GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמואל רפאל: "אייה אפילו לה רוביסה" - חלק של משפט שמורכב ממילה בספרדית, מילה בעברית, ה' הידיעה בספרדית, מילה ממקור עברי שמקבלת התכה לתוך העברית.
<שמואל רפאל: יש לכם כאן הדגמות קטנות של ההתנהגות הלשונית של לאדינו.
<שמואל רפאל: "איני" היא גם מילה מטורקית - עם זאת.
<שמואל רפאל: בואו נתרגם לכם את זה כדי שתבינו מה מסתתר כאן בתוך הטקסט: למרות שאנחנו מאוד מאוד ממהרים, עם זאת, כולנו צריכים לחכות עד שהרב.
<שמואל רפאל: ...
<שמואל רפאל: עכשיו תגידו מאיפה הגיע אלינו רב, אבל כתוב חכם?
<שמואל רפאל: חכם בלאדינו הוא רב.
<שמואל רפאל: רב - אפשר לכנות אותו כמו שאנחנו אומרים כמעט בכל השפות הרומניות של "רבינו" או "ריבי".
<שמואל רפאל: אם זה "ריבי" זה מגיע ממקור עברי, אם זה "רבינו" זו כבר התכה רומנית.
<שמואל רפאל: אבל אצל דוברי לאדינו רב הוא חכם.
<שמואל רפאל: המשך התרגום: כולם צריכים לחכות עד שהרב יסיים את התפילה שלו כדי לנשק את ידו ולצאת לחדרון כדי לקבל שם קפה עם עוגיות קטנות.
<שמואל רפאל: "סירקה אל קהל", זו מילה חשובה מאוד לנו בסיפור הזה - ליד בית הכנסת.
<שמואל רפאל: שוב פעם תופעה מעניינת, בית כנסת בלאדינו מעולם לא קיבל את הייצוג הלקסיקלי של "סיננוגה".
<שמואל רפאל: לא השתמשו בזה וגם לא השתמשו במילה "בית כנסת" כפי שאנחנו משתמשים.
<שמואל רפאל: זה לא אומר שאי-אפשר היה להשתמש, אפשר היה להשתמש.
<שמואל רפאל: אבל המילה שחדרה לשימוש הכתוב והדבור הוא "קהל", משום ש"קל" בהשמטה של הה"א באמצע, לא שומעים אותה, "קל" זה מקום שאליו מתכנס הקהל, המקום שבו מתקהלת הקהילה ושם מתקיימת התפילה.
<שמואל רפאל: המשך התרגום: ליד בית הכנסת יש חדרון קטן, מאוד מאוד קטן.
<שמואל רפאל: לשם אפילו הרבנית לא מורשית להיכנס.
<שמואל רפאל: זהו המטבחון של בית הכנסת.
<שמואל רפאל: המילה "מופאק" לצורך העניין מגיעה מטורקית, היא מושאלת מתוך הטורקית לתוך הטקסט הזה.
<שמואל רפאל: זה לא אומר שאי-אפשר היה לייצר לה חלופה בדמות המילה "קוזינה" שקיימת ומגיעה מתוך מקורות יווניים.
<שמואל רפאל: המשך תרגום: המקום השמור ביותר בעולם.
<שמואל רפאל: "ייליקאקי בלי" זה ג'קט בצבע כחול.
<שמואל רפאל: "ייליקאקי" זה מקטורן, אבל המילה מגיעה מיוונית.
<שמואל רפאל: המילה "ייליקאקי" היא מילה קלאסית שנוכחת גם היום ביוונית המודרנית.
<שמואל רפאל: המקטורן הזה הוא בצבע "בלי".
<שמואל רפאל: "בלי" לשימוש בצבע כחול מגיע מיוונית.
<שמואל רפאל: זה לא אומר שלמילה "כחול" אין חלופות בתוך הלאדינו.
<שמואל רפאל: יש לפחות עוד חלופה אחת וזה "מאב'י", מעל הבי"ת יש גרש.
<שמואל רפאל: "מאב'י" זה כחול, אבל המגיעה מטורקית.
<שמואל רפאל: מה, למשל, המילה שמייצגת צבע כחול בספרדית?
<שמואל רפאל: המילה "אסול" שכתובה AZUL"".
<שמואל רפאל: המילה הזו לא קיימת בלאדינו, למשל.
<שמואל רפאל: לא השתמשו בה דוברי לאדינו.
<שמואל רפאל: השתמשו או ב"בלי" או במאב'י".
<שמואל רפאל: המשך התרגום: רק הרב יכול להיכנס לשם, לפתוח את הדלת, להביא לנו את הפינג'אן הקטן שהיו מרתיחים עליו קפה.
<שמואל רפאל: "קיבריטיקו" זה הפינג'אן הקטן.
<שמואל רפאל: זה יכול להופיע כ"קיבריט" או "כקיבריטיקו" כשהוא קטן יותר.
<שמואל רפאל: "קיבריט" זה גפרור בטורקית.
<שמואל רפאל: "קיבריטיקו קון איל קאב'י" – פינג'אן עם קפה.
<שמואל רפאל: "קפה" היא מילה שמסתובבת.
<שמואל רפאל: בבין-לאומי היא יכולה להופיע כקפה, אבל ההגייה בלאדינו היא "קאב'י".
<קריאה: אבל "קיבריטו" בספרדית זה הגפרור.
<שמואל רפאל: יכול להיות גם, אבל זה הפינג'אן הקטן שהרתיחו בו את הקפה.
<שמואל רפאל: "אח אמאן אמאן" – שני ביטויים שמגיעים אלינו מהערבית, וזה קיים גם בטורקית.
<שמואל רפאל: "ני איל שולטאן נו ביב'י" - לא יכול לשתות - איל קאב'י קי מוס אזי קאדה דיאה איל חכם.
<שמואל רפאל: ".
<שמואל רפאל: עניין נוסף שלא הספקנו לעמוד עליו, ולדעתי הוא מאוד חשוב להבנה של כל הסיפור הזה זה למה לאדינו נכתבת בכלל באות עברית?
<שמואל רפאל: יש כאן כמה וכמה עניינים.
<שמואל רפאל: אתחיל דווקא עם העניין שבסעיף 2.
<שמואל רפאל: האל"ף-בי"ת העברי מזוהה עם הדת היהודית.
<שמואל רפאל: בעצם העובדה שטקסט כזה כמו שהראיתי לכם כאן בדוגמה הזו, אפילו שהראיתי לכם קודם הוא טקסט חולין לחלוטין, אין בו שום דבר שבקדושה חוץ מהעובדה שמזכירים שם את הרב, את בית הכנסת - זה לא משהו מיוחד - עצם העובדה שהטקסט כתוב באות עברית כבר מייחסים לו מידה של קדושה.
<שמואל רפאל: סיבה שלישית שאנחנו כבר דיברנו עליה בפגישה הראשונה שלנו, זה לא ייחודי ללאדינו.
<שמואל רפאל: שפות יהודיות נכתבו בכתב עברי.
<שמואל רפאל: גם האידיש כתובה כך, גם הערבית היהודית כתובה כך.
<שמואל רפאל: סעיף 4 קשור ל-2.
<שמואל רפאל: הייחוד של הקדושה, כוח מיסטי וסגולה שמקופלת באות העברית.
<שמואל רפאל: סעיף 5 - לא נעסוק בו כרגע.
<שמואל רפאל: אבל המשמעותי ביותר לצורך העניין ועליו אנחנו צריכים להגיד תודה לסולטנים זה איסור השימוש בכתב לטיני ברחבי האימפריה משום שהכתב הלטיני מזוהה אוטומטית עם העולם הנוצרי, והעולם הנוצרי מול האסלם הוא משהו שצריך לייצר ביניהם מרחק גדול.
<שמואל רפאל: לכן, ההעדפה היא כמובן להשתמש באות העברית, ולדוברי לאדינו זה האידיאלי שבאידאלי משום שהמודל הזה היה קיים כבר לפני הגירוש, על אחת כמה וכמה כשמאמצים אותו בחזרה אחרי הגירוש.
<שמואל רפאל: יש כמובן סיבה נוספת משום שהאל"ף-בי"ת העברי, הכתיבה בעברית היא חסכנית יותר בגרפמות, באותיות ובסימנים מכתב לטיני.
<שמואל רפאל: כולנו יודעים שאם אנחנו לוקחים טקסט בעברית שכתוב עמוד אחד בעברית ומתרגמים אותו לאנגלית או לספרדית, אנחנו נקבל עמוד וחצי מודפס.
<שמואל רפאל: העברית הרבה יותר חסכנית.
<יהודית גידלי: היא חסכנית או דלה?
<שמואל רפאל: היא לא דלה, היא חסכנית בגרפמות שלה.
<שמואל רפאל: את יכולה לומר את אותם דברים בפחות אותיות, בפחות צירופים תחביריים.
<נחום זיטר: זה נכון גם ביחס למילים בספרדית כי הרבה יותר קשה לבטא אותם.
<נחום זיטר: יש פה תוספת של איות: אל"פים כפולים ויו"דים כפולים.
<שמואל רפאל: כן, אבל תראה שבסך הכול הם הופכים את זה די קל משום שההיכרות עם האל"ף-בי"ת העברי הוא משהו שמייצר את הגשר.
<שמואל רפאל: פעם אחת צריך לעשות חיבור חזרה אל האל"ף-בי"ת בעברית, ופעם שנייה להתחבר אל הספרדית, וזה מייצר גשר.
<שמואל רפאל: אבל בעיקר יש כאן עניין נוסף שהוא חשוב מאוד וזה סוג של אמצעי להצפנה.
<שמואל רפאל: ברגע שהטקסטים האלה נכתבים באות עברית הם נשארים מיוחדים לקהילה שמייצרת אותם ולקהילה שצורכת אותם.
<שמואל רפאל: גם הצד הספרדי לא יכול לקרוא בהם, וגם הצד הערבי לא יקרא בהם - ראשית, כי אין לו זמן לעסוק בדברים האלה וזה גם לא מעניין אותו.
<שמואל רפאל: שנית, זה מייצר כאן איזושהי גם עילית או אידיאולוגיה של עילית דתית כשאנחנו כותבים את הטקסטים שלנו באות העברית שבה קיבלנו את התורה.
<שמואל רפאל: אנחנו נעבור למה שתכננו למפגש הזה וזה לנסות להבין קצת איך מתנהגת השפה הזו לא רק בטקסט המסוים שהראיתי לכם כאן.
<שמואל רפאל: לשם כך אנחנו נעשה איזשהו ניסיון קטן ללמוד בזמן שנותר לנו קצת את עקרונות הכתיבה בלאדינו, ומן הסתם גם את עקרונות הקריאה בלאדינו.
<שמואל רפאל: כמו שאמרתי לכם בהקדמה, על פי רוב אוצר המילים של הלאדינו נשען על הספרדית, ויש הרבה מאוד ספרדית בתוך השפה הזו.
<שמואל רפאל: אבל כמו שאמרנו, כלשון יהודית יש בלאדינו גם מילים שלקוחות מן העברית, מן הארמית, ולצד זאת יש בה מילים שהן ערביות שחלקן נכנסו לתוכה עוד לפני הגירוש.
<שמואל רפאל: לאחר הגירוש נוספו לה מילים רבות מלשונות העמים שבקרבתם ישבו מגורשי ספרד.
<שמואל רפאל: דיברתי על זה כאן וגם הראיתי כבר את הדוגמה: מילים מטורקית, יוונית, בולגרית, ומאוחר יותר גם מלשונות רומניות כגון: איטלקית וצרפתית.
<שמואל רפאל: הצרפתית, אגב, תיכנס לקראת סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, והיא תייצר הרבה מאוד שינויים בתוך המנגנון הלשוני הזה.
<שמואל רפאל: היא גם תקלקל לא מעט בתוך הלאדינו משום שהקרבה של דוברי השפה לתוך הצרפתית תייצר כאן כמה וכמה בעיות, אבל לא על כך נדבר.
<שמואל רפאל: בואו נראה כאן כמה דוגמאות כדי שתבינו איך השפה מתנהגת.
<שמואל רפאל: בהתחלה אראה לכם כמה דוגמאות של מילים ממקור עברי וארמי.
<שמואל רפאל: המילה הראשונה היא "אמאריס" שנכתבת ממש כמו שאתם רואים.
<שמואל רפאל: אגב, אני כותב את הדוגמאות בכתיבה ברש"י משום שהטקסטים שהודפסו בלאדינו הודפסו בכתב רש"י.
<שמואל רפאל: זו היתה צורת הכתיבה של השפה המודפסת עד תחילת המאה ה-20, כמעט עד לשואה.
<שמואל רפאל: לא מפתיע אותנו.
<שמואל רפאל: אראה לכם עוד פעם דוגמאות כאלה כדי שתראו דוגמאות של טקסטים שכתובים ברש"י.
<שמואל רפאל: הנה לכם דוגמה יפהפייה של טקסט כזה שכתוב ברש"י.
<שמואל רפאל: יש לנו כאן "קאלינדארייו".
<שמואל רפאל: תראו כאן מילה מקסימה שאין פעם שאני לא נתקל בה ואני אומר לעצמי: למה האקדמיה ללשון העברית לא אימצה את זה ללוח שנה בעברית?
<שמואל רפאל: המילה בלאדינו היא "חלילה".
<שמואל רפאל: ללוח שנה או לקאלנדר, לקאלינדארייו בלאדינו קוראים בשם "חלילה".
<עפר דגן: בגלל חוזר חלילה?
<שמואל רפאל: חוזר חלילה, ממש ככה.
<שמואל רפאל: מילה מקסימה שאני חושב שהיא מלאת הומור גם, והיא גם נחמדה מאוד.
<שמואל רפאל: אתם רואים, היא נכתבת כאילו היינו כותבים אותה היום - "חלילה".
<שמואל רפאל: חלילה - לא במובן של חס וחלילה, אלא חוזר חלילה, שוב ושוב.
<שמואל רפאל: זו דוגמה טיפוסית, רק שתראו את מבנה הדף.
<שמואל רפאל: הצילום כאן הוא כמובן מוגדל פי כמה וכמה, אבל שתבינו שהגודל אחד לאחד של החוברת הזו, של הקאלנדר הזה, זה לא יותר גדול מאשר תעודת זהות.
<שמואל רפאל: מבחינת הפורמט זה בערך כמו שתיקחו תעודת זהות שלכם, תניחו אותה ככה, ואתם מקבלים את הטקסט הזה.
<שמואל רפאל: גם דברים שהם אינם דברים בקדושה כתובים ברש"י.
<שמואל רפאל: זה לוח שנה של 1937, פור לה אנייאדה 5697 אלה קריאסייון די אל מונדו, לבריאת העולם, אילייה איס פשוטה.
<שמואל רפאל: "פשוטה" - זאת אומרת, שיש בה 12 חודשים.
<שמואל רפאל: אין בה אדר א', אדר ב'.
<שמואל רפאל: סוס דיאז סון 354, יהיו בה 354 ימים.
<שמואל רפאל: סוס שבתות - שבתות שלה - 51.
<שמואל רפאל: איל סימן די איל קביעות.
<שמואל רפאל: .. (קורא טקסט בלאדינו) – התרגום בעברית: האופן שבו החגים נופלים ביחס לימות השבוע הוא הכ"ז-ובי"ו.
<שמואל רפאל: (קורא טקסט בלאדינו) תראו עד כמה העברית נוכחת באופן טבעי בתוך הטקסט.
<שמואל רפאל: (קורא טקסט בלאדינו).
<שמואל רפאל: תרגום לעברית: הקדוש ברוך שהוא בעל היכולת שייתן לנו לעבור אותה בשמחה, בבריאות ובפרנסה טובה וישועה, ובא לציון גואל, במהרה ימינו אמן.
<שמואל רפאל: זה יוצא ברשות בית דין צדק של עירנו, יע"א - יגן עליה אמן.
<שמואל רפאל: המחבר: אני הצעיר שאול חיים ב.
<שמואל רפאל: מולכו וכד' וכד'.
<שמואל רפאל: והנה שאלוניקי 1936 - 1937.
<שמואל רפאל: יש לכם כאן דוגמה שהיא ממש לא מלפני מאות שנים של טקסטים שנכתבו בצורה כזו באות עברית.
<שמואל רפאל: נעשה את זה מהר כדי שאחר כך תוכלו גם לתרגל קצת: "אמאריס" זה עם הארץ, מישהו שהוא רחוק מלימודי קודש.
<שמואל רפאל: "באלאבאייה" - בעלת בית, אם המשפחה, אישה חרוצה.
<שמואל רפאל: כשרצו להגיד על מישהי שהיא אישה מאוד מאוד מסורה, רצינית, טובה, יודעת, אז נאמר עליה: (מדבר בלאדינו).
<שמואל רפאל: אבל כשרצו להגיד באלאביי, באלאביי הוא אדם בעל נכס.
<שמואל רפאל: אז לא להתבלבל.
<שמואל רפאל: בעל הבית של הדירה צלצל אתמול בערב - (אומר את המשפט הזה בלאדינו) "גימארה" - כמו שאנחנו מכירים את זה.
<שמואל רפאל: אבל שימו לב שפה מתחבאת האל"ף, היום לא היינו כותבים את זה עם אל"ף.
<שמואל רפאל: פה מתחבאת אל"ף ו יש לה תפקיד שתיכף נלמד אותו.
<שמואל רפאל: "בידאחי" זהו בית העלמין, בית החיים – המילה לבית עלמין.
<שמואל רפאל: בתי העלמין של יהודים במרחב הבלקני תמיד קיבלו את השם "בית החיים" ולא בית קברות ולא בית עלמין - כך זה נקרא.
<שמואל רפאל: מילה מקסימה ממקור עברי שקיבלה התכה לתוך המבנה הספרדי שלה - "חאב'טונה".
<שמואל רפאל: אתם רואים כאן ממש את השורש ח.ב.ט, במובן של חבלה, מכה.
<שמואל רפאל: "חורפי'נטיאר" מ"חורפא", מארמית שזה להתחכם, להתרברב.
<שמואל רפאל: ואם אתם רוצים גם לדעת, אז יכול להיות שגם מפה הקשר לתוך העברית העכשווית של "חרפן את השכל", דיבר יותר מדי, אמר כל כך הרבה דברים שהתחכם עד ללא די.
<שמואל רפאל: הנה ה"חכם" שדיברנו עליו.
<שמואל רפאל: עכשיו דוגמה למילים שמשנות את המשמעות שלהן: המילה "כפרה", כמו שאנחנו יכולים להשתמש בעברית כפרת עוונות במובן של חבל, אין מה להצטער.
<שמואל רפאל: אבל המילה "כפרה" לא מופיעה רק במשמעות של לכפר על עוונות, אלא גם על משהו של לא נורא.
<שמואל רפאל: מילה שמעתיקה את המשמעות שלה, אלה מעתקי משמעויות: המילה "מבול".
<שמואל רפאל: אנחנו מכירים את המילה "מבול" כהרבה מאוד גשם.
<שמואל רפאל: בלאדינו המילה "מבול" מובנית במשמעות של שפע, הרבה, עצום.
<שמואל רפאל: אפשר גם לומר: קיבלתי מבול של מכתבי תודה, גם בעברית אפשר לעשות את זה.
<שמואל רפאל: בלאדינו זה מאוד נוכח.
<שמואל רפאל: "מצלאין", מארמית - תפילה לאדם שמצוי בסכנה.
<שמואל רפאל: מילה שהיתה יכולה להיכתב בצורה התקנית שלה של העברית זו המילה "סיחורה" במובן של מרה שחורה, דיכאון.
<שמואל רפאל: ועוד צורה של כתיב למילה "קאל", לבית כנסת, אפשר גם לרשום באל"ף.
<שמואל רפאל: זו לא נחשבת טעות, כמו שאמרתי לכם בהתחלה.
<שמואל רפאל: מילים שנכנסות ללאדינו ממקורות שונים, כמה דוגמאות קטנות: המילה ממקורות פורטוגלים "אאינדה" במובן של עדיין, "אבאפיאר" החניק, לכבות, "מאנייה" או "מאניה" במובן של בולמוס, תשוקה, הרגל רע.
<שמואל רפאל: מאיטלקית ייכנסו מילים כמו "אלורה" במשמעות של: ובכן, "באסטה" של: די מספיק, "פיאסקו" - מחדל.
<שמואל רפאל: "קונג'ירטו" - עכשיו אתם ודאי שואלים את עצמכם מה הולך כאן.
<שמואל רפאל: מה ה"גימ"ל" הזו עושה פה?
<שמואל רפאל: אני אגיע לזה בהמשך, אעשה מאמץ לעשות את זה עוד היום.
<שמואל רפאל: המילה הזו מגיעה מאיטלקית, נכתבת באות עברית, ומעל הגימ"ל אנחנו מקבלים יצוגים של הצליל צד"י.
<שמואל רפאל: אבל גימ"ל בלאדינו מתפקדת בכמה וכמה פונקציות.
<שמואל רפאל: בין היתר, היא גם נותנת לנו את התפקיד של האות צד"י.
<שמואל רפאל: צרפתית מכניסה הרבה מאוד מאוד מילים לתוך הלאדינו.
<יהודית גידלי: תרשה לי חצי שניה.
<יהודית גידלי: הצטרף אלינו חבר הכנסת לשעבר, פרופ' מיקי בר זוהר, שהיה יו"ר ועדת החינוך והתרבות.
<יהודית גידלי: פרופ' בר זוהר - לאדינו מהבית.
<מיקי בר זוהר: (מדבר בלאדינו)
<שמואל רפאל: יופי, שלא נדבר על הספרים שהוא חיבר.
<יהודית גידלי: בעברית ובשפות אחרות, אבל נדמה לי שלא בלאדינו.
<שמואל רפאל: מילים מצרפתית כמו: "איליב'ו", "ברודירי", "מיטוד", "סילאבארייו" לספר לימוד.
<שמואל רפאל: הרבה מאוד מילים נכנסות לתוך הלאדינו מטורקית: "בילה", "חאביר", "טינג'ירי", "פארה".
<קריאה: זה גם קצת ערבית.
<שמואל רפאל: כן, יש גם קצת ערבית.
<שמואל רפאל: הטורקית לוקחת גם מתוך הערבית.
<שמואל רפאל: כמו כן," פארה" ו"פאראס" לכסף, "קארפוז" - אבטיח, "שאמאר" - סתירת לחי.
<שמואל רפאל: מלים נכנסות מיוונית - "אנגארייה" במובן של מטלה או משהו שמעיק, "ניקוג'יירה" - לאישה שהיא מאוד חרוצה.
<שמואל רפאל: תשאלו: אבל אמרת מקודם שיש "באלאבייה"?
<שמואל רפאל: זה לא מפריע לשום דבר.
<שמואל רפאל: זה יושב על התקן של מילים נרדפות.
<שמואל רפאל: "פירון" - קיימת מאוד בתוך הלאדינו למזלג.
<שמואל רפאל: לא השתמשו במילה הספרדית של tenedor.
<שמואל רפאל: מעט מאוד זה היה קיים.
<שמואל רפאל: לכן, אתם יכולים להגיע למצבים קצת מצחיקים, מביכים, כשדובר הלאדינו בטוח שעם אוצר המילים שלו הוא יכול להסתדר היטב בתוך מרחב ספרדי, ואז הוא יושב במסעדה והוא מבקש "פירון", והמלצר מסתכל עליו אומר: לא הבנתי בדיוק מה בדיוק חסר לאדוני.
<שמואל רפאל: אבל אם הוא היה אומר לו tenedor, האיש היה מבין אותו היטב.
<שמואל רפאל: הערבית כמובן מכניסה מילים לתוך הלאדינו.
<שמואל רפאל: יש לנו: "אלחאד", "אלקונייה", "זיארה" שהיא עלייה לקברים, עליה לקברי נפטרים, ו"חאזינו", "חאזין" מערבית וכד' וכד'.
<שמואל רפאל: מנגנון נוסף שאנחנו מוצאים בתוך הלאדינו זה תכונה שהיא טיפוסית מאוד לשפה וזה תכונת ההיתוך שלה.
<שמואל רפאל: ההיתוך אומר לקחת שם עצם ממקור אחד ולייצר לו סיומת ממקור אחר.
<שמואל רפאל: אני ביקשתי לוח, אני רק אדגים לכם כאן.
<שמואל רפאל: למשל, המילה hermano בספרדית שזה אח, בלאדינו זה ייכתב אירמאנו, וכשירצו לומר את צורת הריבוי יש שתי אפשריות לריבוי: או שנוסיף לזה את הסמ"ך כמו שהספרדים יוסיפו את ה-S ואז הם יקבלו אירמאנוס.
<שמואל רפאל: אבל אם אנחנו רוצים לעשות את זה עוד יותר לכיוון העברית אנחנו נייצר את הסיומת הזו, ואז נקבל את המילה אירמאנים, שזה ממש התנהגות שיושבת לפי המנגנון של העברית.
<עפר דגן: זה כמו להגיד ברקסים שזה ריבוי כפול אפילו .
<שמואל רפאל: אם כבר דיברת על הריבוי הכפול אז המילה הטיפוסית שכולנו מזהים אותה עם לאדינו זה המילה שמגיע מתוך הטורקית וזה ה"בוריק".
<שמואל רפאל: אנחנו לקחנו את זה והפכנו את זה ל"בוריקה", האחד, היחיד, הבודד, לא משנה הגודל, הצורה, המילוי, עגולים, משולשים.
<שמואל רפאל: אבל האחד היחיד זה "בוריקה".
<שמואל רפאל: זה שם עצם נקבה.
<שמואל רפאל: מה שאנחנו עשינו בריבוי זה "בוריקאס" - קיבלנו את הריבוי הזה, ובעברית הישראלית קלקלנו את זה ויצרנו הכפלה של ריבוי.
<שמואל רפאל: לקחנו את הבורקס ועשינו לו גם סיומת של עוד ריבוי ויצרנו את "הבורקסים", וקיבלנו את הקלקול הזה.
<שמואל רפאל: אגב, לא צריך לראות בזה קלקול כי זו התנהגות מאוד מאוד טיפוסית, טבעית, של שפה שחיה באיזשהו מרחב.
<שמואל רפאל: אין בזה שום דבר שהוא בעייתי.
<שמואל רפאל: דוגמה נוספת זה איך אפשר לייצר פועל גם כן בגיוס של מילים ממקור עברי.
<שמואל רפאל: אנחנו לוקחים, למשל, את המילה "אחרב'אר" שהמשמעות שלה היא להכות, ואנחנו שמים לב שיש למילה הזו סיומת של AR.
<שמואל רפאל: מי שמכיר שפות רומניות, וזו יכולה להיות איטלקית, ספרדית, צרפתית, אנחנו יודעים שכמעט כל השפות האלה יושבות על מנגנון של פעלים שמסתיימים או ב-AR או ב-ER או ב-IR.
<שמואל רפאל: זאת אומרת, כשאתם רוצים לייצר הטיה של פעלים, ברגע שאתם מזהים את הפועל, למשל לצורך העניין, הפועל הספרדי caminar - ללכת, comer - לאכול ו-partir או לחלק או לנסוע או לצאת לדרך, יש לכם כאן התנהגות של שלושה פעלים שיושבים על תבניות קבועות.
<שמואל רפאל: ברגע שאתם מזהים את זה אתם יודעים מיד לעשות את מערכת ההטיה של הפעלים.
<שמואל רפאל: אם לוקחים מילה כזו שהשורש שלה ח.ר.ב שהוא שורש עברי אפשר לייצר לו הטיות : יו אחארבו, טו אחרבאס, אל אחארבה.
<קריאה: האותיות לא התחלפו מלשון חבורה?
<שמואל רפאל: כן, ואז אפשר גם לראות את זה חלק מעניין של חבורה.
<שמואל רפאל: זאת אומרת, לקחנו שורש ממקור עברי, הוספנו לו סיומת של פועל.
<שמואל רפאל: לקחנו את הפועל ממקור ספרדי והתחלנו לייצר לו הטיות כפי שהפועל הספרדי היה יכול להתנהג בצורה מאוד טבעית.
<שמואל רפאל: הנה דוגמה קטנה.
<שמואל רפאל: אני רוצה שתתמקדו רגע בפתגמון החמוד הזה.
<שמואל רפאל: אלה פתגמים.
<שמואל רפאל: אגב, אם אתם שואלים את עצמכם ממה המקור הזה אז ממש בקרוב מאוד אני עתיד לפרסם יחד עם קולגה שלי מבר אילן, מהמכון ללאדינו, ספר נוסף ללימוד לאדינו, אחרי שאנחנו במשך כמעט 20 שנה השתמשנו במהדורת ניסוי של ספר מסוים.
<שמואל רפאל: אין הרבה ספרים ללימוד לאדינו, אבל המעט שיש צריך גם לשכלל אותם מתודית.
<שמואל רפאל: יש כאן פתגם שאומר: "אי די לו פוקו ב'ירמוס חאיירי".
<שמואל רפאל: אני רוצה להתעכב על המילה "חאיירי" שבטורקית המשמעות שלה זה ח'ר.
<שמואל רפאל: יכול להיות שגם בערבית.
<שמואל רפאל: זאת אומרת, אין מזה שום תועלת, לא יצא מזה שום דבר.
<שמואל רפאל: אבל "חאיירי" מופיע גם ביוונית.
<שמואל רפאל: המילה יושבת ביוונית – "חאיירי", והמילה ביוונית - המשמעות שלה לעשות למישהו טובה.
<שמואל רפאל: לעשות "חאייר" זה לעשות למישהו טובה, זה להועיל למישהו במשהו.
<שמואל רפאל: הפתגם הוא חמוד: גם מן המעט נפיק תועלת.
<שמואל רפאל: אני רוצה להראות לכם כאן דוגמה, לא נתעכב על זה עכשיו, של טקסט בלאדינו שנכתב בצורה מאוד מסוימת והוא נקרא "סוליטריאו" שזו צורה של כתיבה באות עברית.
<שמואל רפאל: לא להיבהל, זו עברית.
<שמואל רפאל: אלה אותיות עבריות של כתיבה ספרדית קורסיבי.
<שמואל רפאל: זה החצי קולמוס.
<שמואל רפאל: אני לא אתעכב על זה עכשיו כי אין לנו זמן.
<שמואל רפאל: זו תורה שלמה שצריך ללמוד אותה.
<שמואל רפאל: אבל שימו לב כאן
<שמואל רפאל: לאזור שאני מסמן כאן כתוב: התרגום: חבר יקר - "קארא אמיגו" תורה שלימה שצריך להכיר אותה.
<שמואל רפאל: אני אעשה נפשות ואגיד לכם בואו ללמוד את זה במכון לאדינו של בר אילן.
<עפר דגן: מאוד רצו את זה.
<עפר דגן: אתה יודע, כשפרסמו ספר "פנקסי פרנס" בהר הזיתים, חיפשו בנרות קוראי כתב חצי קולמוס.
<שמואל רפאל: זה מאוד קשה.
<שמואל רפאל: התורה עצמה היא לא מסובכת.
<שמואל רפאל: זה בערך כמו ללמוד לקרוא כתב יד של קורא בעברית.
<שמואל רפאל: אתה קורא עברית, אבל אתה יכול ליפול על כתב יד של מישהו שהוא מאוד קשה ואתה לא מצליח לפענח אותו.
<שמואל רפאל: קשה לך לקרוא את זה.
<שמואל רפאל: אבל אתה מתחיל להתרגל לכמה אותיות ואתה גם מפצח את זה.
<שמואל רפאל: גם היום יש לנו מליאה ב-16:00?
<יהודית גידלי: תמיד.
<שמואל רפאל: אז נשתדל לעשות את זה מהר.
<שמואל רפאל: בעשרים הדקות האלה אתם חייבים ללמוד את כל התורה על רגל אחת.
<שמואל רפאל: אני בעיקר רוצה להתעכב על מילים מסוימות בתוך הלאדינו שמייצרות משמעויות אחרות.
<שמואל רפאל: יש לנו אל"ף, אבל יש לנו כמה סדרות של אותיות שחובה להכיר אותן, וברגע שאתם מכירים את האותיות האלה אתם פותחים לעצמכם שער להבנה של עולם אדיר בתוך הלאדינו.
<קריאה: אבל את רש"י אנחנו יודעים, למדנו בבית ספר.
<שמואל רפאל: רש"י זה לא הבעיה.
<שמואל רפאל: אגב, אפשר לכתוב את הלאדינו גם בכתב מרובע, גם בחצי קולמוס, ובכל גופן שמתחשק לכם במחשב - זו לא הבעיה.
<שמואל רפאל: אני מדבר על העיקרון של אות באל"ף-בי"ת.
<שמואל רפאל: אני רוצה להתעכב רק על סדרות של אותיות שמייצרות צלילים נוספים בתוך השפה.
<שמואל רפאל: קודם כל, בי"ת.
<שמואל רפאל: אני רושם אותה פעמיים: פעם אחת כשבי"ת תופיע ללא שום סימן מעליה היא מצלצלת כמו B.
<שמואל רפאל: לצורך העניין כמו המילה "בואינו".
<שמואל רפאל: אין שום סימון, זו ה- B.
<שמואל רפאל: מספיק שאני שם עליה את הסימן הזה, אני הפכתי אותה ל-V.
<שמואל רפאל: לסימן הקטנצ'יק הזה מעל האות, דוברי הלאדינו קראו "אל צ'רקולו דל ראפה", זה הצ'ופצ'יק שהופך את המילה למילה ברפה.
<שמואל רפאל: יש לנו כמה וכמה דוגמאות כאלה.
<שמואל רפאל: לא לסמן את זה עם כל העיגול כולו, זה פשוט מופיע כך.
<שמואל רפאל: מאותה משפחה יש לנו גם את פ"א, אז הבנתם שאם פ"א מופיעה ללא שום דבר אז היא מצלצלת כמו P.
<שמואל רפאל: אם היא תופיע עם הצ'רקולו דל ראפה, היא הפכה להיות F.
<שמואל רפאל: יש דל"ת - לא ניכנס לסיפור הזה כי היא כמעט לא שמישה, אבל יש טקסטים עתיקים שבהם היתה דל"ת שאנחנו מכירים אותה כ-D, ויש דל"ת בצורה כזו שהיא יותר מזכירה את ה- .
<שמואל רפאל: THגימ"ל ממלאת כמה פונקציות בתוך הלאדינו.
<שמואל רפאל: כשאין עליה שום סימן היא G, כשיש עליה ראפה אחד היא הופכת להיות J כמו המילה "ג'ידיוו", במובן של יהודי, "גראנדה" במובן של גדול, ויש עליה גימ"ל נוספת שמצלצלת כמו צד"י.
<שמואל רפאל: לא נכתבת בצד"י, אבל מקבלת עליה מגוון של סימנים: או שני קווים או חיריק מעל הגימ"ל או חצי סהר.
<שמואל רפאל: לא משנה איך שזה לא יהיה, המילה לצורך העניין היא CH, וניקח כדוגמה את המילה - - - שזה תיק, כך זה נכתב.
<שמואל רפאל: כבר גמרנו חצי מהאל"ף-בי"ת.
<שמואל רפאל: לדוברי עברית לא צריכה להיות שום בעיה.
<שמואל רפאל: מאותה משפחה יש לנו את האות זי"ן שתופיע ללא שום סימן מעליה, ואז אנחנו מקבלים אותה כ-- - -, יותר מצלצלת בצורה כזו, והיא תופיע מעליה עם סימן היא תתחיל לבלבל אותנו עם הסימן הזה.
<שמואל רפאל: נראה אם יש לנו עוד משהו מהמשפחה הזו?
<שמואל רפאל: כל השאר הן די פשוטות.
<עפר דגן: שי"ן שמאלית וימנית?
<שמואל רפאל: שי"ן שמאלית וימנית קיימות מאוד.
<שמואל רפאל: לא נבלבל אתכם.
<שמואל רפאל: רוב הדרך של הלאדינו השי"ן השמאלית מתפקדת כמו S.
<שמואל רפאל: למשל, בשם שאלוניקי שהופיעה בצורה כזו.
<שמואל רפאל: אבל זה לא אומר שבכתיבים מאוחרים של השפה זה לא ייהפך להיות סאלוניקי בצורה כזו או סאלוניק.
<שמואל רפאל: עכשיו פלא הפלאים של הלאדינו.
<שמואל רפאל: יש סדרה של אותיות שלא משתמשים בהן - ממש כך.
<שמואל רפאל: למשל, בת"ו לא משתמשים, אלא אם היא הגיעה ממקור עברי: תלמוד, תורה, תפילין.
<שמואל רפאל: המילה נשארה ממקור עברי, נשמרת גם הת"ו במקור העברי.
<שמואל רפאל: כל היתר לא צריך בכלל להתלבט עם הבעיה שתלמידים מתלבטים בה הרבה מאוד האם זה בת"ו או בטי"ת.
<שמואל רפאל: כל השאר כותבים בטי"ת: טומאר, טודו, טיו - לצורך העניין, הכל נכתב בטי"ת.
<שמואל רפאל: לעולם לא יכתבו בלאדינו את המילה " - - - " לדוד בצורה כזו, זו תהיה טעות מצלצלת.
<שמואל רפאל: מאותה משפחה גם האות עי"ן לא בשימוש, לא נכנסת לשימוש.
<שמואל רפאל: היא גם כן נשארת למילים ממקור עברי.
<שמואל רפאל: באותה סדרה גם האות צד"י לא קיימת כי במקומה יש לנו את החלופה הזו של הג'י - עם כל מערכת הסימנים מעליה.
<שמואל רפאל: עכשיו אנחנו מכירים את העיקרון של ההתנהגות הלשונית, ומה שצריך לעשות זה פשוט לקרוא את הטקסט שאני מחלק לכם כדי לעשות איזשהו ניסיון.
<שמואל רפאל: את הטקס הזה תעבירו ביניכם.
<שמואל רפאל: (חלוקה של טקסט בלאדינו לתרגול.
<שמואל רפאל: ) אני מבקש מכם לא להסתכל על החלק למטה בכתב לטיני כי זה יעשה לכם את החיים מאוד מאוד קלים.
<שמואל רפאל: בואו נסתכל רק על החלק שכתוב בכתב רש"י.
<שמואל רפאל: פה תראו חלק גדול של הכללים שדיברנו עליהם עכשיו.
<שמואל רפאל: האם מישהו מוכן להתנדב?
<מלי אביטל: (קוראת את הטקסט בלאדינו שחולק.
<מלי אביטל: )
<שמואל רפאל: הגיבורה שלנו היא שרה.
<שמואל רפאל: לא שרה (במלעיל) אלא שרה (מלרע).
<שמואל רפאל: כל השמות האלה בתוך הלאדינו מקבלים הגיה יפה היא הגיה מילרעית כפי שאנחנו צריכים להגות גם בעברית: שרה, רבקה, רחל לאה, דוד, שמעון (במלרע), ולא דוד ולא שמעון ולא לאה וכד' (במלעיל).
<שמואל רפאל: לכן, הגיבורה למעלה היא רבקה.
<שמואל רפאל: הקטע הזה נקרא שרה היא רבקה, שרה ורבקה.
<עפר דגן: כשאתה קראת אני תהיתי איך אתה מבחין בין אֵ ו-אִי.
<שמואל רפאל: אמרנו שאנחנו רק על רגל אחת, ואפילו לא על רגל אחת, אפילו לא על קצת האצבע של הרגל האחת.
<עפר דגן: אני רואה פה חיריק, החיריק הזה אמור לסייע?
<שמואל רפאל: הוא חיריק עזר שאנחנו שמים אותו לתלמידים כדי שהם יעשו הבחנה בין אֵ לבין אִי.
<שמואל רפאל: במקור בטקסטים בלאדינו זה לא היה קיים, לא היה צריך את זה.
<שמואל רפאל: אנחנו שמים את זה כדי שתלמידים בדיוק ישאלו את השאלה המדויקת שאתה שאלת: איך אני קורא את זה?
<שמואל רפאל: כיוון שהאות שמבלבלת ביותר בשפה הזו היא יו"ד.
<שמואל רפאל: היא משמשת בהרבה מאוד פונקציות.
<מלי אביטל: עכשיו זה נשמע אחרת.
<מלי אביטל: (ממשיכה לקרוא את הטקסט בלאדינו.
<שמואל רפאל: "נאסיִדה" - החיריק הזו לא אומרת שאת צריכה לקרוא את זה מתחת ליו"ד, אלא לקחת את הצליל לאות אחת שלפני.
<שמואל רפאל: (קורא את הטקסט בלאדינו).
<שמואל רפאל: עכשיו את שואלת ודאי איך אני אדע שזה אֵין ולא אִין?
<שמואל רפאל: - זה פונקציה של למידה.
<קריאה: כי לא שמת את החיריק.
<שמואל רפאל: לא שמתי.
<שמואל רפאל: גם לא הוספתי את הצירה כי אני לא רוצה להרבות יותר מדי בניקוד עזר כי אחרת אני כבר אתרחק מהטקסט מאוד.
<שמואל רפאל: אנחנו יודעים שצריך.
<שמואל רפאל: אבל מה אנחנו מסבירים לתלמידים?
<שמואל רפאל: אם לא ראית כאן חיריק אז תתחיל להפעיל את המחשבה שאולי זה מתנהג כמו צירה.
<שמואל רפאל: הלאה.
<שמואל רפאל: אמרנו שאם אין סימן קרוב לוודאי שזה בצירה.
<שמואל רפאל: יפה, בתור טבילת אש זה בהחלט יפה מאוד.
<שמואל רפאל: אנחנו חוזרים בחזרה אל הטקסט: "אייה" - אין לי חיריק זה ככל הנראה מצלצל כמו אֵ.
<שמואל רפאל: לא משנה לכם כרגע אם זה צירה או סגול, אבל זה בוודאי לא חיריק.
<שמואל רפאל: (קורא את הטקסט בלאדינו.
<שמואל רפאל: ) התרגום עד כה: שרה היא ילדה שנולדה בישראל.
<שמואל רפאל: היום היא תלמידה.
<שמואל רפאל: היא מורה והיא גרה ברחוב מזרחי מס' 30.
<שמואל רפאל: הלאה, נעבור למישהו אחר.
<עפר דגן: (קורא את הטקסט בלאדינו.
<עפר דגן: )
<שמואל רפאל: יפה.
<שמואל רפאל: כבר מצאתי טעות הגהה בספר לעתיד.
<שמואל רפאל: המילה הזו היא "ליטוראטורה", והו"ו הזו צריכה להיות יו"ד.
<שמואל רפאל: זה יתוקן, תודה.
<שמואל רפאל: ליטיראטורה - כמו שיש במילה כאן.