GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמר בר-לב: אני גם לא גורם מקצועי בעניין הזה, אבל אין ספק שבנק ישראל הוא גורם מקצועי ובהחלט בנק ישראל יכול לסייע ולתמוך ולעזור למשרד החינוך אם משרד החינוך צריך את זה, לבנות את מערך השיעורים וכן הלאה.
עמר בר-לב: אני לא חושב שצריך בנקאים מסחריים, מקצועיים, שיבנו את המערך הזה.
עמר בר-לב: אני גם לא חושב שזה נכון שהם אלה שיעבירו את זה.
עמר בר-לב: אני מודע לזה שבמסגרת התוכנית אנשי הבנקאות העסקית שבאים לכיתות הם נעדרי סימן או סימון של מאיזה בנק הם, וזה כמובן מבורך ומצוין, אבל יחד עם זה בואו לא נהיה תמימים.
עמר בר-לב: אני חושב שדי ברור מהר מאוד לתלמידים, שוב, אפילו לא בכוונה תחילה כזאת או אחרת, מי הנציג, מאיזה בנק הוא.
עמר בר-לב: ראיתי שבאחת השאלות שנשאלים התלמידים, כמה בנקים יש במדינת ישראל?
עמר בר-לב: ראיתי שהתשובה היא ששה עשר בנקים, אז אני לא יודע אם למשל הנציגים של הבנקים המסחריים, איך הם מחולקים בין ששה עשר הבנקים האלה, ואני לא רוצה בכלל להיכנס לקטע הזה כי אני חושב שזה צריך להיות נושא של משרד החינוך עם ייעוץ מקצועי כזה או אחר של בנק ישראל.
עמר בר-לב: אני מבין שגם הבנקים המסחריים רואים בזה חשיבות גדולה ואני מעודד אותם להוסיף כחלק מהתרומה שלהם לציבור, והיום מקובל שבנקים תורמים לציבור לא רק עבור מטרות עסקיות.
עמר בר-לב: בהחלט יכולים לתרום סכומי כסף למשרד החינוך אם משרד החינוך צריך את זה, בשביל להרחיב את התוכנית של משרד החינוך.
עמר בר-לב: בנקאים מסחריים שהם אלה שבאים לכיתות, זה דבר שהוא לא נכון, זה דבר שהוא חלק ממגמות שאני חושב שבוודאי כל האנשים כאן בפנל הזה, חברי הכנסת אבל גם הרבה יותר חברי כנסת במליאה, שוב, בלי כל קשר לקואליציה/אופוזיציה, נלחמים כנגד עבודה של קבלני משנה ובמידה מסוימת זו קבלנות משנה.
עמר בר-לב: משרד החינוך נותן קבלנות משנה לגורמים כאלה ואחרים להציג את הנושא.
עמר בר-לב: לסיכום, אני חושב שזה לא נכון שנציגי הבנקים המסחריים יכנסו לזה.
עמר בר-לב: אגודת הסטודנטים הציעה שסטודנטים לכלכלה בהתנדבות יעשו את זה.
עמר בר-לב: זאת אומרת, אם חסר כוח אדם, אז הנה יש כוח אדם.
עמר בר-לב: יש כיתות, יש תלמידים, יש צורך.
עמר בר-לב: זה נושא ממלכתי וכך זה צריך להיות.
יעקב מרגי: עליזה לביא, המציעה השנייה.
עליזה לביא: תודה אדוני היושב ראש על הקיום של הדיון שביקשנו.
עליזה לביא: נושא מאוד חשוב.
עליזה לביא: אני חושבת שכולנו פה תמימי דעים שאנחנו צריכים חינוך פיננסי גם לילדים שלנו, לתלמידים שלנו.
עליזה לביא: אני מצטערת שאני לא קיבלתי חינוך פיננסי.
עליזה לביא: אצלנו גם כלכלת הבית כבר לא היה, אבל חינוך פיננסי אין.
עליזה לביא: אנחנו רואים את הנזקים, בטח ובטח בעולם משתנה.
עליזה לביא: עולם התעסוקה שהילדים שלנו פוגשים הוא עולם תעסוקה אחר, החל מפנסיה וחיסכון ומעבר ממקומות עבודה.
עליזה לביא: אנחנו מכירים את הנתונים על המאפיינים של דור ה-Y ודור ה-Z מבחינת ותק ומעברים ועוד ועוד, אז בטח ובטח שאנחנו תמימי דעים, אדוני, ודיברנו על זה לא אחת גם ביום מיוחד שקיימתי כאן בנושא של תעסוקת המחר.
עליזה לביא: בטח ובטח כן.
עליזה לביא: המדדים, אנחנו ראינו שלפי ה-OECD , המבחנים, ישראל מדורגת במקום האחרון על הקניית הידע במרחב הזה, אז כן, כולנו תמימי דעים אבל השאלה איך עושים את זה.
עליזה לביא: הדברים שאמר חברי, חבר הכנסת בר-לב, אני לא אחזור עליהם, אבל אני, אדוני יושב ראש הוועדה, רוצה לבוא ממקום אחר.
עליזה לביא: אני בדיונים שלי מול משרד החינוך, אם זה במקום של מיגור הזנות ואם בנושא של הטרדות מיניות וכניסה של מרכזי הסיוע למערכת החינוך, אני בוויכוחים מאוד ארוכים עם שר החינוך ועם המשרד.
עליזה לביא: התשובה שהם נותנים לי זה, לא, היועצים, היועצות המקצועיות הן אלה שתעבורנה את ההכשרה ותעברנה את הידע, ואנחנו בוויכוחים משום שהידע קיים היום במרכזי הסיוע, על אנשי המקצוע ועוד ועוד, והתשובה של משרד החינוך באופן עקבי, שנים, אנחנו לא מכניסים אף אחד לתוך המערכת, אנחנו רוצים להכשיר את המורים שלנו והם אלה שיעבירו.
עליזה לביא: מה קרה כאן, אדוני היושב ראש?
עליזה לביא: פתאום משרד החינוך יוצא מהשקפת עולמו ומאפשר לבעלי עניין להיכנס.
עליזה לביא: אז יש פה שתי שאלות, אדוני, גם מה המדיניות בכלל של משרד החינוך.
עליזה לביא: היום כן, מחר לא.
עליזה לביא: מי מחליט?
עליזה לביא: מי שמו להחליט?
עליזה לביא: זה מקצוע שאמרנו שהוא מקצוע זהב, מקצוע החינוך, ואני קוראת מפה גם לשר החינוך לתת מדיניות ברורה.
עליזה לביא: איך יכול להיות שמצד אחד תשובה לדברים שהם בנפשם של ילדנו, אומרים לי, לא, אנחנו לא, לא, לא, לא.
עליזה לביא: פה הדלת נפרצה ויוצאים כבר לפיילוט.
עליזה לביא: באמת אולי יש פה רצון טוב, אבל אי אפשר לעצום את העיניים ולא לראות את ניגוד העניינים.
עליזה לביא: אני קודם כול רוצה, אדוני, ברשותך, גם להבין את המדיניות של המשרד, ו-ב', בהקשר הזה לבוא ולראות איך עושים את זה נכון, ראוי, כי חובה לתת חינוך פיננסי בעידן שלנו, אבל שלא תיפגע בילדים שלנו.
יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.
מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש, אני מצטרף לחבריי בקשר לחשיבות הנושא וחשיבות הדיון.
מסעוד גנאים: אני חושב שאנחנו לא חלוקים על זה שהילדים שלנו, התלמידים, הם צריכים וחייבים בחינוך פיננסי, לדעת איך לנהל את הכסף שלהם, את התקציב שלהם, את העולם הפיננסי שהוא במרכז חיינו וחייהם, אבל תלוי מי ואיך.
מסעוד גנאים: אני קראתי שזה במסגרת התוכניות החיצוניות, התל"ן, ככה אני מבין, אז לא, אז עוד יותר חמור ועוד יותר חשוב.
מסעוד גנאים: אני חושב, תלוי איך, למה?
מסעוד גנאים: משום שאין גורם שהוא יכול להיכנס לבית ספר בלי הכשרה חינוכית, משום בסוף בית הספר זה לא מוסד שכל פקיד יכול להיכנס כדי לחנך או כדי ללמד את התלמיד איך לנהל את העולם הפיננסי שלו, את הכספים שלו.
מסעוד גנאים: צריך נגיעה וכישרון חינוכי, משום שבסוף לפי דעתי מטרת בית הספר היא צריכה להיות, אחד, לבנות את האדם, שניים, זה להכין אותו לחיים.
מסעוד גנאים: במסגרת ההכנה לחיים צריך גם לחנך אותו את החינוך הפיננסי.
מסעוד גנאים: כפי שאמרתי, איך, מה הקריטריונים.
מסעוד גנאים: צריכים להיות קריטריונים סטנדרטיים, חינוכיים, מי הגוף הזה שנכנס כדי לחנך את הבן שלי או את הבנים שלנו איך לנהל את העולם הפיננסי שלהם.
מסעוד גנאים: שניים, מי?
מסעוד גנאים: צריך לא להיות גוף שהוא בעל אינטרס ובעל עניין.
מסעוד גנאים: צריך להיות גורם שהוא מקצועי, ניטרלי, כדי שייתן להם את החינוך הראוי מבלי כל דחף או מניעה או אינטרס שיש לגוף הזה בחינוך התלמידים בבית הספר.
יוסף ג'בארין: האמת היא שאנחנו בוועדת החינוך כל הזמן העלינו את הצורך בחינוך פיננסי ראוי לתלמידים שלנו ועל חשיבות החינוך הזה, וגם אני חושב שהמחקרים הראו, כשמשווים את זה למדינות אחרות, החינוך הפיננסי בישראל מפגר בהרבה אחרי מדינות מפותחות, אבל יש כאן שתי שאלות חשובות שצריך לתת עליהן את הדעת: אחת, ההיבט הפדגוגי של הסוגיה הזו ומי יהיה הגורם שיקבל את ההחלטות הנדרשות לגבי איזה חומר ואיזה הדגשים ומה היקף החומר וכדומה, וכאן אני באמת חושב שנושא כזה צריך להישאר במסגרת הפדגוגית המקובלת בתוך משרד החינוך ועל ההחלטה הזו צריכים פשוט להיות אמונים אנשים מהאקדמיה, אנשים שבקיאים בנושאים הללו ויש להם הסתכלות הרבה יותר רחבה מאשר הנושא של הבנקים, כי חינוך פיננסי זה הרבה יותר רחב מבנקים כמובן.
יוסף ג'בארין: הסוגיה השנייה היא האם החינוך הזה יהיה גם מותאם תרבותית.
יוסף ג'בארין: כפי שאתם יודעים, אנחנו מדברים על מגזרים שונים בתוך החברה הישראלית: החברה הערבית, החברה החרדית.
יוסף ג'בארין: אני חושב שגם כאן
יוסף ג'בארין: החינוך הזה צריך להיות חינוך רגיש תרבותית ומותאם תרבותית, ולכן עולה הסוגיה גם באיזו מידה היום קיים ייצוג לחברות הללו, למגזרים הללו בתוך הגופים המקצועיים שאמורים לקבל את ההחלטות.
יוסף ג'בארין: אני קורא להשאיר את הנושא הזה בתוך ההחלטות הפדגוגיות של המשרד עצמו.
יוסף ג'בארין: ב', לערב אנשי מקצוע מחברות שונות ויהיה גיוון תרבותי בתוך הגוף המקצועי שאמור לקבל את ההחלטות על תכנים והיקף של החומרים במסגרת החינוך הפיננסי.
יעקב מרגי: יקיר אבוטבול, בבקשה.
<יקיר אבוטבול: שלום, יקיר אבוטבול, סטודנט לחינוך.
<יקיר אבוטבול: אני מתנועת "ישראל 2050", התאחדות הסטודנטים הארצית.
<יקיר אבוטבול: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב באמת עד הדיון.
<יקיר אבוטבול: תודה לך חבר הכנסת מרגי על ההתכנסות.
<יקיר אבוטבול: המטרה שלנו פה היא ממש חד משמעית, להפסיק לאלתר את התוכנית הזאת של חינוך פיננסי שמועברת על ידי הבנקים.
<יקיר אבוטבול: המאבק התחיל לפני כמה חודשים.
<יקיר אבוטבול: אנחנו חבר'ה צעירים, סטודנטים.
<יקיר אבוטבול: גילינו את המחדל הזה שפשוט מוכרים את הילדים שלנו לבנקים.
יעקב מרגי: עד כדי כך?
<יקיר אבוטבול: ממש עד כדי כך.
יעקב מרגי: תשמע, אני לוקח את זה בהסתייגות עד שנשמע - - -
עיסאווי פריג': וגם אני לוקח את זה בהסתייגות.
מירב בן ארי: גם אני.
מירב בן ארי: מה זה "מוכרים"?
מירב בן ארי: מה זה הביטוי הזה?
מירב בן ארי: אנחנו מסתייגים מהביטוי.
יעקב מרגי: באוצר המילים שלנו יש או "תדהמה" או "זעזוע".
יעקב מרגי: אין משהו באמצע, לכן זה הקפיץ אותי.
יעקב מרגי: אם הייתי יודע שהחבר'ה יבזבזו עשר דקות, לא הייתי - - - .
<יקיר אבוטבול: המטרה שלנו פה, למנוע את הכניסה של הבנקים למערכת החינוך, למנוע כניסה של גוף מסחרי.
<יקיר אבוטבול: ברגע שבנקים נכנסים לתוך הכיתות, יש צריבה בתודעה של הילדים מי בעצם מנהל את הכסף בעולם שבחוץ.
<יקיר אבוטבול: מי שצריך להעביר את זה, זה אנשי חינוך, זה המורים שלהם שישאלו את השאלות הקשות, חשיבה ביקורתית, יטילו ספק בתוך הדברים האלה.
יעקב מרגי: אנחנו מתחילים להיות מצומצמים בזמן.
מירב בן ארי: המורה שלי לא ידעה שום דבר על חינוך פיננסי.
<יקיר אבוטבול: כמו שאף אחד מכם לא נותן שלילדים שלו יכנסו חבר'ה, נציגים ממקדונלד'ס, ילמדו אותם מה זה אורח חיים בריא - - -
מירב בן ארי: מה אתה משווה מקדונלד'ס לבנק?
<יקיר אבוטבול: זה גוף מסחרי שיש לו אינטרס.
יעקב מרגי: בנק ישראל, מה יש לכם לומר להגנתכם?
<טל הראל: שלום, צהריים טובים, אני טל הראל, ראש מטה המפקחת על הבנקים.
<טל הראל: אני אתן קצת רקע והבהרות לפני שאני אתייחס לכל מה שנאמר כאן.
<טל הראל: חשוב לי להגיד שבאמת אנחנו מסכימים עם מה שנאמר וגם אנחנו רואים כמו שציינת, את נושא המודעות הפיננסית כדגש מאוד פיקוחי שצריך כולנו להירתם ולקדם אותו, ואנחנו בשלוש שנים האחרונות עושים את זה.
<טל הראל: אם שנה שעברה עשינו שבוע מודעות פיננסית לכל לקוחות הבנקים, השנה עשינו את זה בבתי ספר ושנה הבאה בין היתר נעשה גם חינוך דיגיטלי לאזרחים ותיקים.
<טל הראל: השנה בחרנו להתמקד יחד עם משרד החינוך, והוא בטח ישלים את הדברים שלי, בנושא תלמידים בכיתות ט', כי אנחנו כולנו חושבים שבאמת חינוך פיננסי זה כישור חיים בסיסי ויש בורות מאוד גדולה.
<טל הראל: חשוב לציין ש-70,000 בני נוער בגילאי 14 עד 18 פותחים חשבון בנק מדי שנה ונכנסים לעולם הזה ללא שום ידע, ולכן אנחנו החלטנו בשיתוף פעולה מלא של ארבעה גורמים, שזה משרד החינוך, מועצת ההורים הארצית ומועצת התלמידים הארצית בשותפות עם המערכת הבנקאית, לעשות את הפעילות הזאת לטובת בני הנוער.
יעקב מרגי: בנק ישראל הוא לא גוף מסחרי, נכון?
<טל הראל: לגמרי לא.
יעקב מרגי: הוא ממלכתי, כך אני נוטה להאמין.
<טל הראל: נכון, צודק במאה אחוז.
יעקב מרגי: משרד ממשלתי שרוצה להתוות מדיניות וחשוב לו, שם איזו תקנה תקציבית קטנה ולוקח את הפרויקט הזה.
יעקב מרגי: למה לא תובילו את זה אתם?
<טל הראל: קודם כול, אנחנו כמובן נמשיך ונוביל ונכשיר, אבל עצם העובדה שחברנו כולנו ביחד, גרם לזה לקרות.
<טל הראל: לא רק לדבר על זה, לקרות.
<טל הראל: תשמעו תיכף את מנהלי בית הספר, תשמעו את המורים, תראו את המשאבים.
<טל הראל: הילדים האלה קיבלו רווח נקי.
יעקב מרגי: אנחנו לא מתווכחים על החשיבות.
<טל הראל: אבל בזכות השותפות הזאת זה קרה.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים בערך.
יעקב מרגי: שמעת מכל הדוברים וגם אלה שידברו, על החשיבות של החינוך הפיננסי.
יעקב מרגי: משרד החינוך, אין לו את הכלים.
יעקב מרגי: בנק ישראל, יש לו את הכלים.
יעקב מרגי: שיקים גוף כזה אד הוק, לשנה, מיזם שלכם, חברתי, שייתן לכם הערכה לבגרות, גם אישור שהתנדבתם.
יעקב מרגי: עשיתם את זה שנה.
יעקב מרגי: משרד החינוך תוך שנה, הנושא הזה יוטמע, ילמד את הסוגיה ויפעיל אותה.
<טל הראל: המטרה שלנו לא לעשות נגיעה אלא לעשות משהו מאסיבי - - - בזכות זה הגענו ל-750 כיתות והשתמשנו בידע.
<טל הראל: כמו שאת אמרת, הידע המקצועי נמצא במערכת הבנקאית ובבנק ישראל.
<טל הראל: לא רק, אבל כמובן בשותפות הזאת הצלחנו להגיע לכל כך הרבה כיתות, אז זה לא רק עניין תקציבי.
<דניאלה פרידמן: דניאלה פרידמן, אחראית על תחום מדעי החברה, בכללו כלכלה, חינוך פיננסי, ומנהלת את המטה לחינוך אזרחי וחיים ושותפים.
<דניאלה פרידמן: לגבי הנושא של הכנסת הבנקים, מערכת החינוך רואה חשיבות רבה לנושא של חינוך פיננסי.
יעקב מרגי: אנחנו אתכם.
<דניאלה פרידמן: והוא קיים במגוון רחב של גילאים, בצורות כאלה ואחרות.
<דניאלה פרידמן: חינוך פיננסי, בניגוד לגיאוגרפיה, בניגוד להיסטוריה וכו', ומדעי חברה כמובן, הוא לא תחום דעת, הוא משהו שניבנה כיום בארץ ובעולם, ואנחנו לומדים אותו יחד ובשותפות עם גורמים שונים.
<דניאלה פרידמן: בתוכניות שלנו, בתוכנית של כיתה י' למשל, בנו את התוכנית, גם בנק ישראל היו שותפים לבניה, גם משרד האוצר, גם המועצה הלאומית לכלכלה, גם אנשי האקדמיה וגם אנשי מערכת החינוך.
<דניאלה פרידמן: כאשר פנינו לבנות את התוכנית הזאת, בנינו אותה עם הרבה מאוד אחריות שבאה לידי ביטוי במספר דברים.
<דניאלה פרידמן: קודם כול בחנו את התכנים.
<דניאלה פרידמן: הדבר הכי רלוונטי עבור הילדים, כמו שטל אמרה, הוא הנושא של פתיחת חשבון בנק, ובינינו, הם ממילא יצטרכו לפתוח חשבון בנק בעוד שנתיים כשהם ילכו לצבא, כלומר אנחנו צריכים להקנות להם את הכלים בנושא הזה, והם מקבלים כלים של סקר שוק, האם אני בכלל צריך לפתוח חשבון בנק, ועוד נושאים שהם מאוד רלוונטיים.
<דניאלה פרידמן: קודם כל זה שקוף וכולם היו נגישים לחומרים, ומאידך גיסא, גם דאגנו שבאמת לא יהיו פרסומות.
<דניאלה פרידמן: הבנקאים, אם לא היו עושים גם כל כך הרבה בלגאן, אף אחד, בטח לא הילדים בכיתה ט', לא היו יודעים שבנקאים, עם כל הכבוד, נכנסים לתוך המערכת.
<דניאלה פרידמן: אנחנו כן הזמנו אתכם, ארגון 2050, לשולחן גם לפני שבועיים.
<דניאלה פרידמן: הצענו, מאחר ובנק ישראל לא ממשיך איתנו את המהלך בשנה הבאה, הוא עובר לתוכנית הבאה שלו, הם ילוו אותנו בתהליכים של הכשרה, אבל הצענו להם להצטרף אלינו.
<דניאלה פרידמן: בשלב זה עוד לא קיבלנו אישור שלהם להצטרף לתוכנית, לא בשעתו וגם לא לשנה הבאה.
<דניאלה פרידמן: זאת התשובה שקיבלתי מכם בפגישתנו ב-24 בחודש.
<דניאלה פרידמן: בנושא ה-OECD אני רק רוצה תיקון קל.
<דניאלה פרידמן: מדינת ישראל מעולם לא נכנסה למבחני פיזה בנושא הזה ולכן לכל היותר אפשר להשתמש בנתונים האלה כאיזשהו בייס ליין שאומר שאנחנו צריכים חינוך פיננסי, ואני חושבת שכולנו תמימי דעים כאן בנושא הזה.
מסעוד גנאים: הנציגים שנכנסים עוברים הכשרה חינוכית?
עליזה לביא: מה המדיניות של המשרד?
יעקב מרגי: תאמרי לי לגבי כוח ההוראה שנכנס.
<דניאלה פרידמן: כוח ההוראה שנכנס, כל התכנים פדגוגית לוו ופותחו על ידנו בשותפות ועדת ההיגוי.
<דניאלה פרידמן: כל האנשים שנכנסו למערכת החינוך, קודם כול בתוך הבנקים עצמם עברו מיון על ידי מחלקת ההדרכה לוודא שהם בכלל יכולים לעמוד מול קהל.
יעקב מרגי: מחלקת ההדרכה של הבנקים.
<דניאלה פרידמן: דבר שני, אנחנו קיימנו הכשרות, גם טל, גם מועצת תלמידים, גם ההורים וגם מערכת החינוך.
<דניאלה פרידמן: היינו בהכשרות האלה, וידאנו שהם יודעים איך לעמוד מול תלמידים בכיתה ט', וכדומה.
יעקב מרגי: שואלת חברת הכנסת עליזה לביא מה המדיניות של המשרד לגבי גופים מסחריים, לגבי הבנקים.
עליזה לביא: ובכלל לגבי הכשרות.
עליזה לביא: התשובה שאנחנו מקבלים בנושאים שלנו, שנים, זה שהמשרד מכשיר את האנשים, נעזר בניסיון של גופים כאלה ואחרים, אבל לא נותן, אז מה המדיניות?
עליזה לביא: לפני שאת עוברת לרזולוציה של המקרה הזה, מה המדיניות?
<דניאלה פרידמן: שמעתי את מה שאמרת לגבי הנושא של הייעוץ.
<דניאלה פרידמן: אני לא יכולה לייצג את עמדת השר בנושא.
<דניאלה פרידמן: אני כן חוזרת ואומרת שיש הבדל שנובע מהעובדה שחינוך פיננסי הוא לא תחום דעת.
<דניאלה פרידמן: בניגוד לייעוץ שלומדים אותו שנים ויש אנשים שיכולים להעביר אותו, פה אנחנו צריכים ואנחנו עושים עבודה בהכשרה של מורים.
עמר בר-לב: שמענו ששר החינוך בעד העצמת המוטיבציה לגיוס לצה"ל, שאני בעד, אבל זה גם לא תחום דעת.
יעקב מרגי: גבירתי, אני מקהה את השאלה.
יעקב מרגי: הרי לא היינו מתכנסים פה אם לא היינו חוששים, כמו כולם, שברגע שיש גופים מסחריים שנכנסים, מעבר לצד הפילוסופי שיקיר אמר, כביכול מכניסים לתודעה של הילד שרק בנקאי - - -.
יעקב מרגי: יכול להיות שהוא צודק.
יעקב מרגי: אנחנו מכניסים לתודעה, כסף זה בנקים.
<דניאלה פרידמן: הם לא באים בתור בנקאים.
יעקב מרגי: גבירתי, אל תתעלמי מהעובדה.
יעקב מרגי: אני בא עם החולצה, עם הריבוע האדום או עם הירוק של דיסקונט או לא יודע עם מה.
יעקב מרגי: הוא גם יציג את עצמו, "אני סגן מנהל מחלקת הדרכה".
<דניאלה פרידמן: לא, היה איסור מוחלט.
מירב בן ארי: מאיפה אתן יכולות לדעת?
יעקב מרגי: גם אני צריך לחלוב את המידע הזה מכם.
עמר בר-לב: ברור שבהפסקה זה יתברר.
<דניאלה פרידמן: הם התבקשו לא לבוא עם בגדים של בנק, לא להביא תשורה כזו או אחרת לבתי הספר.
<דניאלה פרידמן: בתי הספר קיבלו הנחיה שהמורה נשאר בכיתה, הוא לא יצא מהכיתה לכל אורך השיעור.
<דניאלה פרידמן: במקומות שהמורה לא היה אנחנו ביטלנו - - -
יעקב מרגי: את אומרת בצורה מפורשת, יש איסור חד משמעי להזדהות או להציג מיצגים כאלה?
<דניאלה פרידמן: לגמרי.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד שני דברים.
מירב בן ארי: אחד, אני חושבת שזו תוכנית נהדרת והגיע הזמן שיהיה חינוך פיננסי.
מירב בן ארי: אני לא זכיתי לזה.
מירב בן ארי: זכיתי לכל מיני שיעורים לא חשובים בעליל.
מירב בן ארי: דווקא כזה, חינוך פיננסי שמגיע, הוא לדעתי חשוב מאוד, ולא רק שהוא חשוב, הוא קריטי, כי בסוף זה גיל קריטי ואנחנו לא יודעים כלום, והמורים, עם כל הכבוד למורים, הם בעצמם הרבה לא יודעים.
מירב בן ארי: לא יודעים מה זו קרן פנסיה, לא יודעים מה מגיע, לא מגיע.
עמר בר-לב: אבל החינוך הפיננסי לא עוסק בדברים האלה.
עמר בר-לב: חינוך עוסק בדברים מאוד בסיסיים וחשובים שגם המורים שלך הכירו.
מירב בן ארי: לא, אני לא סומכת עליהם.
מירב בן ארי: לא רוצה גם שהמורה שלי לספרות יעביר לי עכשיו איך זה לפתוח חשבון בנק.
עמר בר-לב: אולי שגם המורה לספרות לא יהיה מחנך בכיתה.
מירב בן ארי: אני עשיתי תוכנית, עכשיו, על כל מה שקשור ללהט"בים ולמשפחה חדשה.
מירב בן ארי: הכנסתי את ארגון "חושן" ונתתי כסף למשרד החינוך ולבתי ספר שיכניסו את "חושן", כי הם הכי מומחים בנושא הזה, וגם הנושא של הבנקים, צריך להביא אנשים שמומחים.
מירב בן ארי: אני רוצה רגע להגיד משהו על הסטודנט הנחמד הזה שבא, ואני גם אוהבת סטודנטים באופן אישי.
מירב בן ארי: בסוף אני חושבת שהיה מקום להכניס סטודנטים, מסטודנטים לבנקאות עד סטודנטים למנהל עסקים, לא יודעת מה.
<קריאה: הם לא רצו.
מירב בן ארי: גם אתה, שאתה סטודנט לחינוך, אין לך את הכישורים האלה, עם כל הכבוד.
מירב בן ארי: גם אני, שניהלתי מרכז, אם רציתי להביא שיעורים בחינוך פיננסי, הבאתי את האנשים שהם מומחים בתחום.
מירב בן ארי: כל עוד ידעתי שהם לא הולכים עכשיו לחלק לצורך העניין, ועובדה, אני סומכת על משרד החינוך שהוא מפקח, ועל בנק ישראל, שלא עושים מזה בסיס לפרסומות, ואם חלילה יהיה, זה יטופל.
מירב בן ארי: אגב, טיפלנו אפילו בחוברות של "סופר גול" האלה והוצאנו אותם מחוץ לבית הספר, מחוץ לכניסה, כי היה חשש למסחריות.
מירב בן ארי: יש לי אמון גם בדניאלה, שאנחנו עובדות כמעט שלוש שנים.
מירב בן ארי: יש תוכניות שצריך אנשי מקצוע.
מירב בן ארי: נתתי כדוגמא את "חושן".
מירב בן ארי: יש לי עוד הרבה.
מירב בן ארי: אין לי בעיה, דרך אגב, עם בנקים שלא משתמשים במטרות למסחר, להכניס אותם.
מירב בן ארי: אני באמת אומרת ברמה העקרונית.
מירב בן ארי: אם יש "מסחרה", בבקשה נסגור את הכול.
נורית קורן: תודה אדוני היושב ראש ותודה למציעים.
נורית קורן: אני חושב שזה דיון מאוד חשוב ואנחנו צריכים אכן לעשות חינוך פיננסי.
נורית קורן: אחת מהבקשות של תלמידים, שמגיעות אלי לשולחן, זה היה חינוך פיננסי וחינוך לחיים, כשיוצאים לדרך וצריך לפתוח חשבון בנק, צריך להיות חבר בקופת חולים, כל השירותים האלה שתלמידים באמת לא יודעים איך לעשות אותם.
נורית קורן: אני רוצה לומר שאני כיושבת ראש השדולה להליכי גבייה הוגנים בהוצאה לפועל, אני חושבת שזה מאוד חשוב שהתלמידים יקבלו חינוך פיננסי וידעו איך להתנהל עם כסף.
נורית קורן: אם אנחנו לוקחים בחשבון שיש ילדים בני 15-16 שכבר יוצאים לעבוד בחופש הגדול וגם לפעמים עוזרים ויש להם דמי כיס, שידעו איך לנהל את דמי הכיס שלהם, איך לשלם חשבון, איך לשלם חשבון של טלפון.
נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שאם אתם זוכרים את החשבונות של הטלפון שהיו לפני חמש שנים ב-4,000, 5,000 שקל.
יעקב מרגי: לפני כחלון.
יעקב מרגי: מותר לומר.
נורית קורן: לפני מה שעשה השר כחלון בטלפונים, ומה שקרה, פתחו תיקים בהוצאה לפועל לתלמידים, והיום הם הולכים עם תיקים שטפחו והם לא יודעים איך לשלם אותם.
נורית קורן: אני לא רוצה שבנקאי ייתן, כי אני חושבת היום, אני גם פועלת נגד כל הפרסומים של הבנקים לבוא לקחת הלוואה ועוד הלוואה ועוד הלוואה.
נורית קורן: ככה אנשים נכנסים להוצאה לפועל.
נורית קורן: אם אנחנו ניקח בחשבון שאנחנו חייבים ללמד את הילדים שלנו כיצד להתנהל כלכלית ולמנוע תיקים בהוצאה לפועל, זה המקום.
נורית קורן: אני חושבת שאסור שזה יעשה על ידי הבנקים.
נורית קורן: צריך להכניס גורמים אחרים שיעשו, כי עם כל הכבוד למשרד החינוך, זה שהם אוסרים פרסום, יש פרסומת סמויה וכל הדברים האלה.
נורית קורן: אני חושבת שזה לא המקום.
יעקב מרגי: מינדי אייזנר.
<מינדי אייזנר: שלום, אני מינדי אייזנר, מייסדת ומנכ"לית של עמותת "חיים בפלוס".
<מינדי אייזנר: משרד החינוך השכיל לייעד תקציב לחינוך פיננסי.
<מינדי אייזנר: התקציב הזה מיועד לתוכנית לכיתות י' במימון של הקולגה שלי, גברת דניאלה פרידמן.
<מינדי אייזנר: במשך של השנים שזה קיים, זה הגיע למאה ושישים בתי ספר, רובם בתי ספר באוכלוסיות החזקות.
<מינדי אייזנר: "חיים בפלוס" מגיעה בעיקר לבתי ספר בפריפריה, - - - קורסים ב-י"א-י"ב, כשהם לפני צה"ל, כשהם מקבלים תוכנית חסכון לכל - - -
<מינדי אייזנר: הבעיה זה התקציב.
<מינדי אייזנר: אנחנו רוצים שיהיה שוויון לילדים בפריפריה לקבל חינוך פיננסי.
יעקב מרגי: משרד החינוך תקצב?
<מינדי אייזנר: לא.
יעקב מרגי: את אומרת, תקצב.
יעקב מרגי: מאה ושישים בתי ספר - - -.
יעקב מרגי: את חושבת שהתוכנית שלהם לא מגיעה לפריפריה?
<מינדי אייזנר: זה גם לא מגיע - - -
מירב בן ארי: מה, היא בוחרת בתי ספר?
יעקב מרגי: מינדי, הבנתי.
<מינדי אייזנר: יש לנו תוצאות מוכחות.
יעקב מרגי: ואת רוצה שמשרד החינוך יאמץ את התוכנית שלך?
<מינדי אייזנר: לא יאמץ, יהיה מיזם משותף.
יעקב מרגי: את רוצה סרטון קצר?
יעקב מרגי: (הצגת סרטון)
מירב בן ארי: תעבירי את המסר של הבחור.
<מינדי אייזנר: זה בחור שאומר, בעקבות הקורס שלכם, אני הפסקתי לקנות כל כך הרבה בגדים ומותגים ואני הפסקתי לבקש מההורים שלי כל הזמן עוד כסף ועוד כסף.
<מינדי אייזנר: אני חיפשתי עבודה.
<מינדי אייזנר: אני לא קונה שום דבר בלי לבדוק את חשבון הבנק שלי.
<מינדי אייזנר: זה ילדים לפני גיוס.
יעקב מרגי: מינדי, אני מבטיח לך, למרות אילוצי הזמן, אני לוקח את נייר העבודה, לומד אותו.
יעקב מרגי: אנחנו גם נוציא סיכום היום מהדיון.
יעקב מרגי: יורם.
<יורם מועלמי: לי קוראים יורם מועלמי.
<יורם מועלמי: חלקכם יודע מי אני.
<יורם מועלמי: אני יושב ראש העמותה לצמצום פערים חברתיים.
<יורם מועלמי: אנחנו מדברים קודם כול על העניין הזה שלבנקים יש מניעים סמויים.
<יורם מועלמי: כמו שאמר יקיר פה, מישראל 2050, המטרה היא בסופו של דבר שאת החינוך הפיננסי/התנהלות כלכלית נכונה כמו שחברת הכנסת קורן אמרה, שאנחנו נדבר על זה אחרי זה בהקשר של אנשים שמגיעים היום למצבים שלוקחים היום הלוואות, זה כל העניין הזה של בעצם התנהלות כלכלית נכונה.
<יורם מועלמי: כל העניין הזה של הניהול של הדבר הזה, בשילוב משרד החינוך עם תקצוב, צריך להגיע מהחברה האזרחית ועמותות אזרחיות שאין להן את האינטרסים כמו שיש לבנקים והאינטרסים הסמויים.
<יורם מועלמי: יש את האינטרס להקטין את אי השוויון.
<יורם מועלמי: איך מתבטא אי השוויון?
<יורם מועלמי: שלאדם מסוים שיוצא מגיל צעיר לחברה האזרחית, אם הוא מתחיל, לדוגמא, לצרוך הלוואות.
<יורם מועלמי: היום הצריכה של הלוואות היא קטסטרופלית, מאיימת על המשק הישראלי, 190 מיליארד שקל.
<יורם מועלמי: ילד צריך לדעת לא רק על מה זה חסכון, אלא לדעת שהוא צריך לחסוך כבר מגיל צעיר.
<יורם מועלמי: ככה אני מצמצם את אי השוויון.
<יורם מועלמי: הבנקים לא יפעלו לצמצום אי השוויון, הם יתוו את התוכנית שלהם.
יעקב מרגי: אתה צעיר.
יעקב מרגי: בתקופה שלי קראו לנו לגדול עם הבנק וגם נתנו לנו כל מיני צעצועים לפתות אותנו לחסוך.
יעקב מרגי: מאז הבנקים הבינו שמחסכון אין הכנסות.
עמר בר-לב: ואז הבנקים גדלו ואתה נשארת עם הצעצועים.
יעקב מרגי: לא, הצעצועים הלכו כבר.
יעקב מרגי: רק להגיד לך, כנראה הכסף הגדול באמת לא מהחסכונות, בא מדברים אחרים.
<יורם מועלמי: צריך להנחיל מהחברה האזרחית בשיתוף פעולה עם משרד החינוך תוך תקצוב העניין הזה, את כל העניין הזה של חינוך פיננסי.
<יורם מועלמי: התנהלות בדרך נכונה, כמו שאמרה חברת הכנסת מירב, העניין הזה שאנשים מקצועיים יכולים לבוא - - - -
יעקב מרגי: רבותיי, אני מעביר את רשות הדיבור לעיסאווי פריג'.
יעקב מרגי: אני מתנצל, יוצא לישיבה דחופה אבל מירב בן ארי תנהל את הדיון עד שאחרון מבקשי רשות הדיבור - - - (היו"ר מירב בן ארי)
מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.
עיסאווי פריג': עכשיו במקביל מתנהל דיון בוועדת הכנסת על חלוקת ירושלים, אבל הדיון כאן יותר חשוב לפי דעתי.
עיסאווי פריג': חברים, החיים לימדו אותי להיות חכם לפני שאני אהיה צודק.
עיסאווי פריג': אני, למען גילוי נאות, בכל הישיבות שלי עם הנגידה ועם נציגי בנקים, הנושא הראשון שדיברתי עליו, אני רוצה חינוך פיננסי.
עיסאווי פריג': אני בא ממגזר שסובל מכך, מהשקופים.
עיסאווי פריג': אני במקצועי כרואה חשבון, רואה איך הבורות וחוסר הידע של בעלי חשבונות הבנקים עולה להם לפעמים בחיסול עסק מליקוי וחוסר הבנה בניהול תזרים מזומנים.
עיסאווי פריג': כל המשפטים ששמעתי כאן, יכול להיות שכולכם צודקים, אבל חייבים להיות פרקטיים.
עיסאווי פריג': החינוך הפיננסי שעד עכשיו הוזנח, ושמענו מעמותת "חיים בפלוס" שהמערכת נותנת למאה ושישים בתי ספר מבוססים ושוכחת מה"תפרנים", כי "התפרנים", אין להם איפה להשקיע בעתיד, זה דבר שנלחמנו ומאוד מסוכן.
עיסאווי פריג': מה שאני מציע, חברים, עמדתי האישית לזרום עם מה שאתם עושים, אבל צריך לשים מסמרים, לכוון אתכם.
עיסאווי פריג': אני רוצה שאחד שסבל, שיבוא גם מול תלמיד ויסביר לו.
עיסאווי פריג': תוכנית הלימודים של החינוך הפיננסי חייבת להיות תחת בקרה.
עיסאווי פריג': אנחנו רוצים יותר, כי אני רוצה לקחת מהעוצמה הזו שאתם נכנסים, לקחת ממנה את הטוב, ואם נמשיך להצטדק, זה ככה וזה ככה, נפסיד את הדברים הקטנים שאנחנו מסוגלים להרוויח מכניסתם.
עיסאווי פריג': הדיון התקיים בשנה-שנתיים האחרונות עקב המחשבה בתחילת כניסתה.
עיסאווי פריג': אם לא היו נכנסים, לא היה מתקיים דיון.
עיסאווי פריג': זו הפואנטה, חברים.
עיסאווי פריג': זה חשוב.
עיסאווי פריג': אני רוצה אתכם בפנים כמה שיותר חזק.
עיסאווי פריג': אני לא פוחד מכם.
מירב בן ארי: יובל חלביה, יו"ר מועצת התלמידים והנוער הארצית, בבקשה.
<יובל חלביה: קודם כול צהריים טובים.
<יובל חלביה: אנחנו חברנו לכל הפעילות הזאת של בנק ישראל, פורום ועדי ההורים, משרד החינוך בשותפות נורא מלאה.
<יובל חלביה: ישבה שם נציגה, עדי, באופן מלא.
<יובל חלביה: כל השאלות שעלו כאן ועולות כאן הן שאלות כבר עלו בעבר מתוך הוועדה.
<יובל חלביה: אני אגיד שאני חושב שהמהות של הדיון הזה פה היא לא כל כך חשובה, כי בכל מקרה בשנה הבאה הבנקים לא יהיו בתוך הכיתות.
<יובל חלביה: הבנקים לא יכנסו באופן פיזי לכיתות.
<יובל חלביה: אני אגע בנקודה נוספת.
<יובל חלביה: אני חושב שכל מה שאתם מעלים כאן
<יובל חלביה: הם דברים שהם נורא מנותקים מהשטח.
<יובל חלביה: אנחנו סיירנו בתוך בתי הספר.
<יובל חלביה: אנחנו בדקנו מה קורה.
<יובל חלביה: אנחנו מקבלים משובים מהתלמידים.