GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יובל חלביה: אני רק אזכיר לכם שבשנה שעברה אנחנו עשינו כנס "קול החינוך", כנס ענק שדיברנו שם על כל המערכת של החינוך העתידי.
<יובל חלביה: אחד הדברים שעלו שם בצורה נורא בוערת לגבי בוגר מערכת החינוך, זה חינוך לחיים, בין היתר נושא של חינוך פיננסי, פתאום שיש תוכנית כזאת שבאה לתת את הדבר הזה.
<יובל חלביה: תיכף אנחנו נשמע תלמיד שהגיע כדי להציג חוויה אישית.
<יובל חלביה: לגבי המסרים הסמויים, אין את זה.
<יובל חלביה: אנחנו הסתכלנו, אנחנו רואים.
<יובל חלביה: סמוך על בני הנוער.
<יובל חלביה: בני הנוער, יש להם קצת שכל.
<יובל חלביה: יש לנו לא מעט שכל בדברים האלה.
מירב בן ארי: אנחנו סומכים עליכם.
מירב בן ארי: אתה יודע את זה, יובל.
מירב בן ארי: בטח הוועדה הזו.
<יובל חלביה: אנחנו יודעים מתי עושים עלינו מסחרה ואנחנו יודעים מתי לא עושים עלינו מסחרה.
<יובל חלביה: בדבר הזה, כשמגיע בן אדם, הוא לא מציג את עצמו אפילו כבנקאי, הוא לא מציג את עצמו כמישהו שמגיע ממקום מסוים.
<יובל חלביה: הרעיון הוא לייצר איזושהי חשיבה ביקורתית שהיא נוצרת כתוצר טבעי מתוך התוכנית הזאת, כי בסופו של יום כשיגיע בן נוער יחד עם אימא שלו או עם אבא שלו מול בנקאי, הוא ידע להבין האם הבנק הזה שווה לו או לא שווה לא או מה הוא עושה או איך הוא מתנהל באופן עצמאי כדי שכשהוא יצא מבית הספר, הוא לא יקרוס או יקרה מצב שיהיו לו מינוסים בבנק.
<יובל חלביה: אני שנה שעברה ישבתי עם אימא שלי בבנק ולא הבנתי מילה ממה שהם דיברו איתי שם.
<יובל חלביה: פתאום אתה נחשף למשהו.
<יובל חלביה: הלוואי שזה אפילו יהיה בתוכנית הרבה יותר רחבה.
<יובל חלביה: צריך להגדיל את זה.
<יובל חלביה: צריך להגדיל את החשיבות החינוך הפיננסי.
<יובל חלביה: אנחנו צריכים להבין את זה, כי בסופו של יום ואם רוצים לעשות את השינוי, השינוי הזה צריך לבוא מבפנים.
מירב בן ארי: אתה רוצה לתת לתלמיד?
<יובל חלביה: אולי נשמע גם חוויה אישית של אדם שעבר את זה.
מירב בן ארי: מי זה התלמיד?
<גלעד וינשטק: השם שלי זה גלעד, אני לומד בישיבת "הדרום", בכיתה ט', ברחובות.
<גלעד וינשטק: היו לנו שני שיעורים בנושא חינוך פיננסי.
<גלעד וינשטק: למדנו הרבה מושגים בסיסיים כמובן, שכשאני באמת אבוא לבנק, אני אדע מה לעשות.
<גלעד וינשטק: אני אגיד משהו שכתבתי.
<גלעד וינשטק: הסבירו לנו מושגים ודברים שעכשיו, כשאנחנו ממש בתחילת דרכנו הבוגרים, וגם שאנחנו כבר יכולים לפתוח חשבון בנק בעצמנו, אנחנו חייבים לדעת.
<גלעד וינשטק: למשל, מה זה צ'ק, הלוואה, והאם בכלל שווה לי לחלק לתשלומים.
<גלעד וינשטק: כל הדברים האלו והרבה דברים אנחנו למדנו בקורס הזה.
<גלעד וינשטק: אני מאוד נהניתי.
<גלעד וינשטק: למדתי שם הרבה ואני השכלתי המון.
<גלעד וינשטק: אני אומר שמבחינתי הקורס הזה צריך להימשך ולהיעשות על ידי בנקאים.
מירב בן ארי: מי העביר לך את השיעור?
<גלעד וינשטק: בנקאי, וזה הדבר היחיד שאני יודע עליו.
<גלעד וינשטק: דרך אגב, היה שם מורה כל השיעור.
מירב בן ארי: מי זה הבנק שהעביר לך את השיעור?
<גלעד וינשטק: אני לא יודע.
<גלעד וינשטק: שאלה אחת לכולם.
<גלעד וינשטק: היה פה מישהו בתוך הקורס הזה עצמו חוץ ממני?
<גלעד וינשטק: חוץ ממני כנראה שאף אחד מהנוכחים לא היו בקורס.
<גלעד וינשטק: אף אחד לא יודע, ואמרו הרבה פעמים "גוף מסחרי", "גוף מסחרי".
<גלעד וינשטק: זה ממש לא נכון.
<גלעד וינשטק: הדבר היחיד שאני ידעתי זה שנכנס אלי מישהו לכיתה עם מכנסיים נקיות, עם חליפה, פשוט שבא ומדבר איתנו.
<גלעד וינשטק: הייתה מצגת מאוד נחמדה, מפורטת.
<גלעד וינשטק: אם היה איזה גוף חינוכי, אז מה זה היה עוזר לי?
<גלעד וינשטק: אז היה בא מישהו והיה אומר לי, לך תקרא מאמר, תגיד לי מה עשית, תן לי שיעורי בית וניפגש עוד שבוע ונגיד מה למדנו מאותו שיעור.
מרב מיכאלי: ככה מתנהלים כל השיעורים שאינם מועברים על ידי בנקאים?
מרב מיכאלי: נותנים לכם מאמר ותעשו שיעורי בית?
<גלעד וינשטק: לא, ממש לא.
מרב מיכאלי: כי זאת ההשוואה שעשית.
<גלעד וינשטק: אוקי, אז בואי אני אסביר לך קצת יותר לעומק.
<גלעד וינשטק: בא מורה, נכנס לשיעור, מדבר איתנו על הנושא ואחר כך מגיע השלב הפרקטי, הכשרה שאתה צריך לעשות.
<גלעד וינשטק: אם זה במקצועות התורה, אם זה במקצועות חשבון, מראים לנו מה אנחנו אמורים לעשות, איך אנחנו אמורים לעשות.
<גלעד וינשטק: מלמדים אותנו את החומר ואז מגיע השלב הפרקטי שאתה בא ואתה צריך ללמוד בעצמך.
מרב מיכאלי: נשמע על פניו שהשיעורים של הבנקאים קצת יותר מגניבים, אז זה מאוד חבל אם זה המצב.
מרב מיכאלי: זה המצב מבחינתך?
<גלעד וינשטק: לא.
מרב מיכאלי: אני שמחה לשמוע שלא.
מרב מיכאלי: אני אגיד את המובן מאליו ויש לנו מעט זמן.
מרב מיכאלי: אני מצטערת, הבנקים הם מבחינתי בכלל לא נושא פה לדיון.
מרב מיכאלי: הדיון הוא משרד החינוך.
מרב מיכאלי: הדבר הזה שכל דבר חדש, משרד החינוך לא מסוגל להתמודד איתו והוא פשוט עושה לו מיקור חוץ, הוא מוציא אותו לאיזה קבלן, לא משנה מבחינתי אם הקבלן הזה הוא עמותות פרטיות - - -
מירב בן ארי: משרד החינוך דיברו לפני שנכנסת.
מרב מיכאלי: ואמרו שהם לא מוציאים לעמותות?
מירב בן ארי: כן, אבל אנחנו לא יכולים לחזור על זה עכשיו.
מרב מיכאלי: אבל המציאות היא שהם מוציאים, אם לעמותות ואם לגופים פרטיים, וזה דבר שהוא לא יכול להיות.
מרב מיכאלי: משרד החינוך, ואדרבא, וכולנו, אני חושבת שיש פה הסכמה גורפת ולא צריך לחזור.
מרב מיכאלי: אגב, חינוך פיננסי זה לא רק איך לפתוח חשבון ולהוציא צ'ק ולקחת הלוואה, עם כל הכבוד.
מרב מיכאלי: יש עוד כמה פנים למה היא כלכלה ומה הם פיננסים.
מרב מיכאלי: אם משרד החינוך מגיע למסקנה שזה מה שצריך, שיעשה אחר כבוד מערך לימודים, ילמד את המורות והמורים שלו או יגייס מורות ומורים שזאת ההשכלה שלהם וזו ההתמחות שלהם.
מרב מיכאלי: יש מלא אנשים כאלה בחיים האלה, או שיעשה תוכנית כמו עכשיו, שלוקחים אנשים מההייטק ועושים להם הסבות וכו', אבל זאת אחריות של משרד החינוך, אחרת באמת למה לעצור בפיננסים?
מרב מיכאלי: אפשר להפריט כל נושא.
מרב מיכאלי: אני בטוחה שנוכל למצוא לו גוף עסקי שישמח להשתלט עליו, ואם הוא לא קיים היום, הוא ודאי ישמח לקום לצורך העניין הזה, וזה לא יכול להיות במדינה שרוצה להיות מדינה דמוקרטית עם אתוס אחד.
מרב מיכאלי: אני רוצה לשמוע את נציג ההורים.
מרב מיכאלי: בבקשה, זאב.
עמר בר-לב: רגע, שנייה לפני זה, בתור יוזם הדיון.
עמר בר-לב: תראו, אני לא רוצה שאנחנו נילחם את המלחמה הקודמת.
עמר בר-לב: את זה אנחנו שומרים לגנרלים.
עמר בר-לב: אני שואל את בנק ישראל, מה קורה?
עמר בר-לב: אנחנו יודעים שהבנקאים בעוד שנה לא יהיו.
עמר בר-לב: אני שואל את בנק ישראל ואת משרד החינוך מה יהיה בעוד שנה?
<טל הראל: בעוד שנה אנחנו מתכוונים להמשיך ביחד עם המערכת הבנקאית בחניכה וליווי כדי שזה ייטמע במערכת החינוך.
<טל הראל: אנחנו באמת רוצים שזה יקרה.
<טל הראל: אנחנו נעמיד את כל המשאבים ואת הידע הדרוש ונלווה כל מי שמשרד החינוך יסכים שנלווה אותו.
עמר בר-לב: משרד החינוך לוקח את זה על עצמו?
<דניאלה פרידמן: אני אשמח לענות.
<דניאלה פרידמן: קודם כול, אני רוצה אולי להעביר איזושהי קונספציה.
<דניאלה פרידמן: לא מדובר פה בקורס, בתוכנית.
<דניאלה פרידמן: מדובר בפעילות העשרה של ארבע שעות שהיא חלק מתוך מכלול מאוד גדול.
עמר בר-לב: סליחה, אני שאלתי שאלה.
עמר בר-לב: אני מבקש תשובות.
עמר בר-לב: משרד החינוך לוקח את זה על עצמו.
עמר בר-לב: בנק ישראל אמר שהוא ממשיך לקחת על עצמו וללוות את משרד החינוך.
<דניאלה פרידמן: אני רוצה לענות לך.
<דניאלה פרידמן: אני מנסה להסביר שהנושא של חינוך פיננסי הוא נושא רחב שהוא כולל ניהול תקציב והוא כולל נושא של צרכנות והוא כולל בנקים וכולל השקעות וכולל חסכונות וכולל הלוואות ושיח פיננסי.
<דניאלה פרידמן: בכיתה י' מערכת החינוך מנגישה את זה בשתי צורות.
<דניאלה פרידמן: היא מנגישה את זה גם כתוכנית לכל בית ספר שרוצה ללמד, ויש לנו גם במגזר וגם בפריפריה.
עמר בר-לב: מנגישה, זאת אומרת היום או בעתיד?
<דניאלה פרידמן: היא ענתה.
<דניאלה פרידמן: אני מבקשת את נציג ההורים.
<דניאלה פרידמן: זאב, בבקשה.
<אסף דוד-מרגלית: צהריים טובים, שמי אסף דוד-מרגלית, אני ראש תחום חינוך פיננסי בפורום ועדי ההורים היישוביים.
<אסף דוד-מרגלית: אנחנו מאוד גאים להיות חלק מהרביעייה שלקחה את הנושא של החינוך הפיננסי לכיתות ט' והובלנו אותו.
<אסף דוד-מרגלית: במקביל, יש לנו גם תוכניות לכיתות ג' ו-ד' ואנחנו עובדים גם על כיתות א' ו-ב', זאת אומרת אנחנו לא נמצאים רק בתחום של כיתות ט', אבל אנחנו מאוד גאים במוצר שיצא.
<אסף דוד-מרגלית: התכנים – אנחנו ישבנו שם ווידאנו ביחד עם מועצת התלמידים הארצית שהתכנים נקיים, שלא יהיה בהם לוגו, אפילו שבריר לוגו של איזשהו גוף מסחרי.
<קריאה: סמליל.
<אסף דוד-מרגלית: סמליל.
<אסף דוד-מרגלית: דאגנו גם שכשיבואו וינחו את המדריכים שיכנסו לכיתות, שנוודא שהם לא באים ולא מציינים מאיזה בנק הם.
<אסף דוד-מרגלית: אלה דברים שלנו כהורים היו מאוד חשובים.
<אסף דוד-מרגלית: אני מסכים אתכם שחינוך פיננסי הוא מאוד חשוב, ומאוד הייתי שמח שמערכת החינוך באמת תבוא ותאמץ את הנושא ותיקח את זה לחיקה כמו שהיא התחילה לעשות.
<אסף דוד-מרגלית: כיתות י', זה דבר מאוד מבורך.
<אסף דוד-מרגלית: הפעילות שיש לנו עם ג'-ד' ובקרוב ב-א' ו-ב', דבר מאוד מבורך.
<אסף דוד-מרגלית: אנחנו גם עושים את התכנים האלה בשפה הערבית.
<אסף דוד-מרגלית: אנחנו לא רואים את התוכניות האלה כמשהו חד פעמי.
<אסף דוד-מרגלית: אנחנו רצים למרחקים ארוכים.
<זאב גולדבלט: יש הסכמה על נחיצות הפרויקט.
<זאב גולדבלט: הנחיצות הזאת קיימת כבר עשרות שנים.
<זאב גולדבלט: בפועל, כל הדוברים שכחו שלמרות שזה קיים עשרות שנים, אף אחד לא עשה עם זה כלום עד עכשיו.
<זאב גולדבלט: השנה התחילה פעילות.
<זאב גולדבלט: השטח מדבר.
<זאב גולדבלט: יש ביקוש לפרויקט הזה פי עשרות מונים ממה שבכלל המערכת יכולה לספק, עד כדי כך.
<זאב גולדבלט: יותר מזה, אני מכיר אותך למשל, שליוויתי אותך ליישובי הדרוזים בצפון.
<זאב גולדבלט: את לא באת לשם בתור נציגת המפלגה, באת לשם בתור נציגת ועדת החינוך של הכנסת.
<זאב גולדבלט: אני מניח שגם אדם מבנק X או מבנק Y כשמגיע לעשות משהו בשליחות לאומית, לא בא בשם הבנק, ותפסיקו לזלזל בכולנו, עם כל הכבוד לסטודנטים שמדברים.
<זאב גולדבלט: סטודנטים מדברים על שלוש מאות איש.
<זאב גולדבלט: האם שלוש מאות האיש האלה שרוצים להתנדב קיבלו איזושהי הכשרה במהלך השנה הנוכחית כדי שיוכלו להיכנס לנעליים האלה כבר מעכשיו?
<זאב גולדבלט: התשובה היא לא, לדעתי או למיטב ידיעתי.
<זאב גולדבלט: יותר מזה, יש גוף מסחרי ענק שמשרד החינוך נשען עליו בכל מה ששייך לבינוי, קוראים לו מפעל הפיס, אז מה, מישהו מכם היה מעז להגיד למפעל הפיס, אל תשקיעו במוסדות חינוך?
<זאב גולדבלט: תפסיקו עם זה, בחייכם.
מירב בן ארי: זאב, הנקודה ברורה.
מירב בן ארי: דב חנין.
דב חנין: אני מאוד בעד שמערכת החינוך תכשיר ילדים לעולם של היום ולעולם של מחר ולצערי היא לא עושה את זה.
דב חנין: מערכת החינוך לא מכשירה ילדים להתמודד עם מציאות של משבר אקלים, למרות שמשבר האקלים נמצא מסביבנו.
דב חנין: אני בעד שמערכת החינוך תלמד תלמידים איך נראה העולם, איך הוא מתנהל ואיך הוא הולך להתנהל בשנים הקרובות, אבל החינוך הזה צריך להיות לא רק מידע, אלא בעיקר כלים לחשיבה ביקורתית.
דב חנין: אני רוצה להזהיר לא רק מזה שתהיה פרסומת סמויה לבנק.
מירב בן ארי: מה שאמרו שאין, לפני שנכנסנו.
מירב בן ארי: אמרו גם התלמידים, גם המורים, גם משרד החינוך.
דב חנין: אני אומר, בוודאי שפרסומת סמויה לא צריכה להיות.
דב חנין: אני לא מודאג רק מהפרסומת הסמויה.
דב חנין: אני מודאג גם מהאינדוקטרינציה הגלויה.
דב חנין: כשמדברים איתי על בנקים, אני באופן טבעי חושב על הקלאסיקה של ניתוח של פעולות בנקאיים, שזה הספר הקלאסי שכתב השופט האמריקאי, היהודי אגב, לואיס ברנדייס ב-1914, others people's money, כספם של בני אדם אחרים ואיך הבנקים משתמשים בו.
דב חנין: בואו ניקח את הספר הזה ונלמד אותו בבתי ספר, איך הבנקים עושים רווחים על חשבוננו, איך הבנקים דופקים כל אחד מאיתנו בכל יום.
דב חנין: את זה צריך ללמד בבתי ספר.
דב חנין: האם את זה אתם מלמדים בתוכנית הזאת שלכם או שאתם מספרים לנו כמה שהבנקים עושים שירות חיוני למדינה וכמה שכולנו תלויים בבנקים, צריכים לשתף איתם פעולה וצריכים להיות חלק מהמערכת שהבנקים משרתים.
דב חנין: זו שאלת השאלות ולצערי לשאלה הזאת אין תשובה.
מירב בן ארי: טיבי רבינוביץ', מנהל קשרי חוץ, איגוד הבנקים.
<טיבי רבינוביץ': לכל המדריכים חולק מדריך עם חמישים עמודים.
<טיבי רבינוביץ': אני אקריא לכם את השורות האחרונות.
<טיבי רבינוביץ': "בזה אנחנו מסיימים את המפגשים בינינו.
<טיבי רבינוביץ': היה לי כייף ומעניין ומקווה שגם לכם.
<טיבי רבינוביץ': זכרו שחשוב להכיר את האפשרויות הפיננסיות השונות העומדים לרשותנו.
<טיבי רבינוביץ': חשוב להשוות בין כל האפשרויות ולבדוק מה הכי מתאים לנו.
<טיבי רבינוביץ': למשל, בנושא חיסכון יש להשוות בין אפיקים בנקאיים לחוץ בנקאיים, ובכל מקרה כמו שראינו, עליכם להימנע ככל הניתן מלקיחת אשראי, במיוחד בתור קטינים ולכן הפתרון הנכון הוא לתכנן הוצאות ולנהל את התקציב בצורה מיטבית ולקחת אחריות על הכסף שלנו".
<טיבי רבינוביץ': זה מה שהתלמידים לומדים.
<טיבי רבינוביץ': אם אתה חושב שהבנקאים דופקים, באמצעות הפסקה הזאת, אדוני, חבר הכנסת, אני חושב שאתה טועה.
<טיבי רבינוביץ': אני חושב שהשיעור שניתן הוא שיעור אובייקטיבי ככל שניתן.
<טיבי רבינוביץ': יש לי מלוא הערכה למשרד החינוך ולבנק ישראל שעמדו אל מול הביקורת שהיא הייתה לא מאוד רצינית אבל הייתה ביקורת, ואפשרו לטובת התלמידים להכניס סוף סוף חינוך פיננסי לבתי הספר, כי הם חשבו בסופו של דבר לטובת התלמיד.
<טיבי רבינוביץ': בסופו של דבר של מי הייתה התוכנית הזאת?
<טיבי רבינוביץ': אני אסביר לכם.
<טיבי רבינוביץ': התוכנית הייתה של המדינה, כי לא עברה מילה אחת של בנקאי בלי שמשרד החינוך ובנק ישראל, שני גופים שאתם מפקחים עליהם, לא עברה מילה אחת בלי שהם ידעו מה היא, ולכן אני חושב שהם עשו טובה לתלמידים ואני חושב שאתם צריכים לקחת את זה בחשבון.
מירב בן ארי: יוספה, מנהלת בית ספר.
<יוספה אלקבץ: יוספה אלקבץ, מנהלת בית ספר ברמלה.
<יוספה אלקבץ: התוכנית כן נכנסת לפריפריה.
<יוספה אלקבץ: אני מנהלת בית ספר ברמלה, שיש בו תלמידים יהודים, ערבים, נוצרים, מוסלמים, מכל התרבויות.
<יוספה אלקבץ: אני מאוד שמחה להיות פה בדיון הזה.
<יוספה אלקבץ: בדרך כלל רפורמות לא מצליחות להתקיים ולצלוח במערכת החינוך, כי אף פעם לא פותחים את דלת הכיתה.
<יוספה אלקבץ: הרפורמות הן מבחוץ, של אנשים שלא נמצאים בתוך המערכת וזה חבל.
<יוספה אלקבץ: אני שמחה להיות כאן היום.
<יוספה אלקבץ: התוכנית מאוד ברורה לנו, המנהלים.
<יוספה אלקבץ: ברור לנו איך אנחנו צריכים להתנהל בסיפור הזה.
<יוספה אלקבץ: אני, אגב, שש עשרה שנים במערכת החינוך, שלוש עשרה קודם עבדתי במערכת הבנקאית.
<יוספה אלקבץ: פרשתי מהמערכת הבנקאית לטובת זה.
מירב בן ארי: תגידי לנו בדקה על התוכנית.
מירב בן ארי: נכנסת לשיעור, מה זה עשה אצלך בבית הספר?
<יוספה אלקבץ: אני לא הייתי מאפשרת, צריך לסמוך עלינו.
<יוספה אלקבץ: אני מתחברת למה שאמרת.
<יוספה אלקבץ: תפסיקו לזלזל בנו.
<יוספה אלקבץ: אנחנו יודעים מה אנחנו עושים.
מירב בן ארי: אנחנו לא מזלזלים בכם.
<יוספה אלקבץ: לא את אישית.
מירב בן ארי: אנחנו רק מודאגים.
<יוספה אלקבץ: נאמרו פה אמירות מזלזלות.
<יוספה אלקבץ: חשוב לי להגיד, כל פעם לזרוק את הדברים, "להכשיר אנשים בתוך מערכת החינוך".
<יוספה אלקבץ: זה ביטוי נוסף לזלזול במורים.
<יוספה אלקבץ: זה חוזר על עצמו כחוט השני.
<יוספה אלקבץ: מכיוון שכל זמן נתון יש הרבה מאוד תכנים שיש צורך להעביר לילדים.
<יוספה אלקבץ: המחשבה שמורה, היא לא פרופסיה, אפשר להגיד, הוא יעשה והוא יעשה, היא לא רצינית.
<יוספה אלקבץ: משרד החינוך ישב ובנה תוכנית עם הפיקוח על הבנקים.
<יוספה אלקבץ: קיבלנו הנחיות כמנהלים איך מתנהלים בדבר הזה.
<יוספה אלקבץ: נכנסו אנשים מקצועיים וטוב שכך, ומעבירים את התכנים האלה, סדנא של ארבע שעות בכיתות.
<יוספה אלקבץ: אני עוברת בכיתות כמנהלת, כי אלה ההנחיות שקיבלתי, לראות מה קורה שם.
<יוספה אלקבץ: אני לא אסכים לשום תוכן מסחרי בתוך הכיתות, כי זאת האחריות שלי, זאת ההנחיה שקיבלתי.
<יוספה אלקבץ: כולם יודעים יותר טוב מאיתנו מה קורה בתוך בתי הספר.
<יוספה אלקבץ: זה די מקומם לשמוע שהמורים צריכים לעשות גם את זה.
<יוספה אלקבץ: אני שמחה מאוד שיש את תוכנית "חושן", כי זאת הדוגמא שרציתי להביא.
<יוספה אלקבץ: זה בדיוק זה.
<יוספה אלקבץ: כל התכנים האלה, להביא.
עיסאווי פריג': אז תזמינו אותם לתת שיעורי אזרחות.
מירב בן ארי: אני נתתי את זה כדוגמא.
מירב בן ארי: דרך אגב, אני הולכת ומעבירה כל שבועיים שיעור באזרחות, כי אני חושבת שזה נהדר שחבר כנסת או חברת כנסת, אני אביא אותך גם פעם הבאה, יושבים לפעמים מול שכבה שלמה.
מירב בן ארי: איך מישהו פעם אמר לי?
מירב בן ארי: זה שיעור האזרחות הכי טוב שקיבלנו, תכל'ס על דמוקרטיה.
מירב בן ארי: לדעתי זו הדרך.
מירב בן ארי: יוספה, הנקודה ברורה.
מירב בן ארי: הבנו שאת מסתובבת, מפטרלת, נמצאת, בודקת.
מירב בן ארי: כל חברי הכנסת, באמת אני בטוחה שאני מדברת בשמם, אף אחד לא מזלזל לא בתלמידים, לא במורים ובטח לא במנהלי בתי ספר.
מירב בן ארי: זה בטח לא בוועדת החינוך, בטח לא מי שיושב לידי שאני גם מכירה אותו אישית.
מירב בן ארי: העניין היה מדאגה כנה וזה בסדר גמור, זה תפקיד שלנו ככנסת, לפקח.
עמר בר-לב: זה מראייה לאומית, שתפקידו של משרד החינוך בצורה כזאת או בצורה אחרת לקחת אחריות על העניין.
עמר בר-לב: אני עדיין לא קיבלתי תשובה מה יקרה בשנה הבאה?
מירב בן ארי: הם יעבירו תשובה בכתב.
מירב בן ארי: אין בעיה, נעשה את זה בסיכום.
מירב בן ארי: הוועדה מברכת על המיזם להעניק חינוך פיננסי בבתי הספר.
מירב בן ארי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להקפיד שהחינוך הפיננסי יינתן על ידי אנשי מקצוע שיש להם ידע פיננסי.
מירב בן ארי: אגיד לכם בקצרה את מה שאנחנו רוצים לומר פה.
מירב בן ארי: הדיון הזה הוא יוזמה של חברי הכנסת, שזה התפקיד שלנו ככנסת, לפקח על עבודת הממשלה.
מירב בן ארי: למי שזה לא ברור, זה התפקיד.
מירב בן ארי: חלק מהעניין זה לבחון את העניין ותלונות שהגיעו לחברי הכנסת.
מירב בן ארי: אנחנו קיימנו דיון ולצורך העניין התרשמנו שאין את המסחרה בתוך בתי הספר.
מירב בן ארי: שמענו גם את ההורים, שמענו גם את התלמידים ושמענו מעמותה אל המשרד, אל בנק ישראל.
מירב בן ארי: אנחנו קודם כול רוצים לקבל בכתב תשובה ליוזמי החוק, מה יהיה בשנה הבאה?
מירב בן ארי: איך הנושא הזה יוטמע?
מירב בן ארי: איך הוא יועבר הלאה?
מירב בן ארי: כי אם זה משהו חד פעמי, אז חבל על כל יצירת הציפיות גם אצל התלמידים והמורים.
מירב בן ארי: דבר שני, אנחנו רוצים לוודא, ואם צריך, אנחנו גם נעשה דיון מעקב כאן, על איך התוכנית הזאת נכנסה אל תוך בתי הספר.
מירב בן ארי: שמענו כאן תלמיד אחד ומנהלת אחת.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לשמוע אולי בדיון המשך איך זה באמת הוטמע, מה התוצאות, מה המשוב.
מירב בן ארי: מישהו מלווה את זה במחקר, במדידה, בהערכה?
מירב בן ארי: מישהו בודק את העניין הזה?
מירב בן ארי: אנחנו נשמח לדעת.
מירב בן ארי: לא ראינו את זה.
מירב בן ארי: תעבירו כדי שנדע.
מירב בן ארי: אני רוצה לדעת האם תלמידים ממלאים משוב?
מירב בן ארי: האם מורים ממלאים?
מירב בן ארי: עד כמה זה מהותי?
מירב בן ארי: אולי חברי הכנסת, בעיקר אלה שיזמו, יקבלו תשובות ויבינו עד כמה המערכת הזאת באמת עשתה שינוי וכמובן לא הציגה היבטים מסחריים שזה הדבר שכולנו חרדים ממנו.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לשמוע גם בכתב ולאחר מכן יו"ר הוועדה יחליט אם לקיים דיון שבו בודקים את התוכנית הזאת.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתנצל על הצרידות.
יעקב מרגי: למזלי את הישיבה ינהל פרופ' בר-אשר, אז אני רק את דברי הפתיחה אומר.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-3 בינואר 2018, ט"ז בטבת תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא: הלשון העברית במערכת החינוך וברשות הרבים – לציון יום השפה העברית ו-65 שנה לאקדמיה ללשון העברית.
יעקב מרגי: אתם יודעים, כשהולכים ללמוד משפטים, לומדים את יסודות המשפט וקורות המשפט.
יעקב מרגי: כשמלמדים ילדים ב"חדר" או תורה, אז קודם כול מתחילים אותה במשנה "משה קיבל תורה מסיני ומסרה ליהושע", את המקורות.
יעקב מרגי: אני חשבתי שהשפה זה דבר שהוא מאוד מדע מדויק.
יעקב מרגי: ככה קיבלנו אותה ובכלל למי יש רשות לחדש בה משהו?
יעקב מרגי: מסתבר שכל שפה, כפי שכתוב, כל לשון שואלת מילים מלשונות אחרות ומשאילה להן מאוצרה".
יעקב מרגי: מאות רבות של מילים שאלה העברית כבר בתקופותיה הקודמות, תקופות המקרא וחז"ל, אשר היו בהן שמות, מוסדות נכבדים ומקומות ציבור, ולא נמנעו מכך אנשי הדורות וחכמיהם, הסנהדרין.
יעקב מרגי: מילים כגון אצטדיון, אכסניה, פרדס, לקחתי את זה רק מהויקיפדיה, שלא תפרגנו לי.
יעקב מרגי: סנגוריה, מוזיאון, תיאטרון וכו' וכו', אפילו אקדמיה.
יעקב מרגי: ממשלת ישראל הכריזה על כ"א בטבת, תאריך יום הולדתו של אליעזר בן יהודה כיום הלשון העברית.
יעקב מרגי: גם הכנסת מציינת היום את יום השפה העברית בדיון הזה כאן בוועדת החינוך, התרבות והספורט.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, לאחר דברי הפתיחה אני אעביר את רשות הדיבור לידידנו, פרופ' משה בר-אשר.
יעקב מרגי: כאן בכנסת גם נענינו ונחשפנו לחידושי הלשון מפרי עיטם, פרי ידה של האקדמיה, הנישאים בשלטי הכניסה למליאה.
יעקב מרגי: כניסת חברי הקואליציה בשלט הנושא את המילה "יחדה", כניסת חברי האופוזיציה בשלט הנושא של המילה "נגדה".
יעקב מרגי: אני תהיתי אם האופוזיציה עניינית, למה היא צריכה להיות נגדה?
<משה בר-אשר: "נגדנה נא לכל עמו".
יעקב מרגי: זה נתפס כאילו זה נגדה, אבל נגדנה נשמע "נגיד".
יעקב מרגי: וכן השימוש הנפוץ שעושים הפוליטיקאים ובמיוחד בשבועות האחרונים, את פגעיהם אתם שומעים בנאומים והצהרות בעלי אופי המונאי או המונאות, מה שנקרא פופוליזם.
יעקב מרגי: על הדרך, השבוע בהכנה לדיון חיפשנו מילה לפיליבסטר, אז הנה אתגרנו אתכם.
יעקב מרגי: אם ישנה, תאמרו אותה.
<משה בר-אשר: מישהו הציע אתמול לקרוא לזה "תעכיב".
יעקב מרגי: לסיום, תרשו לי להתרפק קצת עם ה"תעכיב" ועם ה"יחדה" ו"נגדה" ועוד שלל המילים.
יעקב מרגי: אני עדיין מתעקש כפי שאמרתי בפתיחה, להתרפק על מקורות השפה העברית.
יעקב מרגי: בחרתי בשבילי ובשבילכם, אם תרשו לי, לומר בית אחד או שניים משיר שאני אוהב אותו כי הצלילים של המילים שלו נעימים לאוזן.
יעקב מרגי: הוא מיוחס לרבי שלמה אבן גבירול.
יעקב מרגי: "שבעים הם הגיבורים ויכחידום תשעים שרים.
יעקב מרגי: שבתו שירים כי פי שרים מלא מים.
יעקב מרגי: ככלות ייני תרד עיני".
יעקב מרגי: כשלמדתי אותו בילדותי, אמרו לי, זה שיר השיכור, אבל יש בזה מן האמת כי השיר הזה נכתב בגלל שתיית יין שמהלו אותו במים וכל השיר מלא רמיזות ועקיצות יפות.
יעקב מרגי: אמרו לי שמזל עקרב אוהב לעקוץ.
יעקב מרגי: כנראה בגלל זה אני אוהב את השיר הזה.
יעקב מרגי: כולו עקיצות וגימטריות וחרוזים.
יעקב מרגי: כפי שהבטחתי, את הדיון הזה ינהל נשיא האקדמיה, פרופ' בר-אשר.
יעקב מרגי: אני אעביר לו את רשות הדיבור, הוא יתפוס את כיסאי.
יעקב מרגי: אני אשב לשמאלי עד שאקפוץ לדיון אחר.
יעקב מרגי: אתן את ברכת הדרך.
<משה בר-אשר: ידידיי, יושב ראש הוועדה, מכובדי הרב מרגי, ידידי הטוב, יושב ראש הנגדה.
יצחק הרצוג: ידיד האקדמיה.
<משה בר-אשר: חבר הכנסת הרצוג, אדוני אוהב האקדמיה, מר יוסי שרעבי, מנכ"ל משרד התרבות והספורט שהאקדמיה חוסה בצילו, חברי האקדמיה ללשון העברית, אני רואה ארבעה, ועובדי האקדמיה, תלמידי בית הספר התיכון פלך, המפקח על הוראת הלשון, ידידנו הנודע אבשלום קור.
<משה בר-אשר: אני כבר נכשלתי בזה שאני מזכיר אנשים בשמם, ואני רוצה להזכיר את מנכ"לית האקדמיה ואת סגניתה, טלי בן-יהודה ודורית לרר, המזכירה המדעית, חבריי המכובדים, כבוד הוא לכנסת שביוזמתה פנתה אלינו לקיים את המושב הזה בכנסת בסמוך ליום הלשון העברית וגם ציון של שנת ה-65 לכינונה של האקדמיה, באלול תשי"ג.
יעקב מרגי: ברשותך, אני פספסתי משהו.
יעקב מרגי: מייד אחזיר לך את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: נמצאת איתנו סגנית מנהלת הוועדה עד לפני כמה ימים, הגברת רבקה וידר.
יעקב מרגי: היא לקחה את זה כפרויקט וליוותה גם אחרי שפרשה לפני מספר ימים, באה.
יעקב מרגי: מודים לך.
<משה בר-אשר: באמת הפנייה הראשונה הייתה מרבקה אלי, ונפעמתי שהנה ועדת החינוך זכרה את שני התאריכים, גם את יום הלשון וגם את 65 שנה לאקדמיה.
<משה בר-אשר: אני הייתי רוצה, אמנם יש תחלופה בכנסת, שזה יהפוך להיות אירוע קבוע כדי שהכנסת תכבד את הלשון העברית ואולי יהיו בה גם חברים שיתחילו לשפר את לשונם.
<משה בר-אשר: יש ביניהם יודעי לשון, אבל יש ביניהם משחיטי לשון, כמו אנשים ביישוב.
<משה בר-אשר: החלטנו להקדיש את המושב היום ללשון העברית ברשות הרבים והלשון העברית במערכת החינוך.
<משה בר-אשר: לא הייתי רוצה להרבות דברים.
<משה בר-אשר: האקדמיה איננה משרד החינוך.
<משה בר-אשר: האקדמיה, אחד התפקידים שלה זה הכוונת הלשון, כלומר בכל מה שנוגע לחידושי המילים הנצרכות וקביעת התקן במערכת החינוך, כלומר ענייני הכתיב, ענייני הדקדוק וכדומה.
<משה בר-אשר: אנחנו נפעמים מדבר אחד: מאות אלפי אנשים נדרשים בקביעות למה שהאקדמיה עושה, וזה מלמד שאותם מעטים שמקלקלים את לשונם ורוצים לקלקל את הלשונות של אחרים, דעתם איננה נשמעת ורוב הציבור, יש לו עניין בלשון העברית.
<משה בר-אשר: אני בזה רוצה לחתום את דבריי, רוצה לבקש ממר הרצוג ומיוסי שרעבי לומר דברים, ואחר כך תהיה הרצאה של חברת האקדמיה.
<משה בר-אשר: בבקשה, חבר הכנסת הרצוג.
יצחק הרצוג: אני מבקש אדוני היושב ראש וגם ידידי היושב ראש, להודות לכם על הכינוס הזה של הוועדה.
יצחק הרצוג: אני בא לפה מכיוון שאני חושב שהלשון העברית היא כל כך יפה וכל כך מיוחדת במינה, שפת עבר, שפת הקודש, שתמיד אני מצטער צער רב שאנשים לא יודעים לדבר עברית בצורה ההולמת והנאותה, לכן השליחות שלכם היא עצומה.
יצחק הרצוג: האקדמיה עושה מלאכת קודש בלתי רגילה בשימור, טיפוח וחידוש השפה, ואנחנו כאן כדי גם לחגוג אבל גם להיענות לאתגר.
<משה בר-אשר: תודה רבה.
<משה בר-אשר: יוסי, בבקשה.
<משה בר-אשר: מר שרעבי, מנכ"ל משרד התרבות.
<יוסי שרעבי: תודה רבה, בוקר טוב.
<יוסי שרעבי: בהחלט יום חגיגי.
<יוסי שרעבי: תודה לפרופ' בר-אשר, נשיא האקדמיה.
<יוסי שרעבי: אני רוצה בהזדמנות הזאת להביע הערכה לפרופ' בר-אשר, נשיא האקדמיה, שמוביל את הדגל של הנחלה ושימור הלשון והשפה העברית.
<יוסי שרעבי: הוא עושה את זה עם הרבה נחישות, ואני אומר את זה גם ממקומי כמנכ"ל משרד התרבות והספורט, עם הרבה מחויבות ובשנים האחרונות גם עסוק מאוד בהקמת מנווה האקדמיה ללשון עברית, משימה שהיא משימה מאוד חשובה ושאנחנו גם כמשרד תומכים בה מאוד, משרדי הממשלה עומדים מאחוריה, משימה שדורשת תקציבים לא קטנים ואני מקווה שתימצא הדרך לממש את החזון הזה, שהנוכחות הפיזית של בניין כזה שיש לו חשיבות בפני עצמה, כי יש בזה אמירה של מדינת ישראל לגבי החשיבות שהיא מייחסת לשימור של הלשון העברית.
<יוסי שרעבי: אני בכל זאת בהזדמנות הזאת רוצה לומר שאנחנו במשרד התרבות והספורט בראשות השרה מירי רגב עושים במהלך השנה לא מעט פעילויות חינוכיות ותרבותיות כדי להנגיש, לשמר ולהפוך את השפה העברית לשפה שהיא שגורה בפיהם של ילדי ובני הנוער והציבור הישראלי כולו.
<יוסי שרעבי: אני רק רוצה לציין מספר דברים שאנחנו עושים כמשרד, שאני חושב שחשוב לומר אותם, וזאת ההזדמנות גם כן קצת לחשוף אותם.
<יוסי שרעבי: אנחנו ימים ספורים לפני האירוע של כנס ראש הממשלה לשפה העברית שמתקיים כבר באופן מסורתי בראשון לציון, אנחנו שותפים לזה, גם האקדמיה שותפה לזה.
<יוסי שרעבי: מדי שנה אנחנו מחלקים את פרס ראש הממשלה ללשון עברית על שם אליעזר בן יהודה, פרס על סך 70,000 שקלים.
<יוסי שרעבי: הזוכים שזוכים כל שנה, אני חושב, מקרינים יוקרתם ומעמדם על הפרס הזה.
<יוסי שרעבי: אחד מהם נמצא כאן איתנו, ד"ר אבשלום קור שזכה בשנים האחרונות בפרס הזה.
<יוסי שרעבי: אנחנו בשנים האחרונות מגדילים לא באופן שאני חושב שפרופ' בר-אשר היה רוצה, אבל מגדילים גם את התקציב לאקדמיה העברית ואני מקווה שנוכל לעשות יותר בשנים הקרובות.
<יוסי שרעבי: אנחנו גם כמובן תומכים בתמלוגים לסופרים שמשאילים את הספרים שלהם בספריות הציבוריות.
<יוסי שרעבי: 520 סופרים ומשוררים נהנים מהתמלוגים הללו.
<יוסי שרעבי: אני רוצה לומר שבספריות שלנו יש עדנה גדולה, יש צמיחה גדולה מאוד של כמות הקוראים, כמות המשאילים.
<יוסי שרעבי: יש 1.6 מיליון מבקרים השנה בחדרי העיון בספריות, 1.25 מיליון קוראים פעילים.
<יוסי שרעבי: זה מספרים שדרך אגב אני שמח לציין אותם, כי הם מעידים על העובדה שמי שחשב שבעולם הדיגיטלי יעלם מקומן של הספריות הציבוריות, דווקא מגלה אחרת.