GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: אני זוכרת שכשהילדים שלי אמרו לי, לא אימא, הסנדוויצ'ים לא יהיו בשקית ניילון, וכל הנושא של מודעות ואיכות הסביבה וכל אהבת הטבע ועוד ועוד, התחילה בבתי הספר, והחינוך הם בסוף קוני הסוציאליזציה הטובים ביותר בבית, כך שגם הנושא הזה של הבריאות, צריך לשים על זה הרבה יותר תשומת לב.
עליזה לביא: אני מברכת שעד 2020 אתם רוצים להגיע, רק עדיין לא הבנתי מה באמת הולך לקרות.
מירב בן ארי: את מדברת, 2020, על רפורמת סוגי מוצרים?
עליזה לביא: לא, לא, את איחרת.
עליזה לביא: הם הציגו כאן שעד 2020 - - -
מירב בן ארי: הוא דיבר גם על סימון מוצרים.
עליזה לביא: עד 2020 הם אמרו שכל בתי הספר יכוסו בתוך המסגרת הזאת של התוכנית שבעצם - - -
מירב בן ארי: "אפשריבריא"?
עליזה לביא: אדוני, ברשותך, אני יודעת שגם הנושא הזה מאוד קשוב וקרוב אליך.
עליזה לביא: אני הייתי מבקשת לתחום את זה בזמן.
עליזה לביא: 2020 זה מחר.
עליזה לביא: לבוא ולראות כל כמה חודשים כאן בוועדה מה קצב ההתקדמות וכמה בתי ספר נכנסים לתוכנית ואיפה בחלוקה הגיאוגרפית, אדוני, ברשותך.
יעקב ליצמן: אם שמת לב מה שאמרו לך כאן, שרבע כבר בתוכו.
יעקב ליצמן: 1,000 ומשהו מתוך 4,000.
יעקב ליצמן: סך הכול אנחנו באמצע הדרך.
עליזה לביא: כן, אבל אדוני, ברשותך, אני לא יודעת אם יש פה את הזמן, אבל אני לא הבנתי מה קורה בבתי הספר.
מירב בן ארי: אז תבואי לוועדת החינוך, ואני רוצה להגיד לך - - -
יעקב מרגי: היה דיון לפני כחודש.
מירב בן ארי: כי אנחנו עוסקים כל הזמן בנושא.
מירב בן ארי: היא נמצאת כאן כמעט כל חודש וגם מהחינוך והבריאות.
מירב בן ארי: בגלל זה שאלתי איזו תוכנית, כי אנחנו באמת עוסקים כל הזמן, מהפיקוח על האוכל עד להוציא את הקפיטריות שהיו בתוך בתי הספר.
מירב בן ארי: זה לא משהו אחד.
יעקב ליצמן: יש לי עוד הצעה, תעשי ביקור פתע בבתי הספר.
עליזה לביא: אז בואו נעשה סיור באותם בתי ספר - - -
יעקב ליצמן: אני עושה.
מירב בן ארי: הוא עושה.
מירב בן ארי: הוא עשה עם בנט.
יעקב מרגי: נעמוד מקרוב על אחד מבתי הספר שנכנסו.
יעקב מרגי: מירב הייתה אמורה לנהל את הדיון הזה.
יעקב מרגי: ברגע שהגעתי קצת יותר מוקדם, אז היא ניצלה והיא בדיון אחר, אבל אני מודה לה שהיא הגיעה, מודה לה שהסכימה מלכתחילה.
מירב בן ארי: קודם כול תודה שאתה גם נותן לי לנהל ועדות.
מירב בן ארי: זה לא דבר מובן מאליו, והאמת, היה לי דיון מהיר שלי בכספים, אז זה גם יצא טוב, עם גפני שגם עזר לי שם.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד, ואני אומרת לך גם, עליזה.
מירב בן ארי: הוועדה הזאת, זה שהוא בא היום, התקשר אלי בבוקר ואמרת לי שאתה מגיע, זה היה מאוד חשוב, כי החבר'ה שלך נמצאים פה ונמצאים כאן קבוע.
מירב בן ארי: כמעט כל חודש אנחנו עוסקים בענייני בריאות שקשור לתלמידים.
מירב בן ארי: זה לא משהו מנותק.
מירב בן ארי: כל דבר שכמעט נמצא בבית הספר, אנחנו עוסקים בבריאות של התלמידים.
מירב בן ארי: שיעורי ספורט שאנחנו עוסקים בהם, ותזונה נכונה.
מירב בן ארי: דיברת על מקדם סוציאלי.
מירב בן ארי: אפילו הגענו לסדנאות להורים, איך אתה בעצם מחנך הורים, אז בעניין הזה הוועדה עובדת כל הזמן.
מירב בן ארי: דבר שני שרציתי לומר, בתוכנית 2020, זה מאוד מעודד, כי אני לא הבנתי אם דיברנו על הרפורמה של סימון המוצרים שהיא גם 2020 או על זה, אבל זה דווקא מאוד מעודד כי אנחנו לא שמענו הרבה זמן.
מירב בן ארי: רבע מבתי הספר כבר בפנים, אני יודעת, אבל זו פעם ראשונה שאת אומרת לי, מירב, יש איזשהו תאריך שאליהם יכנסו.
עליזה לביא: זה יעד שנקבע על ידי שני מנכ"לים.
מירב בן ארי: זו בשורה מאוד חשובה בעיניי, כי זה כן להכניס את בתי הספר.
מירב בן ארי: אני מסכימה עם עליזה בעניין הזה.
יעקב מרגי: צריך לעקוב, לעשות אבני דרך ולבחון.
מירב בן ארי: אנחנו נעקוב.
מירב בן ארי: אני מסכימה עם עליזה גם בעניין של הבית, ואני מדברת על זה כל הזמן, שבסוף חייבים שגם יהיו סדנאות להורים, כי זה לא עוזר שאנחנו באים ואומרים, ואני אומרת את זה כי יש לי מקרה כזה מהבית.
מירב בן ארי: האחיינים שלי הם רחוק מאוד מתפריט ברי, ואני כל הזמן בשיחות בכלל עם אחותי, אני מודה.
יעקב מרגי: גם הם אוכלים מקסיקני?
מירב בן ארי: לא, יותר גרוע מזה, תאמין לי.
מירב בן ארי: זה חומוס, צ'יפס.
מירב בן ארי: אין סלט.
מירב בן ארי: בוא נגיד שהרפורמה של הסימון לא תעבור אצלי בבית.
יעקב ליצמן: מירב, מה את רוצה, אם יש ראשי ערים שאוכלים כלבים?
מירב בן ארי: זה העיר שלי ואני מכירה אותו וזה נורא.
יעקב מרגי: אחמד טיבי, בבקשה אדוני.
אחמד טיבי: אני רוצה להודות לסגן השר במעמד של שר, שהועיל להשתתף בוועדה הזאת.
אחמד טיבי: זה מראה כמה חשיבות יש לדיון ולהתייחסות שלו לנושא הדיון.
אחמד טיבי: כבר ישבנו עם סגן השר מספר רב של פעמים, במיוחד בקשר לצורך להגביר מודעות לכמה דברים: השמנת יתר, יתר לחץ דם, סוכרת, עישון, וכולם קשורים.
אחמד טיבי: זה לא ארבע מחלות או הרגלים גרועים שלא קשורים.
אחמד טיבי: הם קשורים.
אחמד טיבי: שיעור נשים עם סוכרת בחברה הערבית ועם השמנה הוא גדול יותר מאשר אצל יהודים.
עליזה לביא: ממש יש לכם גידול, וגם מחלות לב.
מירב בן ארי: היה דיון על הסוכר.
מירב בן ארי: אני ניהלתי את הדיון על הסוכר.
אחמד טיבי: ביום הסוכרת דנו בנושא הזה והעליתי את הנתונים, אדוני השר.
מירב בן ארי: מספרים קטסטרופליים.
אחמד טיבי: נפגשתי עם המנכ"ל מספר פעמים על הצורך לעשות קמפיין של הגברת מודעות, לממן קמפיין כזה בבתי ספר, בבית, במקומות ציבוריים, במוסדות חינוך, בכל מקום, כי ההרגשה היא שזה לא נעשה מספיק.
יעקב ליצמן: אז עשינו.
יעקב ליצמן: הודעתי בתחילת הישיבה שאנחנו עשינו למשל על הנושא של עישון, עשינו קמפיין למגזר הערבי במיוחד, להוריד את העישון שם.
אחמד טיבי: ביום הסוכרת למשל, היו כאן ד"ר באשרה בשאראת ו - - - מואסי.
אחמד טיבי: הם אנשים שעוסקים בחברה הערבית בנושא הזה של חינוך לבריאות, לאוכל בריא.
אחמד טיבי: אני חושב שצריך להשתמש באנשים כאלה בחברה הערבית כדי להרחיב את ההסברה ואת המודעות, כי שיעור התחלואה מארבעת הדברים שאני הזכרתי, הוא הרבה יותר מאשר כל אוכלוסייה בארץ.
מסעוד גנאים: אני מצטרף לברכות לכבוד סגן השר על נוכחותו ועל קיום הדיון החשוב הזה.
מסעוד גנאים: זו לא פעם ראשונה שאנחנו דנים בעניין הבריאות.
מסעוד גנאים: כפי שנזכר, ביום הסוכרת וההשמנה היו נתונים מאוד חמורים, מאוד מסוכנים במיוחד בעניין של החברה הערבית והתלמידים, בני הנוער הערבים.
מסעוד גנאים: לצערי הרב, לאור אורח החיים הלא בריא בכלל לילדים שלנו, אני חושב שהגברת השעות של החינוך הגופני בבתי הספר זה עניין חשוב מאוד מדרגה ראשונה.
מסעוד גנאים: יש את האנשים שהם בוחרים ללכת למכוני כושר או למקומות כאלה, אבל אחרים, והם הרוב, נצמדים בבתיהם, בבתי קפה, לסמרטפונים, לאייפונים, לכל ההרגלים ולכול, לצערי הרב, המכשירים האלה, לכן הגברה והעלאת השעות של החינוך הגופני זה חשוב מאוד.
מסעוד גנאים: בוועדה גם דנו על העניין של הקיוסקים ומכירת המאכלים והמוצרים הלא בריאים בכלל בבתי הספר, ששם הייתה אנדרלמוסיה ואנרכיה שצריך לסדר ולאכוף.
מסעוד גנאים: העניין הזה עדיין הוא עניין מאוד פרוץ למרות שבתי הספר, מהילדים שלי אני יודע שיש הנחיות, אל תיקנו ככה וככה ולא בקיוסק, תביא מהבית, אבל למרות זה הילד, כאשר יש לו כסף, הוא קונה את הדברים הלא בריאים האלה.
יעקב ליצמן: הרחקנו מבתי הספר את המכירה של סוכריות.
מסעוד גנאים: הבעיה שגם הרבה פעמים מה שמתקן בית הספר, מקלקלים בבית או מקלקלים ברחוב.
מסעוד גנאים: צריך לרתום את ההורים בכל הדרכים להעלאת המודעות בעניין בריאות הילדים שלהם.
יוסף ג'בארין: תודה לכבוד יושב ראש באמת על המשך ההתעניינות בנושא חשוב זה.
יוסף ג'בארין: תודה גם לסגן השר.
יוסף ג'בארין: האמת היא שזה לא מובן מאליו.
יוסף ג'בארין: אני כחבר ועדת החינוך כל כך מתגעגע לפעמים לראות את השר או את המנכ"ל בדיונים אפילו בנושאים, שהם אפשר להגיד הרבה יותר חשובים מבחינת ההתעסקות הציבורית.
יעקב מרגי: הנה, הוא החמיא לך והרביץ עקיצה למישהו.
יעקב מרגי: שניים במחיר אחד.
יוסף ג'בארין: האמת היא, אני מתאר את המצב, לצערי.
אחמד טיבי: מי עקץ?
יעקב מרגי: הוא הבין לבד.
יוסף ג'בארין: אתה גם יודע מי ממעיט בהופעות כאן.
יעקב מרגי: אבל ייאמר לזכותו, כשמזמינים אותו הוא מגיע.
יעקב מרגי: אנחנו לא מזמינים.
יעקב מרגי: לא תמיד אפשר להזמין.
יוסף ג'בארין: נכון, אבל אתה מכיר הרבה דיונים חשובים שהיו לנו וקובעי המדיניות לא היו.
יעקב מרגי: והנה דוגמא שעשה סגן השר, לא הוזמן וראה לנכון בגלל הנושא, לבוא.
יוסף ג'בארין: ולכן אני מעריך זאת.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שהתחושה העיקרית שלי, שיש פער בין השיח לבין מה שקורה בבתי הספר.
יוסף ג'בארין: אני תוהה מה בדיוק מקור הפער הזה, האם זה שאין אכיפה מספקת?
יוסף ג'בארין: האם יש אכיפה ואז מתקנים את המצב ואחרי חודש המצב חוזר לקדמותו?
יוסף ג'בארין: כי אני כל הזמן שומע על תלונות שבעצם מוכרים דברים שאומרים לי שברמה המשפטית זה כבר מוסדר וזה אסור, לכן נראה לי שאנחנו היום במצב שהבעיה היא לא שאין תקנות ואין הוראות.
יוסף ג'בארין: כנראה שיש מספיק היום, אבל בשטח אני לא רואה את זה.
יוסף ג'בארין: אני כמעט לא רואה קפיטריה או חנות בתוך בתי הספר שאין בה את כל הדברים שאסורים.
יעקב ליצמן: אני לא יכול לאכוף בקפיטריה שלא ימכרו מה שרוצים.
יעקב ליצמן: אני יכול לחייב.
יעקב ליצמן: אתן לך דוגמא.
יעקב ליצמן: ברור לך שהתחלתי את הקמפיין בג'אנק פוד, כמו מקדונלד'ס - - -
מירב בן ארי: והשוקו והלחמנייה.
יעקב ליצמן: שוקו עם סוכר.
יעקב ליצמן: שוקו דווקא הצליח לא רע.
יעקב ליצמן: במקדונלד'ס אני מתכוון, ברגע שאנחנו נתחיל את האדום/ירוק, אני אלך לבדוק אותם.
יעקב ליצמן: לא יעזור.
יעקב ליצמן: אני לא צריך אפילו להודיע לאף אחד.
יעקב ליצמן: אשלח מישהו.
מירב בן ארי: תסמן את מקדונלד'ס?
יעקב ליצמן: אני אגיד לך בדיוק מה אני אעשה.
מירב בן ארי: אתה יכול לסמן את כל החנות.
יעקב ליצמן: לא, אני אגיד לך בדיוק מה אני אעשה.
יעקב ליצמן: אני אשלח מישהו למקדונלד'ס לקנות סנדוויץ' ואני אבדוק את הסנדוויץ' הזה, אם זה אדום או ירוק.
יעקב ליצמן: אם זה אדום, אני אפרסם לכולם שזה אדום.
יעקב ליצמן: אם זה ירוק, אני אגיד לכולם שזה ירוק.
יעקב ליצמן: אין בושה.
יעקב ליצמן: אם זה טוב, אני אגיד לכולם שזה טוב.
יעקב ליצמן: שם אני לא יכול להדביק את האדום/ירוק, אבל אני צריך לבדוק אותו.
יוסף ג'בארין: צריך לבדוק איך פשוט מגבירים את האכיפה בתוך בתי הספר.
יעקב מרגי: מרגע שהתקנות יאושרו, אנחנו נעקוב אחר האכיפה.
יוסף ג'בארין: אני רואה שתוקנו.
יעקב מרגי: הייתה רביזיה.
יעקב מרגי: עכשיו מגישים לנו נוסח מתוקן.
יוסף ג'בארין: אבל התקנות כוללות מכשיר אכיפה?
<עירית ליבנה: בחוק כתוב: "שר החינוך ימנה מאנשיו", זאת אומרת, הוא יצטרך למנות פקחים.
<עירית ליבנה: ברגע שהתקנות יעברו, אנחנו כבר נערכנו למה מכשירים את הפקחים.
<עירית ליבנה: החוק מציין את העיצום הכספי כנגד.
<עירית ליבנה: יש עוד תהליך, אתה לא היית בהתחלה, ואנחנו מתקדמים.
יעקב מרגי: ד"ר תמי קרני, בבקשה.
<ד"ר תמי קרני: ד"ר תמי קרני, יושבת ראש הלשכה לאתיקה של ההסתדרות הרפואית.
<ד"ר תמי קרני: אני מצטרפת קודם כול לברכות ותודה רבה לך, חבר הכנסת יעקב מרגי.
<ד"ר תמי קרני: אני מודה מאוד לסגן השר שנמצא פה ובאמת כל הכבוד.
<ד"ר תמי קרני: רציתי לדבר על נושא שהוא טיפה אחרת.
<ד"ר תמי קרני: אני מודעת לכל העבודה המצוינת שמשרד הבריאות והחינוך עושים בתחום של לנסות לשנות את אותם הרגלים מונעי בריאות או פוגעים בבריאות, אבל אני חושבת שצריך לשים גם דגש לתוך שעות הלימודים.
<ד"ר תמי קרני: חלק מהחינוך זה מתן הידע, ומתן הידע בתחושתי כרפואה 35 שנה, הציבור המבוגר מכיר פחות מדי כיצד פועל גופך וכשאין לך את הידע של הפיזיולוגיה, של האנטומיה, מבנה הגוף והדרך שהגוף עובד, קשה לך יותר לברור מבין הדברים, מה הוא הטיפול הנכון.
<ד"ר תמי קרני: אנחנו אומרים להחתים את החולה על הסכמה מתוך ידיעה, והתחושה היא שבורות הידע רבים מדי.
<ד"ר תמי קרני: זה מאפשר למכור לאנשים דברים שלא נחוצים לבריאותם, בכותרות של "בריא", "טבעי", "טבעוני" ושמות כגון אלה שמוכרים, אבל אם הציבור יכיר יותר טוב וכילדים ילמדו כיצד פועל גופך בכל גיל, זה ישמש אותם הן כילדים ובוודאי כמבוגרים, אז הצעה שלי, בתוך תוכניות הלימודים פרט לכל הפעולות המבורכות שצוינו כאן, יותר תכנים של ידע של איך פועל גוף האדם, מה הוא צריך, מה הוא לא צריך.
<ד"ר תמי קרני: תודה רבה.
יעקב מרגי: ד"ר חגי לוין.
<ד"ר חגי לוין: ד"ר חגי לוין, מזכיר איגוד רופאי בריאות הציבור בישראל, ההסתדרות הרפואית.
<ד"ר חגי לוין: גם אני מברך גם אותך, את הוועדה ואת סגן השר שמכבד אותנו בנוכחותו.
<ד"ר חגי לוין: אני רוצה לגעת בשלוש נקודות שעלו כאן: טיפות חלב, עישון והתזונה.
<ד"ר חגי לוין: לגבי התזונה, צריך לזכור הילדים לא חיים בוואקום וגם הסימון התזונתי חשוב ככל שיהיה, וייכנס רק בעוד שנתיים, הוא צעד מאוד חלש ולא אפקטיבי כאשר הילדים שלנו חשופים לאלפי פרסומות ומאמצי שיווק בלתי פוסקים, גם בניסיונות בתוך מערכת החינוך וגם כשהם יוצאים אחרי שעות הלימודים, ולכן אנחנו מציעים והצגנו את זה השבוע, את אותן מגבלות שחלות על הטבק, להחיל גם על המזון המזיק כפי הגדרתו של משרד הבריאות, אותם מוצרים שיזכו לסימון אדום, וחייבים במקביל לאזהרה, גם לעצור את הדחיפה של הפרסומות.
יעקב ליצמן: נדמה לי שאף פעם לא ניהלת משרד ממשלתי ואתה לא יודע עד כמה זה מקצועית פשוט בלתי אפשרי.
יעקב ליצמן: אי אפשר מהיום למחר לעשות דברים נגד כל המפעלים וכל המדינה, להגיד, סטופ.
יעקב ליצמן: אפשר להכניס לאחר תהליכים.
יעקב ליצמן: אני צריך לאפשר למפעלים להכין את עצמם לגם אוכל בריא, לייצר.
יעקב ליצמן: אגב, כל המפעלים הגדולים מכינים היום לילדים חטיפים בריאים.
יעקב ליצמן: יש פחות שומן, פחות סוכר.
יעקב ליצמן: עובדה שאמרתי שאני לא אתן להכניס לקייטנות שוקו עם סוכר.
יעקב ליצמן: עובדה שכולם עשו בלי סוכר.
יעקב מרגי: אני אספר מחוויה אישית כחבר בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בקדנציה הקודמת, כמה לקח לנו זמן להעביר את ההתוויות על התרופות, להכניס עוד שפה.
יעקב מרגי: בהתחלה חשבנו, מה פתאום, אבל צריך לתת למערכות להסתגל.
יעקב מרגי: השאיפה היא לעשות.
<ד"ר חגי לוין: אני מודה לסגן השר על ההתייחסות.
<ד"ר חגי לוין: הוא מבין בפוליטיקה - - -
יעקב ליצמן: אני עשיתי את הסימון עכשיו.
מירב בן ארי: הוא היה כל הוועדה של הסימון, הוא ישב, ליווה.
יעקב ליצמן: מעל 18.
יעקב ליצמן: מה לעשות?
יעקב ליצמן: זה על פי חוק.
יעקב ליצמן: אתה לא יכול.
מירב בן ארי: כן, הסברנו לו בוועדה.
מירב בן ארי: אנחנו היינו כל הדיון עם חגי שהוא עושה עבודה טובה, אבל הסברנו לו קרוב לשלוש-ארבע פעמים שיש תקנות.
מירב בן ארי: קראנו לתקנות האלה "עץ שקד".
מירב בן ארי: זה תקנות שמחייבות אותו לפעול, והוא לא יכול לפעול נגד החוק, והסברנו לו והוא יודע גם.
<ד"ר חגי לוין: בכל זאת, כיוון שסגן השר התייחס, אתה מבין בפוליטיקה, אני מבין בבריאות הציבור.
מירב בן ארי: הוא מבין בחקיקה וגם בבריאות.
<ד"ר חגי לוין: לא אמרתי את זה כביקורת.
<ד"ר חגי לוין: כיוון שבמדינת ישראל הולך לעבור החוק על מוצרי הטבק, באופן מידתי אותו דבר יכול לעבור גם על המזון המזיק.
<ד"ר חגי לוין: נקודה שנייה זה הנושא של העישון בבתי הספר.
<ד"ר חגי לוין: תראו, אנחנו קיימנו פה דיון בכנסת לא מזמן.
<ד"ר חגי לוין: יצא ב-2016 אבל אין שילוט, אין אכיפה של נושא העישון בבתי הספר, ושוב, גם כאן הילדים לא חיים בוואקום.
<ד"ר חגי לוין: כאשר הטבק לגלגול הוא מאוד זול, אז הם מתחילים בטבק לגלגול ועוברים לסיגריות.
<ד"ר חגי לוין: אנחנו חייבים, מהוועדה הזאת אני קורא שוב את העניין הזה שמשרד האוצר חייב להשוות את כל מוצרי הטבק, כי הילדים מתחילים בדיוק בטבק לגלגול.
<ד"ר חגי לוין: הנקודה השלישית לגבי טיפות חלב ושירותי הבריאות לתלמיד, אז באמת אנחנו שמחים לשמוע על התוכניות.
<ד"ר חגי לוין: אנחנו היינו חברים בוועדת סומך.
<ד"ר חגי לוין: עד היום לא פורסמו ההמלצות באופן רשמי.
<ד"ר חגי לוין: אנחנו מאוד מודאגים ממגמת ההפרטה שהועלה כאפשרות בוועדה.
יעקב ליצמן: אולי תסביר לוועדה מה זה הפרטה.
<ד"ר חגי לוין: אני אשמח לעשות את זה.
<ד"ר חגי לוין: אנחנו הנחנו פה נייר עמדה בפני הוועדה.
יעקב ליצמן: מהמילים שלך אפשר לפרש את זה שאנחנו הולכים למכור את זה לארצות הברית.
יעקב ליצמן: תסביר מה אנחנו עושים בהפרטה.
<ד"ר חגי לוין: אני אגיד מה אנחנו מציעים.
יעקב ליצמן: סך הכול אומרים שאותם הדברים שיש בחלק מהערים, נעשה את זה גם כן או בקופות חולים או בבתי חולים, נניח, תיאורטית, אז מה רע?
<ד"ר חגי לוין: אנחנו מציעים שתהיה רשות ממלכתית אחת שתלווה את הילדים שלנו, אינטגרציה מגיל אפס עד גיל 18, יש גורם.
<ד"ר חגי לוין: זו הבריאות של הילדים שלנו והיא לא פחות חשובה מכל דבר אחר וצריך לעקוב אחריה מהתחלה ועד הסוף.
יעקב ליצמן: משרד הבריאות לפי טעמך, הוא לא רשות.
<ד"ר חגי לוין: כיוון שיש לי שלושה ילדים בכיתות ו', ב' ו-א', אני רואה איך קשה להשיג תורים בטיפת חלב.
<ד"ר חגי לוין: אנחנו צריכים בהחלט להשקיע הרבה יותר משאבים באופן דחוף בטיפות החלב, אבל גם במקביל לראות איך אנחנו עושים אינטגרציה.
<ד"ר חגי לוין: שירותי הבריאות לתלמיד, וזה הדיון היום, שעברו לידיים פרטיות, חברות פרטיות שלא נתנו את השירות בצורה מיטבית - - -
יעקב מרגי: בלי לשאול אותו, הוא יסכים איתך שתחזיר את האחיות לבתי הספר, רק תמצא איך להשיג את התקציב.
<ד"ר חגי לוין: בסדר, אז כבר אנחנו מסכימים על העניין.
<ד"ר חגי לוין: תודה רבה.
יעקב מרגי: אני מתגעגע לחלוק הירוק עם הפס הלבן, שנות ה-70'.
<נדין הולנדר: שמי נדין הולנדר, אני מנכ"ל עמותת "לראות" לחקר בריאות העין.
<נדין הולנדר: אדוני סגן השר מכיר אותנו.
<נדין הולנדר: הוא רצה לעזור לנו עם פרויקט של ניידת לטיפות עיניים לקשישים וניצולי שואה.
<נדין הולנדר: אנחנו סיימנו חמש שנים והצלנו את הראייה של 21% מהקשישים שבדקנו.
<נדין הולנדר: אנחנו ביקשנו גם לטפל בנושא של עין עצלה במערכת החינוך.
<נדין הולנדר: אנחנו שנה שעברה כעמותה בדקנו 3,000 ילדים, מחצית במגזר היהודי, מחצית במגזר הערבי, והתוצאות לא טובות.
יעקב מרגי: אומרת לי מנהלת הוועדה תוך כדי שאת מדברת, שנענינו לפנייה ויהיה דיון בנושא הזה.
<נדין הולנדר: ביקשתי גם דיון וקיבלנו - - -
מירב בן ארי: בקשר למה הדיון?
<יהודית גידלי: בינתיים השתנתה התשובה ואנחנו נקיים דיון.
מסעוד גנאים: בקשר למה הדיון?
<יהודית גידלי: בריאות עיניים אצל ילדים.
<נדין הולנדר: אשמח מאוד לקיים את הדיון ושנקבל החלטות בהתאם.
<נדין הולנדר: במסגרת הפרויקט הנהדר, שיתוף הפעולה המדהים בין משרד הבריאות למשרד החינוך אני מברכת את כל מי שעוסק בתחום.
יעקב מרגי: ד"ר דורית אדלר.
<ד"ר דורית אדלר: תודה רבה.
<ד"ר דורית אדלר: ד"ר דורית אדלר, יו"ר ועדת ההיגוי של הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא.
<ד"ר דורית אדלר: קודם כול אני מברכת את השר על נוכחותו בדיון החשוב הזה ועל המהפכים שעשה בנושא בריאות השיניים וכו'.
<ד"ר דורית אדלר: אני בהחלט מודעת למאמצים האדירים שמשרד הבריאות משקיע בנושאים האלה של מניעת השמנה וכו'.
<ד"ר דורית אדלר: יחד עם זאת, משרד הבריאות טוען שכל שנה מתים כ-10,000 איש כתוצאה ממגיפת התזונה המזיקה.
<ד"ר דורית אדלר: זאת אומרת, כל יום שאנחנו מתעכבים, עוד אנשים פשוט מתים.
<ד"ר דורית אדלר: אנחנו שותפים גם להצעה.
יעקב מרגי: בואי נהיה פחות דרמטיים.
יעקב מרגי: אלה שמתים, לא חינכו אותם לפני 40 שנה ו-50 שנה.
יעקב מרגי: אפשר לומר, בואו נחסוך.
יעקב מרגי: לייחס את זה שעכשיו מתים בגלל שבבתי הספר לא חינכו - - -
<ד"ר דורית אדלר: דווקא כשאני הייתי ילדה, חינכו, ובישלנו.
<ד"ר דורית אדלר: סליחה.
יעקב מרגי: אני לא יודע - - -
מירב בן ארי: מה בישלת?
<ד"ר דורית אדלר: היו שיעורי בישול והיו שיעורי חקלאות.
מירב בן ארי: כלכלת בית.
<ד"ר דורית אדלר: כלכלת בית זה מקצוע ראוי, דרך אגב.
יעקב מרגי: כן, רק הבנות למדו שם.
יעקב מרגי: אני לא זוכר שלקחו אותי לכלכלת בית.
יעקב ליצמן: רק הערה קצרה.
יעקב ליצמן: כשחלילה וחס מישהו נפטר בבית חולים, חולה קשה מאוד, מהמחלה, פתאום קיבל זיהום ונפטר בבית חולים.
יעקב ליצמן: ממה הוא נפטר?
<ד"ר דורית אדלר: זו שאלה מצוינת.
יעקב ליצמן: בית חולים מראש יכתוב, מהמחלה.
יעקב ליצמן: אני יודע דבר אחד, הוא נפטר ממלאך המוות.
יעקב ליצמן: אז אותו דבר, כל פעם מלבישים את זה על משהו אחר.
יעקב ליצמן: אומרים לי ש-5,000 אנשים מתים בשנה מזיהום.
יעקב ליצמן: אני אומר לכם, לא יודע אם זה נכון.
יעקב ליצמן: כל אחד, זה לא סתם זיהום.
יעקב ליצמן: יש פה רקע למשהו.
<ד"ר דורית אדלר: כבוד השר, כמי שעבדה בבית חולים "הדסה" מעל 30 שנה, חלק גדול מאלה שמקבלים את הזיהום, זה אלה שהם גם בתת תזונה.
יעקב מרגי: גם עם לחץ דם, תפקוד כליות ירוד, סוכרת.
<ד"ר דורית אדלר: נכון.
<ד"ר דורית אדלר: בסופו של דבר רוב המחלות היום שאנחנו חולים בהן ואנחנו מתים מהן, הן תולדה של התזונה המזיקה.
<ד"ר דורית אדלר: הנושא של הסימון התזונתי הוא חשוב, אבל הוא מרכיב קטן מאוד והוא בהחלט לא יהיה חלק חינוכי מאחר וברוב המקרים אנחנו נקבל את המדבקות על מזון שהוא קצת פחות מזיק.
<ד"ר דורית אדלר: הנושא של לימודי תזונה חייב להיכנס למקצועות הליבה בכל מערכות החינוך, מהגן ועד י"ב.
<ד"ר דורית אדלר: מאחר והנושא התזונתי כמו שכבוד השר אמר, הוא כל כך מורכב, לא ניתן בשעתיים.
<ד"ר דורית אדלר: אתם נתתם עוד 90 דקות בשבוע על פעילות גופנית.
<ד"ר דורית אדלר: מבורך.
<ד"ר דורית אדלר: לא יכול להיות שאת זה לפחות לא תיתנו על תזונה, מאחר והנושא התזונתי הוא כל כך מורכב, שרוב האנשים שלא לומדים אותם.
<ד"ר דורית אדלר: גם אם הם בתוך מערכת הבריאות, אין להם את הכלים להבין.
יעקב מרגי: אני שוב חוזר לבן שלי שהוא בי"ב היום.
יעקב מרגי: כל ההרצאות, כל שיחות המוטיבציה לא עזרו.
יעקב מרגי: מתי הוא התחיל עם מודעות גבוהה ועבר שינוי חד?
יעקב מרגי: זה כשהוא התחיל להתאמן, אז הוא הבין כמה צריך דל שומן, ואוי ואבוי אם יכינו לו את מה שקודם הוא היה, אוי ואוי אם לא מכינים לו.
<ד"ר דורית אדלר: כבוד יושב ראש הוועדה, אנחנו לא רוצים דל שומן.
<ד"ר דורית אדלר: התזונה הים תיכונית היא דווקא - - -
יעקב מרגי: לא, אני רק נתתי דוגמא.
<ד"ר דורית אדלר: אז אני נותנת לך את הדוגמא ולכן אני אומרת, מתעופפים בלי סוף מילים לגבי התזונה.
<ד"ר דורית אדלר: הנושא הזה הוא מורכב וזו זכותו של כל ילד.
<ד"ר דורית אדלר: רק בבתי הספר, רק מערכת החינוך צריכה ללמד את נושא התזונה, לא שום גוף מסחרי לממן דברים כאלה.
<ד"ר דורית אדלר: זה צריך להיות חלק ממקצועות הליבה.
<ד"ר דורית אדלר: זה דבר שיתרום לחייהם הבריאים וגם להון האנושי של החברה בישראל.
<ד"ר דורית אדלר: נקודה אחרונה אני רק רוצה לומר גם על הנושא של בתי חולים.
<ד"ר דורית אדלר: אתם מדברים על חינוך המבוגרים.
<ד"ר דורית אדלר: חלק גדול מהמבוגרים החולים, השלב של המחלה זה השלב שאנשים עושים את השינוי וזה טוב לכל המשפחה.
<ד"ר דורית אדלר: שם אין מספיק תקנים של דיאטנים, לצערי הרב.
<ד"ר דורית אדלר: חלק גדול מהאנשים שיש להם שבץ מוחי, אף אחד לא רואה אותם אחר כך, לכן יש גם את האישיו הזה של להכניס יותר של דיאטנים בבתי חולים, לתפוס את האדם בנקודה שאפשר להתחיל לעשות את השינוי בבית.
יעקב מרגי: איריס הרינג.
<איריס הרינג: איריס הרינג, סגנית יו"ר פורום ועדי ההורים היישוביים.
<איריס הרינג: ראשית, פורום ועדי ההורים היישוביים מברך את יושב ראש הוועדה, את סגן שר הבריאות, ליצמן, על הדיון החשוב הזה בנושא בריאות ילדנו, שכן אין נושא שנוגע בכל שכבות האוכלוסייה ובכל המגזרים ושייעצב את חיי כולנו בהווה ובעתיד כמו תחום הבריאות.
<איריס הרינג: החינוך לבריאות במדינת ישראל חסר ברמה של שיתוף ההורים.
<איריס הרינג: עד היום הייתה חסרה ההכרה וההובלה של משרד החינוך והבריאות ביחד, וגורמים נוספים.
<איריס הרינג: לשמחתנו חל שינוי בתקופה האחרונה.
<איריס הרינג: כן מנסים לחבר את כל הגורמים האלו ביחד.
<איריס הרינג: לבד אף אחד לא יצליח.
<איריס הרינג: משרד הבריאות לבד לא יצליח, משרד החינוך לבד לא יצליח ואנחנו כהורים בוודאי ובוודאי שלא נצליח.
<איריס הרינג: חסרים כלים לעובדי מערכת החינוך בכל הנושא ההסברתי.
<איריס הרינג: יש פרסומו ויש טלוויזיה ויש עיתונים ואפשר לצאת בהמון טייטלים.
<איריס הרינג: חשוב מאוד שהתהליך שהתחיל עכשיו, יחלחל ויגיע לכל ההורים ולכל בתי הספר, שזה ייצא משם.
<איריס הרינג: אני מבקשת להתייחס לאחות בית הספר.
<איריס הרינג: זה נושא שחשוב לנו, שאנחנו מאוד מבקשים שיילקח בחשבון.
<איריס הרינג: טיפול בילדים שנפצעים בבית הספר, אין מי שיטפל בהם כמו שצריך.
<איריס הרינג: מזמינים אמבולנס, אמורים להקפיץ.
<איריס הרינג: מה שעושים בפועל, זה מתקשרים להורים, תבוא לקחת את הילד שלך, הוא נפצע, אלא אם כן הוא באמת איבד הכרה או שבר רגל, מיידעים את ההורים לאחר מכן.
<איריס הרינג: אין מי שיטפל בבעיות בבית הספר.
<איריס הרינג: אני כילדה גדלתי בבית ספר, הייתה אחות.
<איריס הרינג: היה קורה משהו, היינו הולכים לאחות והיא זו שהייתה מטפלת בנו.
<איריס הרינג: המורים לא מסוגלים לעשות את העבודה הזאת.
<איריס הרינג: אין להם את הכלים, אין להם את הידע, אין להם את ההכשרה.
<איריס הרינג: אישורי מחלה, כבר דיברו, מה שאמרה עירית, לילדים חולים.
<איריס הרינג: ילד חולה נשאר בבית יום אחד, הוא לא מרגיש טוב, ההורה צריך לרוץ לקופת חולים, כן יתנו לו את האישור, לא יתנו לו את האישור, האישור טוב, האישור לא טוב.
<איריס הרינג: בדרך כלל הם לא נותנים.
<איריס הרינג: הם פשוט מסרבים.
<איריס הרינג: עד ארבעה ימים לא מקבלים אישור.
<איריס הרינג: תשברי את הראש.
<עירית ליבנה: שההורים ייקחו אחריות על היעדרות של הילדים.
<איריס הרינג: יש לנו אחריות.
<איריס הרינג: זה הילדים שלנו.
יעקב מרגי: אומרת לך עירית במילים אחרות, הקב"סית לא תבוא אליך לפני ארבעה ימים.
יעקב מרגי: כהורה את יודעת שהילד חולה.
<איריס הרינג: אני יודעת, אבל אחר כך כשהוא מקבל חיסורים בבית הספר, הוא מקבל תלונה על זה ומכתב על כך שהילד לא הגיע ככה וככה ימים.
<איריס הרינג: בבית הספר גם זה נספר וזה בסדר.
יעקב ליצמן: ומה את רוצה?
<איריס הרינג: שיתנו את הקרדיט להורים, יום-יומיים.
<עירית ליבנה: זה מה שכתוב.
<עירית ליבנה: זה חוזר מנכ"ל.
<איריס הרינג: אבל זה לא מה שנעשה בפועל.
יעקב מרגי: מקסים, תציג את עצמך.
<מקסים קנלסקי: אני מקסים קנלסקי, חבר במועצת תלמידים ארצית.
<מקסים קנלסקי: עלו פה מספר דברים לגבי החינוך הבריא.
<מקסים קנלסקי: הטענה שלי בעיקר לגבי מכירת המתוקים בקיוסקים בבתי הספר.
<מקסים קנלסקי: כיום אני ניגש למבחן בבית ספר, אני רוצה משהו בשביל להיכנס לריכוז.
<מקסים קנלסקי: לי נוח לקחת איזה שוקולד, משהו מתוק.
<מקסים קנלסקי: זה עוזר לי להיכנס לריכוז.
מירב בן ארי: אני חייבת להגיד לך, אגב, על שוקולד, כי בדקתי את זה, כי עבדתי עשר שנים עם נערים.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך ששוקולד מריר, בגלל שיש בו קקאו יותר גבוה, הוא בריא יותר והוא גורם לך לריכוז גבוה יותר.
מירב בן ארי: תנסה פעם הבאה.
מירב בן ארי: יש בו הרבה יותר קקאו.
יעקב מרגי: הוא מעדיף 'בואנו'.
מירב בן ארי: לא, זה יותר בריא וזה נותן ריכוז.
יעקב מרגי: בבקשה, מקסים.
<מקסים קנלסקי: ובכללי גם לתלמידים בשיעורים רגילים, לא רק במבחנים.
<מקסים קנלסקי: יש לי הרבה חברים בבית ספר שנוח להם לפני שיעור לקחת ביס ממשהו מתוק.
<מקסים קנלסקי: זה עוזר להם להתרכז אחר כך בשיעור.
<מקסים קנלסקי: לגבי תוספת שעות של חינוך גופני בבתי הספר, ובנוסף לזה ההתייחסות לכך שתלמידים מבריזים משיעורים אבל אחר כך לוקחים חוגי ספורט, למה?
<מקסים קנלסקי: כי היום בשיעורי חינוך גופני בבתי הספר לתלמידים פשוט משעמם.
יעקב מרגי: אמרתי זאת אולי עשרות פעמים בדיונים.
<מקסים קנלסקי: לא כייף להם.
<מקסים קנלסקי: לי לא כייף.
יעקב מרגי: אנחנו בסוף הדיון, בסיכום, באחד הסעיפים נקרא למשרד החינוך לבחון שינוי.
<מקסים קנלסקי: בכיתה ג', אני זוכר, אני וחברים שלי היינו באים למורה ושואלים, האם משחקים היום כדורגל, כדורסל?
<מקסים קנלסקי: והוא היה אומר, לא, היום אנחנו משחקים איזה משחק, לא זוכר מה היה, משהו משעמם.
יעקב מרגי: או שלקחו אותו למילוי מקום ואמרו לכם, תשחקו במגרש.
<מקסים קנלסקי: בדיוק, והיינו פשוט בשקט הולכים ואחר כך נפגשים לשחק כדורגל בהפסקה.
יעקב מרגי: בקיצור, אתה קורא לנו לעשות רפורמה בשיעורי חינוך גופני, שיהיו מאתגרים ומעניינים יותר.
<מקסים קנלסקי: בטח.
<מקסים קנלסקי: היום התלמידים שהולכים לעשות ספורט אחרי שעות בית הספר, הם לא הולכים לעשות את אותו ספורט, הם הולכים לחדר כושר, לקבוצות כדורגל, כדורסל, כל אחד למה שמעניין אותו, משהו שלא מוצאים לו בבית הספר.
יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, אפשר רק הערה?
יוסף ג'בארין: אני מנצל גם את העובדה שסגן השר נמצא.