GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רחל אלניר: בלי השעות.
<רחל אלניר: התקצוב הדיפרנציאלי זה משהו אחד.
<רחל אלניר: הליווי זה כ-160 מיליון שקל לחמש שנים.
יעקב מרגי: שווה, רואים תמורות ורואים תפוקות.
יעקב מרגי: אם לא היה ליווי, אז גם אותם מאות מיליונים שהולכים על השעות, היו הולכים לטמיון.
<רחל אלניר: אני חייבת לומר, אני לא יודעת אם זה נכון שאני אומרת ועוד משדרים את זה.
<רחל אלניר: זה ללכת נגד הזרם.
<רחל אלניר: זה לשחות נגד הזרם, זה להוכיח שאנחנו יכולים.
יעקב מרגי: שאלתי אותך בהתחלה אם קל עם המחוזות, נכון?
יעקב מרגי: מועצת תלמידים.
יעקב מרגי: כדי לא לסבך אותך, עצרתי אותך פה.
<יובל פלג: בוקר טוב, תודה לכל מי שדיבר.
<יובל פלג: באמת רואים שאכפת.
<יובל פלג: שמי יובל פלג, אני פה עם שחף ויובל.
<יובל פלג: אנחנו נציגי מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<יובל פלג: אני מכפר ביל"ו במועצה האזורית גזר.
<יובל פלג: הנקודות המרכזיות שהיינו רוצים להוסיף ולהעלות הן מהנושא כמו שהצגת, של איגום משאבים.
<יובל פלג: בעיקר בבתי ספר שקרובים זה לזה אנחנו רואים שבתי הספר של תוכנית "מרום" מרוכזים בצפון ובדרום בעיקר, עם קרבה מסוימת, עם אוכלוסיות שמכירות אחת את השנייה הרבה פעמים, מאותה תפיסה תרבותית ויש צורך באיגום משאבים, בהנחיה מרחוק בתוכנית שמבוססת על יותר בחירה וחקר גם בכיתות הנמוכות כדי לאפשר למקומות שאין המון משאבים, גם עם התקציבים של משרד החינוך, יותר מרחב אוטונומי של התלמיד ושל המורה, אם זה בתוך ההסעות.
<יובל פלג: התקצוב הדיפרנציאלי הרבה פעמים לא נכנס לתוך מערך ההסעות דרך המשרדים המתאימים ואפשר לראות את זה אחר כך בקסום כמו שהצגת ובמועצות האזוריות שאנחנו עובדים איתן ועם יישובים מאוגדים בתוך בית ספר אחד.
מאיר כהן: תפרט למה אתה מתכוון.
<יובל פלג: הייתה ועדה - - -
יעקב מרגי: אם כיוונתי למה שאתה אומר, כמועצה אזורית הוא מתוקצב לרוב לפי מדד סוציו-אקונומי של המועצה.
יעקב מרגי: במועצה הזו יכולים להיות שמונה ישובים חזקים ושני ישובים שכולם נמוכים.
יעקב מרגי: בגלל שבמדד הם גבוהים, לא זוכים.
<יובל פלג: המון פעמים הם נופלים מייד בין הכיסאות.
מאיר כהן: במקרה של אל קסום זה לא קורה.
<יובל פלג: במקרה של גזר זה גם קורה.
יעקב מרגי: מרחבים, כל המועצות האזוריות, ודע לך, אני מנסה לשנות את התפיסה הזאת כי המדינה יודעת.
יעקב מרגי: במפת ההטבות של היישובים הצליחו לעבוד לפי ישוב.
יעקב מרגי: אין שום סיבה שפה לא יעבדו לפי ישוב.
<יובל פלג: הייתה פה ישיבה על האוטובוסים הצהובים למועצות האזוריות.
<יובל פלג: מתוך משרד האוצר מאוד מקשים על זה למרות שיש גידול מאוד חד בתלמידים ולא מאפשרים לאוטובוסים צהובים, וצריך את זה לאחרי הצהריים כמו שאומרים.
<יובל פלג: אין אופציות לתלמידים לתוכניות אחרי הלימודים, כי האוטובוסים הצהובים לא יוצאים.
<יובל פלג: הרבה פעמים אלה חברות בתוך המגזר הערבי שמקבלות מכרז על ההסעות, מכרז מכור הרבה פעמים.
<יובל פלג: שמעתי את זה מחברים ב - - - למשל או במועצות אזוריות נוספות.
<יובל פלג: מה שקורה, זה הסעות שלא מטיבות עם התלמידים, לא מטיבות עם הילדים, אוטובוסים שנסעו בהם עובדים שעישנו, דברים כאלה, וכהנה וכהנה.
יעקב מרגי: יש גם גיל מקסימלי לאוטובוס שמסיע לתלמידים.
<ג'יהאד אלעמור: במגזר הבדואי אין אכיפה.
יעקב מרגי: אין גיל, יש תוחלת חיים ארוכה.
<ג'יהאד אלעמור: גם הרבה שילובים.
<ג'יהאד אלעמור: זה לא מסודר, כל העניין של ההסעות.
יעקב מרגי: יטופל.
יעקב מרגי: נכנס את זה.
<ג'יהאד אלעמור: עד הקורבן הראשון לא יהיה, אבל משלמים את המחיר עד הקורבן הראשון.
מאיר כהן: אני נסעתי אחרי אוטובוס כזה.
מאיר כהן: ירדתי מכביש 25 ונסעתי.
מאיר כהן: נדהמתי.
מאיר כהן: לא האמנתי שילדים נוסעים בכזה דבר.
מאיר כהן: אגב, משרד החינוך משלם.
יעקב מרגי: הון תועפות להסעות.
<ג'יהאד אלעמור: הון של כסף.
<קריאה: הוא אמר לך, מכרז מכור.
<ג'יהאד אלעמור: חודש אני נלחם כדי לנצל את המשאב של שעות החומש לקראת מיצ"ב, בהסעה אחת אחרי הצהריים.
<ג'יהאד אלעמור: כל אל קסום עמדו על הרגליים, לא רצו לתת לי אוטובוס אחד אחרי הצהריים להוביל את התלמידים הביתה רק בחזור.
מאיר כהן: מי זה שם ראש המועצה?
<ג'יהאד אלעמור: ג'אבר אבו כף.
יעקב מרגי: טוב, רבותיי, אני חייב לסיים.
<יובל פלג: הנושא של איגום המשאבים, אפשר לראות את זה הרבה פעמים בפתיחה של מגמות שלא חשבנו שבכלל יתקיימו במקומות כאלה ואחרים, ובית הספר ימצא תלמידים באוכלוסיות מוחלשות.
<יובל פלג: הרכבת סלי התרבות בעיקר בחטיבות הביניים יכולה להיעשות בשיתוף עם התלמידים, שזה משהו שאנחנו שואפים אליו והוא מאוד מעצים את התחושה שלהם.
<יובל פלג: זה תכנים שרלוונטיים אליהם הרבה פעמים.
<יובל פלג: אנחנו תומכים בריכוז פעילות בבתי הספר כמו שאמרתם, תוכנית after school, מחזקים את בית הספר כמוקד חברתי מעשיר ומפתח, אם זה מרכז חברתי אחרי בית הספר, לפתוח שם קן תנועת נוער אזורי הרבה פעמים, לימודיה בהפעלת תלמידים, שאלה יוזמות של תלמידים הרבה פעמים, והדרכה על בסיס תוכנית למחויבות אישית, של בני נוער מאותן השכונות ומאותם היישובים, שירגישו מועצמים, שיצורפו מהתיכון לתלמידי חטיבת הביניים ביסודי לחונכות.
<יובל פלג: זה יוצר תחושה מקומית מאוד חזקה וזה מצמיח את בית הספר לאורך זמן.
<יובל פלג: אני רק רוצה להתנצל, לא התכוונתי למועצה אזורית כזו או אחרת.
<יובל פלג: אני לא רציתי לסמן אף רשות.
<יובל פלג: זה קורה בהמון מקומות.
מסעוד גנאים: אני מנהל את מנהלי בתי הספר, ג'יהאד וברלנטי.
מסעוד גנאים: באמת יש לנו התרוממות רוח עכשיו כאשר שמענו מכם.
מסעוד גנאים: כמורה לשעבר וגם כמי שמאמין שבאמת החינוך הוא ההזדמנות, הוא המנוף לשינוי, אני מאמין בסוף כפי שאמרתם, המנהל והמורה.
מסעוד גנאים: ההתחלה בלבחור במנהל הטוב והמוכשר ולבחור במורה הטוב והמוכשר.
מסעוד גנאים: אחרי שני הדברים האלה, השאר יבוא לפי דעתי.
מסעוד גנאים: מה אנחנו צריכים בסוף?
מסעוד גנאים: מנהל, יש לו את השיגעון הזה, את השאיפה הזו, (הרפתקן) שהוא רוצה להפוך עולמות, רוצה לשנות.
מסעוד גנאים: כאשר הוא מאמין בזה, הוא יכול להוביל את כולם אחר כך אחריו.
מסעוד גנאים: בקשר למורים, גם אני מאמין בזה.
מסעוד גנאים: אני מאמין במורה שהוא הציר המרכזי, הוא הדינמו בסוף.
מסעוד גנאים: כל מנהל יכול לפי דעתי, רוב המורים, לעניין אותם, להניע אותם להיות טובים.
מסעוד גנאים: נכון, שיתוף הפעולה המשולש הזה של בית הספר, של ההורים, של התלמידים, של הרשות גם, הוא חיוני מאוד, אבל בסוף כוח האדם הוא שעושה את השינוי לפני הכסף ולפני המבנים.
מסעוד גנאים: בקשר למורים הלא טובים, מאיר, נכון מה שאתה אומר שאם יש מורה לא טוב, שהוא מזיק אפילו, צריך להעביר אותו, לתת לו מקום מתאים, אבל לא תמיד זה עוזר.
מסעוד גנאים: אני יודע, מנהל בית ספר אמר לי, מה נעשה?
מסעוד גנאים: עשיתי את הכול, אבל לפחות נותן לו מקצועות שלא יזיק להם כל כך, לצערי הרב.
יעקב מרגי: את יודעת לומר לי, רחל, שיעור ההצלחה בין כלל בתי הספר שנמצאים ב"מרום"?
<רחל אלניר: לאיזה הצלחה אתה מתכוון?
יעקב מרגי: לפחות ביעדים שהצבתם.
יעקב מרגי: תראי, הבאת פה ארבעה מנהלים שהביעו את הסיפוק, והמגמה בעלייה.
יעקב מרגי: אם את בוחנת את כלל בתי הספר שנמצאים בתוכנית "מרום", את יכולה לומר לי, אנחנו ב-100% הצלחה, עם 80% מבתי הספר הצלחנו, 50%?
<רחל אלניר: אני יכולה להגיד סדר גודל של בין 70% ל-75%.
<רחל אלניר: התשתיות שאנחנו מדברים עליהן, מה שדיברו כאן, הן כבר מתחילות להתמסד ולקבל עומק.
<רחל אלניר: בעיקר הדבר הכי חשוב זה האמון של מנהלי בתי הספר בעצמם ובצוות שלהם ובתלמידים וגם ברשות.
יעקב מרגי: זה הבנו.
<רחל אלניר: לא, אני אומרת, זו אחת ההצלחות.
יעקב מרגי: את כמתכללת, כמנהלת העל של זה, את יכולה לומר לי שבין 70% ל-75% מבתי הספר שנמצאים ב"מרום", את מזהה את העלייה.
<רחל אלניר: כן, ואם נצליח עם 25% מתוך ה-100, אני אגיד תודה רבה.
יעקב מרגי: אל תתפשרי.
מאיר כהן: מה קורה עם ה-25%?
<רחל אלניר: וה-25% נצטרך לדעתי לעשות תוכנית אחרת ולחשוב עליה אחרת ממה שאנחנו חושבים על זה עכשיו.
יעקב מרגי: כנראה שם המאפיינים הם יותר קשים.
<רחל אלניר: ששם זה מנהלים - - -
מאיר כהן: אתם רשאים במסגרת "מרום" לעשות נניח טיפול דיפרנציאלי ואותם 25%, להיכנס עם משהו אחר או עם משהו נוסף, אבל בכדי לא לייצר מצב שמוציאים אותם מהתוכנית, שזה להערכתי לתת להם מכת מוות - - -
יעקב מרגי: צריך להוציא פקטורים מסוימים, לא את בתי הספר.
<אסנת מורדו: התוכנית היא כרגע שנה שלישית וזו השאלה כרגע שאנחנו שואלים, מה קורה עם בית ספר שהוא למשל המודל המתון והוא סיים והוא לא התקדם.
<אסנת מורדו: אנחנו ממשיכים איתו עוד - - -
יעקב מרגי: מה קורה אם מועמד למשרה בכירה שניגש לבחינות פילת ולא הצליח?
יעקב מרגי: הוא לא מתקבל, פחות?
יעקב מרגי: שאלתי אותך שאלה כללית.
<אסנת מורדו: ברור.
יעקב מרגי: לו יצויר, הייתי עכשיו מתמודד על משרה, שלחו אותי לבחינה.
יעקב מרגי: לא הצליח, לא מתקבל.
יעקב מרגי: הבנת את ההמשך?
יעקב מרגי: צריך לשאוף לשם, אין מה לעשות.
<אסנת מורדו: בהחלט.
יעקב מרגי: או שניקח אותם לבתי ספר טובים, שם אין סיכוי שיקלקלו.
יעקב מרגי: גבירתי, בקצרה.
<סיגל אשר: סיגל אשר מהפורום למאבק בעוני.
<סיגל אשר: אנחנו חושבים שאנשים שחיים בעוני, יש להם גם יכולת לדעת איך אפשר לעזור להם.
<סיגל אשר: אני שמעתי את הדברים שלכם וזה באמת מעורר השראה, כל הדברים שנאמרו כאן.
<סיגל אשר: מה שלא שמעתי זה איפה ההורים שותפים בתהליך בקביעת המטרות, לא מתי הם מתגייסים אחרי שכבר התחילו.
<קריאה: שותפים באופן מתמיד.
יעקב מרגי: סליחה, אני מבין את הרגישות שלך ואני מסכים איתך.
יעקב מרגי: לא בהכרח כל מי שמוחלש, הוא לא יודע מה טוב לו.
יעקב מרגי: אסור לקחת אותם כמובנים מאליהם ולהוביל אותם, אבל עם כל הכבוד, אני לא רוצה להטיל אשמה באף אחד, שלא ישתמע ממני.
יעקב מרגי: יש פה פרויקט שהליבה שלו זה טיפול מערכתי בתשתיות.
יעקב מרגי: חלק מהתשתיות זה גם ההורים והם אמרו את זה והדגישו.
יעקב מרגי: אמרה ברלנטי שהיא סחפה את ההורים.
יעקב מרגי: ההורים הם חלק מהתהליך.
יעקב מרגי: מכיר את האמירה החד המשמעית, אבל - - -
<ברלנטי אל חאג': ועד הורים חזק בבית ספר מגייס את כל ההורים של כל היישוב.
יעקב מרגי: סיסמאות, לא תמיד אפשר ללכת איתן למכולת.
<לילי הלפרין: מהניסיון שלי בעבודה עם קהלים שאתם עובדים כרגע, ואורך השנים ליוויתי בהמשך כיועצת ואחר כך כחוקרת את נושא צמצום הפערים והקשר גם בין קשיים לימודיים לבין התנהגות אלימה, מה ששמענו פה היום זה ממש מדהים, מעורר השראה.
<לילי הלפרין: אני יודעת שיש המון מחלקות ואגפים במשרד החינוך, כמו אגף שח"ר וכדומה, שכנראה עובדים במשהו מקביל.
<לילי הלפרין: מעניין יהיה לשמוע איפה אתם ואיפה הם.
יעקב מרגי: שח"ר יקבל את מה שהם לא הצליחו, בעוד כמה שנים.
<לילי הלפרין: טוב, אני לא יודעת, אבל נראה לי גם בין היתר באופן שהנשים כאן עומדות בראש התוכנית.
יעקב מרגי: אנחנו בהעצמה נשית במשרד החינוך.
<לילי הלפרין: הן משדרות המון אמונה וזה חלק מאוד חשוב בעניין הזה.
<לילי הלפרין: ממה שראינו בממצאים אחרי שנה או שנתיים, זה פשוט מדהים.
יעקב מרגי: תגידי, ברלנטי נראית לך אחת שצריכה העצמה?
יעקב מרגי: לקחה את ג'דיידה-מכר, נכנסה שם בכל הכוח.
יעקב מרגי: נראה מישהו שיפריע לה.
<לילי הלפרין: יש המון פרטים מעניינים לדעת הלאה.
<לילי הלפרין: השאלות שמאיר שאל, אני חושבת שלא יכולות להיות מכוונות אליהם, אלא בדרג אחר במשרד, לגבי השאלות שדיברנו בהתחלה.
מאיר כהן: גם אני וגם היושב ראש, יש לנו הרבה מאוד ניסיון בחינוך.
מאיר כהן: זה באמת רגע של עדנה לפגוש את התוכנית הזאת.
<לילי הלפרין: נכון, נכון.
מאיר כהן: ואני חושב שהתוכנית הזאת חייבת להפוך לחלון הראווה, כי התוכנית הזאת במעט שלמדתי אבל לפעמים רואים את הדברים מהר מאוד.
מאיר כהן: אני מבטיח לך שאני מחר ניגש לשר החינוך ואני אומר את הדברים האלה, כי אני בא ממקום שתמיד העצים וכיבד.
מאיר כהן: אני עפר לרגלם של אנשי חינוך שמבינים שחינוך זה צמצום פערים.
יעקב מרגי: ועושים.
מאיר כהן: ועושים את זה.
יעקב מרגי: אני חושב שהדברים שמאיר כהן אמר הם סיכום של הדיון וככה ייכתב בסיכום.
מאיר כהן: אני רוצה שתדעו, אנחנו חברי כנסת.
מאיר כהן: אנחנו מטיילים בין הוועדות, אבל לשבת בוועדת חינוך כמו של מרגי, הנושאים שהוא מביא לכאן והדיונים, זה המקום הטוב ביותר בכנסת, לבוא ובאמת לדון על הסוגיות האזרחיות, פה בוועדת הרווחה.
יעקב מרגי: בנוסף לסיכום שאמר מאיר, בסוף אני אוסיף ברכות, תודות ולא להירדם, להמשיך, לשאוף, לחתור למעלה.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 19 בפברואר 2018, ד' באדר התשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: דיון מהיר שיזמו חברי הכנסת יוסף ג'בארין ועיסאווי פריג' – קליטת מרצים ערבים במוסדות האקדמיים.
יעקב מרגי: לפני שאני אתן לחברי הכנסת, ב-11:00 יש אסיפת עובדים.
יעקב מרגי: יש לנו נציג של הממ"מ שרוצה לנו סקירה, ואני אתן לכם את הפתיחה, כדי שהוא לא יעזוב אותנו.
<אסף ויינינגר: תודה רבה כבוד היושב ראש.
<אסף ויינינגר: שמי אסף ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<אסף ויינינגר: אני אציג כאן ממש בקצרה ממצאים עיקריים מתוך מסמך שכתבנו עבור חבר הכנסת יוסף ג'בארין בנושא השתלבות החברה הערבית במערכת ההשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: הדגש על מרצים?
<אסף ויינינגר: יש התייחסות גם למרצים.
<אסף ויינינגר: המסמך עוסק גם בסטודנטים וגם במרצים.
<אסף ויינינגר: כמה נתוני רקע לפני שאני אתחיל.
<אסף ויינינגר: האוכלוסייה הערבית מהווה כ-20% מתושבי המדינה וכ-26% מקבוצת הגיל שנחשבת רלוונטית ללימודים במערכת ההשכלה הגבוהה.
עיסאווי פריג': כשאתם מחשבים את זה, אתם כוללים את מזרח ירושלים?
<אסף ויינינגר: זה כולל את כל תושבי מדינת ישראל.
<אסף ויינינגר: למרות השיפור שחל בשנים האחרונות בשילוב החברה הערבית במערכת ההשכלה הגבוהה, כפי שאנחנו נראה בהמשך, עדיין היא מיוצגת בחסר ביחס לגודלה.
<אסף ויינינגר: אלה נתונים על שיעור הסטודנטים הערבים במערכת ההשכלה הגבוהה.
<אסף ויינינגר: אפשר לראות כאן נתונים מ-2012 לעומת 2017 לעומת יעד המל"ג לשנת 2021.
<אסף ויינינגר: אפשר לראות שביחס ל-2012 יש גידול בשיעור הסטודנטים הערבים בכל רמות התואר, הן בתואר הראשון, מ-12% מ-2012 ל-16% ב-2017, תואר שני, מסביבות 9% ל-13% ותואר שלישי, מ-4.5% ל-6.5%.
חנין זועבי: יעד המל"ג בתואר שני, פחות מאשר עכשיו?
<אסף ויינינגר: הנתונים ב-2017 כבר פגשו את יעד המל"ג ואפילו עברו את יעד המל"ג.
חנין זועבי: אז למה להציב יעד - - -
<אסף ויינינגר: בעת הצבת היעד היו 10% ומאז כבר עברו אותו.
יעקב מרגי: הם לא רצו להציב יעד כאילו לא ישים.
חנין זועבי: אבל לעדכן את היעד לפחות לפי המציאות.
יעקב מרגי: המל"ג איתנו פה היום?
חנין זועבי: שאני אדע לשמור על האחוז הנמצא לפחות.
<אסף ויינינגר: אלה נתונים על שיעור הערבים בסגל האקדמי הבכיר בשנת 2013.
<אסף ויינינגר: המקור של זה, זה מדד הגיוון 2017, נתונים של הלמ"ס.
<אסף ויינינגר: כפי שאפשר לראות, שיעור נמוך מאוד של ערבים בסגל האקדמי הבכיר.
<אסף ויינינגר: באוניברסיטאות, 2.5%, במכללות, בסביבות ה-3%.
<אסף ויינינגר: סך הכול מדובר על 160 עד 200 אנשי סגל.
<אסף ויינינגר: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שיעור הערבים בסגל האקדמי במכללות לחינוך, לא במה שמוצג כאן, הוא גבוה יותר ועומד בשנה הזו, 2013, על 10.5%.
<אסף ויינינגר: מה שחשוב לשים לב, שהנתונים הזמינים שיש לנו הם לשנת 2013.
<אסף ויינינגר: יש צורך בבחינה עדכנית של הנתונים.
<אסף ויינינגר: אנחנו יודעים לפי מה שנאמר לנו על ידי המל"ג, שיש עלייה מסוימת בשנים האחרונות.
<אסף ויינינגר: אין לנו נתונים שתומכים בזה.
<אסף ויינינגר: אנחנו יודעים שהמל"ג כרגע עובדים על נתונים עדכניים לשנת 2017, אז צריך לעקוב ולראות אם קצת יש שינוי.
<קריאה: זו לא עלייה משמעותית.
<אסף ויינינגר: כן, מדברים על עלייה מינורית, לא משמעותית.
<אסף ויינינגר: בכל מקרה הנתונים שמוצגים כאן הם מ-2013 וצריך להסתכל ולראות מה קורה בהמשך.
<אסף ויינינגר: מבחינת מדיניות המל"ג, אז החברה הערבית נחשבת מבחינת המל"ג לאחת מקבוצות היעד שיש לפעול להגברת נגישותה למערכת ההשכלה הגבוהה.
<אסף ויינינגר: במסגרת הזו המל"ג מפעילה מגוון רחב של תוכניות ייעודיות לחברה הערבית הן עבור סטודנטים והן לצורך קליטת חברי סגל בתקציב כולל של קרוב למיליארד שקלים לתוכנית החומש הקרובה.
<אסף ויינינגר: נמצא כאן נציג המל"ג, ארן, אני בטוח שהוא יתייחס בהמשך לתוכניות שהמל"ג מפעילה בעניין.
<אסף ויינינגר: שתי נקודות נוספות ובזה אני אסיים.
<אסף ויינינגר: בשנת 2016 הושק על ידי בית הנשיא מיזם "תקווה ישראלית באקדמיה" במשותף עם מל"ג/ות"ת.
<אסף ויינינגר: המיזם הזה מתמקד בין היתר בהגברת הגיוון והייצוג של קבוצות שונות באוכלוסייה במערכת ההשכלה הגבוהה ובפרט משכילים האקדמיים והמנהליים.
<אסף ויינינגר: נקודה שנייה, במסגרת המיזם הזה מתקיים היום פיילוט שבו נבחרו חמישה מוסדות לקבל במשך שנה וחצי ליווי מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה לצורך מיפוי הרכב העובדים והגדרת יעדים להגברת הגיוון התעסוקתי.
<אסף ויינינגר: זהו, תודה רבה.
יוסף ג'בארין: תודה רבה לכבוד היושב ראש ותודה לאסף גם על הנתונים.
יוסף ג'בארין: אני מרגיש שזה נושא כאוב לראות שהייצוג של המרצים הערבים בקרב הסגל האקדמי הוא פחות או יותר עשירית מהשיעור הכללי של האוכלוסייה הערבית בקרב האוכלוסייה.
יוסף ג'בארין: זו תמונת מצב מאוד בעייתית בלשון המעטה.
יוסף ג'בארין: זהו אחד התחומים בעצם, שיטת הייצוג אולי הכי קיצונית, כשאנחנו מזהים שבשנים האחרונות יש עלייה משמעותית בקרב ציבור הסטודנטים הערבים לרבות הסטודנטים שלומדים לדוקטורט.
יוסף ג'בארין: היום אנחנו מדברים על 7% לומדים דוקטורט ואני מסתכל, אלה שלומדים דוקטורט, בעיקר פניהם, אני מניח, לאקדמיה ולמחקר.
יוסף ג'בארין: כשהם רואים שכמעט ואין להם אופציות של השתלבות, אז תמונת המצב רק נהיית בעייתית יותר.
יוסף ג'בארין: אני גם מודע לכך שיש מאות מרצים וחוקרים ערבים שנמצאים בחו"ל.
יוסף ג'בארין: הרבה מהם נמצאים בחו"ל כי הם לא נקלטו בישראל, ואני פוגש אותם ואני בקשר איתם.
יוסף ג'בארין: מאות.
יוסף ג'בארין: רק בארצות הברית אני חושב שספרו שם כ-200 חוקרים ערבים מישראל שפשוט בגלל שלא נקלטו, אז היום מוקד החיים והמחקר שלהם בארצות הברית, ולכן אני אומר שיש כאן תופעה ברורה של בריחת מוחות של אקדמאים ערבים שמשתקעים בחו"ל בהיעדר אופציות התפתחות בישראל.
יוסף ג'בארין: הסוגיה הזו היא לא רק סוגיה סטטיסטית.
יוסף ג'בארין: קיימת חשיבות לכך שהאקדמיה בישראל תהיה אקדמיה שמביעה גיוון בקרב המרצים, שהסטודנט שבתקופת הלימודים מוכשר לצאת לשוק העבודה, שיראה את הגיוון הזה גם בקרב המרצים מכל שכבות האוכלוסייה, ואם נשתמש במילה מגזרים, אז ממגזרי האוכלוסייה השונים.
יוסף ג'בארין: זה אני מקווה אמור להשתקף גם בתכנים, כי מרצה מביא את העולם שלו, את התפיסות שלו, ולכן אני חייב להגיד לכם שיש קשר בין העובדה שכמעט אין מרצים ערבים לבין העובדה שכמעט ולא מלמדים על האוכלוסייה הערבית.
יוסף ג'בארין: כשאני לוקח למשל את הדוגמא שידידי, פרופ' אלבשן אולי גם ידבר עליה, כמה מרצים ערבים בתוך בתי הספר למשפטים בישראל, ואני רואה שמתוך שליש מבתי הספר למשפטים אין גם מרצים ערבים, אז סטודנט שלא פוגש מרצה ערבי, וסביר להניח שבמציאות הזו גם לא יפגוש חומר שקשור למעמדו המשפטי של הציבור הערבי וכדומה, נושא שאני רואה אותו אולי גם בלב הלימודים.
יוסף ג'בארין: אני רוצה רק עוד שתי הערות קטנות, אחת, אין ספק שמרצה ערבי וחוקר ערבי מתמודד עם קשיים ייחודיים או חוקר בשפה שהיא אולי השפה השלישית שלו אחרי השפה המדוברת ואחרי השפה הערבית הספרותית, וזה לא קל, לכן יש גם קשיים מיוחדים שהוא מתמודד איתם ולכן האקדמיה צריכה להתאים את עצמה לקשיים הללו ולאפשר מסגרת של השתלבות באקדמיה שלוקחת בחשבון את הקשיים.
יוסף ג'בארין: אני אסיים ואומר שמה שמדאיג אותי כיום בתמונת המצב, אחד, זה חוסר השיפור.
יוסף ג'בארין: כמעט ולא רואים שיפור של השנים האחרונות.
מסעוד גנאים: מ-2013?
יעקב מרגי: נשמע את המל"ג על העדכון מ-2013.
יוסף ג'בארין: הם אומרים שיש קצת שיפור אבל הוא לא משמעותי.
יוסף ג'בארין: הדבר האחרון, הדאיג אותי שכיום אין יעדים.
יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, אם הייתי שומע שהמל"ג אומר, יש לנו תוכנית שתוך חמש שנים נגיע ל-10% - - -
יעקב מרגי: בסגלים?
יוסף ג'בארין: בסגל, אז הייתי אומר שיש קצת עשייה, אבל אני לא מזהה יעדים.
יעקב מרגי: רק שיציב יעדים, אני לא אתווכח איתו על היעדים.
יוסף ג'בארין: אני לא מזהה יעדים במל"ג.
יוסף ג'בארין: התכתבתי עם הרבה ממוסדות להשכלה הגבוהה, בעיקר האוניברסיטאות.
יוסף ג'בארין: גם שם אין יעדים, זאת אומרת שאין כיום יעד, מה שאומר שכנראה תמונת המצב לצערי לא תשתנה.
יוסף ג'בארין: אם להוסיף עוד בעייתיות, זה נושא אולי אחר, מה שקורה בסגל המנהלי.
יוסף ג'בארין: בסגל המנהלי במוסדות להשכלה הגבוהה המצב יותר גרוע, כאילו שחסר לנו.
יוסף ג'בארין: מדברים על פחות מ-2% מעובדי הסגל המנהלי.
יוסף ג'בארין: קח לך כבוד היושב ראש אוניברסיטה כמו חיפה.
יוסף ג'בארין: יותר מ-40% מהסטודנטים לתואר ראשון באוניברסיטה בחיפה, סטודנטים ערבים.
יוסף ג'בארין: בסגל המנהלי פחות מ-2% הם עובדים ערבים.
יוסף ג'בארין: מתוך יותר מ-800 עובדים ערבים בסגל המנהלי, אתה בקושי תמצא 20.
יוסף ג'בארין: זה מצב בלתי מתקבל על הדעת ואני מקווה שבדיון היום נוכל לצאת עם תובנות משמעותיות.
יעקב מרגי: עיסאווי פריג', המציע השני.
עיסאווי פריג': שלום לכולם, ברכות ליוסף על ההובלה ועל המחקר שאנחנו רואים מול עינינו.
עיסאווי פריג': אדוני היושב ראש וכל הנוכחים, אני באמת מתלבט איך להתייחס לסוגיה.
עיסאווי פריג': יש לי בעיה עם מה שקרוי הצבת יעדים.
עיסאווי פריג': אני לא שלם עם זה.
עיסאווי פריג': זה לא מדבר אלי, הצבת יעדים.
עיסאווי פריג': אני רוצה להגיע ליעד.
עיסאווי פריג': למה אני מדבר בגישה הזו?
עיסאווי פריג': אתמול השופט כבוב שהוא אחד השופטים המוכשרים במחוזי על פי דעתם של רבים, הסיר את מועמדתו מלכהן שופט בעליון.
עיסאווי פריג': למה הסיר את מועמדתו?
עיסאווי פריג': בגלל הצבת יעדים, והיעד הושג.
עיסאווי פריג': במשחק הכיסאות יושב ערבי, אז לא משנה, תהיה הכי כשרוני, הכי מיוחד.
יעקב מרגי: הנה אני איתך, אני בעד לבטל את המשבצת המזרחית, המשבצת החרדית, המשבצת הערבית בבית המשפט העליון.
יעקב מרגי: צריך להתקבל לפי יכולות.
יעקב מרגי: זה עלה תאנה שמתכסה בו המערכת.
<קריאה: 1 מתוך 15 זה לא ייצוג.
עיסאווי פריג': בסדר, לא משנה, אבל זאת הסיבה של השרה איילת שקד ושות', לחסום את - - -
יעקב מרגי: זה היה עוד לפני כן.
עיסאווי פריג': בגלל שהוא ערבי הכיסא תפוס, אסור לך לחשוב מעבר לתקרת הזכוכית שהצבנו.
יעקב מרגי: למרצים עכשיו.
יעקב מרגי: לקחת לנו שלוש דקות על בתי המשפט.
יעקב מרגי: אני ועדת חינוך, לא ועדת חוקה.
עיסאווי פריג': שנייה, ידידי.
עיסאווי פריג': אני משליך על הבריאות.
עיסאווי פריג': הערבים ובריאות, באחוזים, 30%-40% רופאים, אחיות, עובדים, אחוזים מטורפים.
עיסאווי פריג': מצב הבריאות ביישובים הערבים ירוד, למרות האחוז שלהם שעברו את היעד של ה-20%.
עיסאווי פריג': 30% ומשהו רופאים ואחיות.
עיסאווי פריג': אבל מצבנו בקופות חולים, בכללית ושות', הוא הכי ירוד.
יעקב מרגי: יש לי חצי שעה, תיקח לי אותה על בריאות, על רווחה, על משפטים.
יעקב מרגי: תן לנו על המרצים בהשכלה הגבוהה.
עיסאווי פריג': זה מתוך חיבה?
יעקב מרגי: רק אהבה והערכה וחיבה, אבל הנושא יותר חשוב.
עיסאווי פריג': מכאן אני בא לנושא שעלה, ואנחנו מדברים שיש לו קשר רציף וישיר עם שתי הדוגמאות שציינתי.
עיסאווי פריג': עצם העובדה שאנחנו מדברים על הצבת יעד, אני בבעיה.
עיסאווי פריג': אני רוצה לתת הזדמנות שווה לאזרח הערבי, שאם הוא כשרוני ואם הוא מתאים, יגיע, ולא לחסום בפניו את הדרך בגלל מוצאו.
עיסאווי פריג': על פי הנתונים של המחקר שעיינו ואנחנו עוקבים אחרי זה, זה ברור שהמוצא, יש לו משקל.
עיסאווי פריג': זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.
עיסאווי פריג': יחס העלייה בקרב הסטודנטים באוניברסיטאות, יחד עולה בקרב תואר שני, יחס עולה בקרב תואר שלישי ויחד הפיך במרצים.
עיסאווי פריג': זה משהו לא בסדר.
עיסאווי פריג': אותו דבר, יחס עולה ברופאים, אבל בבעלי התפקיד וקבלת ההחלטות, היחס, איפה?
עיסאווי פריג': למטה, אז זה אומר דרשני.
עיסאווי פריג': הכותרת נמצאת, אדוני.
יעקב מרגי: פרופ' אלבשן, אני יודע שגם אתה ערכת מחקר שלא רק החברה הערבית בפנים, אבל מאחר והדיון קצר, תתמקד בחברה הערבית ואני מוכן לייחד דיון בכלל על התוצאות של המחקר שלך.
<יובל אלבשן: תודה רבה על ההזדמנות.
<יובל אלבשן: אני קודם כול חייב להגיד שאני מצטער על זה שרק חברי הכנסת, נקרא לזה מהמגזר, נמצאים פה.
<יובל אלבשן: בעיניי זאת בושה וחרפה.
<יובל אלבשן: זה עניין שאמור לעניין את כולם.
<יובל אלבשן: זה משהו שכל מי שהשכלה גבוהה ושילוב ערבים בחברה - - -
יעקב מרגי: אני לא יודע למה תמיד חושדים בי שאני מהמגזר.
<יובל אלבשן: זה כמו שתמיד חושדים בי שאני מזרחי, כמה שאני אגיד שאני אשכנזי מוולוז'ין.
<יובל אלבשן: אנחנו עשינו בדיקה של כל הסגל האקדמי בפקולטות למשפטים.
<יובל אלבשן: אני דיקן הפקולטה בקריה האקדמית אונו, וגילינו כמו שאמר יוסף מקודם, דברים מזעזעים.
<יובל אלבשן: המשמעות של פקולטות כמו הפקולטה למשפטים זה לא רק אקדמיה, אלא יש לה גם נפקות לחיים המעשיים, כי מהמקומות האלה יוצאים אלה שיהיו אחר כך השופטים, אלה שיהיו עורכי הדין, וכמו שאמרנו, במשפטים המצב הוא רע אבל מסתבר שהוא לא הכי גרוע שיש.
<יובל אלבשן: אם יש ארבעה מוסדות שמלמדים ואין בהם אפילו מרצה ערבי אחד בכל הסגל הקבוע, ויש מוסדות אחרים כמו אוניברסיטת תל אביב למשל או הבינתחומי שיש שם מרצה אחד אחת לכמה שנים, אז אנחנו רואים כמה זה חמור.
<יובל אלבשן: זה נכון לגבי חוגים נוספים, במיוחד ככל שאתם עולים בחוגים שמייצרים את האליטות המשרתות של החברה.
<יובל אלבשן: פה אני לא רוצה להיכנס בכלל לדיון אידיאולוגי, מה יותר חשוב, חינוך או זה.
<יובל אלבשן: בעיניי חינוך פי מיליון יותר חשוב ממשפטים, אבל אם מסתכלים ברמת השילוב הפוליטי, אז ברור מה יותר חשוב ושם אנחנו רואים את מרבית הבעיה.
<יובל אלבשן: כל היעדים של המל"ג, של גידול בסטודנטים, הם פחות רלוונטיים אם לא מטפלים בנושא הסגל, כי הסגל הוא המפתח.
<יובל אלבשן: אנחנו רואים את זה שהוא המפתח לא רק במהות של איזה חומר ילמד, אלא גם בתחושת הביטחון של הסטודנטים.
<יובל אלבשן: בדקנו, עשינו סקרים גם אצלנו ואנחנו המכללה הפרטית הגדולה יותר בארץ, איך סטודנטים מרגישים, מתי מרגישים שיש להם פתיחות לדבר על נושאים שמעניינים אותם וכו'.
<יובל אלבשן: כשיש להם מרצה שמזכיר אותם, הם פתוחים יותר.
<יובל אלבשן: כשיש להם מרצה ששונה מהם, הם סוגרים יותר.
חנין זועבי: כמה מרצים ערבים יש באונו?
<יובל אלבשן: בפקולטה אצלי יש שמונה מתוך ה-41, שזה גם לא מספיק.
חנין זועבי: ובכל המכללה?
<יובל אלבשן: בכל המכללה יש 24.
חנין זועבי: מתוך?
<יובל אלבשן: 150 ומשהו, אני מניח.
<יובל אלבשן: זה גם לא מספיק.
יעקב מרגי: אני מוכן שכל ההשכלה הגבוהה יהיה האחוז הזה.
<יובל אלבשן: אני מנסה, ופה אני מגיע לבעיה, איפה הבעיה מתחילה להיות.
<יובל אלבשן: אז קודם כול למה זה חשוב.
עיסאווי פריג': אני חושב, המכללות לא מדד, כי זה פונקציה של סטודנט מול מרצה בגלל שאתם מכללה פרטית.
עיסאווי פריג': תסתכל על מקומות אחרים.
יעקב מרגי: אז קח מכללות אחרות, לא אונו.
עיסאווי פריג': אז הפונקציה לא דוגמא.
יעקב מרגי: אם כל המכללות כך, אתה צודק.
עיסאווי פריג': אני אמרתי את דעתי.
<יובל אלבשן: באוניברסיטאות המצב שלך יותר חמור, למעט האוניברסיטה העברית שגם שם זה נמוך.
יעקב מרגי: גם במכללות אחרות.
עיסאווי פריג': בגלל זה אני שותק.
<יובל אלבשן: אבל אני רק אגיד שלזלזל במכללות, בעיניי זה לא פתרון.
<יובל אלבשן: המכללות נותנות פתרון לאנשים שלא שולטים בשפה העברית, שיש להם מחסומים רבים, שגם אם הם יעשו בגרות ישראלית וגם אם יעשו תאוג'י, אין להם מקום אחר ללכת.
<יובל אלבשן: לשלוח אותם למקומות שהם נפלטים, ואני עבדתי בעברית הרבה שנים, נפלטים אחרי 40 שעות, זאת אומרת באמצע השבוע הראשון, אני לא חושב שזה פתרון.
<יובל אלבשן: אני לא הייתי מזלזל בשום מכללה.
עיסאווי פריג': מסתכלים גם על הרמות לאחר גמר הלימודים.
יעקב מרגי: זה לא הדיון עכשיו, עיסאווי.
<יובל אלבשן: זה סיפור אחר.
<יובל אלבשן: אני חושב שזה הפוך, אבל בסדר.
<יובל אלבשן: הבעיה המרכזית בקליטת הסגל באוניברסיטאות ובמכללות זה שהמודל שגם המל"ג מתמרץ, זה מודל המחקר האקדמי.
<יובל אלבשן: המודל הזה הוא מודל עם הטיה ברורה לכיוון האוכלוסיות החזקות בישראל.
<יובל אלבשן: זה אנשים שיודעים טוב את השפה האנגלית.
<יובל אלבשן: זה מודל שעובד לפי הפרסומים במקומות ספציפיים.