GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אחמד טיבי: אחת ההמלצות, אתה כתבת שהוועדה המליצה על הקמת גוף יציג.
אחמד טיבי: השאלה אם הקימו גוף יציג למזכירות.
אחמד טיבי: יש לכן ארגון שמייצג אתכן?
יעקב מרגי: מייד נשמע את הדברים.
אחמד טיבי: המלצנו.
אחמד טיבי: זה המשפט שאתה אמרת.
יעקב מרגי: המלצנו, וזה מה שאני רמזתי.
יעקב מרגי: בואו תקשיבו - - -
מסעוד גנאים: מאחר והם בשידור חי, מעירים שלא רק תגידו מזכירות, אלא מנהלנים, מנהלניות, כל הסוגים האלה ביחד.
מסעוד גנאים: הדיון הזה לכולם.
יעקב מרגי: אני מייד נותן את רשות הדיבור לאורחים.
יעקב מרגי: אנחנו נוכל להתכנס פה עוד עשרות פעמים.
יעקב מרגי: אמר חבר הכנסת ובצדק, השאלה איזו סמכות יש לנו, מה אנחנו יכולים לעשות.
יעקב מרגי: אנחנו יכולים לבקר משרדים, לדרוש ממשרדים, אבל לא בוכים על חלב שנשפך.
יעקב מרגי: מרגע שהחליטו על רפורמת "עוז ותמורה", "אופק חדש", צהרונים, כל מיני מטלות נוספות שנתנו לכם, הייתם צריכים להרים אמברקס.
יעקב מרגי: בדיוני הוועדות שלי פה מופיעים קבוע, ואני מברך על כך, בקדנציה האחרונה לפחות, נציגי הסתדרות המורים.
יעקב מרגי: נציגים של מזכ"לית הסתדרות המורים יושבים פה בוועדה והם בודקים והם שומעים.
יעקב מרגי: אם חס ושלום מישהו ינסה להטיל מטלה נוספת על מורה בלי הסכמה שלהם, הייתם פשוט צריכים להגיד סטופ.
יעקב מרגי: המגרש הבית ספרי, אנחנו חלק ממנו.
יעקב מרגי: אתם מקבלים החלטות.
יעקב מרגי: כשיש ארגון יציג, הוא גם יודע להרים אמברקס, עם כל הכבוד, לא מזלזל.
יעקב מרגי: כשמדברים על כ-180,000 מורים במדינת ישראל, כמה מזכירות יש במדינת ישראל?
יעקב מרגי: לא מדגדג, נכון, לעומת 180,000, אבל 9,000 כשכולם בבת אחת ישביתו ולא יבואו לבית הספר ומנהלי בתי הספר ירימו ידיים ויגידו סליחה ויקימו קול זעקה, אז מישהו יתייחס.
יעקב מרגי: אני קורא את ההתכתבויות.
יעקב מרגי: ראיתי את התגובה של הסתדרות המעו"ף ושל השר נפתלי בנט, ובצדק.
יעקב מרגי: יש הסכם קיבוצי והתפארו בזה שקיבלתם מה שקיבלו כל עובדי המגזר הציבורי, את אותו מענק 1,000 ₪, כל פעם תוספת של 1.5%.
יעקב מרגי: זה תקבלו.
יעקב מרגי: הוטלו עליכם מטלות נוספות.
יעקב מרגי: כל קבוצה שמייצגת את עצמה, ברגע שמטילים עליה משהו, הם צריכים להסכים לו.
יעקב מרגי: הסכמתם לא לבקש תמורה.
יעקב מרגי: זו הסיבה גם שלא קיימתי הרבה זמן את הדיון הזה.
יעקב מרגי: הדיון הזה, ואמרתי את זה גם בדיון הקודם, ומסעוד גנאים, מה לעשות, הוא מרגיש כמו בבית בוועדה כאן, אז הוא מעדיף פה, אבל דיונים בנושא הסכמים קיבוציים, שכר עבודה, לא כאן, זה לא השולחן, זה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
יעקב מרגי: שם דנים בהסכמים קיבוציים.
יעקב מרגי: אתם חלק מהסכם קיבוצי אחד גדול.
יעקב מרגי: לו יצויר ששכנענו והפעלנו את כל המערכת, אני חוסך לך חלק מהדברים, ואם היה נציג האוצר, בכלל חסכתי לו את העניינים שלו.
<קובי אייזדורפר: יש פה נציג האוצר.
יעקב מרגי: סליחה שנכנסתי לתחום שלך.
יעקב מרגי: מן הנימוס אני מבקש סליחה.
יעקב מרגי: הוא יגיד, בואו נאמר שיש לי את הכסף ואני רוצה, מה שנקרא, לשפות ולפצות את המזכירות, לשפר את מעמדן.
יעקב מרגי: התוספת איקס שאני צריך לתת למזכירות, אני פותח לי הסכמים קיבוציים על כל המשק, כל המגזר הציבורי.
יעקב מרגי: אני לא אומר עכשיו על העבר.
יעקב מרגי: על העתיד אני מדבר.
יעקב מרגי: פותחים הסכם קיבוצי.
יעקב מרגי: אתם לא שקופים.
יעקב מרגי: תעצרו, אנחנו רוצים התייחסות מיוחדת.
יעקב מרגי: קופחנו, הוסיפו לנו את הניהול העצמי, הרפורמות של משרד החינוך.
יעקב מרגי: זה פתוח, תשאירו את זה מהבהב.
יעקב מרגי: לפחות להסכמים הקיבוצים, תאיימו.
יעקב מרגי: ארגון יציג?
יעקב מרגי: אני אומר לכם, שמעו לי.
יעקב מרגי: פעם שעברה אני זוכר שהיה לנו ויכוח עם ההסתדרות.
יעקב מרגי: תחפשו איך אתם תהיו מיוצגים כגוף שהוא חלק בלתי נפרד ממערכת החינוך.
יעקב מרגי: אם אתם תבואו לשולחן כשידונו בעובדי משרד הבריאות, בעובדי לשכות תעסוקה, בעובדי רשות המיסים, זו התייחסות, תקבלו מה שהם מקבלים, את אותו קצב העדכון, אבל אתם חלק ממערכת החינוך.
יעקב מרגי: אתם רוצים להיות כמו עובדי רשויות מקומיות?
יעקב מרגי: ידונו בכם כעובדי רשויות מקומיות.
יעקב מרגי: אתם לא פה ולא שם, אתם מקסימום מקבלים את התוספות של עובדי רשויות מקומיות או עובדי מדינה.
יעקב מרגי: כל מה שאתם מלינים פה, אם יש לכם לגיטימציה להלין, זה השינויים שנעשו בתוך מערכת החינוך, המטלות הנוספות, ואין על זה שיפוי, וזה צריך להיות כשדנים במערכת החינוך ועובדים של מערכת החינוך, לכן יכול להיות שכדאי לכם לבוא בהידברות עם מזכ"לית הסתדרות המורים.
יעקב מרגי: תבחנו את זה.
יעקב מרגי: קחו להם יעוץ.
סאלח סעד: הם לא יכולים על פי החוק.
סאלח סעד: הם קשורים עם הסתדרות המעו"ף.
יעקב מרגי: הם יכולים לפרוש.
יעקב מרגי: אנחנו לא מדינה טוטליטרית.
יעקב מרגי: תאמינו לי, הכול אפשר לעשות.
יעקב מרגי: אפשר להכריז סכסוך עבודה במסגרת הסתדרות המעו"ף.
יעקב מרגי: הסתדרות המעו"ף לא נותנת מענה, יכול להיות שיש קושי אובייקטיבי?
יעקב מרגי: אני לא קבעתי אבל אני אומר לכם, אנחנו ניפגש פה עוד פעם וזה לא יעזור.
יעקב מרגי: אני לא מייאש אתכם.
יעקב מרגי: בסוף ניתן לכם תקווה.
יעקב מרגי: דינה פרימט, בבקשה.
<דינה פרימט: שלום, שמי דינה פרימט, אני מזכירה בחינוך המיוחד בנתניה, חינוך מיוחד, פיגור קשה, עמוק, זאת אומרת שיש לנו כיתות סיעוד.
<דינה פרימט: יש לנו בבית הספר 36 סייעות החינוך המיוחד ו-40 מורים.
<דינה פרימט: אני מזכירה יחידה.
<דינה פרימט: אני באתי לדבר איתך על כמה דברים.
<דינה פרימט: מירב בן ארי ביקשה ממני לכתוב מכתב.
<דינה פרימט: היא שלחה שאילתה לבנט.
<דינה פרימט: בנט השיב, היא כתבה לי את התמצות, שמשרד החינוך אינו צד בקביעת שכרן של מזכירות בתי ספר, גם לא של החינוך המיוחד, להסכמי שכר בין - - - לאוצר.
יעקב מרגי: הוא לא מעסיק.
<דינה פרימט: רציתי להשיב לך בקשר ל"להשבית".
<דינה פרימט: קודם כל אנחנו לא מורים לצערנו.
<דינה פרימט: המורים הם 240,000 ואנחנו 9,000.
<דינה פרימט: אנחנו ממש מעט.
<דינה פרימט: חוץ מזה, הדבר הכי חשוב זה שההסתדרות לא איתנו.
<דינה פרימט: לצערי הרב, אני מתנצלת מראש שאני אומרת את זה, ההסתדרות שלי.
<דינה פרימט: אני עובדת 33 שנה בעיריית נתניה כמזכירת בית ספר.
יעקב מרגי: לו יצויר שאת מחליטה לשבות עד שהסוגיה נפתרת - - -
<דינה פרימט: זה לא הולך ככה.
יעקב מרגי: אני יודע איך הולך.
יעקב מרגי: אני עכשיו מצייר ציור דמיוני.
יעקב מרגי: תזרמי איתי.
<דינה פרימט: אוקי.
יעקב מרגי: בית הספר יכול לתפקד יום, יומיים, שלושה, נכון?
יעקב מרגי: אבל לאורך זמן הוא לא יוכל לתפקד.
יעקב מרגי: תכפילי את זה שכל מנהלי בתי הספר יצעקו ויזעקו ולהערכתי גם יגלו סולידריות.
יעקב מרגי: פניתם למנהלי בתי הספר לגלות סולידריות אתכם יחד?
<דינה פרימט: אנחנו פנינו ליושב ראש - - -
יעקב מרגי: אם את לא תכירי בכוח שיש לך, אין לך סיכוי.
יעקב מרגי: אני בכוונה עצרתי אותך בשלב הזה, אלא אם כן תבואי ותגידי, אם העבודה שלך היא שולית ובית הספר יכול להתקיים בלעדייך, אז הדיון הזה מיותר.
יעקב מרגי: אני מעריך שהעבודה שלך לא שולית.
יעקב מרגי: מזכירת בית ספר היא עמוד התווך, כמו שאמרנו.
יעקב מרגי: כל אחד הוסיף בגוון שלו.
יעקב מרגי: זה כוח.
<דינה פרימט: נכון, אתה צודק.
<דינה פרימט: אני רוצה להגיד לך שבעיריית נתניה המזכירות, רצינו לשבות.
<דינה פרימט: יש לנו כאן קבוצת מזכירות בתי ספר.
<דינה פרימט: הם רצו לשבות אבל יושב ראש הוועד שלנו לא הסכים.
<דינה פרימט: הוא לא היה מוכן שנשבות, אז היינו צריכים את הגיבוי - - -
חמד עמאר: היושב ראש מדבר על דבר אחר.
חמד עמאר: הוא לא מדבר להשבית את מזכירות בתי הספר בנתניה לבד.
חמד עמאר: הוא מדבר על 9,000 עובדות, לא מדבר על נתניה ספציפית.
יעקב מרגי: וזו עבודה מערכתית שאת מגייסת לטובתך את המורים, סולידריות של המורים, של מנהלי בתי הספר.
יעקב מרגי: תאמיני לי, אפילו ראשי רשויות יכולים - - -
<דינה פרימט: רציתי להתייחס לנושא של הניהול העצמי.
<דינה פרימט: בית הספר שלנו בניהול חינוך מיוחד.
<דינה פרימט: בדרך כלל הוא לא בניהול עצמי, אבל אנחנו בנתניה, יש לנו פיילוט והחינוך המיוחד אצלנו הוא בניהול עצמי מלא.
<דינה פרימט: אנחנו למדנו מנהלניות - - -
מסעוד גנאים: קיבלת דרגה בגלל המעבר לניהול עצמי?
<דינה פרימט: לא קיבלנו שום דרגה.
<דינה פרימט: אולי בגלל הפז"מ שלי אני קיבלתי דרגה אחרי שסיימתי קורס מנהלניות, אבל אני אומרת לך שיש כאלה שלא קיבלו ויש כאלה שכן קיבלו.
<דינה פרימט: אצלנו המזכירות המשניות, כשאני הייתי משנית הייתה לי השלמת שכר.
יעקב מרגי: מתחת לשכר המינימום.
יעקב מרגי: דועאא ג'זמאוי, בבקשה, תציגי את עצמך.
<דועאא ג'זמאוי: מזכ"ל הפורום לקידום החברה הערבית בכנסת.
<דועאא ג'זמאוי: אני אדבר גם בתור מזכ"ל וגם בתור מורה בבית ספר.
<דועאא ג'זמאוי: אני חייבת להוריד את הכובע בפני כל הנכבדות שנמצאות פה היום, כי הן עמוד השדרה של כל בתי הספר שנמצאים במדינה.
<דועאא ג'זמאוי: בלעדיהן בתי הספר לא יתקיימו וגם כן הם ילכו לאיבוד.
<דועאא ג'זמאוי: היינו בבית ספר שהוא משולב גם חטיבה וגם יסודי עם שתי מזכירות ושתיהן בקושי יכלו לעמוד בלחץ שמנהל מפיל עליהן כל הזמן.
<דועאא ג'זמאוי: לפי דעתי צריך לשנות את ההגדרה של התפקיד של המזכירה.
<דועאא ג'זמאוי: היא צריכה להיות אדמיניסטרטור ולא מזכירה, כי היא עושה את כל העבודה של המנהל.
<דועאא ג'זמאוי: המנהל פשוט מאוד בחלק מן העניינים בא וחותם וזהו.
<דועאא ג'זמאוי: אני רואה את זה מול העיניים.
<דועאא ג'זמאוי: אני מורה - - -
יעקב מרגי: אז יש את זה, מנהלניות, ויש דרגה מיוחדת למנהלניות.
<דינה פרימט: זה לא נכון.
יעקב מרגי: את אמרת את זה עכשיו.
יעקב מרגי: את עברת קורס.
<דינה פרימט: אמרתי קורס.
<דינה פרימט: הגדרת התפקיד שלי זה מזכירת בית ספר.
<דינה פרימט: זה שעברתי מנהלנית, זו בעיה שלי.
יעקב מרגי: לא אמרת זה.
<דועאא ג'זמאוי: אז אני אומרת שהן לא מזכירות רגילות, הן בוא נגיד wonder woman ו-superwoman צריכות להיות, כי הן עושות עבודת קודש.
<דועאא ג'זמאוי: לפי דעתי ומה שאני חושבת, אני מקווה שרובם פה יסכימו איתי, המנהל צריך לעבוד מול משרד החינוך ומול הרשות המקומית.
<דועאא ג'זמאוי: לצערי חלק מבתי הספר מסתפקים במזכירה שהיא לא יודעת מה היא עושה ואז כל הבלגן מתחיל.
<דועאא ג'זמאוי: מי שיושבות פה יודעות מה הן עושות ויודעות מה הן רוצות ויודעות מה הן צריכות, אז אם המזכירות פה עוברות קורס הנהלה, היא הופכת להיות אדמיניסטרטור.
<דועאא ג'זמאוי: זו עבודה קשה.
<דועאא ג'זמאוי: אם אני מסתכלת על זה מהצד, אני מצדיעה להן.
<דועאא ג'זמאוי: היא עושה הרשמה לבית הספר, לגנים וגם לכיתה א' וכל מיני דברים.
<דועאא ג'זמאוי: אם הן יעברו קורס מנהלים, הם יעשו את העבודה כמו שצריך ובית הספר יעשה את העבודה כמו שצריך.
יעקב מרגי: עורכת דין גילי.
<גילי פטרן: נעים מאוד, עורכת דין גילי פטרן משדולת הנשים.
<גילי פטרן: אנחנו מלוות את מאבק המזכירות כבר די הרבה שנים.
<גילי פטרן: אני רוצה להתייחס פה לכמה דברים.
<גילי פטרן: אחד, בנוגע למה שאמר אדוני, להכרזה על שביתה, כבר נעשו מאמצים.
<גילי פטרן: ההסתדרות הכריזה על סכסוך עבודה לפני משהו כמו שלוש שנים ומה שקרה בפועל זה שהמזכירות שלא עשו את העבודה שלהן כמו שההסתדרות בעצם ביקשה, פשוט זימנו אותן לשימועים לפני פיטורים ובזה פשוט שמטו מהן את הסיכוי להמשיך את סכסוך העבודה וההסתדרות לא עמדה מאחוריהן מספיק חזק בשביל לקדם את סכסוך העבודה ובשביל לגרום להן באמת לשבות.
<גילי פטרן: הן לא יושבות על השאלטרים המרכזיים במדינה.
<גילי פטרן: גם אם הן יפסיקו את עבודתן, ימצאו להן תחליף ככל הנראה.
<גילי פטרן: הן לא יכולות לעשות את זה.
<גילי פטרן: כל אחת נמצאת במועצה אחרת.
<גילי פטרן: זה לא שהן נמצאות, קבוצה גדולה במועצה מסוימת, שאם הן יפסיקו את העבודה, ירגישו את זה המורים, ירגישו את זה המנהלים, ירגישו את זה ההורים.
<גילי פטרן: זה מה שנקרא הפרד ומשול.
<גילי פטרן: הן מופרדות בערים שונות ולא מרגישים את הכוח שלהן.
<גילי פטרן: ההסתדרות לא עומדת מאחוריהן במאבק שלהן.
<גילי פטרן: לצערנו, המאבק שלהן הוא כרגע מול ההסתדרות על מנת שהיא תעמוד ותעשה את העבודה מספיק טוב בשביל שהתנאים שלהן והגדרת התפקיד שלהן ישתנו.
<גילי פטרן: זה לעניין השביתה.
<גילי פטרן: דבר נוסף לעניין הסכם המסגרת שנחתם לפני כשנה וחצי.
<גילי פטרן: הן אמנם קיבלו העלאה מסוימת בשכר, אבל למעשה השתיקו אותן מלבקש העלאות נוספות למשך ארבע השנים הקרובות, מה שגרם למעשה להרבה מהן להורדה בשכר ולא להעלאה בשכר.
מסעוד גנאים: העלאה הייתה לכולם?
מסעוד גנאים: 10%, נכון?
<גילי פטרן: כן, לכולן.
מסעוד גנאים: אבל הורידו את המנב"ס 7%, נשאר 2%-3%.
<גילי פטרן: ברור, זה מה שאני אומרת.
<גילי פטרן: הורידו להן הרבה מהתוספות.
<גילי פטרן: בהסכם המסגרת יש סעיף שמשתיק אותן מלטעון טענות ודרישות נוספות ובעצם זה יצר מצב שאצל רובן זה לא גרם להעלאה בשכר אלא זה הביא להפחתה בשכר.
<גילי פטרן: דבר אחרון.
<גילי פטרן: היום יש שעת כושר לפעול במסגרת הרפורמה שמתנהלת עכשיו סביב "בתי הספר של החגים".
<גילי פטרן: מה הקשר?
<גילי פטרן: כי המזכירות מפחדות שעוד מטלות יוטלו עליהן.
יעקב מרגי: שיסרבו.
<גילי פטרן: ומה יקרה?
<גילי פטרן: יפטרו אותן.
יעקב מרגי: לא יפטרו.
יעקב מרגי: כשאני מדבר על השבתה, אני לוקח מצבי קיצון.
יעקב מרגי: אם אנחנו ניישר קו, אנחנו נבליג ולא ירגישו את הצעקה בבית הספר שלנו, יש אחרים שצועקים "איי".
יעקב מרגי: האוצר מתפקד מול אלה שצועקים "איי", מול אלה ששמים רגל על הברקס.
יעקב מרגי: מי שמסתדר ולא כואב לו, איתו לא יישבו.
<דינה פרימט: אין לנו גיבוי של ההסתדרות.
יעקב מרגי: גבירתי, אני חולק עלייך.
יעקב מרגי: 9,000 עובדות ועובדים, אם הם מאורגנים כמקשה אחת ומנהלים מאבק עם ההסתדרות ביחד, יכולים לקבל גם תמיכה של גופים אחרים במשק ויכולים להשמיע את צעקתם ואת קולם.
יעקב מרגי: לצערי הרב מזכירות בתי הספר, קולן לא נשמע.
<גילי פטרן: אני הגשתי, אדוני, ואני אראה לך מה פורסם באתר של ההסתדרות עצמה אחרי הרפורמה - - -
יעקב מרגי: את לא חולקת עלי.
<גילי פטרן: אני לא חולקת.
יעקב מרגי: נגמרה לך רשות הדיבור.
<גילי פטרן: תראה איך הם מתייחסים למאבק המזכירות.
יעקב מרגי: אולי תכבדי את ההסתדרות שיושבת כאן ותדבר?
<גילי פטרן: אני מכבדת.
<גילי פטרן: להיפך, אנחנו רוצות - - -
יעקב מרגי: אני מבקש ממך לא להפריע לי.
סאלח סעד: ברשותך אדוני היושב ראש, אני דווקא רוצה לשאול את הגברת משדולת הנשים.
יעקב מרגי: אני לא מרשה לך, סליחה.
יעקב מרגי: לא אתן לה לענות.
יעקב מרגי: היא תלמד לשמוע ליושב ראש הוועדה.
סאלח סעד: היה ניסיון כאן לשמוע שכביכול היה ניסיון של מזכירות בתי הספר לשבות וההסתדרות מנעה מכן?
יעקב מרגי: נשמע את ההסתדרות.
<גילי פטרן: זה חס וחלילה לא מה שאמרתי.
סאלח סעד: זה מה שהובן ממך.
<גילי פטרן: לא, לא, לא.
<גילי פטרן: זה לא מה שאמרתי.
יעקב מרגי: חבר הכנסת סעד, כנראה לא הבנת אותי בהתחלה.
יעקב מרגי: כשאני פונה אליך, לפחות תקשיב.
סאלח סעד: אני מקשיב לך.
יעקב מרגי: שאלת שאלה, חכה, היא באוויר.
יעקב מרגי: אתה יוצר פה קריאות ביניים.
יעקב מרגי: יש כמה בקשות דיבור.
יעקב מרגי: אתן אותן.
יעקב מרגי: לאחר מכן נשמע את הגופים.
יעקב מרגי: יעל חסון מנדלסון.
<יעל חסון מנדלסון: לצערי הרב אי אפשר להעלות את המצגת.
יעקב מרגי: זה אני מוחל, לצערי הרב.
יעקב מרגי: אנשים שמגיעים לוועדה לא פעם ראשונה צריכים לדעת איך מביאים מצגות.
<יעל חסון מנדלסון: פעם ראשונה - - -
יעקב מרגי: אז אל תצטערי על מה שאת לא עשית, בסדר?
יעקב מרגי: תצטערי אם הוועדה לא יכולה לעשות משהו.
<יעל חסון מנדלסון: בסדר.
<יעל חסון מנדלסון: אני רוצה דבר ראשון להגיב על מה שנאמר פה לגבי אפשרות שלנו לשבות.
<יעל חסון מנדלסון: מה שמתנהל בבית ספר, המזכירה היא תחת מנהל בית הספר, היא תחת המורות.
<יעל חסון מנדלסון: היא עובדת עם המורות.
<יעל חסון מנדלסון: יש לה אחריות, יש לה סולידריות לבית הספר.
<יעל חסון מנדלסון: המעסיק שלה זה השלטון המקומי.
<יעל חסון מנדלסון: יש בעיה כשהיא רוצה לשבות, היא מזיקה לבית הספר, לא למעסיק שלה שהוא השלטון המקומי.
<יעל חסון מנדלסון: מה שאנחנו בעצם מבקשות זה את עזרת ההסתדרות, לבנות תפקיד חדש, כי נאמר פה כמה וכמה פעמים שהתפקיד שלנו אינו התפקיד שנקבע בחוזר מנכ"ל או בחוקת העבודה.
<יעל חסון מנדלסון: יש בהסתדרות, אני לא זוכרת איך קוראים לזה, מישהו שבא ובודק את התפקיד ומכמת אותו ואומר מה האחריות שלו ומה הוא שווה.
<יעל חסון מנדלסון: פשוט להכניס אותנו לקובייה חדשה שנקראת לא מנהלנית, כי זה כבר קיים, אלא לקובייה חדשה שנקראת מנהלת אדמיניסטרטיבית או משהו חדש עם רמת שכר שמתאימה לנו.
יעקב מרגי: בקיצור, הגדרת תפקיד מותאמת עם רמת השכר תואמת.
<יעל חסון מנדלסון: כן, אמרת הכול.
יעקב מרגי: ולמה זה לא קורה לדעתך?
<יעל חסון מנדלסון: שאל את ההסתדרות.
יעקב מרגי: לא, אני רוצה לשאול אותך.
יעקב מרגי: אנחנו פתוחים.
יעקב מרגי: הבאנו את הדיון כדי לסייע.
יעקב מרגי: אני עכשיו פונה אליכן קודם כול כדי לראות אם אתן בכלל ערוכות לקבל את העזרה.
יעקב מרגי: בדיון הקודם דיברנו על ארגון יציג.
יעקב מרגי: יש ארגון יציג?
יעקב מרגי: התארגנתם כארגון?
<יעל חסון מנדלסון: אנחנו לא יכולים להתארגן מכיוון שאנחנו חלק מההסתדרות.
<יעל חסון מנדלסון: אנחנו צריכים להיפרד מההסתדרות ולעשות ארגון, נכון?
<יעל חסון מנדלסון: זה מה שנאמר.
יעקב מרגי: לא ארגון יציג.
יעקב מרגי: יש לכם ועד מזכירות ארצי?
<יעל חסון מנדלסון: יש לנו קבוצה שמובילה.
<יעל חסון מנדלסון: היא לא נבחרה.
<יעל חסון מנדלסון: היא פשוט התנדבה ונגררה למקום.
יעקב מרגי: תתמסדו.
יעקב מרגי: לא ארגון יציג, תתחילו להתמסד.
<יעל חסון מנדלסון: נכון.
יעקב מרגי: כל עוד אתם לא תתמסדו, אף אחד לא יספור אתכם, סליחה על הביטוי.
<יעל חסון מנדלסון: אנחנו מפחדות לעזוב את ההסתדרות.
יעקב מרגי: אל תעזבי את ההסתדרות.
יעקב מרגי: תתארגנו קודם כול אתם, פנימי.
סאלח סעד: ועד של המזכירות את כן יכולה להקים.
<יעל חסון מנדלסון: לא הצלחנו.
<יעל חסון מנדלסון: עוד בזמנו של שטרן לפני עו"ד רותי, ביקשנו להיות גוף - - -
סאלח סעד: לא גוף, ועד.
<יעל חסון מנדלסון: לא משנה, ועד.
יעקב מרגי: גברת חסון, בואי תקשיבי.
יעקב מרגי: את הבנת את השאלה שלי?
<יעל חסון מנדלסון: אני הבנתי.
<יעל חסון מנדלסון: אנחנו ניסינו.
<יעל חסון מנדלסון: דיברנו כמה פעמים בהסתדרות, בואו נהיה ועד.
יעקב מרגי: אני בכוונה שאלתי, שמתי את זה על השולחן.
<יעל חסון מנדלסון: בסדר גמור.
יעקב מרגי: דורית יוסף סולומיאני.
<דורית יוסף סולומיאני: בוקר טוב, אתם מדברים על "אופק חדש".
<דורית יוסף סולומיאני: אני יכולה להחזיר אותך אחורה לדוברת.
<דורית יוסף סולומיאני: דורית יוסף סולומיאני, אני מזכירת בית ספר של 700 תלמידים, בית ספר יסודי במועצה האזורית מטה יהודה.
<דורית יוסף סולומיאני: אני מחזירה אותך לדוברת.
<דורית יוסף סולומיאני: הרבה כספים מגיעים לשלטון המקומי, הם לא מגיעים למזכירות בתי הספר.
<דורית יוסף סולומיאני: לקחו את הכספים שכביכול הועידו אותם אלינו, משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: ברשותך, אני אעזור לך.
יעקב מרגי: בתשובתו של השר בנט לדיון הקודם הוא כתב במפורש: "הועברו כספים בעבור ביצוע המטלות הנוספות לרשויות המקומיות", לא צבועות למזכירות.
יעקב מרגי: בגלל שיש מטלות נוספות כאלה וכאלה, הועבר סך מסוים לשלטון המקומי.
<דורית יוסף סולומיאני: והשלטון המקומי עשה בזה מה שהוא רוצה בשביל עצמו.
<דורית יוסף סולומיאני: זה אחד.
<דורית יוסף סולומיאני: דבר שני, אני עובדת רשות מקומית.
<דורית יוסף סולומיאני: יש מזכירות שעובדות עירייה.
<דורית יוסף סולומיאני: יש הבדל בין מתח דרגות של רשות מקומית לעירייה, וזה עוול שלדעתי צריך לתקן.
יעקב מרגי: זו בעיה אחרת.
<דורית יוסף סולומיאני: אני מרגישה נפגעת מזה שאני עובדת רשות ולא עובדת עירייה, וזה חבל.
<דורית יוסף סולומיאני: חבל לתת את ההרגשה הזאת.
<דורית יוסף סולומיאני: אנחנו לא סוג ג' במדינת ישראל.
יעקב מרגי: זה נכון לגבייך, זה נכון לגבי הרבה תפקידים בשלטון המקומי שמדורגים לפי גודל רשות.
יעקב מרגי: יש קבוצות של רשויות.
יעקב מרגי: זו בעיה נלווית.
יעקב מרגי: הלוואי והיינו רק בבעיה הזו.
יעקב מרגי: עכשיו אנחנו בבעיה היסודית של המזכירות.
<דורית יוסף סולומיאני: עוד משהו אחד, אחזקת רכב, זה גם משהו שניתן לטובת לב של ראש מועצה אם הוא יכול לתת או לא לתת למזכירה.
<דורית יוסף סולומיאני: לצערי אנחנו במטה יהודה, אין גישה לבית ספר בתחבורה ציבורית.
<דורית יוסף סולומיאני: אתה חייב להגיע עם רכב פרטי ועל חשבונך.
יעקב מרגי: זה אופייני למועצות האזוריות.
<מלכי מן: שמי הוא מלכי מן, אני מנהלנית בבית הספר, אמנם לא מקבלת את מתח הדרגות שמגיע לנו מאחר ובשלוש הערים לא נחתמו עדיין הסכמים בנושא זה.
<מלכי מן: היום שוחחתי עם רותי והיא אמרה שזה ייחתם בקרוב.
יעקב מרגי: מי זו רותי?
<מלכי מן: מההסתדרות.
<מלכי מן: עד שזה לא ייחתם אני לא אדע שזה קיים.
יעקב מרגי: איזה רשויות לא חתמו?
<רות לוי: שלושת הערים הגדולות לא חתמו.
<רות לוי: לפני שבוע וחצי, בלי שום קשר לשיחה שניהלנו היום, ניהלנו שיחה עם הנציג של שלושת הערים הגדולות.
<רות לוי: נתתי לו את ההסכם.
<רות לוי: אמרתי לו, תראה, לא חתמתם.
<רות לוי: הוא אמר, את צודקת, אני בודק ואחתום.
יעקב מרגי: הם לא יחתמו עד שלא יקבלו כסף.
<מלכי מן: כמובן לאחר השיחה של רותי העליתי את יו"ר הוועד שלי והוא אמר לי שזה לא בדיוק כך.
<מלכי מן: כמו שציינת, עד שלא ייחתם, לא נדע שנחתם.
<מלכי מן: יש אצלנו מספר לא מבוטל של מזכירות שכבר עברו קורס מנהלניות ועדיין לא קיבלו את מה שמגיע להן.
<מלכי מן: אני יושבת פה בוועדה לא פעם אחת ולא פעם שנייה ושומעת את הדברים שאתן אומרות ויו"ר הוועדה אומר.
<מלכי מן: בעצם הדברים האלה, שמענו אותם ואין בהם שום חידוש.
<מלכי מן: אני מרגישה שבעצם אנחנו סקטור שלא סופרים אותנו.
<מלכי מן: פשוט ככה.
יעקב מרגי: יש עוד כמה סקטורים כאלה.
יעקב מרגי: זה לא מנחם.
<מלכי מן: בסדר, זה לא מקדם אותי.
<מלכי מן: זה לא מנחם.
<מלכי מן: אני בתור נציגת ועד של מזכירות בתי הספר בירושלים, אני נתתי למזכירות שלי הוראה חד משמעית.
<מלכי מן: כל עבודה נוספת שהמנהל מנסה לתת להן או הרשות מחליטה משום מה שמאן דהוא לא צריך לעשות את זה ברשות, מייד זה עובר להיות תפקיד של מזכירה.
<מלכי מן: אני נתתי להן הוראה חד משמעית שהן לא מבצעות את זה.
יעקב מרגי: והן שומעות?
<מלכי מן: חלקן שומעות, חלקן לא רוצות להעכיר את היחסים שלהן עם מנהל בית הספר ולכן הן עושות את זה.
יעקב מרגי: נכון שזה מחליש?
<מלכי מן: מחליש מאוד.
<מלכי מן: אני חושבת שכדאי לחשוב על אופציה, בעצם 80%-85% מהמשכורת שלנו מועברת ממשרד החינוך לרשות.
<מלכי מן: הייתי מציעה שנהיה עובדות של משרד החינוך ולא עובדות תחת הרשות המקומית ואולי כך אנחנו נקבל את התנאים שבעצם - - -
יעקב מרגי: לא תקבלי.
יעקב מרגי: כל עוד אין לך הגדרה מיוחדת שתואמת את מערכת החינוך בכללה, את עובדת כמו עובדת במגזר הציבורי.
יעקב מרגי: את אותה תוספת, המענק החד פעמי והתוספת הזו שקיבלתם, כל עובדי הציבור קיבלו.
יעקב מרגי: מה זה משנה ממי את מקבלת אותה?
יעקב מרגי: זה לא יפתור את הבעיה.
יעקב מרגי: הבעיה תיפתר אם באמת יבואו ביושר ובאומץ לבחון.
יעקב מרגי: שתוקם ועדה שיבחנו מה היה תפקידה של מזכירת בית הספר בעשור הקודם לבין תפקידה היום.
<מלכי מן: אני רציתי להוסיף את זה.
יעקב מרגי: עם כל האמפתיה והסימפטיה שלנו אליכם, לראות.
יעקב מרגי: אם חל שינוי משמעותי, אז צריך לפתוח את ההסכם.
יעקב מרגי: ביושר לשים את זה על השולחן.
יעקב מרגי: אם לא חל שינוי, תתכבדו, זה המקצוע שבחרתם, אבל כולנו יודעים שחל שינוי ונוספו מטלות אבל לא צעקתם "איי".
<מלכי מן: לא חל שינוי בשכר.
יעקב מרגי: לא צעקתם "איי", הרכבת נסעה, יצאה מהרציף.
יעקב מרגי: תחכו לקטר הבא בהסכם הקיבוצי הבא.
יעקב מרגי: אני לא באתי לייאש אתכם.
יעקב מרגי: אמרתי, ניפגש פה עוד עשרות פעמים אם לא יהיה שינוי משמעותי, א', בצורת ההתאגדות שלכם, בייצוג שלכם בצורה ברורה.
יעקב מרגי: האבחנה הזו צריכה להיות אבחנה שאתם לא עוד עובד רשות מקומית, אתם עובדי מערכת החינוך, אתם עובדי חינוך.
יעקב מרגי: יש הגדרה של עובדים של מערכת החינוך וכשעובדים ישירים.
יעקב מרגי: סליחה, בלי לפגוע בשום תקפיד אחר, זה לא המאבטח בשער שהשינוי שנעשה בעקבות הניהול העצמי או הרפורמה כזו או אחרת, שינתה לו את התפקיד שלו.
יעקב מרגי: פה מזכירת בית הספר היא עמוד התווך של כל האורגן הזה שנקרא בית הספר.
יעקב מרגי: כולם נגעו בו, כולם דחפו ידיים, שינו.
יעקב מרגי: כולם קיבלו את הפיצוי, רק אותי שכחו בבית.
יעקב מרגי: אז זהו, זו הנקודה.
יעקב מרגי: יש לי תחושה שפה זה לא נופל או שבאתן מיואשות שאפילו העפעפיים לא זזות.
יעקב מרגי: אני מרגיש שאני מדבר ואין פידבק.
<מלכי מן: אני באמת רציתי לדבר בהמשך לדבריי על הגדרת תפקיד, שאנחנו גם דיברנו עליהם בישיבות קודמות והדבר לא נעשה.
<מלכי מן: אין הגדרת תפקיד.
<מלכי מן: כמו שציינתי, כל מנהל, כל רשות שמחליטה שבא לה להצניח עוד תפקיד על מזכירה, מייד זה עובר למזכירת בית הספר.
<מלכי מן: רותי פה, אני פונה אליך.
<מלכי מן: אני באמת מרגישה שההסתדרות שמייצגת אותנו, שבאמת מקבלת בכל חודש וחודש סכום לא מבוטל מכל עובד, לא מייצגת אותנו נכון.
<מלכי מן: היא לא דואגת באמת לסקטור שלנו.
<מלכי מן: כך אנחנו באמת חשות.
<מלכי מן: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות שינוי.
יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לשמוע את השלטון המקומי, לאחר מכן את ההסתדרות, מה הצהרת הכוונות בקטע הזה, אם יש בכלל, ואם לא, ננסה לדחוף אתכם לאיזה המלצות כאלה ואחרות.
יעקב מרגי: משרד האוצר, אם יש תוכניות שאני לא יודע עליהן, גם כן.
<עירית ורונין: בוקר טוב, שמי עורכת דין עירית ורונין, אני ממונה על הסכמי שכר ועבודה במרכז השלטון המקומי.
<עירית ורונין: אני אתייחס פה לכמה סוגיות.
<עירית ורונין: אני מניחה שאת תנאי העסקה של הסייעות הנכבדים מכירים ויודעים.
<קריאה: מזכירות.
יעקב מרגי: לא לחינם אמרת סייעות.
<עירית ורונין: סייעות, כי בדיוק חתמנו על הסכם חשוב לסייעות ואני חייבת לציין את זה כאן.
יעקב מרגי: אם כבר הזכרת סייעות, אנחנו מקדמים הצעת חוק להגדרת תפקידה של הסייעת והסדרת מעמדה.
יעקב מרגי: יש לי בעיה קשה עם משרד החינוך והאוצר.
יעקב מרגי: אני מקווה שלפחות שלטון מקומי יהיה איתי, כמעסיק.
<עירית ורונין: אני רק אומר שלא בכדי אמרתי סייעות, כי באמת חתמנו על הסכם חדש עכשיו, לפני מספר ימים, לסייעות בחינוך מיוחד קשה.
<עירית ורונין: אני רק רוצה שהנכבדים ידעו את זה, באמת לתגמל אותם על העבודה הקשה שלהם בפגרות קיץ ובפגרות הפסח.
<עירית ורונין: נחזור לנושא של המזכירות.
<עירית ורונין: אני אומר בפתח הדברים שאני חושבת שהמזכירות היום באמת עושות עבודה מאוד קשה ומאומצת עם כל המטלות החדשות.
<עירית ורונין: באמת הן חוד החנית של בית הספר.
<עירית ורונין: אין לי שום דבר לומר לגבי העבודה עצמה.
<עירית ורונין: לגבי תנאי העסקה, אם תרצו אני קצת אפרט לכם.
<עירית ורונין: מזכירות בתי הספר כמו שאתם יודעים, מועסקות לפי הסכמים קיבוציים שנחתמים בין משרד האוצר להסתדרות ומרכז השלטון המקומי.
<עירית ורונין: התוספת האחרונה שנחתמה לגבי המזכירות היא תוספת ענפית שניתנה בהסכם מ-14.7.2016, שבעצם קבעה שהמזכירות יהיו זכאיות לתוספת ענפית של 10%.
<עירית ורונין: התוספת הזאת היא תוספת מוחרגת.
<עירית ורונין: היא לא מתקזזת.
<עירית ורונין: היא תוספת שבעצם באמת באה מתוך 2% שנתן השלטון המקומי מהכיס שלו ולא מתוך 7.5% שניתן רוחבי.
<עירית ורונין: חשוב לציין את זה.
<עירית ורונין: הרשות המקומית באמת שמה פה כסף מהכיס שלה בלי שום שיפוי ונתנה תוספת של 10%.
<עירית ורונין: אתייחס לנושא של המנב"ס, כי באמת הנושא של המנב"ס הוא באיזשהו מקום בא לידי ביטוי במסגרת התוספת.
<עירית ורונין: מה שקרה לגבי המנב"ס, זה שבמשך שלוש-ארבע שנים משרד החינוך הפעיל איזשהו פיילוט של מנב"ס והוא נתן שיפוי בגין התוספת הזאת, וכל עוד באמת היה שיפוי, אנחנו שילמנו את מנב"ס.
<עירית ורונין: גם היום אם יש מצב שעדיין משרד החינוך משפה איזושהי רשות, אז אני כגוף מנחה אומרת שאני גם מאפשרת לשלם את המנב"ס, אז גם תוספת של 10% לא באה לידי ביטוי, אבל אנחנו יודעים שהשיפוי הזה - - -
יעקב מרגי: המנב"ס, הייתם רק צינור.
<עירית ורונין: היינו צינור.
<עירית ורונין: תוספת המנב"ס כרגע למיטב ידיעתי עומדת להסתיים מבחינת השיפוי.
<קריאה: הסתיימה.
<עירית ורונין: הסתיימה.
<לימור הדר: אישרו 50 תוכנות חדשות - - - .
<לימור הדר: מספיק עם המנב"ס הזה.
<לימור הדר: זה לא רלוונטי כבר.
<לימור הדר: יש לנו 50 תוכנות חדשות שאנחנו עובדים איתם.
יעקב מרגי: אני מזדהה עם הלחץ שלך אבל חבל שהתפרצת.
<לימור הדר: זה לא לחץ.
<לימור הדר: אני פשוט שומעת כל הזמן מנב"ס, מנב"ס.
<לימור הדר: למה לא מנב"ס ב'?
<לימור הדר: למה לא שער החינוך?