GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איציק בלוי: מתקני Basket 2000 מיוצרים - - - באותן שנים הייצור והצבת המתקנים לא נעשו על פי התקנים אשר הוגדרו.
<איציק בלוי: נכון להיום מוצבים ברחבי הארץ אלפי מתקני כדורסל מסוג זה בבתי-הספר.
<איציק בלוי: אתם באים למנהל בית-ספר ואומרים לו: תשכיר נכסים, תאסוף תרומות בשביל בית-הספר, ואתם באים אליו עם תוכנית "מרום" או כל תוכנית ואומרים לו: קח את כל הכסף שלה ותעשה פדגוגיה ותראה שהפדגוגיה השתפרה פלאים.
<איציק בלוי: מה קורה עם הבטיחות של בתי-הספר?
<איציק בלוי: מתי תעצרו?
<איציק בלוי: עברתי 20 תחנות כיבוי ואמרו לי מפקדי כיבוי, לא לציטוט, אחד אחרי השני שיש בתי-ספר יסודיים שאין בהם מטפים.
<איציק בלוי: מתי תעצרו לשאול את השאלות האלה?
<איציק בלוי: כש-20 ילדים יישרפו ואז תבואו אלי?
יעקב מרגי: מר בלוי, הדיון שלך הוא דיון כשלעצמו בסוגיית חוק הפיקוח על בתי-הספר.
יעקב מרגי: עכשיו תתמקד בקטע של הניהול העצמי, בתור בעל של מנהלת.
יעקב מרגי: מה אתה סובל מזה שהיא קיבלה את הניהול העצמי?
<איציק בלוי: בניהול העצמי אתם גורמים לאשתי לעבור עבירות ואני צריך לממן את זה.
יעקב מרגי: תהיה קונקרטי.
<איציק בלוי: כמו השכרת חדרים.
<איציק בלוי: ברוב המקומות בארץ יש עמותה שמנהלת את השכרת החדרים, אבל אם אתם אומרים למנהל בית-ספר להשכיר חדרים והוא לא מדווח על זה למס הכנסה והוא לא מדווח על למע"מ, הוא עובר עבירות פליליות.
<לירון ספרד: אבל טעות ביסודך.
<לירון ספרד: ההשכרה היא של הרשות המקומית ולא של המנהל.
<לירון ספרד: אני לא מבין.
<איציק בלוי: לפי החוזים שלכם, המנהל הוא - - -
<לירון ספרד: לא לא, אדוני אתה טועה.
יעקב מרגי: לירון, הוא דובר אמת.
יעקב מרגי: בפועל זה מה שקורה.
מירב בן ארי: אבל אי אפשר להשכיר חדר בבית ספר בלי הרשות - - -
יעקב מרגי: סליחה, זה שאני הסכמתי – כל עוד דובר בממלכתי, והתייחסתי לזה שהרשויות באמת עובדות לפי הנוהל.
יעקב מרגי: אומר לכם משהו שלא נעים לומר: המדינה לקחה את כל הסוגיה של המוכשר ושמה את זה בחצר האחורית.
יעקב מרגי: בואו נצא מתוך הנחה שבממלכתי הכול מתנהל לפי חוזר מנכ"ל, לפי הנהלים, אין חריגות ואתם יכולים לשלוח הביתה את כל האגף.
יעקב מרגי: במוכר שאינו רשמי אתם לא מבינים מה קורה.
יעקב מרגי: כשהוא אמר לך שהפכתם את המנהל לבעל הבית – הוא בעל הבית.
יעקב מרגי: אתם אפשרתם זאת בניגוד לכל נוהל.
<רחל אלניר: אין לנו בניהול העצמי מוכר שאינו רשמי.
<רחל אלניר: זה רק בבתי הספר הרשמיים, זה הכול.
<איציק בלוי: על זה בדיוק אני מדבר.
<איציק בלוי: בתי הספר הרשמיים נעשו כמו המוכר שאינו רשמי – פתאום זה נעשה של המנהל.
<איציק בלוי: המנהל אחראי על דברים - - -
מירב בן ארי: אשתך מנהלת בית ספר שהוא רשמי, לא?
יעקב מרגי: בלי שום קשר למה שאמרתי לגבי המוכשר, זה קיים וזה קורה ביומיום.
יעקב מרגי: כשאנחנו מדברים על חוק חינוך חובה חינם – הוא חל על כל ילדי ישראל.
יעקב מרגי: המשרד, למרות שזה מוכר שאינו רשמי, המדינה הסכימה להכניס את המילה "מוכר" והצמידה לו "רשמי".
<לירון ספרד: מוכר לצורך חוק לימוד חובה.
יעקב מרגי: אבל הפיקוח והבקרה, שזה יתנהל לפי נוהל שאתם תכתיבו.
יעקב מרגי: תכתיבו הפקר – יהיה הפקר; תכתיבו עם פיקוח בקרה צמוד – יהיה פיקוח בקרה צמוד.
יעקב מרגי: אבל זה לא הדיון, אני לא רוצה לחזור.
יעקב מרגי: תתמקד בניהול העצמי.
יעקב מרגי: גזלת את הזמן שלך על שטויות.
מירב בן ארי: לא הצלחתי להבין עד עכשיו מה הבעיה שלך עם הניהול העצמי.
מירב בן ארי: זה שהפיקוח לא אומר וזה שהוא לא נמצא – זה בעיה אחרת.
יעקב מרגי: זו בעיה שצריכים לטפל בה.
מירב בן ארי: זה שמנהל משכיר חדרים – זה גם לא - - - כי אין דבר כזה.
מירב בן ארי: אתה לא יכול להשכיר חדרים של בית ספר בלי אישור יושב ראש הרשות.
מירב בן ארי: הניהול העצמי, זה שהיא קיבלה לנהל את הכסף – מה לא בסדר?
מירב בן ארי: את זה לא הצלחתי להבין.
מירב בן ארי: הצלחת עד עכשיו להבין מה לא בסדר?
<איציק בלוי: מאיר כהן עזב כאן, אבל בבתי הספר היסודיים, בית ספר בנוי ממזכירה ומנהל.
<איציק בלוי: אין את כוח האדם המתאים לנהל תקציבים, לנהל את כל הדברים האלה.
<איציק בלוי: לא הכניסו כוח אדם.
יעקב מרגי: לא לחינם שאלתי על כלים למנהל לביצוע המטלות האלה.
<איציק בלוי: גם החלטת הממשלה על הניהול העצמי, זו היתה החלטה לעשות פיילוט וזה רץ במהירות, עד כדי כך שבפגישה שלי נועה היימן היא אמרה לי: זו כבר עובדה.
<איציק בלוי: אתה לא יכול להחזיר את זה אחורנית, זה מה שיש.
יעקב מרגי: לפיילוט יש עוד משמעות בשפה אחרת.
<איציק בלוי: כן, טייס.
יעקב מרגי: זה מה שקרה להם.
<איציק בלוי: כל החוק הזה שפה - - -
מירב בן ארי: עכשיו אמרת נקודה אחת, שזה אנשי מקצוע לטובת ניהול תקציב, למרות שהמנהל אמור לנהל.
מירב בן ארי: זה דבר אחד.
יעקב מרגי: אני אומר במקומו, סליחה שאני מתיימר.
יעקב מרגי: רחל, לפני שאת מתייחסת, אומר לך בגדול, ונגעתי בנקודה שהוא אמר.
יעקב מרגי: החלטתם, וטוב שהחלטתם, מעל הראש של המנהל, והמנהל קיבל באהבה.
יעקב מרגי: הגענו, פחות או יותר, להתרשמות הזאת.
יעקב מרגי: לא ציידתם אותו בכלים.
יעקב מרגי: גם הסוגיה של הניהול העצמי – להגדיר איפה הוא נושא אחריות כבעל משרה ואיפה הוא לא נושא אחריות, איזה הגנות נתתם לו, איפה הוא כן צריך הגנה ואיפה הוא לא צריך הגנה.
יעקב מרגי: לכן אני מקווה שכשתבואו לכלל סיום התזכיר הסוגיות האלה יהיו מעוגנות, כי אי אפשר להשאיר את הדברים האלה פתוחים.
<לירון ספרד: חלק מהדברים האלה כבר היום מוסדרים במסגרת חוזר מנכ"ל ניהול עצמי, שמפרט את תחומי האחריות שמועברים לבתי ספר.
<לירון ספרד: חשוב להגיד: אנחנו לא אומרים שאין קשיים ואין אתגרים.
<לירון ספרד: הריקושטים והתגובות שאנחנו מקבלים מהשטח עוזרים לנו להפיק לקחים.
<לירון ספרד: במסגרת ההידברות שלנו עם השלטון המקומי, אחת המטרות המרכזיות היא לחדד את גבולות האחריות שבין הרשות המקומית לבין מנהלי בתי הספר, בין היתר, כדי למנוע את אותם מצבים שמנהלים חשים – ולפעמים בצדק, אבל המטרה שלנו היא לתת מענה לתחושות האלה שלהם – שהם לא צוידו בכלים או שהם חשופים לדין משמעתי או, חס וחלילה, לדין פלילי.
יעקב מרגי: לא לחינם הדגשת רק את מערכת היחסים בין מנהל בית הספר לרשות המקומית.
יעקב מרגי: כשדיברנו על גמישות, חשוב לנו גם השיח עם המשרד.
<לירון ספרד: אני רואה את המנהלים כחלק אינטגרלי מהמשרד; המנהלים זה המשרד.
<לירון ספרד: זה מה שקורה בשטח.
יעקב מרגי: מתי הסתובבת בבתי הספר לאחרונה?
יעקב מרגי: מתי ניהלת שיחה בתוך בית הספר עם מנהל בית הספר?
<לירון ספרד: לא מזמן העברתי הדרכה בתחום הניהול העצמי למנהליות - לעובדות הרשויות המקומיות.
<לירון ספרד: למזכירות, שהיום התפקיד שלהן מוגדר כמנהליות.
<לירון ספרד: אני מעביר להן קורסים באופן אישי ואני רואה את התגובות מהשטח.
<רחל אלניר: גם אני עושה אותו דבר.
<לירון ספרד: ויש דברים שדורשים תיקון, והם מעלות את הקשיים.
<לירון ספרד: הן אומרות: לפעמים יש לי קושי להגיד משהו למנהל.
<לירון ספרד: אנחנו צריכים למצוא דרך לתת מענה לדברים האלה.
יעקב מרגי: רחל, יש לך מה להוסיף?
<רחל אלניר: קודם כול, תענה לאסף לגבי מה שרצית, וגם אני אענה לאסף.
<שמואל טרייסטר: אני רכז כלכלי של המינהלת.
<שמואל טרייסטר: שאלת, אסף, לגבי המעקב אחרי הנתונים, ללמוד מהם דברים.
<שמואל טרייסטר: חשוב להגיד שזה מאגר חדש יחסית.
<שמואל טרייסטר: אנחנו בונים אותו בשנה האחרונה ועדיין לומדים בדיוק מה אפשר להפיק ממנו.
יעקב מרגי: במצגת יש לכם את הפרק של הבקרה.
<שמואל טרייסטר: נכון, זה חלק מהבקרה שלנו.
<שמואל טרייסטר: גם חלק מהדברים שביקשת מאתנו בשביל המסמך שהוצאת לימדו אותנו דברים, ונמשיך לפתח את זה ולראות.
יעקב מרגי: אין לך הרבה זמן, לאור ההתחייבות.
יעקב מרגי: עורך דין לירון, הכנס הזה לא ארוך כל כך, והתחייבנו.
יעקב מרגי: אין לכם הרבה זמן, אתם צריכים להתכנס לעבודה כי אני כבר הולך לקבוע תאריך לדיון.
<לירון ספרד: תזכיר החוק, המטרה שלו היא להסדיר את כל נושא ניהול החשבונות בבתי הספר, ובין היתר, הוא מתייחס גם לתכנים של הניהול העצמי ותחומי האחריות שאפשר להוציא בהם כספים.
יעקב מרגי: נדרוש שם את הפיקוח והבקרה.
<לירון ספרד: יחד עם החוק אנחנו רוצים גם להוציא תקנות שירחיבו.
<לירון ספרד: הרי בחקיקה הראשית לא נכנסים לכל התחומים ולכל הליווי, אבל גם נושאים של הבקרה, בין היתר, אנחנו רוצים להביא לידי ביטוי בתקנות.
<לירון ספרד: לגבי נושא התוכניות, מה שחברי הכנסת יונה וכהן ציינו לגבי הגמישות, אני רוצה להזכיר שבית הספר יכול לממן מהתקציב של בית הספר בחשבון הניהול העצמי תוכניות חינוכיות במקום תל"ן או ביחד עם תל"ן.
<לירון ספרד: דיברו קודם על מתמטיקה - זה במסגרת האחריות הפדגוגית והעניין שבית הספר מבין מה הצרכים – אם בית הספר חושב שהוא רוצה לחזק את תחום המתמטיקה או תחום הדרמה, הוא יכול להגדיר כחלק מתוכנית הלימודים שיעור דרמה שבית הספר עצמו מממן מכספי הניהול העצמי.
<לירון ספרד: כלומר, בית הספר יכול לממן מתקציבי הניהול העצמי תוכניות חינוכיות וגם שיעורים במקום תל"ן, במקום כסף של תל"ן.
יעקב מרגי: אתה מחזיר אותי לתחילת הדיון, אני לא רוצה.
יעקב מרגי: רחל, בבקשה.
<רחל אלניר: רציתי להתייחס לאסף.
<רחל אלניר: דיברת על נושא ההנחיות המתנ"ה, שסותרות קצת את הגמישות.
<רחל אלניר: אני רוצה לתרגם את מה שאתה אומר.
<רחל אלניר: אתה אומר שאם בית ספר מקבל את סך שעות האורך שלו, אין לו עודפים נוספים - - -
<אסף וינינגר: העודפים קטנים מה-25%.
<רחל אלניר: או עודפים קטנים, הוא לא יכול לשחק שם – אני מדברת על בתי הספר היסודיים, לא על החטיבות ששם זה סיפור אחר.
<רחל אלניר: בעיקרון, כהנחת יסוד – אתה צודק.
<רחל אלניר: אבל אפשר לממש את הגמישות הזאת בעיקר בבתי ספר שמקבלים את התקצוב הדיפרנציאלי.
<רחל אלניר: בית ספר שמקבל תקצוב דיפרנציאלי פתאום מגלה שיש לו 100–150 שעות נוספות, שלא היו לו בתחילת הדרך.
<רחל אלניר: בתי הספר מקבלים עכשיו את שלב ה-75% מתוך התקצוב הדיפרנציאלי, אז שם יכולת הגמישות יותר גדולה.
<רחל אלניר: בבתי ספר חזקים, ששם יש להם פחות שעות ויכולת הגמישות שלהם היא קטנה יותר - - -
יעקב מרגי: אבל זה בא להם מיכולות אחרות.
יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות: אין ספק שיש פה פרמטרים מאזנים, אבל עדיין יש לנו בקצוות פער של סכום מסוים, איזושהי יתרה של אי-ביצוע בחלשות.
יעקב מרגי: אלה דברים שאנחנו עדים להם.
<רחל אלניר: חבר הכנסת מאיר כהן לא נמצא כאן, אבל חייבים לראות את הניהול העצמי עם התקצוב הדיפרנציאלי ביחד.
<אסף וינינגר: אבל הגמישות הפדגוגית דיברה על 25% משעות התקן, לא רק משעות - - -
<רחל אלניר: נכון, אז הסברתי את זה, פחות או יותר.
<אורה חכם: אני, כוועד ציבורי למען שוויון הזדמנויות בחינוך, מברכת על זה אבל אני רוצה לשאול שאלה.
<אורה חכם: אני קוראת שאתם נותנים 200 לתלמיד ללמ"ס החלשים, ואתם נותנים אחר כך תקציב שנתי לכל תלמיד 140 שקל.
<אורה חכם: אני אומרת שעיקרון מנחה חייב להיות היום - לאור התקופה שלנו, לאור זה שיש מיליון תלמידים חלשים בבתי הספר - שבמקום 140 שקל לכולם תעשו לפי המצב שקיים במשק, שבערך שליש יש השקעה כוללת בבתי הספר החלשים מכל המקורות, לעומת שלושה שלישים בבתי ספר מבוססים.
<אורה חכם: אני מציעה שבמקום 140 שקל לכל תלמיד תיקחו את הסכום הכולל הזה ותחלקו אותו לבתי הספר החלשים.
<אורה חכם: זאת הצעה; אני מתייחסת אליה מאוד ברצינות, כי עיקרון מנחה צריך להיות אצלכם לשוויון הזדמנויות בחינוך.
<אורה חכם: אי אפשר סתם מדיבורים לעשות שוויון.
<אורה חכם: אני גם מברכת את השלטון המקומי, שזו פעם ראשונה - שאני לפחות שומעת - בריש גלי אומר שאין לו שום התנגדות לתקצוב דיפרנציאלי, אלא הוא בעד תקצוב דיפרנציאלי, רק על חשבון הממשלה.
יעקב מרגי: תמיד אמר את זה.
<אורה חכם: אז הייתי רוצה שתאמצו את העיקרון המנחה הזה וכשאתם דנים – ויש לכם הרבה מה לדון – מול משרד החינוך, כל דבר שבא לדיון, זה יהיה לנר לעיניכם איפה התקצוב הדיפרנציאלי בא לידי ביטוי.
<אורה חכם: אני בטוחה שיש לכם כוונות טובות, אבל תיישמו.
יעקב מרגי: נאה ויאה לאורה שהיא עקבית בעניין הזה, של צמצום פערים בחינוך.
יעקב מרגי: זה המוטו, זה הדגל והיא מביאה מהניסיון האישי שלה.
יעקב מרגי: בבקשה, יוסי יונה, לפני סיכום.
יוסי יונה: הערה לחגית גליקמן: מבחינתי, הדבר הכי שערורייתי שאפשר להגיד זה שכאשר בוחנים תוכנית של ניהול עצמי לא בוחנים אותה בהקשר של פערים והישגים של החינוך, כי על כך אפשר להגיד במשפט אחד: מערכת החינוך, לשם מה התכנסנו אם לא לשם שיפור הישגיהם של התלמידים, אם כאזרחים עתידיים, כאנשים שאמורים להשתלב באופן מיטבי בשוק העבודה הישראלי?
יוסי יונה: לעשות תוכנית ולהעריך אותה באופן בלתי תלוי בהישגי התלמידים, בכל מדד שתבחרו - אם הבנתי אותך נכונה, אם אלה הם דברייך; ואם לא - אני מצטער שסתם אני פונה אלייך.
יוסי יונה: אבל אם באמת את אומרת שאין קשר בין הדברים הללו – זה שערורייתי.
<חגית גליקמן: לא, לא אמרתי - - -
יוסי יונה: או לא בודקים את הזיקה בין שני הדברים הללו.
<חגית גליקמן: בוודאי שבודקים את הזיקה, אני יכולה לספר לך על זה יותר מאוחר.
<חגית גליקמן: בוודאי ששיפור בהישגים הלימודיים וצמצום פערים לימודיים בין התלמידים הם בבדיקה של כל תוכנית רחבת היקף, רק אמרתי שהתוכנית עצמה לא שמה כיעד את צמצום הפערים.
<חגית גליקמן: למשל, תוכנית התקצוב הדיפרנציאלי – זו המטרה שלה, אז בוודאי - - -
יעקב מרגי: אם המטרה היתה צמצום פערים, היתה בוחנת את צמצום הפערים.
יעקב מרגי: זו לא המטרה.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה ושוב העלתה את הסוגיות שקשורות לניהול העצמי.
יעקב מרגי: הוועדה רשמה בפניה את התחייבות היועץ המשפטי - - -
<לירון ספרד: כוונת - - -
יעקב מרגי: הצהרת הכוונות של היועץ המשפטי של משרד החינוך, שכבר במהלך כנס קיץ זה יובא תזכיר החוק לשלב חקיקה מוגמר.
יעקב מרגי: לכן אני קובע דיון, בהתייחס לזה שאורכו של הכנסת הזה הוא כחודשיים נטו, 40 יום מהיום.
יעקב מרגי: קחו את זה כתאריך יעד, תתחילו לעבוד ותביאו את זה.
יעקב מרגי: זה לא פיילוט שהיינו מצטמצמים בו ואומרים שהוא יכול להימשך.
יעקב מרגי: זה כבר לא פיילוט, כמעט כל מערכת החינוך עובדת כך, כשחלק מהדברים לא מוסדרים.
יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 5 בפברואר 2018, כ' בשבט התשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: הצעה לסדר יום בנושא חינוך ממלכתי התיישבותי, של חה"כ איתן ברושי.
יעקב מרגי: איתן הגיש הצעת חוק, אבל בהסכמה עם הממשלה הוא הפך את זה להצעה לסדר.
יעקב מרגי: אנחנו בשונה מוועדות אחרות, איתן יודע שהצעה לסדר מהמליאה יכולה להיתקע אי שם באיזה צינור ולא מתקיימת.
יעקב מרגי: אנחנו מקפידים לקיים את הדיונים בהצעות לסדר, אבל בשונה, אנחנו ננסה לצלול לתוך הצעת החוק כדי לנסות לפחות ליישם חלק מהדברים, אם לא בחוק, אז בתקנות.
יעקב מרגי: אם לא תקנות, בחוזרי מנכ"ל.
יעקב מרגי: אם לא, אז בנוהל או הוראות השר, כל המונחים והמינוחים המשפטיים שקבעו בחוק חינוך חובה.
יעקב מרגי: איתן, הבמה שלך.
איתן ברושי: גם אנחנו מברכים על הפעילות החינוכית של הוועדה בראשותך, עם כל הצוות וכל השותפים.
איתן ברושי: אנחנו בעצם בפעם שנייה תוך מספר חודשים בדיון על החינוך ההתיישבותי.
איתן ברושי: הפעם הראשונה, אני חושב שזה היה ביום החקלאות לפני שנה, אולי יותר, שהייתה פה התייצבות גבוהה של אנשים מהמרחב הכפרי.
איתן ברושי: התקיים דיון בראשותך שיצא גם ממנו סיכום מאוד חשוב ויכול להיות בהחלט סיכום שהייתה לו תרומה גדולה.
איתן ברושי: בעצם המציאות הזאת שהגענו לדיון הצעה לסדר, היא נוצרה כתוצאה מטיפול מתמשך ביוזמה של חוק החינוך ההתיישבותי.
איתן ברושי: החוק הזה נועד להבטיח את העיגון ואת היציבות ואת הוודאות של קיום החינוך ההתיישבותי שמורכב ממחוז נפרד במשרד החינוך, מחוז שהוא לאורכה ולרוחבה של הארץ כולה ולא מתחלק לפי חלוקה טריטוריאלית.
איתן ברושי: כל שנה כמעט, אני מודה, לא בתקציב 2017-2018, אבל כל שנה בשנים שאני זוכר גם בהיותי ראש מועצה אזורית וגם בתפקידים אחרים, הייתה יוזמה של משרד האוצר לפרק את החינוך ההתיישבותי.
איתן ברושי: לא מעט פעמים יצאנו גם להפגנות וגם למחאות כנגד יוזמות שבאו, והיום אני יכול להזכיר פה את בני פישר שהוא כבר לא עומד בראש החינוך ההתיישבותי, לצערי.
יעקב מרגי: שמע, אני מקווה שזה לא בגללי.
יעקב מרגי: בקדנציה יש לי הרבה מנהלי אגפים ומחלקות.
איתן ברושי: בגללך רק דברים טובים.
יעקב מרגי: שלא ישייכו את זה אלי.
יעקב מרגי: ידי לא במעל.
איתן ברושי: אני ביקרתי אותו בתפקידו כשהתחיל, ואמרתי לו, אני חושב שאני הייתי מזכיר התנועה הקיבוצית או אולי התחלתי בכנסת.
איתן ברושי: אמרתי לו, בוא נעשה את החוק.
איתן ברושי: הוא אמר לי, לא צריך, זה בסדר.
איתן ברושי: כעבור חצי שעה מאז שיצאתי ממשרדו, הוא מטלפן ואומר לי, ברושי, תחזור, עכשיו צריך את החוק.
איתן ברושי: אני שואל אותו, מה השתנה?
איתן ברושי: עברתי על חוק ההסדרים וראיתי שיש הצעה לבטל את החינוך ההתיישבותי.
איתן ברושי: זה היה בתקופה הקודמת.
איתן ברושי: צריך לומר ששר החינוך הזה אמר לא פעם שככל שהדברים תלויים בו, הוא ישמור על החינוך ההתיישבותי, אבל אנחנו יודעים שזה לא מספיק וממשלות מתחלפות ובסופו של דבר אחרי משא ומתן שהתחיל עם המנכ"לית הקודמת, מיכל, והסתיים עם המנכ"ל הנוכחי, אבוהב, ויחד עם אנשי החינוך ההתיישבותי שיושבים פה נציגות שלהם, סוכם שלא יהיה חוק אבל יהיה חוזר מנכ"ל, שוודאי יש פה גורמים שיציגו אותו, מהמשרד.
איתן ברושי: ההתפתחות שחלה, אדוני היושב ראש, מאז היוזמה שבאה לידי ביטוי בדיון בכנסת ובנייר שאני מחזיק פה, שהייתה עמדת משרד החינוך, חלו שני דברים לפי דעתי ויכול להיות שהכתובת היא לא פה.
איתן ברושי: אני חשבתי שמנכ"ל משרד החינוך יהיה פה.
איתן ברושי: אחד, שזמן רב מדי אין מנהל לאגף החינוך ההתיישבותי.
איתן ברושי: אני חושב שזה לא תקין.
איתן ברושי: יש ממלאת מקום שאני לא מכיר אותה.
איתן ברושי: אני רוצה לומר, יש פה עכשיו אורחים מהמשטרה, מברך אותם בעיקר שלא יצטרכו לפעול בתחום החינוך, כי גם שם יש אלימות, אבל בואו נאמר, יש פה אורחים שאני מניח - - -
יעקב מרגי: התחלת טוב, למה אתה מקלקל?
איתן ברושי: יום חג, אבל צריך להגיד את הבעיות.
איתן ברושי: אני רוצה לומר שלא היו ממנים מפקד למשטרה בלי שמישהו בא מאיזה רקע.
איתן ברושי: אני מקווה שמנהל האגף של החינוך ההתיישבותי, תהיה לו זיקה להתיישבות, כי בסופו של דבר זה אגף ייחודי שאם הוא לא יישמר, לא צריך אותו.
איתן ברושי: דבר שני, חוזר מנכ"ל היה יכול להיות מושלם, בין היתר אולי בגלל שאין מנהל למחוז, אבל זו לא סיבה שלא השלימו את חוזר המנכ"ל.
איתן ברושי: זה לא מבצע שצריך להימשך אין סוף זמן.
איתן ברושי: אני מבקש שבדברי הסיכום שלך יהיה ברור שחוזר מנכ"ל צריך להיות הנחיה כבר בשנת הלימודים שתיפתח, כלומר, הוא צריך להסתיים בטרם החופש הגדול.
איתן ברושי: הוא צריך להילמד בתקופת החופש וכחלק מהכנה לשנת הלימודים הבאה, והוא צריך להיות איזושהי מסגרת לעבודה בשנת הלימודים שתבוא.
איתן ברושי: אני חושב שלדיון תהיה ברכה גדולה בזכות היוזמה שלך לקיים את הדיון גם אם הגענו להסכמה.
יעקב מרגי: נמצא איתנו גם עמיר ריטוב, יושב ראש מרכז המועצות האזוריות, והוא גם ראש המועצה של לב השרון.
יעקב מרגי: קודם כול אני מקדם בברכה חניכים בקורס קצינים של המשטרה.
יעקב מרגי: הכנסת היום מצדיעה למשטרה ואנחנו חיכינו ליום הזה שנדחה.
יעקב מרגי: ניתן את כל הכבוד המגיע, ומגיע למשטרת ישראל.
יעקב מרגי: אתם נמצאים כאן בדיון על החינוך ההתיישבותי.
יעקב מרגי: למשרד החינוך יש אגף/מחוז, עוד לא הגדירו איך הוא יראה, שעוסק בחינוך ההתיישבותי.
יעקב מרגי: הדיון, יזם אותו חבר הכנסת איתן ברושי.
יעקב מרגי: הכבוד הוא לנו שאתם משתתפים איתנו בדיון.
יעקב מרגי: עמיר, אתה רוצה עכשיו או אחרי המצגת?
<עמיר ריטוב: מתי שתיתן לי.
יעקב מרגי: יש את המצגת של משרד החינוך ואחר כך אם תרצה להתייחס.
יעקב מרגי: אתה יכול גם עכשיו אם אתה רוצה.
<עמיר ריטוב: ברשותך, אני אעשה את זה בקצרה, לא נפריע למצגת.
<עמיר ריטוב: אני קודם כול רוצה להודות ליו"ר על הדיון, ולחבר הכנסת ברושי על שיזם אותו.
<עמיר ריטוב: אני שמח גם לראות פה את קורס קצינים של המשטרה וגם להצטרף לברכות למשטרת ישראל על פעולתה באמת הברוכה.
<עמיר ריטוב: דבר שני, אחרי שראש רשות, שואלים אותו מה חשוב לך?
<עמיר ריטוב: זה החינוך.
<עמיר ריטוב: הדבר השני זה הביטחון האישי, ומשטרת ישראל זה משהו חשוב בחיינו.
<עמיר ריטוב: אני רוצה לחדד קצת את דבריו של חבר הכנסת ברושי, ולומר שאנחנו באמת מוטרדים מזה שמדי פעם, חדשות לבקרים, מישהו רוצה לייעל ולהגיד, לא צריך את החינוך ההתיישבותי.
<עמיר ריטוב: אני לא אכנס כרגע לעובדה שכרגע אין בפועל מנהל.
<עמיר ריטוב: מן הסתם יימצא.
<עמיר ריטוב: דרך אגב, מי שכרגע מחליפה, כמו שכבוד היו"ר הוא מההתיישבות, גם המחליפה היא גם מההתיישבות.
<עמיר ריטוב: היא ממועצה אזורית גדרות.
<עמיר ריטוב: היא מנהלת מחוז מרכז, אבל ברור שצריך מישהו במשרה מלאה כדי לטפל בחינוך ההתיישבותי.
<עמיר ריטוב: כן הייתי רוצה לומר למה זה כל כך חשוב לנו, למה באמת לא להתייעל, לא לפזר, לא לחסוך במשרות וכו'.
<עמיר ריטוב: להתיישבות יש ערך במדינת ישראל גם בהקמתה, גם בשמירה על גבולותיה, גם בשמירה על עקרונותיה, והכי חשוב, בזה שאנחנו רוצים עדיין לשמר את רוח ההתיישבות.
<עמיר ריטוב: אנחנו רוצים שבני הנוער, וגם כאלה שלא נולדו בתוך החקלאות או בתוך המושבים, יצטרפו גם מבחוץ.
<עמיר ריטוב: עדיין זה כאלה שהיום גדלים על ברכי הערבות ההדדית, ההתנדבות.
<עמיר ריטוב: רק לתת דוגמא קטנה מאתמול בערב.
<עמיר ריטוב: יש לי במועצה האזורית שלי תנועת נוער שנקראת "כנפיים של קרמבו", זה התכלת הזה שאני הולך עם זה, תנועת נוער לצרכים מיוחדים.
<עמיר ריטוב: אנחנו אולי המועצה האזורית הראשונה שמפעילה ויש כבר עוד מועצות אחרינו, אבל כבר אתמול הודיעה מנהלת הסניף שאנחנו הסניף הגדול ביותר במדינת ישראל.
<עמיר ריטוב: אנחנו מתמודדים כמובן מול תל אביב וחיפה וירושלים, והיה יפה לראות, כל תנועות הנוער באו לתמוך במסדר הכנפיים, זאת אומרת, אנחנו רוצים להמשיך ולשמר את מה שמיוחד לנו.
<עמיר ריטוב: שליש מבני הנוער יוצאים לשנת שירות.
<עמיר ריטוב: אנחנו מצטיינים מאוד בכל מה שקשור ביציאה לשירות קרבי, לשירות משמעותי.
<עמיר ריטוב: בעצם מה ששר החינוך ומנכ"ל משרדו כל הזמן מגדירים לנו.
<עמיר ריטוב: אנחנו לא רוצים לראות רק ציונים, רק זכאות לבגרות.
<עמיר ריטוב: אנחנו רוצים לראות לא רק את ערכיות התעודה, שגם זה חשוב, אלא את הערכיות של התלמיד, מה היא דמות הבוגר שיוצאת מבתי הספר שלנו, לכן אנחנו חושבים שאנחנו יודעים לעשות את זה נכון.
<עמיר ריטוב: אנחנו חושבים שהחינוך ההתיישבותי עושה את זה מצוין ואנחנו חרדים מדי פעם, ולכן באה בעצם איזושהי הצעה של איתן, איכשהו לעגן את זה שלא כל שנה חוק הסדרים ונצא למאבקים, אבל אני שמח שבאמת זה לא מופיע בחוק ההסדרים הנוכחי, וגם על הדיון פה, בעצם לדאוג ולהבהיר למשרד החינוך את עמדתה של ועדת החינוך שאני מקווה שתהיה בכיוון של, רבותיי, יש פה דבר יפה וצריך לשמר ולטפח אותו.
<עמיר ריטוב: תודה.
עודד פורר: אני רוצה לדבר אולי בכובע של התפקיד הקודם שלי כמנכ"ל משרד העלייה והקליטה.
עודד פורר: אני חושב שהחינוך ההתיישבותי הוא אחד המקומות שמהווים היום מופת לקליטת עלייה.
עודד פורר: קצת חבל לי שבאמת הנושא הזה נדחק הצידה בתוך משרד החינוך וגם בהתייחסות שנותנים למקום הזה.
עודד פורר: יש חשיבות גדולה מאוד בכל הנושאים שאתם דיברתם והצגתם קודם.
עודד פורר: אגב, לרחובות, עוד כשאני ילד לא לפני המון שנים, בני המשפחות הראשונות של המושבה המשיכו לשלוח את ילדיהם לפנימיית פרדס חנה לחינוך חקלאי.
עודד פורר: היום כבר הפנימיה הזו נסגרה - - -
יעקב מרגי: זה ערך נדל"ני שם.
עודד פורר: אני רוצה להראות שזה לא היה מקום שהלכו אליו איזה שהן אוכלוסיות מוחלשות, אלא הפוך.
עודד פורר: זה היה גולת הכותרת, זה היה היהלום שבכתר ואני חושב שצריך להחזיר את המעמד הזה, בטח גם מבחינה תקציבית לגבי התפקיד החשוב, ואני אומר לך, יש להם תפקיד חשוב דווקא היום בקליטת עלייה והם עושים את זה מצוין וחבל שלא מרחיבים אפילו את הפעילויות האלה.
יעקב מרגי: לפני שאתן למשרד החינוך, בשבוע שעבר קיימנו כאן דיון על החיבור של הדור הצעיר לחקלאות ולאדמה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם כאיש ההתיישבות.
יעקב מרגי: אני מסתכל על בתי הספר האזוריים של ההתיישבות, גם שם כבר עירוניים, מה שנקרא.
יעקב מרגי: אתה יכול לראות במסלולי הבגרות, אין את כל המגמות.
יעקב מרגי: מגמה לחקלאות, משאירים את זה לאותו בית ספר חקלאי או לאיזה כפר נוער כזה או אחר ואני חושב שזו טעות.
יעקב מרגי: אם כל המועצות האזוריות, בבתי הספר האזוריים שלהן יתעדפו לפחות כיתה אחת לבני המושבים, לתת להם את המסלול של בגרות עם מגמת חקלאות שתיתן להם גם אופק, אז יהיה חיבור, יהיה דור המשך.
עודד פורר: יש בתי ספר כמו "מקווה ישראל", שהרשות ליד מנסה למנוע מתלמידים להירשם לשם וככה לאט לאט הם מייבשים.
עודד פורר: אני לא צריך לספר על ההיסטוריה של "מקווה ישראל".
יעקב מרגי: לפני שבועיים היה דיון על כפר שמריהו עם אותם מאפיינים.
<ראובן לייבל: בוקר טוב, שמי ראובן לייבל, אני מפקח המחוז במינהל לחינוך התיישבותי.
<ראובן לייבל: אני רוצה להציג בכמה דקות את המינהל.
<ראובן לייבל: יש קצת בלבול, אגף, מחוז.
<ראובן לייבל: (הצגת מצגת) המינהל לחינוך התיישבותי הוקם ב-1996, יש אומרים בהחלטה האחרונה של ראש הממשלה המנוח יצחק רבין, לאחד את האגף לחינוך התיישבותי של משרד החינוך עם עליית הנוער של הסוכנות היהודית.
<ראובן לייבל: החיבור הזה נעשה ולא הושלם מבחינת החקיקה ומבחינת חוזרי מנכ"ל, אבל האיחוד הזה נעשה כדי להבטיח שהטיפול בחניכי כפרי הנוער בפנימיות ובבתי הספר יעשה על ידי יחידה מקצועית אחת.
יעקב מרגי: רבין ז"ל היה בוגר "כדורי".
<ראובן לייבל: נכון.
<קריאה: גם חיים גורי.
<ראובן לייבל: בתוך כך, הועברו לאחריות המינהל גם כל הפנימיות החינוכיות, האולפנות והישיבות בהם מתקיימים חיים פנימייתיים הדורשים התמחות ומקצועיות שאין ביחידות המשרד האחרות.
<ראובן לייבל: המשרד מנהל את בתי הספר אבל כל התחום הפנימייתי מנוהל על ידי האגף לחינוך בפנימיות.
<ראובן לייבל: המאפיינים של המינהל נגזרים מהאוכלוסיות שאותן הוא משרת.
יעקב מרגי: רגע, שאני אבין.
יעקב מרגי: כל המסגרות החינוכיות הפנימייתיות מנוהלות על ידי אותו אגף לחינוך התיישבותי?
<ראובן לייבל: כל הפנימיות החינוכיות, לא של הרווחה - - -
יעקב מרגי: לא, לא, חינוכיות.
<ראובן לייבל: חינוכיות מגיל 14 ומעלה.
יעקב מרגי: בלי שום קשר למיקום שלהן בארץ.
<ראובן לייבל: בלי שום קשר.
יעקב מרגי: הן תחת המטריה של החינוך ההתיישבותי.
<ראובן לייבל: נכון, אתה מייד תראה.
<ראובן לייבל: האוכלוסיות, בגדול, הן ארבע אוכלוסיות.
<ראובן לייבל: אם אנחנו רוצים להדגים על מה אנחנו מדברים, יש שתי אוכלוסיות עיקריות במינהל: יש אוכלוסיית התלמידים, אותם ילדים שלומדים בבתי הספר של המינהל לחינוך התיישבותי, ויש החניכים שהם כל מי שמתחנך בפנימייה.
<ראובן לייבל: יש חפיפה בין העיגולים האלה וזה בכפרי הנוער, באולפנות ובישיבות.
עודד פורר: אתם גם מפעילים את פרויקט נעל"ה, נכון?
<ראובן לייבל: כן, כן, תיכף נגיע.
<ראובן לייבל: יש חניכים שלא לומדים במוסדות של המינהל.
יעקב מרגי: יש את הפנימייתיים, יש את האקסטרניים.
<ראובן לייבל: אוקי.
<ראובן לייבל: בתי הספר האזוריים, כל בתי הספר של המועצות האזוריות מרמת הגולן ועד אילות נותנים מענה חינוכי לתלמידים שיש להם מאפיינים ייחודיים.
<ראובן לייבל: הם באים מיישובים קטנים, מגיעים כל בוקר בהסעות.
<ראובן לייבל: הם מפוזרים בהסעות.
<ראובן לייבל: הצרכים שיש להם, בעיקרם מיועדים כדי שביישובים האלה ימשיכו להיות קהילות של צעירים שמתכוונים להמשיך ולחיות באותם ישובים ושתהיה זהות גם לתלמידי המועצה האזורית.
<ראובן לייבל: הפנימיות החינוכיות זה אותם מוסדות שמגיעים אליהם תלמידים ממצוקות משפחתיות וחברתיות והם זקוקים להכלה, הדרכה, תמיכה וטיפוח.
<ראובן לייבל: בחלק גדול מהפנימיות האלה הילדים לומדים בבתי ספר שאינם של המינהל, אבל הם חיים בתוך פנימיות שנותנות להם את הבית שחסר להם.
<ראובן לייבל: ישנם כפרי הנוער שבהם יש אחדות של בית הספר, הפנימייה והמשק החקלאי, שלשלם מגיעים תלמידים מהפריפריה החברתית, עולים, בני עולים, שמקבלים מעטפת חינוכית שמשלבת לימודים בשיטות מותאמות יחד עם טיפול רגשי ומתן מגוון אפשרויות לביטוי במשק החקלאי, בחברה, באומנות ובספורט.
<ראובן לייבל: האוכלוסייה הרביעית היא אוכלוסיית האולפנות והישיבות שיש בהם פנימייה.
<ראובן לייבל: ישנם אולפנות וישיבות שאין בהם פנימייה ואז הם לא בפיקוח שלנו, אבל באולפנות והישיבות שיש פנימייה, הם כלולים במינהל לחינוך התיישבותי.
<ראובן לייבל: אם אנחנו נכנסים למספרים, אז כשאנחנו מדברים על תלמידים, זאת אומרת ילדים שלומדים בתוך בתי הספר, אנחנו רואים שבממלכתי יש לנו בתי ספר בכפרי הנוער.