GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סלימאן אלטלקאת: מכללת מרכז הנגב כמכללה שפועלת כמעט שבע עשרה שנים מול האוניברסיטה הפתוחה ומול המועצה להשכלה גבוהה, אני מניח כאן על שולחן הוועדה הצעת תוכנית למכללה קהילתית שהיא דגם קיים כמעט בכל מדינות העולם חוץ ממדינת ישראל, והיא כמו שאמרו כאן צוות המל"ג, היא באמת יכולה לתת מענה והיא יכולה להוות כדגם שאיתו נתחיל את העבודה ואת העשייה.
<סלימאן אלטלקאת: אני גם מציין כאן שיש באמת עשייה של המועצה להשכלה הגבוהה.
<סלימאן אלטלקאת: אנחנו לא מתחילים מאפס.
<סלימאן אלטלקאת: יש הרבה עשייה, אבל אנחנו רחוקים מלתת מענה הולם לאוכלוסייה הבדואית.
<סלימאן אלטלקאת: תודה.
יעקב מרגי: יוסף עטאונה.
יוסף עטאונה: אדוני היושב ראש, אני בתחילה רוצה להודות לחברים שיזמו את הדיון הזה, החבר יוסי יונה ומאיר כהן.
יוסף עטאונה: אני חושב שהיוזמה והדיון הוא מאוד חשוב.
יוסף עטאונה: אני לא אאריך בדברים.
יוסף עטאונה: אני איש חינוך, באתי מהנגב.
יוסף עטאונה: שבע עשרה שנה הייתי במערכת החינוך.
יוסף עטאונה: קידמנו מערכות חינוך.
יוסף עטאונה: אני חושב שהגיע הזמן שבנגב תהיה מכללה עצמאית, רב תרבותית.
יוסף עטאונה: אני גם מצטרף לדרישה שזה יהיה במקום מרכזי.
יוסף עטאונה: ברהט יש את השטח, יש את הנכונות, יש את התוכנית שכבר הכינו ועבדו עליה איזה חמש עשרה שנה, שמגלגלים אותה, לכן חשוב מאוד להתמקד בתוכנית.
יוסף עטאונה: לצערי, במקום להתמקד בהקמת מכללה עצמאית ורב תרבותית לחברה הערבית בנגב, אנחנו מוצאים את תוכנית החומש ועוד תוכנית חומש, שמנסים להנגיש את ההשכלה.
יוסף עטאונה: כשאני אומר להנגיש, גם במרכאות.
יוסף עטאונה: מכללות, באוניברסיטאות קיימות, הן לא נותנות מענה למספר הסטודנטים ההולך וגדל.
יעקב מרגי: אתם אומרים במילים אחרות, אם תהיה מכללה ברהט עם אוריינטציה למגזר הבדואי, מספר הסטודנטים יגדל.
יוסף עטאונה: אני אומר לך, היום יש בחברון, יש בסח'נין, יש בג'נין, יותר מאלפיים סטודנטים - - - .
יוסף עטאונה: יש היום בנגב מודעות להשכלה.
יוסף עטאונה: יש בתי ספר בנגב, ורבים, של 30% עד 40% מהבוגרים ממשיכים להשכלה גבוהה ולכן יש צורך בהקמת מוסד עצמאי.
יוסף עטאונה: גם צריך להיות בשיתוף עם מוסדות להשכלה שנמצאים בנגב, אוניברסיטת בן גוריון, ספיר ואחוה.
יעקב מרגי: אני רוצה לתקן עוולה בעוולה.
יעקב מרגי: אם בנתונים שקיבלנו אחוז הסטודנטים שעומדים בתנאי הסף של המוסדות להשכלה גבוהה, של האקדמיה, הוא 21%, הרי המכללה שתקום בשיתוף בן גוריון, באישור המל"ג, תנאי הסף לא ישתנו.
יעקב מרגי: למה שמחברון יבואו ללמוד?
יוסף עטאונה: אני אגיד לך, תנאי הסף קודם כול היום בהתקדמות של מערכת החינוך בחמש השנים האחרונות, ואני אחראי על מה שאני אומר.
יוסף עטאונה: אמרתי לך בוודאות, יש בתי ספר ש-30% מהבוגרים שלהם מצטרפים לאקדמיה, גם בבאר שבע, גם בספיר וגם באחוה, ואז הם יכולים גם לעמוד בתנאי הסף שהמוסדות להשכלה גבוהה מעמידים.
יוסף עטאונה: הרי אותם תנאים הוא נמצא בסח'נין, הוא נמצא באלקסאמי והוא נמצא בחברון והוא נמצא באחוה.
יוסף עטאונה: יש היבט נוסף שזה נכון שמספר הבנות והנשים הלומדות הולך וגדל והיא פי 2 מהגברים וזה מבורך, אבל עדיין יש חלקים רבים של החברה המסורתית שלא שולחים את הבת לא לחברון, לא לסח'נין והוא רוצה לשלוח לרהט.
יעקב מרגי: ג'בארין.
יוסף ג'בארין: הפניה שלי לאנשי המקצוע בעיקר במל"ג ואולי גם במשרד החינוך.
יוסף ג'בארין: זוהי שאלה מקצועית, היא לא שאלה פוליטית.
יוסף ג'בארין: בנגב קיימות מורכבויות שרק אנשי מקצוע יכולים לעזור לנו לגבש הצעת מדיניות ראויה, ואני אומר לכם שכיום יש לנו מספיק אנשי מקצוע שחוקרים את הנושאים הללו וחיים אותם, שיכולים באמת לתת לנו תשובה.
יוסף ג'בארין: פרופ' אסמאעיל אבו-סעד הוא אחד מהם.
יוסף ג'בארין: קיימים הרבה מרצים, אבו רביעה ואחרים.
יוסף ג'בארין: בנוסף להנהגה הפוליטית והמקומית ביישובים, אני חושב לקבל החלטה כזאת צריך לשבת ישיבת עבודה עם האנשים הללו ולשמוע מה הם אומרים.
יוסף ג'בארין: אני חושב שהם אומרים לכם שמכללה קהילתית זאת התשובה הראויה וזה מה שיעשה את ההבדל.
יוסף ג'בארין: אני רואה אותך אומרת לא.
יוסף ג'בארין: אולי הגיע הזמן עם התכתיבים שבאים מלמעלה ואם שומעים את האוכלוסייה, מה היא אומרת - - -
יעקב מרגי: היא לא הממסד.
יוסף ג'בארין: אני לא פניתי אליה כממסד.
יעקב מרגי: היא בניגוד עניינים איתך כרגע.
יוסף ג'בארין: זה לא סותר שכל מכללה, אחוה, ספיר וכולם יעשו תוכניות מיוחדות, אבל השינוי לא יהיה אם לא יתבצע אותו מהלך שתהיה מכללה שיש לה אופי קהילתי.
יעקב מרגי: תודה יוסוף.
טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב ראש, ולחברי הכנסת המציעים, בראשם פרופ' יוסי יונה על הנושא החשוב הזה.
טלב אבו עראר: אני שמח מאוד שהמל"ג סוף סוף הגיע למסקנה שיש צורך בהקמת מכללה אקדמית למגזר הבדואי.
טלב אבו עראר: הרי אלפי סטודנטים בדואים נודדים לצפון או לספיר או לשטחים או לחו"ל.
טלב אבו עראר: לא כי אהבו את זה או תחביב בשבילם שהם יעברו למקום אחר, אלא עומדים בפניהם חסמים.
טלב אבו עראר: לדעת כולם, למרות החסמים, למרות היעדר המשאבים התקציבים, כל מה שעומד בפניהם, אבל יש לנו את האחוז הגדול בנגב לפחות, בין המצטיינים בכל התחומים, לפחות ביישוב ערערה בנגב.
טלב אבו עראר: יש שישים או שבעים רופאים רק בערערה.
טלב אבו עראר: בנגב יש לנו מאות רופאים, אנשים משכילים.
טלב אבו עראר: אני רוצה להתייחס לוועדה הבין-משרדית.
טלב אבו עראר: אני לא יודע מה הקשר בין ההשכלה ובין מה שאנחנו מבקשים בתחום החינוך לבין הכנסתו של משרד החקלאות.
יעקב מרגי: המינהלת.
טלב אבו עראר: היא אמרה משרד החקלאות, גם אורי אריאל.
יעקב מרגי: טלב אומר במילים אחרות, מקומה של המינהלת לא במשרד החקלאות, במיוחד שאורי אריאל הוא שר החקלאות.
טלב אבו עראר: בדיוק.
טלב אבו עראר: כבוד היושב ראש, אני רוצה שאנחנו נהיה כאן נבחרי ציבור מעורבים, חברי כנסת אפילו, אני אגיד לך למה, כי ראשי הרשויות, חלק מהם, כשעושים את הסיור ומעורבים בעניין הזה, חלק מהם מתנהגים כפקידים.
טלב אבו עראר: תכניסו שם חבר כנסת או שניים, בוועדה הזו.
טלב אבו עראר: לחילופין, אולי עד שתוקם המכללה הזו, ייקח לנו כמה שנים.
טלב אבו עראר: אני לא יודע מה הלו"ז.
טלב אבו עראר: לחילופין, אני מבקש להכיר במכללה הקיימת.
טלב אבו עראר: יש לנו מכללות פרטיות קיימות במגזר הבדואי.
טלב אבו עראר: אם באמת זה ייקח שנתיים, שלוש, ארבע, חמש, יש לנו מכללות קיימות.
טלב אבו עראר: לבחור אחת מהן ולהכיר בה.
יעקב מרגי: גם זו הצעה.
חנין זועבי: קודם כול אני רוצה להוציא מה אנחנו לא רוצים בכלל.
חנין זועבי: בשביל לצמצם את האפשרות.
יעקב מרגי: להתמקד יותר בפתרון.
חנין זועבי: אנחנו לא רוצים עוד מכללה שהיא תנוהל על ידי קריטריונים מסחריים, סף קבלה נמוך, סף יציאה של סטודנטים, נמוך ושיקולים מסחריים ושיקולים של עוד מכללה.
חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו צריכים להוציא את זה מהפטרון שלנו, כי אנחנו סובלים מרמה נמוכה של סטודנטים שהם בוגרים של המכללות האלה.
יעקב מרגי: צריך להעריך שזה נאמר.
חנין זועבי: שניים, מה אנחנו לא רוצים?
חנין זועבי: אנחנו לא רוצים גם מכללות כמו אחוה וספיר, ש-90% מהסטודנטים הערבים שנכנסים, נכנסים לתחומים של רב תחומי, הוראה ו-B.A כללי, שגם הם לא תורמים לא לשוק העבודה ולא תורמים להתפתחות של החברה והם גם לוקחים ממשרד החינוך 50 מיליון שקל.
יעקב מרגי: חנין, את יודעת שחברי כנסת אחרים לא יודעים כמה אפשר ליהנות ממך בוועדת החינוך, אלה שמפריעים לך בוועדות אחרות.
יעקב מרגי: יבואו לפה, ייהנו ממך.
חנין זועבי: אז אנחנו לא צריכים את זה.
חנין זועבי: אני גם פונה לד"ר עאמר.
חנין זועבי: אנחנו צריכים באמת לחשוב עם כובד ראש האם היכולת האקדמאית שלנו לפתוח מכללה אקדמאית עם צוות שהוא מוכשר.
חנין זועבי: אני לוקחת את ההצעה של מכללה קהילתית שהיא אולי תחנת ביניים.
יעקב מרגי: לתקופת זמן קצובה.
חנין זועבי: מכללה שהיא מן להרחיב את התוכנית של מכינה, לחזק את בוגרי החינוך העל יסודי ושלב ביניים בין התיכון לבין האקדמיה.
חנין זועבי: לחשוב בכובד ראש עם תנאי סף לא כמו המכללות שהזכרתם אלא כמו אוניברסיטאות, וככה באמת לחזק את התשתית האקדמאית.
יעקב מרגי: אזברגה.
ג'מעה אזברגה: טוב, אדוני היושב ראש, תודה רבה על הדיון המעניין.
ג'מעה אזברגה: אני מתחיל מאיפה שסיימה חנין.
ג'מעה אזברגה: בהחלט אני תומך בכל מה שהיא אמרה לגבי העניין.
ג'מעה אזברגה: רק אני רוצה להביע את מורת רוחי מהעניין של מינהלת הבדואים שנכנסת לכל עניין ועניין.
ג'מעה אזברגה: זו דעה, ואנחנו חייבים להגיד את זה.
ג'מעה אזברגה: זה מרגיז.
ג'מעה אזברגה: אני מאמין שהחינוך מתחיל מאפס, מתחיל גם מהגן.
יעקב מרגי: מלידה.
ג'מעה אזברגה: מהגן ואחר כך יסודי ובית ספר תיכון.
ג'מעה אזברגה: אני אתן דוגמא פשוטה.
ג'מעה אזברגה: הייתה יוזמה של הקמת בית ספר תיכון פרטי.
ג'מעה אזברגה: 96%, כל הנתונים שהוצגו קודם זה אפילו לא קרוב לשם.
ג'מעה אזברגה: 96% הצלחה בבגרות ועם ממוצע כזה גבוה שמכניס את כולם לאוניברסיטאות, וזה איכות.
ג'מעה אזברגה: מה שאנחנו מחפשים, לא רק כמות, גם איכות.
ג'מעה אזברגה: למה אני אומר את זה?
ג'מעה אזברגה: כי יש לנו דוגמאות גדולות כמו נגיד אם אתה לוקח את מכללת אלקאסמי למשל, זו הצלחה אחת לעומת מכללות אחרות שזו לא הצלחה.
יעקב מרגי: בלי שמות.
ג'מעה אזברגה: לגבי כוח האדם שהציגה גבירתי, מרב ושגיא.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שזה לא כל כך מדויק.
ג'מעה אזברגה: הנתונים והמציאות אחרת.
ג'מעה אזברגה: ככה אוניברסיטת בן גוריון.
ג'מעה אזברגה: אני אומר לך, יושבי ראש חוג, מרצים הרבה מתוך המגזר הערבי בדרום, זאת אומרת יש כוח אדם.
מסעוד גנאים: אני מצטרף לשני דברים, אחד, מה שאומר חברי יוסף ג'בארין, שיש לנו אנשי מקצוע שיכולים באמת לעשות איזה מחקר.
מסעוד גנאים: המחקר הזה יהיה מחקר מקצועי ולדעת מה באמת אנחנו צריכים בנגב לאחינו הערבים הבדואים שם.
מסעוד גנאים: שניים, אני עם העניין של האיכות.
מסעוד גנאים: הכוונה, אנחנו לא רוצים כמות.
מסעוד גנאים: כמות, אתם יודעים, יש לנו אחד עשרה אלף מורות ומורים שמחכות ומחכים למשרה.
יעקב מרגי: לא רוצים תעשיית תארים.
מסעוד גנאים: אנחנו רוצים גם איכות, לכן אני עם ההצעה של המכללה הקהילתית אבל שלא תפגע גם באיכות, כי גם אנחנו רוצים שהבוגרים שלנו יהיו ראויים ולא פחות מהאחרים.
יעקב מרגי: זחאלקה, אחרון חברי הכנסת, ואחר כך ניתן לאחוה, ונסכם.
ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב ראש, אני רוצה לתת מבט כללי.
ג'מאל זחאלקה: אתה בוודאי מכיר את האמרה, אני לא יודע מי אמר אותה, "היזהרו בבני עניים כי מהם תצא תורה".
ג'מאל זחאלקה: מה זה אומר?
ג'מאל זחאלקה: אם אנחנו מיישמים את זה באמת, צריך ללכת על כך שציונים זה דבר יחסי.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם תיקח כיתה בבית ספר הכי גרוע בארץ, עשרת התלמידים המצטיינים בכיתה הזאת - - -
יעקב מרגי: שמעתי את ההרצאה הזו שלך כבר כמה פעמים.
ג'מאל זחאלקה: כי פה קבור הכלב ופה עצם העניין.
ג'מאל זחאלקה: תיקח את עשרת התלמידים בבית ספר הכי טוב בעולם, הפוטנציאל של עשרת האלה ועשרת האלה הוא אותו דבר.
ג'מאל זחאלקה: תביאו אותם למבחן סף באוניברסיטה.
ג'מאל זחאלקה: כל העשרה בני העניים, הדפוקים, לא יכנסו, ועשרת האחרים מבית הספר, הם יכנסו.
ג'מאל זחאלקה: נעשה ניסיון וצריך לחשוב עליו, ואני קורא, אסור ששערי האקדמיה יהיו רק דלת אחת.
ג'מאל זחאלקה: זה טוטליטריזם, זה דבר אנטי דמוקרטי שתהיה דלת אחת להיכנס לאוניברסיטה או לכל מכללה.
ג'מאל זחאלקה: צריך עוד דלתות.
ג'מאל זחאלקה: אחת הדלתות, הניסוי המדהים, אני לא יודע למה מתעלמים ממנו, שנעשה באוניברסיטת תל אביב, שלקחו תלמידים שלא התקבלו לאוניברסיטה בכלל והכניסו אותם לפקולטה למשפטים, בהתחלה חמישה, אחר כך עשרה, אחר כך עשרים, אבל המעלה שלהם, שהם לא נכנסו לאוניברסיטה, הבגרות שלהם לא התאימה, הפסיכומטרי לא התאים, שום דבר.
ג'מאל זחאלקה: הם הטובים ביותר בכיתות שלהם בבית הספר שלהם.
ג'מאל זחאלקה: בהצלחה אדירה.
ג'מאל זחאלקה: הממוצע שלהם היה יותר גדול, לכן צריך לחשוב על האזרחים הערבים בנגב במבט הזה שהם נמצאים במצב של הזנחה, של דיכוי ולתת אפשרות לטובים.
ג'מאל זחאלקה: הערה אחת, דוגמא.
ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת טלב א-סאנע נרשם לבית ספר אורתודוכסי בחיפה.
ג'מאל זחאלקה: הוא נכשל בבחינות הכניסה.
ג'מאל זחאלקה: חנא אבו חנא, מנהל בית הספר האגדי שעדיין חי, אמר, אני רוצה אותו.
ג'מאל זחאלקה: אמרו לו, הוא נכשל.
ג'מאל זחאלקה: אמר, אבל הוא הטוב בכיתה שלו.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו ראינו מה יצא מטלב א-סאנע אחר כך, עורך דין מצליח וגם חבר כנסת לא רע.
חנין זועבי: אז הגדרה גמישה של איכות.
יעקב מרגי: על הדרך, גם הוא סיפר לנו שהוא מכיר את השירים של להקת כוורת.
ג'מאל זחאלקה: "פה עצם העניין".
יעקב מרגי: בבקשה גבירתי, בקצרה.
<אסתר גרובגלד: שמי אסתר גרובגלד, אני מנכ"לית מכללה אחוה.
<אסתר גרובגלד: אני לא פוליטיקאית ואני הולכת לשורה התחתונה.
<אסתר גרובגלד: שאלת האם להקים מכללה נוספת בנגב.
<אסתר גרובגלד: אז אני מדענית.
<אסתר גרובגלד: כששואלים אותי שאלה, אני חושבת מה המטרה.
<אסתר גרובגלד: השאלה שלי, האם אנחנו רוצים שילוב או האם אנחנו רוצים פירוד.
<אסתר גרובגלד: אם אנחנו רוצים שילוב של החברה הבדואית בחברה הישראלית, אז התשובה ברורה ואתה לא צריך דיון לטעמי.
<אסתר גרובגלד: אם אנחנו רוצים פירוד, אז גם התשובה ברורה ובואו נקים מכללה.
<אסתר גרובגלד: באחוה יש לנו 30% של סטודנטים מהמגזר הבדואי.
<אסתר גרובגלד: אני, מעבר להיות מנכ"לית, אני גם ד"ר לכימיה, מלמדת כימיה.
<אסתר גרובגלד: שנה א' אני מלמדת בכיתה במדעי החיים, לא חינוך.
<אסתר גרובגלד: כאילו זה כבר סטיגמה.
<אסתר גרובגלד: בשנה א' יש במדעי החיים מעל 50% מהמגזר הבדואי.
<אסתר גרובגלד: שנה א' הם יושבים לי ככה, שתי קבוצות.
<אסתר גרובגלד: אני נכנסת, מימין, לא יודעת למה, מימין הבדואים - - -
יעקב מרגי: ככה זה גם בחברה הישראלית, דתיים, חילוניים.
<אסתר גרובגלד: יש להם מעבדות משותפות, יש להם תרגילים משותפים.
<אסתר גרובגלד: אין להם ברירה.
<אסתר גרובגלד: שנה ג' הם מתערבבים.
יעקב מרגי: אנחנו לא שם, גבירתי.
<אסתר גרובגלד: לא, זאת שאלה חשובה.
<אסתר גרובגלד: אני חושבת שצריך שילוב ואם אנחנו רוצים שילוב, אי אפשר לעשות אותו על ידי פירוד.
יעקב מרגי: רבותיי, אני אגיד לכם, שילוב אנחנו רוצים ושילוב מתקיים קודם כול בהעלאת אחוז הזכאים ותנאי הסף למעל 50%, כי חלקם בחברה הישראלית, כמו בחברה היהודית ולשם אנחנו חותרים, ולמצוינות.
יעקב מרגי: הסיכום הוא אחד, פרופ' שגיא ומרב שביב, אני מבקש את תשובת מל"ג/ות"ת להצעה שעלתה מרוב חברי הכנסת, שימצא את האפשרות האחת שאת הצעת, בשלב ביניים לתקופה שתיקבע על ידכם, על ידי מומחים של המכללה הקהילתית, שתשמור על תנאי סף גבוהים של האקדמיה, גם תחזק את מערכת החינוך, גם תיתן שער כניסה לאקדמיה.
יעקב מרגי: תוך 45 יום תשובה.
<שפרה שגיא: המל"ג כבר הכריע.
יעקב מרגי: אני קורא למל"ג להתכנס ולקבל החלטה לאור הדברים שנאמרו כאן.
יעקב מרגי: תביאו בפניהם את הדברים.
יעקב מרגי: אני מבקש מהמל"ג שיתכנס שוב לדיון חוזר ויקבל החלטה נוספת.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 16 בינואר 2018, כ"ט בטבת תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: היערכות מערכת החינוך למצבי מלחמה ורעידות אדמה במסגרת ציון יום הגנת העורף בכנסת.
יעקב מרגי: מי מוביל את היום הזה?
יעקב מרגי: אני חושב שעמיר פרץ.
יעקב מרגי: כנראה הוא נע ונד בין הוועדות, בין כנסים לדיונים.
יעקב מרגי: אם הוא יגיע תוך כדי הדיון, ניתן לו לברך, נאפשר לו לומר מספר מילים.
יעקב מרגי: את זמן הפתיחה שלי גזלתי.
יעקב מרגי: אנחנו באיחור של חצי שעה מהדיון שאמור להתחיל.
יעקב מרגי: אני אתן ישר לנציגת מרכז המחקר והמידע של הכנסת לתת לנו מספר נתונים שהם יהיו בסיס לדיון.
יעקב מרגי: נשמע את האורחים.
יעקב מרגי: כל מי שרוצה להתבטא, צריך אך ורק לרשום פתק קטן עם השם שלו ואני אתן לו לדבר.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, תקבלו רשות דיבור.
יעקב מרגי: מי שרוצה, יבקש רשות דיבור, יקבל אותה.
<נורית יכימוביץ-כהן: שלום לכולם, תודה רבה ליושב הראש.
<נורית יכימוביץ-כהן: שמי נורית, אני חוקרת במרכז המחקר והמידע של הכנסת ואני כתבתי את המסמך – היערכות ומוכנות הרשויות המקומיות לרעידות אדמה.
<נורית יכימוביץ-כהן: המסמך עוסק בהיבטים רבים של רעידות אדמה ואני אציין כאן רק כמה דברים שקשורים להיערכות מערכת החינוך.
<נורית יכימוביץ-כהן: המסמך המלא נמצא באתר מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<נורית יכימוביץ-כהן: מבחינת תקן לחיזוק מבנים, כל מבנה בישראל שניבנה לפני 1980 נחשב למבנה שלא מחוזק בפני רעידות אדמה ויש לחזק אותו.
<נורית יכימוביץ-כהן: כאשר מדובר במבני חינוך, יש אלף ושש מאות בתי ספר שניבנו לפני 1980.
<נורית יכימוביץ-כהן: נתונים שקיבלנו לפני קצת פחות משנה ממשרד החינוך מצביעים על כך שרק שלושים וחמישה מבני בתי ספר חוזקו עד היום, ונתונים יותר עדכניים שנמסרו במסגרת שאילתה לפני שבוע במליאה, מצביעים על כך שבערך ארבעים ושמונה בתי ספר עד עכשיו חוזקו או נמצאים בשלבים מתקדמים של חיזוק, שזה אומר שלפחות 97% ממבני בתי הספר עדיין לא חוזקו.
<נורית יכימוביץ-כהן: אני חוזרת, 97% מהמבנים עדיין צריכים להיות מחוזקים.
<נורית יכימוביץ-כהן: המורכבות של הפעולה של החיזוק, חלק ממנה נובעת מזה שמבני בתי הספר בדרך כלל שייכים לרשויות המקומיות אבל החיזוק שלהם מצוי במעורבות של משרד האוצר עם משרד החינוך, ויש החלטת ממשלה מספר 1624 שקובעת תקציבים לחיזוק מבני ציבור בכלל ובתוך זה גם מבני חינוך, כאשר ההחלטה קובעת תקציב של 35 מיליארד שקלים בפריסה לעשרים וחמש שנים.
<נורית יכימוביץ-כהן: מדובר ב-140 מיליון שקל בכל שנה, אבל שוב אני חוזרת ואומרת שמדובר בתקציב לא רק עבור בתי הספר אלא גם מבני ציבור אחרים כמו בתי חולים, בתי סוהר, תחנות משטרה, מבני רווחה וכן הלאה, זאת אומרת לא כל התקציב מיועד לבתי ספר.
<יהודית גידלי: איזה אחוז זה בתי ספר, את יכולה להגיד?
<נורית יכימוביץ-כהן: שוב, 97% מבתי הספר שנבנו לפני 1980, עדיין לא מחוזקים.
<יהודית גידלי: כמה אחוז זה מכלל המוסדות?
יעקב מרגי: אפשר לומר, 90% זה כל בתי הספר.
<נורית יכימוביץ-כהן: כי רוב בתי הספר נבנו לפני 1980 ומדובר פה בלפחות מאות אלפי ילדים.
<נורית יכימוביץ-כהן: בהקשר הזה אני גם יכולה לציין שגני ילדים בכלל לא כלולים בהחלטת הממשלה הזאת.
<נורית יכימוביץ-כהן: גני ילדים תועדפו נמוך, ככל הנראה בגלל שכל גן ילדים, גם יש בו פחות ילדים וגם מדובר בהרבה מקרים במבנים חד קומתיים, למרות שחייבים לומר שלא כל גני הילדים הם מבנים חד קומתיים.
<נורית יכימוביץ-כהן: אני אסיים בעוד שתי סוגיות שעולות מהמסמך שלנו, שקשורות למערכת החינוך.
<נורית יכימוביץ-כהן: אחת, זו התקנה של מערכות התראה מפני רעידות אדמה.
<נורית יכימוביץ-כהן: יש מערכת התראה ארצית שהיא בתכנון והיא עדיין לא מבצעית, ויש עוד סוג אחד של מערכות התראה שהן מקומיות, ויש כוונה של מערכת החינוך לצייד את כל בתי הספר, למיטב הבנתנו, במערכות ההתראה האלה.
<נורית יכימוביץ-כהן: זה עולה כמה אלפי שקלים למערכת התראה.
<נורית יכימוביץ-כהן: חלק מבתי הספר כבר צוידו וחלק עדיין לא.
<נורית יכימוביץ-כהן: בנוסף על כך יש את הסוגיה של תרגול בתי הספר כלפי תרחיש של רעידות אדמה, כאשר הגורם שאחראי במדינה על השגחה על מה שקורה ברשויות המקומיות אל בקרה מבחינת היערכות לרעידות אדמה, זה פיקוד העורף.
<נורית יכימוביץ-כהן: הייתי רוצה לשאול את השאלה, הם כל בתי הספר בישראל מתורגלים לתרחיש של רעידות אדמה והאם תרגול בתי הספר והאם חיזוק מבני בתי הספר הם חלק מהציון שהרשויות המקומיות מקבלות בביקורת של פיקוד העורף?
יעקב מרגי: לפני שנראה את המצגת, אתן לחבר הכנסת איציק שמולי שהגיע לדיון הזה עוד בשלהי הדיון הקודם.
איציק שמולי: אני מברך גם אותך וגם את הוועדה וכמובן גם את חברי עמיר פרץ שמוביל את היום הזה של מוכנות העורף למצבי חירום.
איציק שמולי: מצבי חירום זה לא רק חס וחלילה מלחמה שעלולה להתרחש עלינו מצפון או מדרום, זה גם היערכות למצב של רעידות אדמה.
איציק שמולי: כידוע, ישראל יושבת על השבר הסורי-אפריקאי וזה מייצר לנו סכנה שאנחנו חייבים להיערך אליה.
איציק שמולי: מי שהסב את תשומת ליבי לעניין של חוסר המוכנות המספק של מערכת החינוך להתמודדות עם תרחיש כזה, זה אמיר ירון, הוא חבר מועצה ברחובות.
איציק שמולי: אני מניח שהוא ידבר גם בהמשך הדיון, אבל זו כמובן בעיה שנוגעת לכל הרשויות וכל המדינה.
איציק שמולי: השאלה, שאנחנו רואים פה את הנתונים שהוצגו על ידי הממ"מ, שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו, זה למה מדינת ישראל מחכה לאסון הבא?
איציק שמולי: אף אחד לא יוכל להגיד שלא ידענו ולא שמענו.
איציק שמולי: יש כאלף וארבע מאות או אלף וחמש מאות מבנים במערכת החינוך שהם מועדים לפורענות במקרה של רעידת אדמה.
איציק שמולי: אני חרד ואני לא רוצה לדמיין בכלל את המחשבה של חס וחלילה אירוע המוני באלף וחמש מאות המבנים האלו, מה יקרה.
איציק שמולי: אלו הם המבנים שהם לא רק רעועים, הם נמצאים בלב ליבו של השבר, זאת אומרת שהם יהיו הראשונים להיפגע, ואם חס וחלילה האירוע הזה שצפוי לקרות במדינת ישראל, אנחנו יודעים מה התחזיות אומרות.
איציק שמולי: צפוי לקרות אירוע של רעידת אדמה במדינת ישראל כל מאה שנה, אני לא זוכר מתי הייתה הפעם האחרונה.
<קריאה: האחרונה ב-1927.
<יהודית גידלי: וכבר עברו 99.
איציק שמולי: ברור לנו שזה משחק בחיי אדם.
איציק שמולי: זו פשוט רולטה רוסית מה שעושים.
איציק שמולי: אז נכון, אנחנו רגילים לראות, אדוני היושב ראש, שיש פערים בין מה שקובעת הממשלה, כל ממשלה, ומה שקובעת המדינה לבין מה שקורה בפועל, אבל הפער הזה שאנחנו רואים פה, זה פשע וזה הימור בחיי אדם, וזה הימור על היקר לנו מכול שזה הילדים שלנו.
איציק שמולי: אני מאוד מקווה שאנחנו נדע בשנה הקרובה, אנחנו עכשיו בדיוני תקציב, להעביר יותר משאבים לטובת המטרה הזאת.
איציק שמולי: שמענו מסגן שר החינוך במליאה שיש ניצול תקציבים מלא של הסעיף, אבל התקציב עצמו הוא לא מספיק גדול, לכן אם יש אלף וחמש מאות מבנים שהם מועדים לפורענות, אדוני היושב ראש, אני הייתי מצפה שמדינת ישראל לא תסתער על מאתיים בשנתיים, תסתער על כל האלף וחמש מאות, גם אם זה ייקח לה חמש שנים, אבל לפחות נדע שבתום חמש שנים, לפחות במבנים המסוכנים ביותר יש לנו הגנה מלאה.
איציק שמולי: כל שאר האספקטים הם גם כן חשובים, בזה אסיים, גם תרגול בבית הספר.
איציק שמולי: אני לא מקל בזה ראש, אבל בסופו של דבר ברור לנו שהנדבך המרכזי הוא החיזוק של המבנים, כי זה שילדים ידעו לאן לרוץ במבנה רעוע, לא יעזור להם שום דבר אם המבנה הזה יתמוטט כמו מגדל קלפים תוך כמה שניות, ולכן זה הנדבך המרכזי ואני מאוד מקווה שאנחנו בכוחות משותפים, כי זה אתגר משותף של כל חברי הכנסת וכל המפלגות, נדע בשנה הקרובה להתמודד עם הדבר הזה בצורה רצינית ואמיתית.
יעקב מרגי: מצגת.
<אריה מור: שמי אריה מור, אני סמנכ"ל הביטחון והחירום במערכת החינוך.
<אריה מור: (הצגת מצגת) אתן לכם סקירה זריזה, שבע דקות אם אני אצליח לעמוד בזה, וגם הנקודה של רעידות האדמה, חלק מהמצגת הזאת.
<אריה מור: בעיקרון, תוכן העניינים לא חשוב.
<אריה מור: למעשה מערכת החינוך היא רשות ייעודית לחינוך בחירום.
<אריה מור: התפקיד שלנו לייצר חינוך בשעת חירום ולקבלת החלטות וקביעת מדיניות בדבר הפעלה שלה והפסקה של לימודים בתאום עם גורמי הביטחון ועם פיקוד העורף.
<אריה מור: יושב פה רמ"ח אוכלוסייה ואלוף פיקוד העורף שנמצא פה היום.
<אריה מור: סיוע לרשויות המקומיות בהפעלת שירותי החינוך בשעת חירום וכמובן הפעלת תוכניות למידה בחירום, שונות.
<אריה מור: יעדי השירות של המערכת הם מכל התחומים, גם בפורמלי וגם הבלתי פורמלי.
<אריה מור: תמונת מצב: הנחיה והסברה יחד עם פיקוד העורף, הפעלת תוכניות לימודיות, ניתן לכם דוגמיות כאן של תוכניות לימודיות בחירום, מתן מענה לצרכי המשרד, וזה הסקטור החיוני, ופעילות הפגה.
<אריה מור: אנחנו מוציאים תלמידים במערכת החינוך בשעת חירום לפעילות הפגה מהאזורים הנפגעים.
<אריה מור: משימה נוספת שלקחנו על עצמנו ונציג אותה פה, זה הנושא של הפעלת בני הנוער, חלק מהמחויבות האישית, מערך של מתנדבים.
<אריה מור: הנושא של חוסן - יושבים פה נציגי שפ"י, לטפל באוכלוסייה.
<אריה מור: אנחנו עדיין מטפלים בתלמידים מ"צוק איתן" בדרום.
<אריה מור: סיוע לרשויות בשעת חירום - אני אתאר מה אנחנו עושים, וכמובן סיוע למשרד הפנים במתקני קליטה.
<אריה מור: חלק מבתי הספר על פי החלטת ממשלה, הם הופכים להיות מתקני קליטה בשעת חירום.
<אריה מור: הסיוע לרשויות מתבטא ביכולת לסייע בתחומים שונים, גם מענים ברמה הלאומית לילדי החינוך המיוחד.
<אריה מור: אנחנו עכשיו מתקינים יחד עם רשות חירום לאומית, ארבעים בתי ספר לחינוך מיוחד, ארבעים גנרטורים לאותם מוסדות עם צרכים ייעודיים, במהלך של ארבע שנים.
<אריה מור: נושא של הכוונת המגזר השלישי – כרגע אנחנו הולכים יחד עם רשות חירום לאומית, ולקחנו על עצמנו להוביל את המהלך, יושבים פה אנשי רח"ל, כל מה שקשור לשים תקן.
<אריה מור: אנחנו מתחילים פיילוט בעשר רשויות בצפון, לשים תקן של רכז שותפויות ברשויות המקומיות כדי לחבר את המגזר השלישי בכל רשות בצורה מסודרת.
<אריה מור: אני אדלג על מתקני הקליטה.
<אריה מור: כדי לעשות את המהלך הזה אנחנו בנויים בצירים גם הפדגוגים וגם הביטחוניים והחירומיים, שיש לנו מטה חירום ארצי במשרד החינוך, מטות מחוזיים והמטות הרשותיים, כשלמעשה במטה של ראש הרשות יש מכלול שנקרא מכלול חינוך.
<אריה מור: ברשות, מנהל אגף החינוך ברשות המקומית.
<אריה מור: אלה פחות או יותר דוגמאות.
<אריה מור: מבחינת תשתיות יש לנו את כל התשתיות.
<אריה מור: אנחנו עומדים בתקן והציון שלנו, לשאלת הביקורות, במשרד החינוך על המוכנות היא גבוהה.
<אריה מור: איך אנחנו מפעילים את זה?
<אריה מור: אנחנו מפעילים את זה באמצעות חמש מאות ושלושים קב"טים לביטחון וחירום ברשויות המקומיות.
<אריה מור: על כל עשרים וחמישה בתי ספר, יש לי נציג ברשות המקומית.
<אריה מור: אנחנו משלמים את שכרו, אדוני היושב ראש.
<אריה מור: יושבים פה חלק מאנשים.
יעקב מרגי: מכובדי, הכותרת של הדיון – היערכות מערכת החינוך למצבי מלחמה ורעידות אדמה.
יעקב מרגי: היערכות בחירום, אנחנו מכירים איך הרשויות המקומיות נערכות.
יעקב מרגי: אם בכלל מצב חירום, השאלה אם מערכת החינוך פועלת או לא פועלת.
יעקב מרגי: יכול להיות שברוב המקרים לא תפעלו כי מוסדות החינוך יילקחו מכם למטרות אחרות שהחירום ידרוש אותם וישתמש בהם לפינוי אוכלוסייה, ומתקנים אחרים, לכן מקד לי כרגע, תן לי את כובד המשקל בסקירה שלך לסוגיה הזו של היערכות למלחמה ורעידות אדמה, מצב חירום שמערכת החינוך פועלת בו.
<אריה מור: מצב החירום שמערכת החינוך פועלת בו, יש בו ציר ביטחוני, מחדר מצב במטה דרך המחוז ומטה החירום הביטחוני, החירומי ברשות המקומית, והציר הפדגוגי, מטה החירום של המינהל הפדגוגי דרך המחוזות, דרך מינהלת החינוך ברשות המקומית, שזה מכלול החינוך ולמעשה מטה החירום הבית ספרי.
<אריה מור: בכל בית ספר יש לנו מטה חירום, צל"ח בית ספרי וכו'.
<אריה מור: זה המבנה.
<אריה מור: אנחנו בנויים שכל יחידת מטה במשרד החינוך בחירום, יש לה משימה בחירום.
<אריה מור: מינהל חברה ונוער - משימה של מתנדבים, משימה של הפעלת בני הנוער, הפגות.
<אריה מור: מינהל פדגוגי - למידה בחירום.
<אריה מור: חינוך מיוחד, טיפול.
<אריה מור: זהו ציר מלמעלה עד למטה בכל המערכת.
<אריה מור: לגבי מכלול חינוך, וזה מה שחשוב ברשות המקומית, לא היה בשנים האחרונות.
<אריה מור: אנחנו לקחנו על עצמנו בשנה האחרונה להכין את המכלול הזה, באמת לתת את המענים לגני ילדים, לבתי ספר ולהפעלה בשעת חירום ואנחנו מכשירים אותם יומיים הכשרה יחד עם המרכז - - - ופיקוד העורף, ולמעשה הכשרנו כבר שבעים רשויות ובשנה הקרובה עוד ארבעים רשויות להכשרה.
<אריה מור: צל"ח החירום הבית הספרי – כדי להפעיל אירוע חירום ולא משנה אם זה כרגע קורה אד הוק או אם זה לייצר עבודה בשעת חירום, יש לנו מטה חירום בית ספרי שהוא מורכב מאנשי השפ"י, מנהל בית ספר יוכל להרחיב על זה אם ירצו פה, בדיון, ומפעילים פה מספר מורים, כי לפנות בית ספר כמו אירוע שעכשיו פתאום ירי טילים בצפון, ולפנות בית ספר בשעת חירום, גם לא במצב של מלחמה, זה אירוע.
<אריה מור: זה לא אירוע פשוט.
<אריה מור: בשריפה האחרונה בכרמל, ובזיכרון גם כן, היה צריך לפנות תלמידים מגני הילדים ומבתי הספר וההורים היו צריכים לבוא ולקחת, אז יש פה נוהל שלם של התנהלות סביב העניין הזה.
<אריה מור: בתוך בית הספר יש לנו גם בעלי תפקידים ואנחנו מכשירים את בעלי התפקידים לעניין.
<אריה מור: כדי לייצר את כל המערך הזה אנחנו עושים הכשרות ברמת התלמידים, ברמת עובדי ההוראה, צוותי ההוראה וברמת הרשות המקומית.
<אריה מור: ברמת התלמידים, פיקוד העורף ירחיב, יש לנו תוכנית חירום רב גילאית שאנחנו מלמדים את הילדים בכיתות ב', בכיתות ה', בכיתות ז' וכמובן בכיתות י', אני ארחיב, תוכנית שלמה שירחיבו עליה פיקוד העורף.