GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<כליל צייטלין: יש בארץ צפרים גם דתיים, גם חילוניים, גם ערבים וכולם מתחברים ביחד בגלל התחום הזה, וגם בזכות הצפרות באמת הצלחתי להבין את החשיבות של שמירה על הטבע והצלחתי גם להבין מה אני יכול לעשות בשביל לשמור על הטבע.
<כליל צייטלין: זה הדבר הכי חשוב לדעתי.
<אסף לוירר: קוראים לי אסף לוירר, אני בן 16 מירושלים ואני גם כן חבר בחוג הצפרות של החברה להגנת הטבע.
<אסף לוירר: בעצם התחלתי להיות בחוג הצפרות בשנה הראשונה שהוקם בירושלים, אחרי זמן רב שלא היה, ומאז באמת התחיל להיות לי מאוד חשוב גם כן לעזור בפעולות שעושים למען השמירה של הצפרות והטבע בארץ.
<אסף לוירר: בעצם ככה גם התחלתי לבוא לכנסת לדיונים, השתתפתי וניסיתי לקדם כמה שיותר פעולות של בני נוער נוספים.
<אסף לוירר: כל הפעולות שאנחנו עושים למען שמירת טבע זה נורא מגוון.
<אסף לוירר: למשל, כל שנה יש תחרות, מרוץ, שהמטרה המרכזית שלו היא שמירה של ציפורים ברחבי העולם, ואני וכליל נמצאים בקבוצה אחת וכך אנחנו מגייסים כספים.
<אסף לוירר: ממש פה בתחנה לחקר ציפורי ירושלים, שזה מקום באמת מדהים ואני ממליץ ללכת אליו, אני מתנדב כבר כמה שנים ובאמת למדתי ככה מחקר ואיך עושים את זה, וזה דבר שגם כן הוביל אותי מהבחינה הלימודית שלי להתקדם וככה גם הלכתי ועשיתי עבודת גמר בנושא ציפורים.
<אסף לוירר: אני חושב שצפרות זה תחום שמאוד מחבר בין בני אדם, כי כשיש לך משהו שמחבר בתחום משותף, אז זה לא משנה מה שמסביב, כי אתם יותר מתמקדים במה שיש לכם במשותף.
יעקב מרגי: המורה שהצטרף אלינו, בבקשה.
<אבי עמיר: שמי אבי עמיר.
<אבי עמיר: יש מצגת, אפשר להראות אותה בבקשה?
<אבי עמיר: (הצגת מצגת) אני מורה לחינוך מיוחד בתיכון מקיף אזורי באר טוביה.
<אבי עמיר: מיזמי הטבע שאנחנו עושים זה כתגובה מבחינתי לפיתוח המואץ ולדחיקת המינים שיש פה.
<אבי עמיר: אנחנו דבר ראשון בשביל בעלי החיים, ככה אני רואה את זה, וכמובן יש שיתוף פעולה עם המגזר הבדואי והמגזר הערבי, שאני ארחיב על זה.
<אבי עמיר: מיזמי הטבע כוללים בתוכם את מיזם התנשמות, פרויקט חסידות, פרויקט הסברת עטלפי חרקים.
<אבי עמיר: לצד ההרצאה העיונית, בכל מפגש בין בני הנוער, מתקיימת פעילות חווייתית בהתאם לנושא המפגש, אם זה פירוק צנפות של תנשמות ולזהות את התכולה, מה הטרף שהן צדות, ואז התלמידים מזהים שזה מועיל מאוד לאדם.
<אבי עמיר: אפשר לראות פה שהם בונים תיבת קינון ביחד, לתנשמות, תיבה לעטלפי חרקים שגם אין להם יחסי ציבור כל כך טובים, אבל זה גם יצור מאוד חשוב והוא מאוד מועיל לאדם.
<אבי עמיר: הוא אוכל אלפי יתושים ועשים מדי לילה.
<אבי עמיר: עוד פרויקט נחמד זה של החסידות.
<אבי עמיר: קראתי באתר של רשות הטבע והגנים שלפני ארבעים וחמש שנה היה קינון באזור שלנו, ליד בית הספר, של החסידות.
<אבי עמיר: יוסי מכיר את זה.
<אבי עמיר: החלטנו לעשות מעשה ובאמת שמנו עמודי קינון שנה שעברה, וכולנו תקווה שבמרץ, הן כל שנה מגיעות לשם, למאגר.
יעקב מרגי: אני רואה אותן הרבה בשדה תימן.
יעקב מרגי: אתה יכול לבוא.
<אבי עמיר: כן, אבל אני רוצה ליד בית הספר.
יעקב מרגי: כל אחד רוצה לידו.
<אבי עמיר: הן שם.
<אבי עמיר: הן נמצאות שם כל שנה.
<אבי עמיר: בהינתן התנאים ההולמים, יכול להיות שהן יגיעו.
<אבי עמיר: בינתיים יש שם עורבים, בזים, חיוואי נחשים, שזה עוף דורס מאוד מרשים.
<אבי עמיר: גם החסידה מאוד עוזרת, היא אוכלת נברני שדה, שפה הוא נראה כזה חמוד, אבל הוא מאוד מזיק לחקלאות.
יעקב מרגי: בבקשה, שחר.
<שחר שמש: קוראים לי שחר שמש.
<שחר שמש: בזכות הפרויקט אני לומדת המון על הנושא של הסביבה וחיות הבר.
<שחר שמש: זה גם מאפשר לי ולשאר התלמידים שנמצאים איתי בפרויקט להיחשף לתרבויות שונות ואנשים שונים, ואני מאוד שמחה וגאה להיות חלק מהפרויקט הזה.
יעקב מרגי: אין דיון בוועדת החינוך שמסתיים ללא סיכום.
יעקב מרגי: למרות שזה דיון שהוא לא איזו הצעה לסדר לדיון או חקיקה או ביקורת על משרד, אז ביקשתי מיוסי שיכין לי כמה נקודות סיכום עם תובנות, אבל התיימרתי להבין כתב של פרופסור, לא הצלחתי, אז אני אתן לו להקריא את הסיכום.
<יוסי לשם: אני רוצה קודם כול בשם כולנו להודות ליושב ראש הוועדה.
יעקב מרגי: למנהלת הוועדה גם.
<יוסי לשם: ולמנהלת הוועדה, יהודית גידלי.
<יוסי לשם: יושב ראש הוועדה, אני מכיר אותה עוד מזבולון אורלב ומאברום בורג.
יעקב מרגי: היא שרדה את כל המשוגעים.
<יוסי לשם: מסכים איתך.
<יוסי לשם: אז באמת תודה בשם החברה להגנת הטבע וכל השותפים.
<יוסי לשם: תודה לכל אלה שטרחו, באו מכל רחבי הארץ.
<יוסי לשם: לסיכום, אני אמנם סובייקטיבית, אבל אם קיבלתי את הזכות לדבר בשם יושב ראש הוועדה, הנושא של הצפרות ללא ספק מחבר בין ערבים ליהודים ובין תלמידים לסביבתם.
<יוסי לשם: שניים, במיוחד יש לצפרות כוח לחבר בין תלמידים מוחלשים ולפתח גאווה ליכולתם.
<יוסי לשם: שלוש, ים המלח והתערוכה מהווים עוד חלק בחשיבות שימור ים המלח.
<יוסי לשם: ארבע, משרד החינוך חייב לתמוך ולפתח הנושא שיהווה נושא יוצא דופן במדינה שהיא בצומת של שלוש יבשות ועוברות עליה חמש מאות מיליון ציפורים וחמש מאות וארבעים מינים שונים.
<יוסי לשם: יושב ראש הוועדה ידבר אישית עם מנכ"ל משרד החינוך, מר אבוהב, לממש את הדברים היפים שאמרנו פה ויתמוך גם כספית וגם נפשית בנושא הזה.
יעקב מרגי: 19 בדצמבר 2017, א' בטבת התשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום: סטטוס אישור תקנות החוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך, התשע"ד-2014 – לציון יום הסוכרת הבין-לאומי.
יעקב מרגי: עזבו את הכותרת הארוכה.
יעקב מרגי: יש הרבה ימי אזכור בכנסת והקצב המהיר שהם מגיעים – אני חושב שצריך לעשות אותם פעם בשנתיים, דו-שנתי, כי נראה לי שרק אתמול היה יום הסוכרת בכנסת.
יעקב מרגי: אני זוכר כבר כמה ימי סוכרת בוועדה ואנחנו בסך הכול שנה שלישית בוועדה הנוכחית בקדנציה הזו, אבל טוב שיש את הימים האלה, אני חושב שזה מגביר מודעות.
יעקב מרגי: אני לא הייתי צריך דיון כדי לספר לעצמי מה הסטטוס של התקנות.
יעקב מרגי: משרד החינוך העביר אלינו, אם אני לא טועה, בערך, הערכת זמן, קרוב לחמישה-שישה חודשים, יותר אפילו, את תקנות המזון הבריא במוסדות החינוך.
יעקב מרגי: התקיים דיון והנה באנו להצביע, לאשר אותן.
יעקב מרגי: אני חושב שהיה צריך לאשר אותן והלוואי וכולי האי, אבל חייבים שיהיו תקנות ושיהיה לפחות נייר עבודה איך בודקים ואיך עוקבים ואיך מפקחים ואיך אוכפים.
יעקב מרגי: והנה בדקה ה-90, במושג מושאל מעולם הספורט, חבר הכנסת יעקב אשר הגיש רביזיה כי הוא חשב שצריך לשפות מוסדות שלא מתוקצבים על ההזנה, והם נותנים הזנה, על העלויות הכרוכות מהתקנות.
יעקב מרגי: אנחנו סברנו שיש קודם כל להעביר את התקנות, ומי שצריך לעבוד ולהילחם ולהיאבק, ויש להם את הכלים.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אני אומר עכשיו, יישמע כביקורת, לא יישמע כביקורת, יש לסיעתו את ועדת הכספים שעומד בראשה חבר הכנסת הרב משה גפני.
יעקב מרגי: הוא, באבחת תקיעה של תקנה אחת למשרד החינוך היה משיג את התקצוב, את השיפוי, אבל הכי טוב "לתקוע" רביזיה – שכל ילדי ישראל יאכלו אוכל לא בריא ואף אחד לא יאכוף זאת.
יעקב מרגי: תמיד אני אומר את דברי התוכחה שלי ואני כבר שומע את זה שנוזף בי מאחורה, העוזר שלי, שהוא לא פה: למה אתה תמיד נכנס למקומות האלה?
יעקב מרגי: אבל אין לי ברירה, זה האופי שלי.
יעקב מרגי: ואל תחשדו בי, אני לא מזוכיסט.
יעקב מרגי: אני לא בורח לאזורי נוחות.
יעקב מרגי: אני חושב שהיה צריך להעביר את תקנות המזון הבריא.
יעקב מרגי: תאמינו לי, אם חבר הכנסת משה גפני רוצה עכשיו להעמיד בטור ובצעידה של שלשות, או בצעידה של שלשות או בשמאל-ימין את כל צמרת משרד החינוך – הוא היה עושה את זה.
יעקב מרגי: או משרד האוצר כדי להשיג את אותם.
יעקב מרגי: לא, אין כסף עלוב, אבל סכומים נמוכים לשפות.
יעקב מרגי: אבל חוסר רגישות.
יעקב מרגי: אפילו אטימות הייתי אומר.
יעקב מרגי: "לתקוע" את כל התקנות.
יעקב מרגי: במקום לפתור משבר קטן ככה, ואנחנו יודעים שכשרוצים איך פותרים משברים.
יעקב מרגי: אז זה הסטטוס.
יעקב מרגי: נתתי לכם את הסטטוס ועליתי כנראה גם על בריקדות ואני לא מתכונן לתת הסברים לאף אחד.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך להעביר את תקנות המזון.
יעקב מרגי: והביקורת שלי לא רק אליו ולסיעתו – גם למשרד החינוך.
יעקב מרגי: לא - - -.
יעקב מרגי: למה לא - - -?
יעקב מרגי: לפני כשבועיים התקיים פה דיון על אי יישום חופשת חנוכה, נכון?
יעקב מרגי: ואי התקצוב של הרפורמה הזו של החופשות.
יעקב מרגי: אז הגיעו לכאן גם השר, גם המנכ"ל, והפעילו ודיונים מול, ויהיה מימון של חופשת הפסח.
יעקב מרגי: אז גם זו סוגיה שמישהו צריך להרים את הקול, לדפוק על השולחן ולהגיד: סליחה, מעבירים אותה.
יעקב מרגי: אבל זה לא עובר.
יעקב מרגי: הכי קל לשלוח לי כל פעם, כמו מוניטור בתדר קבוע, עיתונאי שאומר לי: מה עם תקנות המזון?
יעקב מרגי: אני מפנה אותם למשרד החינוך.
יעקב מרגי: תקנות המזון הבריא, אבל משרד החינוך אומר: זה בוועדת החינוך, התרבות והספורט.
יעקב מרגי: אנחנו נתנו לך, תעביר אותן.
יעקב מרגי: בסדר, כל אחד אוהב לאכול את הפולים היבשים עם הטוחנות של החבר.
יעקב מרגי: יש משמעת קואליציונית, אני לא עושה את זה.
יעקב מרגי: אז אני לא מוציא את הערמונים מהאש לאף אחד, אבל אני קורא להעביר סוף-סוף את תקנות המזון הבריא.
יעקב מרגי: בימים האחרונים שמעתי שאולי – נכון, לא רוצים להחריג בקום ועשה, אבל המוח היהודי מייצר פתרונות.
יעקב מרגי: יהיו תקנות אחרות ללא אותם מוסדות, שייתנו פתרונות לכלל מערכת החינוך.
יעקב מרגי: כי בקום ועשה להחריג בתקנות זה לא נראה טוב, לא חכם וטוב שלא אושר.
יעקב מרגי: אמר לי מאן דהוא במשרד החינוך שכנראה הם ינסו להעביר תקנות אחרות שלא מופיעות בהן.
יעקב מרגי: זו לא החרגה.
יעקב מרגי: תקראו לזה איך שאתם רוצים.
יעקב מרגי: הוא לא הרג אותו, רק הוא הפסיק את פעולת החיים שלו.
יעקב מרגי: הוא לא החריג אותם, אבל לא הכניס אותם לתקנות.
יעקב מרגי: אני מקווה - - -.
יעקב מרגי: הרע במיעוטו.
יעקב מרגי: לפחות שכלל ילדי ישראל ייהנו מהתקנות של המזון הבריא.
<עירית ליבנה: אתה יכול להגיד - - -
יעקב מרגי: תבדקי בלשכת השר.
<עירית ליבנה: - - -
יעקב מרגי: אז אני אמרתי שכן.
יעקב מרגי: אם זה יגיע בצורה כזו, אני מוכן להעביר אותן.
יעקב מרגי: אני מוכן להעביר אותן.
יעקב מרגי: אין שום סיבה שכולם יסבלו בגלל קבוצה מסוימת.
יעקב מרגי: תקראו לזה סטטוס, תקראו לזה נאום תוכחה, דברי זעם, מה שאתם רוצים – תקנות המזון הבריא.
יעקב מרגי: היועצת המשפטית רוצה לשפוך קצת אור?
<מירב ישראלי: זה בדיוק מה שתיארת.
<מירב ישראלי: אני רק אומר שבאמת כל תקנות שיגיעו שהן חלקיות, אנחנו נצטרך כמובן לבחון את זה לאור עיקרון השוויון וכולי.
<מירב ישראלי: זו רק אמירה ככה.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע את משרדי הממשלה: החינוך, הבריאות ונפתח דיון במסגרת היום.
יעקב מרגי: ננסה לסכם את הדיון עם מסקנות שיעלו מתוך הדיון לטובת ילדי ישראל, לטובת בריאותם, וכמה שנצליח עוד לשפר את המצב בתחום הסוכרת – והיה זה שכרנו.
יעקב מרגי: הגברת עירית ליבנה.
<עירית ליבנה: אני חושבת שאנחנו עושים מהלך מאוד נכון.
<עירית ליבנה: יתמכו בזה תיכף.
<עירית ליבנה: אני חושבת שמערכת החינוך עושה מספר מהלכים בנוסף לחקיקה.
<עירית ליבנה: אני חושבת שיש איזשהו שינוי שחל, חל כבר שינוי במערכת, מתוך זה שההיענות של ההורים לכל התהליכים, מתוך התמיכה של הגופים החיצוניים.
<עירית ליבנה: זאת אומרת, אנחנו לא חיכינו ולא מחכים ולא תולים את יהבנו רק בנושא הזה.
<עירית ליבנה: אני חושבת שהנושא של חקיקה ותקנות זה הנשק הכי כבד שיש, ועשינו אותו בהדרגה, ולצידו בכל הזמן - - -
יעקב מרגי: הגברת עירית ליבנה, בדיון שהיה לפני כחודש ומשהו על מכירת מזון עלה קושי, - -
יעקב מרגי: - - ללא התקנות, לאכוף וליישם.
<עירית ליבנה: נכון, אבל כן התחלנו ואנחנו רואים - - - בבתי הספר, בגני הילדים, במודעות, בהיענות של שאר ההורים - - -
יעקב מרגי: אז בואי, אני אספר לך סיפור.
יעקב מרגי: תקשיבי, הקפצתי את הבן שלי בי"ב לבית הספר.
יעקב מרגי: תיכון ממלכתי.
יעקב מרגי: אני מדגיש את זה.
יעקב מרגי: אז הוא אמר לי: אבא, תיכנס ל"תפוז" פה בדרך.
יעקב מרגי: אני אמרתי לו: למה?
יעקב מרגי: אמר לי: תשמע, פה אני קונה בואנו – שלושה במחיר שאני קונה אחד בקיוסק.
<עירית ליבנה: אוקיי.
<עירית ליבנה: אז לא ימכרו.
<עירית ליבנה: אז שלא יקנה בכלל.
יעקב מרגי: אז עדיין מוכרים.
יעקב מרגי: בקיוסק של בית הספר עדיין מוכרים.
<עירית ליבנה: נו, זה בדיוק התקנות.
<עירית ליבנה: אנחנו כל הזמן סחור-סחור ואנחנו חוזרים לאותו דבר.
<קריאה: איפה - - - בואנו?
<עמי בן-יהודה: זהו.
<עמי בן-יהודה: עדיף שתאכל תפוח מאשר בואנו.
יעקב מרגי: את יודעת את התשובה, נכון?
<עירית ליבנה: אנחנו הולכים סחור-סחור ואני חושבת שאם לא נצליח יהיה לנו קשה מאוד לעשות שינוי.
<עירית ליבנה: יש הרבה מדינות בעולם שעשו את השינוי הזה וכן הרחיקו לכת והוציאו בכלל קיוסקים.
<עירית ליבנה: זה עלה בדיון - - -
<מירב ישראלי: לפעמים זה גם הקיוסק ליד בית הספר, לא בתוך בית הספר, כשהתקנות האלה לא יחולו - - -
<עירית ליבנה: שעדיין לא, אבל בואו נתחיל קודם כל בשינוי בתוך הסביבה עצמה ונעשה את זה בשיתוף, ואנחנו חייבים ומחויבים.
<עירית ליבנה: לא סתם אמרתי מי, כי גם הלשכה המשפטית ועם היועצת המשפטית מירב ישראלי והכול - - -
יעקב מרגי: הנה, הרמתי לכם להנחתה – תיקחו את זה, תזרזו את זה, תביאו את זה.
יעקב מרגי: שהם יסתכלו על עצמם במראה איך הם הפקירו את האוכלוסייה שלהם.
<עירית ליבנה: וזה מה שעצוב – שאנחנו נדאג לאוכלוסיות שלנו ודווקא אוכלוסייה שכל כך נדרשת למזון הבריא הזה, בסופו של דבר גורמת לעצמה להיות מוחרגת וחבל.
<עירית ליבנה: הבריאות שלהם והתחלואה אצלם בדיוק אותו - - -
יעקב מרגי: לא, יותר.
<עירית ליבנה: יותר.
<עירית ליבנה: ראינו את הנתונים שפרסמו לגבי אחוזי ההשמנה עכשיו במדינת ישראל בכיתות ז'.
<עירית ליבנה: משרד הבריאות העלה לפני שבוע באתר נתונים מזעזעים שאחוז ההשמנה הוא כל כך גדול, ואם אנחנו לא נעשה את זה ביחד לא נתקדם.
<עירית ליבנה: אנחנו נגרום עוול.
<עמי בן-יהודה: דוקטור עמי בן יהודה, מנכ"ל עמותת מהיום – הפורום הישראלי לאורח חיים בריא.
<עמי בן-יהודה: אני מאוד מודה לך על קיום הישיבה כי אנחנו באמת צריכים פה לנוכח המצב – תיכף אני אגע במצב – אבל אנחנו חייבים לדחוף את הכול קדימה.
<עמי בן-יהודה: ואם יש פה פתרון, אני מאוד שמח לפתרון.
<עמי בן-יהודה: אנחנו צריכים לזכור ש-53% מהמבוגרים בישראל בעודף משקל.
<יהודית גידלי: כמה אחוז?
<עמי בן-יהודה: 53%.
<יהודית גידלי: מבוגרים, כן?
<עירית ליבנה: מהמבוגרים.
<עמי בן-יהודה: מבוגרים.
<עמי בן-יהודה: שליש מהילדים בכיתה א'.
<עירית ליבנה: - - - 20% בכיתות ז' - - -
<עמי בן-יהודה: יש לנו פה מצב של פרסום, מה שהיה במשרד הבריאות בשבוע שעבר – 49% מהילדים בשדרות.
<עירית ליבנה: 61% בג'סר א-זרקא.
<עמי בן-יהודה: 61% בג'סר א-זרקא – זה היה המשפט הבא שלי.
<עמי בן-יהודה: ארבעת היישובים הבאים זה ישובים ערביים.
יעקב מרגי: ג'סר א-זרקא – כמעט לא נפקד מקומה בשום מדד.
<יהודית גידלי: 61%?
<עירית ליבנה: 61% מהילדים בכיתה ז' עם עודף משקל בג'סר א-זרקא.
<עירית ליבנה: 61% - - -
יעקב מרגי: תן לי להתפרץ לתוך דבריך, אני אשאל אותך שאלה: אנחנו מכירים את בני הנוער שלנו – לא כולם אוהבים את שיעורי החינוך הגופני.
יעקב מרגי: בינינו, זה גם כמעט לא חינוך גופני.
יעקב מרגי: זה תמיד בשעות הבוקר כשחצי עוד ישנים, המורה הלך להביא את הכדור, הקבוצה הזו במגרש, השנייה עוד לא אספו אותה ונגמרה השעה.
יעקב מרגי: אתם מכירים את זה, זה לא השתנה.
יעקב מרגי: לפני 40 שנה הייתי שם, 50 שנה, זה אותו דבר.
<עמי בן-יהודה: אנחנו בדקנו – יש לך עשר דקות פעילות בממוצע.
יעקב מרגי: אבל במקביל תבדוק את אותה שכבה – בוא נדבר על השכבה הבוגרת – תראה שחלק לא מבוטל מהם הולכים לחדרי כושר בכסף מלא, של ההורים, למי שיש.
יעקב מרגי: אתה עמותה.
יעקב מרגי: עכשיו, תראה איזה מצב: אנחנו, הריבון לכאורה, מבקשים את הסעד לדחוף.
יעקב מרגי: אני עובד גם על זה.
יעקב מרגי: אני חושב שהגיע הזמן בזמן שאנחנו אוהבים לתת חוג לכל ילד ולסבסד פה – לתמרץ ילדים כאלה שילכו לחדר כושר.
יעקב מרגי: גם לסבסד, עם כל הכבוד, הרשויות המקומיות, המתנ"סים, יש להם חדרים והם לא מרחמים.
יעקב מרגי: המחיר של הרשויות המקומיות, חדרי הספורט והכושר של הרשויות המקומיות וחברת המתנ"סים זהה כמעט למחיר של המכונים הפרטיים.
יעקב מרגי: ואני חושב שצריך להיכנס.
יעקב מרגי: זה מקום שצריך להיכנס ולטפל, אבל אני אומר את זה לעצמי.
<עמי בן-יהודה: אבל אתה נוגע פה בשתי נקודות: דבר ראשון, בעצם הבריאות לעשירים היא טובה יותר מאשר לעניים.
<עמי בן-יהודה: ופה אנחנו מדברים על הקבוצות החרדיות, ערבים - - -
יעקב מרגי: - - - זה מרק שלא צריך הוכחה.
<עמי בן-יהודה: כמובן, אבל הדבר השני הוא: יש תכנית לאומית שנקראת "אפשרי בריא", שאמורה בדיוק לעשות את הדברים האלה – להכניס עוד שעת פעילות בתוך בתי-הספר.
<עמי בן-יהודה: יש לך את הפעילות אחרי בית-הספר, יש לך את כל מה שקשור לדברים האלה.
<עמי בן-יהודה: כמה פעילות יש ב"אפשרי בריא"?
יעקב מרגי: הלאה, גברתי.
<חוה אלטמן: חוה אלטמן, משרד הבריאות.
<חוה אלטמן: מה שאני רוצה להגיד זה שיש את החוק המקביל שמטפל בעצם בצהרונים, בתזונה בריאה בצהרונים.
<חוה אלטמן: ואנחנו הוצאנו כבר מכרז.
<חוה אלטמן: המכרז להעסקת גוף שייפקח על ההרכב של המזון, האיכות התזונתית בצהרונים בארץ עומד להסתיים בשבוע הבא.
<חוה אלטמן: אחר כך אנחנו נקבל את כל ההצעות, נעבוד איתן, ואנחנו מקווים שבסביבות חודשיים אנחנו נוכל להתחיל לפעול, לעשות פיקוח בצהרונים שבהם משרד החינוך לא מפקח, שזה פחות או יותר כ-2,000 צהרונים שקיבלנו עכשיו בתיאום עם משרד החינוך.
<חוה אלטמן: זאת אומרת, זה משהו שסיכמנו.
<מיכל חורין: זה בדיוק אותו דבר.
<עירית ליבנה: זה בדיוק אותו דבר.
<עירית ליבנה: זה אותו הרכב מזון שאנחנו קיבלנו ממשרד הבריאות.
<חוה אלטמן: ההרכב של המזון והדרישות הן אותן דרישות כי זה אותו חוק, זה אותם - - - שמשרד - - -
<עירית ליבנה: בדיוק - - -
יעקב מרגי: והתקנות שלכם עברו באישור בחקיקה?
<חוה אלטמן: כן, כן.
יעקב מרגי: לא נוהל פנימי או תקנות.
יעקב מרגי: הן ממש אושרו.
<חוה אלטמן: לא, לא, לא, לא - - -
<מיכל חורין: - - -
<חוה אלטמן: זה עבר כאן, אבל כי הן מחייבות.
יעקב מרגי: זאת אומרת, יצא לו "פוקס" שבדיון הזה הוא נוכח - - -
<מירב ישראלי: זה באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
<מיכל חורין: וגם שהתקנות ההן חלות על צהרונים שמפעילה רשות מקומית.
<מיכל חורין: זאת אומרת, העלויות הנוספות הן על רשויות מקומיות ולאו דווקא על בעלויות שמפעילות את מוסדות החינוך, ומכאן אני חושבת - - -
יעקב מרגי: האמת היא, הרביזיה מדברת יותר על מוסדות שנקראים תרבותי ייחודי שזה גילאים גדולים יותר.
יעקב מרגי: לכן, שם זה עבר - - -
<חוה אלטמן: למה?
<חוה אלטמן: יש שם כיתות גן.
<עירית ליבנה: בתרבותי ייחודי שאנחנו תקועים זה ילדים בני - - -
יעקב מרגי: שם אין להם בעיה.
<חוה אלטמן: סליחה.
<חוה אלטמן: אוקיי.
<חוה אלטמן: אוקיי, אוקיי.
יעקב מרגי: אנחנו רצינו להבין איך אותן תקנות פה עברו ופה לא עברו.
<עירית ליבנה: זה אותו מזון, אותן תקנות - - -
יעקב מרגי: אנחנו בלהט הצער, נקרא לזה ככה, מיד קפצנו על זה, אבל זה לא דומה.
<חוה אלטמן: אני יכולה להגיד עוד משהו על "אפשרי בריא".
<חוה אלטמן: "אפשרי בריא" התחיל לפעול מחדש, יש התארגנויות חדשות, יש רשויות שנכנסו למערכת.
<רות דיין מדר: בכמה רשויות זה עובד?
<חוה אלטמן: כרגע זה בתהליך.
<חוה אלטמן: אני לא בטוחה בכמה רשויות זה עובד, - -
<רות דיין מדר: זה עדיין לא התחיל לעבוד בכל - - -
<חוה אלטמן: - - אבל כל ההתארגנות סביב זה - -
<חוה אלטמן: - - וכל המרכז של השלטון המקומי מעורב.
<חוה אלטמן: מתחיל קורס הדרכה לנציגים מרשויות שקיבלו אישור לנושא הזה ויש הרבה פעילות במדיה על הנושא באינטרנט.
<חוה אלטמן: זאת אומרת, הנושא לא מת לגמרי.
<חוה אלטמן: הרשויות עצמן הן בתהליך עבודה.
<חוה אלטמן: הנושא מצריך כוח אדם, מצריך מיומנות של אנשים, אנשים שמתמצאים בכל התחומים שקשורים ב"אפשרי בריא".
יעקב מרגי: מתי התכנית הזו, "אפשרי בריא" יצאה לאוויר העולם?
יעקב מרגי: ההחלטה התקבלה של "אפשרי בריא".
<חוה אלטמן: ההחלטה הראשונית היא משהו כמו ארבע-חמש שנים.
<עירית ליבנה: יותר - - -
<עמי בן-יהודה: יותר.
<עירית ליבנה: אז יותר.
<חוה אלטמן: בזמנו היא עבדה במשהו כמו 11 רשויות, אבל אחר כך הייתה בעיית תקציב, הממשלה לא אישרה תקציבים, הייתה איזושהי הירגעות מסוימת ברשויות - - -
יעקב מרגי: כמו כל מסיבות העיתונאים שמכריזים על זה ואחר כך מפסיקים את הכספים.
<עירית ליבנה: זה לא נכון.
יעקב מרגי: הגברת רות דיין, אני רואה שבוער לך – תדברי.
יעקב מרגי: "אפשרי בריא".
<רות דיין מדר: עורכת הדין רות דיין מדר, מרכז השלטון המקומי.
<רות דיין מדר: ממונה על תחום הבריאות במרכז השלטון המקומי.
<רות דיין מדר: רשת ערים בריאות היא יחידה שנמצאת במרכז השלטון המקומי והיא עובדת יחד עם משרד הבריאות על מנת לקיים את תכנית "אפשרי בריא" ברשויות המקומיות.
<רות דיין מדר: עד לרגע זה התכנית לא התחילה לפעול ברשויות בגלל עניינים בירוקרטיים, משפטיים - - -
יעקב מרגי: לא תקציבי?
<רחלי הכהן: אני רק רוצה קודם כל להתייחס לדברים של הגברת עירית ליבנה ממשרד החינוך לעובדה שבעצם חל שינוי במערכת.
<רחלי הכהן: כמובן שאנחנו מאוד מברכים על זה ושמחים, אבל אני רוצה להזכיר שזה שחל שינוי, סביר להניח שהשינוי חל בקרב שכבות חזקות שיש להן גם יכולת כלכלית וגם ידע.
<רחלי הכהן: ולכן מבחינתנו אני שוב מזכירה שהזכות לבריאות חלה על כל הילדים שווה בשווה.
<רחלי הכהן: וכמובן להזכיר שחוק שעבר ב-2014 הוא הצהרת כוונות, הכול טוב ויפה, אבל ללא - - - וללא - - - אין לה שום משמעות, ולכן אנחנו מצטרפים לדברים שנאמרו כאן - - -
יעקב מרגי: נציגות ההורים, בבקשה.
<מוסא עבד אל-רחמן: בוקר טוב לכולם.
<מוסא עבד אל-רחמן: עבד אל-רחמן מוסא מהכפר אבו-גוש.
<מוסא עבד אל-רחמן: אני מדבר בקשר לקיוסקים שנמצאים בתוך בתי הספר.
<מוסא עבד אל-רחמן: חלק מבעלי העסק הזה – זה לא עסק ששייך למועצה או שייך לרשויות, אלא שייך לבן אדם פרטי.
<מוסא עבד אל-רחמן: בן אדם פרטי מסתכל לא על הבריאות של הילדים, אלא מסתכל על הכיס – כמה שאפשר להכניס לכיס הזה.
<מוסא עבד אל-רחמן: לא אכפת לו מהילדים, והם מכניסים בתוך הקיוסק דברים שמשמינים, דברים שבאמת - - -
יעקב מרגי: לא בריאים.
<מוסא עבד אל-רחמן: לא בריאים.
<מוסא עבד אל-רחמן: אני מדבר אישית על הנכד שלי.
<מוסא עבד אל-רחמן: יש לי נכד בן עשר והוא נמצא בחטיבה.
<מוסא עבד אל-רחמן: תאמין לי, אם אני אביא אותו, תראה אותו, הוא לא ייכנס מהדלת מרוב שהוא שמן.
יעקב מרגי: מהגנטיקה של סבא שלו.
יעקב מרגי: אני מכיר את סבא שלו לפני הדיאטה.
<מוסא עבד אל-רחמן: וזה מפריע גם לילד.
<מוסא עבד אל-רחמן: הילד, כשהוא הולך לבית הספר, ילדים אחרים מתגרים בו - -
יעקב מרגי: דיברנו על זה, נכון.
<מוסא עבד אל-רחמן: - - ומתחילים להגיד לו: אתה שמן, שמן, שמן - - -
יעקב מרגי: כל התופעות החברתיות הנלוות לכך.
<מוסא עבד אל-רחמן: אז אני מאחל שאנחנו נמצא איזו דרך ביחד על מנת שבאמת נעצור את הדברים האלה ולא - - - לדברים הרעים חס וחלילה לילדים.
יעקב מרגי: בהקדם.
יעקב מרגי: הגברת אורית חזון, בבקשה.
<אורית חזון מנדל: אורית חזון מנדל מפורום ועדי ההורים היישובים.
<אורית חזון מנדל: אני רוצה בבקשה להגיד מספר דברים.
<אורית חזון מנדל: דיברו כאן הגברת עירית ליבנה ממשרד החינוך, הגברת חוה אלטמן ממשרד הבריאות, אני רוצה פשוט להגיד: יש כאן איזושהי מלחמה, משהו קורה פה בין משרד הבריאות למשרד החינוך.
<אורית חזון מנדל: אנחנו מבקשים פיקוח על האוכל בצהרונים, מבקשים פיקוח על הקפיטריה, מבקשים פיקוח שיהיה, שהמשרדים ישתפו פעולה אחד עם השני.
<אורית חזון מנדל: כי כרגע עד עוד שבוע יש איזה סוג של פיקוח של משרד החינוך שמכשירים מורים-מורות, שהם פשוט לא ממש יודעים מה לעשות כל כך, ומשרד הבריאות לא ממש מעורב בעניין של הפיקוח.
<עירית ליבנה: מה?
יעקב מרגי: את מכירה שזה קורה?
יעקב מרגי: את יודעת על מה - - -?
<אורית חזון מנדל: כן, אני מכירה שזה קורה, ועכשיו יש איזשהו מידע - - -
יעקב מרגי: אנחנו נשמע - - -
<עירית ליבנה: מורים ומורות - - -?
יעקב מרגי: הגברת עירית ליבנה, תתייחסו אחר כך.
יעקב מרגי: אני לא יודע על קושי של תקשורת בין משרד החינוך למשרד הבריאות בסוגיית המזון.
<אורית חזון מנדל: הם פשוט מטילים את האחריות בין אחד לשני.
<אורית חזון מנדל: וגם שמענו פה את הגברת חוה אלטמן אומרת ואת הגברת עירית ליבנה.
<אורית חזון מנדל: אתה שומע דברים.
<חוה אלטמן: אבל זה - - - על שיתוף פעולה.
<אורית חזון מנדל: צריך פה לשים דגש שיהיה פיקוח של שני המשרדים, שיתוף פעולה, אפילו של שלושה - - -
יעקב מרגי: יש חלוקת עבודה ברורה, מוגדרת – איפה, מי - - -
<אורית חזון מנדל: זה דבר אחד.
<אורית חזון מנדל: דבר שני, העניין של התקנות.
<אורית חזון מנדל: אני חושבת שצריך לעשות עבודה של מודעות, להעלות את המודעות לאורח חיים בריא.
<אורית חזון מנדל: זה דבר שאפשר לעשות עכשיו, כבר בימים האלה, במשרד החינוך: להפיץ פרסום, לתת תקציבים, להעלות את המודעות בבתי הספר, אצל הילדים, אצל ההורים, אצל המחנכים.
<אורית חזון מנדל: צריך לעשות עבודה ממש משותפת כדי להעלות את המודעות.
<אורית חזון מנדל: כי רואים שברשויות עשירות יש מודעות מאוד גבוהה וזה עובד, וברשויות חלשות יותר, שאין להן תקציב לזה, זה לא עובד והילדים ממשיכים לאכול מזון לא בריא, מזון מזיק.
יעקב מרגי: מר צור טהון.
<צור טהון: צור טהון, נציג פורום ועדי ההורים היישוביים.
<צור טהון: קשה לי לספור את מספר הפעמים שעליתי ברינה לכנסת ישראל וחזרתי עם מפח נפש.
<צור טהון: אנחנו עושים את זה כבר מ-2012 – חלק מהקולגות שלי.
יעקב מרגי: בהתחלה כשפתחת, שמחתי.
יעקב מרגי: אמרת: קשה לי לספור.
<צור טהון: אני ניסיתי, אבל לא הצלחתי לספור.
<צור טהון: זה מדובר על הרבה פעמים.
<קריאה: מר צור טהון ואני סופרים מ-2012.
<יהודית גידלי: זה נקרא ניצחון התקווה על הניסיון.
<מירב ישראלי: כן - - -
<צור טהון: הנה, עובדה שאני פה.
<צור טהון: עובדה שאני פה, אז יש עוד תקווה.
<צור טהון: כדי לתת לחברים פה איזושהי אינדיקציה לזמן שעבר מאז שהתחילו להתפלפל על אישור התקנות – דור שלם בזמן הזה של תלמידי תיכון כבר סיים את לימודיו.
<צור טהון: איבדנו אותו.
<צור טהון: עכשיו אנחנו לקראת סיום הדור השני.
<צור טהון: אז קצת לתת אינדיקציה מספרית.
<צור טהון: עכשיו, לגבי מה שנאמר קודם, לגבי הקושי ביישום החוק.
<צור טהון: לחוק יש משמעות סימבולית, לא רק בשטח.
<צור טהון: זו איזושהי אמירה תקדימית של המחוקק, ולכן לנו זה מאוד חשוב – ההורים.
<צור טהון: יש לזה הרבה משמעות.
<צור טהון: זאת אומרת, אני מוסיף לדבריה של הגברת עירית ליבנה.
<צור טהון: עכשיו, נאום התוכחה שלך – הזדהיתי עם כל מילה שלו ואני מוסיף תוכחה משלי: זה פשוט מגוחך.
<צור טהון: אם היושב ראש יוכל להגיד לנו מי הפרסונה הספציפית שעליה ניתן להפעיל לחץ, אנחנו נעשה את זה.
<צור טהון: כי אני קצת איבדתי - - -
יעקב מרגי: הרביזיה היא של חבר הכנסת יעקב אשר.
<צור טהון: חבר הכנסת יעקב אשר ספציפית יכול לקדם?
<צור טהון: הוא יכול לבטל את הרביזיה?
יעקב מרגי: רק הוא.
יעקב מרגי: הוא צריך לבטל את הרביזיה שלו, לחזור בו מהרביזיה.
<עירית ליבנה: - - - או שימשוך - - -
יעקב מרגי: רביזיה זו בקשה לדיון חוזר.
<צור טהון: אני יודע.
<צור טהון: אני גם הייתי פה כשהוא עשה את זה.
יעקב מרגי: בסדר, זהו.
<צור טהון: הבנתי, קיבלתי.
יעקב מרגי: הגברת רות שטסל.
<רות שטסל: כן.
<רות שטסל: תודה.
<רות שטסל: שמי רות שטסל מעיריית תל אביב-יפו.
<רות שטסל: אני מנהלת תכנית "בתיאבון", שזו מדיניות מזון עירונית, ואני רוצה להתחבר לכל מה שנאמר פה ולהוסיף שבאמת אנחנו גם מצפים לתקנות.
<רות שטסל: גם בעירייה כמו עיריית תל אביב שיש בה תקציבים, אבל גם זקוקים למשהו ברמה המדינית.
<רות שטסל: אני מתחברת למה שנאמר פה מחברתי מהמועצה לשלום הילד שגם לאוכלוסיות חלשות צריך להתייחס.
<רות שטסל: ואני חושבת שיש פה מקום שזה לא רק מודעות ופרסום, אלא זה לייצר שינוי מבני בתוך בית הספר של איך מקדמים בכלל שיח על מזון בריא - - -
יעקב מרגי: תל אביב היא רשות חזקה, בסדר?
<רות שטסל: אנחנו - - -
יעקב מרגי: אתם מתמודדים בכלל עם סוגיית הרוכלות בסביבת בתי הספר?
<רות שטסל: מאוד-מאוד-מאוד קשה, ובגלל זה אני אומרת:
<רות שטסל: אני פה על אף שאני רשות חזקה, על אף שיש לי פיקוח.
<רות שטסל: מבחינת סדר גודל יש לי 600 גנים, 400 צהרונים, יותר מ-100 בתי ספר יסודיים ועוד 40 בתי ספר תיכונים – לא מצליחים להתמודד עם זה כי צריך לזה גיבוי.
<רות שטסל: זאת אומרת, צריך לזה גיבוי של משרד החינוך.
<רות שטסל: ברגע שמנהל בית הספר לא מבין שזה חלק מהמדדים שלו, יש פה בעיה ולא משנה מה הרשות המקומית אומרת.