GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: במשרד ענק, ענק, הכי ענק במדינה, משרד החינוך, אי אפשר להתחיל לכוון מטרה על אחד אחד.
יעקב מרגי: יוצאים מהנחות עבודה.
יעקב מרגי: הנחות העבודה היו שבחינוך המיוחד ובבתי הספר שיש שם ילדים עם צרכים מיוחדים, לפי כל המחקרים, הפוטנציאל של כמות הילדים בחתך סוציו-אקונומי נמוך נמצאים שם גבוהה יותר, ולכן בא התעדוף.
יעקב מרגי: אבל הוא ייתן לך תשובות.
מסעוד גנאים: לא, רוצה רק לחזק ולברך.
מסעוד גנאים: לברך אם אין קיצוצים ולברך אם יש להיפך, תוספת, כדי לעזור לעוד ילדים שזקוקים, ולתמוך בוועדי ההורים.
מסעוד גנאים: אני תמיד אומר, כמורה לשעבר, שיודע את התפקיד החשוב מאוד של ועדי הורים, וגם הצורך החשוב מאוד של בית הספר גם יהיה בו את העניין, לא רק של הציונים, אלא גם את האכפתיות לילדים ולמשפחות שזקוקות לעזרה.
<זאב גולדבלט: משפט אחד.
<זאב גולדבלט: - - - סכום המלגות כפי שהוצג על ידי דודי שהחל בשנה שעברה עד לעוד שנה, כולל השנה הזאת, בעצם המשמעות שלה היא קיצוץ בפועל של המלגות.
<זאב גולדבלט: ואני אסביר.
<זאב גולדבלט: אל"ף, יש שחיקה בכסף.
<זאב גולדבלט: נכון שבשנים האחרונות היא לא כזאת דרמטית כמו שהיה לפני 20 שנה, אבל עדיין יש שחיקה.
<זאב גולדבלט: והדבר החמור ביותר, בכל שנה משרד החינוך מציג עלייה קונסיסטנטית במספר הילדים שמצטרפים למערכת החינוך.
<זאב גולדבלט: הגידול הזה בא לידי ביטוי ובולט במיוחד דווקא בשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות יותר.
<זאב גולדבלט: דיבר קודם נציג המגזר הבדואי, אבל זה בולט במיוחד באמת באמת בשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות.
<זאב גולדבלט: המשמעות היא שכמות הילדים והמשפחות שנזקקות לסיוע הזה הולך ועולה.
<זאב גולדבלט: אם משאירים את הסכום - - -
יעקב מרגי: זה נאום.
<זאב גולדבלט: המשפט ארוך ארוך, כמו אצל הגרמנים שכל מילה זה שורה.
יעקב מרגי: אל תלמד דוגמאות - - -
יוסי יונה: תגיד נקודה פסיק.
<זאב גולדבלט: פשוט הגעתי מפרנקפורט אז יש לי - - - אני אמנע מלתת תשובה למונדי כי לא זה נושא הדיון, אבל כל אחד בוחר את שיטת המאבקים שלו בצורה שונה - - -
יעקב מרגי: והכול לגיטימי.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, משרד שמקבל הנחיה לעשות קיצוץ flat, ובסעיפים האלה לא מקצץ, - - - רק לברך.
יעקב מרגי: נכון, יש פה טייס אוטומטי, גידול באוכלוסיה, גידול במספר התלמידים.
יעקב מרגי: הכול טוב ויפה.
יעקב מרגי: השאיפה שלנו היא שהסכום הזה יגדל.
יעקב מרגי: אני יודע שבשנים עברו, לא רחוקות, הסכום היה חצי מזה - - - אז צריך להסתכל גם על הצדדים האלה של המשרד.
יעקב מרגי: יוסי, בבקשה.
יוסי יונה: אני לא יכול להימנע מהאנלוגיה שקיימת בתחום של הדיור הציבורי, ושם הנזקקות לדיור ציבורי הולכת וגדלה.
יוסי יונה: התקציב או מספר הדירות הזמין נותר על כנו, ומה שעושה משרד השיכון, הוא פשוט מקשיח תנאים.
יעקב מרגי: הבנת את האנלוגיה?
<דוד פלבר: כן, אבל - - -
יוסי יונה: רגע, דוד.
יוסי יונה: הוא מקשיח את התנאים ואז נכנס, בצדק, גם האלמנט של חינוך מיוחד.
יוסי יונה: על פניו באמת קריטריון סביר ומתבקש.
יוסי יונה: מה שקורה הוא שבאותו סכום של כסף, ומספר הנזקקים הולך וגדל, הרי שבסופו של דבר הטענות שעלו מטעמם מצדם של ההורים הן טענות צודקות לחלוטין, אני חושב.
יוסי יונה: ואתם פשוט אמרתם, תראו, זה הסכום, אנחנו שכללנו את הקריטריונים כדי שאנחנו נטרגט יותר ויותר שכבות מצוקה, במקום שהצד המתבקש זה להגדיל את התקציב.
יוסי יונה: מה גם, כפי שזאב ציין בצדק רב, לפחות שיהיה קונסטיטנטי עם הגידול הטבעי בחברה הישראלית.
יעקב מרגי: דקה לתשובות לשאלות, ואני מסכם.
יוסי יונה: פנינה לא מסכימה ואני לא יודע מה לעשות עם זה.
<דודי מזרחי: זה נכון שתקציב המלגות לא גדל השנה, אבל במעבר מהשנה שעברה לשנה זו יש במערכת שורה של נושאים עם המון תקציב לטובת המענים האלה שמקלים על נטל ההורים, החל מהצהרונים, דרך חוג לכל ילד בצפון, במגזר הערבי והבדואי תוספת של למעלה מ-100 מיליון שקל לפעילות בלתי פורמלית, לחוגים.
<דודי מזרחי: יש פעילות מאוד ענפה שמשפיעה בהיקפים אדירים על הכיס של כל אחד ואחת מאתנו.
<דודי מזרחי: ועל כן, למרות שתקציב המלגות נשאר כפי שהיה ולא גדל, הקיף התקציבים שבסופו של דבר מנותבים להקלת נטל תשלומי ההורים גדל בהיקף עצום.
<דודי מזרחי: רק הצהרונים זה כמיליארד שקל, וזה דבר שצריך לשים אותו על השולחן.
<קריאה: אבל אתה לוקח את העוגה ומחלק אותה לכולם.
<קריאה: אנחנו מדברים על הזקוקים ביותר.
<זאב גולדבלט: אני מזכיר שהתקציב הזה של המיליארד שקל נגמר בעוד חודש.
יעקב מרגי: זאביק, נעה - - -
<זאב גולדבלט: דודי, בעוד חודש אין יותר את התקציב הזה של המיליארד לצהרונים.
יעקב מרגי: אני מסכם, רבותי.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחבר הכנסת יוסי יונה על העלאת הנושא לסדר היום, הוועדה מודה לנוכחים בדיון על תרומתם לדיון, הוועדה מודה למשרד החינוך על הסקירה המפורטת, הוועדה מודה למשרד החינוך על היוזמות והעברת המשאבים להקלת נטל התשלומים על ההורים.
יעקב מרגי: כמו כן, הוועדה שמעה שהסכום שמיועד למלגות לתלמידים לא קוצץ.
יעקב מרגי: ב-2016 הוא עמד על 100 מיליון ש"ח, וב-2017 על 100 מיליון ש"ח, בהתחייבות המשרד להשאיר זאת ל-100 מיליון ש"ח ב-2018.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לשקול להגדיל את הסכום הזה, ב-2018 ו-2019, ליותר מ-100 מיליון ש"ח לאור גידול במספר התלמידים, גידול בצרכים.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 1 בינואר 2018, שנה אזרחית חדשה, י"ד בטבת תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא: פינות חי בבתי הספר.
יעקב מרגי: קיבלתי פנייה בזמנו מחבר הכנסת אורי מקלב לקיים דיון בנושא.
יעקב מרגי: הכותרת היא אמנם סתמית.
יעקב מרגי: אנחנו באים לדיון, איך אומרים, בידיים נקיות כדי ללמוד באמת.
יעקב מרגי: על הדרך נשמע איך זה מתנהל, אם יש נהלים מהמשרדים הייעודיים, אם הנושא בפיקוח, אם זה קיים, לא קיים.
יעקב מרגי: באים באמת עם ידיים נקיות כדי ללמוד את הסוגיה הזו מ-א' עד ת'.
יעקב מרגי: אורי, בבקשה.
אורי מקלב: אני גם מבקש להודות לך באופן מיוחד על קיום הדיון.
אורי מקלב: זה לא דבר שמובן מאליו.
אורי מקלב: יש הרבה דברים על השולחן של הוועדה, דברים שחייבים, וזה אתה בא וקיימת את הדיון הזה כדי באמת לפתוח ובראש נקי כמו שאמרת.
יעקב מרגי: זו ועדה שממונה גם על צער בעלי חיים.
יעקב מרגי: יש לנו ועדת משנה גם כן.
אורי מקלב: אני בכל אופן באתי קודם כול מהמבט של התלמידים של הילדים שקיבלו טיפול בעזרת בעלי חיים.
אורי מקלב: אני חושב שהטיפול בעזרת בעלי חיים הוא טיפול שאין על זה ויכוח שהוא טיפול שמאוד מועיל לילדים, לבוגרים קצת.
אורי מקלב: זה מקנה להם מיומנות, כישורי חיים, ערכים.
אורי מקלב: בכלל אמצעי חינוכי וטיפולי חשוב מאוד, שמי שיודע כמה זה תרם וכמה זה הוסיף וכמה זה מונע התנהלויות שונות, גם מקנה חמלה וגם מצד שני מונע אלימות.
אורי מקלב: אני חושב שעל זה אין ויכוח, בתועלת ובתרומה שיש לטיפול בחיים או חינוך בעזרת בעלי חיים, תועלת מאוד גדולה לתלמידים במיוחד במקומות כמו מוסדות שיקומיים או מוסדות טיפוליים, שם זה ודאי תרומה לעין ערוך.
אורי מקלב: זה אפילו דבר מרכזי.
אורי מקלב: באפריל 2017, לפני כשמונה חודשים יצאה הוראה שהתבססה כנראה על חוזר מנכ"ל, ממשרד החינוך, שבה הוא אוסר ודאי טיפול בבעלי חיים, להביא בעלי חיים לבתי ספר ובפינות חי, דברים שקיימים, כמובן לא לחדש אותם אלא מה שיש, יש, ולא להוסיף חדשים.
אורי מקלב: זה בעצם כמעט הפסיק חוץ מאחוז קטן מאוד, מקום שהיה להם פינות ביולוגיות או מעין זה, איך שקוראים לפינות האלה.
אורי מקלב: זה גרם שרוב הטיפולים האלה הופסקו.
אורי מקלב: הגיעו אלי פניות לא מעטות בעניין הזה, שזה כמעט בהגדרה של גזירה מול אותם ילדים, שזה באמת מונע מהם טיפול מאוד חשוב וערכי עבור הילדים האלה.
אורי מקלב: כמובן שכנראה שההסדר של המניעה או האיסור של השימוש בבעלי חיים, צריכים לציין, על ידי מטפלים מיומנים שעומדים בתקנים שקיימים היום בהובלת בעלי חיים, בשינוע, באחזקה.
אורי מקלב: אני גם מניח שהאנשים האלה שמקנים ומטפלים ומעוררים חמלה אצל אנשים ומונעים אלימות, זה לא מובילי תרנגולים או חיות כאלה, שהמובילים, לא בטוח שיש להם קשר בין צער בעלי חיים, בין אכפתיות למה שהם מובילים למקצוע שלהם, אבל יכול להיות אדם שמוביל בעלי חיים, אמנם יכול להיות שהוא עומד לפי תקנים אבל הוא בעצמו לא אחד שצער בעלי חיים חשוב לו, אבל אני מניח, אנשים שהם מטפלים בבעלי חיים, אני מניח שהאנשים האלה באופן מובנה הם אנשים שנושא של צער בעלי חיים וחשיבות בעלי החיים והרגישות לבעלי חיים, במודעות גבוהה.
אורי מקלב: מעבר לזה, מה שבעצם אני מבין שהבסיס למניעה ולאיסור להובלת בעלי חיים ולטיפול בבעלי חיים זה הנושא של צער בעלי חיים.
אורי מקלב: צער בעלי חיים זה דבר שהוא חשוב מאוד לכולנו.
אורי מקלב: ידוע, ואני תמיד חוזר על זה, שכל הציווי של השחיטה היהודית בכל אופן - - -
איתן ברושי: מה שייך שחיטה לפינות חי?
אורי מקלב: השחיטה קשורה לצער בעלי חיים.
איתן ברושי: אבל אנחנו מדברים על פינות חי.
יעקב מרגי: בסדר, אז הוא הזכיר.
איתן ברושי: אני אחד שגדל עם פינת חי.
איתן ברושי: לא מכיר שחיטה בפינת חי.
איתן ברושי: צער בעלי חיים זה נושא בפני עצמו.
אורי מקלב: כל הבסיס של השחיטה וכל המוביל של שחיטה זה נושא של צער בעלי חיים, של מניעת צער בעלי חיים.
אורי מקלב: בציווי שהשחיטה היא הדרך שהיא הכי פחות מכאיבה, היא זאת שמונעת צער בעלי חיים.
אורי מקלב: ידוע שהקפידו לאורך כל הדורות בבדיקת הסכין של השוחט.
אורי מקלב: זו הייתה העבודה הכי אחראית, וכשמצאו איזה פגם הכי קטן, ללא רחמים, גם אם השוחט היה בעל משפחה גדולה מאוד וזאת הייתה הפרנסה שלו, הרבנים היו מפטרים אותו מסיבה אחת ויחידה, שהפגימה הכי דקה בסכין היא זאת שגורמת לצער בעלי חיים.
אורי מקלב: מהמינימום הזה, על זה הייתה ההקפדה ועל זה פוסל את השחיטה, עד כדי כך, בגלל הצער בעלי חיים, כדי להקפיד לעשות את זה בצורה הכי טובה והמקסימלית.
אורי מקלב: כדי להחליט, צריך באמת לשבת, להחליט אם אין דרך, האם יש תקנים אחרים, ואומרים שבדרך הזו מותר, בדרך הזו אסור.
אורי מקלב: ההרגשה, בכל אופן מה שאנחנו היום חשים, שיש כאן משהו לא מידתי.
אורי מקלב: הפסיקו את ההובלה ואת האפשרות ללמד ולפעול ולהפעיל על ידי פינות חי, על ידי טיפול בבעלי חיים ולא נתנו דרך שכן היא מותרת ובתנאים כאלה ואחרים שאפשר לעמוד בהם.
מסעוד גנאים: תחילה, תודה על קיום הדיון החשוב הזה.
מסעוד גנאים: כמורה לשעבר וכמי שגם בקשר עם כמה עמותות בקשר לצער בעלי חיים וכמי שיודע את החשיבות של הפינות האלה בבתי הספר ותפקידם והתרומה שלהם החינוכית והרגשית והחברתית והטיפולית לילדים, אני מאוד רוצה שמהוועדה תצא קריאה והמלצה למשרד החינוך ולכל הגורמים כדי לתמוך תקציבית בפינות כאלה, משום שהבעיה היא בעיה תקציבית.
מסעוד גנאים: במיוחד אצלנו, למשל בחברה הערבית בבתי ספר ערביים, אני יודע ומכיר מקרוב שבגלל תקציב דל או אין תקציבים, זה רק אם ראש העיר או אם ראש המועצה, מהנדיבות שלו נגיד, רוצה לתת תקציב זעום לדברים כאלה.
מסעוד גנאים: אני חושב שאת התרומה, במיוחד בתקופה שאנחנו חיים בה, אנחנו חיים בתקופה קשה מאוד לפי דעתי, בגלל האלימות, בגלל כל מיני דברים שנחשפים אליהם התלמידים והילדים שלנו.
מסעוד גנאים: אני חושב שתפקיד חשוב מאוד לפינות חי בכל בית ספר, בכל המגזרים ובכל השכבות.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אני מתנצל, אני מחויב לדיון בוועדת הכספים דווקא בנושא של בעלי חיים, חיסול ענף המדגה.
איתן ברושי: אני רוצה לומר שאני מעת לעת נתקל בשאלה של חינוך לחקלאות, לבעלי חיים, להבנה על הקשר שבין אדם לאדמה, להבנה של המציאות שבה אנחנו פועלים, בוודאי במגזר העירוני שלא תמיד יצא לו לראות את המציאות הזאת.
איתן ברושי: חלק חושב שהירק הזה או מוצר אחר גדל על המדף, ואת החלב מביאים השד יודע מאיפה.
איתן ברושי: אני, כמי שגדל מילדות עם פינת חי בגן הילדים כבר, עם בעלי חיים ואחר כך כמי שריכז בתור נער ואחר כך כמי שעבד ברפת, בלול, ניהלתי מדגריה, אני מודע גם לשאלות של צער בעלי חיים, אבל אני חושב שזו תרבות שהשתרשה, שחלקה היא ראש קטן גם של ממשלה, להימנע ממה שמעורר מחלוקת או יש בו סיכון מסוים.
איתן ברושי: לא ראיתי שהפסיקו לבוא עם מכוניות לבתי הספר בתיכון או עם אופניים חשמליים, למרות שיש בזה סיכון.
איתן ברושי: צריך להתמודד עם הבעיה ולא לחשוש כל הזמן מה יקרה.
איתן ברושי: עכשיו אנחנו מתמודדים עם כלבת.
איתן ברושי: סיפרתי פה שאני בתור נער קיבלתי שמונה עשרה זריקות כאלה גדולות כשהייתי נער, רפתן, בכלבת שעכשיו זה מחדל גדול.
איתן ברושי: אני אומר לך אדוני היושב ראש, יכול להיות שהפתרון הוא להקים חוות חקלאיות, ויש מקומות שהקימו, ויהיה בהן גם חקלאות וגם בעלי חיים, ושכל ילד בבית ספר, יהיו לו כמה שעות בשבוע - - -
יעקב מרגי: אני זכיתי לצאת לחווה חקלאית.
איתן ברושי: אני לא מדבר על בית ספר, אני מדבר על חממות וחוות.
יעקב מרגי: כן, כן, חוות לשיעורי חקלאות.
איתן ברושי: כן, חקלאות או לפחות חשיפה לנושאים האלה.
איתן ברושי: מקלב, חברי, מי שרוצה לחנך לצער בעלי חיים, כדאי שיכירו את בעלי החיים ולא רק מסרטי האימה של בתי המטבחיים.
איתן ברושי: אני לא מבין את ההתנהגות הזאת שקיימת בתקופה האחרונה, שהיא מחסלת וסוגרת.
יעקב מרגי: הכול בהסתייגות, כי אנחנו עוד לא יודעים.
אורי מקלב: אנחנו יודעים כבר.
אורי מקלב: ההחלטה היא לסגור.
אורי מקלב: זה החוזר שיצא.
איתן ברושי: אני מסכם ואני אומר שזה חלק מתוכנית הלימודים, גם בחינוך המיוחד וצריך לעודד את בתי הספר ואת כפרי הנוער ואת כל הגורמים שעוסקים בחינוך, שיהיה בהם מרכיב של עבודת האדמה, של הכרת המציאות של החקלאות וההתיישבות והמגע עם בעלי החיים, בצורה מסודרת.
איתן ברושי: יש מקומות שיצרו פינות בתוך בתי הספר אפילו בגיל הרך, ויש מקומות שאולי זה נכון ליצור מרכז אזורי שמשרת מספר בתי ספר, כולל מענקים שנתנו גם במשרדי הממשלה להקמת מתקנים וחממות.
איתן ברושי: אני מציע שהדיון יהיה לא אם אלא איך.
איתן ברושי: צריך להפוך את הדיון, לא אם, אלא איך, צריך לחייב את הממשלה להפסיק לסגור, אלא לפתוח, לעודד את בתי הספר ולתת להם על זה גם הערכה.
איתן ברושי: שבנט יבין שזה חלק מהערכה.
איתן ברושי: כמו הזהות היהודית, כמו ההתגייסות לצה"ל, ככה גם המגע עם האדמה ובעלי החיים.
עודד פורר: תודה אדוני, אני קצת בניגוד עניינים בעניין הזה.
עודד פורר: אני באתי לדיון כי לפני שנתיים הבת שלי התמודדה למועצת תלמידים בבית הספר.
עודד פורר: במצע שלה היה שיצטרכו פינת חי, והיא ניצחה, אבל אז המנהלת אסרה על מועצת התלמידים להוביל ולקדם את העניין הזה של פתיחת פינת החי בבית הספר.
עודד פורר: אני גם אומר את זה, כי מהצד השני, באותו בית ספר יש פעילות של קרן קרב, של המאלף הצעיר וכן מגיעים עם כלבים.
עודד פורר: אפשר למצוא את הפתרונות.
עודד פורר: החשיבות, אגב, מה שזה עשה לילדים, אני רואה את זה גם על הבנות שלי וגם על ילדים אחרים בבית הספר, הוא משמעותי.
עודד פורר: אני חושב שהנושא הזה הוא חשוב, הוא צריך להיות חלק מתוכנית הלימודים.
עודד פורר: זה לא צריך להיות אפילו משהו שהתלמידים מבקשים.
עודד פורר: זה צריך להיות חלק מתוכנית הלימודים, ללמוד את הנושאים האלה, ואני מצטרף לסיפה את הדברים של איתן.
עודד פורר: הדיון פה לא צריך להיות על אם, אלא באמת על איך פותרים את הבעיה, כי יש בעיות לוגיסטיות.
עודד פורר: את זה אפשר לפתור.
יעקב מרגי: בואו נשמע את משרד החינוך.
<עירית בירן: בוקר טוב, עירית בירן, סגנית מנהל המינהל הפדגוגי, משרד החינוך.
<עירית בירן: אני רוצה להתחיל בזה שיש חוזר מנכ"ל שמסדיר ומעודד קיום פעילות עם בעלי חיים בתוך בתי הספר, פינות חי ופינות זואולוגיות.
<עירית בירן: הוא פורסם בנובמבר 2013.
<עירית בירן: בחוזר מנכ"ל דאז היה איסור על ניוד בעלי חיים, להוציא מקרים שהחליטו כן לאשר.
<עירית בירן: היו מספר מקרים שכן משרד החינוך אישר.
<עירית בירן: מה שקרה, שבשנתיים האחרונות יותר ויותר אירועים בגלל הניוד.
<עירית בירן: היה ניוד בהיקפים מאוד גדולים, רובו בלי לקבל אישורים מיוחדים.
<עירית בירן: קיבלנו תלונות של מחלות, שבאו וחזרו, גם של שפעת עופות וגם של קלמידיה.
<עירית בירן: א', אנחנו נסתכל מי מנייד, האם קיבל אישור, לכן הוצאנו את הפניה למנהלי בתי הספר, רגע, עצרו, תסתכלו רגע האם הניוד הוא ניוד באישור או לא באישור.
<עירית בירן: במקביל לדיון פה הייתה פנייה גם של הארגונים לבג"צ, גם על נושא הניוד, וההחלטה שלנו הייתה לפתור היוועצות לציבור.
<עירית בירן: אנחנו הולכים בתוך הימים הקרובים להעלות מערכת ממוחשבת, שהורים, מורים, תלמידים, כל מי שרוצה לפנות למערכת היוועצות, יציע לנו מה הם חושבים על הנושא של הניוד.
<עירית בירן: פינת החי, אני תיכף קצת אכנס יותר לעומק, אבל הניוד הוא מה שמדאיג אותנו, כי מגיעים אנשים עם בעלי חיים, לא תמיד יש בבית הספר מי שיבדוק האם הווטרינר בדק את בעל החיים, האם בעל החיים כשיר להגיע.
יעקב מרגי: את עושה הפרדה מובהקת בין פינות החי לבין בעלי החיים שמגיעים עם המטפל.
יעקב מרגי: זה לא הדגשת.
<עירית בירן: לא עם המטפל.
<עירית בירן: אני מדברת על פעילות ההעשרה, לא טיפול.
יעקב מרגי: מי עושה אותה?
<עירית בירן: כל מיני אנשים.
יעקב מרגי: אז זה המטפלים.
<עירית בירן: הם לא מטפלים.
<עירית בירן: זה כמו חוג לציור או מטפל בציור.
יעקב מרגי: אוקי, הבנו אחד את השני.
אורי מקלב: אבל היא צריכה להיות צמודה למה שהיא כתבה, ואני מצטט מהמכתב שלך: "כי אין לפתוח מרחבים זואולוגים חדשים".
אורי מקלב: צריך לציין שאת לא אסרת את מה שקיים, אבל לא לפתוח חדשים.
<עירית בירן: אני אתייחס גם לזה.
<עירית בירן: במקביל למערכת הממוחשבת להיוועצות אנחנו קבענו החודש פגישה עם נציגים של משרד החקלאות, משרד הבריאות, של ארגונים מאוד גדולים שעובדים איתנו כדי לדבר על הדבר הזה, כדי לשמוע את כל הגורמים ומי לוקח אחריות על מה, כי בעצם אנחנו היום מטפלים בנושא הזה עם בן אדם ביום בשבוע.
<עירית בירן: אין לנו גם לא את הידע המקצועי המתאים וגם לא את הכלים המתאימים כדי לעשות באמת בקרה על כל ארגון.
מאיר כהן: אילו רק הייתם משקיעים כל כך הרבה בכניסה של סמים לבית הספר ובכניסה של אלימות.
מאיר כהן: זה בדיוק העניין עכשיו, הפינות האלה?
<עירית בירן: אנחנו רוצים שהפינות יעבדו.
מאיר כהן: אולי תתעסקו עם הדברים שבאמת הם דברים שלמים במשרד?
יעקב מרגי: מאיר, תן לה לסיים.
מאיר כהן: זה ממש מקומם לשמוע את זה, תסלחי לי, גבירתי.
<עירית בירן: אני מקווה שגם נושאים אחרים יעלו להיוועצות ציבור.
<עירית בירן: גם נושאים אחרים עולים.
<עירית בירן: כרגע זה הנושא שאנחנו מעלים, נושא ניוד לתוך בתי הספר.
<עירית בירן: אני רוצה להתייחס לעוד נושא וזה הנושא של הטיפול.
<עירית בירן: יש במתי"אות, בחינוך המיוחד, במערכות שלנו אנשי טיפול בנושאים שונים.
<עירית בירן: מי שאחראי לתת את ההסמכות לאותם אנשי מקצוע הוא לא אנחנו, הוא משרד הבריאות, וזה נושא שצריך לפתור מול משרד הבריאות, מי נותן למטפלים בבעלי החיים את ההסמכה לנושא, שעד כמה שאני יודעת וגם אנשי משרד הבריאות אמרו לי, אין בינתיים מערך שבעצם מאשר הסמכות לנושא.
<עירית בירן: הייתי שמחה מאוד שיהיה.
<עירית בירן: הנושא של פינות החי, אנחנו מקווים שנוכל להמשיך ולאשר פתיחה במקומות חדשים אם יהיה לנו כמובן את כוח האדם.
<עירית בירן: יש לנו בן אדם אחד ביום בשבוע.
<עירית בירן: מה שהיא תצליח לעשות, היא תעשה.
יעקב מרגי: בואי נעשה מאזן.
יעקב מרגי: לגבי ניוד, עצרנו לגמרי.
<אילן שי: בעקבות הבג"צ שהוגש, עוד לא הודענו, אבל מסתמן - - -
<קריאה: בג"צ של מי?
<אילן שי: מספר גופים שמניידים בעלי חיים.
<אילן שי: עוד לא הודענו, אבל מסתמן שיכול להיות שאנחנו השנה לא נשנה את ההוראה שקיימת בחוזר מנכ"ל, שאומרת שבמקרים חריגים אפשר לנייד בעלי חיים, ואנחנו נתחיל תהליך של היוועצות עם גורמים שונים מהציבור וממשרדי ממשלה נוספים כדי לבחון את ההוראה הזו.
יעקב מרגי: בסוף דברייך אמרת, אנחנו נבחן פתיחה של מרחבים זואולוגים חדשים.
<עירית בירן: יש לנו בחורה אחת ביום בשבוע.
יעקב מרגי: אני רק רוצה לומר, כפי שאמרתי בפתיח, אני בא עם ידיים נקיות לדיון.
יעקב מרגי: מצד אחד כולנו מכירים בערך, את לא אוהבת שאני אומר את המילה מטפל עם בעלי חיים, ללמוד או העשרה, תקראי לזה איך שאת רוצה.
יעקב מרגי: כולם מכירים בערך הזה, אבל אם יש לך בן אדם אחד ואת אומרת שזה תפקידו של משרד הבריאות, משרד הבריאות לא נותן לכם הנחיות, ואין שיח בין משרד החקלאות למשרד הבריאות, אני, יכול להיות שאקרא לכם לעצור את הכול.
יעקב מרגי: אנחנו לא במדינת עולם שלישי.
יעקב מרגי: אם יש החלטה של המזכירות הפדגוגית, שזה חלק וצריך שיהיה במערכת, אז צריך לעשות אותו מושלם, ואם צריך, נדע גם לעזור לכם לקבוע נהלים היום בסוף הדיון.
יעקב מרגי: התמונה שמצטיירת היום זה משהו שהתחיל ככה בצורה.
יעקב מרגי: .., לאחר מכן כתבו איזה חוזר מנכ"ל, אף אחד לא חשב שצריכים למסד את זה.
יעקב מרגי: אתה יודע מתי זה היה קורה?
יעקב מרגי: תביעה אחת של הורה שתחייב את המדינה באיזה 10 מיליון ₪ או 20 מיליון ₪ על הידבקות באיזו מחלה, ואז תראו את כל משרדי הממשלה מתחילים לרעוד, מתכנסים וכותבים נהלים וחוקים ותקנות וכל מה שצריך.
יעקב מרגי: אז אורי, קודם כול אני מודה לך על הדיון.
יעקב מרגי: יכול להיות שבסוף לא תקבל את מה שרצית, אבל לפחות מדינת ישראל, עם ישראל יקבל מוצר מושלם, מוגמר.
יעקב מרגי: זה על פניו, בתחילת הדיון כשעדיין לא קבענו מסמרות.
יעקב מרגי: אני רוצה לפנות גם למשרד הגנת הסביבה, גם למשרד הבריאות, גם למשרד החקלאות, לשמוע מה אתם יודעים על הפינות הזואולוגיות והמרחבים הזואולוגים בבתי הספר.
עודד פורר: ברגע שיש פינת חי, זה מוסדר.
יעקב מרגי: לא מוסדר.
יעקב מרגי: יש לך בן אדם אחד שאני לא בטוח שהוא יודע מה כללי הזהירות, איך בודקים.
יעקב מרגי: דיבר על שחיטה?
יעקב מרגי: בשר מובל עם תעודת משלוח, אישור וטרינרי.
יעקב מרגי: פה אני לא יודע אם אפילו עבר בכלל חיסון אותו בעל חיים.
יעקב מרגי: לפי הדברים של גברת בירן אני כרגע לא יודע.
יעקב מרגי: אני ממשיך ללמוד.
יעקב מרגי: משרד הבריאות, בבקשה אדוני, תציג את עצמך.
<אורן כתבי: בוקר טוב, שמי ד"ר אורן כתבי, נציג משרד הבריאות.
<אורן כתבי: קודם כול תודה רבה על הדיון החשוב הזה.
<אורן כתבי: אנחנו מודעים לכך שקיימים פינות חי, ומטפלים שמגיעים למוסדות חינוך.
<אורן כתבי: עם זאת, כל הפעילות שמתנהלת בפינת החי היא בפיקוח משרד החקלאות והווטרינר הרשותי.
<אורן כתבי: אנחנו בעצם מעודדים פינות חי אבל עם זאת, אנחנו חושבים שיש להסדיר אותם.
<אורן כתבי: אנחנו כן חושבים שצריך להציג כללים איך לטפל - - -
יעקב מרגי: חושבים להציב לעתיד או בעבר הצבתם כללים?
<אורן כתבי: אנחנו חושבים שאין סיבה שפינות חי - - -
יעקב מרגי: בריאות הציבור, לא הצבתם.
<אורן כתבי: בריאת הציבור בשלב זה, בזמן שאנחנו נדרשים לבוא למקום, אנחנו מביעים את דעתנו בהתאם לחוזר של משרד החקלאות שקיים כיום.
יעקב מרגי: הלאה, משרד החקלאות.
<אילת שמואלי: שלום, שמי ד"ר אילת שמואלי, רופאה וטרינרית מאגף רווחת בעלי חיים, שירותים וטרינרים במשרד החקלאות.
<אילת שמואלי: אנחנו אמונים על חוק צער בעלי חיים ותקנותיו, בעצם מפקחים יחד עם משרד להגנת הסביבה, רשות הטבע והגנים, יחידת הפיצוח במידה וצריך - - -.
<אילת שמואלי: אנחנו כן מגיעים לכל פינות החי, לא רק לפינות החי בבתי הספר, וגם למפעילים, בין אם אלה מטפלים או אנשים - - -
יעקב מרגי: אתם מגיעים למרחבים הזואולוגים בבתי הספר?
<אילת שמואלי: כן.
יעקב מרגי: יש לכם רשימה איזה בתי ספר?
<אילת שמואלי: אנחנו נמצאים בקשר עם וטרינרים רשותיים.
<אילת שמואלי: הם בקשר הרבה יותר ישיר מאיתנו.
<אילת שמואלי: במידה ומדובר בפינה בעייתית או משהו שאנחנו חושבים שאנחנו צריכים לבדוק, כולל מפעילים, אנחנו בקשר איתם, אנחנו בודקים אותם.
<אילת שמואלי: יש מי יותר, מי פחות.
<אילת שמואלי: הם גם אמורים להיות עם היתרים שהם מקבלים מאיתנו.
יעקב מרגי: את אומרת לי שפינת חי בבית ספר כפוף להיתר של משרד החקלאות?
<אילת שמואלי: פינות חי, כן.
יעקב מרגי: את אומרת לי, במצב נתון היום כל בית ספר - - -
<אילת שמואלי: לא למשרד החקלאות.
<אילת שמואלי: הם צריכים לעמוד בתקנות של צער בעלי חיים - - -
יעקב מרגי: מי נותן את האישור שאכן עמדו?
יעקב מרגי: הבנתי, אין כלום.
יעקב מרגי: גבירתי, את באה לוועדה בכנסת.
יעקב מרגי: אתם, כאזרחים מצפים מאיתנו להיות רציניים.
יעקב מרגי: לא תמיד אנחנו מצליחים לעמוד בזה, אבל לפחות כאן תהיו רציניים.
יעקב מרגי: אתם נותנים לנו מידע והמידע הוא מאוד מעומעם, הוא עובר על גבול הכן או לא.
יעקב מרגי: אמרת שזה כפוף לאישור והיתר.
יעקב מרגי: מי נותן אותו?
<אילת שמואלי: לפי מה שהבנתי, אני גם די חדשה באגף, אז אני יודעת שיש חוזר מנכ"ל שנכתב בעבר בשיתוף כל הגורמים המקצועיים.
<אילת שמואלי: בחוזר מנכ"ל יש פירוט של מה אמור להיות במרחב הזואולוגי בבית הספר.
יעקב מרגי: המשרד להגנת הסביבה, בבקשה.
<גלי דוידסון: גלי דוידסון, ראש אגף הגנה על בעלי חיים במשרד להגנת הסביבה.
<גלי דוידסון: אני אתחיל ואומר שלמשרד להגנת הסביבה אין סמכויות אכיפה, כמו שאנחנו כבר יודעים, על פי חוק צער בעלי חיים.
יעקב מרגי: במידה ובממשלה הבאה תהיה תוכנית "100 ימים" והמלצה לאיחוד משרדים, אני אמליץ להם.
יעל כהן-פארן: חקלאות וסביבה?
יעל כהן-פארן: קצת בעייתי.
יעקב מרגי: יעל כהן פארן, מעניין אותך תחום אחד, היא, מעניין אותה תחום אחד ואנחנו נופלים באמצע כאזרחים.
יעקב מרגי: שיהיו ביחד, אחד יטפל, יחד.
יעקב מרגי: זה לא סותר אחד את השני.
יעקב מרגי: אפשר גם חקלאות וגם הגנת הסביבה.
<גלי דוידסון: מה אנחנו כן עושים ומה נמצא בתחום העשייה שלנו – יש תוכנית חינוכית שאנחנו מעבירים אותה ביחד עם משרד החינוך, ביחד עם שפ"י במשרד החינוך, ביחד עם עמותת S.O.S.
<גלי דוידסון: אנחנו מצליחים להיכנס להרבה מאוד בתי ספר.
<גלי דוידסון: במסגרת התוכנית הזאת לא נעזרים בבעלי חיים בפועל, ופה אני רוצה להגיד מילה על הכיוון של בעלי חיים.
<גלי דוידסון: אני שמעתי כאן דיבורים על הכיוון של בני האדם, איפה הילדים האלה ומה זה נותן לאותם ילדים.
<גלי דוידסון: אני רוצה להבהיר שכשבעל חיים מוחזק בתנאים שהם לא תנאים ראויים, שהם לא עומדים בשום סטנדרט, שמלטפים אותו ומועכים אותו עד לכדי שיש תמותה גם מאוד גבוהה באותן פינות חי שנקראות בשם יפה "מרחבים זואולוגים", אז הילד בסופו של דבר לא רואה את הדבר הנכון שהוא צריך לראות.
<גלי דוידסון: הוא לא רואה את בעל החיים שגם יש לו רגשות.
<גלי דוידסון: הוא לא מפתח את הערכים שאנחנו רוצים לפתח.
מאיר כהן: רצוי שלא תדברי בהכללה, סליחה.
מאיר כהן: אני ביקרתי בעשרות מרחבים כאלה ואני לא ראיתי שם בעלי חיים שמתעללים בהם, וראיתי ילדים מאושרים וראיתי בעלי חיים, עיזים וכבשים ודירים יפהפיים, גדולים.
מאיר כהן: איזה סיפור זה?
מאיר כהן: אתם חושבים שאנחנו בכנסת מנותקים מהמציאות?
מאיר כהן: אתם כל דבר לוקחים לקיצוניות שכזאת?
מאיר כהן: יכול להיות שיש מעט מצבים כאלה וצריכים לבוא ולפקח.
מאיר כהן: אתם רשאים להיכנס לבתי הספר ולהגיד איפה זה לא בסדר.
מאיר כהן: משרד החינוך צריך לבנות נהלים, אבל בין זה לבין לצייר איזו תמונה שילדים מתעללים בבעלי חיים?
מאיר כהן: אתם בסדר?
מאיר כהן: לפחות תהיו הוגנים כשאתם - - -
יעקב מרגי: אם הבנתי, אתם, המשרד להגנת הסביבה יותר בהסברה.
<גלי דוידסון: כן, אנחנו יותר בהסברה, ובמקרה קיצון איפה שיש ממש מעשה התעללות אז אנחנו נכנסים ביחד עם המדור המשטרתי שעובד יחד איתנו.
<גלי דוידסון: אני כן רוצה להבהיר שבאמצעות התוכנית החינוכית שלנו, כשאנחנו נכנסים, אנחנו מצליחים להגיע לכשלוש מאות וחמישים בתי ספר כל שנה שבהם מועברים התכנים הנכונים בלי שימוש בבעלי החיים, לערכים של חמלה, לערכים של להבין שגם לאותם בעלי חיים יש רגשות וצרכים, ומצליחים להגיע למקומות האלה.
יעקב מרגי: ישראל אליסף, בבקשה.
<ישראל אליסף: ישראל אליסף, חבר הנהלת ארגון ההורים בירושלים, מייצג בדיון את פורום ועדי ההורים היישוביים.
<ישראל אליסף: יש פה הרבה נציגים שאני חושב שבדיון הזה לא מכירים את הפורום, אז אני רק אסביר.
<ישראל אליסף: מי שלא מכיר את הגוף, זה הגוף הרשמי הסטטוטורי המייצג כמאתיים ועדי הורים יישוביים, מייצגים ביחד כשני מיליון הורים לילדים במערכת החינוך.
<ישראל אליסף: אני אתחיל רק בשאלה אחת קטנה, כי היא נורא מציקה לי.
<ישראל אליסף: הגברת עירית בירן, את אמרת שלקראת המכתב שהוצאת ממשרד החינוך, אתם עשיתם דיון מקיף יחד עם הגורמים השותפים.
<ישראל אליסף: אנחנו נשמח שאתם תביאו לוועדה את התהליכים שהיו בדיון ומי היה שותף לזה ואיזה גורמים מקצועיים, כי אני שאלתי ושום גורם מקצועי שאני מכיר, לא היה שותף לדיונים.
יעקב מרגי: אתה לא מכיר את כולם כנראה.
<ישראל אליסף: אני מכיר את רובם.
<ישראל אליסף: בתור התחלה, חשוב לצאת מנקודת הנחה שאמורה להיות מקובלת פה על כולם.