GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<פז כהן: אחרי שחבר הכנסת יונה הציף את זה, עשינו שאילתה בקרב ההורים ברחבי הארץ וקיבלנו תשובות מטירת הכרמל, מירושלים, מרמלה, מראשון לציון, מהרבה מאוד בתי ספר שהורים הודיעו לנו שקיצצו להם את המלגות מ-80,000 שקל בבית הספר ל-70,000, מ-21,000 ל-18,000, אבל המון-המון פניות עובדתיות שאומרות שבעצם יש פה משהו שקרה ברמה המערכתית.
יעקב מרגי: לאט לאט מתבררת התמונה שאולי הקיצוץ הוא קיצוץ בצורת החלוקה, לא בסך הכול הכללי בסעיף התקציבי של משרד החינוך, ולכן גם אי בהירות לגבי נחיצות הדיון התעוררה בשבוע האחרון.
יעקב מרגי: נציגת המועצה לשלום הילד, בבקשה.
<רחלי הכהן: אני רוצה להגיד במישור הכללי שכבר הרבה שנים אנחנו חושבים שכל העניין הזה של קרן המלגות הוא פלסטר לבעיה האמיתית.
<רחלי הכהן: הבעיה האמיתית היא - - -
יעקב מרגי: נו, נו, תגידי אותה.
יעקב מרגי: אני לא יודע אותה.
<רחלי הכהן: בדיוק.
<רחלי הכהן: זה כבר שנים.
יעקב מרגי: צריך לבטל את תשלומי ההורים כליל.
<רחלי הכהן: זה ברור, וזו נקודת המוצא.
<רחלי הכהן: אבל מעבר לזה שזה פלסטר, אנחנו חושבים שגם אם הטענות העובדתיות לא נכונות ואין קיצוץ בסך הכול הכללי, המבחן צריך להיות פר ילד.
<רחלי הכהן: וזה כבר שנים, הגשנו על זה בג"ץ בעבר, כי גם ברשויות 1 ו-2, למשל, שהן חזקות ולפעמים בכלל לא מקבלות הקצאה לא יכול להיות שאין אפילו ילד אחד שזקוק למלגות.
<רחלי הכהן: ולכן כבר הגיע הזמן לקבוע קריטריונים ברורים ולבחון כל מקרה לגופו.
יעקב מרגי: וזה מוכיח עשרות מונים למה הדיון הזה חשוב.
יעקב מרגי: אני חושב שגם המשרד יברך בסוך על הדיון.
<דלית גהן: שלום, אני קיבלתי פניות של מקרים של הורים שקיצצו להם במלגות, והייתי רוצה להתייחס לנושא של הדיפרנציאליות.
<דלית גהן: אני מייצגת את הורי ירושלים, אני גרה בירושלים – גם בתוך ירושלים, ירושלים עצמה מחולקת לשכונות, אז גם אם יש לה איזושהי הגדרה למצב סוציו-אקונומי מסוים - - -
יוסי יונה: הדירוג של ירושלים נמוך בכל מקרה, דרך אגב.
<יהודית גידלי: הבעיה היא שהיא עלתה.
יוסי יונה: משלוש לארבע?
<נעה צ'פליצקי: התושבים לא השתנו.
<נעה צ'פליצקי: המצב הסוציו-אקונומי לא השתנה.
<דלית גהן: יש משפחות רבות שהמלגות האלה מאוד מסייעות להן, ואני מבינה שיש קיצוץ וזה פוגע בהן באופן ישיר.
<דלית גהן: מה גם שאני לא חושבת שיש בהכרח קשר בין המקום שאני גרה בו ומגדלת בו את ילדיי לבין המצב הכלכלי האישי של משפחה כזו או אחרת.
<דלית גהן: אני חושבת שצריכה להיות הפרדה ובדיקה פרטנית.
יוסי יונה: לא, מה שקורה, אם האימא או האבא במצב סוציו-אקונומי נמוך והם רוצים מלגה, מומלץ עבורם ללכת להתגורר ביישוב במצב סוציו-אקונומי נמוך - - -
<דלית גהן: זה מאוד מזכיר לי את השנים של קום המדינה.
יעקב מרגי: את לא נראית לי אחת שזוכרת את ימי קום המדינה.
יעקב מרגי: מהסיפורים?
יוסי יונה: למה, ביבי לא זוכר דברים לפני שהוא נולד?
יעקב מרגי: טוב, הוא צודק.
יעקב מרגי: לגבי ביבי, מאשימים אותו בדברים שקרו לפני שהוא נולד, אז הוא אומר, אני זוכר שהייתי - - -
<דלית גהן: אני רוצה לסיים ברשותכם, מה שחשוב זה לתת שוויון הזדמנויות לכולם, ומי שצריך את המלגות האלה – לפעמים מדובר בקיצוץ של 500–1,000 שקלים, אבל שתבינו שבשביל משפחה שיש לה שלושה או חמישה או שבעה ילדים זה מאוד משמעותי.
<דלית גהן: וגם אם היא גרה במקום זה או במקום אחר, זה לא משהו שצריך למנוע ממנה לקבל מלגה.
<זאב גולדבלט: אל"ף, לגבי העובדות, יכול להיות שמשרד החינוך יציג אמת אחרת.
<זאב גולדבלט: אנחנו בפירוש חושבים שיש כאן פגיעה - - -
יעקב מרגי: יכול להיות שאנחנו, בכותרת של הדיון, הטעינו את משרד החינוך כי טענו טענה, שהתקציב כסכום שמיועד למלגות קוצץ.
<זאב גולדבלט: זה נכון.
יעקב מרגי: אבל הם הציגו לך מסמכים שהסעיף התקציבי בוצע בשנה שעברה, הוא כמו הסעיף של השנה, וגם התחייבות ל-2018.
יעקב מרגי: מתוך הדיון כבר עולה שכנראה צורת החלוקה, צורת המדידה והזכאות, כנראה שצריך לעשות שם שידוד מערכות, וגם זה בהסתייגות עד שאני אשמע את המשרד.
<זאב גולדבלט: עובדתית אין ספק שהפגיעה במקרה הזה היא דווקא בחוליה החלשה של החברה הישראלית.
<זאב גולדבלט: היא דיברה על שוויון הזדמנויות, אז כן, יש כאן פגיעה ישירה בכלל באפשרות לשוויון הזדמנויות.
<זאב גולדבלט: על מי אנחנו מדברים?
<זאב גולדבלט: על עשירי כפר שמריהו או שכונת בבלי או השד יודע איפה בתל-אביב?
<זאב גולדבלט: דווקא אלה שהם קשי יום שנשענים על הדבר הזה ואין להם חלופה אחרת.
<זאב גולדבלט: ולכן אנחנו בפירוש קוראים למשרד – הסכומים הם לא סכומי עתק, בטח לא כשמתסכלים על תקציב המיליארדים שיש במשרד, ואין שום סיבה לפגוע דווקא בחוליה הזאת.
<זאב גולדבלט: יש הרבה מקומות אחרים שאפשר להסיט את מהם את התקציבים ולתת ולחזק דווקא את מי שזקוק לכסף הזה יותר מכל.
<דודי מזרחי: לי קוראים דודי מזרחי, מנהל אגף תקציבים של משרד החינוך.
<דודי מזרחי: אני אחזור על זה עוד פעם, ואני אסביר גם מאיפה אני חושב שנובעת אי ההבנה.
<דודי מזרחי: תקציב המלגות בשנת הלימודים התשע"ז עמד על כ-100 מיליון שקלים.
<דודי מזרחי: בשנת הלימודים התשע"ח יעמוד על כ-100 מיליון שקלים, וכך גם בשנה הבאה, וזאת התחייבות של המשרד.
יעקב מרגי: הוא אומר יעמוד על ההווה כי השנה לא הסתיימה.
יעקב מרגי: תאמין לי, אתה יכול להוציא תואר שלישי, לעשות פוסט דוקטורט ואף פעם לא תצא ראש עם אגף התקציבים.
יעקב מרגי: הם כנראה מסבכים את העניינים - - -
<דודי מזרחי: אני אסביר הכול, רק תנו לי לסיים.
<דודי מזרחי: אני מבטיח שנענה על כל שאלה.
יעקב מרגי: פז, ישבת פעם בוועדת הכספים?
<פז כהן: כן.
<פז כהן: שלוש שנים ישבתי בוועדת הכספים.
יעקב מרגי: לא, של הכנסת.
יעקב מרגי: לא של העירייה.
<פז כהן: של הכנסת, בתקופת ליצמן.
יעקב מרגי: אתה מכיר את הטפסים האלה שמגיעים מהאוצר, העברות, זה נראה כמו מדע בדיוני.
<דודי מזרחי: - - - יעמוד על כ-100 מיליון שקלים גם השנה, כפי שהיה בשנה שעברה, וגם בשנה לאחר מכן.
<דודי מזרחי: זו התחייבות של המשרד.
<דודי מזרחי: יתירה מזאת, בכדי שלא ישתמע או שחס וחלילה מישהו יחשוב שאנחנו לא מציגים משהו באופן מלא, נוכל לשבת בצורה מסודרת איתך, אדוני היושב-ראש, יש כאן גם היבטים של צנעת הפרט, וגם עם כל גורם ציבורי אחר.
<דודי מזרחי: נוכל להראות רשימה מפורטת של בתי הספר, מה היא תקבל בשנה שעברה, מה היא תקבל השנה.
<דודי מזרחי: זה לגבי הנושא הזה, ודוד פלבר שאמון על נושא המלגות תיכף יציין כיצד עובד המנגנון, שאגב, הוא מנגנון בית-ספרי ולא לפי רשות.
<דודי מזרחי: ולכן גם בירושלים, גברתי, לגבי הדוגמה שהעלית, מתייחסים לכל בית-ספר בהתאם למדד החברתי-כלכלי שלו עכשיו.
<דודי מזרחי: מה השתנה לעומת התשע"ז?
<דודי מזרחי: בין היתר, המשרד שינה את התעדוף.
<דודי מזרחי: בתוך הקריטריונים יש תעדוף לחינוך מיוחד, תעדוף למרכזי חינוך.
<דודי מזרחי: מי שלא מכיר, לבתי הספר הקשים ביותר - - -
יעקב מרגי: מה זה, מרכזי חינוך?
<דודי מזרחי: מרכזי חינוך הם בתי ספר בחטיבה העליונה, התיכונים, הם בתי ספר לנוער בסיכון.
<דודי מזרחי: התלמידים במצב סוציו-אקונומי הנמוך ביותר, תלמידים שבדרך-כלל נפלטו ממסגרת אחת, שנייה ושלישית.
<דודי מזרחי: ובעצם אלה הם המקומות הכי מורכבים שיש למערכת בחטיבה העליונה, וזה נושא בתעדוף.
<דודי מזרחי: נושא שני שבתעדוף הוא החינוך המיוחד - - -
יוסי יונה: אבל למה זה קשור, דודי?
יוסי יונה: אם אתה מקצץ ממשהו כדי - - -
יעקב מרגי: הוא לא מקצץ.
יעקב מרגי: בתוך ה-100 מיליון שונו התעדופים.
יוסי יונה: אבל התעדופים, למה הם נועדו?
יוסי יונה: למלגות או לחינוך המיוחד?
יעקב מרגי: המלגות מיועדים בגדול לאנשים שמתקשים.
יעקב מרגי: אם הוא היה אומר לי שזה נקבע לפי נוסחה, הייתי מתקומם והייתי לא רק נוזף, גם הייתי משתולל פה והייתי אומר, סליחה, הכסף הזה נועד לתת מלגות למי שרוצה ולא מסוגל לשלם את התשלום.
יעקב מרגי: אז מה התעדוף?
יעקב מרגי: אם זה לפי מדד טיפוח בית-ספרי, ובתוך זה יש תעדוף לאוכלוסיות שהן באמת נזקקות, אני יכול רק לברך.
יעקב מרגי: אבל תסיים, אני לא רוצה לברך אותך עכשיו.
יעקב מרגי: יכול להיות שבהמשך.
יוסי יונה: זאת אומרת שזה למשפחות מצוקה פלוס חינוך מיוחד?
<דודי מזרחי: משפחות שידן אינה משגת, שרוצות לקבל אבחון.
יוסי יונה: אני רוצה לברר את העניין, אדוני היושב-ראש.
יוסי יונה: נניח שילד כלשהו מוגדר עכשיו כחינוך מיוחד והוא בן למשפחה אמידה, האם הכסף הזה ילך אליו?
יוסי יונה: לכן אני שואל.
יוסי יונה: זאת אומרת שזה עוד קריטריון, אבל זה לא משהו חלופי.
יעקב מרגי: אם הבנתי אותך נכון, החלוקה היא לפי בתי ספר?
יעקב מרגי: לו יצויר שלא היה תעדוף של בתי ספר, לדוגמה, עם ילדים בסיכון או עם צרכים מיוחדים, אז בית הספר הזה היה מקבל לפי אמות מידה שהיה מקבל בית הספר X, Y ו-Z.
יעקב מרגי: יוצא מצב שבית הספר הזה שיש בו מספר ילדים רב, שהוא ייעודי לחינוך מיוחד ולילדים עם צרכים מיוחדים ונוער בסיכון, גומר את הסכום שהוא מקבל למלגות כבר בשלב של 60% שנזקקים.
יעקב מרגי: עשו תעדוף – בית ספר שיש לו את החתך הזה יקבל סכום יותר גבוה מבית ספר שהוא בחתך הכללי במצב נורמלי.
יוסי יונה: הבנתי, אבל אני רק שואל אם מדד הטיפוח הוא תנאי הכרחי או לא תנאי הכרחי.
יוסי יונה: ההיבט הסוציו-אקונומי הכרחי או לא הכרחי?
<דודי מזרחי: ההיבט הסוציו-אקונומי, הממד המרכזי שעל פיו מחלקים מלגות זה דוד שזאת מלאכתו מבוקר ועד לילה והוא יסביר בדיוק כיצד זה מתנהל.
<דודי מזרחי: אני רוצה לשים זרקור על דבר אחד, כי לא בכדי קמה זעקה.
<דודי מזרחי: כאשר מסתכלים על תקציב המדינה לשנת 2016 ואחרי זה מסתכלים על ספר התקציב ל-2017-2018, רואים שבבסיס התקציב, בתקנה של המלגות, יש הפחתה.
<דודי מזרחי: צדק היושב-ראש, אפשר לעשות דוקטורט, וגם אני חושב שצריך לעשות שיפורים במנגנון החשבונאי של תקציב המדינה כדי לשפר את השקיפות.
<דודי מזרחי: אבל מה קרה במעבר מ-2016 ל-2017?
<דודי מזרחי: ראשית, היו סעיפים ששולמו מתוך תקנת המלגות, שהכסף בעצם חנה שם.
<דודי מזרחי: אם אני משתמש בזה שם, שזה לשני נושאים מרכזיים, האחד, הנושא של פולין, כל המערך שמסייע לתלמידים להגיע לפולין, וזה פשוט עבר מתקנה לתקנה ואפשר להראות את זה.
יעקב מרגי: אבל בסך הכול המלגות האלה הן 100 מיליון?
<דודי מזרחי: ודבר שני, תקציב להנגשה פרטנית לילדים, כולל בתוכו אלמנטים של סיוע לבתי הספר, וגם שם, התקציב בשנת 2016 חנה שם.
<דודי מזרחי: אגב, לכל זה אפשר לתת דוגמאות מאוד מפורטות, ובכדי לשפר את השקיפות, הואיל וזה לא קשור פר אקסלנס למלגות, אז העברנו את אותם תקציבים לתקנות אחרות, ואפשר לתת פירוט מלא על הדברים, וכמה בסך הכול דוחות ביצוע יצאו ברמת בית ספר.
<דודי מזרחי: מעבר לזה, כן, חל קיצוץ רוחבי בהיקף משמעותי על משרד החינוך, על תקנות הפעולות, אותן תקנות שתמיד מספרים לנו שקל מאוד לקצץ בהם וכולי, וכל הדיונים שאתם מכירים, אבל המשרד התחייב לא לקצץ בפועל בהיקף שיגיע לבתי הספר למרות הקיצוץ הרוחבי.
<דודי מזרחי: ולכן חלק מהתקציבים מועברים בפניות תקציביות, מה שאנחנו - - - במהלך השנה.
יעקב מרגי: במילים אחרות, בגלל שינוי צורת התעדוף לאותן אוכלוסיות נזקקות, ישנם בתי ספר שקיבלו הודעה שהסכום לעומת שנה שעברה קוצץ.
יעקב מרגי: בצדק, אם זה סכום אפס בסוף.
יעקב מרגי: אם זה נשאר 100 ותעדפת את בתי הספר האלה לעומת בתי ספר אחרים, המכתב הזה הוא אמיתי.
<דודי מזרחי: כן, יכול להיות שיהיו מקומות - - -
<קריאה: למה יכול להיות?
<דודי מזרחי: את הדוגמה הפרטנית שנתת צריך לבדוק בוועדה, אבל יכול להיות שלבית ספר מסוים השתנה ההיבט הסוציו-אקונומי שלו - - -
<נעה צ'פליצקי: מדד טיפוח, אז מה?
יעקב מרגי: מה זה, אז מה?
<נעה צ'פליצקי: אבל המצב של האימא - - - לא השתנה.
יעקב מרגי: נעה, אני אסביר לך.
יעקב מרגי: העוגה מחולקת לפי תעדוף של המשרד.
יעקב מרגי: אם זה באמת כפי שאתה מציג, אוכלוסיות של נוער בסיכון, חינוך מיוחד, אני מברך.
יעקב מרגי: התקציב הוא סכום X למנהל בית ספר, את יכולה לטעון שבשנה שעברה אותה כמות הורים נזקקים נשארה בבית הספר גם השנה ונוצר הפער.
יעקב מרגי: יכול להיות מצב כזה.
יעקב מרגי: אבל אין ברירה, כשאנחנו רוצים לעשות את החלוקה ולייעד את הכסף בצורה הכי מיטבית, יהיו כאלה שייפגעו.
יעקב מרגי: אני כיושב-ראש ועדה וגם חברי הכנסת צריכים לבדוק שהכסף הזה מגיע לאוכולוסיה – ואם צריך לשנות את הנוסחאות ואת צורת החלוקה ואת צורת הבדיקה, נשב על זה עכשיו, כי יכול להיות שבזה שאנחנו מתקצבים לפי מדד טיפוח בית ספרי שמורכב מפרמטרים שלא קשורים רק לרמות הכנסה, אלא דברים אחרים, יכול להיות שאני מייצר עיוות.
יעקב מרגי: בסוף הדיון אני אבקש לשקול את הנושא הזה.
יעקב מרגי: יש לכם זמן לעשות עבודה ולהגיש המלצות כי אני חושב שזה חייב להיות פר ילד, וזה גם לטובת המערכת ולטובת מנהלי בתי הספר.
יעקב מרגי: יהיה מצב בחלוקה הזו שלמנהל בית ספר מסוים תיוותר יתרה, ויש מנהל בית ספר שיהיה לו חוסר של 10–15 תלמידים שלא קיבלו מענה במלגות.
יעקב מרגי: לכן, אם אתה שואל אותי, אני חושב ש-100 מיליון זה סכום הגון, הלוואי ויהיה יותר.
יעקב מרגי: זה שלא קוצץ זה לברכה, התחייבות בשנה הבאה גם כן.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים מה זה קיצוצי flat; כשאומרים 4% תוריד את הסכומים הקשיחים, שכר וכולי, יוצא שלפעמים מקצצים 18%–20%, הייתי בסרט הזה שקיצצו לי.
<זאב גולדבלט: רק צריכים לזכור שאם סכום נשאר כקונטסטנט שלוש שנים ברציפות, בפועל זה ירידה.
<זאב גולדבלט: צריכים לזכור גם את זה.
יעקב מרגי: לכן הסוגיה הזו צריכה להיבחן, כי אני חושב שלפי מדד טיפוח בית ספרי יכול להיות שזה מייצר עיוות מסוים.
יעקב מרגי: נשאלה כאן שאלה לגבי המגזר הבדואי.
יעקב מרגי: הלוואי והייתי אומר לו, שמע, רד מהאולימפוס, שם מדד הטיפוח גדל, והלוואי שהייתי מתגאה בזה שהשתנה שם משהו בצורה דרסטית.
יעקב מרגי: אבל זה לא המצב.
יוסף עטאונה: אני רוצה להגיד שני דברים.
יוסף עטאונה: קודם כל, לגבי הנוסחה שאתם מחלקים את הכסף.
יוסף עטאונה: נאמרה אמירה כללית ואני לא הבנתי איך מחלקים את זה.
יוסף עטאונה: מבחינת הקריטריונים, איך הכסף הולך לבתי ספר ולפי איזה מדדים, נאמרה אמירה כללית, ואני לא הצלחתי להבין.
יוסף עטאונה: אתם הצלחתם להבין?
יעקב מרגי: לפי מדד טיפוח בית-ספרי.
יוסי יונה: אבל מתחוור שמדד טיפוח זה לא תנאי מספיק.
יוסף עטאונה: אני רוצה לחדד את השאלה – בית ספר בדואי במחוז דרום, אשכול 1 סוציו-אקונומי הכי נמוך, שום דבר לא השתנה, דווקא שם יש עלייה מאוד גדולה, ריבוי טבעי של ילדים.
יוסף עטאונה: הסכום נשאר אותו סכום, באותו בית ספר ספציפי, ואני מדבר על בית ספר ספציפי כשאני דיברתי על מנהלים יש צמצום של 30%.
יוסף עטאונה: יש משהו שלא מסתדר.
יוסף עטאונה: הסכומים ידועים, אני יודע כמה נכנס בשנה שעברה ואני יודע כמה נכנס השנה.
יוסף עטאונה: זה צמצום של 30% וזה לא בית ספר אחד, יש יותר מבית ספר אחד.
יעקב מרגי: אם אתם לא מתמודדים עם הנתון הזה, אדרבה, תפנה עם כמה דוגמאות וייתנו לך מענה, יבדקו למה.
יעקב מרגי: דוד פלבר, בבקשה.
<דוד פלבר: בוקר טוב, שמי דוד פלבר, אני מטפל בנושא המלגות לא מעט שנים.
<דוד פלבר: אני אתחיל בשאלה האחרונה שאדוני שאל.
<דוד פלבר: 45% מתקציב המלגות, מתוך ה-100 מיליון, כ-45 מיליון זה בחברה הערבית, דווקא בגלל המאפיין הסוציו-אקונומי של החברה הבדואית ומקומות נוספים, כך שאנחנו מרגישים מאוד נוח עם זה שהכסף הולך למקומות שהוא באמת נצרך על פי המודל.
יוסף עטאונה: ככה צריך להיות.
<דוד פלבר: לשאלתך, אני מרגיש נוח שהמודל משקף את הצרכים האמיתיים, ו-45% מתקציב המלגות מופנה לחברה הערבית.
<דוד פלבר: 30% נראה לי נתון מוזר.
<דוד פלבר: אני מודה, גם עם כל התעדופים והתגבורים שעשינו לחינוך המיוחד זה נשמע לי הרבה.
<דוד פלבר: אני מוכן לבדוק פרטנית את הנושא של המוסד הזה.
<דוד פלבר: אגב, בכל מקרה, כל המנהלים יודעים וכתוב להם במכתב הודעה על היקף המלגות.
<דוד פלבר: כתוב למטה שאם בית ספר לא יסתדר עם הסכום שלו או כמו במקרה של בית ספר שגברתי הזכירה קודם, לא קיבל בכלל הקצבה, ניתן תמיד לפנות לוועדת חריגים, ואנחנו משריינים מראש סכום שיכול לתת מענה לחלק מהבעיות.
<דוד פלבר: רק כדי לסבר את האוזן, בשנה האחרונה קיבלו מלגה 230,000 תלמידים.
<דוד פלבר: לדעת אם זה כיסה את כל הצרכים, אני לא יודע.
<דוד פלבר: זה בוודאי לא כל תלמידי ישראל, אבל זה בוודאי חלק גדול מאוד מהנזקקים.
יעקב מרגי: הסכומים נעים או שזה סכום אחיד?
<נעה צ'פליצקי: עד מתי חריגים?
<נעה צ'פליצקי: עד מתי ועדת חריגים?
יעקב מרגי: נעה ומי שיושב לשמאלך, פעם אחרונה שאתם מפריעים.
יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר, תרים יד ואני אתן לך לדבר.
<דוד פלבר: אני שוב אומר, יש ועדת חריגים, כמובן שרק חלק קטן מהכסף משוריין לשם כי את רובו אנחנו מקצים בהקצאה הגדולה.
<דוד פלבר: זה נועד לתת מענה למקרי קצה שלא קיבלו מענה במסגרת ההקצאה, ואנחנו מטפלים בזה, מטפלים בבעיות פרטניות.
<דוד פלבר: כמובן שזה לא יכול לכסות את כל הצרכים.
<דוד פלבר: המנגנון שבית-הספר מקבל הקצאה נועד לתת שיקול דעת מלא לבית הספר.
<דוד פלבר: דהיינו אם בית הספר קיבל 10,000 שקל, הוא יכול לתת בתיכון מלגה בין 400 ל-800 שקלים.
<דוד פלבר: אז אם בשנה נתונה היה לו 10,000 ושנה אחר-כך היה לו 9,500 יש לו אפשרות לתת לתלמיד אחד לפחות או להקטין לכל תלמיד - - -
יעקב מרגי: יש גמישות למנהל.
<דוד פלבר: יש גמישות למנהל בתוך אותו סכום נתון, בין אם הוא עלה ובין אם הוא נשאר אותו דבר, או להפחית או להגדיל את מספר התלמידים או את סכום המלגה לכל תלמיד.
<דוד פלבר: אגב, זה גם לא חייב להיות סכום אחיד.
<דוד פלבר: בית ספר קיבל סכום, הוא יכול לתת לילד אחד 400 שקל ולשני 450 שקל כי הוא מצא את התלמיד השני נצרך יותר.
<דוד פלבר: על פי רוב לא קיבלנו תלונות - - -
יעקב מרגי: יש לכם פיקוח ובקרה שזה הולך לייעוד?
<דוד פלבר: כן, יש לנו פיקוח.
<דוד פלבר: ברשות
<דוד פלבר: כם אני אתאר את כל התהליך מתחילתו.
<דוד פלבר: אני אתחיל מההקצאה.
<דוד פלבר: עומדת לנו קופה נתונה בסכום מסוים.
<דוד פלבר: אנחנו קבענו על פי מדיניות המשרד שבתי ספר שמסווגים בעשירון עליון על מדד הטיפוח לא יקבלו, ואז הכסף שנועד לעשירון אחד הולך לתשעת העשירונים האחרים.
<דוד פלבר: זו החלטה אחת.
<דוד פלבר: החלטה שנייה: עשירוני הטיפוח 2 עד 10, במקרה הזה זה הפוך מלמ"ס, 10 זה הכי עני, יש שיפוע של 1 ל-3, וההקצאה היא פר תלמיד.
<דוד פלבר: זאת אומרת, יש מפתח, יש 1,000 תלמידים כפול התלמידים, זו ההקצאה שלך.
<דוד פלבר: אם אתה בית ספר יסודי עם 1,000 תלמידים, פר תלמיד 25 שקלים בעשירון 2.
<דוד פלבר: אותו בית ספר בעשירון 10 בית ספר יסודי עם 1,000 תלמידים יקבל פי שלושה, יקבל 75 שקלים פר תלמיד, יקבל פי שלושה.
<דוד פלבר: זה השיפוע, בין 2 ל-10, וזה כמובן מדורג.
<דוד פלבר: זאת אומרת, בית ספר 1,000 תלמידים ביסודי, עשירון 10 יקבל 75,000 שקלים.
<דוד פלבר: אחר-כך יש מדרג בין התיכון או בין חטיבת הביניים ליסודי של פי שניים.
<דוד פלבר: אם קודם היו 25 שקלים פר תלמיד, עכשיו זה נע מ-50 ל-150.
<דוד פלבר: הסכומים מעוגלים רק כדי לסבר את האוזן.
<דוד פלבר: ובחטיבה העליונה זה לא 2 אלא 2.2.
<דוד פלבר: יש להם עוד הוצאות וטיולים שנתיים יותר ארוכים, אז זה 55 שקלים פר ילד בעשירון 2, ו-165 פר תלמיד בעשירון 10.
<דוד פלבר: זאת אומרת, שבית ספר, ויש בתי ספר כאלה, עם 700 ו-800 תלמידים, מקבלים למעלה מ-100,000 שקל תקציב תוספתי לניהול על ידי בית הספר.
<דוד פלבר: אני אומר לך כפקיד במשרד החינוך, כשאני רוצה לקנות עט אני צריך 300 מכרזים וועדת רכישות בשביל לרכוש עטים או כסאות או שולחנות.
<דוד פלבר: פה בית ספר מקבל 100–120 אלף שקל חופשי.
<דוד פלבר: זה מתוך אמון שאנחנו נותנים במנהלים שידעו לנתב את הסכום הזה.
<דוד פלבר: וגם אם הוא קטן ב-2,000 שקל לעומת שנה שעברה, אנחנו חושבים שעדיין להנהלה יש מספיק שיקול דעת איך להתנהל בתוך מרחב כזה כאשר אין קיצוץ דרמטי.
<דוד פלבר: 30% זה דרמטי ואני חוזר לנקודה הזאת.
<דוד פלבר: זה מוזר לי גם על פי כל התיאורים שנתנּו ואני חושב - - -
<קריאה: אני אעביר לך נתונים.
<דוד פלבר: בסדר.
<דוד פלבר: ואם יש שם טעות, נתקן אותה.
<דוד פלבר: זה תהליך ההקצאה.
<דוד פלבר: איך אנחנו מוודאים שההורה מקבל את זה?
<דוד פלבר: אנחנו לא מעבירים לבית הספר את הכסף אלא אנחנו אומרים, דווח לנו, עשית ועדת מלגות, שלח את הפרוטוקול, דווח לנו למי אתה מייעד את הכסף, אנחנו נעביר את הכסף לקופת בית הספר ולא להורים, כי לפעמים אצל ההורים זה יכול להיבלע בכל מיני מינוסים ולשמש לכל מיני מטרות שלא התכוונו.
<דוד פלבר: כדי לוודא שזה לצורכי חינוך, הכסף עובר לבית ספר לפי שם.
<דוד פלבר: נגיד שאני התלמיד העני, דוד פלבר, 350 שקל לספרי לימוד והכסף מזוכה בחשבון, זאת אומרת, מפחיתים לו מהסכום שהוא צריך לשלם תשלומי הורים, כך שבפועל אין כמעט תנועה של מזומנים מיד ליד.
<דוד פלבר: בעבר לפעמים בתי ספר חילקו כסף במזומן ועצרנו את זה כי לא ידענו לאן הולך המזומן, והוא לא תמיד הלך למטרות ראויות.
<דוד פלבר: לכן הכול בצורה חשבונאית דרך מערכת הנהלת חשבונות של בית הספר.
<דוד פלבר: וההורה חותם לנו.
<דוד פלבר: אנחנו עושים בקרה בסוף התהליך, כמובן לא בכל 4,000 בתי הספר בכל שנה, אבל 10% מבתי הספר בכל שנה נבדקים, כשיש חתימה של ההורה, אני מאשר שבני קיבל 350 שקל, ונגיד, כנגד זה יצא חינם לטיול שנתי.
<דוד פלבר: משהו בסגנון הזה.
<דוד פלבר: זה לגבי התהליך.
<דוד פלבר: לגבי מה שאמרה גברתי, בדקנו כי קיבלנו את השאלה הזאת מראש – בית ספר אריאל שרון בחולון בשנה שעברה היה בעשירון 2 וקיבל 22,500 שקלים.
<דוד פלבר: השנה הוא בעשירון 1 והוא לא קיבל כלום.
<דוד פלבר: בעינינו זה מאוד הוגן, והתנועה בין העשירונים - - -
יעקב מרגי: בית ספר שהוא חזק, שיש לו את החוזקות שלו, יכול לספוג עשרה תלמידים.
יעקב מרגי: אם זה הרציונל, אז זה מקובל.
<דוד פלבר: אז זה הרציונל שלנו, שבית ספר מסוגל להחיל - - -
יעקב מרגי: בית הספר סופג.
יעקב מרגי: לא ההורים.
<דוד פלבר: בית ספר יכול לספוג ולהכיל תלמיד אחד חריג או שניים, ואם לא, אנחנו פתוחים גם לפניות פרטניות.
יעקב מרגי: יש ועדות חריגים - - - לטיפול פרטני.
יוסי יונה: אני רוצה לחזור לשאלת הבסיס שלך, דוד מזרחי.
יוסי יונה: מה שמטעה בפרטי התקציב שנמצאים כאן, ואמרת מילת מפתח שקראת לה שזה מקום חניה.
יוסי יונה: אמרת, ההבדל בין הנתונים שנמצאים כאן והירידה היא לא משתקפת באמת בירידה ריאלית אלא אם ב-2016, שהיה כתוב הסכום הגלובלי על זה, הוא כלל בתוכו סעיפי תקציב שהם בפרטי התקציב של השנים היותר-מאוחרות, הם בעצם הותקו ממקומם והלכו למקום הייעודי הספציפי שלהם.
יוסי יונה: כמו לדוגמה, טיולים לפולין.
יוסי יונה: זאת אומרת, אנחנו אמורים לראות, אם נלך עכשיו לסעיף שנקרא טיולים לפולין, נראה את הסכום שנמצא פה נע לשם.
יוסי יונה: נוסיף אותו לסכום של 2018, ניקח את הסכום שבו אמרתם שזה עניין של חינוך מיוחד, ואם נקבץ את הסכומים נקבל את ה-X הזה שעל פניו או על פי טענתכם לא חל פה שינוי.
יוסי יונה: האם אתם מסכימים לדברים?
יעקב מרגי: בעיקרון כן.
יעקב מרגי: אלא שזה לא עובד ככה.
יעקב מרגי: רבותי, הייתי שר.
יעקב מרגי: בדינמיקה של עבודה של משרד וחשבות ותקציב של משרד, כשיש הוצאה ספציפית, אז יכול להיות שבתקנה של פולין יהיו ארבע תקנות תקציביות שלא כתוב עליהן פולין והן קשורות לנסיעה לפולין.
יעקב מרגי: לוקחים משם, לקוחים מכאן ולוקחים משם.
יעקב מרגי: אם באמת משרד האוצר היה עושה את מה שאתה – רק אצלכם זאת, לא משנה מי, חופרת וחופרת, וגם היא הולכת לאיבוד לפעמים בדיונים שם.
יעקב מרגי: אם אגף תקציבים למען השקיפות – וואלה, הכנו דוחות כספיים, קראנו דוחות כספיים, זה לא צריך להיות מסובך – יבנה סוף סוף פעם אחת תבנית מסודרת וכל דבר יהיה בהגדרה שלו, כמו כרטיס - - - מי שלמד פעם הנהלת חשבונות בוורסיה הראשונית, שאתה לקחת מפה ואתה צריך לראות את החשבון הנגדי שלו.
יעקב מרגי: אני יכול לומר חד משמעית, שיושב לי פה תקציב של משרד שב-2016 יצאו 100 מיליון ש"ח לטובת מלגות לתלמידים, ב-2017 יצאו 100 מיליון ש"ח, וב-2018 גם יתוקצב 100 מיליון ש"ח – אלא אם כן יש לי חשד סביר שהוא בא לסבן אותי.
<פז כהן: חשב באוצר אומר, ב-2016 מימוש מלגות זה 119,438.
<פז כהן: זה כבר יותר מ-100 מיליון שקל.
יעקב מרגי: כן, אבל יש שם גם כנראה לא מלגות לבית הספר.
<פז כהן: רשום: מלגות ומענקים לתלמידים.
<פז כהן: זה סעיף בפני עצמו.
<פז כהן: זה הסעיף שעליו אנחנו נלחמים.
יעקב מרגי: זה הסעיף, אבל יכול להיות שהיה בו שימוש - - -
<קריאה: לא, זה פולין.
<קריאה: זה בדיוק פולין.
יוסי יונה: יכול להיות שמה שאני מבקש זה הגיוני?
יעקב מרגי: הגיוני ביותר.
<דודי מזרחי: קודם כל, התשובה היא בגדול כן.
<דודי מזרחי: אבל יחד עם זאת, כאשר אתה מסתכל על מעבר משנת תקציב אחת לשנת תקציב שנייה, אין רק תנועה אחת, יש מספר תנועות של תוספות, ויש גם הפחתות במקביל.
<דודי מזרחי: אם ניקח את הדוגמה של פולין, שעבר בבסיס מהנושא הזה לפולין, אז מצד אחד אתה רואה את התוספת הזאת.
<דודי מזרחי: מצד שני, ציין קודם יושב-ראש הוועדה מרגי, כשמדברים על ממשלה, על קיצוץ של 2%–3% והקיצוץ מושת בפועל על מספר מצומצם יותר של תקנות, המשמעות יכולה להיות 10% ו-20% ממקומות אחרים.
<דודי מזרחי: אז יש לפעמים תנועות מקבילות.
<דודי מזרחי: ולכן חלק מהתהליך אנחנו מנהלים בעקוב אחר שינויים, לא בבסיס.
<דודי מזרחי: לכן הקדמתי ואמרתי – שאלת, איך אני אדע, המשרד מתחייב כאן להראות דוחות ביצוע מפורטים ברמת בית ספר.
<דודי מזרחי: יש כאן היבטים גם של צנעת הפרט, אז אני לא יודע אם הכול שם - - -
יעקב מרגי: לוועדה אין צנעת הפרט.
<דודי מזרחי: אני מדבר על הוועדה.
<דודי מזרחי: נראה את הכול, דוחות מפורטים ברמת בית ספר לתשע"ז, לתשע"ח.
<דודי מזרחי: אנחנו מתחייבים לזה.
<דודי מזרחי: יש גם היבט של חריגים, כפי שציין דוד.
יעקב מרגי: תודה, דודי.
<מונדי לנדסמן: בוקר טוב לכולם.
<מונדי לנדסמן: שמי מונדי, ואני מחולון.
<מונדי לנדסמן: אני ממטה המאבק הארצי של מרד תשלומי ההורים.
<מונדי לנדסמן: אני קודם כל רוצה להודות לפרופ' יונה וכמובן לך, מר מרגי, על השתתפותכם בכנס בשבוע שעבר, על תמיכה שלכם במאבק שלנו.
<מונדי לנדסמן: בשם פיצ'י, דובינר וכל חברי המאבק, תודה לכם.
<מונדי לנדסמן: ואני אעבור עכשיו לשאלות שלי.
<מונדי לנדסמן: בנוגע לנושא של תעדוף של התקציב, של המלגות – למה מנהלי בית הספר שבהם לא קיבלו תקצוב, לא מעדכנים את ההורים שבעבר היו זכאים למלגות לגבי אופציה של ועדת החריגים?
<מונדי לנדסמן: שאלה שנייה, אם ישנה הנחיה שכזו לעדכן את ההורים על ועדת החריגים, למה המנהלים לא מבצעים את העבודה הזאת ולא מודיעים שיש את האופציה של ועדות החריגים?
<מונדי לנדסמן: ולאן ההורים יכולים לפנות כדי להגיע לוועדה?
<מונדי לנדסמן: - - -
יעקב מרגי: אפילו שאילתה תקנית בכנסת זה שלוש תתי שאלות.
יעקב מרגי: הגעת ל-50.
<מונדי לנדסמן: לא, למה?
<מונדי לנדסמן: זאת שאלה אחת.
יעקב מרגי: כן, גם בשאילתה זו שאלה אחת.
יעקב מרגי: נראה כמו תחקיר של ועדת חקירה.
<מונדי לנדסמן: אם המנהלים מעדיפים ל הסתיר את המידע הזה, למי ההורים כן יכולים לפנות כדי להגיע לוועדת חריגים?
<מונדי לנדסמן: ויש לי שאלה לפורום.
<מונדי לנדסמן: בישיבה הקודמת, מרגי נתן לכם עצה או הנחיה לומר לכל ההורים במדינת ישראל לא לשלם תשלומי הורים כדי לגרום למערכת במשרד החינוך - - -
יעקב מרגי: אני לא מנחה אותם.
יעקב מרגי: אני קראתי לעצמי.
<מונדי לנדסמן: אמרתי, עצה.
<מונדי לנדסמן: אמרתי עצה סלאש הנחיה.
<מונדי לנדסמן: כדי לגרום למערכת של משרד החינוך להפנים שלהורים נמאס מהשנורר והפרטת מערכת החינוך, ולא ביצעתם.
<מונדי לנדסמן: למה?
<מונדי לנדסמן: איך תרצו לגרום לשינוי הגישה?
יעקב מרגי: דלית גהן, בבקשה.
<דלית גהן: אני רק מבקשת לוודא שיש משפחות שלא נופלות בין הכיסאות, ורואים את זה הרבה הרבה קורה.
<דלית גהן: זאת אומרת, גם אם יש בית ספר שנחשב במקום וואו, לוודא שיש משפחות שזקוקות לזה כל כך - - -
יעקב מרגי: אני חושב שהשאלה שהוא שאל קודם מכסה את זה.
יעקב מרגי: אין ספק שצריך ליידע את המנהלים שיש את ועדת החריגים ולדאוג לכך שהם אכן מטפלים.
יעקב מרגי: נעה, בבקשה.
<נעה צ'פליצקי: אל"ף, אני רוצה לשאול מי מגיש לוועדת חריגים ועד מתי.
יעקב מרגי: אחר כך, בסוף.
<נעה צ'פליצקי: האם עוד אפשר להגיש עכשיו לוועדת חריגים?
יעקב מרגי: את תקבלי תשובה.
יעקב מרגי: תשאלי את השאלה.
<נעה צ'פליצקי: אוקיי.
<נעה צ'פליצקי: אני רוצה להגיד לגבי שינוי התעדוף, שזה בסדר, יש ילדים בסיכון ויש ילדים בחינוך המיוחד.
<נעה צ'פליצקי: אבל העניין של המלגות לא צריך להיות, ואני בעד חינוך מיוחד ובעד ילדים בסיכון, הוא לא צריך להיות באותה משבצת או באותה שורת רוחב כשהמלגות האלה נטענות על פי מצב סוציו-אקונומי.
יעקב מרגי: גם שם זה מבחן סוציו-אקונומי.
<נעה צ'פליצקי: אין בעיה, אין בעיה - - -
יעקב מרגי: נעה, נעה, כשאת מנהלת משרד את צריכה לצאת מהנחת עבודה.