GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דפנה דעואל: היום פה עולה נושא הסטרכנין, ואני מזכירה לכם שזה עולה היום בגלל התפרצות בעיית הכלבת שקרתה ברבעון האחרון של שנת 2017.
<דפנה דעואל: הבעיה הזאת של התפרצות הכלבת שכולנו מדברים על זה ובלחץ, היא נגרמה בגלל שקיצצו תקציבים במודע של חיסון אוראלי של חיות בר ושל תנים.
<דפנה דעואל: להזכירכם, המחלה היא בעיקר בקרב תנים בצפון הארץ.
<דפנה דעואל: לקחו תקציב של 5 מיליון שקל והוחלט בשנת 2016 לקצץ אותו על ידי משרד החקלאות.
<דפנה דעואל: החל משנת 2016 לא פוזרו כמעט רעלים והמחלה אכן התפרצה בסוף 2017.
<דפנה דעואל: לא ברור לנו למה קיצצו את התקציבים האלה, ועכשיו תקציב גדול יותר נלקח בעצם בשביל להמית בעלי חיים.
<דפנה דעואל: ככה לא מתמודדים עם בעיות.
<דפנה דעואל: לא מתמודדים עם תקציבים בשביל הרג, בשביל לטפל בסימפטום שלא טיפלו בו מלכתחילה.
<דפנה דעואל: יש תוכניות גם לעמותות ואפשר לעשות את זה כמו שאמרת.
<דפנה דעואל: זו בעיה לא מסובכת, בכלל כל בעיית הכלבים, וזה ישים ואפשר לעשות.
<אבנר פורת: ביחס לפתרונות המדוברים בבעיה שכמובן צריך לפתור אותה, אני רוצה קודם כול לקרוא משהו קצר ממכתב שכתב הרב הראשי לישראל, הרב - - - , לפני שבוע.
<אבנר פורת: הוא מדבר בו על האיסור המוחלט על פי ההלכה היהודית על סירוס לבעלי חיים מכל מין, מכל סוג, בכל זמן, ועל כך שבחיפוש הפתרונות שמחפשים, האפשרות היחידה ההלכתית היא בצורה ההורמונלית שמונעת את הצורך ברבייה זמנית ולא עיקור מוחלט.
<אבנר פורת: הדבר הזה קיים היום.
<אבנר פורת: הוא מצריך פיתוח, הוא מצריך השקעה.
<אבנר פורת: יש למשל תרופה שנקראת סופרלורין שנמכרת בכל חנויות הווטרינריה.
<אבנר פורת: היא מאושרת באיחוד האירופי, באוסטרליה, בניו זילנד.
<אבנר פורת: משתמשים בה בבית דגן ובבית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי באוניברסיטה העברית.
<אבנר פורת: הדבר הזה מצריך השקעה ואני חושב שאם אנחנו רוצים בהתאם לדברים פה של הרב הראשי, דברים ידועים, רוצים לפתור את הבעיה הזאת אבל בצורה שמתאימה למדינה יהודית, אז ראוי להשקיע את ההשקעה במקום הנכון בהתאם להלכה.
יעקב מרגי: ענבר מגזניק.
<ענבר מגזניק: אני תלמידה מחטיבת שז"ר בקריית אונו.
<ענבר מגזניק: שמעתי פה מהדיון שבעצם חלק ממקור הבעיה זה בעצם שאין אכיפה לנטישה של כלבים על ידי אנשים פרטיים.
<ענבר מגזניק: בשיעורי אזרחות שלנו אנחנו בעצם כתבנו הצעת חוק להקים מאגר פלילי לרישום מתאכזרים ונוטשים בעלי חיים, שזה בעצם כמו מאגר פלילי לכל דבר.
יעקב מרגי: קודם כול שנתפוס אותם ונאכוף, אבל צודקת.
<ענבר מגזניק: כמו שאמרת קודם, צריך לתפוס אותם.
<ענבר מגזניק: בעצם הרעיון שלנו הוא, כל מי שמאמץ כלב, מי שנותן לו את הכלב צריך להכניס למאגר האימוץ הארצי לכלבים.
<ענבר מגזניק: צריך להכניס חשבונית מסירה, שכך נדע גם למי שייך הכלב בדיוק בפרטי פרטים ולפרט בו את הפרטים של הבן אדם שאימץ.
<ענבר מגזניק: במקרה ומוצאים כלב משוטט, אפשר לשייך אותו.
יעקב מרגי: הבעיה היא כשזה לא מגיע בדרך ממוסדת.
יעקב מרגי: אם זה נמסר לאימוץ בדרך ממוסדת, אז זה כבר עם שבב, עם עיקור, עם חיסון.
יעקב מרגי: יוזמה ברוכה.
יעקב מרגי: אני חושב שהתרשמתם, אתם התלמידים, שהנושא הזה הוא נושא רחב, מורכב, מטופל בחלקו לא לשביעות רצוננו.
יעקב מרגי: מייד נשמע את משרדי הממשלה.
יעקב מרגי: יש חברי כנסת פה שלא עוזבים את הנושא הזה.
יעקב מרגי: יש לכם ארבעה יו"רים חרוצים ומחויבים לנושאים האלה.
יעקב מרגי: תאתגרו אותם והלוואי שזה יגיע לכדי חקיקה, ואז נתגאה תמיד שאת החוק הזה יזמו תלמידי חטיבת הביניים שז"ר בקריית אונו.
יעקב מרגי: יש תקדימים.
יעקב מרגי: אני חוקקתי את החוק הראשון שלי בכנסת, בקדנציה הראשונה שלי, ב-2003 ביוזמה של תלמיד.
יעקב מרגי: זה שלא מחליפים ספר לימוד אלא אחת לחמש שנים אחרי שהוא נבחן, זה חוק שאני חוקקתי אותו ביוזמה של תלמיד בית ספר.
יעקב מרגי: שמעתם את הדברים.
יעקב מרגי: לפעמים גם ראיתם את הקולות.
<תמיר גושן: שמענו את הדברים, אנחנו מכירים את הקולות.
<תמיר גושן: ד"ר תמיר גושן, סגן מנהל השירותים הווטרינרים, מנהל השירותים הווטרינרים בשדה.
<תמיר גושן: אני רוצה לפתוח ולומר שאף אחד לא שואב הנאה ואף אחד לא מעוניין בהמתת בעלי חיים, בטח לא בעלי חיים בריאים.
<תמיר גושן: גם לא בעלי חיים חולים.
<תמיר גושן: אף אחד לא שואב מזה הנאה, בטח לא מי שלמד - - -
יעקב מרגי: זה לא עלה בדיון הזה.
יעקב מרגי: אתה מבחינתך היית חייב לומר ואני חייב גם לומר שלא עלה מהדיון.
יעקב מרגי: עלה מהדיון אולי הדרך הקלה לפתרון, שהיא לא תמיד הכי ראויה והכי נכונה, או צורת ההתמודדות, אלא אם כן תוכיח לנו שאנחנו שוגים.
<תמיר גושן: כמה דברים.
<תמיר גושן: היום במאגר הרישום של מדינת ישראל יש כ-55% מכלל הכלבים הרשומים שהם מעוקרים או מסורסים.
<תמיר גושן: כפי שאמר כאן הרב, הטעמים הם דתיים אבל לא רק.
<תמיר גושן: יש כלבי עבודה שלא מסרסים אותם מטעם פחד שזה יפגע ביעילותם.
<תמיר גושן: יש אנשים שמחזיקים כלבים לצרכי רבייה ואחרים.
<תמיר גושן: כרגע החוק הישראלי לפחות מאפשר להם את זה.
<תמיר גושן: לגבי הנושא של מסירת כלבים מכלביות.
<תמיר גושן: בקיץ האחרון עברו תקנות של צער בעלי חיים, החזקה שלא לצרכים חקלאיים.
<תמיר גושן: כל חתול וכלב שנמסר מכלביה, חייב להיות מסורס ומעוקר.
<תמיר גושן: כפי שהציגו כאן, עיקר הבעיה היא בפריפריה, ושם יש כלבים או שננטשים, שתיכף תדבר עמיתתי, עורכת דין אודליה אסולין על העניין, אבל גם כתוצאה מבעלות לא אחראית.
<תמיר גושן: את הנושא של כלבים משוטטים אנחנו רואים פחות ביישובים המסודרים במרכז ויותר בפריפריה, ושם צריך לזכור שאנחנו נמצאים במספר סכנות ולכלבים משוטטים יש השפעה גם על כלבת, אבל לא רק.
<תמיר גושן: יושב כאן עמיתי מרשות הטבע והגנים, יכול לספר על ההשפעה של כלבים מתפרעים על אוכלוסיית חיות הבר.
<תמיר גושן: כפי שכולנו ראינו בקיץ האחרון, יש את מה שקרה בבית שמש, אנשים מותקפים על ידי כלבים כאלה וגם על זה צריך לתת את הדעת.
<תמיר גושן: לגבי הנושא של סוקציניל כולין וסטרכנין.
<תמיר גושן: בחמש השנים האחרונות ההיתרים לשימוש בסטרכנין ירדו בשיעור שלהם מ-91% בשנת 2013 לכ-36% מכלל ההיתרים שניתנו ב-2017.
יעקב מרגי: איך זה מסתדר עם התשובה שנתקבלה, שכמעט שום בקשה לא סורבה והירידה - - -?
יעקב מרגי: פחות בקשות?
<תמיר גושן: תיכף אני אדבר על זה.
<תמיר גושן: מספר הבקשות הממוצע לשנה הוא כ-31 בקשות עם קצת תנודתיות.
<תמיר גושן: אני חייב לציין שהרישום שהיה אצלנו עד תחילת 2018 היה רק של ההיתרים שניתנו.
<תמיר גושן: לא היה רישום של בקשות שהוגשו ולכן לא יכולנו להסתמך על מה שניתן.
<תמיר גושן: אני יכול להעיד שלפחות בקשה אחת שזכורה לי, אין לי רישום של זה, אין לי ניירת שאני יכול להראות ותצטרכו להסתמך על דבריי, בית שמש עם כל הרעש שהיה מסביב, לא ניתן היתר להשתמש בסטרכנין למרות שהוגשה בקשה.
<יעל ארקין: אבל ניתן אישור לירי.
<תמיר גושן: אנחנו מדברים על סטרכנין.
<תמיר גושן: בסוף 2017, יכול להיות שלאור בקשת חבר הכנסת שמולי, הוקפא השימוש בהיתרים שניתנו לסטרכנין, ומאמצע או סוף דצמבר אין שימוש בסטרכנין, זאת אומרת השימוש בסטרכנין הופסק.
<תמיר גושן: ניתן היתר אחד אחר כך ומייד איך שהוא ניתן, ניתן איתו מכתב שהשימוש בסטרכנין אסור למרות ההיתר, עד אשר יינתן אחרת.
יעקב מרגי: החומר מצוי?
<תמיר גושן: החומר מצוי רק אצל השירותים הווטרינרים וניתן דרך הלשכות הווטרינריות.
<תמיר גושן: אי אפשר לקנות אותו בשוק החופשי.
<תמיר גושן: כל ההרעלות שדיברו כאן וגם הסרט של הכלב, זה לא סימנים של סטרכנין, זה רעלים אחרים, זרחנים אורגניים או דומיהם שאנשים משתמשים בהם באופן לא חוקי ולא בהיתר.
<תמיר גושן: כשאנחנו מדברים על הנושא של סוקציניל כולין, אנחנו מדברים על משתק שרירים שמייד לאחריו הוא מפיל את הכלב תוך מספר שניות והרופא הרשותי שנמצא שם צריך להגיע ולבצע המתת חסד מסודרת.
יעל כהן-פארן: אבל ראינו ברהט שלא היה בכלל רופא רשותי, שלא היה מעורב בפעילות.
<תמיר גושן: מה שראיתם זה היה ירי לא של סוקציניל כולין.
<יעל ארקין: לא, לא, הייתה גם הרעלה.
<תמיר גושן: הייתה הרעלה, ההרעלה נעשתה על ידי הרופא הרשותי.
<יעל ארקין: לא חתום על הטופס.
<תמיר גושן: את קיבלת דיווח של עיריית אום אל פאחם.
<תמיר גושן: מי שקיבל את ההיתר לשימוש ברעל זה אך ורק הרופא הרשותי, ואם זה מתבצע על ידי פקח, הוא חייב להיות איתו.
<תמיר גושן: זה הנוהל.
<תמיר גושן: ככלל, השימוש ברעלים, הן סוקציניל כולין, הן סטרכנין וגם ירי מתבצע רק לאחר ששוכנענו שאין מוצא אחר.
יעקב מרגי: יש נוהל כתוב.
<תמיר גושן: בוודאי, יש שני נהלים, נוהל אחד נוגע לשימוש ברעלים, שכיום יש שני רעלים רשומים, האחד זה סטרכנין, השני זה סוקציניל כולין.
יעקב מרגי: נוהל גם מנחה אתכם, את המשרד, באיזה מקרים לאשר או לא לאשר, או רק נוהל איך זה מופעל על ידי הרשויות?
<תמיר גושן: הנוהל נוגע לגבי ההפעלה וגם איך אנחנו צריכים לפעול.
יעקב מרגי: אני חושבת שבכלל זאת תפיסה שצריכה להיות מושרשת.
יעקב מרגי: ברגע שמשרד הוא הרגולטור, הוא שאמור לאשר.
יעקב מרגי: צריך שיהיה נוהל גם לאיש המקצוע באיזה מקרים יש לאשר ובאיזה מקרים לא ניתן לאשר.
יעקב מרגי: חייב שיהיה דבר כזה.
יעקב מרגי: אי אפשר להשאיר את כל שיקול הדעת בידי אותו בעל תפקיד, לכן צריך להיות נוהל.
יעקב מרגי: הנוהל, לא רק איך זה מתבצע ברשויות אלא גם נוהל לבעל התפקיד, למי הוא מאשר, באיזה מקרים מאשר ומה מידת האישור, וזה נכון לכל פיקוח ובקרה של משרדי הממשלה כרגולטורים.
<תמיר גושן: אני חייב לציין שלפי הנוהל, שימוש ברעל או רעלים, הבקשה של הרופא הרשותי עוברת שלוש משוכות בדרך.
<תמיר גושן: עוברת את מנהל הלשכה, הווטרינרית האזורית, לאחר מכן את מנהל השירותים הווטרינרים בשדה ורק בסופו של דבר מגיעה אל שולחנו של מנהל השירותים הווטרינרים בכבודו ובעצמו שהוא צריך לחתום על ההיתר של השימוש ברעל, כך שלא מדובר על בעל מקצוע אחד - - - .
<תמיר גושן: לפעמים זה נעצר בדרך.
<תמיר גושן: אני המשוכה השנייה בתוך השרשרת ובחלק מהמקרים זה בכלל לא מגיע לשולחננו.
<תמיר גושן: זה אחד.
<תמיר גושן: הנושא של כלבים מתפרעים כפי שהזכרתי, עד 2017 היה חלק עיקרי במקרי הכלבת בישראל.
<תמיר גושן: מי שמדבר על כלבת רק בהקשר של ההתפרצות האחרונה, כדאי שיזכור שבמדינת ישראל יש כ-30 מקרי כלבת ללא קשר להתפרצות גדולה.
<תמיר גושן: אנחנו עדים עכשיו להתפרצות, כפי שנאמר כאן, רחבת היקף בעיקר בעמקים, שהפכה לכלבת סילבטית, כלבת של חיות בר, ובעיקרה, כ-75% מהמקרים בהתפרצות הזאת הם בתנים, אבל הכלבת לא יודעת להבדיל בין תן לכלב, לפרה או ליונק אחר.
יעקב מרגי: ד"ר גושן, בוא תקשיב, אנחנו בעוד דקתיים-שלוש נצטרך להכניס את הדיון הבא, לכן אני רוצה שתתמקד.
יעקב מרגי: יש לי עוד שאלה אחת אליך לקראת סיכום.
<תמיר גושן: אז רק בדבר האחרון אני אגע, שנושא של השימוש בתרכיבים אוראליים למניעת הכלבת, הופסק.
<תמיר גושן: היה ב-2015 עיכוב בפיזור התרכיבים.
<תמיר גושן: למרות זאת פוזרו 175,000 תרכיבים.
<תמיר גושן: ב-2016 הכמות של הפיזור תוגברה.
<תמיר גושן: בעלי החיים, התנים שנגועים בכלבת, שנמצאים עם בעלי חיים צעירים שבכלל לא היו בחיים ולא יכלו להתחסן ב-2015, כך שהתפרצות הכלבת עכשיו אינה קשורה לפיזור התרכיבים, למיטב הבנתנו, ב-2015, וכדאי להוריד את הנושא הזה מסדר היום.
יעקב מרגי: אני אשאל את השאלה שמתבקשת מהדיון הזה.
יעקב מרגי: אנחנו מהדיון הזה רוצים לצאת, לפחות אני, נשמע אם זה ירצה את חברי הכנסת המובילים.
יעקב מרגי: הסוגיה של המתת כלבים צריכה להיות מוסדרת במדינה הזו.
יעקב מרגי: צריך להיות האיזון, להביא למצב מינימלי במידת הצורך והוא בלבד.
יעקב מרגי: זה צריך להיעשות בדרכים יותר הומאניות.
יעקב מרגי: אני כיו"ר ועדה לא יכול להסתפק בקריאה כזאת.
יעקב מרגי: אני מצפה מהמשרדים ממשלתיים להכין תוכנית מסודרת של מיפוי, של מדידה תקופתית והתמודדות עם הסוגיה הזו של הפקרת כלבים, של רבייה בלתי מפוקחת, כל הסוגיה הזו.
יעקב מרגי: האכיפה כרגע אצלכם ואני יודע שאכיפה במשרדי ממשלה שהם לא משרדי ביטחון פנים, היא לא כוס התה שלהם ביום-יום, ואנחנו פה נדרוש את זה.
יעקב מרגי: אנחנו נדרוש תוכנית התמודדות מסודרת בסוגיה של הפקרת כלבים, שהיא כוללת גם אכיפה, ענישה, הרתעה, הסברה.
יעקב מרגי: אדם רוצה, סליחה על הביטוי, להיפטר כרגע מבעל חי שהוא מחזיק, הוא צריך לדעת איך הוא עושה את זה.
יעקב מרגי: אי אפשר לסמוך רק על העמותות שהיכולות שלהן מוגבלות.
יעקב מרגי: תוכנית התמודדות מסודרת של המדינה.
יעקב מרגי: זה לא סיפור גדול ואתם מסוגלים לעשות את זה ואנחנו נדרוש את זה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, רוצים להוסיף משהו?
איציק שמולי: רק לוודא שהיום הרישום הזה כן מבוצע, של הבקשות שכן מוגשות.
<תמיר גושן: היום כן, מתחילת 2018.
יעל כהן-פארן: רק להגיב לדברים שאמר מחותם.
יעל כהן-פארן: אני לא מכירה את הארגון ואני לא יודעת כמה אתם עוסקים בנושאים של בעלי חיים, אבל לדעתי כל דבר אחר, אם לא תעשה סירוס ועיקור, יגרום להרבה יותר סבל וצורך להרג בעלי חיים.
<אבי צרפתי: תודה רבה על רשות הדיבור.
<אבי צרפתי: ד"ר אבי צרפתי, יו"ר ארגון הרופאים ברשויות.
<אבי צרפתי: אני רק רוצה להגיד, סוגיית הנושא של כלבים מתפרעים או כלבים משוטטים במדינת ישראל היא סוגיה קריטית והיא מכילה בתוכה הרבה מאוד גורמים, לא רק מה שהועלה פה על השולחן.
<אבי צרפתי: אני רוצה רק לציין לטובת הוועדה, כי יש ועדה שהקים שר החקלאות שהיא אמורה לייעץ לו בנושאים הרלוונטיים לרווחת בעלי חיים והטיפול בבעלי חיים.
<אבי צרפתי: נושא הכלבים המשוטטים או הכלבים מתפרעים כרגע נידון בוועדה.
<אבי צרפתי: חלק מהגורמים שיושבים פה נמצאים, ואני חושב שמשם תצא התשובה המתוכללת.
יעקב מרגי: אנחנו נעזור לוועדה.
יעקב מרגי: אנחנו נתחום את הבקשה שלנו ל-60 יום ויתקיים דיון מעקב.
יעקב מרגי: אני מתנצל בפני מי שלא הספיק.
יעקב מרגי: זו הישיבה השלישית ברציפות היום.
יעקב מרגי: 6 בפברואר 2018, כ"א בשבט התשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: בית הספר שפרינצק ברחובות – הצגת מיזם בתחום לימודי התנ"ך וההיסטוריה.
יעקב מרגי: קודם כול, כשמדברים על תלמידים ובית ספר, אני נמס.
יעקב מרגי: למרות האילוצים והלחץ, שמנו את זה על סדר היום.
יעקב מרגי: תעשו לי קצת סבב היכרות.
יעקב מרגי: קודם נתחיל עם הילדים.
יעקב מרגי: איזו שכבות גיל?
יעקב מרגי: איזה כיתות?
<אוסנת אור שי: מדובר פה בתלמידי כיתות ו'.
יעקב מרגי: מי הדוברת, לטובת הפרוטוקול?
<אוסנת אור שי: אוסנת אור שי, מנהלת בית הספר שפרינצק ברחובות.
<אוסנת אור שי: נמצאים פה התלמידים, נציגים של ארבע כיתות ו'.
<אוסנת אור שי: זה מיזם שכבתי.
<אוסנת אור שי: נמצאת איתנו פה המחנכת, מפקחת בית הספר, גברת ויקי עזיאל, הורים, כי זה פרויקט שבעצם ההורים גם שותפים.
<אוסנת אור שי: זה פרויקט בשותפות תלמידים, הורים וצוות חינוכי, שזה גם חלק מהייחודיות שלו.
יעקב מרגי: יש מצגת, אני מבין.
<אוסנת אור שי: יש מצגת.
<אוסנת אור שי: חשבנו לפתוח אולי בסרטון, כי אני חושבת שהסרטון ממחיש את המיזם בצורה הטובה ביותר.
יעקב מרגי: נתחיל עם הסרטון.
יעקב מרגי: אם יש מצגת, עם המצגת.
יעקב מרגי: לאחר מכן נעשה סבב התייחסויות של התלמידים.
יעקב מרגי: כל אחד ייתן מהזווית שלו.
יעקב מרגי: אם צריך לברך, נברך.
יעקב מרגי: אם צריך לשפר, לדחוף לשיפור או לשכפל גם את המיזם, נמליץ לשכפל.
יעקב מרגי: בואו נתחיל עם הסרטון.
יעקב מרגי: (הקרנת סרטון)
יעקב מרגי: בואו נתחיל ללמוד.
יעקב מרגי: נתחיל מימין לשמאל.
יעקב מרגי: כל מי שידבר, יציג את עצמו ולאחר מכן יאמר.
<עידו לנדאו: לי קוראים עידו.
<עידו לנדאו: בעצם בפרויקט באנו לבית הספר וראינו תיבת אוצר בתוך כלוב עם מכתב מחיים ויצמן, ראש הממשלה ז"ל שהוריש לנו ירושה.
יעקב מרגי: הוא היה נשיא.
<עידו לנדאו: כן, הוא היה נשיא.
<עידו לנדאו: הוא הוריש לנו ירושה, ואם נפתח את התיבה בעזרת פתרון של חידות בנושא התנ"ך וההיסטוריה, נוכל לקבל את הירושה.
<עידו לנדאו: אחרי כמה ימים המנהלת קיבלה מכתב והראתה אותו לנו בכל הכיתות, והתחלקנו לשש קבוצות עבודה.
<עידו לנדאו: ביחד פתרנו את החידות שהובילו לחידה סופית שבעזרתה מצאנו מיקום של פלאג שבעזרתו פתחנו דלת שהובילה לקבוצת חידות הבאה.
<עידו לנדאו: החידות הבאות היו יותר קשות.
<עידו לנדאו: למדנו על התנ"ך וההיסטוריה עד שבסופו של דבר הצלחנו לפתוח את הכלוב ואת התיבה ולקבל את הירושה.
יעקב מרגי: מעבר לקבלת הירושה ולהצלחה בחיפוש אחר המטמון, נכנסתם לתוך הסיפור התנ"כי ולתוך הסיפור ההיסטורי.
<עידו לנדאו: כן.
יעקב מרגי: אם היית לומד את זה בלי הלימוד החוויתי - - -
<עידו לנדאו: אוקי, אז קודם כול, עד אז וגם עכשיו אחרי זה, כשאנחנו חוזרים ללמוד רגיל, למרות שיש עוד מיזמים, אני די מתקשה בהיסטוריה והפרויקט הזה מאוד עזר לי להבין את החומר וגם עזר אחר כך לפתור את החידות.
יעקב מרגי: זה מסתדר עם אנשי המקצוע במשרד החינוך שחושבים שלאט-לאט הלימוד החווייתי, מבלי לפגוע בהוראה הפרונטלית בכיתות באמצעות מורה, הלימוד החווייתי משאיר את החוויה ואת החומר הנלמד.
<עידו לנדאו: נכון.
יעקב מרגי: ולי אין ספק שגם שכשתת
יעקב מרגי: גברו, תזכרו את הפרק הזה שלמדתם בהיסטוריה ובתנ"ך.
<עידו לנדאו: נכון, זה משהו שנזכור.
<עידו לנדאו: אנחנו מקווים שיהיו הרבה מיזמים כאלה, כי באמת זו דרך אחרת ללמוד והיא דרך יותר טובה, אז למה לא להשתמש בה בצורה אפילו יותר טובה ולהרחיב את השימוש בה?
יעקב מרגי: תלמידים שרוצים להתבטא בהמשך?
יעקב מרגי: אני אתן רשות רק למי שירים יד.
<אוסנת אור שי: אתם רוצים להציג אולי חידה אחת כדי להמחיש?
יעקב מרגי: בבקשה, המנהלת, אולי את תנהלי את זה.
<אוסנת אור שי: את רוצה להציג, נועה, את החידה כדי שנוכל להמחיש מה דרך הלמידה הזו?
<נועה מושיצקי: זאת הייתה אחת החידות הסופיות.
<נועה מושיצקי: זה בעצם סוג של מפה של העיר, שעליה הרכיבו פה חנוכייה ובעצם נתנו להם גם תאריך, לאותה קבוצה שקיבלה את המשימה הזאת, ובעצם הם מצאו שהתאריך הזה יוצא נר רביעי, אז הם בדקו מה יש בנר הרביעי ומצאו שבנר הרביעי, במיקום שלו על המפה, יש גן משחקים ושם הם בעצם מצאו את הפלאג שפתח להם את התיבה.
<אוסנת אור שי: עוד מישהו שרוצה להציג אולי חידה של תנ"ך?
<טל: בחידה הזאת ראינו תמונה של אי וראינו תמונה של זבל.
<טל: חיברנו את שניהם ביחד והגענו לאיזבל, שאיזבל הייתה אשתו של אחאב, המלך בתקופת התנ"ך, ואז ראינו תמונה של כרם ענבים.
<טל: פתחנו את הספר וקראנו את הסיפור על כרם נבות.
<טל: ראינו איש שיש לו גם אקדח וגם כסף שהוא לקח.
יעקב מרגי: מה אומר הפתגם?
<טל: הביטוי שמופיע לנו בפרק, זה "הרצחת וגם ירשת"?
<טל: ואז באותיות המסומנות הפכנו לגימטריה בשביל לגלות את הקוד לפתיחת התיבה.
יעקב מרגי: אתם יודעים, אנחנו במהלך הדיונים כאן נפגשים עם תלמידי על-יסודי, תיכון, תלמידים שנבחנים בבגרות או תלמידים מהמכינות הקדם צבאיות אחרי שעברו את החוויה של הבגרות.
יעקב מרגי: לעיתים קרובות אנחנו שומעים, וכל אחד פה הורה לתלמידים, ומורים - אל תתפלא שאנחנו לא מצויים בחומר, כי אנחנו בולעים, בולעים, מקיאים בבחינה ושוכחים.
יעקב מרגי: אני שמח שהמשרד בשנים האחרונות הולך להערכה חלופית, ללימוד החווייתי כדי לאתגר.
יעקב מרגי: מה לעשות, הכול השתנה.
יעקב מרגי: אנחנו לא יכולים להישאר באותה מתכונת של מערכת חינוך כפי שהייתה.
יעקב מרגי: יש שינויים אבל עדיין אני חושב שהתלמידים של היום מאתגרים את המורים.
יעקב מרגי: מורה נכנס לכיתה היום, זה לא כמו בתקופה שלי.
יעקב מרגי: לפני 40 שנה סיימתי תיכון.
יעקב מרגי: היום אני לא אומר שלא מקנא במורה, אבל אין ספק שמורה לא יכול לבוא עם אותה מחברת שהוא סיים איתה, כמו שהוא היה בא עם אותו אוגדן.
יעקב מרגי: כל האחים שלי עברו עם אותו אוגדן אצל אותו מורה.
יעקב מרגי: היום מורה נכנס לכיתה, הוא כל שנייה יכול להיות מאותגר על ידי תלמיד בשאלת ידע, ומה לעשות, יש עוד מקורות ידע.
<אוסנת אור שי: ואפשר באמת להתחבר למה שאתה אומר, ואני יכולה להגיד כמנהלת בית הספר, שגם בנושא של הקשר בין המורה לתלמיד, כשלומדים בשיטת הלימוד הזאת, אז המורה בעצם מקבל איזשהו תפקיד אחר.
<אוסנת אור שי: הוא מורה שהוא יותר מנחה את התלמידים.
<אוסנת אור שי: הוא גם מייצר איתם, אני חושבת, איזשהו קשר, מאפשר לו להכיר אותם יותר, קשר יותר אישי ואין ספק שזה משפיע מאוד על האקלים.
<אוסנת אור שי: אני יודעת, נושא היום על סדר היום, הטיפול באקלים בית ספר מבחינת אלימות.
<אוסנת אור שי: שיטת הלימוד הזו זאת פשוט שיטה שהיא מפחיתה את מקרי האלימות ומייצרת תקשורת בריאה בין התלמידים.
<אוסנת אור שי: זה לא אומר שאין אתגרים.
<אוסנת אור שי: יש פה ילד שאולי רוצה קצת לספר על הנושא של עבודת הצוות?
<אוסנת אור שי: בואי תספרי.
<אורי שואף: אני אורי שואף מכיתה ו'/1.
<אורי שואף: היה כייף לעבוד עבודת עמיתים ובעבודת צוות ושכל אחד יביא את הידע הכללי שלו, אז היה לנו הרבה מאוד ידע שעזר לנו בפתרון החידות.
יעקב מרגי: השיטה הזו של מורה שמנחה ועומד מהצד, קיימת פחות בתיכונים, יותר בעל-תיכוני, עבודות גמר ושהם מטילים מטלות על תלמידים.
יעקב מרגי: המורה הוא מנחה ומלווה ואחר כך גם בודק.
יעקב מרגי: אין מחלוקת שאי אפשר רק עם השיטה הזו כמובן, אבל זו שיטה שהוכיחה את עצמה.
<ענת צידון: שמי ענת צידון, אני מפמ"ר תנ"ך בממלכתי.
<ענת צידון: מאוד מברכת על היוזמה.
<ענת צידון: יחד עם זאת, כמו שאתה אמרת קודם לכן, זה לא דבר שהוא חדש.
<ענת צידון: אנחנו קראנו ליוזמות כאלה בתחילת הרפורמה המשמעותית שהתחלנו את זה במשרד.
<ענת צידון: זה קיים כבר ארבע שנים וחמש שנים.
<ענת צידון: קראנו בהחלט לכל בתי הספר גם היסודיים וגם לחטיבות הביניים ולחטיבות העליונות לעשות מיזמים כאלה.
<ענת צידון: בהחלט זה מבורך, בהחלט זה יפה.
<ענת צידון: אני מאוד שמחה שלקחתם עכשיו את היוזמה הזאת לידיכם וזה יופי של פרויקט.
<ענת צידון: יחד עם זאת אני רוצה לציין עוד דבר אחד.
<ענת צידון: שלא נשכח שזה אמצעי ולא המטרה.
<ענת צידון: אני רוצה לחדד.
<ענת צידון: שמעתי פה במצגת שיש כאן חוברות לימוד.
<ענת צידון: בתנ"ך אין חוברת לימוד, יש ספר תנ"ך והוא מבחינתי הראשית והאחרית.
<ענת צידון: זה דבר שני.
<ענת צידון: דבר שלישי, כמו שאני אומרת שלא נשכח את הידע כי זה מאוד חשוב, אני אומרת, אני מברכת על כל יוזמה.
<ענת צידון: אנחנו קוראים לחלק הזה של הוראה ולמידה אחרת, הערכה שהיא אחרת.
<ענת צידון: זה דבר שהוא מקסים.
יעקב מרגי: אני אגיד איפה אני מתחבר לזה.
יעקב מרגי: אם היו באים אלי עכשיו שכבת י', י"א, י"ב ומציגים לי את זה, הייתי אומר למנהלת ולמפקחת, איחרתם את הרכבת.
יעקב מרגי: מה שמרגש פה זה תלמידים בכיתה ו', להחדיר בהם.
יעקב מרגי: קודם כול, התנ"ך זה לא דבר משעמם.
יעקב מרגי: אפשר להפוך אותו למשהו חווייתי.
יעקב מרגי: כבר מכיתה ו' אתם תרגישו את זה.
יעקב מרגי: היסטוריה זה גם כמעט אותה מקבילה שתלמידים בדרך כלל בוחרים להם.
יעקב מרגי: אם מגישים את זה ונוגעים בזה בצורה של משחק, של חוויה, מתחברים לזה.
יעקב מרגי: התפקיד שלנו, להניע, רק לתת את הסטרטר במכונית ואחר כך המנוע עובד מאליו.
יעקב מרגי: אם אני מנתח את זה, הערך הסגולי של זה, שזה הסטרטר לכניסה לעולם ההיסטוריה, לעולם התנ"ך.
יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר גדול וטוב שזה בחתך הגילאים הזה.
<ענת צידון: אני רק אוסיף עוד משפט אחד ובזה אני אסיים.
<ענת צידון: אני חושבת שהבמה צריכה להיות של הילדים ולא שלנו.
<ענת צידון: כמו שאמרתי, ספר התנ"ך צריך לעמוד במרכז ולא לפחד מהסיפור הזה של ידע.
<ענת צידון: אני חוששת מדבר אחד, שלפעמים אנחנו נראה דווקא את האמצעי כמטרה, והמטרה שלנו זה הספר עצמו, הידע שילד יצא בכיתה ו' או בכיתה י"ב, עם ידע בסיסי בתוך הספר הזה.
<ענת צידון: זה הדבר החשוב ביותר.
<ענת צידון: איך עושים את זה?
<ענת צידון: אני חושבת שאנחנו בהחלט נותנים פה המון מרחב לאיך עושים איך זה.
<אוסנת אור שי: אני יכולה רגע להתחבר לענת.
<אוסנת אור שי: אני כל כך מצטרפת למה שאת אומרת וזה היה מדהים לראות את הילדים אחר הצהריים.
<אוסנת אור שי: הורים סיפרו, הם פשוט פתחו את התנ"ך.
<אוסנת אור שי: בתנ"ך הרבה פעמים המורים רוצים ללמד אותם מילה מנחה למשל.
<אוסנת אור שי: דרך החידות הם פשוט לבד לקחו טקסטים בתנ"ך ופשוט עברו ובדקו מילה שחוזרת על עצמה ומה המסר בזה שהמילה חוזרת על עצמה, הכול מתוך משהו פנימי שלהם.
<אוסנת אור שי: אני חושבת שלראות את הילדים פותחים את התנ"ך בשכונה, אחר הצהריים, במפגשים, הם מדברים על זה בוואטסאפים.
<אוסנת אור שי: אני חושבת שזה משהו שהוא מבחינתי, ואני מתחברת, אדוני היושב ראש, למה שאתה אמרת, שזה השלב שאנחנו צריכים לגרום להם לאהוב את חדוות הלמידה, את התשוקה.
יעקב מרגי: בבקשה, אני אעשה עוד סבב של התלמידים.
<שירלי מושיצקי: אני שירלי, אימא של נועה מושיצקי, תלמידת ו'.
<שירלי מושיצקי: אני רוצה להגיד בעיקר בעקבות הדברים שנאמרו פה, שאני חושבת שבית הספר מצא את דרך המלך.
<שירלי מושיצקי: המיזם הזה הוא לא חלק משיעורים שהם חשובים, פרונטליים שהמורה עומד ומעביר את התכנים, אבל הוא כן נותן לילדים נדבך שהוא מאוד משמעותי, באמת את האהבה הבסיסית.
<שירלי מושיצקי: אני אולי אפרט בשנייה איך המיזמים האלה נוצרו או מה הם רוצים להוביל.
<שירלי מושיצקי: בסופו של דבר התנ"ך וההיסטוריה זה סיפורים מרתקים ואם אנחנו נגרום לילדים להבין שהסיפורים הם סיפורים מרתקים, כשהם יגיעו לכיתות הגבוהות יותר, כשהם יצטרכו לשקוד וללמוד ולהביא טיעונים, מלכתחילה החוויה הלימודית שלהם תהיה חוויה מעצימה וחינוכית.
<שירלי מושיצקי: אני רק אתן את הדוגמא את מה שעשיתם אתם, משרד החינוך, הוועדות שלכם באליפות הסייבר.
<שירלי מושיצקי: לקחתם נושא שהוא נושא קשה, מתמטי, מחשבים והנגשתם אותו לילדים.
<שירלי מושיצקי: אגב, בית הספר זכה השנה במקום ראשון באליפות הארצית.
<שירלי מושיצקי: כל מה שהם עשו זה רק השתמשו בכלים שנתתם.
<שירלי מושיצקי: בדרך החווייתית חשפתם אותם לעולם - - - .
<שירלי מושיצקי: החלק של תנ"ך, אז הוא מתחבר לסיפור, והחלק של מתמטיקה, אז הוא מתחבר למספרים שקופצים.
<שירלי מושיצקי: אני חושבת שהשילוב הזה הוא השילוב הנכון בין החוויה הלימודית לבין התכנים הדידקטיים.
יעקב מרגי: אני מתחבר לזה בהחלט.
<ורד בר: שמי ורד בר, אני נציגת הנהגת ההורים של בית הספר.
<ורד בר: זה לא המיזם היחיד החינוכי שבית הספר יוצר.
<ורד בר: קהילת ההורים מאוד משתפת פעולה עם הנהלת בית הספר ולמעשה יש לנו איזשהו ערוץ פתוח שכל רעיון שהורה רוצה לבוא ולהציע לבית הספר, בית הספר לוקח את היוזמה ומקדם אותה.
<ורד בר: בסוף המטרה היא לייצר איזושהי אווירת לימודים שהיא אחרת, שהיא שונה, שהיא מעשירה ושהיא מעלה את חדוות הלימודים בפני הילדים.
<ורד בר: יש מיזם שאנחנו כבר שנה שלישית ברצף עושים אותו.
<ורד בר: אולי יצא לך כבר להיתקל בזה, מיזם "החללית" שלנו.
<ורד בר: אני יכולה להראות לך סרטון קצר אם זה מעניין אותך לראות, שגם הילדים שיושבים כאן בעצם היו שותפים לו בשנה שעברה, הטיסו חללית, והשנה הם עושים איזושהי אנליזה של תוצאות המחקר שהם עשו.
<ורד בר: הרעיון הוא לשגר איזושהי חללית לגבול האטמוספירה עם שאלה מדעית ניסויית שרוצים לבדוק אותה בחלל בהשוואה למה שקורה בפני כדור הארץ, ובדרך בעצם הילדים לומדים המון.
<ורד בר: הם לומדים גם את השאלה המחקרית.
<ורד בר: יש קבוצה שאחראית על לבנות את החללית, אז הם לומדים קצת אווירונאוטיקה וקצתGPS ואיך זה עובד ותשדורת עם לוויינים.
<ורד בר: בעצם זה קצת מתחבר למה שבאמת שירלי אמרה, שאנחנו רואים שככל שאנחנו נשתף את הילדים יותר בתהליכים ונלמד אותם את הדברים בצורה שהיא חווייתית.
<ורד בר: יש מעבדה לילדים, שהם צריכים ללמוד איך היא עושה, אז אם אני אשב ואני אסביר להם איך זה עובד, הם לא יזכרו את זה, אבל אם ניתן להם את זה ואני אומר להם, תלכו עכשיו הביתה ותנסו לראות איך זה עובד בטמפרטורת הפריזר, איך זה עובד בסביבה של מים, איך זה עובד בלחות, איך זה עובד בתת לחץ, בעודף לחץ, ככה הם לומדים את הבסיס של הפיזיקה, ככה הם לומדים את הבסיס של איך אתה ניגש לשאלה מדעית.
יעקב מרגי: תלמידה, רצית?
<אוראל: שמי אוראל, אני לומדת ב-ו'/4.
<אוראל: אני רק רציתי לספר לך - - -
<ורד בר: 610 תלמידים, 22 כיתות.
יעקב מרגי: זה בית ספר יסודי בלבד?
<ורד בר: כן.
<אוראל: אני רק רציתי להגיד לך שעשינו את המיזם הזה.
<אוראל: אני לומדת בכיתה קטנה.
<אוראל: כשעשיתי את זה, אני למדתי הרבה יותר דברים והחכמתי ונהניתי וזה היה בשבילי משחק ומתוך המשחק הזה גם למדתי דברים.
יעקב מרגי: עוד תלמידים/תלמידות?
<עידו לנדאו: דיברתם הרבה על הגיל.
<עידו לנדאו: אפשר גם לעשות את הפרויקטים בחטיבה, אבל אחרי שש שנים של לימודים רגילים כבר יהיה יותר קשה לשנות דברים בשנה הבאה, אז עדיף להתחיל את זה יותר מוקדם.
<עידו לנדאו: לדוגמא, היה לנו את מיזם ה"חללית" שסיפרו עליו והוא היה לכיתות ו'.
<עידו לנדאו: עכשיו העבירו אותו ל-ה', כי חשוב להתחיל יותר מוקדם.
<עידו לנדאו: להתחיל לתכנן את זה ככה שזה נגיש ומתחילים לקבל כלים וללמוד מוקדם, ללמוד בדרך אחרת.