GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: המזל הגדול זה שרצה הקדוש ברוך הוא ואלי הוא יושב ראש הוועדה, ואז הוא ממש גוזר את הדוח הזה.
מאיר כהן: שלשום אני בכנס באופקים, אל תקשיבו למה שאני אומר, זו פוליטיקה, ואני מייצג את יש עתיד, ואני מוצא את עצמי מספר על דוח העוני ועל אלי אלאלוף, אז בסוף אמרו לי, אז למה הוא לא אצלכם?
מאיר כהן: אמרתי להם, - - - .
מאיר כהן: זה באידיש.
יעקב מרגי: אלי הוא של המדינה, של העם.
מאיר כהן: על הכיפק.
מאיר כהן: אלי, יישר כוח, כל הכבוד.
יעקב מרגי: בבקשה, לאה.
לאה פדידה: אני חייבת להגיד לך משהו.
לאה פדידה: אתה מאוד ריגשת אותי.
לאה פדידה: אני היום אולי לא במקרה חוזרת לשכונה שגדלתי, אחרי 30 שנה, בערב.
לאה פדידה: יש מסיבת מחזור.
מאיר כהן: אני חוזר כל יום.
לאה פדידה: אז אני לא.
לאה פדידה: זו שכונה קשה מאוד בחיפה, נחשבה אז שכונת מצוקה, חטיבת כרמלי, ואם לא היה בא מישהו ומחליט שמגיעה לי הזדמנות ונותן לי צ'אנס ללכת ללמוד בעירוני ה' ובריאלי, לתת לי את כל הכלים, כולל כרטיסייה, וילד יודע לקחת הזדמנות כשנותנים לו, אז הדלת כבר הייתה פתוחה כי גמרתי בגרות שהיא נקראת איכותית, ואז אתה יכול להתגייס לצבא.
לאה פדידה: אני חייבת להגיד לכם שמה שאמרת, אין דבר כזה שנותנים לילד הזדמנות והוא לא ייקח אותה, וחינוך זה אחד מאבני הדרך, והיום לחזור ולדעת כמה עברנו וכמה עשינו, ולכן הנושא הזה כל כך חשוב ובחרתי לפתוח בו את הבוקר ולהגיד לכם תודה לכל מי שעשה את זה לפניי, כי זה שווה זהב לתת לילד ולילדה הזדמנות, כי אחר כך הם צועדים בשח, הם לא רוב העול על החברה והם חלק מאיתנו והם מובילים קדימה את החברה בישראל.
יעקב מרגי: ברשותכם, נשמע ונראה את המצגת.
<רחל אלניר: שמי רחל אלניר ממשרד החינוך.
<רחל אלניר: אני ראש המינהלת של הניהול העצמי ותוכנית "מרום".
<רחל אלניר: כאן לצידי, הם יציגו את עצמם, מנהלת תוכנית "מרום" ומנהלים שהגיעו מהפריפריה ושנמצאים בתוכנית "מרום".
<רחל אלניר: אני אומרת שזו פתיחה מרגשת, כי גם הבחירה שלנו לקחת את התפקיד הזה, גם אני לקחתי את התפקיד הזה.
<רחל אלניר: יכולתי לקחת תפקידים אחרים, תפקידים שהם הרבה יותר נחמדים, לטפל במחוננים, לטפל במצטיינים, תפקידים נחמדים, אבל בחרתי בתפקיד הזה באמת כי אני רואה את זה כשליחות כפי שאתם הצגתם את זה כאן.
<רחל אלניר: בעצם תוכנית "מרום" היא חלק מאיזושהי תפיסה וחלק ממספר תוכניות שקיימות בתוך המשרד.
<רחל אלניר: אני רק אמנה חלק מהן.
<רחל אלניר: אני לא אכנס לזה כי זה לא המנדט שלי.
<רחל אלניר: יש לנו את תוכנית החומש, תוכנית "אתגרים" שנכנסת גם לבדואים, נכנסת לערבים ועושה שם עבודת עומק.
<רחל אלניר: יש את כל הנושא של ההזנה.
<רחל אלניר: כל תוכנית ההזנה במשרד, אם היא עובדת דרך יוח"א, יום לימודים ארוך, אם היא עובדת דרך מיל"ת, אם היא עובדת היום דרך "ניצנים" והמדינה משקיעה בכל הנושא הזה.
<רחל אלניר: שוב פעם, זה לא המנדט שלי, אני רק אומרת שזה חלק מתוכניות בתוך המשרד.
אלי אלאלוף: כמה ילדים יש בהזנה היום?
<רחל אלניר: אני חושבת 700,000, אבל אני לא בטוחה.
<רחל אלניר: עוד פעם, זו לא אני.
<רחל אלניר: יש בחור בשם חיים הלפרין שהוא אחראי על זה.
מאיר כהן: הייתה לי הזכות להוסיף 35,000 תלמידים.
יעקב מרגי: בהתחלה זו הייתה תרומה.
יעקב מרגי: אחר כך המדינה נכנסה לזה.
מאיר כהן: הוא, הוא יושב לידך.
מאיר כהן: הם התחילו את זה.
מאיר כהן: הלכתי לבקר באותם מקומות.
מאיר כהן: חשוב שהילדים אוכלים, אין שום ספק, ועשינו את זה אך ורק בשביל אוכל.
מאיר כהן: כשילד הולך לאכול בשעה 13:00, מקבל מנה חמה ב-18:00 ואוכל, יש לנו עוד ויכוח על איך זה נראה, המקום הזה, אבל זאת הזדמנות של בתי הספר של המשרד מייד אחרי זה להכניס אותו נניח לעוד שעתיים של העשרה, אז האוכל הוא חשוב אבל חבל שלא ידעו לייצר איזה - - -
<רחל אלניר: אני רוצה להגיד לך עוד יותר מזה, מאיר, לא לחכות לצהריים.
<רחל אלניר: ילדים מגיעים בבוקר רעבים ואתם תיכף תשמעו את זה פה מהמנהלים, וילד רעב לא יכול ללמוד.
<רחל אלניר: כמה שלא תהיה לו מורה מצוינת, לא יכול ללמוד.
יעקב מרגי: תוכנית "מרום".
<רחל אלניר: אוקי.
<רחל אלניר: תוכנית "מרום", בעצם בתשע"ה נכנס כל המערך של התקצוב הדיפרנציאלי.
<רחל אלניר: התקצוב הדיפרנציאלי בעצם אומר שני דברים, ואמרה את זה כאן לדעתי באחת הישיבות עוד בשנה מיכל כהן המנכ"לית.
יעקב מרגי: דיפרנציאלי רשותי או מדד טיפוח בתי הספר?
<רחל אלניר: תקצוב דיפרנציאלי הוא מדד טיפוח של בתי הספר.
<רחל אלניר: זה בעצם לקחת מהחזקים ולהעביר לחלשים, ובתוספת נוספת של משרד האוצר.
יעקב מרגי: לא, אני חולק עליך.
יעקב מרגי: לא לתת לחזקים עוד - - -
<רחל אלניר: לא, לקחת מהחזקים ולהעביר לחלשים.
יעקב מרגי: איך לקחת?
<רחל אלניר: פשוט לוקחים להם שעות.
<רחל אלניר: מורידים להם משעות התקן.
<רחל אלניר: ממש לוקחים להם שעות.
<רחל אלניר: אומרים שהם יכולים גם להסתדר, וזה לא רק בתקצוב הדיפרנציאלי, זה גם במודל ההדרכה.
יעקב מרגי: זה לא בשעות שהם בליבה.
<רחל אלניר: שעות אורך.
<רחל אלניר: לא, לא, לא.
<רחל אלניר: זה נקרא שעות טיפוח או שעות דיפרנציאליות.
<רחל אלניר: עכשיו אני נכנסת לנושא של "מרום".
<רחל אלניר: בעצם הבינו שגם בתי הספר שנמצאים במדד הטיפוח הגבוה ושמקבלים שעות, ושעות רבות, זה לא מספיק בכדי שהם יוכלו להתקדם, ואז נכנסה תוכנית "מרום", תוכנית שתיכף אני אסביר עליה, אנחנו היום נטעם ממנה במעט, שבעצם אומרת, אנחנו נכנסים לבתי הספר האלה, הכי קשים, שהם הבטן הרכה בעצם של מערכת החינוך, לצד זה שהיא גם בחצר האחורית של מערכת החינוך, ונכנסת ברוב עוצמתה לבתי הספר האלו ועושה עבודה מהודקת, באומץ רב.
<רחל אלניר: אני חייבת להגיד לכם, זה לא פשוט להיכנס לתוך בתי הספר הללו, ותיכף אתם תשמעו, כי אתה גם צריך להראות תוצאות והתוצאות לא מגיעות כל כך מהר.
<רחל אלניר: צריכים להשקיע שם רבות בשביל לראות את התוצאות, אבל יחד עם זאת יש לנו הרבה אומץ להגיד את מה שיש.
<רחל אלניר: בעצם אנחנו רואים את הפערים המאוד גדולים.
<רחל אלניר: מדד הטיפוח הוא רק מציין את הפערים, אבל כשאנחנו נכנסנו לתוך בתי הספר, ראינו פערים מאוד גדולים, ברמת המורים, באופן הניהול של בתי הספר.
<רחל אלניר: ראינו שבאמת החתך הסוציו-אקונומי של בתי הספר באמת מנבא את ההישגים הנמוכים.
<רחל אלניר: אנחנו רואים את זה, אנחנו רואים את זה גם מתוך מחקרים.
<רחל אלניר: בעצם התפקיד שלנו זה למתן את החולשות.
יעקב מרגי: אלה בדרך כלל בתי ספר שאין בהם אווירת לימודים.
<רחל אלניר: גם אין אווירת לימודים.
<רחל אלניר: המסוגלות של המורים מאוד נמוכה.
<רחל אלניר: מגיעים לשם הרבה פעמים המורים שהם לא הכי טובים.
לאה פדידה: זו אמירה קשה.
יעקב מרגי: לא כולם יוצאים ברמה גבוהה מהמכללות.
<רחל אלניר: אני אומרת את זה, ולא רק זה, גם אלה שמגיעים מהמכללה, לא תמיד יש להם את ההזדמנות להתפתח בתוך בתי הספר האלו.
<רחל אלניר: יכול להיות שאותם מורים מהמכללה היו מגיעים לבתי ספר ברמה טובה יותר, הם היו שם יכולים להתפתח יותר.
יעקב מרגי: בואי נראה מה אתם עושים.
יעקב מרגי: המאפיינים ברורים לנו פחות או יותר.
<רחל אלניר: מה שאני רק אומרת, שתוספת השעות לבתי הספר האלו זה לא מה שמנבא את ההצלחה, והתוכנית שלנו נכנסת בשביל לקדם אותם.
יעקב מרגי: זה עוד מאותו דבר שיש להם.
<רחל אלניר: מה המאפיינים?
<רחל אלניר: היום אנחנו נמצאים, תיכף תראו את הנתונים, ב-456 - - -
מאיר כהן: אני רוצה לשאול אותך שאלה, את ההתפלגות, בתי ספר ערבים, יהודים.
<רחל אלניר: אז תיכף אתה תראה את זה, עוד דקה, בשקף הבא.
<רחל אלניר: רצינו פה להדגיש את המאפיינים שראינו בבתי הספר הללו.
<רחל אלניר: אנחנו רואים שאחוז גבוה מאוד מהילדים שם הם בחתך סוציו-אקונומי נמוך, מן הסתם, ילדים שיש להם מחסור בדברים בסיסיים – בגדים, אוכל, באים רעבים בבוקר לבתי הספר, הנוכחות ההורית, ההורים עסוקים בעבודה, אין להם זמן לילדים.
<רחל אלניר: נוכחית הורית מאוד נמוכה.
<רחל אלניר: גם כל הסביבה, הם הרבה פעמים גם נמצאים ברשות חלשה, שגם הרשות, אין לה תקציבים, וכל הסביבה שלהם היא סביבה שלא מנבא להגיע לתוצאות טובות.
<רחל אלניר: תהליכי מינהל לא תקינים – אני רוצה רגע להגיד על זה נקודה.
<רחל אלניר: מאחר ואני גם אמונה על הנושא של הניהול העצמי, בתי הספר האלו והרשויות האלו החלשות מקבלות מהמדינה תקציב גבוה.
<רחל אלניר: יש פה תקצוב דיפרנציאלי גם כן בניהול העצמי.
<רחל אלניר: אנחנו מזהים ואנחנו יודעים ואנחנו עוקבים ורואים שהרשויות לא מעבירות את הכספים לבתי הספר.
<רחל אלניר: אנחנו מבקרים אותם ואנחנו עומדים עם זה ומבקרים אותם, אבל זה קשה ביותר, אז גם בתי הספר לא מקבלים את התקציבים במובן הזה, וכמובן סביבה פיזית דלה, מוזנחת.
מאיר כהן: אני מתווכח אתכם.
מאיר כהן: זה לא קשה ביותר.
מאיר כהן: זאת הלקות של משרד החינוך.
מאיר כהן: ריקוד טנגו עם ראשי רשויות, משרד החינוך לא נחוש.
מאיר כהן: אני מכיר את זה לפני ולפנים.
מאיר כהן: יש למשרד החינוך כל כך הרבה מנופים, אבל הם משחקים בפוליטיקה, המשרד, לצערי הגדול.
ואאל יונס: במיוחד במגזר הערבי.
מאיר כהן: במיוחד במגזר הערבי.
מאיר כהן: אני רואה את מה שאת אומרת.
מאיר כהן: אני נמצא בשיעורים.
מאיר כהן: אני פוגש ראשי ערים.
מאיר כהן: אני לא מבין את החוצפה שלהם, איך שהם אומרים במצח נחושה, כי אנחנו קיבלנו, אנחנו לא נעביר את זה לבית הספר.
מאיר כהן: איך שלמרות מה שמשרד החינוך אומר, לוקחים מנהל, מפטרים אותו ושמים מנהל אחר מהחמולה שלהם.
מאיר כהן: מנהל שזוכה במכרז מקבל איומים והמשרד לא עושה מאומה.
מאיר כהן: כל מה שתעשו, ואני מברך על מה שאתם עושים, תדעו לכם שיש סקטורים שאם המשרד לא יהפוך את הדיסקט ולא יהפוך להיות להרבה יותר נחרץ ויקרא לגורמי האכיפה וישבו ויעשו שולחן עגול, משרד החינוך והמשטרה ומרכז השלטון המקומי, כל מה שאתם תשקיעו לא יקרה לצערי הגדול.
מאיר כהן: אני מדבר במיוחד על המגזר הערבי, אדוני היושב ראש, אתה מכיר את זה בדיוק.
יעקב מרגי: דיברנו על זה אתמול במליאה.
מאיר כהן: ושם הכאב הגדול.
מאיר כהן: הילדים הרעבים נמצאים במגזר הבדואי.
מאיר כהן: בדימונה אין ילדים רעבים, בירוחם אין ילדים רעבים.
יעקב מרגי: רחל, השאלה איזה כלים יש לך?
יעקב מרגי: כשאני רואה מנהיגות חלשה, תהליכי ניהול לקויים פלוס הסביבה האובייקטיבית של הילד, זה מפתח להצלחה בכישלון, הפוך על הפוך.
יעקב מרגי: איזה כלים באמת יש לך כדי לקחת גם את המשאבים הרגילים שהמשרד מעניק לכל ילד מכוח חוק חינוך חובה פלוס מה שאתם מביאים ב"מרום".
יעקב מרגי: איזה כלים יש לך בשונה מהשגרה, שפה זה כן יצליח?
<ליאורה רמון: יש אמירה מאוד אמיצה.
<ליאורה רמון: פעם ראשונה אני רואה אמירה כזו אמיצה.
<ליאורה רמון: יישר כוח.
מאיר כהן: גבירתי, אנחנו לא מדברים על האומץ.
<ליאורה רמון: של המשרד, סליחה, לא שלך.
מאיר כהן: לא, אני לא מסכים איתך.
מאיר כהן: הדף סובל את הכול.
מאיר כהן: אני מכיר את המציאות.
<ליאורה רמון: נכון.
מאיר כהן: אני פעם הצעתי לשר החינוך הקודם, אמרתי לו, אדוני, קח את כל המנהלים בפנסיה, מנהלים טובים בפנסיה.
מאיר כהן: ראש עיר שלא מצליח לנהל, יש לו חשב מלווה.
מאיר כהן: תבוא לראשי העיריות ותגיד להם, אני שם מנהל סומך לשנתיים-שלוש.
מאיר כהן: המנהל הזה חייב רק למשרד החינוך.
מאיר כהן: המנהל הזה לא בא מהחמולה, הוא לא בא מהיישוב, הוא יכול להיכנס לשר החינוך לדווח לו, ולהיכנס לראש העיר.
מאיר כהן: לצערי הגדול הם לא אימצו את זה.
<רחל אלניר: אני אגיד לך במה כן אימצנו את זה, מאיר, ותיכף תראה את המעטפת של הליווי שלנו.
<רחל אלניר: 20% מהמלווים בבתי הספר הללו אלה מנהלים פורשים, כאלה שהיו מנהלים טובים.
מאיר כהן: פנטסטי.
יעקב מרגי: אז בואי ספרי לי מה הכלים.
<רחל אלניר: אז רגע.
<רחל אלניר: רק אתה רצית לראות את הנתונים.
<רחל אלניר: מבחינת הנתונים נכון להיום, זה יגדל בשנה הבאה, 50% הם מהמגזר הערבי, שזה ערבי, צ'רקסי, בדואי, דרוזי.
יעקב מרגי: כל המגזר הערבי.
<רחל אלניר: 25%, רבע מבתי הספר הם מהממ"ד, מהממלכתי-דתי, ועוד 25% מהממלכתי היהודי.
<רחל אלניר: זה פחות או יותר סדר הגודל.
<רחל אלניר: אני רוצה שתראו כאן, אנחנו פשוט פילחנו את זה לפי מחוזות ואתם יכולים לראות שצפון ודרום הם האחוזים הגבוהים של בתי הספר שלנו.
<רחל אלניר: שם נמצאים בעיקר בתי הספר החלשים והפחות מתפקדים, ופחות באזור המרכז ותל אביב.
מאיר כהן: כפרה עליך, אנחנו עברנו גיל 60.
מאיר כהן: בפעם הבאה תעשו את זה - - -
יעקב מרגי: בגרפים.
<רחל אלניר: אבל יש לך את זה.
<רחל אלניר: תראה, אנחנו צילמנו עבורכם.
מאיר כהן: לא, פה אני בכלל לא רואה.
יעקב מרגי: מצגת נועדה לא להביא טקסט רגיל, A4.
יעקב מרגי: מצגת זה ארבע-חמש שורות בפונטים גדולים, גם מסר חד, קריא, ברור.
<רחל אלניר: את זה אתה רואה, מאיר?
יעקב מרגי: יש לו את המצגת, אוקי.
מאיר כהן: שמתי משקפיים.
<רחל אלניר: אז אני עכשיו נותנת רגע, מנהלת תוכנית "מרום", אסנת, שהיא גם ממחוז דרום.
יעקב מרגי: אני עוד לא קיבלתי מה אתם עושים.
<רחל אלניר: עכשיו ברגע זה.
<אסנת מורדו: אסנת מורדו, מנהלת תוכנית "מרום".
<אסנת מורדו: עד לפני שנה ממונה במחוז דרום על הניהול העצמי ו"מרום", ועד לפני שנתיים ניהלתי תיכון באשדוד, תיכון שש-שנתי עם 40% ילדים בסיכון.
<אסנת מורדו: אנחנו כתוכנית בעצם, כמו שרחל אמרה, אנחנו חלק מהתקצוב הדיפרנציאלי.
<אסנת מורדו: אנחנו נכנסים לתוך בתי ספר מדד טיפוח גבוה, כאשר ההתערבות שלנו היא בשני מישורים.
<אסנת מורדו: אנחנו נכנסים כצוות לתוך בית ספר, אני מייד אראה את התשומות שאנחנו מביאים לתוך בית ספר, כאשר אנחנו עובדים על התשתיות.
<אסנת מורדו: בניגוד לתוכניות אחרות בעבר, תוכניות האצה שרוצים לשפר מיצ"בים או אקלים, אנחנו תוכנית תשתיתית שעובדת על התשתיות של בתי ספר.
יעקב מרגי: טיפול שורש.
<אסנת מורדו: טיפול שורש, בצוות, במנהיגות של המנהל, בפדגוגיה, באקלים.
<אסנת מורדו: אנחנו נכנסים על חמישה מרחבים ועושים עבודה הוליסטית, מצד אחד.
<אסנת מורדו: מצד שני, פשוט גם צריך כפר שלם.
<אסנת מורדו: בתי הספר האלה הרבה פעמים היו בחצר האחורית של המחוזות.
<אסנת מורדו: אף אחד לא הביא את ברלינטי לדבר בשום מקום, או את ג'יהאד.
<אסנת מורדו: אנחנו מביאים את בתי הספר האלה למרכז השולחן של המחוז, גם ברמה של העבודה המחוזית, יש סטטוסים ועוברים בית ספר-בית ספר והמפקח נותן ליווי אינטנסיבי לבתי הספר האלה, משאבים לבתי הספר האלה.
<אסנת מורדו: היום כל משאב שמחלקים במחוז, מסתכלים קודם כול על הרשימה של בתי הספר ב"מרום", זאת אומרת, לא יעזור אם אנחנו כמשרד ניתן.
<אסנת מורדו: אנחנו חוברים גם לרשויות המקומיות, המנהלים יוכלו גם לספר לכם.
יעקב מרגי: היה לך קל עם מנהלי המחוזות, מנהלות המחוזות?
<אסנת מורדו: לא.
יעקב מרגי: אל תרחיבי.
<אסנת מורדו: זה לשים תמונה לא נעימה.
<רחל אלניר: זה לשים מראה.
יעקב מרגי: אמרתי וזה מסתדר לי עם התפיסה.
<רחל אלניר: אבל אנחנו חייבים להגיד, אם לא היינו נחושים בדעתנו להצליח, והיינו מאמינים שאפשר להצליח, ותיכף תשמעו, זה לא היה קורה, כי לעמוד מול מנהלי המחוזות שלא רוצים שישימו להם מראה מול העיניים, זה לא פשוט.
יעקב מרגי: תראי, התחלתם את תשע"ז ואת כבר אומרת, הצלחנו, יש לכם תשומות.
<רחל אלניר: התחלנו מתשע"ו.
<אסנת מורדו: מה בתי ספר מקבלים?
<אסנת מורדו: כמו שאמרתי, זו מעטפת שלמה וזה הייחוד של התוכנית.
<אסנת מורדו: הם מקבלים יועץ ארגוני שמלווה את מנהל בית הספר ואת הצוות, הם מקבלים מדריך פדגוגי ליום שלם בשבוע, של כמעט 7 שעות, בטח בתחילת התוכנית, מומחה תוכן.
<אסנת מורדו: אם בית ספר רוצה להתמקד בתחום מסוים, הוא יכול להביא מומחים.
<אסנת מורדו: יש צוות בין-מקצועי שיושב פעם בשבועיים, ומפקח שנמצא בצורה אינטנסיבית בתוך בית ספר.
<אסנת מורדו: התוכנית היא לחמש שנים.
<אסנת מורדו: זה לא שנה, לא שנתיים.
<אסנת מורדו: ההבנה היא שנדרש פה טיפול שורש באותם בתי ספר.
<אסנת מורדו: אני רוצה להראות לכם על איזה דברים אנחנו עובדים ברמה של תשתיות.
מאיר כהן: תחליפו מפקחים לכל בתי הספר האלה.
מאיר כהן: אני לא צוחק.
יעקב מרגי: זה אובייקטיבי.
מאיר כהן: כל בית ספר שנכנס לתפקיד, אומרים למפקח שהיה בו, תודה רבה, תעבור למקום אחר.
יעקב מרגי: מאיר, יישר כוח.
יעקב מרגי: אני אגיד לכם, לעיתים אני פה מקיים דיונים, וזה מחוץ ל - - -, אבל מותר לשחרר ככה.
יעקב מרגי: איך אמרת בתחילה, רחל?
יעקב מרגי: המדינה משקיעה והמשרד עושה ורוצה.
יעקב מרגי: לעיתים בקצה משהו משתבש.
יעקב מרגי: אני תוהה, אני לא אומר שזה נכון מאה אחוז.
יעקב מרגי: אני תוהה, כמו בכל ארגון, ברגע שהשיטה יורדת מלמעלה למחוזות, למפקח בית-ספרי, אין מה לעשות, אחרי זמן מסוים נוצרים גם קשרים אישיים ונוצרים חברויות.
יעקב מרגי: פיקוח כשמו כן הוא, צריך להיות אכיפה גם.
יעקב מרגי: בקרה, פיקוח ואכיפה הולך ביחד.
יעקב מרגי: אם אני חבר של מנהל בית הספר, אני לא מפקח עליו כמו שצריך, וכשמאיר אמר, זה התפרץ לי לדלת פתוחה.
יעקב מרגי: אם אני הייתי עושה עכשיו רה-ארגון, לוקח יועץ ארגוני של משרד החינוך, זו אחת הנקודות המרכזיות שהייתי מטפל בהן.
יעקב מרגי: שרשרת המזון הזו עד למטה, משהו נעשה חולה בדרך עם השנים.
יעקב מרגי: זה אובייקטיבי, אני לא מאשים.
יעקב מרגי: אני לא מטיל דופי במפקחות, גם אם אני אקח את המפקחות הכי טובות.
יעקב מרגי: יש תהליך של זמן, לכן המדינה בהרבה מקומות עשתה את הקטע הזה של סבב.
יעקב מרגי: בעלי תפקידים מסוימים שיש שם רגישות ויש חשש שמא תהיה שחיקה או היסחפות, עושים סבב.
יעקב מרגי: "מרום".
<רחל אלניר: נכון, אתה צודק.
<רחל אלניר: אנחנו מתמודדים גם עם המפקחים, כי גם למפקחים אין כלים לעבוד עם בתי הספר הללו.
<רחל אלניר: אנחנו מחר יומיים נמצאים עם מפקחים, כל המפקחים בארץ, ללמד אותם את ההתמחות איך עובדים עם בתי ספר כאלו.
<רחל אלניר: יחד עם זאת, אני רוצה עוד לומר, אולי אסנת טיפה הזכירה את זה.
<רחל אלניר: זה על שולחנו של המנכ"ל.
<רחל אלניר: אני צריכה להציג כמעט כל שבועיים סטטוס למנכ"ל, איך אני מתקדמת בתוכנית הזאת, וגם מנהלי המחוזות צריכים להציג סטטוס למנכ"ל על הדבר הזה, אז זה מאוד "חם" במשרד.
יעקב מרגי: בבקשה, אסנת.
יעקב מרגי: יצאנו קצת לעניין הפיקוח וחזרנו.
<אסנת מורדו: אז כמו שאני אומרת, אנחנו עובדים על תשתיות.
<אסנת מורדו: אלה נתונים של שנה שעברה, שמנהלים דיווחו על התקדמות, ומפקחים.
<אסנת מורדו: אנחנו רואים בעצם שבעקבות הכניסה של התוכנית, אחרי שנה-שנתיים מתבסס האמון יותר בצוות, מעגל השותפים, הנושא של עבודת צוות, הנושא של הוראה דיפרנציאלית ומתן מענה פרטני לילדים.
<אסנת מורדו: אנחנו בודקים את זה בכל מיני מדדים ואנחנו עובדים באמת גם על הנושא של עבודה מול הורים, גם איך בית ספר עושה שימוש מושכל במשאבים שלו.
<אסנת מורדו: מנהלי בתי ספר מקבלים תוכנית ועוד תוכנית ועוד תוכנית ועוד משאב, ולא נעים להגיד לא לזה.
<אסנת מורדו: בסופו של דבר הם עושים את עצמם מבולבלים, לא מבינים מה המשמעות של הדברים, איך בעצם מנצלים את התקציבים כמו שצריך.
<אסנת מורדו: יש לנו כבר נתונים.
<אסנת מורדו: מה שאני רוצה שתראו, אנחנו נמדדים בשני מדדים מרכזיים כתוכנית.
<אסנת מורדו: אנחנו נמדדים בקידום הישגים במבחני המיצ"ב ב-ה' וב-ח' ואנחנו נמדדים במדדים של האקלים, בעיקר במדד של הלימוד וקרבה ואכפתיות.
<אסנת מורדו: אני רוצה שקודם כל תסתכלו על נקודת פתיחה מאוד נמוכה של בתי הספר שלנו במיצ"ב.
<אסנת מורדו: רוב בתי הספר שלנו, אני קוראת לזה, בכלל לא במגרש.
<אסנת מורדו: בית ספר שמקבל ציון 400 כשהממוצע הוא 550 ארצי או 540, גם אם הוא יוציא עוד 30, הוא לא במגרש בכלל.
<אסנת מורדו: המטרה שלנו היא באמת בתהליך של חמש שנים מול כל בית ספר, להעלות אותם, ואנחנו רואים שבתי הספר שלנו שנבחנו במיצ"ב שנה שעברה, קיבלנו לפני חודשיים, עשו קפיצה.
יעקב מרגי: אמרת בתחילת הסקירה, אם תמיד התמקדנו במיצ"ב, היום אנחנו עושים פעולה רב-מערכתית.
<אסנת מורדו: נכון.
יעקב מרגי: אבל עדיין בסוף את מודדת עם המיצ"ב.
<אסנת מורדו: אני מודה לך על ההערה הזאת.
יעקב מרגי: אני רוצה לפתח אמון במערכת.
יעקב מרגי: להשיג שיפור כזה במיצ"ב, אני לא צריך את "מרום", לוקח את בתי הספר האדומים, יושב עליהם בממוקד מיצ"ב, מוציא לך שיפור כזה.
יעקב מרגי: אמרת משהו טוב בהתחלה ובסוף את מביאה לי - - - .
יעקב מרגי: זה כמו במסעדה, אל תפחד, היום לא תקבל חצילים.
יעקב מרגי: בסוף המנה - - -
<אסנת מורדו: אתה ממש צודק, אבל יש פה גם את העניין שדיברנו קודם, על הצבת רף גבוה.
<אסנת מורדו: בתי הספר שאנחנו מלווים הרבה פעמים העמידו רף נמוך לעצמם ולא ניגשו בכלל לציוני המיצ"ב.
יעקב מרגי: שילכו למיצ"ב, אבל לי ולך, כדי לבדוק את כל הפעולות שאת עושה ב"מרום", צריך להיות לך עוד מדד.
<אסנת מורדו: יש לנו, זה המדד הקודם שהראינו בעצם, זה התפוקות וההתקדמות בתהליכים שבית ספר עושה, ואת זה אנחנו בודקים כל הזמן.
<אסנת מורדו: דרך אגב, בודקים מנהל מול מפקח, מה מנהל בית ספר אומר, מה המדריך אומר, מה המפקח אומר, ואנחנו מסנכרנים את כל הנתונים כי אנחנו רוצים לראות שכולם מדברים באותו מקום ושהמנהל לא מנותק מהמציאות או שהמפקח יכול להיות גם מנותק מהמציאות.
<אסנת מורדו: באמת אנחנו רואים פה שבתי הספר שלנו מתקדמים.
<רחל אלניר: דרך אגב, אני רוצה להערתך.
<רחל אלניר: איזו חוויית הצלחה, ואתה יכול לשמוע את זה מהמנהלים, למנהל בית ספר שפתאום מעלה את ההישגים שלו.
<רחל אלניר: זה נכון.
<רחל אלניר: אנחנו עובדים על זה בשני ערוצים, גם על התשתיות וגם בניית כוחות לבית ספר.
<רחל אלניר: אנחנו בונים את הכוחות לבית ספר.
יעקב מרגי: כל התחלה טובה מתחילה מכוונות טובות.
יעקב מרגי: במהלך הדרך מישהו יכול לקבל חלישות, עצלות ולהתמקד במדד שאת מודדת אותו.
<רחל אלניר: נכון.
יעקב מרגי: אני לא מזלזל ופוסל.
יעקב מרגי: אני אומר, צריכים להיות לכם עוד מדדי הערכה.
<רחל אלניר: יש לנו.
מאיר כהן: לוקאל פטריוטיזם מתפתח, לצערי, רק מתוצאות לימודיות, היום.
מאיר כהן: זה בסדר, זה חשוב להעלות את התוצאות של בית הספר כאמון ההורים שהם חלק, אני מבין, מכל ההבניה החדשה הזאת שלכם.
מאיר כהן: אמון ההורים עולה.
מאיר כהן: הורים יגיעו יותר לבית הספר, ישתפו פעולה אם בית הספר משדר שיש לו עלייה ברף הציונים.
<אסנת מורדו: ושיש לו תדמית טובה.
<אסנת מורדו: יש פה מנהל שיספר לך מה קורה אצלו.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יונס.
ואאל יונס: אני רוצה בבקשה ברשותך, אדוני היושב ראש, להגיד כמה דברים חשובים שפשוט זה יקל, וזו שהשיטה שבוחרים בה את מנהל בית הספר ואת המורים.
ואאל יונס: לצערי במגזר הערבי, ואני אתן דוגמא מוחשית.
ואאל יונס: היה בית ספר משגשג, מצליח ומנהל בית הספר הגיע לפנסיה.
ואאל יונס: בואו לראות את המלחמה שהייתה לבחירת מנהל בית ספר.
ואאל יונס: השב"כ מתערב, המועצה מתערבת, כולם מתערבים בשביל לבחור את מנהל בית הספר.
ואאל יונס: ראש המועצה ידע עם מי יש לו עסק וניסה לבלום את בחירת מנהל בית הספר.
ואאל יונס: כמובן כולנו יודעים שהממסד יותר חזק והשב"כ יותר חזק.
ואאל יונס: לצערי נכנס מנהל בית ספר שתוך שנתיים בית הספר הפך להיות תוהו ובוהו, אלימות, פשע בבית הספר, אין שליטה במורים.
ואאל יונס: בית הספר קרס ועכשיו יש בית משפט אפילו.
ואאל יונס: לצערי לא בוחרים את המורים לפי הישגים ולפי תעודות.
ואאל יונס: כנראה בוחרים את המורים לפי הקרבה למפקח או הקרבה למשפחה.
ואאל יונס: זה במגזר הערבי וזה מובהק במיוחד במערכת החינוך.
ואאל יונס: אם לא משנים את השיטה הזאת - - -
יעקב מרגי: הוועדה קיימה דיונים רבים בנושא הזה של רמתם של המורים במגזר הערבי.
ואאל יונס: זה יעזור ל"מרום" להרים את התוכנית.
יעקב מרגי: גם סבב הקליטה של המורים, בגלל שיש כ-16,000 מורים מובטלים במגזר הערבי, יש ייצור של מורים מוסמכים.
יעקב מרגי: צריך התמודדות, ובלי שום קשר לסוגיה הזו של הלחצים הפנימיים על כל מינוי בתוך החברה הערבית, זה ידוע, זה כפרים קטנים, כל אחד בתוך השני.
יעקב מרגי: אין ספק שזה פרמטר ישיר לפגיעה.
יעקב מרגי: אני רוצה לסיים עם "מרום".
<אסנת מורדו: אנחנו נתייחס רק לנושא של האקלים.
<אסנת מורדו: אנחנו רואים שיפור גם בנושא של האקלים, גם במדד של מעורבות באירועי אלימות וגם יחסי קרבה ואכפתיות.
<אסנת מורדו: דרך אגב, בתי הספר שלנו הם בתי ספר שמאופיינים ברוב המקרים כסוג של חממות, תחליף של בית ויחסי קרבה ואכפתיות יותר גבוהים.
<קריאה: שהם נמדדו אחרי שנת ההתערבות?
<אסנת מורדו: כן, אחרי שנה או שנתיים של התערבות.
<רחל אלניר: זה עשה פשוט מהפכה.
<אסנת מורדו: כמו שאמרנו, אנחנו בעצם עובדים על הצבת ציפיות גבוהות מהתלמידים, לבוא ולהגיד שאנחנו כמערכת מאמינים שהילדים האלה יכולים להצליח.
<אסנת מורדו: אנחנו מעצימים מאוד את המנהלים.
<אסנת מורדו: אתה אמרת להחליף מפקחים.
<אסנת מורדו: אנחנו שומעים הרבה את המשפט, בואו נחליף את המנהל והכול יהיה בסדר, אבל אנחנו לא רואים - - -
יעקב מרגי: אצלנו שום דבר לא חד משמעי.
יעקב מרגי: אנחנו נוגעים בנקודות שצריך לתת עליהן את הדעת.
<אסנת מורדו: אנחנו מאמינים שאלה המנהלים, ואנחנו את המנהלים האלה צריכים להעצים ולעבוד איתם ועם הצוות שלהם.
<אסנת מורדו: אנחנו לא מחליפים לא מורים ולא - - -
מאיר כהן: היות והייתי גם ראש עיר ומנהל בית ספר 20 שנה - - -
<אסנת מורדו: אני יודעת, היית גם בבית ספר שלי.
<אסנת מורדו: הרצאת לתלמידים שלי לפני שנתיים במקיף - - -
מאיר כהן: מאה אחוז, אז אני אומר דבר כזה, יש מצבים שבהם כן צריך לבוא למנהל בית הספר.
מאיר כהן: מנהל בית ספר יכול להיות המעכב הגדול ביותר.
מאיר כהן: אני אומר דבר כזה, קח את בית הספר עם המורים, הכי בעייתי, עם התלמידים הכי בעייתיים, שים מנהל בית ספר שהוא מחולל שינוי, הדברים קורים.
מאיר כהן: קח בית ספר עם המורים הטובים ביותר, תשים עליהם מנהל שהוא לא טוב ולא מחולל שינוי, הוא יהרוס אותם, לכן הנקודה הזו של המנהלים, והוא צודק, במגזר הערבי, אני כל הזמן בשיח עם משרד החינוך.
מאיר כהן: חייבים לעשות את זה אחרת, לחשוב מחוץ לקופסא.
מאיר כהן: אני שומע אתכם ואני אומר, הלוואי ואתם הייתם כשאני הייתי מנהל בית ספר.
מאיר כהן: אתם באמת איזה משהו יוצא דופן.
מאיר כהן: זה כאילו אני רואה סיירת מטכ"ל של משרד החינוך.
מאיר כהן: חבר'ה שבאים ואומרים, חבריה, זוזו, אנחנו באים לעשות את זה אחרת, ואני גאה בכם, אבל לרגע אל תשמטו את הנושא הזה של ניהול.
מאיר כהן: אתם יכולים בבתי ספר מסוימים, להערכתי אתם צריכים לקבל את הסוברניות לבוא ולהגיד, חבריה, אנחנו נכנסים לבית ספר הבא, למנהל הזה - - -
יעקב מרגי: אין סיכוי שנצליח איתו.
מאיר כהן: אין סיכוי, כי הוא יכול להיות המעכב הכי גדול שלכם.
<רחל אלניר: אתה צודק - - -
<קריאה: זה לא ריאלי.
<רחל אלניר: קודם כול זה ריאלי.
יעקב מרגי: מה זה ריאלי?
<קריאה: חייב אבל לא ריאלי.
מאיר כהן: למה לא ריאלי?
מאיר כהן: כשרציתי כראש עיר לבוא למנהל בית ספר, להגיד לו, אתה בסוף השנה הולך, הוא הלך בסוף השנה.
<קריאה: כראש עיר, לא כמשרד החינוך.
מאיר כהן: שייקחו את ראשי הרשויות איתם, זו אחת ההצעות שאני רוצה להציע, שראש הרשות יישב בשולחן שלהם ויקשיב, וראש רשות שחפץ חיים צריך לקחת את החבר'ה האלה, לחבק אותם ולהגיד להם, אני לא רק אתכם, אני אחריכם.
יעקב מרגי: אני אגיד לכם מה קורה כאן.
יעקב מרגי: ברגע שאתם האמנתם, המשרד האמין בעצמו שהוא יכול לטפל בבתי הספר האדומים, שידרתם את האמונה הזו למנהלי בתי הספר, לצוות, שהם יכולים, הצוות שידר לתלמידים שהם לא הבעיה, אלא השיטה, דרך הטיפול צריך להיות טיפול נקודתי.
יעקב מרגי: אין ספק שזה מתכון להצלחה.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע חוויות של מנהלי בתי הספר.
<ברלנטי אל חאג': ברלנטי אל חאג', מנהלת בית ספר יסודי - - -
יעקב מרגי: היית בוועדה פעם אצלנו?
<ברלנטי אל חאג': לא.
<ברלנטי אל חאג': מנהלת בית ספר יסודי "איבן סינא" ביישוב ג'דיידה-מכר.
<ברלנטי אל חאג': בית ספר "איבן סינא" נמצא במדד טיפוח של 8.37.
<ברלנטי אל חאג': תוצאות שנה שעברה, התוכנית הלאומית של הילדים בסיכון, היו לי 42% תלמידים שנמצאים בסיכון.
<ברלנטי אל חאג': אני מנהלת כשנה שלישית את בית הספר, אני לא מקומית, מחוץ ליישוב ג'דיידה-מכר.
<ברלנטי אל חאג': במקור אני מיפו.
<ברלנטי אל חאג': השליחות שלי זה להכניס את "מרום" לבית ספר.
<ברלנטי אל חאג': כשאנחנו אומרים להכניס את תוכנית "מרום" לבית הספר בשילוב עם תמ"י, התוכנית הלאומית, 360, עם כל השינויים שעושים בתוך בית הספר ועם מנהיגות טובה שמובילה את בית הספר, אני הצלחתי כמנהלת בשנה השלישית, ואני אומרת את במציאות, כבית ספר שאירח שנה שלישית 50 בתי ספר מהמגזרים היהודי והערבי לתוך מכר שהיא שכונת עוני עם מדד סוציו-אקונומי הכי נמוך, עם תלמידים שלא נחשפו לאורחים, שלא נחשפו לשום תוכניות.
<ברלנטי אל חאג': "מרום" הכניס מקצועיות, הכניס תבונה, הכניס אבני דרך עם המשאב של מדריכים מקצועיים לבית הספר, עם יועץ ארגוני שמלווה את בית הספר, ואתם הזכרתם את הנושא של יועץ ארגוני, ויועץ ארגוני זה נחוץ לכל בית ספר לדעתי שיעבוד במקצועיות ויבין את המערכת, איך מתחולל בה השינוי מלמעלה למטה.
מאיר כהן: מסכים איתך.