GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אדוני ואני מסכם.
<אור בנימין: צריך לתקשר אותן, הגברת חוה אלטמן.
<אור בנימין: זה לא מספיק שהן שם.
<אור בנימין: לא - - -
<קונסטנטין שוויביש: שלום.
<קונסטנטין שוויביש: שמי קונסטנטין שוויביש.
<קונסטנטין שוויביש: אני מנכ"ל ברשת איגום.
<קונסטנטין שוויביש: זו רשת חינוך מוכרת שאינה רשמית.
<קונסטנטין שוויביש: אני רציתי פשוט לספר שאנחנו כבר שנה רביעית כבר מטפלים בנושא של אורח חיים בריא.
<קונסטנטין שוויביש: לכן, התפריט שלנו – יש לנו מטבח מבשל בפיקוח של משרד הבריאות, עם מפקח ועם תברואן.
<קונסטנטין שוויביש: ובנוסף לכך אנחנו בנינו את התפריט על בסיס המלצות של דיאטנית - - -
יעקב מרגי: למרות שהחרגנו אתכם בחוק הפיקוח על הצהרונים, אתם מכניסים.
<קונסטנטין שוויביש: בוודאי.
יעקב מרגי: אתה רואה, לא שכחתי לך את "ההכנסה" הפוליטית הזו.
<קונסטנטין שוויביש: "פוליטית"?
<קונסטנטין שוויביש: אני לא, לא.
יעקב מרגי: היה פה, היה בליץ, היה בליץ פוליטי.
יעקב מרגי: כמעט משבר קואליציוני היה על זה, אבל קיבלת.
יעקב מרגי: אתה רואה שאני לא מפספס.
<קונסטנטין שוויביש: וגם זו פשוט פעולה עם ההורים כמובן.
<קונסטנטין שוויביש: מעבר לכך, אורח חיים בריא זה חלק אינטגרלי בתכנית שלנו.
<קונסטנטין שוויביש: בלי או עם משרד החינוך אנחנו מכניסים את זה כחובה, ופיתחנו, יחד עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, תכנית שנקראת יום של תכלת שבה אנחנו, יחד עם המורים, מפתחים את הנושא של אורח חיים בריא.
<קונסטנטין שוויביש: אז הכול אפשרי.
יעקב מרגי: הכול אפשרי אם רק רוצים.
<קונסטנטין שוויביש: אם ירצו, אין - - -
יעקב מרגי: אם רק מפנים לזה זמן ומוטיבציה, ויש, יש הרבה זמן במערכת החינוך.
יעקב מרגי: אם צריך קצת מוטיבציה – אפשר.
<קונסטנטין שוויביש: וגם אני רוצה לברך שיש לנו עוד גורם ה-15 אשר יפקח עלינו.
<קונסטנטין שוויביש: עד כה היו 14 גורמים אשר מפקחים על החינוך המוכר שאינו רשמי.
<קונסטנטין שוויביש: עכשיו יהיה גורם 15.
יעקב מרגי: לא הבנתי את העקיצה שלך.
יעקב מרגי: בוא תסביר לי מה זה.
<קונסטנטין שוויביש: אני יכול למנות כמה גורמים יש לנו.
<קונסטנטין שוויביש: לא, זו לא עקיצה.
יעקב מרגי: בלי פיקוח ובקרה - - -
<קונסטנטין שוויביש: אפשר כך לצמצם - - -
יעקב מרגי: הלוואי ועם פיקוח ובקרה נגיע למה שאנחנו - - -
<קונסטנטין שוויביש: אני לא נגד פיקוח, אני נגד ריבוי הגורמים.
<קונסטנטין שוויביש: אפשר - - -
יעקב מרגי: אין ספק שצריך לעשות תיאום, כמה שאפשר, אבל כשהחוק נותן סמכות ואחריות לגוף, למשרד ממשלתי, מטבע הדברים הוא רוצה "לכסות" את עצמו בפיקוח ובבקרה שלו ולא של אחרים.
<קונסטנטין שוויביש: אבל אנחנו מפוקחים.
יעקב מרגי: אין מה לעשות, עשינו סבב דוברים.
יעקב מרגי: אני חושב שהיינו נדיבים.
יעקב מרגי: הוועדה מודה ליושב ראש הכנסת על ציון יום הסוכרת בכנסת.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר החינוך לסיים את הסוגיה המבישה של אי אישור התקנות למזון בריא במוסדות החינוך, כמבישה מבחינתי.
יעקב מרגי: לחילופין, אם לא ניתן יהיה ולא יהיה שינוי, הוועדה מבקשת לקבל לידיה תקנות חדשות ללא אותו פלח של המוסדות הייחודיים והתרבותיים וקוראת למשרדים למצוא את הניסוח הנכון והמתאים כדי שזה יעבור כאן, בוועדה, ללא הסתייגויות.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרדי הממשלה: החינוך, הבריאות, העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ולמרכז לשלטון מקומי להגיש תכנית לאומית לאישור הממשלה לחינוך לאורח חיים בריא.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה מסמך מהשלטון המקומי שמפרט באלו רשויות מתקיימת התכנית רשות בריאה, כמו ששמענו - - -
<רות שטסל: רשת ערים בריאות.
יעקב מרגי: רשת ערים בריאות.
<עירית ליבנה: עיר בריאה.
יעקב מרגי: עיר בריאה.
יעקב מרגי: תקראו לזה איך שאתן רוצות – הבנתן אותי, נכון?
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך, השלטון המקומי, משרדי הבריאות והאוצר להוביל יוזמה לעידוד פעילות גופנית במכוני הכושר בסבסוד והוזלה של המחיר.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להכניס למדדי הרשות – יש מדדי חינוך, אלה של משרדי החינוך כלפי הרשות, ויש מדדים בית ספריים – להכניס למדדי בתי הספר את סוגיית הטמעת אורח חיים בריא וסביבה בריאה בבתי הספר.
יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 16 בינואר 2018, כ"ט בטבת תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא: בניגוד לחוק, נמשכים תהליכי מיון וסלקציה בביה"ס הכפר הירוק, הצעתו של חה"כ יוסי יונה.
יעקב מרגי: אני מייד אעביר את רשות הדיבור לחה"כ המציע.
יעקב מרגי: אמנם הכותרת מתמקדת בכפר הירוק, אבל אני אנצל את הדיון בכלל על התופעה הזו של מוסדות ממלכתיים מוכרים של המדינה שעושים את מבחני המיון האלה.
יעקב מרגי: יש כללים במדינה הזו ואני רוצה להאמין שמשרד החינוך חפץ ביקרם של הכללים האלה, כי בסוגיית התל"נים אני לא מרגיש את אותו רצון, אבל יש מי שרוצה לעשות מיונים.
יעקב מרגי: יש כללים במדינה הזו.
יעקב מרגי: יכול לבחור לו מסלול של המוכר שאינו רשמי.
יעקב מרגי: יש לו פריבילגיה לעשות מיונים גם שם בכפוף למגבלות, אבל גם שם הוא מקבל תקציב נמוך יותר, ו"אופק חדש" לא שם ועוד כל מיני הטבות כאלה ואחרות שאנחנו מזיעים להכיל אותם על כלל ישראל ולא מצליחים.
יעקב מרגי: כל מה שאמרתי כמובן בהסתייגות עד שיוכח אחרת.
יעקב מרגי: רשות הדיבור לחבר הכנסת יוסי יונה.
יוסי יונה: תודה אדוני היושב ראש על היענותך לקיום דיון בסוגיה, הייתי מכנה אותה, מאוד כאובה, שיש לה הדהודים לאומיים מאוד כבדים.
יוסי יונה: בעיקרון זו פגיעה אנושה, פגיעה כואבת בעיקרון של שוויון הזדמנויות ופשוט הפיכתה של מערכת החינוך למערכת חינוך סגרגטיבית, מעמדית, שפעמים רבות אנחנו יודעים על הבסיס הזה של המיון או מה הוא בית הספר שאליו הילד ילך.
יוסי יונה: ככה נקבעים סיכויי החיים שלו.
יוסי יונה: הדבר הזה, כרוך בו מפגע מאוד משמעותי ללכידותה הפנימית של החברה הישראלית, אדוני היושב ראש.
יוסי יונה: המקרה שבו אנחנו דנים כמקרה ספציפי הוא למעשה קצה קרחון לתופעה רווחת ונפוצה במערכת החינוך.
יוסי יונה: אני רוצה לומר באופן חד משמעי, אדוני היושב ראש, לגבי שני גורמים שהם אחראים באופן מרכזי לנפיצותה של התופעה הזאת.
יוסי יונה: האחד, מנהלי בתי הספר שהם בעצם לא מגלים אחריות אזרחית פדגוגית כללית, כלומר מבחינתם העיקר בית הספר שלי והתלמידים שלי ואני אנסה להביא לתוך בית הספר שלי את התלמידים "הטובים ביותר" ולכל הרוחות מה שקורה מחוץ לבית הספר שלי.
יוסי יונה: אני אומר שוב, מבחינתי מנהלים שעושים זאת משקפים בגידה בערך של הסולידריות החברתית שלנו.
יוסי יונה: הגורם השני זה משרד החינוך, אדוני היושב ראש, שבאופן שיטתי מתעלם, באופן שיטתי מגלה רשלנות, כלומר מערכות האכיפה, הבקרה והפיקוח קורסים, לא פועלים ולעיתים גם לא ברור אם הם בכלל קיימים.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, החוק מאוד ברור בסוגיה הזו.
יוסי יונה: בית הספר שהוא רשמי, ציבורי, מנוע.
יוסי יונה: אסור לו לעשות מיונים.
יוסי יונה: פשוט אסור לו.
יוסי יונה: הטענה שמועלית פעמים רבות על ידי בתי הספר, שאין אנו עורכים מיון אלא הגרלה, אין לה שום ביסוס, וזאת על סמך העובדות הרבות שאנחנו מקבלים מגורמים שונים.
יוסי יונה: אחת מהאינדיקציות לכך שיש כאן בעצם הולכת שולל של הציבור, שגם כאשר לכאורה נערכות הגרלות, הרי גם על פי חוזרים של משרד החינוך חייב להיות שם גורם ממשרד החינוך וגם נציג של ההורים או של נציגי ההורים.
יוסי יונה: לא נמצאים שם הנציגים הללו ואני רוצה לומר באופן חד משמעי שאין מדובר בהגרלות אלא מדובר בסופו של דבר במיון.
יוסי יונה: תלמידים מגיעים לראיונות, דרך אגב, המון פעמים לא על ידי גורמים מוסמכים, שאין להם גם את הסמכות לעשות את העבודה הזו, ולא זו בלבד שיש גם פגיעה בשוויון הזדמנויות, פעמים רבות יש פגיעה בתלמידים עצמם שנאלצים לעבור את המבחנים הללו.
יוסי יונה: פעמים רבות שאלות פוגעניות שיש בהן גם כדי לערער את המצב הרגשי של התלמיד.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, יש לנו את הראיות או אם תרצה, את האינדיקציות מדוע בסופו של דבר כאשר יבוא בית הספר, ושוב, אנחנו מתמקדים פה בכפר הירוק, אבל אנחנו רוצים לומר את הדבר הבא, הוא אינדיקציה לתופעה מאוד רווחת ומאוד נוכחת לאורכה ולרוחבה של מדינת ישראל, כמו בית הספר הריאלי, בית ספר ליד"ה ועוד בתי ספר כאלה ואחרים, לכן גם אני חוזר על טענתי שאם זה היה באיזשהו מקום עלום, משרד החינוך שכח מקיומה של התופעה הזו, אבל העובדה שאנחנו מדברים על מקרים כה רבים, זה מלמד על כך שמשרד החינוך, אין לו עניין לפקח על המוסדות הללו ויכול להיות שבשתיקתו הוא גם מעודד את התופעה הזאת, אז אם כן, הנה אנחנו מגלים שלוקחים מתלמידים דמי רישום, רישום שהוא לא חוקי כי זה גם אסור על פי החוק.
יוסי יונה: אנחנו לומדים שההורים מתבקשים לשלם 200 שקלים עבור הבחינה שאמורה להיות הגרלה.
יוסי יונה: אנחנו לומדים על כך שכאשר תלמידים נבחנים על ידי מוסד קרני, התשובות לא מגיעות אל ההורים אלא מגיעות לבית הספר.
יוסי יונה: אנחנו לומדים על כך שבתי ספר רבים, גם הכפר הירוק, גובים כמעט 12,000 שקלים מתלמיד על השהייה בבית הספר וקבלת התוכניות השונות, לכן אדוני, אנחנו מדברים על תופעה מאוד כאובה שהיא בעצם מלמדת על הסרת אחריות הן ברמה המקומית של בתי הספר - - -
מאיר כהן: 12,000 ₪ לשנה?
יוסי יונה: לשנה, כן.
יוסי יונה: במקרים מסוימים, מן הסתם גם גובים - - -
יעקב מרגי: ידידי, מאיר, כמה דיונים על התל"נים עשינו?
יוסי יונה: נכון, ואדוני היושב ראש בצדק אומר שעשינו דיונים על התל"נים ואנחנו מדברים והשיירה הנוראית הזו ממשיכה לעבור.
יוסי יונה: הרכבת ממשיכה לדהור.
יוסי יונה: היושב ראש מזמן עוד ועוד דיונים, מתריע, מפציר, מדבר, מזמן את הנציגים של משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני הבנתי ממבקר המדינה שהוא רוצה להיכנס לסוגיה הזו של התל"נים והתנועה לאיכות השלטון נכנסת לשם.
<זאב גולדבלט: אל תאשרו את זה.
יעקב מרגי: זה לא מאושר פה.
<זאב גולדבלט: לא, תעבירו הצעת חוק שלא תאשר תל"נים.
יוסי יונה: אני רוצה לציין במאמר מוסגר שהצעת חוק שכזו ניצבת על שולחנה של הכנסת.
יוסי יונה: ואנחנו במגעים ועדיין מקווים שאולי משרד החינוך יועיל בטובו ללכת איתנו בעניין הזה.
<זאב גולדבלט: הלוואי.
יוסי יונה: אבל שוב אני אומר, שימו לב, אנחנו צריכים להגיע למבקר המדינה, אדוני היושב ראש.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לבקש סעד.
יוסי יונה: אנחנו צריכים לבקש סעד ממנו.
יוסי יונה: הרי מה תפקידה של ועדת החינוך של הכנסת?
יוסי יונה: מה תפקידן של ועדות בכלל בכנסת אם לא לפקח על אופן פעולתם של משרדי ממשלה?
יוסי יונה: אנחנו לא צריכים להגיע לשלב הזה.
יוסי יונה: עצם העובדה שאנחנו מבקשים ממבקר המדינה שיכנס לנבכי הסוגיה הזאת ולהביא את המלצותיו, זה כבר מלמד על כשל מאוד גדול שלנו, של כנסת ישראל.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אני לא מביא את זה לפתחיך - - -
יעקב מרגי: לא, לא, אני הבאתי את זה.
יוסי יונה: לכן אני גם רוצה להחמיא לך.
יעקב מרגי: יש עיקרון הפרדת הרשויות במדינת ישראל.
יעקב מרגי: אנחנו לא מצליחים לשכנע את ממשלת ישראל לאמץ את החוק הזה.
יעקב מרגי: אם הייתי יו"ר ועדת חינוך והכספים והספורט, אז יכול להיות שהייתי יכול, היה לי שוט מול משרד החינוך.
יוסי יונה: כן, אבל אתה מבין, גם השפה שאנחנו אומרים, אנחנו לא יכולים לחייב אותה לאמץ את החוק, זה חוק.
יעקב מרגי: צריך לומר, נכון.
יוסי יונה: יש חוק וכמו חוקים רבים הוא פשוט לא מקוים.
יוסי יונה: באמת שערורייה, אין לי מילה אחרת לומר.
יוסי יונה: ישנו חוק שאוסר על מיונים.
יוסי יונה: ישנו חוק שאוסר על גבייה של תשלומים כאלה ואחרים, ויפה, יש חוק.
יוסי יונה: אני חוזר ואומר, אדוני היושב ראש בדברים שהתחלתי, יש כאן שני גורמים שלא מגלים אחריות לאומית, הן מנהלי בית הספר שמנהלים את בתי הספר שלהם כאילו וזה אוטונומיה ואין לה שום קשר עם המציאות החוץ בית ספרית ובכך הם נותנים את ידם לקיומה של סגרגציה מעמדית קשה ונוקשה בחברה הישראלית, ומצד שני יש את משרד החינוך שלא מקיים את עבודתו, ובכך שהוא למעשה לא מקיים את עבודתו, אני רואה אותו כשותף פעיל ומלא לעידודה ולהתבססותה של התופעה הזו.
יוסי יונה: אני מקווה, אדוני היושב ראש, שאנחנו נצא מכאן בקריאה חד משמעית גם למנהלים וגם למשרד החינוך שסוף סוף יעשה מעשה.
יוסי יונה: זו אחריות שלו.
יוסי יונה: בראש ובראשונה אחריות שלו.
יעקב מרגי: הכפר הירוק, בבקשה.
<קובי נווה: שמי קובי נווה.
<קובי נווה: בכפר הירוק כולם קוראים לי "סיסקו", כינוי שדבק בי מהימים בהם למדתי בכפר הירוק.
יעקב מרגי: רק שאלה לפני כן.
יעקב מרגי: לכפר הירוק, מעבר להיותו כפר נוער, הוא גם בעל סמל מוניציפאלי עצמאי?
<קובי נווה: יש לו סמל מוסד עצמאי.
<קובי נווה: הוא חברה ממשלתית לתועלת הציבור.
יעקב מרגי: אבל הוא בשטח מוניציפאלי של?
<קובי נווה: רמת השרון.
<קובי נווה: יש לי הכבוד לנהל את הכפר הירוק בשש עשרה שנים האחרונות.
<קובי נווה: אני יושב פה ואני צפיתי בכתבה של ערוץ 10 ואני כמו התלמידים וההורים - - -
יעקב מרגי: עמרי מניב, הכתב.
<קריאה: הוא נמצא פה איתנו.
<קובי נווה: הוא נמצא, אני יודע.
יוסי יונה: אני יודע שהוא נמצא, אבל במאמר מוסגר, אדוני היושב ראש, הרי שמי שהביא לתודעה של הציבור את קיומה של התופעה הזו באופן ספציפי בכפר הירוק זה באמת היה עמרי מניב.
יוסי יונה: מפה להודות לך על הרגישות החברתית באמת שאתה מגלה בכתבות שאתה עורך.
<קובי נווה: אז צפיתי בכתבה והייתי וליוויתי את הכתב, ואני קורא את הכותרת ואני יושב כאן ושומע את דברי הפתיחה, ואני לא מאמין למשמע אוזניי.
<קובי נווה: הכפר הירוק בית ספר סגרגטיבי?
<קובי נווה: הכפר הירוק הוא בית הספר האינטגרטיבי ביותר במדינת ישראל, ואני יכול להוכיח את זה.
<קובי נווה: אני אומר את זה בפתיחה ואני אגיד את זה גם בסוף.
<קובי נווה: אני אשמח אם הוועדה הנכבדה תבוא לכפר הירוק ותראה את זה במו עיניה, תראה איזה מוסד אינטגרטיבי פועל בכפר הירוק.
יוסי יונה: מתקיימים מיונים?
<קובי נווה: לא.
יעקב מרגי: תקשיב, אני נותן לך דקתיים לפתיחה.
יעקב מרגי: לאחר מכן תתייחס לשאלות.
<קובי נווה: ב-1968 הגעתי מקריית מלאכי לכפר הירוק, מוסד אליטיסטי באותם ימים, 15% יוצאי עיירות פיתוח.
<קובי נווה: זכיתי להיות ביניהם.
<קובי נווה: חזרתי אחרי שירות צבאי בצנחנים לכפר הירוק כמדריך.
<קובי נווה: קרה לכפר הירוק מה שקרא לכל כפרי הנוער בארץ, הם הפכו להיות סגרגטיביים.
<קובי נווה: כולם ילדי מצוקה.
<קובי נווה: מילאתי שורה ארוכה של תפקידים.
<קובי נווה: לפני שש עשרה שנים הגשמתי חלום נוסף שלי והפכתי להיות מנהל הכפר הירוק.
<קובי נווה: היו שלוש מאות תלמידים בפנימייה, כולם תלמידים שאף מוסד חינוכי אחר בישראל לא רצה אותם.
<קובי נווה: 0% זכאות לבגרות.
יעקב מרגי: סיסקו, חבל על המיתרים.
יעקב מרגי: יש מיקרופונים.
יעקב מרגי: דבר בנחת.
יעקב מרגי: קח אוויר.
יעקב מרגי: אנחנו לא במשפט.
יעקב מרגי: אנחנו נותנים לך את הבמה.
יעקב מרגי: קח לך את האוויר שלך.
יעקב מרגי: חבל על מיתרי הקול.
<קובי נווה: אם היית בוגר הכפר הירוק כמוני, ובעמל רב, ביזע ודמעות הבאת את הכפר שלך למצב שהבאת, וקוראים לו סגרגטיבי - - -
יעקב מרגי: הכול בהסתייגות עד שיוכח אחרת.
<קובי נווה: יפה, אז גם אתה היית מדבר מדם ליבך.
<קובי נווה: כל מה שאני אומר ניתן לבדיקה.
<קובי נווה: שלוש מאות ילדים בפנימייה, 0% זכאות לבגרות.
<קובי נווה: לפני שש עשרה שנים אף תלמיד בינוני לא רצה ללמוד בכפר הירוק.
<קובי נווה: כולם היו תלמידים חלשים שבית הספר לא רצה אותם.
<קובי נווה: בעמל רב את נשמתי הוצאתי יחד עם העובדים שלי והתלמידים שלי וכולם התגייסו לדגל להפוך אותו לבית ספר הטרוגני כמו שאני זכיתי - - -
יוסי יונה: משרד החינוך עצמו קבע שהם עושים מיונים.
יעקב מרגי: יוסי, אני מבקש, תן לו כמה דקות להציג את זה.
יוסי יונה: בא משרד החינוך, אומר שיש מיונים.
יעקב מרגי: בבקשה, סיסקו, תמשיך.
<קובי נווה: והיום לא שלוש מאות ילדים בפנימייה אלא בסך הכול שבע מאות ילדים בפנימייה, כולל בית ספר בינלאומי, 100% זכאות.
<קובי נווה: ילדי הפנימייה הם ילדי מצוקה.
<קובי נווה: יושבות פה לידי ילדות שהן מכיתה ג' אצלי.
<קובי נווה: אנוכי פתחתי ארבעה משפחתונים ואני פותח עוד שני משפחתונים, בית לילדים מגיל 5.
<קובי נווה: בני בוגר הכפר הירוק, הוא יספר איזה מאמצים אנחנו עושים לגייס תלמידים יוצאי אתיופיה.
<קובי נווה: נותנים עדיפות לילדי מצוקה.
<קובי נווה: 100% זכאות לבגרות בקרב ילדי הפנימייה.
<קובי נווה: רבותיי, איפה אני נמצא?
<קובי נווה: אני נמצא בין צפון תל אביב לרמת השרון.
<קובי נווה: רמת השרון היא סגרגטיבית.
<קובי נווה: רמת השרון וצפון תל אביב הם הומוגניים.
<קובי נווה: תלמידי רמת השרון וצפון תל אביב נלחמים על הזכות ללמוד בכפר הירוק עם ילדים יוצאי אתיופיה, בעשרותיהם, תלמידים ערבים, ילדי מצוקה.
<קובי נווה: את כל זה גם אמרתי לכתב הנכבד וגם הילדים הוסיפו, אבל הכתבה נערכה בצורה מאוד מגמתית.
<קובי נווה: אין מיונים בכפר הירוק.
<קובי נווה: הבעיה שלי היא אחת, אלפי ילדים רוצים ללמוד בכפר היום, תשאלו את עצמכם למה.
<קובי נווה: במקום לנסות להוריד את הראש של הכפר הירוק, בואו תראו, שיבואו ללמוד, לראות מה קורה בכפר הירוק.
<קובי נווה: אולי כדאי לשכפל את המודל?
<קובי נווה: שילדים מצפון תל אביב ורמת השרון רוצים ללמוד עם ילדי מצוקה.
<קובי נווה: אין מיונים, יש תהליך ואנחנו יכולים להוכיח שאין מיונים.
יעקב מרגי: למה הבחינה?
<קובי נווה: יש לנו מודל מצליח.
<קובי נווה: אנחנו מאמינים שילד צריך לבוא לבית הספר מאהבה.
<קובי נווה: כשתבואו, אני אתן לכם להיפגש עם התלמידים בלי אף מבוגר.
יעקב מרגי: קובי, אתה לא בשלב ההוכחות.
יעקב מרגי: עזוב אותי מהרצאות מוטיבציה.
יעקב מרגי: תן לנו עובדות כרגע.
יעקב מרגי: אנחנו לא רוצים להוריד לך את הראש ולא לכפר הירוק את הראש.
יעקב מרגי: תתמקד עכשיו בשאלות.
<קובי נווה: אז יש מבחן רשות.
<קובי נווה: יש לנו מודל של מסלולים.
<קובי נווה: אנחנו רוצים שהילדים יבואו מאהבה.
<קובי נווה: בנינו תוכנית מדהימה.
<קובי נווה: הילדים יוצאים לאוניברסיטה, הילדים לומדים מגיל צעיר יותר מה שהם אוהבים, מה שהם רוצים.
<קובי נווה: אנחנו מגדלים ילדים מאושרים.
<קובי נווה: בואו תראו את זה.
<קובי נווה: המבחן הוא מבחן רשות שעוזר לילדים להחליט אם המסלול, הוא נרשם לחלל.
<קובי נווה: אולי הוא לא מתאים לחלל?
יעקב מרגי: זו בחינת השמה כזאת?
יעקב מרגי: אבחון?
<קובי נווה: זו בחינת בחירה.
<קובי נווה: אני יכול להוכיח.
יעקב מרגי: תעזור לי לעזור לך.
יעקב מרגי: ד"ר קובי נווה, תן לי רגע.
יעקב מרגי: אם אתה בא ואומר לי, תקשיב, הבחינה הזו זו בחינה בשבילי, שאני מאבחן, כמו מבחני פילת, שנותן לי - - -
<קובי נווה: המבחן הוא להורים.
<קובי נווה: הורה שמתלבט, הורה שרוצה מבחן, אגב, מקבל את התוצאות מקרני.
<קובי נווה: תבדקו עם קרני.
<קובי נווה: יש גם הורים שאומרים, אל תעבירו את התוצאות לכפר הירוק.
<קובי נווה: הם לא מעבירים לכפר הירוק.
יוסי יונה: אפשר לשאול שאלה, אדוני?
יוסי יונה: האם המבחן נעשה לפני הילד התקבל או אחרי שהוא התקבל?
<קובי נווה: לפני.
יוסי יונה: למה לפני?
<קובי נווה: היות ויש לי הרבה מסלולים, אם אני אעשה הגרלה בין כולם, אני יכול למצוא את עצמי במצב כזה שיהיו לי הרבה יותר ילדים שיתקבלו לחלל וכיתה אחרת תהיה ריקה.
יעקב מרגי: ד"ר קובי, אתה מערבב לי בנתונים.
יעקב מרגי: עכשיו תן לי למקד אותך.
יעקב מרגי: כמה תלמידים יש בכפר הירוק?
יעקב מרגי: נטרל לי את הבינלאומי.
<קובי נווה: בלי הבינלאומי יש לנו אלפיים וארבע מאות תלמידים, מכיתה ז' עד י"ד.
יעקב מרגי: חתכים?
<קובי נווה: כל ילדי הפנימייה והמשפחתונים כמובן, הם מחתך סוציו אקונומי נמוך.
<קובי נווה: מרבית הילדים האקסטרניים הם מחתך סוציו אקונומי גבוה.
<קובי נווה: מה לעשות שאני נמצא במרכז.
יעקב מרגי: בוא נבודד.
יעקב מרגי: ילדי הפנימייה, רובם ככולם, ניקח אותם ככולם, בסדר?
יעקב מרגי: ילדי הפנימייה עוברים את המיון?
<קובי נווה: אף ילד לא עובר מיון.
<קובי נווה: ילדי הפנימייה מקבלים עדיפות בקבלה.
יעקב מרגי: ילדי הפנימייה, איך הם באים אליך?
<קובי נווה: הם באים, נרשמים ומתקבלים.
יעקב מרגי: רצוני או הפנייה של גורמי רווחה?
<קובי נווה: משפחתונים באים בצו בית משפט.
יעקב מרגי: משפחתונים, ברור לי.
<קובי נווה: מתחת לגיל 12.
<קובי נווה: מעל, זה בדרך כלל הפנייה של הרווחה.
<קובי נווה: אני, אגב, ילד של רווחה.
<קובי נווה: משרד הרווחה שילם עלי.
יעקב מרגי: לא משפחתונים.
יעקב מרגי: כרגע מדברים על פנימייה.
<קובי נווה: אז אני אומר, ילדי הפנימייה, הפניות של הרווחה, של הלשכות הסוציאליות.
יעקב מרגי: אז בוא נסכם, אני חושב שגם על דעת יוסי, אנחנו כרגע לא מדברים לא על משפחתונים, ואנחנו נשמע את הבנות הנחמדות שהגיעו, אני לא אוותר על כך.
יעקב מרגי: זה הדגל שלי.
יעקב מרגי: נשמע אותן.
יעקב מרגי: אני שם כרגע בצד את ילדי הפנימייה וילדי המשפחתונים.
יעקב מרגי: עכשיו האקסטרניים.
יעקב מרגי: תן לי לטפל באקסטרניים.
יעקב מרגי: האקסטרני הם מהסביבה פחות או יותר, רמת השרון, ראש העין, כל אזור השרון וצפון תל אביב.
<קובי נווה: כן, רעננה.
יעקב מרגי: למרות שהם מהסוציו האקונומי הגבוה.
<קובי נווה: אמת.
יעקב מרגי: אני, מה לעשות, אני נבחר ציבור של כל החברה הישראלית, גם שלהם.
יעקב מרגי: אני מתמקד באקסטרני.
יעקב מרגי: אני שם בצד את ילדי הפנימייה.
יעקב מרגי: אני נוטה להאמין שילדי הפנימייה, התופעה הזו של הכתב לא נוגעת בהם.
יעקב מרגי: אם נוגעת, בקצה.
יעקב מרגי: שם בצד.
<קובי נווה: אין אף אחד שם.
יעקב מרגי: תן לי לומר את זה בהסתייגות.
יעקב מרגי: אני באופי שלי אומר דברים לא מוחלטים.
יעקב מרגי: יש כאלה, הכול ברור להם בחיים, הם מוחלטים.
יעקב מרגי: תשמע ממני תמיד בהסתייגות מסוימת.
יעקב מרגי: אני בא ואומר כרגע, ילדי השרון, צפון תל אביב, מה הם תנאי הקבלה?
<קובי נווה: אין תנאי קבלה.
<קובי נווה: אני יכול להוכיח ואני שמח שמבקר המדינה יגיע - - -
יעקב מרגי: קובי, אתה תקבל ממני את כל הזמן.
יעקב מרגי: אני רוצה להוסיף לשאלה שלי.
יעקב מרגי: בית הספר הכפר הירוק, האקסטרני, נמצא תחת אזור רישום?
יעקב מרגי: לא נמצא תחת אזור רישום?
<קובי נווה: לא, אין לי אזור רישום משלי.
יעקב מרגי: משרד החינוך, אנחנו נידרש לשאלות האלה.
<קובי נווה: אין לי אזור רישום משלי.
יעקב מרגי: עכשיו תסביר על תנאי קבלה.
<קובי נווה: תראה, הילדים באים ליום פתוח, הילדים באים לפגישת יעוץ כדי לנסות לעזור להם לראות איזה מסלול הכי מתאים למאוויים ולחלומות שלהם כדי שהם יהיו תלמידים מאושרים אצלי, ואנחנו מגדלים תלמידים מאושרים.
<קובי נווה: בין כל התלמידים אנחנו עורכים הגרלה.
<קובי נווה: אני יכול להוכיח שהבן של דירקטור אצלי לא התקבל, שהנכדה של דוד שלי לא התקבלה.
<קובי נווה: מאות פרופסורים, הילדים שלהם לא מתקבלים, רופאים, הילדים שלהם לא מתקבלים.
<קובי נווה: אני יכול להוכיח שעשרות ילדים אקסטרניים שהם ברמה נמוכה, מתקבלים.
<קובי נווה: אני אומר לכם, אנחנו עושים ניסים.
<קובי נווה: יש משהו מיוחד באקלים של הכפר הירוק.
יעקב מרגי: סיסקו, עצור.
מאיר כהן: בוקר טוב, אדוני.
מאיר כהן: הדיון הזה מאוד חשוב, לא רק בגלל - - -
יעקב מרגי: לא בגלל שאתה פה.
יעקב מרגי: חשוב לנו.
מאיר כהן: לא בגלל הכפר הירוק.
<קובי נווה: אבל תפסתם את הדוגמא הלא טובה.
<קובי נווה: זאת הבעיה.
מאיר כהן: אלא בגלל התופעה האיומה והנוראה הזאת, שאגב, בולטת יותר בישיבות ההסדר ובאולפנות, ששם זה מדהים, כולל המחירים המופרזים.
יעקב מרגי: קילומטרים של מלל נשפכו כאן בוועדה.
מאיר כהן: והוועדה מטפלת בזה ואני מקווה שאנחנו נשנה.
<עמרי מניב: הבעיה היא שזה חוקי, בניגוד לממלכתיים שזה לא חוקי.
יעקב מרגי: תתפלא, זה לא חוקי.
מאיר כהן: גם שם זה לא חוקי.
יעקב מרגי: רבותיי, לא לפתח דיון משנה בבקשה.
יעקב מרגי: עמרי, תוכל לשבת סביב השולחן אם תרצה להתייחס.
מאיר כהן: למען הסדר הטוב, בת משפחה שלי, גיסתי, עובדת בבית הספר והיא באמת גומרת את ההלל על בית הספר והיא אומרת את מה שאתה אומר, שהוא בית ספר יוצא מן הכלל שעובר תהליכים מסוימים.
מאיר כהן: יש לי ויכוח עם בת המשפחה שלי דווקא בגלל שהייתי עשרים וחמש שנה מנהל בית ספר.
מאיר כהן: בתפיסת עולמי חשבתי ואני עדיין חושב שהאתגר הגדול ביותר של מערכת החינוך הוא ההטרוגני.
מאיר כהן: האתגר הגדול ביותר של מערכת החינוך, ולעיתים המנהלים מצטיינים כמוך, ואתה מנהל מצטיין, אין לי שום ספק, נופלים לפינה הזאת בשלב מסוים כשהם מתחילים לחשוב איך אני ממתג את בית הספר, ותמיד, אדוני היושב ראש, ופרופ' יוסי יונה, אנחנו מדברים על זה, תמיד אלה שרוצים למתג את בית הספר, נכשלים להערכתי בחטא הקדמון של מערכת החינוך, כי בסופו של דבר איזה אתגר יש במקום שאתה ממיין את התלמידים שלך למרות שיש מאות תלמידים שמגיעים.
מאיר כהן: אני לא רוצה לשאול אותך איך הכיתות שלך נראות, האם באמת בתוך הכיתות יש אינטגרציה?
מאיר כהן: אני סתם שואל אותך.
מאיר כהן: אני גדלתי בדימונה.
מאיר כהן: בכיתה ח' הלכתי למבחן הסקר, עברתי אותו.
<קובי נווה: גם אני עברתי אותו.
יעקב מרגי: אתה יודע מה זה מבחן הסקר?
יעקב מרגי: המתח באוויר של מבחן הסקר היה יותר מבגרות 5 יחידות, בתיכון.
יעקב מרגי: מי שזוכר את מבחן הסקר בתקופה שלנו.
<קובי נווה: אתה הולך למסלול מקצועי או עיוני.
<קובי נווה: למזלנו הלכנו לעיוני, אתה ואני.
מאיר כהן: היינו באמת הקורבנות של אותה מקיפות איומה ונוראה לימים.
מאיר כהן: הלכתי לבדוק את המחזור שלי, שהמורים בחוצפה חסרת תקדים ב-1970 כשהגענו לתיכון, הודיעו לנו מי לחסד ומי לשבט.
מאיר כהן: אמרו שאין לנו יכולות קוגניטיביות.
מאיר כהן: שלחו אותנו לאיזה מבחן מצ'וקמק ואז 10% מבני דורי, היו להם יכולות לעבור בחינת בגרות, גם אתה יוסי.
מאיר כהן: לא עברת, אני יודע.
יעקב מרגי: מישהו החליט שאין לנו את היכולות.
מאיר כהן: השאר, היינו ילדים שקופים ארבע שנים בתוך איזה בית ספר מקיף מטורף לגמרי בלי שום התייחסות.
מאיר כהן: לימים, נשבעתי שאני אקים בית ספר ואני אעסוק בהוראה וכל תחלואי בית הספר שלי לא יהיו בבית ספר שאני אקים.
מאיר כהן: הדבר הנורא שגורם לזעזוע ואנחנו נילחם בזה במשרד החינוך, גם יוסי וגם אני ובוודאי היושב ראש שמוביל את זה, הוא להפסיק את ההסללה האיומה והנוראה ואת הבחינות לתלמידים בבית ספר ציבורי.
מאיר כהן: רוצה לעשות את מה שאתה עושה?
מאיר כהן: לך תהיה בית ספר פרטי, אני אכבד אותך.
מאיר כהן: הרי ברור מאליו שבגלל שיש ביקוש גדול ואין אזורי רישום, וזו בעיה שהיא לא שלך.
מאיר כהן: אני חושב שאם היה לך אזור רישום - - -
יעקב מרגי: היית מוגבל יותר.
מאיר כהן: בטוח יש אלף שרוצים, אז אתה עושה את המיונים האלה.
מאיר כהן: אני חייב להגיד לך, בדבר אחד אני חלוק איתך.
מאיר כהן: אל תזלזל ביכולות של התלמידים למיין את עצמם בלי המבחנים המטורפים שעושים להם.
מאיר כהן: זה שאתה בא לילד ואתה אומר, אני שולח אותך, ילד בן 14.
מאיר כהן: סלח לי, סיסקו, אין לך שום זכות שבעולם לעשות את זה.
מאיר כהן: לא אתה ולא שום מורה.
מאיר כהן: אתם לוקחים ילד בן 14, שולחים אותו למיונים.
יעקב מרגי: אנחנו נאבקים על השכלה גבוהה עם הקטע של הפסיכומטרי.
יעקב מרגי: אנחנו מקבלים את זה בחינוך חובה.
מאיר כהן: אני מראש אומר לך שמה שאנחנו שומעים עליך זה ניסים ונפלאות, אבל יש לי ויכוח פדגוגי איתך.
מאיר כהן: המיונים האלה הם אבי אבות הטומאה של מערכת החינוך והחברה הישראלית.
מאיר כהן: אם אתה תצא מתוך הבועה הזאת ותשקיף מלמעלה, תראה שככל שבתי ספר כמוך מתרבים, אנחנו נמצאים בסכנה גדולה מאוד של פערים בחברה.
מאיר כהן: הייתי שר הרווחה, אני יודע מה זה משפחתונים.
מאיר כהן: אני יודע שיש לך משפחתונים מצוינים.
מאיר כהן: אני מכיר את המשפחתונים.
מאיר כהן: הם לא צריכים להיות, סליחה, עלי התאנה של נוהל נפסע, לכן אני מציע, אנחנו לא שופטים, אנחנו לא באים לכאן לבוא ולהגיד לך חלילה.
מאיר כהן: זה לא בכוחנו.
מאיר כהן: אנחנו מתמודדים מול משרד החינוך.
מאיר כהן: אין לי גם האשמה אישית אליך ובטח לא לצוות שלך.
מאיר כהן: התלמידים מאושרים אצלך בבית הספר, ומה טוב.
מאיר כהן: יש לי האשמה, אדוני, כלפי משרד החינוך.
מאיר כהן: זה אותו משרד שבו אנחנו נלחמים על אפליה דתית לבנות ספרדיות והמשרד נוהג בהסתר פנים.
מאיר כהן: זה אותו משרד שאומר שחינוך ציבורי פתוח לכול וחינוך ציבורי הופך להיות למסנן ומשרד החינוך ממשיך בהסתר פנים.
מאיר כהן: זה אותו משרד שקובע כמה הורים צריכים לשלם ובבתי ספר משלמים פי עשר, והוא נוהג בהסתר פנים, לכן כשפרופ' יוסי יונה ויושב ראש הוועדה ואדוני ועוד הרבה, ואנשי תקשורת, זו לא מלחמה נגד הכפר הירוק, זו מלחמה בתופעה חברתית שמסכנת אותנו.
מאיר כהן: אני לא רוצה לחזור לשנות ה-60 שבהם האחות שלי שהוסללה גם לאיזה משהו, היא היום ד"ר לספרות אנגלית, ואחי שהוסלל גם לאיזה משהו, הוא היום רואה חשבון ואיש מאוד חשוב, וכולנו אנשי חינוך וכולנו סיימנו את האוניברסיטה כי מישהו החליט בכיתה ט' לחסום את - - -.
מאיר כהן: תחשוב על אלה שלא מצליחים.