GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לימור הדר: למה לא מערכת האושר?
<לימור הדר: למה לא מערכת שילובית?
<לימור הדר: מה מנב"ס כל היום?
יעקב מרגי: גבירתי, מי הדוברת?
<לימור הדר: לימור.
יעקב מרגי: לימור, מה תפקידך?
<לימור הדר: אני מזכירת בית ספר.
יעקב מרגי: השאלות ששאלת, תסתובבי לעצמך ותשאלי את לימור למה.
<לימור הדר: זה לא עוזר לי.
יעקב מרגי: רק את עצמך.
<לימור הדר: כל בוקר כשאני מגיעה לעבודה ואני מקבלת הנחיות חדשות ממשרד החינוך, אני שואלת את עצמי מה קורה פה?
<עירית ורונין: בגלל שאנחנו בעצם ידענו ששיפוי משרד החינוך עומד להסתיים, אנחנו באמת בהידברות ביחד עם ההסתדרות.
<עירית ורונין: הגענו להסכמה שהתוספת של 10% היא בעצם גם בגין מטלות של המנב"ס כדי באמת לתת מענה גם להיעדר שיפוי.
<עירית ורונין: לגבי מה שדורית אמרה כאן, האבחנה בעצם של מתח הדרגות של המזכירות נעשית לפי מספר כיתות ולא לפי רמה של הרשות.
<דורית יוסף סולומיאני: רמה של רשות בלבד.
<עירית ורונין: לפי מספר כיתות, כאשר בעצם המזכירות בניהול עצמי קיבלו באמת דרגה נוספת, מזכירות שהן בעצם עברו קורס מנהלניות או לצורך העניין עונות על תנאי הסף.
<קריאה: 30 שקל לחודש.
<עירית ורונין: אנחנו באמת עשינו מאמצים ביחד עם ההסתדרות ועם האוצר ובאמת נרתמנו כאן ללא כל שיפוי אלא מהכיס של השלטון המקומי לתת תוספת נוספת כמו שהיא ניתנה בהסכם של 14.7.2016.
<עירית ורונין: תודה.
<קובי אייזדורפר: אין לי יותר מדי מה להוסיף על הדברים שנאמרו פה, בעיקר על הכיוון שיו"ר הוועדה התווה.
<קובי אייזדורפר: אם יש דברים שצריכים לעשות באמצעות שיח עם מרכז השלטון המקומי לבין ההסתדרות, אם יש בעיות בין המזכירות לבין הארגון היציג, כמו שאמרת כבוד היושב ראש, לא אני ולא אתה היועצים שלהם.
<קובי אייזדורפר: הם יכולים לפתור את זה באופן פנימי.
<קובי אייזדורפר: הערה אחת לגבי הסכם המסגרת של 2016.
<קובי אייזדורפר: כמו שאמרה נציגת מרכז השלטון המקומי, יש על ההסכם הזה שקט ומיצוי וכמו שאמרה קודם עורכת דין גילי מטעם שדולת הנשים, אין פה שום דבר שונה מכל הסכם שנחתם.
<קובי אייזדורפר: יש שקט ומיצוי על כל הסכם וזה ההסכמים.
<קובי אייזדורפר: זה לא השתקה ספציפית למזכירות או לכל אוכלוסייה אחרת.
<קובי אייזדורפר: יש שקט ומיצוי על כל הסכם.
<קובי אייזדורפר: כשייגמר ההסכם, אפשר לפתוח ולדבר.
יעקב מרגי: אמרתי לך שחסכתי לך את הנאום.
<קובי אייזדורפר: כן, אז קיצרתי עוד ממה שחסכת לי.
<קובי אייזדורפר: אני סיימתי.
<קובי אייזדורפר: תודה.
יעקב מרגי: הסתדרות המעו"ף.
<רות לוי: אני רוצה לפנות לחברי הכנסת, בעיקר לחבר הכנסת גנאים בהתחלה.
מסעוד גנאים: אבל רק כדי להתייחס, מאחר ופתחתי ואחת המסקנות הייתה ב-2016 שכל הגורמים יישבו, אמרו שלא ישבנו.
<רות לוי: ישבנו והוספנו וזה לא מספיק ואני מבינה ואני יודעת.
<רות לוי: אם אנחנו נשב עם חבר הכנסת מרגי כמו שישבנו לעניין הגדרת תפקיד, אני אהיה יותר ממאושרת, ובשביל זה צריך את המזכירות, כי הן יודעות מה לעשות, הן יודעות איך הן עושות.
<רות לוי: דיברתי עם כמה נציגות פה, אני מכירה את רובן פחות או יותר, יודעת בדיוק מה צריך לעשות.
<רות לוי: אשמח לשתף איתך פעולה.
<רות לוי: עכשיו לחבר הכנסת גנאים.
<רות לוי: לכל המזכירות בארץ, מזכירה היא לא אחות, מזכירה היא לא רופא, היא לא פסיכולוג והיא לא פסיכיאטר, ואני אומרת את זה לכל מזכירה ומזכירה, לא לתת תרופות, לא לעזור למורה לתת תרופות וגם לא לשים פלסתר.
<רות לוי: זה לא התפקיד.
יעקב מרגי: רותי, את יורדת מהכביש הראשי, צועדת בשביל ישראל כי יותר נוח לך.
יעקב מרגי: זה לא פותר את הדיון.
<רות לוי: אני עונה לשאלה-שאלה.
יעקב מרגי: את רוצה לתת להן ייעוץ?
יעקב מרגי: תוציאי להן חוזר.
<רות לוי: הן יודעות את זה.
יעקב מרגי: יש לכם חוזרים יפים עם לוגו של הסתדרות המעו"ף.
<רות לוי: אני חייבת לענות לחבר הכנסת שהוא נותן להן תפקיד, שעוד יחשבו שיש להן תפקיד שהוא לא שלהן.
יעקב מרגי: הוא לא נתן להן תפקיד.
יעקב מרגי: תקשיבי טוב, את יודעת מה הן רצו לענות לך כרגע?
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, תשפטי אותנו.
יעקב מרגי: אנחנו נמצאים בבית הספר כרגע באירוע שכרגע "חי" והילד - - -, והיא גם אימא, היא לא רק מזכירה, היא גם אימא והיא גם אחות של והיא רואה את זה.
<רות לוי: כן, והיא תיתן אקמול לילד שהוא אלרגי לאקמול.
יעקב מרגי: זה בדיוק להיתלות בדבר הכי שולי של הדיון.
יעקב מרגי: תתמקדי בליבה של הדיון.
<רות לוי: אוקי.
<רות לוי: אני רוצה להפנות את כולם באמת למוקד בדיקת תלושי שכר של הסתדרות המעו"ף.
<רות לוי: זה לא עולה כסף, זה בחינם.
<רות לוי: מזכירה מרמת נגב שביקשה לא להגיד את שמה, קיבלה עכשיו 11,000 שקל.
<רות לוי: ההסתדרות נותנת את המענה לבדיקת תלושי שכר.
<רות לוי: כשאתם בודקים את תלוש השכר, בודקים עוד - - -
יעקב מרגי: רותי, את יודעת מה את אומרת לי עכשיו?
יעקב מרגי: ש-9,000 מזכירות, לא רוצה להגיד לך מה את חושבת עליהן, לא מבינות מתלוש השכר שלהן.
יעקב מרגי: אולי תלכי ותדבקי מה קרה ברמת נגב או שער נגב, למה באמת היא קיבלה את התוספת, תמצאי שזה לא קשור לתפקיד שלה.
יעקב מרגי: את לוקחת מקרה אחד, רוצה להשליך על הכלל כשאומרים לך פה שמזכירות "מגרדות" מלמעלה את שכר המינימום.
יעקב מרגי: את יודעת מה, גם אם הן מקבלות 11,000 ₪, אני אומר לך, מרגע שהטילו עליהן מטלות נוספות ואף אחד לא דאג לשפות אותן כמו ששיפו את הרשויות המקומיות, כמו ששיפו סקטורים אחרים, אז עם כל הכבוד, מישהו כשל פה.
<רות לוי: אבל זה לא נכון.
<רות לוי: סליחה, אתה נותן לה להגיד דברים שהם לא נכונים.
<רות לוי: התפקיד שלי זה לשמור עליהן.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אנחנו שעה מקיימים דיון על הליבה של הדיון.
יעקב מרגי: בחרת להתחיל מסביב-מסביב.
<רות לוי: תנחה אותי.
יעקב מרגי: אני מנחה אותך, לכן אני מביא אותך לליבה של הדיון.
יעקב מרגי: הליבה של הדיון כרגע, ולא משנה כמה הן משתכרות, ולו השתכרו אפילו כמו העשירון העליון.
יעקב מרגי: אני אומר לך כרגע, זה מה שצריך לגרות אתכם, הסתדרות המעו"ף.
יעקב מרגי: יש סקטור שלם פה שהוספו עליו מטלות נוספות של הניהול העצמי והנה אני אומר לך, אם לא היה השלטון המקומי עוצר את הרפורמה של הניהול העצמי, הן היו היום טובעות בעוד עשרות מטלות.
יעקב מרגי: השלטון המקומי עצר את משרד החינוך מיישום הניהול העצמי המלא שהוא יותר ממה שאתן עושות היום.
יעקב מרגי: יותר ויותר בהרבה תחומים.
יעקב מרגי: השלטון המקומי עצר את זה, לא אתן, אז אני מצפה מההסתדרות שהוא גוף יציג - - -
<רות לוי: לא, אתה סתם כועס.
יעקב מרגי: עכשיו תעני לי, אני לא כועס.
<רות לוי: בטח שאתה כועס.
<רות לוי: אתה לא מקשיב.
יעקב מרגי: תני לי לסיים ותתייחסי.
יעקב מרגי: הסתדרות המעו"ף הייתה צריכה בשלב ההכלה הראשוני לעצור את התהליך.
יעקב מרגי: עכשיו תגידי לי מה את מתכוונת לעשות.
<רות לוי: אוקי, עכשיו אני אגיד לך גם מה עשיתי.
<רות לוי: אני עובדת כאן שלוש שנים.
<רות לוי: בשנה הראשונה שנכנסתי, ראיתי שהוסיפו להן "בית ספר של הקיץ", וכל הבנות כאן עדות.
<רות לוי: הדבר הראשון שעשיתי, זה שלא יתנו להן מטלות חדשות בלי תגמול, והן קיבלו תגמול ובעזרת השם הוא גם יעלה.
יעקב מרגי: ניהול עצמי, מה היה איתו?
<רות לוי: קיבלו דרגות נוספות.
מסעוד גנאים: למה חלק לא קיבלו?
<רות לוי: מי שלא קיבל, בגלל זה יש לי את מוקד בדיקת תלושי השכר שלא נותן לי להשלים, ושם אני רואה מי קיבלה דרגה בזמן, מי לא קיבלה דרגה בזמן.
<רות לוי: אנחנו תובעים רטרואקטיבית.
<רות לוי: אנחנו הולכים לוועדת - - -
יעקב מרגי: את אומרת שיש דרגה מיוחדת לניהול עצמי?
<רות לוי: כן.
יעקב מרגי: לא במסלול הקידום הרגיל.
<רות לוי: אני אומרת לך שכן.
יעקב מרגי: את אומרת שבהסכם יש תוספת דרגה מיוחדת, ייעודית למי שעבר לניהול עצמי, לא במסגרת מסלול הקידום הרגיל.
<רות לוי: היא צריכה לעבור קורס של ניהול עצמי.
מסעוד גנאים: קידום בדרגה של הניהול העצמי, זה תלוי בהסכמה של הרשות?
<רות לוי: לא.
מסעוד גנאים: מה לא?
מסעוד גנאים: פנו אלי מזכירות שהרשות סירבה לחתום להן ועדיין לא קיבלו את הדרגה.
<רות לוי: אז אני מבקשת שייפנו דחוף לוועד ולעשות ועדה פריטטית.
מסעוד גנאים: הן פנו ואמרו להן, אתן צריכות חתימה של הרשות.
מסעוד גנאים: כל רשות עושה דין לעצמה, לצערי.
<רות לוי: זה לא בסדר.
יוסף ג'בארין: הן יכולות לפנות אליך?
<רות לוי: הן צריכות לפנות אלי.
יוסף ג'בארין: אני מבקש ממך להירגע קצת.
<רות לוי: אני כועסת.
יוסף ג'בארין: גם כבוד לנו, גם כבוד למזכירות.
יוסף ג'בארין: אם לא הייתה באמת בעיה, אנשים לא היו מגיעים לכאן.
יוסף ג'בארין: יש לנו ישיבות לפעמים שכמעט אין אנשים, אז כנראה שיש בעיה.
יוסף ג'בארין: חבר הכנסת גנאים וחבריי כאן מצביעים באמת על קשיים רציניים, אז בואו ברוגע נתקדם קצת ונרגיש שאנחנו מתקדמים.
יוסף ג'בארין: לא צריך לכעוס.
<רות לוי: לא, אני לא כועסת.
יוסף ג'בארין: תקשיבי לקשיים הללו וננסה להתקדם.
<רות לוי: אני פונה למשרד החינוך שהוא נעלם לי פתאום, שיחזיר את התוספות שהוא לקח, כי הבנות לא הפסיקו לעבוד.
יעקב מרגי: איזה תוספות הוא לקח?
<רות לוי: את תוספת המנב"ס.
<רות לוי: את יכולה לקרוא לה מנב"ס, מנב"סנט, ציפור.
<רות לוי: מה אכפת לי, אני צריכה תוספת לעבודה שאת עושה והוא לקח את זה.
<רות לוי: אני מבקשת שיחזיר את זה.
יעקב מרגי: זה במסגרת פיילוט היה?
<רות לוי: לא, זה לא היה במסגרת פיילוט.
מסעוד גנאים: משרד החינוך נתן שתי תשובות: אחת, פיילוט, שנית, שאין תקציב.
<רות לוי: זה היה לשלוש שנים כדי שהבנות יתרגלו לעבור מכתב יד למחשב, אבל זה חודש לאורך השנים.
סאלח סעד: האוצר נמצא פה.
סאלח סעד: האם אתה יודע - - -
יעקב מרגי: הוא אמר לך שלא.
יעקב מרגי: אין לו שום דבר פתוח.
סאלח סעד: סליחה, רותי.
סאלח סעד: האוצר, האם אתה יודע מזה שהחינוך לקח את התוספת הזאת?
<קובי אייזדורפר: לא.
יעקב מרגי: זאת התוספת שהייתה חד פעמית לשלוש שנים?
<רות לוי: וחידשנו את זה כל שנה.
<רות לוי: מה שאני מבקשת ממשרד החינוך ואני צועקת פה את צעקתן של המזכירות, מה שקורה הוא, בגלל הגדרת התפקיד שכתוב שהיא צריכה גם שהמנהל הוא המנהל המקצועי שלה, כל גחמה שיש למנהל הן עושות.
<רות לוי: אני פונה למשרד החינוך, אני פונה לחברי הכנסת.
<רות לוי: אני חושבת שכן צריך לעשות הגדרת תפקיד, שלא כל מנהל או כל 'פיפס' של משרד החינוך יוטל על המזכירה, ואני מבינה את המזכירות שלא נעים להן כי המנהלת היא זאת שהיא עובדת איתה יום-יום ובכפיפה ולא נעים לה להגיד לה לא, כי ההסתדרות אמרה שלא.
יעקב מרגי: רותי, למי את פונה שצריך לעשות הגדרה חדשה של התפקיד?
<רות לוי: אני רוצה לעשות את זה יחד איתך כמו שעשינו עם הסייעות.
יעקב מרגי: תקשיבי, אני יכול לבוא ולעזור לך.
יעקב מרגי: קודם כול את צריכה לרצות.
יעקב מרגי: ההסתדרות צריכה קודם כול להאמין במצוקה.
יעקב מרגי: אחרי שאתם מאמינים במצוקה, לרצות לשנות, להתמודד, לשים את הכוח הזה.
יעקב מרגי: 9,000 עובדים במשק שכנראה הוא לא מזיק לאף אחד, לא מזמזם לאף אחד באוזן.
יעקב מרגי: כן לשים אותם בקדמת הבמה ולהתייחס אליהם ולשים את זה על השולחן.
יעקב מרגי: תפני ליושב ראש ההסתדרות ותגידי לו, תקשיב, יש מצוקה אמיתית, בשינויים שחלו במערכת החינוך פספסנו את המזכירות - - -
<רות לוי: אנחנו לא פספסנו את המזכירות.
<רות לוי: יש להן הגדרת תפקיד.
<רות לוי: אני לא אוהבת את הגדרת התפקיד הזה.
יעקב מרגי: את אמרת את אותן מילים כמו שלי, רק עכשיו את מחפשת איך אתם לא נפגעים.
יעקב מרגי: כשאני אומר לך פספסנו, את בעצמך אומרת שאת לא אוהבת את הגדרת התפקיד, נכון?
יעקב מרגי: כי היא לא מתאימה כבר, נכון?
<רות לוי: נכון.
יעקב מרגי: אז פספסנו, ואני אמרתי את זה בלשון רבים כדי שלא תיפגעי, ובכל זאת נפגעת.
<רות לוי: אני לא נפגעת.
יעקב מרגי: לא אמרתי, פספסתם.
יעקב מרגי: ההסתדרות פספסה.
יעקב מרגי: אולי ככה זה יחלחל יותר טוב.
יעקב מרגי: פספסתם, אתם הארגון היציג.
יעקב מרגי: אני לא ארגון יציג של המזכירות.
יעקב מרגי: אתם הארגון היציג.
יעקב מרגי: תפני למזכ"ל ההסתדרות בעקבות הדיון הזה.
יעקב מרגי: אני גם אוציא לו פנייה, אבל תיפני, תעבירו לו את הטונים של הדיון הזה.
יעקב מרגי: תעבירו את המצוקה בפנים, תראי את המבטים האלה.
יעקב מרגי: יושבים פה, שורפים שעה וחצי.
יעקב מרגי: באו ממרחק לירושלים הפקוקה.
יעקב מרגי: בלי ציפיות הגיעו לדיון.
יעקב מרגי: גם אני הגעתי בלי ציפיות לדיון, כי אנחנו חסרי אונים.
יעקב מרגי: הדרך היחידה, שניסנקורן שיודע להוביל מהלכים כשהוא רוצה, במדינת ישראל, ייקח את ה-9,000 עובדים האלה וישים אותם.
יעקב מרגי: תאמיני לי, לאוצר זה כלום.
יעקב מרגי: אם הוא בא לשר האוצר במסגרת השיחות היום-יומיות שיש לו בנושאים רבים כאלה ואחרים והוא אומר לו, תקשיב, יש פה איזה נושא שהוא אפילו לא מדגדג לך את הספינה התקציבית וצריך לשים את זה על השולחן, תאמיני לי שהוא יעשה את זה, אבל מישהו צריך לקחת את זה.
יעקב מרגי: מי שצריך לקחת את זה, זה אבי ניסנקורן.
יעקב מרגי: לא לחינם אמרתי לך, למי את פונה?
יעקב מרגי: אני מוכן לסייע אחר כך בשולחן עגול יחד עם השלטון המקומי, רק תאמרי שיש היענות.
יעקב מרגי: תבואי, תגידי לי תשובה.
<רות לוי: רק עכשיו הם קיבלו 10%.
<רות לוי: זה לא שאנחנו לא עושים כלום.
יעקב מרגי: ה-10% האלה, את ואני וגם השלטון המקומי מבינים שהתמסמסו עם הביטול של המנב"ס.
יעקב מרגי: נכון, ה-2% פלוס התוספות כמו שקיבלו כל עובדי המגזר הציבורי, זה בלי טובות.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים כרגע על תוספת המטלות, על שינוי הגדרת תפקיד של המזכירות.
יעקב מרגי: את בעצמך מכירה בזה.
יעקב מרגי: אם את לא מכירה בזה, תגידי.
יעקב מרגי: מותר לך, זאת דעתך המקצועית, אבל את לא אומרת.
יעקב מרגי: בואו נסכם את הדיון בכיוון הזה לפחות, שהמסר הזה שיש בדיון הזה יעבור לאבי ניסנקורן.
יעקב מרגי: אנחנו גם נכתוב זאת בסיכום.
יעקב מרגי: אני מבקש אותך להסביר לו בהמשך לפנייה שלי, להעביר לו את הטונים, את התחושות ולשים את זה.
יעקב מרגי: זו קבוצה קטנה אבל היא דומיננטית במערכת החינוך.
יעקב מרגי: היא חלק בלתי נפרד מאותם 200,000 עובדי הוראה ואחרים שנלווים למערכת החינוך.
<רות לוי: התשובה טמונה במשרד החינוך.
יעקב מרגי: תאמיני לי, אם אבי ניסנקורן ידבר עברית, שר האוצר ושר החינוך ידברו פורטוגזית.
יעקב מרגי: הוא צריך לרצות.
יעקב מרגי: רותי, אני מתפלא עלייך.
יעקב מרגי: את תופסת ותק בדיונים האלה ואת נשארת אותו דבר.
<רות לוי: זה לא נכון, אני מקדמת.
יעקב מרגי: לא, בתגובות שלך.
יעקב מרגי: אני אמרתי שאת לא עושה?
יעקב מרגי: את מקדמת ועושה, אבל בתגובות שלך אני מרגיש שאני תמיד באותה מריבה איתך.
<רות לוי: אני לא רבה איתך.
<רות לוי: אני חושבת שאנחנו מדברים אותו דבר.
<רות לוי: אני חושבת שאני ואתה מדברים אותו דבר, רק בקול רם.
יעקב מרגי: אני מרגיש שאת לא מצליחה להבין אותי ואני לא מצליח להבין אותך.
<רות לוי: ואני חושבת שאנחנו מדברים אותו דבר.
יעקב מרגי: אני לא הבנתי ככה אבל אני שמח.
יעקב מרגי: רק תגידי לי לא בתנועת ראש, שאכן אבי ניסנקורן יקבל את המסר.
יעקב מרגי: זה מה שחיכיתי בעשר הדקות האחרונות.
יעקב מרגי: שמעתי ארבע פעמים לא, לא, לא.
<רות לוי: לא על מה?
יעקב מרגי: על כל מיני דברים, רק לא על זה.
<רות לוי: עם זה אני מהנהנת בראש ולא מפסיקה.
יעקב מרגי: אז תאמרי לי, אנחנו נעביר את המסר.
<רות לוי: אני באופן אישי אעביר את המסר הזה לאבי ניסנקורן.
יעקב מרגי: ואני גם אוציא את זה בסיכום.
<רות לוי: יחד עם זאת אני גם רוצה להעביר את המסר למזכירות, שכן סופרים אותן, שהן לא שקופות כמו שהן חשות.
<רות לוי: אבל הן כל הזמן אומרות, אנחנו שקופות, אנחנו שקופות.
<רות לוי: הן האחרונות שקיבלו עכשיו תוספת של 10%.
יעקב מרגי: אף אחד לא אמר שההסתדרות לא עושה כלום, אבל פספסנו.
יעקב מרגי: ברגע שיש שינוי במהות התפקיד, בהגדרת התפקיד ולא התקבל שיפוי חוץ מאותה דרגה, שאני לא שמעתי מסר חד משמעי שזה מיושם, את בעצמך אומרת שיבדקו - - -
<רות לוי: סליחה, זה מיושם.
יעקב מרגי: תני לי לסיים, זה לא שחור-לבן.
יעקב מרגי: תקשיבי מה אני בא לומר.
יעקב מרגי: זה תלוי גם ברצונה של רשות מקומית, ביכולתה של רשות מקומית.
יעקב מרגי: את מכירה מה זה רשות מקומית עם חשב מלווה?
<רות לוי: כן, ואני רבה איתם כל הזמן.
יעקב מרגי: רשות מקומית עם חשב מלווה, ברגע שאין לו כסף, לא מעניין אותו לא הסכם קיבוצי, לא מעניין אותו כלום והוא לא יחתום.
<מלכי מן: אני רוצה לומר מילה אחת בהקשר למה שרותי אמרה.
<מלכי מן: רותי, כבר בישיבה הקודמת הוטל על ההסתדרות ועלייך הנושא של הגדרת התפקיד, ואני זוכרת את זה טוב מאוד.
<מלכי מן: דבר שני בקשר לבדיקת תלושי השכר.
<מלכי מן: אני בתור נציגת ועד של מזכירות בתי הספר בירושלים, רובם שלחו להסתדרות את התלושים.
<מלכי מן: קיבלנו שמגיע לנו דרגות ולפעמים שתי דרגות נוספות.
<מלכי מן: הרשות אומרת, מי זאת ההסתדרות?
יעקב מרגי: משרד החינוך פה?
<לבנת גבריאלוב: שמי לבנת גבריאלוב, אני שייכת לאגף תקציבים במשרד החינוך.
<לבנת גבריאלוב: משרד החינוך הוא גוף שמיישם את כל הסכמי השכר שנקבעים בין הסתדרות למעו"ף לשלטון המקומי.
<לבנת גבריאלוב: אנחנו הגוף שמיישם את ההחלטות בדומה לכל עובדי הרשות המקומית.
יעקב מרגי: גברת גבריאלוב, מעבר לפורמליסטיקה, ותודה שאמרת, ואין ספק שמשרד החינוך, לכן גם אם הייתם מבחינתי כמעט לא שוליים, אז זניחים בדיון הזה.
יעקב מרגי: לאור הסיכום שאני הולך לסכם אותו, כי בסוף כל השחקנים צריכים להיות על המגרש הזה של השינוי.
יעקב מרגי: משרד החינוך הוא שחקן מרכזי.
יעקב מרגי: אנחנו נביא את האוצר לשם.
יעקב מרגי: אני רוצה שהמסר הזה, ברגע שאתם מכירים בשינוי שנעשה, עם כל מה שאתם עוד הולכים לעשות ורוצים לעשות עם הניהול העצמי ותוספת המטלות, לכשיהיה דו-שיח של יו"ר ההסתדרות החדשה אבי ניסנקורן יחד עם שר האוצר ויחד עם שר החינוך, שיהיו מודעים.
יעקב מרגי: זה מה שאנחנו מצפים.
יעקב מרגי: הסיכום ברוח הדברים כפי שאמרתי.
יעקב מרגי: אנחנו נפנה ליו"ר ההסתדרות לקחת את הסוגיה הזו של מזכירי בתי הספר, לשים אותה פתוחה לדיונים ביחד עם שר האוצר ומשרד החינוך והשלטון המקומי שהוא המעסיק.
יעקב מרגי: אנחנו נוציא פנייה בעקבות הסיכום ונקווה שיהיה שינוי.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם שוב, לא תעזרו לעצמכם, אף אחד לא יעזור לכם.
יעקב מרגי: תתאגדו בהתאגדות פנימית ושימו לכם את זה.
יעקב מרגי: אני עוד דיון על המזכירות לא מקיים.
יעקב מרגי: אם אתן לא יודעות לעזור לעצמן, אנחנו לא נוכל לעזור.
מסעוד גנאים: אלא אם יש בשורות טובות.
יעקב מרגי: אעשה זאת בקצרה.
יעקב מרגי: היא נאבקה בי כדי לתלוש אותי ולהגיע לכאן.
יעקב מרגי: אני רוצה להודות - הכרת הטוב.
יעקב מרגי: אני מבין שכבודו הוא המרצה.
יעקב מרגי: אני רוצה להודות שוב על הרצון ועל ההיענות.
יעקב מרגי: התחלנו בסבב כזה של שפות, וזה עושה משהו.
יעקב מרגי: הנוכחות היא לכאורה דלה, אבל זה עושה באז ורושם רב שוועדת החינוך מקיימת את זה.
יעקב מרגי: אנחנו לא נעצור.
יעקב מרגי: אתם רואים שיש תערוכות, אבל גם נעשה את נושא השפות במחזוריות.
יעקב מרגי: נחזור לעברית תקינה כי גם את זה אנחנו צריכים, וגם לגבי ערבית שזה שפה רשמית.
יעקב מרגי: כפי שאתם יודעים, זו ישיבה מן המניין של ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: היום ה-6 בפברואר 2018, כ"א בשבט התשע"ח, והנושא הוא: לאדינו - מפגש שפה ותרבות.
יעקב מרגי: המפגש שלי עם שפת הלאדינו היתה עם שושלת הזמרים אברהם פררה.
יעקב מרגי: אני מבין שגם הבן שלו ממשיך.
יעקב מרגי: ומה לעשות?
יעקב מרגי: המחזמר הידוע של הנשיא החמישי המנוח יצחק נבון שאני חושב שצפיתי בו שלוש או ארבע פעמים.
יעקב מרגי: אני זוכר אפילו את ה"תנה מכה".
יעקב מרגי: זוכרים את זה?
יעקב מרגי: הצליל של השפה הוא עשיר ומושך.
יעקב מרגי: היו ברוכים.
יעקב מרגי: למה שאגזול מכם את החוויה?
יעקב מרגי: יהודית, תודה על זה שאת מלווה.
<יהודית גידלי: תודה לאדוני.
<יהודית גידלי: הבמה שלך.
<שמואל רפאל: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת מרגי.
<שמואל רפאל: אני מודה לגברת יהודית גידלי על ההזמנה להגיע לכאן.
<שמואל רפאל: אנחנו במפגש השני.
<שמואל רפאל: רק להזכיר כי לא כולם היו כאן במפגש הראשון שנתתי בו סוג של סקירה כדי להבין מה הם המקורות של הלאדינו, מאיפה מתפתחת לה לאדינו.
<שמואל רפאל: היינו בכמה עניינים ודיברנו על כך שלאדינו הוא סוג של מפעל ההצלה של המגורשים.
<שמואל רפאל: כשהם יגיעו אל הבלקן, אל אגן הים התיכון, הם יביאו איתם שפה, והשפה הזו תהיה גשר בין העולם היהודי לבין העולם הספרדי.
<שמואל רפאל: אבל כשאני מדבר על "עולם ספרדי", אני רק מתכוון למרכיבים הלשוניים כי כל מפעל ההצלה של הלאדינו הוא ניסיון לייצר הנגשה משותפת, הנגשה חדשה, של עולם התוכן היהודי לאותם מגורשים שבצוק העיתים, וכפועל יוצא של הגירוש, נודדים כמה עשרות שנים ומתנתקים מסדר עבודה דתי, מתנתקים מעולם יהודי, מעולם התכנים היהודי, והמנגנון של השימוש בשפה הוא מנגנון שנועד לייצר גשר.
<שמואל רפאל: אני רוצה להמחיש לכם את הגשר הזה כדי שתוכלו לראות אותו בדוגמה בולטת.
<שמואל רפאל: אנסה להגדיל כאן את המצגת שלנו.
<שמואל רפאל: אתם רואים כאן כדוגמה טקסט טיפוסי בלאדינו.
<שמואל רפאל: במקרה הבאתי לכם כאן פרקי אבות בלאדינו משנת 1897, הדפסה מווינה.
<שמואל רפאל: אתם רואים את המשנה כשהיא כתובה כאן בעברית וכולם יכולים לקרוא אותה בקלות רבה מאוד גם היום.
<שמואל רפאל: לאחר מכן אנחנו מקבלים את הטקסט בתרגומו ללאדינו, ובצורה כזו אנחנו מקבלים את הטקסט העברי ואת התרגום שלו ללאדינו.
<שמואל רפאל: נשאלת השאלה: אם היה צריך לייצר חיבור של ציבור המגורשים לעולם התוכן היהודי, למה לא לעשות את זה כבר ישירות בתוך העברית ולחסוך את המפעל התרגומי שהוא מפעל תרגומי מאוד קשה?
<שמואל רפאל: נחזור אל הדברים האלה בשלב קצת יותר מאוחר.
<שמואל רפאל: אבל אני רוצה להדגיש כאן כמה עניינים לגבי השימוש.
<שמואל רפאל: יש כאן משהו שאולי הוא כתוב ככה על הגל הקל, אבל הוא מאוד אמיתי ביחס למה שקורה בלאדינו.
<שמואל רפאל: איך עושים לאדינו או איך מורכבת לאדינו?
<שמואל רפאל: קח משפט בספרדית, כתוב אותו בכתב עברי, וזה המנגנון המרכזי - זו ספרדית שנכתבת בכתב עברי, בסוגריים כתבתי לכם: אפשר גם בכתב לועזי.
<שמואל רפאל: זה משהו שיגיע בשלב מאוד מאוחר בהיסטוריה של הלאדינו, בעיקר בראשות המאה ה- 20.
<שמואל רפאל: את התחביר תשנה לפי הצורך, וגם את הכתיב.
<שמואל רפאל: אין עונשים על כתיבה שגויה.
<שמואל רפאל: אני אומר את זה כאן בצורה קצת הומוריסטית, אבל זו בעיה מאוד קשה משום כולנו יודעים שבכל שפה יש איזשהו מנגנון שהוא מנגנון נורמטיבי.
<שמואל רפאל: אנחנו יודעים כיצד להשתמש בפעלים, כיצד לייצר להם הטיה, כיצד לכתוב אותם.
<שמואל רפאל: אנחנו נראה שלפעמים בלאדינו אפשר לכתוב את אותה מילה בדרכים שונות.
<שמואל רפאל: זה לא משום שאנשים הם בורים ועמי ארצות, אלא בעיקר פועל יוצא של תקופות, של זמנים, של שינויים ושל מגעים של הדוברים עם קבוצות אוכלוסייה שונות.
<שמואל רפאל: לאדינו לא חייבת להיות מורכבת רק מספרדית, אפשר גם להוסיף מילים ביוונית, גם מילים בטורקית.
<שמואל רפאל: לבחוש את זה טוב טוב, אבל לשים את זה על אש קטנה למשך כמה עשרות שנים.
<שמואל רפאל: זה מה שקרה כי לאדינו יכלה להגיע לנקודות מסוימת כשהיא רותחת באיטיות רבה מאוד.
<שמואל רפאל: לפעמים נכנסים אליה מרכיבים נוספים.
<שמואל רפאל: המרכיבים הנוספים המודרניים יותר יהיו, למשל, צרפתית, איטלקית, הרבה מאוד מרכיבים מהארמית.
<שמואל רפאל: הצירוף - כמובן התוצאה מאוד מיוחדת.
<שמואל רפאל: כדי שתבינו ממה מורכב הצירוף הזה הכנתי לכם טקסט אחד כדי שתוכלו לראות איך מתנהגת השפה הזו מבחינה ויזואלית.
<שמואל רפאל: אני בחרתי לכתוב את זה באות עברית ואחר כך גם אסביר לכם מדוע.
<שמואל רפאל: אני אקרא לכם את הטקסט הזה.
<שמואל רפאל: יכולתי לבקש מכם לקרוא, אבל אני רוצה לחסוך את הזמן של ההתמודדות עם הפענוח.
<שמואל רפאל: ברגע שאתחיל לקרוא את זה אתם תראו שהוא די פשוט.
<שמואל רפאל: אחר כך ארצה לעמוד על כמה מרכיבים טיפוסיים שמסתתרים בתוך טקסט כזה: "אאון קי איסטאמוס מויי אג'ילי איני טודוס טינימוס קי אספיראר אסטה קי ביטיריאי איל חכם סו תפילה פארה ביזאר סו מאנו אי סאליר אה לה אודיקה פארה ריסיב'יר און קאב'י קון גאליטאס.
<שמואל רפאל: סירקה אל קהל איי אונה אודיקה ג''יקה.
<שמואל רפאל: מויי ג''יקיטיקה.
<שמואל רפאל: אייה אפילו לה רוביסה נו פואידי אינטראר.
<שמואל רפאל: איסטו איס איל מופאק דיל קהל.
<שמואל רפאל: איל לוגאר מאס גודראדו אין טודו איל מונדו.
<שמואל רפאל: סולו איל חכם קי טייני סוס ייאב'יס אין סו ייליקאקי בלי פואידי אב'ריר לה פואירטה אי טאשיריארמוס איל קיבריטיקו קון איל קאב'י.
<שמואל רפאל: אח אמאן אמאן ני איל שולטאן נו ביב'י איל קאב'י קי מוס אזי קאדה דיאה איל חכם.
<שמואל רפאל: " מישהו הבין?
<שמואל רפאל: הצלחתם להבין משהו?
<שמואל רפאל: הצלחתם.
<שמואל רפאל: את רוצה לספר לנו?
<שמואל רפאל: לא חייבת, בסדר.
<שמואל רפאל: תיכף אספר לכם מה מסתתר בתוך הטקסט הזה.
<שמואל רפאל: אני רק אומר שמבחינת ההגינות זה טקסט שהוא סינטטי כיוון שאני בניתי אותו לצורך ההרצאה הזו.
<שמואל רפאל: אני לא גזרתי אותו ממה שהוא קיים, אבל הוא בהחלט היה יכול להופיע באיזשהו מקום מהטקסטים הכתובים בלאדינו.
<שמואל רפאל: למה אתם יכולים לשים לב כאן?
<שמואל רפאל: קודם כל, בראש בראשונה, לדוברי עברית - אנשים שהעברית יושבת חזק מאוד בשמיעה שלהם, בהיכרות שלהם.
<שמואל רפאל: אבל לא רק בשמיעה, אלא גם בכתיב של מילים מסוימות מתוך העברית.
<שמואל רפאל: אנחנו רואים כאן, קודם כל, את המילה "חכם" שמסתתרת כאן, המילה "תפילה", המילה "קהל", המילה "אפילו".
<שמואל רפאל: אנחנו אומרים בעברית היום "אפילו", אבל אצל דוברי לאדינו זה היה "אפילו", והמשמעות היא מדויקת לחלוטין, אותה משמעות ללא שום שינוי.
<שמואל רפאל: ממש כמו שאנחנו אומרים היום: אפילו החכם או אפילו הרב מאחר לפעמים לבית הכנסת.
<שמואל רפאל: אנחנו משתמשים בזה בעברית, בדיוק באותה משמעות זה גם שתול בתוך הלאדינו.
<שמואל רפאל: אנחנו רואים כאן את "חכם", "קהל", וכד'.
<שמואל רפאל: אפשר היה לשתול גם מילים נוספות.
<שמואל רפאל: אבל גם המילה הזו שאתם רואים אותה כאן צבועה "רוביסה".
<שמואל רפאל: "רוביסה" היא אשתו של הרב, זאת ה"רבעצין".
<שמואל רפאל: השורש העברי של המילה משמש גם בבנייה של המילה בצורת הנקבה שלה.
<שמואל רפאל: יש לנו כאן את המילים ממקור עברי, אבל שימו לב שהמילים האלה ממקור עברי, למעט המילה "אפילו", למילה "חכם", למילה "תפילה", ולמילה "קהל", יש איזשהו מכנה משותף.
<שמואל רפאל: כל המילים האלה נגזרות מעולם תוכן יהודי שלכאורה אין שום סיבה מוצדקת לתרגם אותן ללאדינו או לייצר להן חלופה תרגומית לתוך הספרדית.
<שמואל רפאל: למה?
<שמואל רפאל: כי זה בדיוק אחד המנגנונים החזקים מאוד בתוך הלאדינו של אותן השנים.
<שמואל רפאל: כשרצו לייצר את ההנגשה של החיבור בין עולם התוכן היהודי לבין הספרדי מראש ויתרו על האופציה לנסות לתרגם את המילים האלה מכיוון שהמטען היהודי שלהן הוא יותר גדול מהסך התרגומי שאפשר היה לקבל אפילו בפעולת תרגום טובה.
<שמואל רפאל: לכן, המילים האלה נשארות במתכונת הזו.
<שמואל רפאל: מה אנחנו כבר רואים?
<שמואל רפאל: אנחנו רואים שהלאדינו לא נרתעת מלקחת לתוכה מרכיבים לקסיקליים שלמים מתוך העברית ולשלב אותם בתוך מבנה המשפט - זה דבר אחד.
<שמואל רפאל: דבר שני, מי שהוא חד שמיעה או מכיר שפות אחרות יכול מיד לגלות שכל הטקסט הזה כולו מתנהג בהתנהגות לשונית ספרדית.
<שמואל רפאל: זאת אומרת, שאם הייתי עכשיו הופך את זה לטקסט בספרדית או אם הייתי משמיע את זה לדובר ספרדית אז קרוב לוודאי שדובר ספרדית היה מצליח להבין חלקים גדולים מן הטקסט הזה, מינוס המילים ממקור עברי.
<שמואל רפאל: הוא היה נתקל פה באיזושהי בעיה והיה שואל את עצמו: מה זה "חכם"?
<שמואל רפאל: מה זה "תפילה"?
<שמואל רפאל: מה זה "רוביסה"?
<שמואל רפאל: כי המילים האלה מן הסתם לא יהיו קיימות בלקסיקון הספרדי.
<שמואל רפאל: מרכיב שלישי, שכבה שלישית שנכנסת לנו לתוך הסיפור הזה אלה מילים שאנחנו מקבלים ממקורות נוספים.
<שמואל רפאל: למשל, המילה "אג'ילי" ששתולה בטקסט הזה שהיא ממקור טורקי, והמשמעות שלה זה להיות בלחץ או למהר למשהו.
<שמואל רפאל: "אסתאר אג'ילי", בלאדינו, המשמעות שלה להיות בלחץ, למהר, לרוץ לאיזשהו דבר ועניין.
<שמואל רפאל: יש לנו כאן ארבע מילים ראשונות שהן מילים בספרדית שכתובות באל"ף-בי"ת עברי, מילה שהגיעה ממקור טורקי, עוד מילה שמגיעה ממקור טורקי וזה הפועל "ביטיראר" שהמשמעות שלו היא לסיים, למלא איזושהי משימה, מילים ממקור עברי כמו שסימנתי לכם, עוד מילה מקור טורקי, וזה כבר חיבור של שני מרכיבים בתוך מילה אחת, והמילה היא "אודא" שזה חדר.
<שמואל רפאל: אבל היא מקבלת את צורת ההקטנה של הספרדית כדי לייצג חדר קטן - "אודיקה".
<שמואל רפאל: "אונה אודיקה ג''יקה" – חדר קטן אחד או חדרון קטן.
<שמואל רפאל: "מויי ג''יקיטיקה" - חזרנו לספרדית.