GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אנחנו כמדינה חייבים לשים את המורה במרכז ואני לא אומר את זה בגלל שזה יום חג של המורים.
יעקב מרגי: לא מחניף לכם.
יעקב מרגי: מי שמכיר אותי, לא יודע להחניף.
יעקב מרגי: כשיש ביקורת, אני שם אותה בפנים בלי לעשות חשבון.
יעקב מרגי: לא בגלל שזה יום המורה אני אומר זאת.
יעקב מרגי: אני מאמין בכך.
יעקב מרגי: אני חושב שהמורים הם ההון האנושי והם צריכים לקבל את התמורה הראויה לכך, לתת להם את הכלים הכי מיטביים כדי שיעבירו את המסרים החינוכיים ואת החומר הנלמד בצורה היעילה ביותר.
יעקב מרגי: גם הכשרות המורים צריכות להשתדרג וגם הסמכות המורים צריכים להשתנות והכול צריך להיות דינמי, משתנה, צופה פני עתיד.
יעקב מרגי: ברגע שתהיה תחרות על כל כיסא באקדמיה להוראה או במכללות לחינוך כל עוד הן קיימות, תהיה תחרות של שלושה-ארבעה על כל כיסא, נגיע ליעד.
יעקב מרגי: כן, הטובים לחינוך.
יעקב מרגי: צריך לתת גם שכר הוגן וראוי וגם סביבה מאתגרת, סביבה איכותית, מתקדמת.
יעקב מרגי: אני חושב שימים כאלה עוזרים.
יעקב מרגי: זה לא רק לשחרר כיתות שלנו ושלכם, לתת לכם תחושה שיש הערכה.
יעקב מרגי: ימים כאלה מביאים עוד שיפור, עוד חומר למחשבה גם בידי מקבלי ההחלטות, גם בידנו, אנחנו כנבחרי ציבור וגם בידי הנבחרים שלכם בהסתדרות המורים.
יעקב מרגי: שוב תודה, יפה, על השותפות, שותפות שהלכה והתחזקה.
יעקב מרגי: אני אמרתי ביקורת על נוכחות בוועדה.
יעקב מרגי: הביקורת שלי יותר על ארגון המורים.
יעקב מרגי: הסתדרות המורים בקדנציה הקודמת הייתה לא מספיק והערתי תמיד.
יעקב מרגי: נציגי מועצת התלמידים, שזה על זמן הלימודים שלהם מופיעים בוועדות החינוך.
יעקב מרגי: היום מופיע אחד מחיפה, למחרת זה מתל אביב.
יעקב מרגי: מחלקים את העבודה ביניהם.
יעקב מרגי: אכפת להם כי זה מעצב את פני מערכת החינוך.
יעקב מרגי: אני מודה לך יפה שלאחרונה באמת מצאת לנכון לשים יחידת קשר שנוכחת כאן יום-יום, שעה-שעה.
יעקב מרגי: אני חושב שזה מבורך, זה תורם למערכת החינוך, תורם למורים, תורם לילדים, תורם לחברה בישראל.
יעקב מרגי: בדרך כלל אני בבית אומר את המילה האחרונה וגם בוועדה, אבל היום אני אתן ליפה לסכם את הדיון.
<יפה בן דוד: משפט לפני שאסכם.
<ד"ר מולה: שלום לכולם, אני ד"ר מולה מסניף נהריה, סגן של יקי גוב ארי.
<ד"ר מולה: אנחנו ניתן אמון ביפה בן דוד.
<ד"ר מולה: אני תקווה כי הקשר החי בין הסתדרות המורים לכנסת יתהדק יותר ויותר.
<ד"ר מולה: אני חושב שאם חברי הכנסת יתמכו במורים, זה קידום מעמד המורה מבחינה כלכלית, מבחינה חינוכית.
<ד"ר מולה: אנחנו צריכים לתמוך בו למרות שאנחנו לא מפלגה כלשהי.
<ד"ר מולה: אנחנו צריכים לתמוך בו בבחירות הבאות, שכל חברי הכנסת ידעו.
יעקב מרגי: תתמכו בכנסת.
יעקב מרגי: יש כאלה שלא תומכים בכנסת.
<ד"ר מולה: חג שמח לכולם.
<קריאה: הוא עושה איתך דין.
יעקב מרגי: לא, אני לא עושה דין, אני עובד לשם שמיים.
יעקב מרגי: אמר לך השר בתחילת הדיון.
<יפה בן דוד: טוב, אז בהחלט זה יום חג לעובדי הוראה וביום חג אומרים גם תודות.
<יפה בן דוד: אני קודם כול רוצה להודות לך, ידיד אמת ורע וחבר עבור ציבור עובדי ההוראה במדינת ישראל, יושב ראש ועדת החינוך, רבי יעקב מרגי, באמת על עבודתך הנאמנה, המסורה, ואני בטוחה שנמשיך לשתף פעולה לטובת כלל עובדי הוראה.
<יפה בן דוד: לידידי, חברי, לבן עירי, חבר הכנסת מיקי זוהר שגם בא מקריית גת, צמח מקריית גת, עושה עבודת קודש גם עבור העיר וגם עבורנו, ציבור עובדי הוראה, שהצטרפת לחוק שאותו מוביל יושב ראש הוועדה, יעקב מרגי.
יעקב מרגי: ולוחם לצדק חלוקתי.
<יפה בן דוד: נכון, ושוויוני, ואנחנו נמשיך לשתף פעולה.
<יפה בן דוד: אני רוצה לסכם בנימה חיובית ולהגיד גם תודה לכל ציבור עובדי הוראה במדינת ישראל, למורים, מורות, גננות, מנהלות, יועצות, סגנים, סגניות וכל ציבור עובדי הוראה שמכיל את כולם.
<יפה בן דוד: תודה וברכה על כך שבחרו במקצוע ההוראה כמקצוע שעושים אותו בשליחות רבה עם מסירות, עם נתינה אין סופית, עם אהבה רבה.
<יפה בן דוד: אני רוצה לאחל לכולנו, לכל מערכת החינוך במדינת ישראל, שהשנה הבאה, א', תהיה נטולת אלימות ושתמשיך למנף את הערכים החשובים, הערכיים של חינוך בישראל.
<יפה בן דוד: אנחנו גם נשתף פעולה עם הרשויות.
<יפה בן דוד: יש ראשי רשויות שקוראים על שם רחובות, על שם מנהלים, על שם מורים באמת שהטביעו את חותמם במערכת החינוך בעירם ואנחנו נמשיך גם לעשות ולשתף פעולה.
<יפה בן דוד: אני חושבת שזה גם צעד מאוד חיובי ובאמת אקט מאוד חשוב שרשות מודה לאיש חינוך.
<יפה בן דוד: לסיכום, אני שוב רוצה להודות לכל מי שהגיע, כל אחד לפי תפקידו, לפי מעמדו כדי לכבד את יום המורה, את יום הגננת, את ציבור עובדי הוראה ולהוקיר אותם על עבודתם.
<יפה בן דוד: אנחנו מפה רוצים לשלוח להם ברכה חמה, שימשיכו בעשייתם החינוכית, שימשיכו לעשות ולהצליח בעזרת השם ויהיו ברוכים כולכם.
<יפה בן דוד: תודה לך, אדוני.
יעקב מרגי: תודה רבה לך, תודה רבה לכולם.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-11 בדצמבר 2017, כ"ג כסלו תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא – הסדרת מעבר מידע להיערכות מותאמת לילדים עם צרכים מיוחדים במוסדות החינוך.
יעקב מרגי: להזכירכם, היו כאן דיונים רבים בהם עלה הצורך בהידברות משותפת בין משרדי הממשלה שנוגעים בכל מה שקשור לילדים עם צרכים מיוחדים.
יעקב מרגי: נתקלנו במצב כזה שכולם עושים אבל אין אחידות ואין תאום ואין העברת מידע כפי שצריך.
יעקב מרגי: אנחנו במסגרת יום המורה מציינים בכנסת שנשלחתם לעשות שיעורי בית ולדווח לוועדה.
<מיכל מנקס: בוקר טוב, מיכל מנקס, סמנכ"ל חינוך וחברה, מרכז השלטון המקומי.
<מיכל מנקס: אני רוצה לברך אותך, היושב ראש, על העיסוק בנושא.
<מיכל מנקס: בהחלט בהרבה מאוד ישיבות אנחנו הוכנו והולקינו על כך שילדים עם צרכים מיוחדים לאחר 1 בספטמבר עדיין לא משובצים במוסדות חינוך, במיוחד מאז שחוק חינוך חובה חל מגיל 3.
<מיכל מנקס: במסגרת עבודה של מספר חברי כנסת וביניהם חברת הכנסת קארין אלהרר, נתבקשנו לשבת יחד ולדון בכשלים ובבעיות.
<מיכל מנקס: אני אציג קודם כול את הבעיה.
<מיכל מנקס: אנחנו מדברים לא על הילדים עם הצרכים המיוחדים שכבר נמצאים במוסדות קיימים, מוכרים, שבהם יש קשרים עם הרשות המקומית, בין אם אנשי הרווחה ובין אם אנשי החינוך.
<מיכל מנקס: אנחנו מדברים על אותם ילדים מגילאי לידה ועד 3 שלא נמצאים במסגרת משום שהוריהם בחרו שיהיו בבית, שיהיו עם מטפלת, שיהיו בגן פרטי או פעוטון או משפחתון, ככל שיהיה, שלא מקיים קשרים עם המוסדות, בין אם הרשות המקומית ובין אם משרדי הממשלה, ובעבור אותו קומץ שמבחינתנו הוא עולם ומלואו, ישבנו חודשים ארוכים ודנו באפשרות להיערך מוקדם ככל האפשר.
<מיכל מנקס: גם ילד שהוריו בחרו לא לשים אותו בשום מסגרת מוכרת, בכל זאת מוכר על ידי המרכזים להתפתחות הילד.
<מיכל מנקס: משרד הבריאות מכיר אותו באי אלו תחנות, ולכן משרד הבריאות היה פה אבן מרכזית בסיפור, והקשר הוא בעצם בין משרדי.
<מיכל מנקס: הפתרון שמצאנו בהסכמות כמובן לטובת הילדים הוא קשר בין משרד החינוך למשרד הבריאות, בין אנשי מקצוע.
<מיכל מנקס: כמובן שהיו סוגיות משפטיות, צנעת הפרט במיוחד על קטינים חסר ישע, אנחנו מחויבים כולנו לשמור אותה ובהחלט יש כאן נוהל שבשורה התחתונה יידע משרד החינוך ויידע את הרשות המקומית על הילד, גילו, המוגבלות שיש לו ועל המוסד או המסגרת המותאמת שיצטרכו לשבצו בהגיעו לגיל חינוך חובה.
<מיכל מנקס: זה אומר תהליך שקשור בהסכמת הורים, זה אומר תהליך שקשור בויתור סודיות כמובן.
<מיכל מנקס: אי אפשר להכריח את ההורים.
<מיכל מנקס: ירצו, יקבלו, לא ירצו, יובא לידיעתם שככל שתהיה מסגרת מותאמת, כך יהיה הדבר.
<מיכל מנקס: אני רוצה גם להזכיר שלכל אורך הדיונים חשבנו על תקנות הסעה בטיחותית והשלכותיהן, ועל בקשתך לקצר את זמן הנסיעה.
<מיכל מנקס: אנחנו חושבים שהנוהל הזה וההיערכות יתרמו לכך משום שככל שניערך ביישוב עצמו ואפילו לעיתים ביישוב גדול באותה שכונה או אזור רישום, למסגרות מותאמות, כך ייאלץ הילד לנסוע פחות, אם בכלל.
<מיכל מנקס: עד כאן המבוא.
<מיכל מנקס: אני מדברת בשם הרבה מאוד אנשים שעסקו במלאכה, אבל בראשם ד"ר הדר ירדני ונציגיה שנמצאים כאן ממשרד הבריאות, וחיה הראל ורחלי אברמזון ממשרד החינוך ואיגוד מנהלי המחלקות בחינוך, ועמוס, הנציג שלהם, אז אנחנו כולנו יחד.
<מיכל מנקס: עד כאן.
יעקב מרגי: רחלי, אתם רוצים להוסיף?
<רחל אברמזון: רחלי אברמזון, האגף לחינוך מיוחד.
<רחל אברמזון: אני רק אומר שבעצם הנוהל הזה מהווה את ההסכמות שכבר הגענו איתן עם משרד הבריאות לגבי הגשת פנייה ופתיחת הפנייה עד סוף אפריל ואחר כך הצגת המסמכים הקבילים, אז בעצם צירפנו ויצרנו מסמך אחד שמחייב את כל המשרדים על העברה מסודרת של המידע וכל התהליכים.
<רחל אברמזון: ברשותכם נוכל אולי להתחיל להציג.
<רחל אברמזון: חיה, קדימה.
יעקב מרגי: יש לכולם את הנוהל?
<רויטל לן כהן: גם לא שיתפו אותנו בשולחן העגול, אף נציג הורים.
יעקב מרגי: כי זה נוהל.
יעקב מרגי: לא היה שולחן עגול.
<רויטל לן כהן: לא כדאי להבין גם מההורים איפה הכשלים?
יעקב מרגי: בואו נראה.
<קריאה: היה דיון מקצועי בין משרדים, לא שולחן עגול.
יעקב מרגי: אנחנו ננסה להיערך תוך כדי.
<רויטל לן כהן: כן, אבל אתם מדברים על כשלים, והכשלים הם גם מה שאנחנו חווים.
<קריאה: איך את יכולה לחוות כשל כשאין לך בכלל את הנוהל ולא היה לך שום דבר - - - ?
<רויטל לן כהן: הנוהל בא לתקן מצב קיים.
יעקב מרגי: גבירותיי, יש כאן פרוטוקול שצריך להתחשב בו.
יעקב מרגי: גברת הראל, בואי נחכה עם הקראת הנוהל כשבינתיים מצלמים.
יעקב מרגי: משרד הבריאות, אתם רוצים להוסיף על תהליך העבודה?
<שרית ארביב ימיני: כן.
<שרית ארביב ימיני: נעים מאוד, שרית ארביב ימיני, אני ראש תחום פסיכולוגיה התפתחותית במחלקה להתפתחות הילד של משרד הבריאות.
<שרית ארביב ימיני: אני מברכת על הנוהל הזה משני טעמים - גורם אחד זו באמת האפשרות להעברת מידע לגבי קיומם של הילדים.
<שרית ארביב ימיני: אני תיכף אפרט טיפה לגבי האופן שבו זה נעשה, כי באמת צנעת הפרט כמו שאמרה מיכל, הייתה מאוד חשובה ולנגד עינינו, והנושא השני כמו שאמרה רחלי, הנושא של התאריכים שמאפשר למשפחות לפנות לא כמו עד עכשיו, ב-31 במרץ, אלא עד ה-30 באפריל בפנייה ראשונית ולהביא את המסמכים המתאימים מהמכונים.
<שרית ארביב ימיני: זה ידרוש מאיתנו את המשך ההיערכות אבל זה יאפשר לילדים מענה כמה שיותר מותאם.
<שרית ארביב ימיני: הנוהל עצמו מדבר על העברת מידע כשהיא מותנית בהסכמת הורים.
<שרית ארביב ימיני: אם יש מכשול מרכזי לנוהל, זה זה, ויכול להיות, ואנחנו כמובן נכבד כל הורה שיודיע שהוא לא מעוניין ולא מעוניין לחתום, ולכן הנתונים לגביו לא יועברו לא באופן מפורט ולא באופן מספרי ולא בשום דרך.
<שרית ארביב ימיני: אני חושבת שהתהליך שגם המכונים להתפתחות הילד יצטרכו לעבור סביב העבודה הרגשית עם הורים כדי להגיע למצב שהם חותמים, הוא תהליך מורכב.
<שרית ארביב ימיני: לאורך זמן אנחנו לפעמים פוגשים את הילדים האלה כשהם תינוקות צעירים.
<שרית ארביב ימיני: יכול להיות שיצטרכו להיות כמה נקודות של תחנות שבהן אנחנו מציעים את האפשרות הזאת, שניתקל בדחייה ובאי הסכמה וזה מובן ולגיטימי.
<שרית ארביב ימיני: אני חושבת שלומר שלא נכון לעשות את העברה הזאת רק כי הורים יתנגדו, זה לא נכון.
<שרית ארביב ימיני: גם אם יהיו בשלב ראשון 20%, כמה שנגיע, למשפחות שיסכימו, ולדעתי כשזה יוטמע בשטח והצוותים הרפואיים והפסיכולוגיים והעובדים הסוציאליים בתוך המכונים ידעו להציג את זה באופן הנכון, כי בעצם זאת לא הבטחה למסגרת חינוך מיוחד, זאת לא המלצה למסגרת חינוך מיוחד.
<שרית ארביב ימיני: אנחנו מדברים על ילדים שחלקם צעירים מאוד.
<שרית ארביב ימיני: זו רק אפשרות למתן מענה לרשות המקומית לדעת על הילדים האלה מראש ובכל שלב ההורים יכולים להודיע שהם לא מעוניינים לא לגשת אפילו לוועדת ההשמה.
יעקב מרגי: זה לא משנה את המצב.
<שרית ארביב ימיני: נכון, זה מאפשר היערכות בהתאם.
יעקב מרגי: זה צורך שעלה פה.
יעקב מרגי: אנחנו מתמודדים.
יעקב מרגי: אמרתי בדיונים קודמים, המשרד עשה עבודת מטה לגבי כל סוגיית החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: אני מקווה שבימים הקרובים זה יובא אלינו, כך שנוכל לדעת אם אנחנו מקדמים את זה, כי יש גם צורך בתיקוני חקיקה.
יעקב מרגי: אני מאמין שהעבודה על הנוהל הצריכה פתרון של בעיות משפטיות.
יעקב מרגי: משרד המשפטים נמצא איתנו כאן?
<איה דביר: איה דביר, מחלקת ייעוץ וחקיקה.
<איה דביר: אנחנו לא היינו שותפים לעריכת הנוהל הזה, אבל כן עיינו לקראת הדיון בוועדה בנוהל.
<איה דביר: נושא של פרטיות הוא נושא של זכות חוקתית שמעוגנת מפורשות בחוק יסוד כבוד אדם וחירותו ואכן הוא רגיש במיוחד, בוודאי ובוודאי כשעוסקים בילדים עם צרכים מיוחדים ונלווה לדבר הזה מטבע הדברים איזושהי מידה של טיוב שכולם חוששים ממנו.
<איה דביר: הוא מתריע.
<איה דביר: מצד שני, הילדים האלה, כדי להתפתח טוב יותר ובעצם לצמצם את הבעיות, זקוקים למערכת שיודעת להכיל אותם ולתת להם טיפול הכי מותאם, אז יש פה התנגשות בין אינטרסים מאוד חשובים.
<איה דביר: אין לנו הערות משמעותיות משום שהנוהל מושתת על ההנחה שההורה מסכים להעברת המידע.
<איה דביר: הוא בעצם איזשהו ערוץ פרוצדורלי שנועד להקל על השירותים, לאפשר היערכות שתיתן טיפול מותאם יותר, קרוב יותר, נגיש יותר, ואלה גם ערכים מבורכים מאוד בעולמות של שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות וגם אותם יש לקדם ובלבד שהדבר לא נעשה בכפייה, אז זה לא מעורר כרגע שאלות משפטיות כי זה מניח שיש הסכמה של הורים.
<איה דביר: נדגיש שלא ברור לי כמה הורה יכול באמת בסופו של יום לסרב, אם בגיל 3 הילד יהיה חייב בחינוך וממילא יהיה צריך להשים אותו בחינוך, ומן הסתם כולנו ירצו שזה יהיה חינוך מותאם, אז בסופו של יום ממש לא להעביר - - -
<רויטל לן כהן: לא, לא, ממש לא.
<רויטל לן כהן: אל תגידי שכולם ירצו - - -
יעקב מרגי: רויטל, בינתיים היא המדברת, לא את.
יעקב מרגי: היא לא אמרה בשמך שום דבר שהיה אמור להקפיץ אותך.
<רויטל לן כהן: בוודאי שכן.
יעקב מרגי: היא לא אמרה בשמך, היא אמרה את דעתה.
<איה דביר: מה שכן אני מנסה לומר, בעולם שבו ההנחה היא שכל הילדים בגיל 3 אמורים להגיע לחינוך, כי החינוך הוא עוד לא חובה, הוא חובה רק בגיל 5 אם אינני טועה.
יעקב מרגי: לא, לא, 3.
<איה דביר: עדיין יש משמעות מאוד גדולה לשליטה איזה מידע מעבירים, באיזו דרך, באיזה זמן, אולי יש אפשרות בחירה במוסדות פרטיים, לכן זה לא חסר ערך זה שכן להורה יש רצון להעביר בדרך אחרת, בזמן אחר, לגורם אחר או חוות דעת שונות, יכול לשלוט בדרך העברת המידע וזה הנוהל הזה מבטיח ואפשר לברך על כך.
<רויטל לן כהן: שני דברים מרכזיים בעיניי, אחד, כדי לדבר על כשלים ופתרונות לכשלים, אז צריך לדבר גם עם לקוח הקצה ולראות איפה הוא חש שהדברים לא תאמו את היכולות שלו, את הצרכים שלו.
<רויטל לן כהן: זה לא מספיק שרק נותני השירות מדברים עם עצמם בלי לבדוק עם לקוחות הקצה איפה הכשלים היו בעיניהם.
<רויטל לן כהן: אני חושבת שזו אחת הבעיות שבגללה אנחנו פה, כי באופן קבוע מדברים מעל הראש של ההורים, מאחורי הגב של ההורים וכאילו עושים לטובת, ואני בטוחה שרוצים לעשות לטובת, אבל כדי לעשות לטובת צריך גם להבין איפה הכשלים מבחינתנו.
<רויטל לן כהן: הדבר השני זה בכל מה שקשור לזה שכביכול אין כפייה.
<רויטל לן כהן: נכון שאין כפייה, אבל, וזה אבל מאוד גדול ופה שני דברים: אחד, זה יוצר מצג להורה חדש שלא מכיר, שהדרך הנכונה והטובה היא החינוך המיוחד.
<רויטל לן כהן: ככה לא נצליח להגיע לנושא של הכלה בחברה.
<רויטל לן כהן: אנחנו אומרים את זה כבר שנים.
<רויטל לן כהן: זה יוצר איזשהו דפוס, איזשהו נרטיב, איזשהו כיוון.
<רויטל לן כהן: זה כמו כדור של באולינג, הוא לא נמצא בתוך המגרש, הוא כאילו נכנס מראש לשני הדברים האלה בצד.
<רויטל לן כהן: מהתעלות האלה נורא קשה לצאת, במיוחד כשמתחילים בגיל הצעיר.
<רויטל לן כהן: הדבר הנוסף שאני רוצה להגיד, זה שלפחות היום אנחנו כן מכירים את הבעיה שבה גם כשהורה לא מוכן לחתום על העברת מידע, מאחר והם חושבים שההורה עושה רע לילד שלו והם מצילים אותו, הם מדברים ביניהם בעל פה ומעבירים מידע בעל פה.
<רויטל לן כהן: אנחנו יודעים את זה בוודאות, כי מסגרות חדשות יודעות על ילדים דברים שלא הייתה להם שום דרך לדעת למעט אם מישהו אחר אמר.
<רויטל לן כהן: אני לא יודעת איך למנוע את זה, אבל אני רוצה להגיד שזה לא רק עניין של חתימה.
יעקב מרגי: אספר לך סיפור מהעבר שלי.
יעקב מרגי: כנראה לא נצליח לתקן את זה אף פעם אם אדם היושב בתוך מערכת עושה דין לעצמו ומעביר בניגוד.
יעקב מרגי: הייתי יו"ר מועצה דתית בשנים הרחוקות והייתה לנו חברה קדישא.
יעקב מרגי: מתקשרים אלי משפחות אבלות ואומרות, איך קבלן המצבות הגיע אלי?
יעקב מרגי: התחלנו לחפש.
יעקב מרגי: התחלנו מהפתולוגיה, בדקנו אם יש מישהו.
יעקב מרגי: חשדנו במשהו.
יעקב מרגי: בסוף הסתבר שלא פחות ולא יותר, עובדת שחשבה שהיא לא עושה דבר רע.
יעקב מרגי: ניסינו לבדוק אם היו לה מניעים כלכליים, אבל בסוף יש מניעים.
יעקב מרגי: המערכות צריכות להיות למנוע עבירות או תקלות.
יעקב מרגי: המערכת צריכה לשאוף למנוע אותן, אבל תמיד יהיו חריקות.
יעקב מרגי: אני אומר את זה כמעט בכל דיון.
יעקב מרגי: אין ספק, בלי לקרוא את הנוהל, שהוא לא האופטימלי ויהיו הערות כאלה ואחרות.
יעקב מרגי: אנחנו לא היינו במצב הזה.
יעקב מרגי: בלי לקרוא אותו, הוא יותר טוב מהמצב שהיינו בו.
יעקב מרגי: המצב הנוכחי שיש נוהל הוא קודם כול יותר טוב ממה שהיינו בו.
<רויטל לן כהן: לא תמיד.
יעקב מרגי: בסדר, אני מכיר את התפיסה הכול או לא כלום.
יעקב מרגי: תפקידי לשפר, ועוד צעד ועוד צעד ועוד צעד ואני שמח שיש נוהל ואני שמח שהם היו קשובים לוועדה.
יעקב מרגי: יכלו גם לא להיות קשובים לוועדה ואני הייתי נוזף בהם, והכלבים נובחים והשיירה עוברת, אז קודם כול תודה וברכה למשרדים הנוגעים בדבר שאכן לקחו את הסיכום של הדיון והכינו נוהל.
<רויטל לן כהן: אפשר עוד הערה אחת לגבי ניסוחים?
<רויטל לן כהן: מדברים פה על הנושא של צנעת הפרט.
<רויטל לן כהן: זו לא צנעת הפרט, זו הזכות הבסיסית לסודיות רפואית.
יעקב מרגי: את כבר קראת את הנוהל?
<רויטל לן כהן: לא, זה לא קשור.
<רויטל לן כהן: המשרד משתמש במילים "צנעת הפרט".
<רויטל לן כהן: זה שני דברים שונים מבחינה משפטית.
יעקב מרגי: תודה, צודקת.
<רויטל לן כהן: והשימוש במשפט צנעת הפרט מרגיש לי כאימא לילד מיוחד כאילו אני צריכה להצניע אותו.
<רויטל לן כהן: אני לא מצניעה אותו.
יעקב מרגי: מסכים, תודה.
<חיה הראל: "נוהל העברת מידע בין מערכת ההתפתחות הילד במערכת הבריאות ובין מערך החינוך לצורך היערכות למתן מענה ייעודי לילדים בגילאי לידה עד 3 שנים.
<חיה הראל: הרשות המקומית ומשרד החינוך זקוקים למידע מקדים ומוקדם על מנת לספק את צרכי המשפחות לילדים עם מוגבלויות עם השתלבותם במערכת החינוך.
<חיה הראל: המידע המוקדם המתקבל כיום במשרד החינוך מגיע בעיקר ממעונות יום שיקומיים ומהביטוח הלאומי.
<חיה הראל: קיימת אוכלוסייה לא מבוטלת של פעוטות עד גיל 3 שנים הנמצאת במעונות רגילים, גנים, משפחתונים או בבית, לגביה לא קיים מידע רלוונטי שיאפשר מענה המותאם לצרכיהם.
<חיה הראל: בשנים האחרונות מתקשה משרד החינוך לאמוד את הצפי למתן מענים בתחום החינוך המיוחד עקב אי קבלת מידע מספק.
<חיה הראל: עולה מכך כי פעוטות שאינם מקבלים שיבוץ במקום מגוריהם, נאלצים להסעה ארוכה או לשיבוץ במסגרת שאינה נותנת מענה מספק לצרכיהם.
<חיה הראל: נציגי מרכז השלטון המקומי, איגוד מנהלי מחלקות החינוך, האגף לחינוך מיוחד בשיתוף אגף פסיכולוגיה ושפ"י במשרד החינוך והמחלקה להתפתחות הילד במשרד הבריאות קיימו מספר מפגשים לצורך פיתוח ממשקים ותהליכי עבודה בין מערכות החינוך והבריאות.
<חיה הראל: המפגשים באו לתת מענה לקושי של משרד החינוך לאמוד את הצפי למתן מענים בתחום החינוך המיוחד עקב אי קבלת מידע מספק.
<חיה הראל: מטרות הוועדה הייתה יצירת ערוצי תקשורת והעברת מידע בין מכונים ויחידות להתפתחות הילד לבין השירות הפסיכולוגי-חינוכי במשרד החינוך.
<חיה הראל: שניים, קביעת קריטריונים ולוחות זמנים לקיום ועדות השמה למשפחות עם פעוטות מגילאי לידה עד 3, כולל כלל ילדי השנתון, קרי עד גיל 3 שנים ו-9 חודשים עם צרכים מיוחדים".
<חיה הראל: התבססנו פה על חוק ביטוח בריאות ממלכתי, חוק החינוך המיוחד, חוק חינוך חינם לילדים חולים, חוק לימוד חובה, חוק זכויות החולה וחוק הגנת הפרטיות.
<רויטל לן כהן: מה עם חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות?
<מיכל מנקס: היה צריך להחליט או שהוא חולה או שהוא עם צורך מיוחד.
<רויטל לן כהן: לא הבנתי מה ההבדל.
יעקב מרגי: זו גורלה של קריאת ביניים.
יעקב מרגי: בבקשה, תמשיכי להקריא.
<חיה הראל: "הנושאים שסוכמו על הצדדים – ועדת השמה מתקיימת ברשות המקומית אמונה על קביעת זכאות לשירותי חינוך מיוחד בגן חינוך מיוחד, בית ספר לחינוך מיוחד או כיתת חינוך מיוחד בבית ספר רגיל.
<חיה הראל: משרד הבריאות והשלטון המקומי יפנו דרך הארגונים והוועדים לכל המנהלות והגננות בגנים לפעוטות מגיל לידה עד 3 כולל מעונות רגילים, גנים ומשפחתונים פרטיים המציינת את אחריותן לקיים שיחות עם הורים לפעוטות שלדעתן זקוקים להערכת צרכים התפתחותיים מרגע שעולה הצורך ולא יאוחר מסוף חודש פברואר בשנה טרם המעבר למערכת החינוך.
<חיה הראל: מידע אודות אופן הפנייה לוועדת השמה יפורסם באתרי משרדי הבריאות, החינוך והרשויות המקומיות לידיעת כלל האוכלוסייה.
<חיה הראל: הנוסח באחריות האגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך.
<חיה הראל: לצורך הערכת צרכים התפתחותיים יפנו ההורים למכון או היחידה להתפתחות הילד.
<חיה הראל: המכון או היחידה ינפיק להורים אישור על הפנייה וצפי לתאריך לאבחונים הדרושים.
<חיה הראל: על ההורים להעביר אישור זה למחלקה לחינוך ברשות.
<חיה הראל: יובהר להורים כי עצם ההפניה לא מזכה לשירותי החינוך המיוחד.
<חיה הראל: במקרים של פעוטות הממתינים לוועדות השמה, מכונים ויחידות יעמדו בחוזר מינהל הרפואה 19/2013 הקובע תור המתנה לאבחון בתוך שלושה חודשים.
<חיה הראל: פתיחת בקשה לוועדת השמה ברשות תתאפשר עד למועד 30 באפריל בכל שנת לימודים.
<חיה הראל: פתיחת הבקשה לוועדת ההשמה יכולה להתבצע ביוזמת ההורים ותכלול את כל החומר העדכני הקיים במועד זה: דוח או מכתב מגננת, מסמך רפואי, אם הוא קיים".
<חיה הראל: אני רוצה להדגיש כאן, הוא גם יכול להיות ללא שום מסמך אלא בפניית הורים, והם אומרים, אנחנו בתהליך אבחון.
<קריאה: לא, הם צריכים את אישור - - -
<חיה הראל: הם מביאים רק אישור, אבל עוד אין אבחון, עוד אין שום דבר, רק את האישור שהם נכנסים לתהליך של אבחון.
<חיה הראל: זה כתוב בסעיף.
<איה דביר: כתוב – "כל החומר העדכני הקיים במועד זה".
<רויטל לן כהן: אבל את יודעת מה התוצאה של זה היום בשטח?
<רויטל לן כהן: וזה למשל לא דיברו עם ההורים, שהגננת לא מוכנה - - -
יעקב מרגי: גבירתי, אני יכול לצאת מהדיון?
יעקב מרגי: אולי אני מיותר כאן?
<חיה הראל: "8.
<חיה הראל: מועד אחרון להגשת מסמכים משלימים לוועדת השמה יהיה 10 באוגוסט כל שנה.
<חיה הראל: במקרה זה הזימון לוועדת ההשמה יהיה מיידי ויבטל את הצורך בזימון של ששה עשר יום קודם לדיון.
<חיה הראל: רופא, פסיכולוג, עובד סוציאלי ממכון או יחידה להתפתחות הילד אשר יבחנו או היו מעורבים בתהליך אבחון פעוט עם מוגבלות בגיל לידה עד 3, אשר אינו משובץ במעון יום שיקומי ואשר על פי דעתם המקצועית קיים הצורך בקיום דיון מקצועי בוועדת ההשמה לצורך בחינת הזכאות לחינוך המיוחד, יודיע להורה הפעוט על כך.
<חיה הראל: הגורם המקצועי מהמכון או מהיחידה יבקש את הסכמת ההורים בכתב להעביר את פרטי הילד והאבחנה שניתנה לו לפסיכולוג המחוזי של משרד החינוך ולשפ"ח ברשות בה הוא גר".
<חיה הראל: (שפ"ח-שירות פסיכולוגי חינוכי).
<חיה הראל: "מטרת העברת המידע היא מתן זמן אופטימלי למערכת החינוך להתארגן בנושא פתיחת מסגרות חינוך מתאימות.
<חיה הראל: מידע כאמור שיועבר בהסכמת ההורים יועבר אחת לרבעון באמצעות דואר רשום למנהל השירות הפסיכולוגי המחוזי ויכלול: שם, מספר תעודת זהות, תאריך לידה, מקום מגורים ואבחנה.
<חיה הראל: למען הסר ספק, יובהר כי אבחנה אינה מתייחסת לסוג המסגרת המומלצת שהחלטה לגביה היא בסמכות ועדת ההשמה בהתאם לחוק החינוך המיוחד.
<חיה הראל: הפסיכולוג המחוזי במשרד החינוך יעביר למנהל השירות הפסיכולוגי-חינוכי ברשות המקומית את המידע שיתקבל ממערך התפתחות הילד, לאלתר.
<חיה הראל: מנהל השירות הפסיכולוגי-חינוכי יעביר למנהל המחלקה לחינוך מיוחד", יש כאלה שזה נקרא המחלקה לפרט, "מידע כללי על מספר פעוטות, גיל, שנת הלימודים בה עתידים להיכנס לחינוך עירוני וסוג המוגבלות על מנת להיערך לקליטתם במועד.
<חיה הראל: יובהר שאם ההורים אינם מסכימים להעברת המידע כמתואר בנוהל זה, על הגורם המטפל כאמור בסעיף 9 למסור להם בכתב הודעה והנחיות לאן להעביר את המידע באופן ישיר.
<חיה הראל: יש להביא לידיעת ההורים כי אין בהעברת המידע קביעה לזכאות.
<חיה הראל: הגורמים הנוגעים בדבר יפעלו במשותף לבניית מערכת לדיווח ישיר כפי שקיים בפיילוט שמפעיל הביטוח הלאומי בבית חולים סורוקה".
<חיה הראל: זאת דוגמא של הצעה למערך העברת מידע ישיר יותר.
<חיה הראל: "כפי שמפעיל הביטוח הלאומי בבית חולים סורוקה ובמכון להתפתחות הילד של הכללית בירושלים.
<חיה הראל: בכל מקרה הדיווח הישיר יהיה בהסכמת הורים בלבד.
<חיה הראל: המסמך המחייב את משרד החינוך, השלטון המקומי, מערך התפתחות הילד, קופות החולים ואת כלל הגנים והמעונות המטפלים בפעוטות בגילאי לידה ועד 3 שנים כולל, גנים, משפחותים וכל סוגי המסגרות הפרטיות".
יעקב מרגי: חשוב להבין, שלא נתבלבל.
יעקב מרגי: הנוהל הזה נולד בגלל סיבה אחת, הוא בא להתמודד עם דבר אחד והלוואי והוא יפתור - הקושי של משרד החינוך להתמודד עם הצפי, ההפתעות בתחילת שנה, כדי לא להגיע למצב שב-1 בספטמבר אנחנו לא מתחילים לעבוד, אלא במרץ-אפריל ועוד לפני כן.
יעקב מרגי: הנוהל, יכול להיות שיש עליו הערות, אני לא יודע.
יעקב מרגי: גם קשה בקריאה ולהקיף הכול, וזה לא סותר כלום.
יעקב מרגי: הנוהל אצלכם.
יעקב מרגי: אם יש לכם הערות או חושבים שיש משהו שיכול לשפר מהותית את ההתמודדות של המשרד עם הצפי, כרגע זה לא חוק חינוך מיוחד שנלביש עליו את כל התסכולים שלנו ואת כל הקשיים האובייקטיביים שיש, לכן קודם כול זה בא להתמודד עם הקושי לצפות את פני העתיד במערכת החינוך המיוחד.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אביבית מארגון "בזכות".
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אדוני, הנוהל הזה משדר, ואני ממשיכה פה את דבריה של רויטל, שיש פה מסלול אחד, מסלול השמה אחד למסגרות של חינוך מיוחד או לכיתות חינוך מיוחד.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: נעלמה פה כל מערכת השילוב, כל נושא ועדות השילוב.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אם המטרה של הנוהל זה להתמודד עם הקושי של הצפי של אותם ילדים, אותם ילדים לא מגיעים רק למערכת של חינוך מיוחד נפרדת.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אותם ילדים, ועם הקושי הזה גם צריך להתמודד, מגיעים לוועדות שילוב.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: גם שם צריכים להיערך ולראות כמה ילדים מגיעים לבתי ספר רגילים, איזה התאמות, כמה סייעות.
יעקב מרגי: מי מחליט על השילוב?
<אביבית ברקאי-אהרונוף: ועדות שילוב בבית הספר, אבל ועדות שילוב, הם דורשים התייחסות לוועדות שילוב.
<יונית אפרתי: השילוב לא מצוין במסמך.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: ועדת שילוב לא מצוינת כאן ולא בכדי חסר פה האזכור של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זו המטרה של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות וגם בחוק החינוך המיוחד עצמו שעליו נסמך הנוהל הזה, יש סעיף ברור שנותן עדיפות לשילוב.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: השילוב נעלם פה.
יעקב מרגי: הוא לא בא להתמודד.
יעקב מרגי: אמרתי, אל תנסו להלביש על דבר טוב את כל התסכולים של המערכת.
יעקב מרגי: מסכים איתך לגבי השילוב.
יעקב מרגי: אני חושב שבהתייחסות שמדברים על ועדות השמה, צריך לדבר גם על ועדות השילוב.
יעקב מרגי: אמרת דבר שיש בו טעם.
יעקב מרגי: אמרנו לא לשים על זה, כי זה לא הדיון.
<יונית אפרתי: יונית אפרתי מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.
<יונית אפרתי: קודם כול אני באמת חושבת שהנוהל הזה חשוב, באמת להסדיר את העברת המידע, ויישר כוח.
<יונית אפרתי: נאמר כאן על שילוב.
<יונית אפרתי: זו באמת הנקודה הראשונה שקפצה לנו כשקראנו את הדוח ואני לא ארחיב על זה כי זה כבר נאמר.
<יונית אפרתי: אני כן אומר שבאמת בנושא של הנגשה יש את חוזר המנכ"ל של משרד החינוך שמאפשר הגשת בקשה מראש, של חמישה עשר חודשים מראש בכדי שהמערכת תוכל להיערך להנגשה מתאימה, אם זו הנגשה פיזית או אקוסטית.
<יונית אפרתי: פה מדובר על מעט חודשים, כלומר לא מספיק חודשים בכדי להיערך להנגשה פיזית או אקוסטית ולכן כדאי - - -
יעקב מרגי: המערכת מכניסה אותה לסד זמנים נמוך והיא מחייבת את עצמה - - -
<יונית אפרתי: לאפשר.
יעקב מרגי: לא כל מי שהנוהל הזה נוגע בו צריך הנגשה.
<יונית אפרתי: אם הורה מבקש הנגשה או ילד צריך הנגשה פיזית או אקוסטית - - -