GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נוגה אילני: "לעשות כמה דברים" זה שם עצם מאוד כללי.
<נוגה אילני: אפשר להגיד את זה באמצעות אוצר מילים יותר עשיר.
<נוגה אילני: במקום "צריך לעשות", "צריך לנקוט".
<נוגה אילני: במקום "לעשות דברים", "לנקוט אמצעי" וכן הלאה.
<נוגה אילני: יש הרבה מה לעשות ואני חושבת שנאמרו כאן דברים מאוד חשובים, הוצעו הצעות מאוד חשובות ואני באמת מקווה שיהיה שיתוף פעולה בין כל הגופים כאן ובאמת יפעלו לשיפור גם רמת הדיבור, באמצעי התקשורת, דייקנות בכנסת וגם רמת הכתיבה.
<משה בר-אשר: אני מזמין את חברת האקדמיה, יהודית הנשקה ואחר כך את חנוך גמליאל.
<יהודית הנשקה: טוב, לא תכננתי לדבר אבל אם אתה מזמין אותי, אני רוצה להסב את תשומת הלב לאוכלוסייה שדיברתם עליה, פריפריה, ודיברתם על שגיאות.
<יהודית הנשקה: בפריפריה, בגדול, יש שגיאות שנחשבות נמוכות.
<יהודית הנשקה: לפני שנתיים חברה שלי אמרה לי שלנכדה שלה יש גננת מדהימה, אבל יש לה בעיה, כי הנכדה למדה מן הגננת לומר "לשבת בשולחן", כלומר לשבת ליד השולחן, ו"דברים נופלים ברצפה" במקום נופלים על הרצפה.
<יהודית הנשקה: אני חושבת שמערכת החינוך צריכה לתת את הדעת לכך שהאוכלוסייה הפריפריאלית מושפעת מאוד מהערבית, המרוקאית או התוניסאית.
<יהודית הנשקה: הגיעה שאלה לאקדמיה, למשל, "למזוג תפוחי אדמה".
<יהודית הנשקה: זו שאלה הזויה.
<יהודית הנשקה: מי שאמון על הלשון העברית לא יודע מה לעשות עם "למזוג אורז" או "למזוג תפוחי אדמה".
<יהודית הנשקה: אני חושבת שהאקדמיה נקטה בדרך נכונה ונדמה לי שכך צריך לנהוג.
<יהודית הנשקה: היא לא אישרה את "למזוג תפוחי אדמה" שבאה כמובן ממרוקאית, אבל ניתן הסבר שמניח את הדעת ומניח את ליבו של הדובר.
<יהודית הנשקה: הוא ימשיך לומר "למזוג תפוחי אדמה" בבית.
<יהודית הנשקה: הוא יבין שזה מערבית, אבל הוא ידע שלמזוג תפוחי אדמה לא תקין במרחב הציבורי או במרחב, נאמר של הנורמה, וזאת נקודה שאני חושבת שכן צריך לשים אליה לב בתוכניות לימודים.
<יהודית הנשקה: דרך אגב, הדוברים האלה דוברים עברית מצוחצחת לפעמים.
<יהודית הנשקה: הם מדברים ב-ח' ו-ע', חלקם, יש להם אוצר מילים טוב.
<יהודית הנשקה: הם אומרים "חיכתי".
<יהודית הנשקה: זה בסדר גמור.
<יהודית הנשקה: הם מכירים את התפילה.
<יהודית הנשקה: דיברת על רב תרבותיות, כשמסתכלים על תרבויות שונות שהגיעו לכאן, צריך לתת מקום גם לתרבות של יוצאי ארצות האיסלאם.
<משה בר-אשר: בשביל זה צריך לקרוא את המאמרים שלך.
<משה בר-אשר: חנוך, בבקשה.
<חנוך גמליאל: שלום, אני חבר האקדמיה ואני גם ראש החוג ללשון עברית במכללת הרצוג.
<חנוך גמליאל: יש לנו חוג גדול שמכשיר מורים.
<חנוך גמליאל: דובר הרבה על הכשרת מורים ללשון, אז אחד הבוגרים שלנו יושב פה לימיני.
<חנוך גמליאל: נדמה לי, קודם כול, שבאמת צריך להמשיך בעשייה.
<חנוך גמליאל: אין תחליף לעבודה עצמה, להכשרת המורים, ואחר כך שהמורים יכשירו את התלמידים.
<חנוך גמליאל: אני חושב גם שצריך לעשות מאמץ לחשוף את כלל המורים, וזה קשור למה שתומר הזכיר מקודם, את כלל המורים למפעלי האקדמיה, והיום בעיקר בעזרת אני חושב האתר של האקדמיה, לברכה הרבה שיש שם ולאמצעים שהם יכולים להיעזר בהם.
<חנוך גמליאל: כידוע, משרד החינוך מחייב כל מורה בהכשרתו לעבור איזושהי הכשרה לשונית.
<חנוך גמליאל: יש לזה שמות שונים במכללות להוראה, אבל לחייב את זה.
<חנוך גמליאל: אנחנו משתדלים לנצל את הבמה הזאת גם להיכרות יותר טובה עם האמצעים שהאקדמיה מעמידה לרשות המורים כדי שהם יוכלו אחר כך להעשיר את תלמידיהם ולהוסיף להם.
<חנוך גמליאל: תודה.
משה בר-אשר: האם יש מישהו שרוצה עוד לומר דברים לפני שאני מסכם את הדיון?
משה בר-אשר: כן, בבקשה, נציגה נוספת של הצבא.
<נרקיס אהרון-אזרד: נכון, אני יועצת ועורכת לשון.
משה בר-אשר: ושמך?
<נרקיס אהרון-אזרד: נרקיס.
<נרקיס אהרון-אזרד: בהמשך ישיר למשפטו האחרון של חנוך, אני רוצה לומר שברקע של העשייה, כמו שכל ההצעות שהוצעו כאן, צריכה תמיד להיות חשיבה של מה נכון לעשות ואיפה כדאי להשקיע את מרב המאמצים.
<נרקיס אהרון-אזרד: בעיניי ולדעתי האישית, וכאימא לילד בכיתה א', אני חושבת שרוב המאמצים צריכים להיות מושקעים בכיתות בית ספר יסודי, אפילו בגן אם הגננת יכולה להיות מוכשרת לכך, ואני חושבת שמורים ללשון אינם מספיקים.
<נרקיס אהרון-אזרד: צריכים שגם מחנכות בכיתות א', ב', ג' ו-ד', כל המחנכות שבעצם מגישות טקסטים מנוקדים צריכות לדעת לנקד ולא להשתמש בתוכנות ניקוד.
<נרקיס אהרון-אזרד: בעיקר להשקיע מאמצים בגיל הרך, כי אולי שם המספר יכול להיות מוטמע מגיל 8 או 9, אני לא מכירה את התיאוריה הזאת, אבל אני חושבת שכמה שיותר נקדים להטמיע שפה טובה, שם היא משתרשת ומשם היא מובטחת לאותו דובר.
משה בר-אשר: תודה רבה.
משה בר-אשר: ד"ר מאיר צדוק, מי שהיה מנכ"ל האקדמיה הלאומית, הוא היום יושב ראש אגודת הידידים של האקדמיה, מוזמן לומר דברים.
<מאיר צדוק: תודה.
<מאיר צדוק: הצטרפתי לתפקיד הזה כיושב ראש האגודה ואני מוכרח לומר שמלווה אותי מאז התחושה שאנחנו כחברה עשינו לדעתי עוול היסטורי לאקדמיה ללשון העברית שהיא לא נמצאת במתחם הזה בכל האזור של המוזיאונים.
<מאיר צדוק: אנחנו נצטרך את העזרה שלכם בשנים הקרובות בכל מה שיקרה כאן כדי לתקן את העוול הזה.
<מאיר צדוק: אני אומר את זה בתור אזרח.
<מאיר צדוק: חייתי הרבה את המערכת של ההשכלה הגבוהה ואת המערכת הציבורית ואנחנו בהחלט נצטרך את העזרה שלכם.
משה בר-אשר: חבריי, אני רוצה לסכם בקצרה.
יעקב מרגי: רק ברשותך, כדי שאתה תסכם אחרון.
יעקב מרגי: קודם כול, שוב תודה לכולם.
משה בר-אשר: אגב, שמת לב שאין לי מה לתקן לך?
יעקב מרגי: היה לי מה לתקן את עצמי.
יעקב מרגי: למזלי עם פרופ' בר-אשר אין לי מחיצות, ככה אני מדבר חופשי.
יעקב מרגי: אחד הסיכומים מהדיון הזה זה שאנחנו כפי שידוע למי שידוע ומי שלא ידוע, ועדת החינוך קיימה מספר מפגשים לשוניים, מה שנקרא קורסים קטנים.
יעקב מרגי: עשינו סדרה על השפה היהודית-מוגרבית וההיווצרות שלה עם הערבית והעברית.
יעקב מרגי: זה היה מעלף, עם קריאת טקסטים וניתוח טקסטים בצורה אקדמית.
יעקב מרגי: לאחר מכן עשינו על שפת האידיש.
יעקב מרגי: אנחנו בערבו של המפגש הבא על הלדינו.
יעקב מרגי: אצלנו אסור להתנדב בקול.
יעקב מרגי: נעשה סדרת מפגשים לחברי כנסת לשיפור השפה העברית שלהם וננדב או את פרופ' בר-אשר בעצמו שיעביר את זה או אחד מחברי האקדמיה.
משה בר-אשר: העיקר, ההתחייבות שלך שאתה רוצה להתגייס לעניין המנווה היא מאוד חשובה.
משה בר-אשר: עכשיו אני רוצה לומר כמה דברי סיכום.
משה בר-אשר: קל מאוד לכולנו לקונן.
משה בר-אשר: אני זוכר שקראתי עבודות של סטודנטים ובדקתי הרבה מאוד עבודות של סטודנטים.
משה בר-אשר: מה גיליתי?
משה בר-אשר: גיליתי שמה שכתוב במסכת סופרים פרק א' הלכה י"ב, "אם אינו יודע לקרוא, אסור לו לכתוב".
משה בר-אשר: רוב התלמידים שטועים בכתיבה, אינם יודעים לקרוא.
משה בר-אשר: לא ידיעה מכאנית, אלא כשאתה קורא טקסט, מתי יש סימן קריאה ומתי יש סימן שאלה, מתי יש להגביה את הקול, כלומר זה בעצם אם כל חטאת בידיעת העברית שאנשים קוראים מה שכתוב בפייסבוק ומה שכתוב בתוכניות אחרות ואינם קוראים טקסטים.
משה בר-אשר: הרזון של העברית הוא לא רק רזון של העברית החדשה.
משה בר-אשר: בשביל זה לא רק דוברי העברית החדשה אינם יודעים עברית, גם חלק גדול מחוקרי העברית החדשה אינם יודעים עברית, כי כידוע לכם, מי שיודע עברית קלאסית, יודע גם עברית חדשה.
משה בר-אשר: מי שיודע רק עברית חדשה, גם עברית חדשה איננו יודע.
משה בר-אשר: זה ברור לגמרי.
משה בר-אשר: אפשר לומר את העניין הזה.
משה בר-אשר: ברור שאנחנו פה לא יכולים להגיע לאיזשהו סיכום, אלא יש פה מחשבות והיו גם היבטים מעשיים.
משה בר-אשר: למשל, הדוגמא שדיבר עליה המפקח, הדוגמא שדיבר עליה יהונתן, כלומר, עשייה בשטח.
משה בר-אשר: מה שעושה אבשלום כל הזמן כאשר אינו עוסק בביאורי שמות, שזה תחביב בפני עצמו, אלה פעולות מבורכות, אבל אם אפשר לדבר על מערכת החינוך, זה בעיקר קריאת הטקסטים.
משה בר-אשר: אני בזכות המורים שלי הטובים ביותר ללשון, היו המורה לתנ"ך והמורה לתלמוד, כי עסקנו בטקסטים והם בלי לדעת תיאוריה דקדוקית, דיברו עברית עשירה מאוד.
משה בר-אשר: אני זוכר ששמעתי את הביטוי "שקל למטרפסו".
משה בר-אשר: מי היום מבין את הביטוי הזה, "שקל למטפרסו"?
משה בר-אשר: כלומר, זה נמצא בבבלי כמה וכמה פעמים.
משה בר-אשר: זה לא נאמר כהתקשרות, זה נאמר כיוון שהאיש עסק בתלמוד וכאשר רצה לדבר על מישהו שראוי לתת לו מנה הגונה, אז אומר, צריך להשקיל אותו למטפרסו או ללמד את פלוני בלק, כלומר ביטויים שמופיעים.
משה בר-אשר: אם כן, ברור שמה שאמרה גיל בצורה כל כך יפה, שבעצם הזילות באה מכיוון שאם אין קניינים, מה אנשים ימכרו?
משה בר-אשר: אם הם אינם קונים באמצעות קריאת טקסטים, והטקסטים יכולים להיות כל מה שאדם רוצה.
משה בר-אשר: יכול להיות פרק בתנ"ך.
משה בר-אשר: אני חושב שספר בראשית הוא ספר יוצא מן הכלל.
משה בר-אשר: סיפר לי פעם שלום לוין, כשמזכיר של הסתדרות המורים היה תלמיד חכם ולא עסקן, אז הוא אמר לי, אני למדתי בליטא בגימנסיה, תרבות.
משה בר-אשר: המורה לחיבור היה נותן ארבעה ציונים: איוב, משלי, תהילים, בראשית.
משה בר-אשר: איוב – כל מילה נהדרת, אבל אין קשר בין מילה למילה.
משה בר-אשר: משלי – כל משפט נהדר, אבל אין קשר בין משפט למשפט.
משה בר-אשר: תהילים – כל פסקה נהדרת, אבל אין קשר בין פסקה לפסקה.
משה בר-אשר: בראשית זה משהו.
משה בר-אשר: כלומר, יש אדם שיקרא בראשית.
משה בר-אשר: לא יודע אם אנשים מוכנים היום לקרוא את מנדלה.
משה בר-אשר: הקריאה היא בעצם המסלול העיקרי.
משה בר-אשר: מה זה חשוב ללמד נטיות של פעלים ותחביר אם אנשים אינם יודעים את המאטריה?
משה בר-אשר: על כן אני תמיד אומר, כשמקנים לשון עברית כשפה זרה שנייה, יותר טוב לעסוק במילון, כי אם אדם אומר, אני ללכת לבית הספר, אז הדקדוק שלו לא טוב אבל המילון שלו ברור.
משה בר-אשר: אם הוא אומר, אני הולך לאכול במזוודה, ברור שהוא לא מבין מה זה מזוודה.
משה בר-אשר: ברור שעניין אוצר המילים הוא הבסיס שעליו בונים ואפשר לעשות אותו רק באמצעות חלק מטיפוח הקריאה, וחלק מטיפוח הקריאה הוא תפקידם של כל המורים בבית הספר.
משה בר-אשר: מי שאחראי ללשון הוא לא רק המורה ללשון, גם המורה לתנ"ך וגם המורה להיסטוריה.
משה בר-אשר: אתם יודעים מה שאמר קלמנסו?
משה בר-אשר: שהמלחמה מדי חשובה בכדי להיות בידי גנרלים.
משה בר-אשר: הלשון מדי חשובה בכדי להיות רק בידי בלשנים.
משה בר-אשר: היא צריכה להיות בידי יודעי לשון.
משה בר-אשר: יודעי לשון באים מכל התחומים.
משה בר-אשר: ברור שהישיבה היום לא הייתה ישיבה אופרטיבית שאנחנו נצא בהחלטות.
משה בר-אשר: אני רוצה לשוב להודות על קיומה, לרבקה.
משה בר-אשר: אני חושב שהיא יזמה.
משה בר-אשר: רבקה, יישר חילך על עצם היוזמה, ואת שפרשת, תדאגי שזה ייהפך לאירוע קבוע אפילו פעמיים בשנה, כלומר, אנחנו יכולים ליצור תאריך שני.
משה בר-אשר: אפשר לקשור את זה בביאליק, אפשר לקשור את זה באיש גדול, האיש שכולל את האקדמיה ללשון באמת, זאב בן חיים, הנשיא השני.
משה בר-אשר: אפשר יום הלשון.
משה בר-אשר: אני רוצה כמובן להודות לך שלא ציית לאותה הוועדה והקדשת לה בסך הכול מעט מאוד זמן, ובמיוחד המגויסות שלך.
יעקב מרגי: בגלל שאני אחד מהמובילים שלה, אבל לא יכולתי להרשות לעצמי.
משה בר-אשר: למען האקדמיה.
משה בר-אשר: אני מודה לכולכם שבאתם, טרחתם ושמעתם דברים מסוגים שונים.
יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 10 בינואר 2018, כ"ג בטבת תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא: תשלומי הורים.
יעקב מרגי: אם אפשר, ישיבת המשך או ישיבת מעקב.
יעקב מרגי: לא תשלומי הורים, זה יותר התל"נים.
יעקב מרגי: תשלומי הורים, יש לנו את פיצ'י הלוחם.
יעקב מרגי: תמשיך עד שבעזרת השם נצליח להוריד אותם על חשבון המדינה.
יעקב מרגי: שם אי אפשר צדקה.
יעקב מרגי: הוויכוח הוא מי צריך לשלם.
יעקב מרגי: בנושא התל"נים יש ויכוח אם צריך תל"נים או לא תל"נים, אבל כרגע זה לא הדיון.
יעקב מרגי: הדיון, אם צריך לשלם, וכמה, ואיך, ופה אנחנו קצת מתברברים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, בסוגיית התל"נים יש מי שחושב שהכרזתי מלחמה, אבל אני אומר לכם, לא הכרזתי מלחמה.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לוודא כנבחרי ציבור שמשרדי הממשלה עושים את עבודתם נאמנה ושהציבור לא סובל מכך או שמפיק מכיוון אחר את התועלת המקסימלית מאותם נהלים.
יעקב מרגי: כפי שידוע לכם, בדיונים הקודמים בעקבות פניות של הורים, נחשפנו לגביית תל"נים מופרזת על ידי מוסדות.
יעקב מרגי: פעלו על פי אישורים של משרד החינוך.
יעקב מרגי: לא בטוח שהנהלים של משרד החינוך לאישור אותם תל"נים משביעים את רצוננו או נאכפים או שהם מקבלים את המידע המיטבי כדי לאשר את אותן שעות.
יעקב מרגי: מעבר לזה גם נוכחנו לדעת שלאחר שיש את האישור ולאחר שההורים נתבעים ומשלמים והמוסדות גובים את התל"נים, התלמידים לא מקבלים את התמורה, בתמורה לתשלום את אותן שעות.
יעקב מרגי: יש כל מיני טכניקות של קיצור שעות לימודים, טכניקות שהמוסדות מצליחים "להשחיל" את שעות התל"ן האלה לתוך מסגרת השעות התקניות בין לבין.
יעקב מרגי: רבותיי, משרד החינוך, כשאני בא בדרישות, אומר לי, שמע, זה מחליש את החינוך הממלכתי.
יעקב מרגי: יש לנו עניין לחזק את החינוך הממלכתי של הממסד.
יעקב מרגי: אני מסכים איתו וזה מחליש אותי בטענות.
יעקב מרגי: אפילו בהשקפת עולמי, באג'נדה שלי.
יעקב מרגי: זה מחליש אותי, כי אני יודע שהטענה הזו מנצחת.
יעקב מרגי: כשבא משרד ממשלתי ואומר, אני צריך קודם כול לשרת את האינטרס של החינוך, מצד אחד, מצד שני, באותה יד יש תעשייה של תל"נים.
יעקב מרגי: אני קורא לזה תעשייה של תשלומים נוספים, תשלום עבור תוכניות לימודים נוספות שמחלישות את החינוך הממלכתי.
יעקב מרגי: היו דיונים.
יעקב מרגי: הדיון הזה, אני לא הולך לחזור על כל מה שדנו ודיברנו.
יעקב מרגי: בעקבות הדיונים שהיו, נמצא איתנו אחד מההורים, בחור בשם שי פולטהיים שלקח את הנושא הזה מזווית אחרת ופיתח איזו אפליקציה לרשות הציבור, שמאפשרת לכל הורה לבדוק את עצמו אם הוא מקבל את התמורה עבור מה שהוא משלם.
יעקב מרגי: פחות או יותר, נכון?
יעקב מרגי: יש לנו גם מצגת.
יעקב מרגי: מצד שני, משרד החינוך גם בעקבות הדיונים, בדיונים שהיו פה בנושא התל"נים אפשר לומר אפילו חבטנו במשרד החינוך.
יעקב מרגי: אני בכוונה לא פונה אישי, זה לא אישי, כי העובדים עושים את עבודתם נאמנה.
יעקב מרגי: זה לא שאיזה עובד לקח על עצמו להיות פה הרע במערכת.
יעקב מרגי: כמשרד, המשרד יציג מה נעשה מאז, מה המדיניות, מה הכיוון, איך הוא הולך להתמודד עם זה, כשכמובן מה שישביע את רצוננו, שהמגמה תהיה בכיוון הזה שבשלב מסוים זה ילך ויצטמצם.
יעקב מרגי: אני יודע שיש פה מבטים שרוצים לשמוע ממני שילך ויעלם.
יעקב מרגי: אני כרגע לא בוויכוח הפילוסופי.
יעקב מרגי: צריך לייצר תוכניות לימודים נוספות או לא צריך לייצר.
יעקב מרגי: יש הורים שסוברים כך.
יעקב מרגי: בואו נבדוק את הנהלים.
יעקב מרגי: יש נהלים, משרד החינוך עובד לפיהם, מבצע, אוכף.
יעקב מרגי: שי, תציג את עצמך, תציג לנו את המצגת ונתמודד איתה.
<שי פולטהיים: בוקר טוב, שמי שי פולטהיים, אני מתעסק בנושא של שקיפות בתשלומי הורים, זאת אומרת המתאם בין תשלומי הורים - - -
יעקב מרגי: עוד יחשבו שאתה מקבל על זה שכר.
יעקב מרגי: זה תחביב.
<שי פולטהיים: זה תחביב.
<שי פולטהיים: במקצועי אני מנכ"ל של חברת הייטק ובשעות הפנויות זה מה שאני עושה.
יעקב מרגי: אבל לפני כן, תן לי לקדם בברכה, יש לנו איתנו תלמידי בית הספר הדמוקרטי על שם נדב, ממודיעין.
יעקב מרגי: אז קודם כול ברוכים הבאים.
יעקב מרגי: איזו שכבת גיל?
<קריאה: מגוון מאוד.
יעקב מרגי: יפה, רב גילאי.
יעקב מרגי: אתם נמצאים כאן בדיון של ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: אנחנו עוסקים בתוכניות לימודים נוספות שההורים נדרשים לשלם, ואנחנו בודקים אם הם מקבלים את התמורה בעד התשלום.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר, אם כבר מדברים על מודיעין, הדיון הראשון התחיל בעקבות תלונה של הורה ממודיעין.
יעקב מרגי: לא לחינם אתם פה היום.
<שי פולטהיים: שוב בוקר טוב.
<שי פולטהיים: כמו שאמרתי, אנחנו מתעסקים במתאם בין תשלומי ההורים, מה שהם משלמים, לרמת השירותים בפועל.
<שי פולטהיים: כמו שהזכיר חבר הכנסת מרגי, יושב ראש הוועדה, פיתחנו מערכת ממוחשבת שנותנת לנו לנתח את הנתונים האלה יחסית מהר.
<שי פולטהיים: אנחנו פועלים בהתנדבות.
<שי פולטהיים: יש לנו אתר אינטרנט ודרכו אנחנו מקבלים את הפניות של ההורים.
<שי פולטהיים: התוצרים שלנו, תוצר אחד, דוח, עמוד אחד בדרך כלל שמצביע על האם דרישת התשלום תקינה, כן או לא.
<שי פולטהיים: דרישת התשלום יכולה להיות הדרישה ב"אפיק" או יכולה להיות סתם חוזר תשלומים שההורים קיבלו.
<שי פולטהיים: אנחנו מסתכלים על ארבעה פרמטרים: אחד, האם כל שעות התקן כמו שהן הוגדרו בחוזרים של משרד החינוך לכיתות השונות, האם הם ניתנים.
<שי פולטהיים: שניים, האם השיעורים הם באורכים המתאימים.
<שי פולטהיים: שיעור צריך להיות 45 דקות.
<שי פולטהיים: יש בתי ספר עם שיעורים של 30.
מאיר כהן: אתה מדבר על התוכנית הנוספת.
יעקב מרגי: שי, אתה חי את זה.
יעקב מרגי: א', תאט את הקצב, דבר יותר תבניתי.
מאיר כהן: אתה מדבר על במהלך היום?
<שי פולטהיים: מהלך היום, שיעורים רגילים.
מאיר כהן: כלומר, כל שעת תקן רגילה.
<שי פולטהיים: כל שעת תקן רגילה.
מאיר כהן: מה אתה מגלה?
<שי פולטהיים: יש בתי ספר בהם יש שיעורים של 30 דקות, 35 דקות.
<שי פולטהיים: שיעור תקני הוא 45 דקות.
מאיר כהן: גיליתם את אמריקה?
יעקב מרגי: כדי להבין את הטכניקות של אותם מוסדות ומה הם עושים, הוא חייב לתת לך רקע כללי, אבל לא כולם היו מנהלי בתי ספר.
יעקב מרגי: גם אני עוד לומד את הסוגיה הזו.
<שי פולטהיים: אני הופתעתי משיעורים קצרים.
<שי פולטהיים: אני מבין שזה סטנדרט.
מאיר כהן: סליחה אם נבהלת.
יעקב מרגי: לא, הוא לא נבהל.
יעקב מרגי: אם הוא היה נבהל, הוא לא היה מתעסק עם זה.
מאיר כהן: שי, סליחה.
<שי פולטהיים: נמשיך.
<שי פולטהיים: הבדיקה הראשונה, האם ההורה מקבל את מה שמשרד החינוך תקנן, שעות התקן מצד אחד, מצד שני, שהשעות האלה הם באורכים המתאימים.
<שי פולטהיים: דקות הלימוד השבועיות הן לפי הסטנדרט.
<שי פולטהיים: פרמטר שני, ביקשו לשלם, האם משרד החינוך אישר את התשלום.
<שי פולטהיים: מערכת "אפיק" היא המערכת שקובעת כמה מותר לשלם ועל מה, והאם הגבייה בפועל תואמת את "אפיק".
<שי פולטהיים: זה שני נתונים שונים, לא קשורים.
<שי פולטהיים: הפרמטר הבא, כבר אישרו ב"אפיק" או קיבלנו חוזר תשלומים, יש שם תשלום עבור תל"ן, זה סטנדרט.
<שי פולטהיים: האם שעות התל"ן האלה ניתנות או שבעצם מה שאנחנו מקבלים זה הסטנדרט של משרד החינוך, שעות התקן.
<שי פולטהיים: הפרמטר הרביעי, מנסים כמה שאפשר, האם ההורים קיבלו את הדוח הכספי על שנה שעברה עם יתרות הגבייה של תשלומי הורים.
<שי פולטהיים: תשלומי הורים זה מה שקוראים "משק סגור".
<שי פולטהיים: נשארו עודפים משנה שעברה, צריכים להתקזז עליהם או להחזיר אותם להורים.
<שי פולטהיים: זה ארבעת הפרמטרים.
יעקב מרגי: שזה לפי החוק והתקנות.
<שי פולטהיים: לפי החוק והתקנות.
<שי פולטהיים: אנחנו קיבלנו פניות ממאות הורים.
<שי פולטהיים: מה שאנחנו מקבלים באתר האינטרנט שלנו זה שלושה מסמכים: את חוזר התשלומים, בפועל מה שהם קיבלו, את מערכת השעות, את לוח הצלצולים וכמובן הכי חשוב זה את שם בית הספר והכיתה.
<שי פולטהיים: התוצרים שלנו, אפשר לראות אותם באינטרנט.
<שי פולטהיים: יש שם סקירות של למעלה מ-100 בתי ספר, באתר.
<שי פולטהיים: פנו אלינו עד היום הורים של 120 בתי ספר, שזה בערך 3% מבתי הספר במגזר היהודי, יותר בתי ספר בממ"ד, בממלכתי, מוטה קצת לכיוון חטיבות ביניים, חטיבות עליונות, שם הנושא של תשלומים הוא קצת יותר לוחץ.
<שי פולטהיים: הוצאנו 102 דוחות סופיים.
<שי פולטהיים: בדרך כלל המערכת שלנו היא יחסית יעילה.
<שי פולטהיים: אנחנו תוך יומיים יכולים להוציא דוח סופי על סמך הנתונים ואנחנו כוללים את כולם.
<שי פולטהיים: לפעמים זה דורש עוד קצת חקירות ודרישות, אז זה לוקח עד שבוע.
<שי פולטהיים: מאוד מאוד יעיל.
<שי פולטהיים: בואו ניגש לנושאים.
<שי פולטהיים: הנקודה הראשונה הייתה שעות התקן.
<שי פולטהיים: שעות התקן, יש סטנדרט.
<שי פולטהיים: אנחנו משווים את מספר השעות במערכת השעות בפועל לסטנדרט של משרד החינוך כמו שכתוב כאן.
<שי פולטהיים: יש בתי ספר ממלכתיים, יש בתי ספר ביום חינוך ארוך, יש בתי ספר שהוקצתה להם תוכנית של עתודה מדעית טכנולוגית.
<שי פולטהיים: לא תמיד ההורים מודעים לכך, אבל רואים את זה במערכת או רואים את זה ברשימה של משרד החינוך.
<שי פולטהיים: יש בתי ספר, בעיקר חטיבות עליונות, יש מגמות טכנולוגיות שמגיע עוד תוספת שעות.
<שי פולטהיים: הורים לא צריכים לשלם על זה תל"ן.
<שי פולטהיים: יש אוסף של פרמטרים.
<שי פולטהיים: לוקחים את כולם.
<שי פולטהיים: זה מוזן.
<שי פולטהיים: ברגע שיודעים את מספר המוסד ואת הכיתה, אפשר להוציא את כל הנתונים מאתר משרד החינוך, להצליב עם המערכת ומקבלים תשובה די חד-חד-ערכית.
<שי פולטהיים: יש תוספות לבתי ספר ממ"ד, גם הן נלקחות בחשבון.
<שי פולטהיים: בואו נסתכל קצת על נתונים.
<שי פולטהיים: צד שמאל זה דוח לדוגמא.
<שי פולטהיים: לא התכוונתי, זה דוח ממודיעין.
<שי פולטהיים: עדיין לא בסדר.
יעקב מרגי: לא התכוונת שנצליח לקרוא אותו מהמצגת.
<שי פולטהיים: סתם בתור רפרנס לראות איך נראה דוח.
<שי פולטהיים: ככה נראה דוח סטנדרטי לבית ספר, עמוד אחד.
יעקב מרגי: זה מעורר מוטיבציה לקרוא אותו, איך שהוא נראה.
<שי פולטהיים: אני חושב שזה בית ספר שעלה פה בעבר, מודיעין.
<שי פולטהיים: אפשר לראות פה שבכיתה י"ב בבית הספר הזה גובים 3,900 שקל יותר מהתקינה, למרות שזה מאושר ב"אפיק".
<שי פולטהיים: אז בואו נראה איך מנתחים, ניתוח על 102 בתי ספר שהוצאנו עליהם את הדוחות הסופיים.
<שי פולטהיים: קודם כל אורך השיעורים, הנקודה הראשונה שנגעתי בה.
<שי פולטהיים: מקבלים מערכת שעות.
<שי פולטהיים: צריך להסתכל במערכת השעות שכל השיעורים הם באורכים המתאימים.
<שי פולטהיים: יש בית ספר, שני שיעורים של 40 דקות, זה אומר שהתלמיד פספס 5 דקות לימוד ביום בכל אחד מהשיעורים האלה.
<שי פולטהיים: זה 10 דקות לימוד ביום כפול חמישה ימים, כי ככה מערכת השעות בנויה, 50 דקות.
<שי פולטהיים: 50 דקות, משמעותם 1 שיעור שהילד פספס בשבוע, שזה שקול ל-3% מתכולת הלימודים.
מאיר כהן: תכפיל את זה ב-10, כי מישהו בדק ב-45 דקות כמה דקות למידה יש?
מאיר כהן: אני בדקתי.
מאיר כהן: אני בדקתי לפני חמש עשרה שנה, אולי היום השתנה משהו, 23 דקות.
יעקב מרגי: בסדר, אבל הוא עדיין בכיתה 45 דקות.
<שי פולטהיים: אז פה הבדיקה הראשונה, ואני חושב שזו הבדיקה הכי בסיסית שכל הורה צריך לעשות עוד לפני שהגענו לכסף.
<שי פולטהיים: הילד שלי צריך להיות בבית הספר, מספר השעות ידוע, יש מערכת שעות.
<שי פולטהיים: כל השיעורים צריכים להיות 45 דקות.
<שי פולטהיים: יש אפילו כיתות, זה תלוי בסוג המורה, שצריך ללמוד שיעורים של 50 דקות.
<שי פולטהיים: גם היה בזה שינוי לאחרונה בנהלים של משרד החינוך.
<שי פולטהיים: קיצרו את השיעורים מ-60 ל-45 דקות, אבל אורך השיעורים זה הפרמטר הראשון.
<שי פולטהיים: הפרמטר השני, האם מקבלים את הסטנדרט, את הבסיס?
<שי פולטהיים: איך עושים את הבדיקה הזאת?
<שי פולטהיים: מסתכלים על סך השעות במערכת השעות, לוקחים את השעות שההורה שילם עליהן, מפחיתים, כי שעות תל"ן זה רשות.
<שי פולטהיים: אם אני לא משלם על שעות תל"ן, אז אני רוצה לראות כמה נשאר.
<שי פולטהיים: ניקח דוגמא את הכיתה של הבת שלי.
<שי פולטהיים: הכיתה של הבת שלי, שנה שעברה היא למדה 42 שעות במערכת, 15 שעות תל"ן.
<שי פולטהיים: כמובן שזו לא חובה לשלם, נכון?
<שי פולטהיים: תל"ן זו רשות.
<שי פולטהיים: מורידים את זה, נשאר 27 שעות.
<שי פולטהיים: הולכים בחזרה לטבלה שראינו קודם ובודקים בטבלה שראינו קודם האם בכיתה י"ב ללמוד 27 שעות זה סטנדרט?
<שי פולטהיים: התשובה, לא, ולכן בית הספר הזה הוא לא תקין.
<שי פולטהיים: במקרה של בית הספר שנתתי כדוגמא יהיו חסרות למעלה מ-6 שעות, הוא יכנס לקטגוריה העליונה, ואם מסכמים את סך כל הנתונים, מקבלים שבלמעלה מ-50% מבתי הספר לא מקבלים את המינימום.
יעקב מרגי: ואותם בתי ספר שבדקת הם רק אלה שיש בהם תל"ן.
<שי פולטהיים: זה כל בתי הספר שהגיעו אלינו.
יעקב מרגי: שיש בהם תל"ן.
<שי פולטהיים: כמובן כדי להגיע לכאן אתה חייב תל"ן.
<שי פולטהיים: גילינו בית ספר אחד בלבד שאין בו תל"ן ולא נותנים בו את השעות בתור סטנדרט, בית ספר יסודי אחד.
יעקב מרגי: שאין בו תל"ן?
<שי פולטהיים: אין בו תל"ן ולא מקבלים את הסטנדרט.
<קריאה: לא מקבלים את התקן.
<שי פולטהיים: יש אחד כזה.
<שי פולטהיים: אני מתעלם ממנו לרגע.
יעקב מרגי: זה השתחל לך.
<שי פולטהיים: השתחל אחד כזה מתוך 120.
<שי פולטהיים: נתעלם ממנו.
<שי פולטהיים: שאר בתי הספר, הסיבה שלא מקבלים את התקן זה התל"ן.
<שי פולטהיים: איך זה קורה?
<שי פולטהיים: אני בתור הורה שולח את הילד שלי לבית ספר, אמור לקבל למשל 30 שעות במערכת, נגיד ילד באזור היסודי.
<שי פולטהיים: אני מקבל במערכת 30 שעות.
<שי פולטהיים: פותחים את המערכת, סופרים, יש 30 שעות, אבל אני משלם על 5 שעות תל"ן, כלומר קיבלתי 25 שעות תקן.
<שי פולטהיים: אם אני בכיתה א' זה אומר שחסרים לי 3 שעות.
<שי פולטהיים: אם אני בכיתה ו', זה אומר שחסרים לי 7 שעות או 8 שעות וכו'.
<שי פולטהיים: גבייה בתקן זה אומר ההפרש, כמה שעות בפועל קיבלתי ללא תשלום.
<שי פולטהיים: הסך הכול זה החיבור של שני המספרים.
<שי פולטהיים: נמשיך הלאה.
<שי פולטהיים: הדבר הבא שאנחנו מסתכלים עליו זה תשלומים ו"אפיק".
<שי פולטהיים: 120 בתי ספר פנו, 102 קיבלו דוחות סופיים.
<שי פולטהיים: מתוך ה-102 בתי ספר בדקנו לכמה מבתי הספר יש אישור "אפיק" וכמה מאלה שיש להם אישור "אפיק" גובים לפי אישור "אפיק".
<שי פולטהיים: "אפיק" זה לא חזות הכול.
<שי פולטהיים: נתחיל בבתי ספר ממלכתיים, שם המצב הוא בהחלט יותר טוב.
<שי פולטהיים: ב-70% מבתי הספר יש אישור "אפיק".
<שי פולטהיים: יפה מאוד.
<שי פולטהיים: בסדר גודל של 20% נוספים יש אישור "אפיק" אבל גובים משהו אחר.
יעקב מרגי: זה דיווח כוזב?
<שי פולטהיים: יש פה עורך דין.
יעקב מרגי: אחר כך נשמע.
<שי פולטהיים: אם אנחנו פונים לממלכתיים-דתיים, שם המצב הוא בהחלט יותר חמור.
עודד פורר: זה נראה כאילו משרד החינוך רימה אותנו כשהצבענו בעד תשלומי הורים.
יעקב מרגי: לא, זה לא קשור.
יעקב מרגי: תל"נים.
עודד פורר: זה עלה לדיון שם ואמרו לנו על הדברים האלה.
<שי פולטהיים: בבתי הספר הממ"דים רק 50% מבתי הספר פונים, ואני מזכיר שרוב הנתונים שלנו ממ"דים.
<שי פולטהיים: יש 770 בתי ספר ממ"דים במשרד החינוך על פי הנתונים שיש לנו.
<שי פולטהיים: פנו אלינו 86, זאת אומרת שזה למעלה מ-10% מבתי הספר הממ"דים בארץ שנמצאים אצלנו במערכת וב-50% מתוכם החוזר הוא מאושר.
<שי פולטהיים: אחר כך יש לנו 15% בערך שהחוזר מאושר אבל גובים סכום אחר לחלוטין, ועוד סדר גודל של 25% מבתי הספר, אין חוזר, גובים בלי חוזר.
<שי פולטהיים: תנאי בסיסי כדי לפנות אלינו צריך להיות חוזר תשלומים.
<שי פולטהיים: אי אפשר להיכנס למערכת שלנו אם לא ביקשו ממך כסף.
<זאב גולדבלט: מה קורה עם המוכשר?
<זאב גולדבלט: כי זה לא מופיע בכלל כאן.
יעקב מרגי: זה שטח אקס טריטוריאלי שנדבר עליו.
<שי פולטהיים: יש לנו בית ספר אחד במגזר החרדי שפנה אלינו מתוך 120.
<שי פולטהיים: אנחנו עברנו על כל נתוני משרד החינוך.
<שי פולטהיים: אנחנו לא מצליחים לייצר את קווי היסוד למערכת כדי שהיא תוכל לנתח את המערכת.
<זאב גולדבלט: לא במקרה שאלתי את זה.
<שי פולטהיים: אולי חבר הכנסת יכול להבין את זה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני התחלתי עם הממלכתי, חשבתי שזה יגמר מהר ואני אעבור למוכשר ולרשתות, אבל אני רואה שלקח לי הרבה זמן בממלכתי, אז אולי לפחות שהממלכה תהיה מסודרת, זה יקרין קצת.
<שי פולטהיים: אז זה לגבי אישור "אפיק".
<שי פולטהיים: שוב, הנתון החשוב, ש-44 בתי ספר באופן כללי גובים או ללא אישור "אפיק" או שיש "אפיק", זה בשביל היופי.
<שי פולטהיים: במציאות גובים משהו אחר.
<שי פולטהיים: נמשיך משם לגבי חריגות בגבייה, כמה גובים יותר ממה שמותר.
<שי פולטהיים: ההתייחסות כאן מתייחסת לשני נתונים, לבתי ספר שיש להם "אפיק", השוואה של "אפיק" לשירותים בפועל.
<שי פולטהיים: למשל, אישרו לי ב"אפיק" לגבות 10 שעות תל"ן אבל אני נותן אפס, אז ההשוואה ל"אפיק".
<שי פולטהיים: באותם בתי ספר שאין "אפיק", שימו לב, ההשוואה היא לאחוזי גבייה בפועל.
יעקב מרגי: יש כאלה שקיבלו אישור לתל"ן ולא מספקים כלל תל"ן?
<שי פולטהיים: זו נקודה חשובה מאוד והתשובה לזה היא חד משמעית, כן.
<שי פולטהיים: האישור ב"אפיק" לתל"ן אינו הוכחה לכך שהתל"ן מתבצע.
<שי פולטהיים: כמו שאמרתי קודם, ברוב בתי הספר שיש תל"ן, מה שאנחנו רואים, שעות התקן לא ניתנות.
<שי פולטהיים: מה זה אומר ששעות התקן לא ניתנות?
<שי פולטהיים: זה אומר ששילמת על תל"ן - - -