GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דב ליטבינוף: בעוד שש שנים, אתם צריכים להבין שים המלח יהיה נמוך בעוד כ-שבעה עד שמונה מטרים.
<דב ליטבינוף: פשוט אין זמן יותר לחכות והדבר הזה פשוט צריך להתבצע ולא לקחת את ים המלח כבן ערובה וכל פעם, מה שנקרא, לדחות ולדחות את הפרויקטים שאמורים להציל את ים המלח, לכן המפגש הזה או כל מה שאנחנו עושים כדי להעלות את המודעות למצבו של ים המלח, הוא חשוב כדי בסופו של דבר לשכנע את מדינת ישראל להוציא את אותם פרויקטים לפועל ובאופן מיידי, כמה שיותר מהר.
<דב ליטבינוף: אם נצליח לעשות את זה אפילו בעוד עשר, עשרים שנה, לעצור את נסיגת המפלס, זאת אומרת להגיע למצב של ייצוב המפלס, אני לא מדבר על להעלות אותו, על ייצוב המפלס בעוד עשרים שנה, אז עשינו את שלנו וזאת המטרה, להגיע למצב כזה שבעוד עשרים שנה מפלס ים המלח יתייצב.
<דב ליטבינוף: אני אומר לכם, זה עוד עשרים-עשרים וחמש מטר למטה, אז זאת המטרה שלנו ואנחנו נמשיך לפעול ולעשות כל מה שאנחנו יכולים כדי להעלות את המודעות ולהוציא את אותם דברים לפועל.
<דב ליטבינוף: תודה רבה לך, יוסי.
יעקב מרגי: איריס האן.
<איריס האן: בוקר טוב לכולם, איריס האן, מנכ"לית החברה להגנת הטבע.
<איריס האן: קודם כול אני רוצה באמת להצטרף לתודות ולברכות ליוסי ולכל צוות הצפרות שמובילים את הנושא הזה.
<איריס האן: אנחנו רואים כאן את התערוכה וראינו את הסרט, אבל זה באמת ביטוי להרבה מאוד שנים של עשייה שהיו ושיבואו בנושא החשוב הזה, ולהודות לוועדה על הדיון החשוב גם בנושא ים המלח וגם בנושא שנגיע אליו עוד מעט, של חינוך וצפרות כגשר למפגש בין אוכלוסיות שונות.
<איריס האן: אנחנו מדברים פה באמת על החשיבות של העלאת המודעות למצב ים המלח.
<איריס האן: התברכנו במשאב טבע נדיר ברמה הבינלאומית, ומצבו הולך ומתדרדר.
<איריס האן: כל צעד וכל מהלך להעלות את המודעות למצבו, הוא מהלך חשוב.
<איריס האן: המצב של ים המלח לא מנותק משני דברים: אחד, מהמצב של משאבי הטבע בכלל, בעולם ובישראל, והוא לא מנותק ממשהו שמטריד אותנו ומעסיק אותנו הרבה שנים והשנה מדברים עליו במיוחד, זה הנושא של מצב משק המים.
<איריס האן: אי אפשר לנתק את העיסוק בים המלח מהעיסוק בכל משק המים.
<איריס האן: אנחנו בחודש ינואר, בשנת בצורת נוספת והעיסוק במשק המים הוא עיסוק שצריך לקבל עדיפות עליונה, ובתוך הדיון הזה צריך לזכור שגם לטבע מגיע מים, אז זה הנושא של חשיבות העיסוק בים המלח.
<איריס האן: צריך לזכור שבצד הקידום של הפתרונות, ויש כמה פתרונות שחשוב באמת לקדם אותם כמה שיותר מהר, כנראה בזמן הנראה לעין ים המלח לא יחזור להיות ולהיראות כמו שחלקנו זוכרים אותו מלפני כמה עשרות שנים.
<איריס האן: הדבר המשמעותי החשוב ביותר שחשוב לי לומר כאן וחשוב לי שנצא איתו, מופיע גם במסמך העמדה שלנו שתלוי כאן בפינה, בכותרת – ים המלח – מאזור אסון לאזור של תקווה.
<איריס האן: בצד באמת המודעות למצב החמור של ים המלח, חשוב לשנות את הגישה ולא רק לדבר על ים המלח כאזור אסון וכמה המצב נורא, אלא לראות מה אנחנו יכולים לעשות כדי לקדם את הפתרונות וכדי לראות איך אנחנו מאוששים את האזור הזה ואת הפעילות שנעשית בו עד שיהיה פתרון זמני כזה או אחר או פתרון ביניים, וזה אומר להשקיע במחקר וזה אומר להשקיע בתיירות וזה אומר לעשות כל דבר כדי לדבר על ים המלח ועל מה שנעשה בו, בנימה חיובית ואופטימית ולא רק כאזור אסון, אלא לשנות את השיח לאזור של תקווה.
<איריס האן: לחברה להגנת הטבע יש בית ספר שדה בעין גדי.
<איריס האן: זה בית ספר שדה הראשון בארץ וכנראה גם בעולם.
<איריס האן: אנחנו נמצאים במהלכים משותפים עם ראש המועצה כדי לשקם אותו, לשפץ אותו ולהחזיר את הפעילות להיקפים שאנחנו מכירים, ובאמת להמשיך לקיים את האזור הזה ולהעשיר את הפעילות בו כמקום שהוא מקום מפגש ושיתוף פעולה בין כל מי שחולקים את אזור ים המלח ואת חוף ים המלח, למען הטבע, למען הסביבה, והדיון הזה הוא באמת צעד חשוב בכיוון הזה.
<איריס האן: תודה.
דב חנין: אני מצטרף, יוסי, לברכות החמות לך.
דב חנין: אתה באמת הוכחה שבן אדם שמאמין ומשוגע במובן החיובי לרעיון טוב, מסוגל להדביק איתו הרבה אנשים נוספים ולהוביל מהלכים שיש להם משמעות גדולה.
דב חנין: ברכות לחברה להגנת הטבע על כל הפעילות והעשייה, וכמובן גם על הפרויקט הזה, וברכות לך אדוני היושב ראש ולוועדת החינוך.
דב חנין: אתם יוצרים מסורת שוועדת החינוך היא נקודת אור בכנסת, של דברים חיוביים, מרשימים, שבאמת מעבירים גם מסר חינוכי חשוב לחברה שלנו.
דב חנין: יש כאן מפגש של שלושה נושאים שהם מאוד יקרים לליבי, צפרות ואהבת ציפורים, ים המלח והטבע המקסים אבל גם המאוים שלו, ושותפות ושיתוף פעולה בין יהודים וערבים, שאנחנו רואים בעניין הזה באמת דוגמא של גשר ושל חיבור אמיתי דרך אהבת הציפורים, אהבת הטבע, אהבת הארץ ועשייה משותפת.
דב חנין: כל הכבוד לכל העושות והעושים במלאכה הזאת.
דב חנין: אני רוצה לומר שתי התייחסויות קצרות לגופו של עניין.
דב חנין: קודם כול בעניין ים המלח, אדוני היושב ראש, אנחנו באמת נמצאים במרוץ נגד הזמן.
דב חנין: גם מה שקורה לים המלח צריך מאוד להדאיג אותנו ולהטריד אותנו וגם מה שקורה סביב ים המלח צריך מאוד להטריד אותנו.
דב חנין: אזורים כמו עין גדי, מכובדי יושב ראש הוועדה, אזור שהופך להיות לאזור מאוים עם הבולענים שבאמת מאיימים על אחד המקומות הכי יפים, הכי מיוחדים שיש לנו בארץ.
דב חנין: עין גדי זה מקום שהוא קסם, אבל זה קסם מאוים על ידי הבולענים וזה לא רק שם, גם במקומות נוספים, גם בצד השני של ים המלח, בעיה מאוד רצינית.
דב חנין: הזרימה בנחלים - אנחנו ראינו את נחל זרקא, אבל כל הנחלים שזורמים לים המלח נמצאים תחת איום והזרימה הזו בשנים הקרובות תהיה פחותה.
דב חנין: כשאנחנו מדברים על נחלים, צריך להזכיר קודם כול את הירדן שהוא הופך להיות לקילוח דק במקום נהר משמעותי, עם כל ההשלכות לא רק הסביבתיות, אלא גם החברתיות, התרבותיות, הדתיות וכדומה.
דב חנין: יש פה המון מה לעשות והעשייה הזו מחייבת בהחלט שותפות ושיתוף פעולה אזורי.
דב חנין: אני בעד שיתוף פעולה אזורי בעניין הזה.
דב חנין: תוכניות למשל של שיקום נהר הירדן והזרמת מים מחייבות שיתוף פעולה גם עם הפלשתינים וגם עם הירדנים כדי לראות איך זה קורה, איך גם מאפשרים לנצל ולהשתמש בחלק מהמים לטובת החייאת בקעת הירדן, אבל גם איך מאפשרים למים להגיע לירדן.
דב חנין: אני רוצה לומר שגם מדינת ישראל עצמה, יש לה המון מה לעשות.
דב חנין: בפני ועדת שרים לענייני חקיקה ובפני הממשלה עומדות כמה הצעות חוק שלי בנושא הגנת ים המלח.
דב חנין: למרבית הצער עד עכשיו הממשלה מתנגדת להצעות האלה ולא עושה את מה שתלוי בנו כמדינה כדי להגן על ים המלח ולשמור עליו לדורות הבאים.
דב חנין: בוועדה הזו אני רוצה להגיד בכל זאת משפט אחרון על המעשה החינוכי.
דב חנין: אני חושב שאנחנו צריכים לעודד בכל הדרכים ובכל האמצעים שני מהלכים: גם את המהלך הזה של החינוך הסביבתי וקידום החינוך הסביבתי, ואני באמת מעריך את כל העושים במלאכה, אבל יש עוד הרבה מה לעשות כדי שבאמת חינוך סביבתי יהיה חלק בלתי נפרד ממה שקורה בכל בית ספר, גם בית ספר יסודי, גם בית ספר תיכון, וכמובן להשתמש בכלי הזה של החינוך הסביבתי ככלי להפגשה בין יהודים וערבים, ככלי של שותפות, ככלי של אהבה משותפת לארץ המשותפת שלנו.
דב חנין: אני חושב שזה דבר נפלא ואני אשמח מאוד שנעשה את הכול כדי להמשיך ולקדם את זה.
מאיר כהן: אדוני היושב ראש, תודה רבה לכל המכובדים שהגיעו לכאן.
מאיר כהן: אני גר בדימונה כבר חמישים שנה ואני חי את הדילמה של כל מי שאביו מתפרנס מים המלח.
מאיר כהן: הרבה שנים כששמעתי "ים המלח", אז שמעתי דחפורים, שמעתי משאבות ששואבות וראיתי בעיני רוחי כל מיני אסדות שקוצרות את הים, ולאט לאט מלווה את הים הזה מ-1962, ולימים הייתי חייל בהיאחזות נחל קליה, שהמים הגיעו עד להיאחזות.
מאיר כהן: ביקרתי לא מזמן ויש כארבע מאות מטרים עד לים.
מאיר כהן: זה מאוד אופטימי לבוא ולראות שפרויקטים כאלה מתנהלים.
מאיר כהן: אני רק דבר אחד מבקש, דווקא בגלל שהייתי מנהל בית ספר, והתחיל להגיד את זה דב.
מאיר כהן: חינוך סביבתי הוא לא מנת חלקם של יקירי המדינה.
מאיר כהן: אחד הדברים שהכי כואבים לי, זה שיש בתי ספר לחינוך סביבתי.
יעקב מרגי: והשכר בצידו.
מאיר כהן: חינוך סביבתי זה בדיוק כמו כל מקצוע שנלמד ובוודאי כמו כל מקצוע ערכי שנלמד בבתי הספר, לכן אני מבקש ממך, אדוני, שתצא מכאן קריאה שלפחות בתי הספר בדימונה ובפזורה - - -
יעקב מרגי: אם זה כרוך בתל"ן של 8,000 ₪, אני לא אקרא.
מאיר כהן: זה לא תלוי בכלום.
מאיר כהן: זו לא שאלה של כסף.
מאיר כהן: דב, הרבה שנים לא שיתפנו פעולה, רק בנושאים של ארנונה.
<דב ליטבינוף: גם זה נפתר.
מאיר כהן: זה נפתר, ברוך השם.
מאיר כהן: הכול בסדר.
יעקב מרגי: וכולם חיים והשמיים לא נפלו.
מאיר כהן: היות ויש באמת שיתופי פעולה מסוימים, אני חושב שהדבר שצריך לעשות זה לפנות לראש עיריית דימונה ולראש עיריית ערד, לקחת את החבר'ה האלה, לראות את הפרויקט ומייד להטמיע את זה בתוך מערכות החינוך שם.
מאיר כהן: אני חושב שזה שיתוף פעולה נפלא.
יעקב מרגי: אני חושב שזו זווית חשובה.
יעקב מרגי: אני חושב שתפקיד חשוב למועצה אזורית שיודעת לעשות מיזמים חשובים.
יעקב מרגי: דב מוביל ויודע.
יעקב מרגי: יוסי, אתה שוב רוצה לומר משהו?
יעקב מרגי: כל דובר מרגע זה, ידבר דקתיים, לא יותר.
<יוסי לשם: אני רוצה רק בקצרה.
<יוסי לשם: ישראל, באמת כמו שנאמר, היא צומת.
<יוסי לשם: הרבה פעמים כששואלים מה מיוחד בישראל, מדברים על היסטוריה וארכיאולוגיה, אבל הנושא של טבע וציפורים הוא סיפור יוצא דופן במיוחד, ולא רק זה, אלא מה שאמר דב, אנחנו חושבים שזה כלי חינוכי אדיר בשביל לחבר בין ערבים ויהודים, והסיסמא היא – הציפורים אינן יודעות גבולות.
<יוסי לשם: מה שאני רוצה פה להראות, כולם מדברים על הכותל המערבי.
<יוסי לשם: יש שם שמונים ושמונה זוגות של סיסים ולראשונה בהיסטוריה, אלפיים שנה, הרב של הכותל כל שנה עושה ברכה לסיסים בכותל.
<יוסי לשם: עוברת פה נדידה של כחמש מאות מיליון ציפורים.
<יוסי לשם: כמובן שזאת גם בעיה, עם חקלאים, וכמו שנאמר, עם חיל האוויר, אבל אם בהחולה יש ארבעים ושישה אלף עגורים וכבר חצי מיליון מבקרים באים לראות את העגורים, יש בזה גם אפקט כלכלי גדול.
<יוסי לשם: הסיפור הכי גדול, ויש הרבה מאוד מינים, כמו לילית המדבר שנמצאת במדבר יהודה, מאה זוגות.
<יוסי לשם: בשביל צפר באירופה, ויש מאה מיליון צפרים בעולם, בשביל לראות דבר כזה הוא שם את כל הכסף, לכן אנחנו חושבים שהסיפור העיקרי, ובזה אני מייד מסיים, הוא החינוך.
<יוסי לשם: אם אפשר להשתמש בכלי המיוחד הזה, ישראל, ולטפח גאווה של תלמידים, ערבים, יהודים, דרוזים, צ'רקסים שהם מכירים את הציפורים, הם יוצאים לשדה ביחד, זה יעשה את כל העבודה.
<יוסי לשם: יש פה את המפקחת ללימודי ביולוגיה והמפקחת ללימודי מדע וטכנולוגיה.
<יוסי לשם: אנחנו עם ארבע מאות בתי ספר היום שלומדים ועוקבים עם כל הטכנולוגיות האלה אחרי הציפורים.
<יוסי לשם: הדבר האחרון, יש לנו פעילות חינוכית מאוד גדולה.
<יוסי לשם: היינו עם סמינר גדול בירדן וגם עם התנשמות שאוכלות עכברים ואז לא משתמשים בחומרי הדברה.
<יוסי לשם: הגנרל הירדני לפני שש שנים היה פה ונתן הרצאה בכנסת על הסיפור הזה של שיתוף פעולה בעזרת שמירת טבע.
יעקב מרגי: אני הייתי מנצל את התנשמות לעוד משהו, ללמד אותנו להסתגל לנחירות.
<יוסי לשם: הקול שלהם זה כמו של חולה אסטמה.
<יוסי לשם: הסיפור הזה חשוב, ובזה אני מסיים, אנחנו מאוד גאים.
<יוסי לשם: באו הרבה תלמידים ומורים.
<יוסי לשם: בגלל הזמן הקצר אנחנו נעשה את זה קצר, יספרו מה הם עושים.
<יוסי לשם: תודה רבה.
יעל כהן-פארן: קודם כול, אני גם מצטרפת לברכות אליך כמובן, אדוני היושב ראש, לחברה להגנת הטבע, ליוסי לשם, מועצה אזורית תמר.
יעל כהן-פארן: גם ברכות, אני מקווה שאני לא פותחת פה פה, אבל הבנתי שתקציב מיוחד לשיקום של אזור ים המלח ומה שצריך, ליישובים, לכביש וכו' אושר בתקציב של יום חמישי, כ-400 מיליון שקל.
יעל כהן-פארן: אני ממש מברכת על כך.
יעל כהן-פארן: זה רק איזשהו תקציב חירום.
יעל כהן-פארן: זה לא פותר את בעיות ים המלח, אבל זה פותר את הקשיים האדירים והמיידים של היישובים ושל האנשים שחיים ליד ים המלח ורוצים לנסוע לבקר בים המלח, נתקלים בהם וצריכים להתמודד עם היעלמות שטחים וכו' בגלל הבולענים.
יעל כהן-פארן: באמת התערוכה הזאת מדהימה וכל הכבוד על היוזמה ועל הפרויקט.
יעל כהן-פארן: אני רוצה גם לחזור לים המלח.
יעל כהן-פארן: היא עוזרת לנו להרים אותו שוב כל פעם מחדש, בכנסת, בתקשורת, בציבור.
יעל כהן-פארן: לי יש תחושה, בחודשים האחרונים עלה כל כך הרבה פעמים, שבוע שלם בחדשות 10 ולפני כן איזה חצי שנה, שבוע שלם בחדשות ערוץ 1 עוד לפני שהוא נסגר.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שהציבור רוצה את ים המלח, הציבור רוצה להציל את ים המלח.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שזה כבר הפך להיות גם משהו בקנה מידה עולמי.
יעל כהן-פארן: מסתכלים על אותו סרטון שרץ במיליוני צפיות באינטרנט ויוטיוב.
יעל כהן-פארן: בסופו של דבר זו אחריות שלנו, אבל אני לא רואה פה עשייה, וזה תפקידנו, ופה אני אסיים כי יש המון מה לדבר על זה.
יעל כהן-פארן: תפקידנו באמת להתחיל את העבודה שתביא בסוף, זה לא יהיה מיידי, אבל בעוד עשר שנים להתחלה של הצלת ים המלח.
יעל כהן-פארן: חייבים להציל אותו.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכם, במפגשים בילטראליים שאנחנו יוצאים, חברי כנסת למשלחות, אנחנו נפגשים, חברי כנסת שנושאי הסביבה חשובים להם, ונושא ים המלח עולה בפתיח.
יעקב מרגי: אני שמח שאת אופטימית, כי באמת את מעלה את זה ודוחפת את הנושאים האלה.
יעקב מרגי: נמצאת איתנו ד"ר אביבה בריינר.
<אביבה בריינר: ד"ר אביבה בריינר, מפקחת מרכזת תוכניות לימודים במדע וטכנולוגיה לתלמידי א' עד כיתה ט'.
<אביבה בריינר: אני שמחה מאוד להיות כאן.
<אביבה בריינר: אני מודה לכולכם.
<אביבה בריינר: לא אחזור על כל אחד ואחד, אבל כן ליוסי לשם.
<אביבה בריינר: יוסי מחזיר אותנו לחיבור אל הטבע והוא מחזיר אותנו לאותו מקום שאנחנו יכולים לעצור רגע.
<אביבה בריינר: אנחנו נמצאים בעידן של דור ה-Z, המהירות וחלקיקי שניות והטכנולוגיה המהירה.
<אביבה בריינר: אנחנו הרבה פעמים שוכחים לעצור רגע ולהתבונן.
<אביבה בריינר: אנחנו מהירים מאוד בתשובות לשאלות שנראה לנו שאנחנו יכולים לענות עליהן לפני שעוד שאלנו אותן, ללא חקר וללא מחקר, ולכן כשבעצם יוסי מחזיר אותנו לאותו מקום של לעצור רגע, להתבונן בטבע, להתבונן בציפורים, ביכולות שלהם המדהימות, שחלק מהם שמעתם פה, זה מביא את הילדים לראות אחרת בעצם את הטבע ולראות בכלל שאלות מהותיות בצורה שונה, וזה בעצם הכלי שאנחנו היינו רוצים מאוד ללמד אותם, לכן ארבע מאות בתי ספר היום, יהודים, ערבים, דתיים, צ'רקסים, דרוזים, כולם נמצאים באותו עניין, יסודיים וחטיבות ביניים, של לשאול את השאלות המהותיות לגבי הטבע, לנסות להבין אותם.
<אביבה בריינר: עבודות החקר הן מפליאות.
<אביבה בריינר: אני מציעה לכל מי שנתקל בהן, באמת ללמוד ממה שהילדים יספרו על מה שהם גילו תוך כדי שאלת השאלות.
<אביבה בריינר: יש תחום חדש שנולד וגם הוא תלוי בהתבוננות ובהבנה של הטבע.
<אביבה בריינר: הוא נקרא היום ביומימיקרי, חיקוי של הטבע, להתבונן בטבע, להבין את הפתרונות שהטבע יכול לתת ולנסות ולראות איזה פתרונות בעצם הוא נותן לנו, לאדם הטכנולוגי.
יעקב מרגי: דיברנו על אווירונאוטיקה.
<אביבה בריינר: דיברנו על אווירונאוטיקה אבל לא רק.
<אביבה בריינר: יש עוד תחומים רבים ואפשר ללמוד הרבה מאוד מתוך הטבע ולקחת את זה לטכנולוגיות החדישות שלנו, אז חשוב להעביר לדור הבא את היכולת להתבונן ולחקור ולשאול שאלות.
<אביבה בריינר: תודה רבה.
זוהיר בהלול: אדוני היושב ראש, אני מודה ומתוודה, הדיון כאן נראה לי כמו דיון של נווה מדבר או נווה במדבר.
זוהיר בהלול: מעט מאוד דיונים ערכיים מתנהלים בבניין הזה.
יעקב מרגי: לא בוועדה הזו.
זוהיר בהלול: אני חב לך, אדוני היושב ראש, הרבה הערכה.
זוהיר בהלול: ההערכה היא כמובן בהתנהלותך המאוד מיוחדת וייחודית, לפני כן, אבל כאשר אני עכשיו מתוודה על הדיון הזה, אז ההערכה היא כפולה ומכופלת.
זוהיר בהלול: ים המלח הוא משאב.
זוהיר בהלול: תמיד בסוף מילה אין דגש בעברית.
זוהיר בהלול: אומרים משאבים, אבל ביחיד זה משאב.
יעקב מרגי: בשבוע שעבר אירחנו כאן את האקדמיה ללשון העברית.
יעקב מרגי: במסגרת המפגשים שאנחנו עושים במסגרת החינוך הבלתי פורמלי של הוועדה, אנחנו קיימנו מספר מפגשים בשפות שונות.
יעקב מרגי: אנחנו בשבוע הבא עם הלדינו, סדרה, ועלה הצורך באמת לסדרת מפגשים בעברית תקינה, והתחייבנו גם לערבית.
זוהיר בהלול: אם ים המלח הוא משאב מורשתי עולמי, אז זו מצווה שמדינת ישראל תציל את ים המלח.
זוהיר בהלול: לתחושתי, אין בידיי מספיק כלים לומר את הדברים בוודאות, אבל נדמה לי שזה לא נמצא ברומו של סולם החשיבות והעדיפויות של ממשלת ישראל ונדמה לי שאנחנו עלולים למצוא את עצמנו בוכים עם דמעות מאוד משמעותיות שזולגות מפנינו בעתיד, חלילה, אם יהיה נזק בלתי הפיך לים המלח.
זוהיר בהלול: אני מאוד שמח שאתם מדברים על ערבים-יהודים ושיתוף פעולה עם ציפור וטבע.
זוהיר בהלול: זה מעורר בי הרבה השראה, אבל זה גם מעורר בי הרבה חמלה והרבה עצב, מכיוון שהיכן שאדם נכשל, הטבע מצליח, אז למה לא לחקות את הטבע ולהעתיק אותו לאדם, שאנחנו נוכל לקיים באמת דיאלוגים מאוד רציניים?
זוהיר בהלול: בצר לי שמעתי את מילתך, אדוני, יושב ראש המועצה האזורית כאשר דיברת על ים המלח כבן ערובה כאשר היחסים בין ירדן ובין ישראל נמתחים, והיה לנו מתח והשגרירה הוחזרה ארצה בעקבות אותו אירוע קשה, אז אם ים המלח והטבע נפגעים, ממש צר לי על כך.
זוהיר בהלול: זה רק מחזק את מה שאני תמיד מאמין בו ואני חושב שרוב אלה שסובבים את השולחן הזה מאמינים בו.
זוהיר בהלול: צריך לבצר את היחסים בין ישראל לבין מדינות ערב, לנסות ולשקם את היחסים האלה, וגם עם הפלשתינים, בעיקר עם הפלשתינים.
זוהיר בהלול: העולם הופך להיות קטנטן ונדמה לי שאפשר אפילו להרחיב את זה אפילו לסעודיה, כי הציפורים שנודדות מאירופה לאפריקה, זה קרה לפני חודשיים-שלושה, משהו כזה, הן נודדות והן שליחות השלום, כך לפחות היה בעבר.
זוהיר בהלול: ברומנטיקה של העבר השחילו פתקים והציפור לקחה את הפתק והעבירה אותו מעם לעם.
זוהיר בהלול: איך להיזכר בערגה בימים ההם כאשר הימים האלה הם ימים שבהם אנחנו מדממים בביצה מאוד מדממת, אז אתם יכולים באמת לעשות את מה שאחרים הצליחו.
זוהיר בהלול: באמת כל הכבוד לכם.
יעקב מרגי: ד"ר אירית שדה, בבקשה.
<אירית שדה: אני אירית שדה, אני מפמ"ר ביולוגיה, אחראית על תחום ביולוגיה בחטיבה העליונה במשרד החינוך.
<אירית שדה: תודה לוועדה ותודה ליוסי על הזכות ועל כל העשייה.
<אירית שדה: אני מייצגת במשרד החינוך את הרצון לרצף, לעלות גם לחטיבה העליונה.
<אירית שדה: הזכירו קודם שגם בתיכון אנחנו רוצים לעסוק בתחומי דעת שונים, אם זה ביולוגיה, מדעי סביבה, חקלאות וכדומה, בחקר, לשלב את עבודות החקר.
<אירית שדה: יש לתוכנית הזו רווח נוסף.
<אירית שדה: למשל, לפני כמה שנים היה לנו ניצן של שיתוף פעולה עם יוסי.
<אירית שדה: בתיכון לימדנו את התוכנית.
<אירית שדה: יוסי הביא מדענים שנפגשו עם תלמידים, ואתה מביא מדענים שמדברים עם התלמידים בגובה העיניים.
<אירית שדה: בעקבות מפגש כזה תלמידה בי"א שלא גדלה עם התוכניות מהיסודי, הלכה להיות צפרית בחיל האוויר, ושני תלמידים ממוצא אתיופי שפגשו מדענית אתיופית, למחרת הודיעו למורה לאנגלית שהם יסיימו 5 יחידות אנגלית, ומ-3 יחידות תוך שנה הם סיימו עם 5 יחידות אנגלית, זאת אומרת יש לזה ערך גם מעבר לציפורים עצמם ולכן אנחנו בהחלט ננסה להמשיך את הרצף ולשלב אותו בתחומי הדעת השונים.
מסעוד גנאים: אני מברך תחילה את כל הפרויקט הזה, במיוחד את העניין של הציפורים והטבע ככלי חינוכי.
מסעוד גנאים: אני מברך את כל בתי הספר, במיוחד את בתי הספר הערביים עם התלמידים, עם המחנכים, אהלן וסהלן.
יעקב מרגי: הם ידברו בהמשך.
מסעוד גנאים: כמורה לשעבר אני יודע, אם אתה רוצה להצליח, תהיה לא נורמלי, לא רגיל.
מסעוד גנאים: אל תהיה כזה קלאסי.
מסעוד גנאים: תהיה משוגע במובן מסוים, משום שבלי זה אתה לא תשווק לא את המקצוע שלך, אתה לא תשפיע על התלמידים שלך.
מסעוד גנאים: תמיד אני הייתי אומר כמורה גם, לא רק כחבר כנסת, שתמיד כל מורה, אם הוא רוצה להצליח, הוא חייב לדעת שהעולם יותר רחב בהרבה מחדר הכיתה שהוא נמצא בה, לכן לרתום את התלמידים האלה לדברים מהטבע, הדברים שהם אוהבים, וזה מהווה כלי חינוכי.
מסעוד גנאים: זו מטרה עליונה שכולנו רוצים אותה.
מסעוד גנאים: התלמידים לא אוהבים את בית הספר בדרך כלל, את המקצועות הקלאסיים, פיזיקה, חשבון, לא יודע מה, אבל כאשר המורה מוסטפא, כאשר עניין את התלמידים שלו הציפורים, איך הם יכולים לצלם אותם, לעקוב אחריהם, את השמות שלהם, כל הדברים האלה, הוא אמר לי, ב-6:30 בבוקר הם היו באים לבית הספר בגלל הציפורים, אז חבר'ה, יש אמירה שהיא מאוד חכמה ואני חושב שהיא מאוד נכונה.
מסעוד גנאים: יש הרבה דברים על מה זה חינוך.
מסעוד גנאים: אחד אמר, מה זה חינוך?
מסעוד גנאים: חינוך זה כל מה שנשאר בנו אחרי ששכחנו כל מה שלמדנו.
מסעוד גנאים: הכוונה שאינפורמציה, היסטוריה, אתה יכול לשכוח, אבל חוויה אתה לא שוכח.
יעקב מרגי: בית ספר הפך רק ללימודים, זאת אומרת שבסוף לא נשאר לנו כלום, לא חינוך ולא לימודים.
מסעוד גנאים: לא, אנחנו רוצים חינוך.
יעקב מרגי: אמרת דבר שהוא חשוב מאוד.
יעקב מרגי: בית הספר, צריך שיהיה בו גם חינוך.
מסעוד גנאים: משפט אחרון בקשר לים המלח.
מסעוד גנאים: אתה יודע, הערבים ההיסטוריוניים והגיאוגרפיים, איך כינו את ים המלח בימי הביניים?
מסעוד גנאים: "ימת לוט", אז אני רוצה לקשר.
מסעוד גנאים: נכון, השם "ים המוות", ים המלח, הכול אומר שאין חיים, אבל כאשר אומרים "ימת לוט", אם מקשרים בין מעשה הרשעים של לוט, סדום ועמורה לבין העונש שהיה, נכון, יש כאלה בינינו, אולי לא מאמינים, לא דתיים, אבל העיקרון הוא אחד, שיש קשר בין התנהגותנו כבני אדם לבין הטבע, לחיוב או לשלילה.
יעקב מרגי: עכשיו יש לנו את יוסף עסאקלה.
<יוסף עסאקלה: אני אציג את עצמי.
<יוסף עסאקלה: יוסף עסאקלה, מנהל החברה הערבית בחברה להגנת הטבע.
<יוסף עסאקלה: אני חושב שהדיון הזה מאוד חשוב, במיוחד שהוא דיון ערכי.
<יוסף עסאקלה: אנצל את ההזדמנות גם להודות לפרופ' יוסי לשם גם על ההזדמנות שהוא נתן לנו.
<יוסף עסאקלה: החברה הערבית לפחות בשנים האחרונות לא נשארה אדישה לכל מה שנקרא נושאים סביבתיים וגם תחומים שקשורים במגוון הביולוגי והשטחים הפתוחים.
<יוסף עסאקלה: כשאני מדבר על מגוון ביולוגי, אני מדבר, לרבות הצפרות והציפורים, שזה הנושא שאנחנו דנים בו כרגע.
<יוסף עסאקלה: יש גם הרבה נושאים שאנחנו מחויבים גם להכניס ולהפנים וגם להטמיע.
<יוסף עסאקלה: עוד נושא שהוא נושא נחלת הכלל, אם כבר אנחנו מדברים על ים המלח, אז עד כמה שניתן להגדיר אותו כנחלת הכלל.
<יוסף עסאקלה: היום בחברה להגנת הטבע, בעצם שזה תחום שקיים כבר שלושים שנה בחברה להגנת הטבע אבל בשנים האחרונות אנחנו די הרחבנו אותו, במיוחד עם שותפות מאוד רצינית ומאוד עמוקה בשנים האחרונות עם משרד החינוך שחלק מהנציגים שלהם נמצאים כאן.
<יוסף עסאקלה: אנחנו מפתחים היום פעילות גם במחוז הדרומי, גם במחוז המרכז וגם במחוז הצפון ביותר ממאתיים בתי ספר שאנחנו עובדים איתם באופן רציף ועל בסיס כמעט יומי.
<יוסף עסאקלה: בשנה האחרונה בהתערבות של משרד החינוך ובתמיכה מאוד רצינית אנחנו העלינו גם את נושא חוגי הסיירות בחברה הערבית.
<יוסף עסאקלה: השקנו השנה יותר מארבעים חוגים בבת אחת, שזה נתון מצוין, כאשר בתוך החוגים עצמם אנחנו מכניסים נושאים של מגוון ביולוגי וגם ציפורים.
<יוסף עסאקלה: אנחנו גם מתעסקים בהדרכת סיורים, ובתוך הסיורים האלה אנחנו מנסים עד כמה שניתן להטמיע ערכי טבע, לרבות צפרות.
<יוסף עסאקלה: כמובן למשימה הזאת יש יותר משמונים עובדים בחברה להגנת הטבע, שהם מהחברה הערבית.
<יוסף עסאקלה: הם פרוסים ברמה ארצית.
<יוסף עסאקלה: מאוד חשוב לי, אם כבר אנחנו מדברים על ציפורים, ואני אעשה את זה בקצרה, נתון מאוד מעניין, אני חושב שזה צריך לעניין את כולנו.
<יוסף עסאקלה: ב-2016-2017, אני מדבר על שנת הלימודים, אנחנו עסקנו בספירה בארבעים ואחד מוסדות.
<יוסף עסאקלה: השנה רשומים כרגע לספירה ולהשתתפות ישירה בערך מאתיים וחמישים, ומתוכם מאה שלושים וחמישה גנים, שזה נתון מאוד מעניין.
<יוסף עסאקלה: אם אנחנו באמת חפצים שהחברה הערבית באמת תטמיע את המושגים האלה, כי אחר כך יהיה לזה השלכות מאוד מעניינות גם ברמת התכנון והבנייה והשטחים הפתוחים וכדומה, שהם באמת במצוקה לא פשוטה היום ביישובים הערביים, אנחנו חייבים להשקיע בחינוך בחברה הערבית בתחומים האלה.
<יוסף עסאקלה: היטבתם לתאר את הדבר הזה ממש בפתיח, אז אני חושב שזו באמת הזדמנות לנצל את המומנטום ולפתח את זה.
יעקב מרגי: במי זה תלוי יותר, במשרד החינוך, מנהלי מחלקות החינוך ברשויות המקומיות או אולי אתם בשיווק כחברה להגנת הטבע.
יעקב מרגי: במי זה תלוי יותר?
<יוסף עסאקלה: לכן בדיוק אמרתי, בנו, כי אני התכוונתי, משרד החינוך עושה מאמצים גדולים ואני חושב שהיד עוד נטויה, הוא יכול להרחיב עוד יותר.
<יוסף עסאקלה: מקבלי ההחלטות.
<יוסף עסאקלה: אנחנו גם כעובדים וגם כארגון ציבורי, אנחנו יכולים באמת לעזור בשיווק ולהיכנס יותר ויותר, כי מה שאנחנו עושים זה טיפה בים.
איציק שמולי: אני מזה חמישה חודשים תושב עין גדי.
איציק שמולי: אחת הסיבות שכמובן אני עברתי לאזור הזה, מעבר לעובדה שמדובר בחבל ארץ באמת בראשיתי ומדהים ויש בו תושבים, אנשים מדהימים וחלוציים ובאמת הכי טוב שיש למדינת ישראל להציע, זה לנסות ולעזור ולעשות משהו בנוגע למשבר העצום שמתחולל במקום הזה.
איציק שמולי: צריך לזכור שים המלח זה אחד מפלאי הבריאה.
איציק שמולי: אנחנו במו ידנו בעוול מתמשך הפכנו אותו באמת להיות סוג של חצר אחורית במדינת ישראל.
איציק שמולי: זה קרה כתוצאה מפעולות שהיו ידי אדם, מעשה ידי אדם, ומי שיכול, בטח לא להחזיר את המצב לקדמותו אבל אולי לפצות במשהו על הנזק שנגרם, זה גם כן האדם, הממשלה, המדינה, ולכן אדוני היושב ראש, אני חושב שמה שאנחנו רואים לנגד העיניים בימים האחרונים, והתערוכה המופלאה הזאת והדיון היקר הזה הוא חלק מזה, זה חזרה בעצם להתייחס לאזור הזה כולו כפי שקודם איריס אמרה, כאזור של תקווה.
איציק שמולי: לא להסתכל עליו רק דרך הפריזמה של האסון והייאוש, אלא תקווה להרבה מאוד דברים שאיבדנו, יחסים טובים בין אוכלוסיות שונות, בין יהודים וערבים, תקווה במובן של בעצם לפצות ולתת ולשמור על הטבע, ותקווה גם במובן של שיקום האזור הזה כולו.
איציק שמולי: אמרה קודם יעל ואני מניח שגם ראש המועצה דיבר על זה לפני שנכנסתי, התקבלה החלטה משמעותית מאוד, היסטורית, שנעשתה כאן בכוחות משותפים, קודם כל של ראשי המועצות והתושבים, וגם לנו, לחברי הכנסת היה חלק בדבר הזה, החלטה שבעצם מעניקה לאזור כ-460 מיליון שקלים לטובת דברים רבים, אבל בתוכם גם לטובת שיקום נופי ודברים שמזמן היינו צריכים לעשות.
איציק שמולי: אני מאוד מקווה שלא רק שנצליח להביא לאישור ההחלטה במסגרת התקציב בכנסת, אלא גם שנוודא את יישומה עד תום.
איציק שמולי: זה בהחלט, אדוני היושב ראש, רגע של תקווה גם לראות תערוכה כזאת שמדברת על שיתוף פעולה בין יהודים וערבים, תערוכה שמחזירה לטבע את הכבוד שראוי שניתן לו.
יעקב מרגי: אתה יודע, יש סמליות בכל דבר.
יעקב מרגי: הבוקר חוקקנו את חוק הצבת מכשירי החייאה בבתי הספר, חוק שלי ושל קבוצת חברי כנסת, לקריאה ראשונה.
יעקב מרגי: החייאה, אנחנו ממשיכים.
איציק שמולי: אז בנימה אופטימית זאת אני מאוד מקווה שנצליח להחיות את האזור כולו, ואני רוצה גם כמובן להודות גם לתושבים המדהימים, גם לראשי המועצות, גם לדב ולכל מי שלקח חלק פעיל ונמרץ מאוד במהלך של השנתיים האחרונות, וזו באמת בשורה גדולה.
יעקב מרגי: מוניר מחמיד.
<מוניר מחמיד: אני מוניר מחמיד מחטיבת ביניים "סאלם".
<מוניר מחמיד: לפני ארבע שנים החלטתי לעוף עם הציפורים.
<מוניר מחמיד: למדתי פיתוח מקצועי בשלומי, בצפון הארץ.
<מוניר מחמיד: שלוש שנים אנחנו בחקר ציפורים במסגרת לימודי מדע וטכנולוגיה, שזו למידה משמעותית, למידה באמצעות החקר, למידה חוץ כיתתית ולמידה חווייתית לתלמידים.
<מוניר מחמיד: השם שלי מוניר.
<מוניר מחמיד: הבן שלי הגדול, קוראים לו מוחמד.
<מוניר מחמיד: במקום היום לקרוא לי אבו מוחמד, קוראים לי אבו אל עסאפיר.
<מוניר מחמיד: התלמידים שלי נדבקו מהעניין.
<מוניר מחמיד: בית הספר עף איתי בשלוש שנים האחרונות.
<מוניר מחמיד: אנחנו בונים כל שנה פרויקטים, שזה תלת שנתי, מכיתה ז' עד כיתה ט'.
<מוניר מחמיד: התלמידים מגויסים כל יום לצאת מהבוקר בשיעור הראשון, מבית הספר לתצפיות.
<מוניר מחמיד: בימים שישי-שבת ב-5:30 בבוקר, הם באים בשמחה, אחד מעיר את השני.
<מוניר מחמיד: אני מחכה להם בחוץ, וגם בשעות הערב.
<מוניר מחמיד: הורים שותפים בכל העניין, מעודדים.
<מוניר מחמיד: יש תערוכה שנתית בבית הספר על חקר הציפורים, שעשו התלמידים שאתם רואים בתמונות.