GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רעות גל: אני רוצה להגיד כמחנכת הכיתה וכמורה מקצועית למקרא ולהיסטוריה.
<רעות גל: החוויה שלי כמורה שהעבירה את הפרויקט הזה, שחוותה גם למידה פרונטלית רגילה של היסטוריה ותנ"ך וגם את הלמידה החווייתית הזו.
<רעות גל: ההתלהבות של הילדים לבוא וללמוד את החומר, להתעסק בו, הציפייה לשיעורים האלו זה משהו אחר.
<רעות גל: ההתלהבות שלהם, שזה בא מתוכם.
<רעות גל: יש ילדים שאוהבים תנ"ך והיסטוריה גם באופן רגיל.
<רעות גל: אנחנו יודעים להעביר את זה בצורה חווייתית ומהנה לכל אורך השנה, אבל כשלוקחים לתקופה מסוימת והופכים את הלמידה למשהו שאנחנו הופכים להיות משהו מאחור.
<רעות גל: אנחנו המנחים ואנחנו מקנים להם מיומנויות, אסטרטגיות למידה שלהם יש את הכלים עכשיו ללכת לחקור בעצמם.
<רעות גל: לא זורקים אותם למים.
<רעות גל: כל הזמן הייתה מורה מנחה שליוותה וסיפרה על החומר ונתנה מידע, שיתפה איתם פעולה, התלהבה והתרגשה איתם באותם הרגעים.
<רעות גל: גם אנחנו כמורות, למידה שהיא חווייתית, היה לי יותר כייף להגיע לשיעורים האלה.
<רעות גל: ממש נהניתי, אני וכל צוות המורות שאיתי, המקבילות שלי.
<רעות גל: זה היה פשוט תענוג.
<רעות גל: כל שיתוף הפעולה עם ההורים, עם ההנהלה, הילדים שכל כך נהנו, זה דברים שהם שונים לחלוטין מלימוד רגיל.
<ויקי עזיאל: ויקי עזיאל, מפקחת בית הספר.
<ויקי עזיאל: מה שאני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש, המשרד היום מדבר על הנושא הזה של למידה משמעותית, מה היא אותה למידה משמעותית.
<ויקי עזיאל: אני חושבת שמה שמתקיים בבית הספר הזה, והיום אנחנו רואים את זה כבר הרבה יותר בשטח, את הנושא הזה שהופכים את הלמידה שהיא למידה רלוונטית לתלמידים, שהתלמידים לוקחים אחריות על הלמידה שלהם, שהם חוקרים, זאת אומרת אחריות בלמידה, אנחנו חקרנו, אנחנו למדנו, אנחנו הוצאנו את הידע, ולא במקום, בלי לפגוע בלמידה הדיפרנציאלית שהיא חשובה והיא חלק מלמידה ואנחנו צריכים גם את הלמידה הזאת.
<ויקי עזיאל: אני חושבת שזה מה שבית הספר והצוות החינוכי השכילו לעשות ועושים, כי המשרד כמשרד מאפשר ונותן את האוטונומיה הזאת, כי הלמידה לא מתרחשת בכיתה בלבד.
<ויקי עזיאל: היום הלמידה מתרחשת בכל מקום וזה מה שהם עשו גם במיזם הזה, שהם גייסו את כל העיר ואת ראש העיר ואת כל המרחב שהעיר הזו אפשרה להם, וכמובן גם את הספר שאנחנו מתעלמים ממנו ושזה מאוד חשוב, כי אם ילד היום הולך ופותח את התנ"ך והתנ"ך הוא לא זר לו והוא לא מנוכר לו וזה לא תנ"ך שאני שומעת שהוא שייך רק לבתי הספר הדתיים, זו מבחינתי הצלחה.
יעקב מרגי: הוא יודע שיש שם איזה אוצר שהוא צריך לקלף ולהוציא.
<ויקי עזיאל: בדיוק, כי זה שלו, כי הוא חקר, וזה העניין וזה המקום שאנחנו רוצים לראות תלמידים שלוקחים אחריות על הלמידה ולומדים מתוך הנאה.
יעקב מרגי: אני רוצה להצטרף ולומר, בואו ניקח מעצמנו.
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו לכאורה שמחים ומתלהבים.
יעקב מרגי: אם אני לוקח מהעולם שלי, לחזור לקייטנות שהיו בתקופה שלנו, עשינו את הדברים האלה.
יעקב מרגי: אם אני לוקח את המיזמים, הקייטנות שהיו אד הוק עם כותרת, ומה שהתחברנו ועשינו ובנינו ויצרנו, גם עכשיו ממרחק של 40 ו-50 שנה, אני בגיל שלי יודע לצלול לאותם הפרטים שחפרנו בידנו ועשינו ובנינו ויצרנו ולמדנו, לעומת כשאני עכשיו מנהל דיונים או אני שומע את הבן שלי לומד לקראת הבגרות.
יעקב מרגי: אני אומר, רגע, למדתי את הנושא הזה.
יעקב מרגי: בלק אאוט אחד גדול.
יעקב מרגי: בלימוד חווייתי זה נשאר.
<ויקי עזיאל: רק עוד משפט אדוני היושב ראש.
<ויקי עזיאל: מה שחשוב פה בבית הספר, מה שמנסים לעשות, להפוך את זה כחלק מתרבות בית-ספרית.
<ויקי עזיאל: זה לא פרויקטים ומיזמים וכאן זה מסתיים, אלא גם במתמטיקה אתה יכול לתת לתלמיד לקחת אחריות ולחקור וללמוד ולא לקבל את החומרים על מגש של מחברת, ספר וכו', וזו המטרה שלנו, שזה יהיה חלק מהתרבות של הלמידה בבית הספר.
<ורד בר: למען האמת אנחנו עכשיו מתחילים פרויקט למידה חווייתית בכיתה א', של ללמד אותם גיאומטריה.
<ורד בר: זה בדיוק מתחבר למה שאת אומרת.
<ורד בר: זה ממש בימים אלה.
<ורד בר: הצוות החינוכי זיהה שיש איזשהו קושי לגשת לנושאים של גיאומטריה, ולכן הם חשבו על איזושהי דרך אחרת להנגיש את זה לכיתות א' עם מלך הצורות שצריך להגיע.
<ורד בר: הם צריכים לפענח את השיטה וכמו שאתה רואה, זה בעצם נפרס על כל תחומי הלימוד וזה ממש לא צריך להיות רק מדעים או רק מקצועות שפחות ילדים מתחברים אליהם.
יעקב מרגי: לפני סיכום, חבר הכנסת יהודה גליק.
יעקב מרגי: הנה, הבאנו לך תלמידים מתוקים.
יהודה גליק: רציתי להגיד שאם הייתי יכול, הייתי עובר כל אחד ואחד מכם, נותן לו איזה חיבוק ממש מכל הלב, לבלוע אתכם כמו שאתם ככה, בשלמות לתוך הבטן.
יהודה גליק: אני רוצה להתחבר לשתי נקודות שהן משמעותיות לפרויקט הזה.
יהודה גליק: קודם כול, לפני זה אני רק אומר שאני כבר מזמין את עצמי לבוא לבקר ולראות את זה בתוך בית הספר ולא רק לראות את זה פה בתוך הוועדה בתנאי מעבדה.
יהודה גליק: אני גם רוצה לחוות את החוויה הזאת.
יהודה גליק: לא מזמן אני הייתי בכיתה ו'.
יהודה גליק: מה שרציתי לומר, שמעבר לפרויקט של החללית ולפרויקט של הגיאומטריה, הפרויקט של לימוד התנ"ך הוא לא רק סיפורים.
יהודה גליק: הוא לא רק איזו היסטוריה של משהו שקרה לפני הרבה שנים.
יהודה גליק: המציאות שלנו כאן בארץ, החיים שלנו, תעודת הזהות שלנו כמדינה, זה ספר התנ"ך, וכמעט כל סוגיה שעולה על סדר היום יונקת משאלות שלא המצאנו אותן.
יהודה גליק: אם היום יש דיון על מסתנני העבודה, להשאיר אותם בארץ או שהם פליטים, יונקים ישר מתוך שאלות שמופיעות בתנ"ך, האם אנחנו יצאנו ממצרים, כי אנחנו צריכים לזכור, "וגר לא תלחץ ואתם ידעתם את נפש הגר", או כנגד זה, מה המחיר שאני צריך לפתוח את הלב שלי ואת הדלת שלי.
יהודה גליק: כל הסוגיות העומדות על סדר היום שלנו יונקות מהשאלה, כלומר התנ"ך זה לא עוד איזה חומר לימודי שאני לומד.
יהודה גליק: זה החיים שלנו.
יהודה גליק: זו השאלה שלנו פה כשאנחנו שואלים את עצמנו למה אנחנו צריכים את כל הדבר הזה?
יהודה גליק: מי צריך?
יהודה גליק: זאת תעודת הזהות שלנו וזה צריך לזכור, לכן הלימוד הזה אמור להיות חיבור של הקשר לתת לכם את החיבור לתעודת הזהות שלנו.
יהודה גליק: נקודה שנייה זו שיטת הלימוד, מה שלומדים בבית ספר.
יהודה גליק: אני מתנצל להגיד, אני מקווה שאין פה אף מורה ולא משרד החינוך.
יהודה גליק: מה שאמר מרגי, אומרים שתמיד 90% מהידע שאנחנו לומדים בבית ספר, אנחנו שוכחים.
יהודה גליק: אצלי זה היה יותר קרוב ל-99%.
יהודה גליק: מה אנחנו כן זוכרים מבית הספר?
יהודה גליק: זה את הדברים שאנחנו לא ישבנו וכתבנו מה שכתוב על הלוח, אלא חיינו אותם.
יהודה גליק: כשאני חייתי משהו, וזה קשור לכל מקצועות הלמידה.
יהודה גליק: אם מתייחסים לבית ספר כמקום שהוא מטרד, כי אוף, עוד פעם ללכת בבוקר לבית ספר, אז לא יישארו לנו הרבה חוויות.
יהודה גליק: אני אאחל להם, כמו שתיאר יעקב בטוב טעם, כל אחד מכם יגיע יום אחד לגיל זקן ומופלג כמונו ויישאר להם ביד כל מה שחייתם אותו, כל מה שחוויתם אותו.
יהודה גליק: זה מה שיישאר.
יהודה גליק: שיהיה לכם המון בהצלחה ואל תשכחו, יש גם הפסקה וחופש.
יהודה גליק: לכו תשחקו גם.
יהודה גליק: בהצלחה רבה.
יעקב מרגי: עכשיו לסיכום.
יעקב מרגי: לברך אתכם ולומר וואו, אז עשינו את זה כבר.
יעקב מרגי: אני אדם פרקטי, זה אחד התסביכים שלי.
יעקב מרגי: אני לא יודע ליהנות מחוויה ולעצור פה.
יעקב מרגי: אני רוצה למצות את התפקיד עד הסוף.
יעקב מרגי: הן התלמידים והתלמידות, המורים והמפקחות, אני עכשיו צריך לכתוב סיכום, פנייה לשר החינוך.
יעקב מרגי: בהקשר הזה מה הייתם רוצים?
<קריאה: אני יכולה להגיד כאימא שהייתי מאוד שמחה אם הפרויקט הזה ישכפל את עצמו בעוד בתי ספר.
<קריאה: הייתי מאוד שמחה אם בתי ספר יחשפו למיזמים האלה.
יעקב מרגי: אתם כותבים את הסיכום באמירות שלכם.
יעקב מרגי: בדרך כלל אני כותב תוך כדי דיון.
יהודה גליק: אתה מבין שאם הייתה פה אימא והייתה באה להתלונן שיש פה הדתה, הייתה פה גם כל התקשורת והיו אומרים, או אה.
יהודה גליק: יש פה אימא שאומרת, חבר'ה, קחו את הדבר הזה ותעשו העתק-הדבק לכל מקום.
יהודה גליק: זה קצת משעמם, אבל זו האמת.
<קריאה: אני באמת חושבת שזה יכול לנו כחברה, לטפח ולהצמיח דור אחר.
<קריאה: הלימוד היום הוא אחר.
<קריאה: האינטרנט הוא נגיש.
<קריאה: זו דרך אחרת באמת לאהוב את הדברים.
<קריאה: גם הייתי שמחה אם תיקחו יוזמות כמו היוזמה של בית הספר שלנו, כי זה באמת בית ספר שהצליח בעיניי למצוא דרך מהנה, ולשכפל אותו כמה שיותר, ומצד שני לתת את התקצוב ואת התגבור ואת הרוח למנהלת או בכלל להנהלות אצלנו כדי שימשיכו - - -
יעקב מרגי: אם כבר נגעת בזה, המנהלת, היה לך קושי לוגיסטי, נקרא לזה תקציבי, להרים מיזמים כאלה?
<אוסנת אור שי: לא.
<אוסנת אור שי: אני יכולה להגיד שבאמת מפתח להצלחה עבורי כמנהלת הייתה השותפות גם עם משרד החינוך, שאני מרגישה שאם באתי להציג בוועדה בפני נציגי משרד החינוך ונציגי הרשות, להציג את התוכנית, שאני זוכרת שהצגתי את החללית וקיבלתי את הברכה של הרשות ואת הברכה של משרד החינוך, לי כמנהלת זה אפשר להגיע - - -
יעקב מרגי: מעבר לברכות?
<אוסנת אור שי: גם תקציבים.
<אוסנת אור שי: כל דבר שביקשנו, כל דבר שאנחנו רוצים, אני יכולה להגיד שלפחות מבחינתי אני לא רואה בעיה של תקציבים, אני רואה עניין של תפיסת עולם, לשנות פשוט את התפיסה, הכול קיים.
יעקב מרגי: עוד בקשה?
<ורד בר: אנחנו מזמינים בתי ספר אחרים ליצור איתנו קשר ונשמח לשתף איתם את הידע שלנו.
יעקב מרגי: באמצעות המשרד.
<עידו לנדאו: אני רציתי לומר במסגרת איך אפשר לפתח את זה.
<עידו לנדאו: לדעתי מתמטיקה יכול להיות המקום הבא, כי מתמטיקה אפשר ללמד בכל כך הרבה משחקים וממש פשוט ליצור אותם, שזה מוזר שאף אחד עדיין לא קם ועשה את זה.
<עידו לנדאו: לדעתי זה הדבר הבא שצריך לעשות.
יהודה גליק: איך קוראים לך?
<עידו לנדאו: עידו לנדאו.
יהודה גליק: עוד כמה שנים יהיה לך פרופסור עידו לנדאו שיזכה בפרס נובל.
יהודה גליק: תזכור שהוא היה אצלך בוועדה.
יעקב מרגי: מאחל לו.
יעקב מרגי: אספר לכם חוויה.
יעקב מרגי: לפני שלוש קדנציות הייתי שר בממשלה והיה איתנו שר המדע, הוא היה פרופסור הרשקוביץ שלימים היה גם נשיא אוניברסיטת בר אילן.
יעקב מרגי: התחום שלו היה מתמטיקה.
יעקב מרגי: ראש הממשלה תמיד תוך כדי ישיבת ממשלה היה אומר, נו, דניאל, יש לך איזו חידה?
יעקב מרגי: הוא לכאורה נתן איזו חידה מתמטית פשוטה, אבל בצורה של הבניית מחשבה.
יעקב מרגי: תאמינו לי, לכולם היה קשה למצוא את הפתרון כי הצורה שהוא חד את החידה, היבנה את כולנו לאיזה מסלול של תשובה מאוד פשוטה, אבל אני לא רוצה לסכם את הדיון בחידה.
יהודה גליק: מילה אחת.
יהודה גליק: חבר'ה, אתם הילדים, הייתם פה עכשיו בוועדה.
יהודה גליק: דעו לכם שזכיתם.
יהודה גליק: לא כל הילדים בישראל, יש להם מורים כאלה.
יהודה גליק: קודם כול תודו גם למורים, גם לצוות.
יהודה גליק: תדעו לפרגן לצוות שלכם שהשקיע ואוהב אתכם.
יהודה גליק: באמת אני רואה בעיניים כמה שאוהבים אתכם.
יהודה גליק: בדרך כלל יש פה קהל בוועדות.
יהודה גליק: אין פה קהל, אז אין פה מי שימחא כפיים לכם, אז תמחאו עכשיו כפיים לעצמכם.
יהודה גליק: מגיע לכם.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכם, אתם רואים את השלט המואר למעלה?
יעקב מרגי: הדיון משודר ברשת האינטרנט.
יהודה גליק: גם נשמר.
יעקב מרגי: יש צופים בבית.
יעקב מרגי: לפעמים הם מנסים לאתגר אותנו.
יעקב מרגי: לפעמים כותבים לי במייל, למה אתם לא נותנים את האפשרות תוך כדי דיון להתערב?
יעקב מרגי: ואנחנו לא כל כך משוכללים.
יעקב מרגי: אולי בדור שלכם כשתשבו פה, אתם תהיו יותר משוכללים.
יעקב מרגי: אתגרתי את הכנסת בנושא הזה, בפנייה הזאת, אבל דעו לכם שהדיון נצפה ויש התייחסות ואנחנו מקבלים גם התכתבויות בנושא.
יעקב מרגי: תודה רבה לכם על החוויה ששיתפתם אותנו בה.
יעקב מרגי: אני מתחייב לכם שהסיכום שייצא לשר ולמשרד, יצא גם אליכם, גם לראש הרשות.
יעקב מרגי: תודה רבה, בהצלחה.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 12 בפברואר 2018, כ"ז בשבט התשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא - הצעה לסדר-היום בנושא: תהליך קבלת החלטות של המל"ג בעניין הרחבת המכללות הפרטיות, של חה"כ איתן ברושי, חה"כ מסעוד גנאים.
יעקב מרגי: רק להזכיר, אם אני לא טועה, במקור היא הייתה הצעת חוק.
יעקב מרגי: בהסכמה עם הקואליציה העברתם את זה להצעה לסדר.
יעקב מרגי: הצעה לסדר ממש?
מסעוד גנאים: מהתחלה הצעה לסדר.
יעקב מרגי: אז טעות שלי.
עיסאווי פריג': מרגי, לפני שיציגו, אנחנו רוצים מהמל"ג מה מידת הקשר - - -
יעקב מרגי: לא, קודם כול חברי הכנסת המציעים.
מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, הנושא שהגשנו היה הצעה לסדר.
מסעוד גנאים: דנו בו במליאת הכנסת והעבירו אותו לוועדת החינוך לדיון יותר מפורט כדי לשמוע גם את המל"ג ואת כל הצדדים.
מסעוד גנאים: משרד החינוך, נדמה לי גם הוא צריך להיות פה.
מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, הדיון בעקבות הפרסומים על הקמת או הכרה במכללה חדשה.
מסעוד גנאים: אנחנו העלינו בדיון את העניין איך מקבלים החלטה במל"ג, משרד החינוך, להכיר או להקים מכללה חדשה, וגם אני העליתי את העניין של המכללות בחברה הערבית, שיש לנו שלוש מכללות להכשרת מורים.
מסעוד גנאים: הייתה החלטה במשרד החינוך להכיר באחת מהן כמוסד אקדמי.
מסעוד גנאים: בזמנו נאמר לי שעדיין הם לא החליטו או הם הוציאו מכרז והם מתלבטים בין שתי מכללות.
מסעוד גנאים: רוצה לדעת מה קרה בנושא הזה, איפה התפתחו הדברים.
מסעוד גנאים: השאלה העיקרית, האם בכלל אנחנו צריכים באמת מכללות חדשות או צריכים לחזק את הנוכחיות ולהיטיב את האיכות שלהן, את השירות שלהן לתלמידים ולסטודנטים.
מסעוד גנאים: אני אומר את זה עכשיו כחבר כנסת ערבי שמלווה בוועדת החינוך את כל העניין של המורים הערביים והבוגרים, שהם באלפים והם לא מוצאים מקום עבודה בסוף להשתלב במערכת החינוך.
יעקב מרגי: הוא מדבר כחבר כנסת פעיל בוועדת החינוך.
מסעוד גנאים: אני מקווה שאני אהיה פעיל יותר.
מסעוד גנאים: כל השאלות האלה, אני מקווה שנשמע תשובות, האם באמת יש כוונה להקים או להכיר במכללה חדשה, זה אחד.
מסעוד גנאים: שניים, מה קורה במכללות של החברה הערבית.
מסעוד גנאים: שלוש, המכללות, האם מכירים באחת מהן או מכירים בכלל במכללה כמוסד אקדמי שהיא לא ערבית בכלל.
מסעוד גנאים: אני חושב שחבר הכנסת ברושי גם יציג את העניין.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת שותפים לדיון.
איתן ברושי: היוזמה לדיון הזה באה מתוך דאגה גדולה למדיניות לא מובנת ולא ברורה של הקמת אין סוף מכללות פרטיות בצד מכללות ציבוריות שגם עליהן יש שאלה האם נחוצות כולן יחד עם האוניברסיטאות.
איתן ברושי: כמי שמכיר את הנושא ועסק בו, אנחנו יודעים ששאלת המכללות האזוריות היא לא רק שאלה של מחסור במקומות לתואר ראשון, היא גם שאלה של מדיניות פיזור האוכלוסייה ונגישות ההשכלה הגבוהה.
איתן ברושי: אנחנו מדברים על למעלה מ-60 מכללות פרטיות והשאלה מה הם הקריטריונים לפתיחה, מה הם הכללים שעל פי הם הן פועלות.
איתן ברושי: אנחנו יודעים שהעלויות שם גבוהות מאוד.
איתן ברושי: אנחנו מודאגים מרמת הפיקוח והבקרה והזילות של התארים, ואנחנו מודאגים מחוסר ההבנה של מדיניות שיכולה לקחת תחום למכללה מתוקצבת ולהעביר אותו למכללה אחרת.
איתן ברושי: למשל רופין בנתניה זה מרחק של דקות.
איתן ברושי: לא מובנת השאיפה להכניס מכללה לא מתוקצבת ופרטית, ועוד ערבית, מאונו לצפון, לזעזע את כל התפיסה של ההשכלה באזור הזה.
איתן ברושי: אנחנו יודעים גם על הערות של התנהלות לא תקינה וגם שאלות לא מובנות של רמת השכר.
איתן ברושי: רק השבוע התפרסם מאמר של עמוד שלם ב'הארץ', אני רואה ששם כולם ל"ו צדיקים, על התנהלות לקויה של אונו.
איתן ברושי: אני חושב שאנחנו נמצאים במציאות שמספר התלמידים הוא גם שאלה כלכלית ושאלת יכולת מגוון האפשרויות לפתיחת החוגים, וגם מחקרים ותואר שני, היא לא דבר פשוט, בוודאי במכללות שאינן מספיק גדולות והן כאלה ודאי בפריפריה הרחוקה, לכן אני חושב שיש כאן טענה כבדה מאוד על מדיניות לא מובנת ולעיתים כושלת שגם גורמת להתנהלות שיש בה חוסר תקינות, גם השיקולים לא ברורים ומה מניע את מקבלי ההחלטות לקבל החלטות שבעיניי, אני מניח לא היחידי, יש עליהן ביקורת קשה, לעיתים החלטות שגויות.
איתן ברושי: השכלה גבוהה הוא דבר קריטי, הוא דבר חשוב והייתי אומר שהחינוך בכלל וההשכלה הגבוהה בפרט הם תנאי לפיזור האוכלוסייה.
איתן ברושי: מה שאנחנו רוצים שהממשלה, היא ממשלה שפועלת לעיתים בחוסר תאום, חוסר הבנה של המטרות שלה עד כדי סתירה, ממש לעיתים ירי על כוחותינו, לכן הדיון הזה נדרש עד כדי - - -
מסעוד גנאים: למה המושגים בחינוך הם מושגים מהצבא?
יעקב מרגי: איתן דרמטי, לא יעזור לכם כלום.
איתן ברושי: אני חושב שיש כאן, אני לא רוצה להגיד ממשלה ימנית עם שתי ידיים שמאליות, כי זה יהיה פוליטי מדי, אבל בסופו של דבר יש פה התנהלות לא מובנת של דברים סותרים אחד את השני שהם מערערים את הבסיס של התחושה שיש פה משהו לא מקצועי, שיקולים זרים של פעילות שחותרת תחת תשתית קיימת שהמדינה הקימה, ולא רק המדינה, גם גופים נוספים, והמשהו הזה הלא מובן חייב להיפסק.
איתן ברושי: אני קורא ליושב ראש ועדת החינוך, אינני יודע מי מייצג פה את משרד החינוך, לומר לשר בנט שהוא מומחה להרבה דברים, אתה חייב להתפנות לעניין הזה ולעשות פה סדר.
איתן ברושי: זה לא יכול להימשך.
יעקב מרגי: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.
עיסאווי פריג': ידידי, חבר הכנסת מרגי, אדוני היושב ראש.
עיסאווי פריג': לא נעים עכשיו להיות נציג מכללה בדיון כזה.
עיסאווי פריג': הכי דוגרי.
עיסאווי פריג': אם אני הייתי נציג מכללה עכשיו, אני הייתי מסמיק ולא מרגיש בנוח.
עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה שהדיון שלנו כאן והנושא שהועלה כאן אכן יביא לתוצאה, אבל לפני כן אני רוצה לדבר על עובדות.
עיסאווי פריג': אני רוצה לקחת את העובדות לא כדיון אקדמי אלא מהתחושה שאני שומע ברחוב.
עיסאווי פריג': זה לא מחמיא להיות בוגר מכללה.
עיסאווי פריג': בוגר מכללה נתפס כסטודנט שאין לו בגרות או בקושי עבר בגרות.
עיסאווי פריג': נתפס כבן אדם שלא הצליח להיכנס לאוניברסיטה.
עיסאווי פריג': רצה מגמה לימודית ומצא מקום והלך אליו.
עיסאווי פריג': אדוני היושב ראש, אנחנו מדברים על מכללות פרטיות בלתי מתוקצבות.
עיסאווי פריג': שורת הרווח חייבת להיות שם המשחק.
עיסאווי פריג': מאחר ושורת הרווח חייבת להיות שם המשחק, אז כל המדיניות וכל ההישגים מתבטלים לעומת השורה התחתונה, ואכן כך.
עיסאווי פריג': אני כיושב ראש שדולת המתמחים של הכנסת, לפני שבועיים ניהלנו דיון על אחוז המעבר של עורכי הדין.
עיסאווי פריג': עברו 34%.
עיסאווי פריג': עיינתי והסתכלתי, אתה רואה שהסטודנטים שבאו מהמכללות נמצאים בתחתית המדרג.
עיסאווי פריג': מה שאני מבקש לעשות, 15,000 עובדי הוראה במגזר הערבי מובטלים ומכללות לייצור המובטלים עובדות ללא הפסק.
עיסאווי פריג': אני אומר דברים קשים.
יעקב מרגי: נאמרו כבר בוועדה וטוב שאתה חוזר עליהם.
עיסאווי פריג': המדיניות של משרד החינוך, בעיניי אין שר חינוך.
עיסאווי פריג': בנט הוא לא שר חינוך.
עיסאווי פריג': לא מעניין אותו החינוך.
עיסאווי פריג': בנט עסוק בלהיות ראש ממשלה.
איתן ברושי: של איזו מדינה?
יעקב מרגי: רבותיי, הדיון רציני.
עיסאווי פריג': אין לנו שר חינוך, יש לנו בן אדם שחושב להיות ראש ממשלה.
עיסאווי פריג': זו דעתי.
עיסאווי פריג': בדק הבית של עניין המכללות, חייבים לעשות אותו היום לפני אתמול.
עיסאווי פריג': המל"ג שבורח מהאחריות, אני רוצה להבין איפה הדברים עומדים.
עיסאווי פריג': ייצור המכללות ממשיך וימשיך.
עיסאווי פריג': דיברנו על זה רבות.
עיסאווי פריג': טרם מצאנו פתרון.
עיסאווי פריג': הרכבת ממשיכה לדהור.
עיסאווי פריג': פעם כדי להגיד אני עורך דין, וואי, אתה מקבל כבוד מלכים.
עיסאווי פריג': מאז שבאו המפעלים לייצור תארים אנחנו הפכנו להיות במקום אחר.
עיסאווי פריג': חבר שמלמד במכללות, דוקטור, קרץ לי בעין, אומרים לנו שלא בדרך ישירה, תעבירו את כולם, העיקר שישלמו.
עיסאווי פריג': אלו דברים קשים.
עיסאווי פריג': אני אישית אמשיך להגיד אותם כי זאת המציאות.
עיסאווי פריג': זה מה שאני רואה מול עיניי, סטודנטים שהם בוגרי מכללות, אני לא אומר שמות - - -
יעקב מרגי: בלי הכללות.
יעקב מרגי: עסקינן במכללות ובלי הכללות.
עיסאווי פריג': אני מדבר על מכללות.
איתן ברושי: יש רק 60.
איתן ברושי: צריך לצמצם אותן.
יעקב מרגי: יש לזה גם ברכה שבאה איתה.
חנין זועבי: אני אקצר, כי אני מסכימה עם כל מה שאמרו.
חנין זועבי: אני מסכימה עם כל מילה שאמר גם חבר הכנסת ברושי.
חנין זועבי: אני חושבת שיש שלוש בעיות לצמצם את הפיקוח.
חנין זועבי: אנחנו מבקרים וכועסים על חולשה אפילו בפיקוח על מכללות ציבוריות.
חנין זועבי: אנחנו רוצים את הפיקוח על מכללות ציבוריות.
חנין זועבי: יש כמו שאמרו, זילות בתארים.
חנין זועבי: יש תעשייה של תארים, יש תעשייה של רווחים בלי שום הכשר לתעסוקה, בלי שום העצמה לבני האדם.
חנין זועבי: אנחנו רוצים דווקא לצמצם את המכללות הפרטיות.
חנין זועבי: אחרי ניהול לא תקין של מכללת אונו, היא מתוגמלת על ידי פתיחת סניף ביישובים הערביים.
חנין זועבי: מתגמלים את היישובים הערבים על אי ניהול תקין.
חנין זועבי: מאוד קל לתגמל את מכללת אונו לפתוח סניף ביישובים הערביים, כי שם אין פיקוח, אין קריטריונים.
חנין זועבי: אנחנו מוחים נגד זה.
חנין זועבי: אני מסכימה שאין אסטרטגיה.
חנין זועבי: אולי יש, אני לא רוצה לדבר בהכללות.
חנין זועבי: יש כיוונים חיוביים.
חנין זועבי: כאשר אומרים להדק פיקוח על מכללות ציבוריות, רק אנחנו שומעים את זה.
חנין זועבי: אנחנו בשטח רואים מציאות אחרת לגמרי.
חנין זועבי: כאשר אומרים, רוצים דווקא לצמצם את מספר המכללות הציבוריות, אנחנו לאו דווקא נגד.
חנין זועבי: אתם אולי תופתעו, כל דבר שגורם להעצמת הבוגרים ולהעצמת הכישורים האקדמיים שלהם, אנחנו בעד.
חנין זועבי: אנחנו רוצים לראות אסטרטגיה שהיא דווקא מחמירה עם הרמה האקדמית ומכשירה לתעסוקה ומחסלת את המגמה הזאת של תעשיית תארים ותעשיית רווחים על גבי הסטודנטים.
יעקב מרגי: לפני שאתן לות"ת/מל"ג להתייחס, ביקשו כמה רשות דיבור.
יעקב מרגי: חשוב שייאמר למי שלא עקב, הוועדה קיימה מספר דיונים לגבי המכללות במגזר הערבי ורמתם של בוגריהם.
יעקב מרגי: חברי הכנסת פעם אחר פעם מלינים על כך, אז יכול להיות שבגלל שזה סמוך על שני שולחנות, אחד של החינוך והמל"ג, אז זה נופל בין הכיסאות, אני מקווה שלא, וכשנפתחת מכללה נוספת, אין ספק שמייד הדאגה קופצת.
יעקב מרגי: כולנו רוצים להוציא בוגרים איכותיים בכלל ובמגזר הערבי בפרט.
יעקב מרגי: יש יותר מ-15,000 בוגרים עם תארים אקדמיים בחברה הערבית, מורים במיוחד, שהם מובטלים.
יעקב מרגי: אין להם עתיד תעסוקתי אפילו.
יעקב מרגי: הדיון הזה מתגלגל לתוך כל החשש, לכן אתם שומעים כאן מגוון של דברים.
יעקב מרגי: אני באמת רוצה כפי שאמרו חברי הכנסת, לשמוע מה בדיוק קרה, איך קרה.
יעקב מרגי: אני גם אנדב אתכם לומר מה אתם עושים בלי שום קשר להליך הזה כדי לחזק את הרגולציה, את הפיקוח באותן מכללות קיימות.
<פרופ' יפה זילברשץ: פרופ' יפה זילברשץ, יו"ר ות"ת, הוועדה לתכנון ולתקצוב במועצה להשכלה גבוהה.
<פרופ' יפה זילברשץ: נמצא איתי כאן סיו"ר המל"ג שמנהל את ישיבות המל"ג בשוטף, והצוות המקצועי הבכיר במל"ג/ות"ת, מהלשכה המשפטית ומהאגף האקדמי שעובדים ביחד על הדברים.
איתן ברושי: מי זה המנכ"ל?
<פרופ' יפה זילברשץ: המנכ"ל שלנו סיים את תפקידו וייכנס לתפקידו בקרוב מנכ"ל אחר.
איתן ברושי: הוא סיים את תפקידו כבר מזמן לפי דעתי.
<פרופ' יפה זילברשץ: כן, כן, הוא סיים לפני שלושה חודשים ונבחר מנכ"ל שיתחיל מייד - - -
יעקב מרגי: יש כבר שם נבחר?
<פרופ' יפה זילברשץ: כן, מתניהו אנגלמן, מנכ"ל הטכניון.
<פרופ' יפה זילברשץ: נאמרו כאן הרבה מאוד דברים.
<פרופ' יפה זילברשץ: אני אשתדל לענות לחלק המאוד מרכזי, קודם כול לחברי הכנסת.
<פרופ' יפה זילברשץ: אני מניחה שאני לא אוכל לענות על הכול, אז אם תרצו למקד עוד דברים או עוד פרטים, כמובן הצוות המקצועי כאן ישמח לומר לכם.
<פרופ' יפה זילברשץ: אני רוצה להתייחס לשני מקרו נושאים שעלו בעקבות ההערות כאן, נושא אחד הוא הנגשת השכלה גבוהה לערבים והנושא הזה, שאלת הנגשת ההשכלה הגבוהה הכללית במדינת ישראל בנושא המכללות, והנושא השלישי, אולי רמת האכיפה על המערכת.
<פרופ' יפה זילברשץ: אני אתחיל דווקא עם הנושא של הערבים.
<פרופ' יפה זילברשץ: הנושא של הערבים מבחינת נגישותם להשכלה הגבוהה מטריד את המערכת בשנים האחרונות, וההישגים שלה לגביה הם עצומים.
<פרופ' יפה זילברשץ: אם בשנת 2010 10% מכלל הלומדים היו ערבים, אנחנו נמצאים ביעד ל-2022 של 17% מכלל הלומדים - - -
עיסאווי פריג': זה לא הנושא.
איתן ברושי: בעמק יזרעאל לומדים מעל 25% ערבים.
איתן ברושי: עכשיו תסבירי למה קריית אונו גם.
עיסאווי פריג': דברי על המהות, על המפעלים לייצור מובטלים.
עיסאווי פריג': דברי על זה.
עיסאווי פריג': דברי על ה-15,000 מובטלים.
יעקב מרגי: עיסוואי, פעם ראשונה.
יעקב מרגי: תקשיב, זה לא מכבד לא אותך ולא אותנו, עם כל הכבוד.
יעקב מרגי: יושבת פה פרופסור שבאה לכבד אותך.
עיסאווי פריג': תכבד אותי, תתייחס לנושא.
יעקב מרגי: באה לכבד אותך ואת הוועדה לא שלך, ואני מכבד כל בעל תפקיד שהיה מגיע היום לדיון, הייתי מקבל אותו באהבה ובברכה.
יעקב מרגי: היא באה בעצמה להסביר.
יעקב מרגי: אתם ישבתם פה, התייחסתם ל-20 נושאים.
יעקב מרגי: ביקשתי ממנה כיושב ראש, גם על הדרך לומר, אז היא נותנת סקירה דקה וחצי.
יעקב מרגי: שומו שמיים, התנפלות גם לא בדרך ארץ.
יעקב מרגי: איתן, אני מתפלא עליך, זה דיון שלך.
יעקב מרגי: אתה רוצה, אני אנעל אותו וזהו.
<פרופ' יפה זילברשץ: אנחנו הגענו למצב של השכלה שבה נכון להיום אנחנו עומדים ביעד של 16.2% מתוך 17% מכלל הלומדים.
<פרופ' יפה זילברשץ: הישג מאוד גדול כדוגמא לעניין הזה, הוא שבתוך הטכניון שהוא בטוח מוסד מאוד מפואר במדינת ישראל יש לנו 21% ערבים שהם זהים לחלקם באוכלוסייה.
<פרופ' יפה זילברשץ: אנחנו יודעים שלמרות האחוזים המאוד גדולים של הערבים שכן נמצאים היום במדינת ישראל בתוך מערכת ההשכלה הגבוהה, השאלה היא לא שאלה של הנגשה.
<פרופ' יפה זילברשץ: השאלה באמת נמצאת בהערות שאמרו כאן, של הכניסה של הבוגרים אל מעגל העבודה, לכן אנחנו מבחינתנו כרגע, יש לנו יושבת ראש לוועדה להיגוי ערבים, פרופ' מונא מרון מאוניברסיטת חיפה שלמעשה משנה את השיח בתוך העבודה שלנו, משיח של הנגשה לשיח של העצמה, כשהיא בעצם רוצה לטפל בהרבה מאוד מהנושאים, כמו מה לומדת האוכלוסייה הערבית, פחות הדגשה על הכשרה למורים שאחר כך אין להם עבודה.
<פרופ' יפה זילברשץ: יותר הכשרה להייטק, ממש לעשות צ'יפינג מאוד גדול.
<פרופ' יפה זילברשץ: יש לנו תקציבים מאוד משמעותיים לנושא הזה, ועדות מקצועיות בקשר עם המוסדות.
<פרופ' יפה זילברשץ: אני מאמינה שכמו שהצלחנו לעבור את הרובריקה של ההנגשה, ואתה יודע, חבר הכנסת מרגי, מה זה 16%.
<פרופ' יפה זילברשץ: אנחנו חולמים גם זה גם במגזרים אחרים.
<פרופ' יפה זילברשץ: אני חושבת שהשלב האחר, שאנחנו נעבוד לעניין העצמה וההכנסה לשוק העבודה והמקצועות הנכונים.
<פרופ' יפה זילברשץ: אני חושבת שזאת הדרך האסטרטגית שאנחנו בוחרים כרגע לטפל באופן כללי בנושא של הערבים והשכלה במדינת ישראל.
יעקב מרגי: מה קרה עם סוגיית מכללה ערבית?
<פרופ' יפה זילברשץ: רגע, עכשיו אני רוצה לדבר קודם כול על המכללות באופן כללי.
<פרופ' יפה זילברשץ: מהפכת המכללות קיימת במדינת ישראל 27-28 שנה.
יעקב מרגי: והיא מבורכת לדעתי.
<פרופ' יפה זילברשץ: היא מבורכת מאוד.
<פרופ' יפה זילברשץ: התוצאה שלה היא לא רק במספרים.
<פרופ' יפה זילברשץ: בשנת 90' 25% משנתון ממוצע למדו בהשכלה הגבוהה.
<פרופ' יפה זילברשץ: היום 50% משנתון ממוצע לומדים בהשכלה הגבוהה ואנחנו שלישים בעולם ברכישת השכלה גבוהה, במאמר שרק התפרסם עכשיו, שנדמה לי שם את יפן ועוד מדינה לפנינו מבחינת הנגשה של השכלה גבוהה.
<פרופ' יפה זילברשץ: המהפכה של המכללות יצרה הנגשה מאוד רחבה.
<פרופ' יפה זילברשץ: ברגע שאתה מלמד לא רק 25% של השמנת, אלא אתה מלמד 50% מהאוכלוסייה, הנחת העבודה היא שאתה צריך לעשות גם קשת של הכשרה.
<פרופ' יפה זילברשץ: יכולות להיות הכשרות בכמה רמות, ואכן המכללות בעצם עושות את ההנגשה הזאת לציבור הרחב, לא תמיד ברמה של הנדסת אלקטרוניקה בטכניון.
<פרופ' יפה זילברשץ: לפעמים צריך ללמוד גם היסטוריה של המזרח התיכון במכללה מסוימת, אולי ברמה אחרת, אולי לסטודנטים עם פוטנציאל למידה אחר.
<פרופ' יפה זילברשץ: אנחנו בעצם מנגישים את זה בצורה מאוד רחבה.
<פרופ' יפה זילברשץ: בגלל שהנגשת ההשכלה דרך הקמת המכללות הולידה כמות מאוד גדולה יחסית של מוסדות יחסית למספר - - -
איתן ברושי: צריך 60 מכללות פרטיות?
<פרופ' יפה זילברשץ: כדאי לדעת את העובדות.
<פרופ' יפה זילברשץ: יש 62 מוסדות להשכלה גבוהה, 12 פרטיות.
איתן ברושי: לא, 60 מכללות סך הכול.
<פרופ' יפה זילברשץ: לא, לא, גם לא 60.