GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אריה מור: הדבר השני שהוא קשור לרעידות אדמה, שהוא לא נתון בסקירה, אנחנו יצאנו השנה יחד עם פיקוד העורף להכשרה של כל כיתות י', לחילוץ קל, מתוך הבנה שעד שכוחות החילוץ של פיקוד העורף יגיעו, אנחנו למעשה מכשירים ארבעת אלפים ומאה כיתות, כל מחזור השנתיים של כיתות י', גם עזרה ראשונה עשר שעות וגם חילוץ קל.
<אריה מור: עזרה ראשונה, זה כבר עובד שנים.
<אריה מור: חילוץ קל, בימים אלה אנחנו סופרים, כבר עברנו שלושים וחמישה אלף תלמידים ועד סוף השנה נסיים את השנתון, שזה מהלך חדש.
<אריה מור: הכשרת הצל"ח ומטה חירום בית ספרי – כרגע בתקציב ייעודי שהקצנו לעניין הזה.
<אריה מור: השירות הפסיכולוגי מארגן יחד עם רשות חירום לאומית, מכשירים, עוברים רשות-רשות, בית ספר- בית ספר.
<אריה מור: יש לנו תוכנית שנתית להכשרה בתור צוות חירום שינהל את בית הספר בשעת חירום, שזו תורה כתובה בפני עצמה.
<אריה מור: בנושא של תרגילים, ונאמר פה לגבי תרגילים.
<אריה מור: אנחנו למעשה מתרגלים, לשאלתך, את מערכת החינוך שלוש פעמים בשנה.
<אריה מור: פעם ראשונה, בתחילת שנה.
<אריה מור: כל בית ספר חייב לעבור גם את תרגול רעידת אדמה, גם טילים וכו', למה?
<אריה מור: ילדים עוברים מתיכון לזה וכן הלאה וכן הלאה.
<אריה מור: בפברואר יש לנו תרגיל לאומי שלנו, של מערכת החינוך יחד עם פיקוד העורף.
<אריה מור: הוא מסייע לנו.
<אריה מור: ב-20 בפברואר, תרגיל שהמוכנות שלו מתחילה בשלושה חודשים האחרונים והשיא שלו זה ביום התרגיל, כל מערכת החינוך בשעה 10 בבוקר מתרגלת.
<אריה מור: השנה זה בתוואי של מלחמה.
<אריה מור: שנה שעברה זה היה בנושא של רעידת אדמה.
<אריה מור: אנחנו מתרגלים בשבוע הזה, אנחנו עושים את זה כשבוע חירום, גם תרגיל של למידה מרחוק.
<אריה מור: נוכל להציג לכם נתונים של ממש הפעלת המערכות הממוחשבות ללמידה מרחוק ומשימות שנותנים לתלמידים.
<אריה מור: אנחנו מתרגלים מתנדבים, עושים תרגיל מתנדבים יחד עם מינהל חברה ונוער כחלק מהמחויבות החברתית.
<אריה מור: כמות התרגילים – אנחנו מתרגלים פעם בשנה תרגיל צונאמי על פי הנחיות רשות חירום לאומית ופיקוד העורף לאותם בתי ספר שמיפינו, שהם נמצאים בתוך אותו תוואי.
<אריה מור: בנינו לזה סרטון, חומרי הדרכה.
<אריה מור: יש לזה מערכת שלמה, וכמובן בעיקר את הרשות המקומית שזה את המכלולים ומחלקות החינוך.
<אריה מור: לגבי מיגון, שזה חלק מאותה תפיסת היערכות למלחמה.
<אריה מור: כל בית ספר שניבנה במדינת ישראל, ניבנה עם המיגון התקני.
<אריה מור: כל תוספת כיתות לבית ספר קיים, שזה כל מה שקשור למינהל הפיתוח ותוכנית החומש של מינהל הפיתוח, הוא ניבנה עם התקן הקיים.
<אריה מור: הפערים במדינת ישראל במיגון תקני הוא בערך משהו בין 30% ל-35%, בכלל בכל המדינה.
<אריה מור: כן תמ"א, לא תמ"א, אתה מכיר את הסיפור הזה.
<אריה מור: במערכת החינוך לאור כל הפעולות שנעשו בתוספות מיגון, גם בעוטף עזה, הכמויות ירדו לסדר גודל של בין 20% ל-25%.
איציק שמולי: איך זה יכול להיות, אדוני?
איציק שמולי: אם סגן השר בא למליאת הכנסת ואומר שיש אלף וארבע מאות מבנים שמועדים לסיכון גבוה - - -
<אריה מור: רגע, רגע, אתה מדבר על רעידות אדמה.
<אריה מור: אני מדבר איתך על מיגון למלחמה, נגד טילים.
<אריה מור: תיכף אני אגיע לרעידות אדמה.
<אריה מור: בתחום הזה יש לנו תוכניות חלופיות, א', למידה במשמרות.
<אריה מור: אין מצב שמיליארדים יכולים להיות מושקעים עכשיו במיגון כמו עוטף עזה, ולכן ה-25% האלה, המענה לזה זו למידה חלופית, למידה במשמרות על פי תוכנית אב רשותית לטובת הפעילות, וגם יישמנו את זה במלחמה האחרונה.
<אריה מור: בעיקרון, כל מוסד חדש ניבנה כבר לפי התקן וזה השלב של הג"א.
<אריה מור: לגבי עוטף עזה, זה 100%.
<אריה מור: הושלם מיגון ב-7 עד 15 באופן מלא, לא מיגון מלא אלא את התוספת הנדרשת, את תקן של חצי מטר לתלמיד.
יעקב מרגי: כשאתה אומר 7 עד 15, לא כולם יודעים מה מתכוונים, קילומטרים.
<אריה מור: כן, קילומטר, בעוטף עזה מ-0 עד 7 קילומטר, יש מיגון מלא.
<אריה מור: מ-7 עד 15, הושלם המיגון התקני ל-100%, חצי מטר לתלמיד וכרגע יש תוכניות להשלים בהמשך.
<אריה מור: עשו גם את הפעולה הזאת, פיקוד העורף ירחיבו, בצפון, מ-0 עד 4 ומ-4 עד 9.
יעקב מרגי: אם הבנתי אותך נכון, אין כוונה למגן 100%.
יעקב מרגי: יש תפיסה לתת מענה בצורה כזו או אחרת.
יעקב מרגי: כרגע אין החלטה למגן 100%, אבל לתת מענה, יש.
<אריה מור: יש.
<אריה מור: המענה הוא מענה ללמידה במשמרות על פי מדיניות המיגון של פיקוד העורף.
יעקב מרגי: על פי החלטת הממשלה ומדיניות פיקוד העורף יש לנו היום מענה למרחב בטוח בזמן מלחמה, טילים, לפי התפיסה הזו של פיקוד העורף?
יעקב מרגי: יש מענה מלא.
<אריה מור: בכל מקום שאין מיגון תקני, יש לנו את הכי מוגן שיש.
יעקב מרגי: זה מספק.
<אריה מור: זו התוכנית.
יעקב מרגי: אני אשאל שאלה משלימה.
יעקב מרגי: יש מציאות היום שישנו בית ספר, מוסד חינוכי, מגני ילדים ועד כל מוסד ששייך למוסדות במערכת החינוך, כולל השכלה גבוהה, מתנהל כשאין לו מענה של 100% לפי אותה תפיסת הגנה לגבי טילים?
יעקב מרגי: זו שאלה אליך, רק תציג את עצמך.
<אריאל בליץ: אריאל בליץ, ראש מחלקת אוכלוסייה בפיקוד העורף.
<אריאל בליץ: בתאום עם משרד החינוך, שעת מלחמה, כי לשם אנחנו באמת מכוונים בהקשר של מדיניות, בתאום שאנחנו עושים כבר בשגרה, יכול מאוד להיות שיהיו מוסדות לימוד שבגלל שאין להם מענה מלא, אז נגדיר יחד עם משרד החינוך שלומדים במשמרות או שלומדת רק השכבה הגבוהה.
<אריאל בליץ: זה גם נורא תלוי בהערכת המודיעין, זה נורא תלוי באזור הגיאוגרפי, במרחק שלו מהגבול וכיוצא באלו.
<אריאל בליץ: התאום שלנו למול משרד החינוך כבר בשגרה, ומדיניות ההתגוננות שאנחנו נפיץ בחירום, במצב מסוים יכולה להגיד שאין מגבלה, במצב מסוים יכולה להגיד, יש מדרגות שונות.
<אריאל בליץ: יכולה גם להגיד שהלימוד הוא אך ורק אם התלמידים יכולים להגיע למרחב מוגן תקני, ואם חלק מהם לא יכולים להגיע בזמן ההתגוננות הנדרש, אז הם לא ילמדו וחבריהם או חלק מבית הספר כן.
<אריאל בליץ: יכול מאוד להיות שיהיה מוסד חינוכי שאם אנחנו מגדירים נגיד במדרג מסוים שהלימודים יהיו רק תחת מיגון תקני ואין מספיק כזה בבית הספר, אז במוסד הספציפי הזה לא יתקיימו לימודים.
יעקב מרגי: במציאות הנוכחית שאנחנו נמצאים בה, שזה לא מלחמה, אבל אירוע טילים, הבנו, 0-7, 7-25.
יעקב מרגי: מעבר לזה, היום מוסדות חינוך ברחבי הארץ, כי כבר אני חושב שכל הארץ מוקפת באיום הטילים, האם יש מוסד חינוך שאין לו מענה במצב של אותו טווח התראה, שילדים יכולים להתפנות למרחב מוגן?
<אריאל בליץ: הם ינקטו על פי מדיניות שאנחנו מגדירים אותה, הכי מוגן שיש.
<אריה מור: הם לא ילמדו בשלב של התראה וזמן יקר.
<אריה מור: כשאנחנו נכנסים למצב של מלחמה, הרי לא יהיה פתע-פתע.
<אריה מור: אם יהיה פתע-פתע לכל המדינה, זו שאלה אחרת, אבל אנחנו נכנסים - - -
יעקב מרגי: אירוע טילים אני מדבר כרגע.
<אריה מור: אירוע טילים, יש מה שנקרא היערכות זמן יקר.
<אריה מור: בזמן יקר מקבלים הנחיות ואומרים, מרגע זה בית הספר הזה כן לומד או לא לומד.
יעקב מרגי: כרגע בתל אביב לצורך העניין, גוש דן, אחד מהיישובים יש בית ספר שאין בו מרחב מוגן והוא מתקיים.
<אריה מור: היום כן.
<אריאל בליץ: בהנחה ולא עלינו יתקיים כזה אירוע ללא שום התראה, ללא שהוצאנו הנחיות מקדימות, הוא קורה כאן ועכשיו, התלמידים, גם אם אין להם מרחב מוגן, ינהגו על פי מה שהם מתורגלים, של הכי מוגן שיש.
איציק שמולי: זה הרבה מעבר לגוש דן.
איציק שמולי: זה לא רק גוש דן.
יעקב מרגי: ברור, נתתי דוגמא.
יעקב מרגי: הכי מוגן שיש זה לשכב ברצפה, לשים ידיים על הראש או תחת השולחן.
<אריה מור: מיפינו, בכל בית ספר הקב"טים ברשויות המקומיות, בית ספר-בית ספר.
<אריה מור: יש תוכנית בית ספרית של אתרים.
<אריה מור: רעידות אדמה מבוסס על ארבע רגליים, אחד, זה תורה ונהלים.
<אריה מור: פעם היו נשכבים מתחת לשולחנות.
<אריה מור: לפני שלוש שנים בוועדה של פרופ' אשכנזי שינינו את התוכנית.
<אריה מור: חיזוק מבנים הוא הדבר הכי חשוב להתעסק איתו ולכן אנחנו שינינו את הנהלים, שיוצאים כמה שיותר מהר מהמבנה.
<אריה מור: הטמענו את זה במערכת, תרגלנו את זה במערכת כבר כמה פעמים.
<אריה מור: הדבר השני זה הנושא של הכשרות.
<אריה מור: בתוכנית הרב גילאית אנחנו מכשירים עכשיו את כיתות י'.
<אריה מור: יותר מזה, אנחנו עכשיו סיימנו מכרז ואני הולך להתקין בבתי הספר האלה ערכות לחילוץ קל כדי שיהיו להם אמצעים כדי לקחת איתם, לטפל בסיוע עצמי, כי עד שיבואו גדודי החילוץ של פיקוד העורף ייקח זמן.
<אריה מור: הדבר האחרון זה הנושא של מערכות ההתראה וחיזוק המבנים.
<אריה מור: חיזוק המבנים הוא הכי חשוב, כי מבנה חזק, הוא ייתן את המענה ויוכלו יותר תלמידים להינצל, לצורך העניין.
<אריה מור: החלטת הממשלה מדברת, יושב איתנו פה ירון אופיר.
<אריה מור: אני אשמח מאוד אם תיתן לו להסביר, כי עליתם על הנושא הזה.
<אריה מור: משרד החינוך לקח חברת מהנדסים.
<אריה מור: כרגע המל"ל לוקח גם את ירון להיות היועץ של מדינת ישראל בתחום הזה, כי אנחנו המשרד שהתקדם.
<אריה מור: מתוך אותם אלף ושש מאות בתי ספר שנבנו לפני 1980, חילקנו אותם על פי ועדת ההיגוי, לרעידת אדמה, לפי הסיכום, מאתיים ראשונים על השבר יגור והשבר הסורי-אפריקאי.
<אריה מור: אותם מאתיים ראשונים כבר נמצאים בשלבי תכנון מתקדם.
<אריה מור: ארבעים ושמונה מהם חוזקו או נמצאים בשלבי סיום של החיזוק.
<אריה מור: זה תהליך.
<אריה מור: אני רוצה שיסבירו בדקה מה זה אומר לעצור בית ספר מהלימודים שלו כדי לחזק אותו.
<אריה מור: כל אחד מבין את זה מהשיפוט שלו בבית, אבל יש לזה משמעות כבדה מאוד.
<אריה מור: שישה עשר בתי ספר מתוך המאתיים האלה, הוחלט להרוס אותם כי זה לא שווה לעשות את החיזוק, וכרגע מינהל הפיתוח מתקצב לצורך בנייתם מחדש, כך שאנחנו נעמוד על חמישים ומשהו מוסדות.
<אריה מור: התקציב שלנו הוא 80 מיליון שקל בשנה, 40 מיליון משרד החינוך, 40 מיליון אוצר.
<אריה מור: מתוך אותם 140 מיליון שאתה מדבר עליהם, הוא מנוצל על ידי משרד החינוך באופן מלא.
<אריה מור: אתה יכול לבדוק אצל האחרים כמה מנוצל, באופן מלא ואנחנו מתקדמים.
<אריה מור: אשמח אחרי שאסיים, לתת לירון אופיר להסביר מה המשמעות כשהוא עובד מול רשות מקומית בתכנון, בליווי של פרויקט כזה, ויש לנו כמה דוגמאות.
<אריה מור: למשל, בתי ספר בחיפה ששודרגו, בטבריה שדרגנו, באילת.
<אריה מור: מתוך השמונה שודרגו כבר שבעה אם אני לא טועה.
<קריאה: חמישה הסתיימו.
<אריה מור: חמישה הסתיימו ולכן אנחנו נמצאים בקצב מתקדם.
איציק שמולי: אדוני, אני לא חושב שהקצב הוא מתקדם.
איציק שמולי: אני חושב שאתה טיפה מפריז.
איציק שמולי: יש לך שישה עשר בתי ספר - - -
<אריה מור: שישים וארבע הסתיימו, מאה נמצאים בשלבי תכנון.
<אריה מור: ירון אופיר, תסביר בבקשה.
איציק שמולי: לא מלוא האחריות כמובן היא עליך ועל הכתפיים שלך, אבל בוא נבין את מה שאתה אומר.
איציק שמולי: ההימור שמדינת ישראל לוקחת לגבי אותם אלף ושש מאות מבנים, כאן אין היערכות מיוחדת, הכי טוב שיש, כמו שאתה קראת לזה, אדוני, נציג פיקוד העורף.
איציק שמולי: כאן ההימור של מדינת ישראל, שאם יש עד 2035 רעידת אדמה, הקצב שבו אנחנו מתקדמים זה עשרים בתי ספר לשנה.
איציק שמולי: זה מה שאתה אומר.
<אריה מור: אני רוצה לסיים את מערכות ההתראה.
<אריה מור: דיברה גבירתי על מערכות התראה.
<אריה מור: בגלל החיזוק שייקח עשרים וחמש שנה, לצורך העניין, על פי החלטת הממשלה וההתקדמות שלנו, נסביר אותה, פנינו לראש הממשלה לפני שלוש-ארבע שנים וביקשנו 10 מיליון שקל לטובת התקנת מערכות התראה מקומיות לרעידות אדמה בבתי הספר שניבנו לפני 1980, כלומר כל אותם בתי ספר.
<אריה מור: עשינו קול קורא לרשויות.
<אריה מור: תקצבנו את הרשויות, התקנו בכל האלף ושש מאות בתי הספר האלה מערכות התראה מקומיות.
<אריה מור: יותר מזה, בשניים האחרונות הוספנו מתקציבנו והגענו כבר לכמעט שלושת אלפים מערכות.
<אריה מור: בכוונתנו תוך שלוש-ארבע שנים, עד 2020-2021, כל שנה 2 מיליון שקל יחד עם רשות חירום לאומית, להביא למצב שבכל בתי הספר תהיה את המערכת המקומית, מתוך הבנה שעד שהמערכת הלאומית תוקם בעוד שנתיים-שלוש ועד שתהיה תהיה מבצעית, יהיה לנו גם מערכת מקומית וגם מערכת ארצית לרעידת אדמה.
<אריה מור: היא נראית בצורה כזאת.
<אריה מור: היא נותנת 10-15 שניות ב"גג", במקרה הטוב, אבל עדיין זה משהו.
<אריה מור: יצאנו למכרז לפיקוח על החברות ועל ההתקנה של המערכות האלה.
<אריה מור: אנחנו מתחילים להפעיל אותו השנה כי אין תקן במדינת ישראל, אין גורם שמטפל בזה וכל הפעולות שאנחנו עושים זה כדי לייצר את אותה מעטפת, איך אומרים, בכוחנו הדל, ואנחנו עכשיו עושים על זה גם פיקוח ובקרה.
יעקב מרגי: ירון אופיר, אני מהנדס בעל תואר שני במבנים עם התמחות ברעידות אדמה.
יעקב מרגי: חבל שחבר הכנסת שמולי הלך, כי המספרים שהוא נקט הם לא מדויקים.
יעקב מרגי: אלף ושש מאות זה מספר שכרגע נקבע ב-2010 והוא כללי.
יעקב מרגי: מספרים דומים נקבעו במדינות דומות לנו, כמו בבריטיש קולומביה.
יעקב מרגי: בסוף בריטיש קולומביה מטפלת בשלוש מאות בתי ספר.
יעקב מרגי: ב-15.11.2017 אושרה בוועדת ההיגוי לרעידות אדמה רשימה מצומצמת, הרבה יותר מפורטת והרבה יותר בדוקה של שלוש מאות מבנים.
יעקב מרגי: שלוש מאות המבנים האלה הם מבנים בסיכון הכי גבוה.
יעקב מרגי: זה נבדק לפי מספר קריטריונים.
יעקב מרגי: בסיכון, גם העובדה שהם יושבים על השבר?
<ירון אופיר: הם ממש יושבים על השבר.
<ירון אופיר: באלף ושש מאות יש בתי ספר באזורים לא ססמיים ובהרבה בתי ספר, מתוכם גם שאנחנו הולכים לסיורים, הם לא רלוונטיים לשדרוג.
<ירון אופיר: המספר החדש שבאמת צריך לבוא לדיון כרגע בשלב הראשון הוא שלוש מאות בתי ספר, מתוכם חמישים ששודרגו, עוד עשרים נפסלו, לא שש עשרה.
<ירון אופיר: התחיל טיפול במאתיים וארבעים בתי ספר.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי התחיל טיפול, מה זה כולל?
<ירון אופיר: טיפול בבית ספר מתחיל בסיור של משרד החינוך.
<ירון אופיר: מנהלת אגף החינוך שנעדרת בגלל חולי היום יחד עם יועץ, שזה אני או מקביל אלי.
<ירון אופיר: בתוך הרשות יש לנו אישור מוועדת ההיגוי לסדר את סדר העדיפויות למיגון בהתאם לממצאים בשטח בזמן הסיור.
<ירון אופיר: אנחנו קובעים את בתי הספר עם כמות התלמידים הכי גדולה, במצב הכי גרוע.
<ירון אופיר: טרומי למשל, בלי קשר לשנת הקמה, עולים מייד לראש הרשימה בגלל הבעייתיות הגדולה שלהם.
<ירון אופיר: זה נושא שמטופל בנפרד עכשיו.
<ירון אופיר: לא ארחיב בזה.
<ירון אופיר: הרשות, היא בעלת השטח, היא חייבת להיכנס לעניינים כי משרד החינוך רק מתקצב אותה.
<ירון אופיר: היא מגישה שטחים לאישור, מתחיל הליך של הרשאת תכנון, בחירת יועצים.
<ירון אופיר: יש סדר גודל של חמישה עשר משרדים בסך הכול בארץ שבאמת בתוך התחום ויכולים לעשות את זה ואנחנו מנחים אותם.
<ירון אופיר: הם עושים דוח ראשוני שנקרא "דוח 30%" שלפיו מחליטים אם בית הספר הולך לשדרוג או להריסה.
<ירון אופיר: אם העלות היא מעל 30% עד 50%, כבר לא משתלם לשדרג אותו.
<ירון אופיר: יש השלמה של תכנון.
<ירון אופיר: כאן זו ממש עבודה שונה לגמרי מתכנון של מבנה חדש.
<ירון אופיר: נכנסים לקרביים של בית הספר החולה, מאתרים בדיוק את הבעיות, כי אי אפשר לבנות מעטפת בטון על כל בית ספר.
<ירון אופיר: זה יהרוס ואי אפשר יהיה ללמוד בבית הספר ואין מקומות חלופיים, לכן השדרוג נעשה בשיטות מתקדמות.
<ירון אופיר: מוצאים באמת את הבעיות, את החוליים ומטפלים בפינצטה במקומות שבהם צריך.
<ירון אופיר: לפני שמתחילים את השדרוג ומאשרים תכנון, הרשות ובית הספר מגישים תוכנית מבצע ממש, שכוללת איפה מפנים את התלמידים, איך עושים את זה בדירוג, צריך בית ספר חליפי, צריך יבילים.
<ירון אופיר: יש ממש פקודת מבצע שלמה כדי שבאמת אפשר יהיה לצאת לחיזוק.
<ירון אופיר: רק אחרי שזה מוכן, משרד החינוך מאשר ומתקצב לביצוע ומפה הולך למכרז.
<ירון אופיר: אחרי מכרז זה דומה יותר לפרויקט רגיל, רק שיש בו אמצעים יותר מתקדמים כמו של יריעות, פייבר - - - ספולימר, מרסנים, אלמנטים מבזבזי אנרגיה ודברים שאפשר יהיה לעשות בבית ספר פעיל תוך כדי פעילות.
<ירון אופיר: בגלל שזה מבנה קיים, יש הרבה פעמים תקלות.
<ירון אופיר: בגלל אי ודאות שקיימת, נתקלים בתקלות וצריך לפתור אותן תוך כדי ביצוע.
<ירון אופיר: התהליך הזה לוקח בין שלושה חודשים במקרים הכי טובים, של בית ספר שהשדרוג בו הוא לא גדול, עד שלוש שנים במקיפים הגדולים ואפילו יותר, לכן זה תהליך שאי אפשר לגמור אותו, לא בדקה ולא בחמש שנים, והקצב סביר יחסית למה שיש ובהשוואה למדינות אחרות.
יעקב מרגי: לא בדקה, מסכים איתך, אבל לא בחמש שנים, רוצה להתווכח איתך.
יעקב מרגי: אני הולך אתכם.
יעקב מרגי: אני גם מאלה שלא נסחב ואומר, עכשיו יש חשש שתהיה רעידת אדמה, בואו נהפוך את המדינה ונעשה.
יעקב מרגי: צריך לקבוע אזורי סיכון.
יעקב מרגי: אותם בתי ספר, כמה אמרת שהם נמצאים על השבר?
<ירון אופיר: יש כשלוש מאות ברצועות הססמיות 1 עד 5, הגבוהות.
יעקב מרגי: מתי התקבלה החלטת ממשלה?
<ירון אופיר: ב-2010 התחיל הפרויקט.
<ירון אופיר: עד 2012 הוא נתקע כי אין אמצעים הנדסיים בארץ וכו'.
<ירון אופיר: מ-2012 יש התקדמות די יפה.
יעקב מרגי: מתי אנחנו מסיימים עם כל השלוש מאות?
<ירון אופיר: מפה יש סדר גודל של בין חמישה לעשרה בתי ספר שנוספים כל שנה.
<ירון אופיר: אנחנו ניצלנו בשנה האחרונה את כל התקציב, את כל ה-80 מיליון.
<ירון אופיר: זה ייקח לפי דעתי - - -
יעקב מרגי: אתה אפילו לא יכול לומר לי את השנים, אתה יודע למה?
<ירון אופיר: נכון, לא יכול.
יעקב מרגי: זה תלוי תקציב.
<ירון אופיר: מפה זה כבר תלוי תקציב.
יעקב מרגי: תוקצבו 80 מיליון ₪?
<ירון אופיר: שנתי.
יעקב מרגי: שנתי, זה מקרי.
יעקב מרגי: ישבתי שם.
יעקב מרגי: יכלו לקבוע את זה לעשר שנים, לחמש שנים ולעשרים שנה.
יעקב מרגי: זה מקרי.
יעקב מרגי: השאלה היא כזו, האם המדינה כמדינה או הממשלה כממשלה, בהחלטתה או בקביעת גודל התקציב או בקביעת תפיסת הביטחון של הסוגיה הזו, מודעת ואומרת במילים אחרות, רבותיי, אני לוקחת את הסיכון, העבודה הזו לא תסתיים, במיוחד בגידול של ממוצע של עשרה בתי ספר בקווים - - -
<ירון אופיר: גם אם יהיו את כל האמצעים, אתה לא תוכל לעשות יותר במקסימום מבחינת המורכבות של הפעולה, לא תוכל לעשות יותר מסדר גודל של ארבעים-חמישים לשנה, גם אם אתה תשקיע את כל המשאבים שיש.
<ירון אופיר: המורכבויות ברשויות, אני הסברתי מה זה אומר לטפל בבית ספר קיים.
<ירון אופיר: יש איזשהו סף.
יעקב מרגי: אתה אומר, ממוצע 50 בתי ספר?
<ירון אופיר: אנחנו עכשיו מתקרבים לשם.
יעקב מרגי: מתי התחלנו לעבוד על זה?
<ירון אופיר: בפועל, ב-2012-2013.
יעקב מרגי: אני מצטמצם איתך לאזורי הסיכון על השבר, מצטמצם איתך ליכולות האובייקטיביים.
<ירון אופיר: עשינו שישית בשלוש שנים.
<אריה מור: חשוב להבין שב-2012 לא הייתה במדינת ישראל, לא תורה, לא נהלים.
<אריה מור: מי שפנה, וכרגע מדינת ישראל מאמצת את הנהלים ואת התקנים ואת שיטות העבודה והמל"ל לוקח - - -
יעקב מרגי: בריטיש קולומביה, הבנו שזה משרד החינוך מוביל.
יעקב מרגי: אני אתן לך ציון בין משרדי ממשלה, עובר, ואני אזעק בממשלה שעדיין מערכת החינוך לא - - - .
יעקב מרגי: אנחנו פה מהדיון הזה רוצים לצאת עם מסקנות.
יעקב מרגי: אם הייתי שם במקומך, הייתי אומר, תעזור לי לעזור לך.
יעקב מרגי: עכשיו אני אומר לך, תעזור לי לעזור לך.
יעקב מרגי: אני לא בא לתקוף.
יעקב מרגי: אני חושב שגם הממשלה כשהיא החליטה, עדיין לא ראתה את זה בתמונת מצב כוללנית.
יעקב מרגי: הצטרף אלינו מוביל היום הזה.
יעקב מרגי: הוא רץ מדיון לדיון.
יעקב מרגי: דנו אותך לזכות, גם אם לא תגיע, נבין אותך, אז הגעת.
יעקב מרגי: אני אתן לחבר מועצת עיריית רחובות.
יעקב מרגי: אני הבנתי את הסוגיה הזו, אבל עדיין אם אני לוקח את הנתונים האובייקטיביים, אני לא רוצה לקפוץ מעל - - -
<ירון אופיר: כן, זה חמישים משלוש מאות ולא חמישים מאלף ושש מאות.
יעקב מרגי: הבנו, קיבלתי.
יעקב מרגי: אתה רואה שהלכתי איתך.
יעקב מרגי: אני מאלה שלוקח את חוות הדעת של אנשי המקצוע בממסד, אבל גם צריך לבקר את הממסד, האם הוא באמת רואה נכונה, האם הוא באמת חותר להגיע ליעד, ואני אומר לך, עדיין אנחנו לא בקצב הנכון, לא בקצב הראוי, לא במיצוי הפוטנציאל.
יעקב מרגי: אמיר ירון.
<אמיר ירון: אמיר ירון, חבר מועצת עיריית רחובות, מחזיק תיק ההתחדשות העירונית ברחובות, קרי, כל הנושא של התמ"א, פינוי בינוי.
<אמיר ירון: מתוקף התפקיד אני גם עוסק בבדיקת מוכנות מערכת החינוך, מבני החינוך לרעידת אדמה.
יעקב מרגי: רחובות על השבר?
<אמיר ירון: אנחנו לא על השבר, אבל אני כן יכול לומר שלפני שלושה חודשים הייתה רעידת אדמה ברחובות.
<אמיר ירון: אני אישית עברתי דירה ברחובות בגלל רעידת אדמה לפני עשר שנים, שזעזעה את כל רחובות, ואנחנו לא נמצאים על השבר.
יעקב מרגי: קיבלת קצת שאריות מהזעזוע שהיה על השבר.
<אמיר ירון: כשאמרתי שאנחנו לא בסטטיסטיקה, אז אנחנו לא במסגרת השלוש מאות מבנים.
<אמיר ירון: אני פניתי לשר החינוך וקיבלתי תשובה לא על שלוש מאות אלא על אלף ושש מאות מבנים שבודקים כרגע.
<אמיר ירון: כשרחובות נמצאת במקום השבע מאות ועשרים, מדברים שבשנת 2025 אולי יתחילו לחזק מאה מבני חינוך, בתוך זה גני ילדים.
<אמיר ירון: מאה מבני חינוך שניבנו ברחובות לפני 1980.
<אמיר ירון: למה 1980?
<אמיר ירון: כי אז נקבע תקן של הגנה של המוסדות מפני רעידות אדמה.
<אמיר ירון: מאה יחידות כאלה ברחובות, גני ילדים, מתוך זה שלושים ושניים בתי ספר, אנחנו מדברים על אלפי תלמידים שחשופים - - -
עמיר פרץ: אבל עד 2025 הם לא יהיו בבתי הספר.
יעקב מרגי: יהיו אחרים.
<אמיר ירון: עד 2025 אנחנו לא נקבל אפילו שקל אחד, כשאנחנו נמצאים במצב של סיכון, שיש רעידות אדמה אצלנו.
<אמיר ירון: אני פונה למשרד החינוך, משרד החינוך אומר, יש לנו 40 מיליון שקל, 50 מיליון שקל, בוא תוכנית כבקשתך כאילו, רעידות האדמה, ולכן אני באתי לפה, כי אני מתעסק עם זה הרבה זמן ואני מרגיש אטימות.
יעקב מרגי: אמיר, אני אשאל אותך שאלה.
יעקב מרגי: אתה נבחר ציבור ועושה עבודתך נאמנה ואני רק מצדיע לך, אבל אני רוצה לשאול אותך שאלה.
יעקב מרגי: יבואו אנשי המקצוע ויגידו לך, זה שאתה חושש וחרד, זה טוב, ויש גם מפלגות שקמו על החרדה.
יעקב מרגי: זה שאתה חושש וחרד, הכול בסדר גמור, אבל מדינה מתנהלת לפי תפיסת ביטחון, רמת האיום, רמת סיכון וכל מיני תפיסות.
יעקב מרגי: יושב איתנו שר ביטחון לשעבר.
יעקב מרגי: אם הוא היה מנהל את מדיניות ביטחון ישראל לפי החששות של כל אימא מרוקאית או פולניה, היינו גומרים את התקציב ביום הראשון.
יעקב מרגי: אז יש תפיסה ואני הולך לשם.
יעקב מרגי: אני כיו"ר ועדה צריך לברר אם יש תפיסה, אם נבדקו, אם נקבעו כללים.
יעקב מרגי: אחרי שנקבעו הכללים, האם משרדי הממשלה חותרים ליעד הזה, לכסות את כל היעד.
יעקב מרגי: מה אני מצפה ממך כחבר מועצה?
יעקב מרגי: א', לדרוש את אותה תפיסה, לבדוק ברחובות באיזו רמת סיכון, איזה בתי ספר אצלכם ולפי זה לבוא.
יעקב מרגי: אני לא יכול להתמרמר על הכול.
<אמיר ירון: מכובדי, אני בדקתי עם ראש העירייה אצלנו.
<אמיר ירון: בדקתי עם מערכת החינוך אצלנו.
<אמיר ירון: בדקתי את כל הפרמטרים.
<אמיר ירון: בסוף הגענו למסקנה שברחובות יש מאה מבני חינוך.
יעקב מרגי: יש קצין קישור של פיקוד העורף לרחובות כפי שאני יודע.
יעקב מרגי: ישבת איתם?
יעקב מרגי: בדקת את זה עם התפיסה?
<אמיר ירון: לרחובות אני לא יודע שהגיעו - - -
יעקב מרגי: יש תפיסת חירום לכל רשות מקומית, נכון איציק קיקוס?
יעקב מרגי: אתה לימדת אותי משהו בחיים כשהייתי יו"ר ועדת פס"ח.
<אמיר ירון: אני בדקתי את זה.
<אמיר ירון: אני שאלתי אותו אם יש נתונים מדויקים פר בית ספר.
<אמיר ירון: אנחנו בדקנו לא על בסיס נתונים של העורף, בדקנו על שנתון, קרי בתי ספר שניבנו לפני 1980.
<אמיר ירון: מה אני מצפה?
<אמיר ירון: אני הרי לא רוצה עכשיו 100 מיליון שקל כדי לבנות ולחזק את מערכת החינוך, אבל בהחלט לבנות תוכנית חומש שתזרים לרחובות 2, 3, 4, 5 מיליון שקל בשנה.
יעקב מרגי: אולי 100?
יעקב מרגי: אם צריך 100, למה 2?
יעקב מרגי: השאלה אם צריך או לא צריך בטווח הזה.
<אמיר ירון: ברשותך, דבר שני, להכניס פרמטר של ערים ותיקות.
<אמיר ירון: רחובות היא משנת 1890, עיר ותיקה שיש בה הרבה מאוד מוסדות חינוך שניבנו בעבר הרחוק יותר, שהם לא עמידים לרעידות אדמה.
<אמיר ירון: לא רק השבר הסורי-אפריקאי.
יעקב מרגי: אמיר ירון, תודה.
יעקב מרגי: פיקוד העורף, בבקשה אדוני.
<אריאל בליץ: אני אגע ברשותך בנושא מרכזי ואני אחלק אותו לשניים.
<אריאל בליץ: נגע בו ראש אגף החירום במשרד החינוך ממש במעט ואני אנסה להרחיב עליו במסגרת הזמן שניתן.
<אריאל בליץ: אני אומר לפני שאני אכנס למצגת, שלושה דברים.
<אריאל בליץ: א', מבלי להפחית מפערים ומדברים שצריך לטפל בהם ובטח גם מבלי לחלק סופרלטיבים, בקשר שלנו כפיקוד העורף עם משרד החינוך בכל מה שקשור להיערכות לחירום, ואני עוד מעט אסביר למה זה כל כך חשוב בעינינו, יש שיתוף פעולה מאוד טוב, מאוד הדוק, ועיסוק של משרד ממשלתי בצורה מאוד הדוקה ומעמיקה לכל מה שקשור להיערכות לחירום.
<אריאל בליץ: למה זה חשוב?
<אריאל בליץ: משתי סיבות עיקריות ולדעתי כולם יסכימו איתי פה בהקשר הזה.
<אריאל בליץ: א', מערכת החינוך היא רכיב מהותי ברציפות תפקוד המשק בחירום.
<אריאל בליץ: אם בתי הספר לא יפעלו, התלמידים יישארו בבית, אז ההורים יישארו איתם בבית ולא ילכו לעבוד ולא ילכו למפעלים החיוניים.
יעקב מרגי: זה עמוד השדרה של תפיסת החירום, התנהלות בחירום.
<אריאל בליץ: בדיוק.
<אריאל בליץ: ראשיתה של שרשרת רחבה יותר.
<אריאל בליץ: מכאן, שהיערכות לחירום נוגעת בשתי נקודות, גם ההיערכות של התלמידים עצמם, שלהם ושל סגל ההוראה כדי שיוכלו באמת להציל את חייהם ולצמצם את מימדי הפגיעה, וגם אנחנו רואים את התלמידים כסוכני שינוי למול המשפחות שלהם, למול ההורים שלהם.
<אריאל בליץ: כשאני בתוכנית לימודים, שאני אגע בה ממש בקצרה עוד מעט, נותן לתלמיד בכיתה ה' שיעורי בית, תבוא למחרת עם תוכנית חירום משפחתית, אז כשאני מנסה להניע אזרח לפעילות, זה מורכב.
<אריאל בליץ: כשהילד מגיע חזרה מבית הספר ואומר, אבא, אימא, אנחנו צריכים להכין תוכנית חירום משפחתית, אני מציג אותה מחר מול הכיתה, אנחנו בין היתר מסתייעים בתלמידים כסוכני שינוי להיבטים רחבים.
עמיר פרץ: אבל הם לא עושים את זה מנקודת מוצא של חרדות שלהם.
<אריאל בליץ: לא, לא, לא.
עמיר פרץ: אני מקווה שהילדים לא מגיעים מבוהלים.
<אריאל בליץ: לא, אדוני.
עמיר פרץ: במקום טראומה מהטילים, תהיה להם טראומה מפיקוד העורף.
<אריאל בליץ: אני מייד אגע בזה.
<אריאל בליץ: אני מקווה מאוד שאתן תשובה לשאלתך.
<אריה מור: כל תוכנית, כל ההצעה, כל חוברת, הכול מאושר על ידי גורמי המקצוע במשרד החינוך, שפ"י, מתאימים לגיל התלמידים וליכולת שלהם.
<אריאל בליץ: (הצגת מצגת) אנחנו לא דוגמים כיתה אחת מסוימת, וכפי שנאמר, אנחנו עושים את זה בשותפות משרד החינוך, וכל החוברות ודברים שאני אראה פה מייד, מאושרות משרד החינוך, פדגוגי ופסיכולוגים.
<אריאל בליץ: אנחנו גם משפרים ומתקנים תוך כדי בהתאם לצרכים מן השטח.
<אריאל בליץ: כיתות ב' ו-ג', הכיתות הצעירות, המורות מלמדות אותם אחרי שאנחנו מכשירים בדברים מאוד בסיסיים, אני אגע בהם עוד מעט.
<אריאל בליץ: כיתה ה', כיתת ליבה שבה מדריכים ומדריכות של פיקוד העורף, שזה תפקידם, הכשרה מאוד ארוכה, מעל לשלושה חודשים בשיתוף משרד החינוך.
<אריאל בליץ: אין אף הכשרה אחרת בצה"ל שיש רפרנט, בעל תפקיד, ממומן משרד חינוך שהוא חלק מהכשרה צבאית, כי זו לא הדרכה צבאית רגילה, זה לבוא לכיתה, זו פדגוגיה אחרת לחלוטין.
<אריאל בליץ: בכיתה ה' אנחנו מעבירים הדרכות, עשרה מערכים שונים.
<אריאל בליץ: אני אגע בזה עוד מעט.
<אריאל בליץ: לא רק מלחמה.
<אריאל בליץ: אני אראה עוד מעט מה הם עושים, וזה מועבר על ידי חיילים וחיילות של פיקוד העורף בבתי הספר.
<אריאל בליץ: כיתות נוספות, כשאני אגיע עוד מעט לכיתה י' ואני אציג בהמשך את הדבר באמת פורץ הדרך שהתחלנו איתו השנה, מאוד רלוונטי לרעידות אדמה.
<אריאל בליץ: אני אראה את זה מייד.
<אריאל בליץ: אפשר לראות פה, רבותיי וגבירותיי, את התכנים שאנחנו עוסקים בהם בכל כיתה וכיתה.
<אריאל בליץ: זה לא רק מלחמה.
<אריאל בליץ: תלמיד בכיתה ה' לומד גם שריפה וחומרים מסוכנים ופעילות חבלנית עוינת, מבלי להפחיד אותו, מבלי להטריד אותו.
<אריאל בליץ: פעולות בסיסיות דרך חוויות של הצלחה, מה עשו תלמידים בגילו שהתמודדו עם אירועים כאלה בעבר.
<אריאל בליץ: כמובן גם מה שקשור לירי טילים ולרעידת אדמה ושאר התכנים כפי שניתן לראות פה בכיתות השונות.
<אריאל בליץ: בכיתה י' אני אגע בהמשך.
<אריאל בליץ: הפסיכולוגיה ההתפתחותית של הילד – התוכנית מותאמת לסוגיות הללו כפי שדיבר חבר הכנסת פרץ לפני מספר דקות.
<אריאל בליץ: הלאה.
<אריאל בליץ: אפשר לראות פה דוגמאות על עזרי לימוד.
<אריאל בליץ: כפי שאמרתי, הם נכתבו בשיתוף משרד החינוך.
<אריאל בליץ: אפשר לראות את ההתאמה לשפות.