GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: שילמת על מה שמופיע בחוק חינוך חובה חינם.
<שי פולטהיים: בדיוק.
<שי פולטהיים: הצורה שאני אוהב להסתכל על זה, זה לא כמה שילמתי, זה כמה קיבלתי בלי התשלום.
<שי פולטהיים: לוקח את הכסף ששילמתי, מפחית אותו מהמערכת.
<שי פולטהיים: מסכם כמה נשאר לי.
<שי פולטהיים: עכשיו בואו נדבר על חריגה.
<שי פולטהיים: צריך לשים לב שגרף החריגה שלנו הוא נמוך מהמציאות בפועל.
<שי פולטהיים: גרף החריגה שלנו לא מתחשב באותם בתי ספר שקיבלו אישור "אפיק" וגובים סכום אחר.
<שי פולטהיים: פשוט חייבים להיצמד לאיזשהו סטנדרט מבחינה מיחשובית של התהליך.
<שי פולטהיים: בית ספר שיש לו אישור "אפיק", אנחנו נצמדים לאישור "אפיק".
<שי פולטהיים: אם בפועל גובים סכום אחר כמו שראינו בהרבה בתי ספר, הגבייה לא תואמת את "אפיק", למעט בית ספר אחד, זה אומר שהיא יותר גבוהה מ"אפיק".
<שי פולטהיים: מה החריגה?
<שי פולטהיים: חריגות של עד 100 שקלים אנחנו מתעלמים מהן.
<שי פולטהיים: יכול להיות טעות של המנהל או של מישהו.
<שי פולטהיים: יש בתי ספר כאלה, אבל זה לא משמעותי.
<שי פולטהיים: נסתכל על החריגות האחרות ואנחנו רואים שב-43% מבתי הספר החריגה היא חריגה משמעותית, 500 שקל לילד.
<שי פולטהיים: יש למעלה מ-10% מבתי הספר שהחריגה, השירות שעליו גובים אושר ב"אפיק" או שלא אושר ב"אפיק", הוא של 2,500 שקלים ומעלה, ויש בתי ספר של קרוב ל-5,000 שקל.
<שי פולטהיים: הרבה כסף.
<שי פולטהיים: מכפילים את זה במספר ילדים ומספר שנים, זה סכומים אדירים.
<שי פולטהיים: עד עכשיו דיברנו על החלק של הבקרה.
<שי פולטהיים: התהליך שלנו הוא תהליך בקרתי.
<שי פולטהיים: מה זה בקרה?
<שי פולטהיים: מקבלים נתונים, בודקים אם הנתונים תקינים.
<שי פולטהיים: זה תהליך בקרה.
<שי פולטהיים: עכשיו אני אתייחס בשקף אחד לתהליך אכיפה, כי פנינו למשרד החינוך בקשר לכל מיני מוסדות, בשנה שעברה.
<שי פולטהיים: זה בעצם מה שהוביל אותנו לפיתוח המערכת.
<שי פולטהיים: פשוט זמני הטיפול היו כאלה, עשרה חודשים לבית ספר.
יעקב מרגי: כשאתה אומר עשרה חודשים, זה לא הרבה זמן, זה ממושך.
יעקב מרגי: גם הפקידות המקצועית כפופה לתהליכים משפטיים, נהלים, משמעת, בירורים, שימועים, חזרה, שלושים יום תשובה, כי גם אנחנו מגנים לפעמים על פניות שאומרים לנו, ביקשו מאיתנו לאלתר להכין - - - .
יעקב מרגי: סליחה, תן להם זמן להתארגן.
<שי פולטהיים: אני לא מלין על זמן הטיפול, אני רק חושב שאפשר לעשות אותו יותר יעיל.
<שי פולטהיים: אפשר להשתמש באמצעים ממוחשבים לייתר את החובה.
<שי פולטהיים: אז נדבר על תהליך של אכיפה.
<שי פולטהיים: אתייחס פה ספציפית לשני בתי ספר שמשרד החינוך פנה ובדק במהלך של שנה שלמה והוציא מכתבים להחזר כספים, לכן החשיבות של הזיהוי של ההורים כבר בשלב התחלתי, אותם כספים שלא צריך לשלם, אל תצפו שזה פנייה להורים, שאם תשלמו, תבואו בסוף השנה, תגידו שילמתי, לא קיבלתי, יחזירו לכם את הכסף.
<שי פולטהיים: אני אומר מניסיון, שני בתי ספר שבהם יצאו הוראות ברורות של משרד החינוך עם עותקים, כמה פעמים, להחזר כספים.
<שי פולטהיים: חריגות של עד 3,500 שקל לילד זה סכומים משמעותיים מאוד.
<שי פולטהיים: זה לא עשרה שקלים.
<שי פולטהיים: בבתי הספר האלה עד היום אין דוחות כספיים להורים על שנה קודמת.
<שי פולטהיים: זה חלק מהדרישות של משרד החינוך.
<שי פולטהיים: אין דוחות כספיים, אין ספור פניות ועד היום לא אושרו כספים.
<שי פולטהיים: אם זה נשמע לחלק מהאנשים פה סיפור חוזר, נכון, בתי הספר האלו נדונו אפילו פה בוועדה לפני שבעה חודשים, כולל מכתב של יו"ר הוועדה למשרד החינוך לטפל בעניין ואפילו מהר.
<שי פולטהיים: עד היום לא הושבו כספים.
<שי פולטהיים: זאת המצגת שלי, סקירה על איפה אנחנו נמצאים מהנתונים שאנחנו רואים.
<שי פולטהיים: אם הייתי יכול בחצי דקה נוספת להגיד מה ההמלצות שלי: אחד, כל הנתונים נמצאים במשרד החינוך.
<שי פולטהיים: יש "אפיק".
<שי פולטהיים: לשים על "אפיק" כמה כלי מחשוב מאוד פשוטים, לא יקרים.
<שי פולטהיים: אפשר לתכנת אותם גם לבד ואפשר לאתר בנתוני "אפיק" את רוב חריגות הגבייה.
<שי פולטהיים: בית ספר שגובה 15 שעות תל"ן, לבקש מהמנהל את המערכת, לעשות הצלבה.
<שי פולטהיים: כמעט תמיד כשבית ספר גובה 15 שעות תל"ן, הן לא ניתנות.
יעקב מרגי: אני כופר ב-15 שעות תל"ן.
יעקב מרגי: במיוחד כשאנחנו מדברים על חטיבות הביניים והעליונות, אני כופר.
יעקב מרגי: ידידי, מר מאיר כהן, היית גם ראש רשות, מנהל בית ספר, שר לשעבר.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, לתת לבית ספר תיכון תוספת של 15 שעות תל"ן, אני אומר בהצהרה, זה לפני עיוור לא תיתן מכשול.
יעקב מרגי: זה לתת למנהל בית ספר, תגבה, ואני יודע, אני אומר לו במילים אחרות, אני יודע שאתה לא תספק.
יעקב מרגי: רבותיי, מערכת שעות של בית ספר תיכון, אנחנו מכירים אותה פחות או יותר.
יעקב מרגי: מתי מסתיימת?
יעקב מרגי: כולנו הורים לילדים או חלקנו.
יעקב מרגי: תוסיף 15 שעות שבועיות, תחלק אותם איך שאתה רוצה.
יעקב מרגי: אתם מכירים את השעון?
יעקב מרגי: אנחנו מכשילים את מנהלי בתי הספר.
יעקב מרגי: אני רוצה לקבל את מערכת שיקול הדעת של המשרד בקטע הזה.
יעקב מרגי: לא יתכן שתוך כדי שאנחנו מקיימים דיונים על נושא לא מוסדר, מתקיים במשרד החינוך תהליך שמגדילים דרך 15 שעות.
<גור רוזנבלט: זה תמיד היה.
יעקב מרגי: 15 שעות, מתי הוגדל?
<גור רוזנבלט: מאז ומעולם.
<גור רוזנבלט: <היו"ר יעקב מרגי> לפי 15 אתה אומר שכמעט כל השבוע הילד חוזר הביתה מינימום ב-18:00 או ב-19:00 מבית ספר התיכון.
<גור רוזנבלט: גם בתי ספר דתיים, אני בא ואומר, זה לא קורה.
<גור רוזנבלט: אם יבוא בית ספר ויאמר, מערכת השעות שלי רצופה עד 19:00 בערב, 45 שעות, הכול תקני, ההורים רוצים את זה, בית הספר מסוגל לספק את זה, זה לא הדיון.
<גור רוזנבלט: אנחנו מדברים על בתי ספר תיכוניים, כמעט רגילים, שאין בהם שום דבר ייעודי וייחודי ולאשר להם שעות תל"ן מוגזמות, אני מראש מכשיל אותם.
<גור רוזנבלט: הבאתי את הדיון הזה כי אני באמת רוצה לצאת מפה עם סיכומים.
<גור רוזנבלט: זה חוזר וחוזר.
<גור רוזנבלט: כל דיוני התוכחה שלי נאמרו בכל האוקטבות האפשרויות, ויש לי נמוכות ויש לי גבוהות.
<גור רוזנבלט: אמרתי אותם בכל הטונים שאפשר.
<גור רוזנבלט: תקשיבו רבותיי, חייבת להיות פה מדיניות ברורה שנלחמים בחריגות האלה.
<גור רוזנבלט: אני מבין את האילוצים.
<גור רוזנבלט: המערכת התנהלה בהפקרות.
<גור רוזנבלט: כשאמרת דוחות שנתיים של בתי ספר, לא תקבל, אתה יודע למה?
<גור רוזנבלט: כי הבאת דוגמאות של בתי ספר שהם שייכים לא לרשויות מקומיות, לבעלויות מסוימות.
<גור רוזנבלט: זה לא משק סגור של בית הספר, זה יחד עם הארגון הארצי.
<גור רוזנבלט: אם הוא יגיש לך דוח שהוא אפס בסוף, הוא מאוזן, אתה תראה ששם לא 6% הולך לבעלות, בין 30% ל-50% הולך לבעלות.
<שי פולטהיים: תשלומי הורים לא אמור להגיע - - -
יעקב מרגי: לא אמור, אני רק אומר לך, לכן אתה לא מקבל דוחות, לכן צריכה להיות פה מדיניות ברורה של המשרד שתיאמר היום, שתיאמר בכתב, שיוצאים למערכה לתקן את כל הליקויים בסוגיית התל"ן.
יעקב מרגי: מערך שיקול הדעת באישור שעות תל"ן, צריך לחדד אותו.
יעקב מרגי: אם צריך גם לעשות רביזיה, אני אומר לכם, אני אזמן דיון מיוחד רק על מערך שיקול הדעת של אישור התל"נים.
יעקב מרגי: אני מבין שהייתה הפקרות.
יעקב מרגי: אני מבין שגופים חיו מזה, התנהלו.
יעקב מרגי: יש מנגנונים.
יעקב מרגי: צריכה להיות מדיניות ברורה מתי זה נעלם.
איציק שמולי: אדוני היושב ראש, לא זו בלבד שאישור התל"ן זה דבר חמור בפני עצמו, שאני מתנגד לו באופן קבוע, אלא שעכשיו לפחות אני מגלה בפעם הראשונה, סליחה על הנאיביות, שגם כאשר נגבה תל"ן, לא תמיד מובטחת התמורה בצידו.
איציק שמולי: בשבילי זה חידוש.
איציק שמולי: הכשל של הרגולטור כאן הוא בעצם כפול, קודם כל במדיניות של התקצוב שאנחנו נאבקים מזה זמן, שבעצם המשמעות שלו זה הסרת האחריות מהמדינה והעברת הנטל להורים, אבל מילא זה, אז כבר גובים כסף מההורים, אז עכשיו משרד החינוך לא בודק שבאמת יש תמורה בגין הדבר הזה?
מאיר כהן: מה שלא נעשה, ושוב, כל הסדר שנעשה, והזכרת שהייתי מנהל בית ספר.
מאיר כהן: בתקופתי התעסקנו בתל"ן אחרי הצהריים עם שעות מאוד מוגדרות.
מאיר כהן: לא חרגנו בשקל אחד, אבל כל מה שנעשה, אנחנו מבחינת מכשירים את השרץ.
מאיר כהן: הדבר הזה הוא שרץ במערכת החינוך, ולצערי שרי חינוך, בתוכם גם שר החינוך, יאיר ממפלגתי ואנשים טובים, ידעו שבבתי ספר, במיוחד בבתי ספר מיוחדים כאלה ואחרים, במיוחד בבתי ספר של דתיים, לצערי הגדול, אפשרו את ההפקרות הזאת של גיוס כספים מדאיג.
מאיר כהן: לא זו בלבד שאסור לה למערכת ציבורית להרשות פריצות שכזאת, אני קורא לזה פריצות, מערכת ציבורית שמאפשרת לבית ספר מסוים לגבות עוד 4,000, 5,000 שקל בשנה ולתת משהו אחר, זה בדיוק מה שמייצר פערים.
מאיר כהן: כמו שאמר חבר הכנסת שמולי, אם כבר אישרו, אז מערכת החינוך, אין לה שום רגולציה שבודקת לאן הכספים האלה הלכו.
מאיר כהן: זה לא להעמיד מכשול בפני עיוור, זה לאפשר למנהלי בתי ספר.
מאיר כהן: אני לא חושד במנהלי בתי הספר שהם לוקחים את זה לכיסם, רק כשאתה מסתכל על ה- budget של בית ספר ואף אחד לא בודק אותך, אז אתה מהר מאוד מוצא את עצמך לוקח מכאן ושם כאן ובמיוחד כשאין תשקיפים שאתה מוסר להורים במהלך השנה, לכן לדעתי הקריאה לא צריכה להיות לעשות הסדרה לזה.
מאיר כהן: מה זה הסדרה לזה?
מאיר כהן: הסדרה לזה, זה אוקי, תמשיכו לגבות 4,000 שקלים, תמשיכו לגבות 5,000 שקלים.
מאיר כהן: אני יודע מה קורה בדימונה.
מאיר כהן: לישיבה שיש בדימונה תלמידים מצטיינים לא הולכים כי אין להם כסף לשלם.
מאיר כהן: הישיבה של רבי דוד תורג'מן, אתה מכיר אותה, זה הון תועפות.
מאיר כהן: תלמידים הולכים ללמוד בירוחם ובאופקים כי בישיבה בתוך העיר מבקשים מהם 5,000 שקל ואין להם כסף לשלם, אז מה אנחנו נעשה?
מאיר כהן: אנחנו נשב פה בוועדה ונגיד, אוקי, חבריה, תמשיכו, רק תוציאו דף שמראה להורים שאכן הדברים קורים?
מאיר כהן: אני חושב שהטיפול צריך להיות טיפול לעומק.
מאיר כהן: יש מקומות שבהם כחברי כנסת אנחנו צריכים להגיד, בחינוך הציבורי אין מקום לתופעות שכאלה.
מאיר כהן: אם יש תל"ן אחרי הצהריים, שיהיה אחרי הצהריים.
מאיר כהן: עוד דבר שתבדקו, האם שעות התל"ן הופכות להיות לשעות רוחב.
יעקב מרגי: גם כזה יש.
מאיר כהן: אני מקבל שעת תל"ן ויש לי עשרים חבר'ה במתמטיקה, אני רוצה לתת שתי קבוצות קטנות של עשר, אני לוקח שעת תל"ן ושם אותה ליד.
מאיר כהן: אסור לעשות את זה.
יעקב מרגי: עוד נקודה שרציתי לומר בדברים שלי, שהגיע הזמן שמשרד החינוך יכתוב מה הסנקציה לבתי ספר שלא מדווחים קודם כל ב"אפיק".
<גור רוזנבלט: הסנקציה כתובה.
מאיר כהן: גם כתוב לא להפלות בנות מזרחיות.
מאיר כהן: מה זה כתוב?
יעקב מרגי: אנחנו רואים שבבתי ספר שמדווחים ב"אפיק" יש שיפור הולך וגדל, אבל עדיין יש בתי ספר סוררים.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה הסנקציה.
יעקב מרגי: אני אתן רשות דיבור לחברים שביקשו את רשות הדיבור.
<ורד וינדמן: אני בכל זאת אומר, והדברים כבר נאמרו על ידי חבר הכנסת כהן ואני אומר את זה.
<ורד וינדמן: המועצה לשלום הילד אומרת כבר הרבה מאוד שנים שצריך לבטל כליל את תשלומי ההורים.
<ורד וינדמן: אי אפשר לבטל רק חלק מתשלומי ההורים, כי אנחנו יודעים מה קורה עם התל"ן.
<ורד וינדמן: מכניסים לתל"ן את כל מה שלא מצליחים להכניס במקום אחר, ואם מישהו מחפש מתכון לאי שוויון ולפערים שאנחנו רואים גם כשיש שיפורים במדדים שמציג משרד החינוך במבחנים השונים הבינלאומיים ואחרים, אם מישהו מחפש מתכון לאי שוויון והגדלת אי שוויון, התל"ן הוא מתכון בטוח לעשות את זה.
<ורד וינדמן: מעבר לתל"ן, וסליחה אם לא שמעתי היטב מהמצגת, אנחנו יודעים ומגיעות אלינו פניות, שגם אם לא קוראים לזה תל"ן, קוראים לזה כל מיני שמות שונים ומשונים, "תרומות לבית הספר", כל מיני תוכניות שמגישים משהו חד פעמי ואחרי חודש עוד משהו חד פעמי, אז המציאות מתנהלת בצורה נפרדת מכל ההסדרה ולכן אסור להסתפק, בטח לא לשנה הבאה, בהסדרה, כי זה בדיוק אומר להכשיר את השרץ.
<ורד וינדמן: זה בדיוק זה.
<ורד וינדמן: אם אנחנו נמשיך במתכונת הזו, אנחנו נגיע לשנה הבאה לישיבה הקבועה, החגיגית, והכלבים ינבחו והשיירה תמשיך לעבור.
<ורד וינדמן: זה מתכון בטוח לחוסר שוויון.
<ורד וינדמן: תראו, המערכת רוצה ולא רוצה.
<ורד וינדמן: משרד החינוך מגיע כל שנה לדיונים כאן ואומרים, לא, אנחנו לא מעוניינים בתשלומי הורים, אבל עושים הסדרות למיניהן, מערכות למיניהן ואפילו בזה אנחנו רואים, אין עמידה.
<ורד וינדמן: מה שעשו ההורים בצדק רב ובדקו כדי לעזור לעצמם, משרד החינוך היה צריך לעשות.
<ורד וינדמן: הוא היה צריך ליצור מנגנון כזה של בדיקה ואכיפה, ובסופו של דבר, בדיוק כמו שתשלומי ההורים, ההורים גם מממנים את מערכת החינוך באופן לא שוויוני, כי מי שיכול, מממן יותר, וגם בודקים את החריגות במקום שהמדינה תעזור לעצמה, אז אנחנו ממשיכים עם הנצחת הפערים ואי השוויון.
<ורד וינדמן: אנחנו ניסחנו טיוטה של הצעת חוק שמבקשת לבטל כליל את תשלומי ההורים.
<ורד וינדמן: נוכח מה שעלה בוועדה סביב התל"נים, הצענו כפשרה, שאני אומרת, אני לא שלמה עם הפשרה הזאת.
<ורד וינדמן: הצענו לפחות כפשרה את התל"ן לגבות באופן דיפרנציאלי כדי שלפחות אנחנו נוכל לעשות משהו לתיקון אי השוויון הזה.
<ורד וינדמן: אם יש בעיה משמעותית, לאומית במדינת ישראל בקשר לילדים - - -
יעקב מרגי: לא את התל"ן, את תשלומי ההורים.
יעקב מרגי: את התל"ן, דיפרנציאלי?
<ורד וינדמן: אנחנו רצינו לבטל כליל את תשלומי ההורים וגם את התל"ן, אבל כפשרה הצענו את התל"ן כדיפרנציאלי, אבל אני אומרת, אם יש בעיה אחת, היא בעיה לאומית של מדינת ישראל, של ילדים, היא קודם כול לפני הכול, הסיפור של הפערים ואי שוויון.
<ורד וינדמן: אסור לנו לתת לזה יד.
יעקב מרגי: האישור של התל"ן יהיה דיפרנציאלי.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, דוגמא שהציג מאיר כהן, דימונה.
יעקב מרגי: לממלכתי-דתי, לציבור הדתי, בית ספר תיכון היחיד שמבחינתם הוא ראוי וברמה, זאת הישיבה התיכונית.
מאיר כהן: אתה צודק לגמרי.
יעקב מרגי: אז אני אשאל אתכם שאלה.
יעקב מרגי: אם כרטיס הכניסה זה תשלום - - -
יעקב מרגי: גור, מה הכעס של כולם פה?
יעקב מרגי: זה קורה, אני אסביר לך למה.
יעקב מרגי: אתם באתם למוכשר בצדק.
יעקב מרגי: אמרתם, אתם רוצים פריבילגיה כזו, סלקציה בכניסה, תנאי קבלה, יש שעות פיקוח באחוזים מסוימים, ליבה באחוזים מסוימים, תתקצבו באחוז מסוים פחות.
יעקב מרגי: סתמתם את הפה לכולם, בצדק, למרות שהטענה אומרת, ילד צריך לקבל מהמדינה כל דבר.
יעקב מרגי: אני לא שם, אבל יש לכם טענה להיאחז בה.
יעקב מרגי: לא יתכן בממלכתי, כל שקל בממלכתי-דתי שאנחנו כמדינה נותנים עוד מקדם לשיעורים הייחודיים שנותן להם את ההצדקה להיקרא ממלכתי-דתי או ישיבה תיכונית, שהפכו להיות תיכונים כמעט רגילים, אני עדין וזהיר.
יעקב מרגי: לא יתכן שם להגיד, אני לא בודק, לאפשר להם.
יעקב מרגי: אם מאיר אומר 5,000, חזקה עליו שהוא יודע.
יעקב מרגי: 5,000 ₪ דני כניסה.
יעקב מרגי: אתה סוגר את בית הספר התיכון, הממלכתי, של המדינה, של הממלכה, בפני תושבים ואזרחים מן השורה.
יעקב מרגי: זה מקומם כשלעצמו.
יעקב מרגי: אני אומר לך, צריך להיות דיון בנפרד על מערך שיקול הדעת של המשרד.
יעקב מרגי: אני אזמן אותו.
יעקב מרגי: לא אדבר בסכומים, לא אדבר בשקלים.
יעקב מרגי: אני רוצה לעזור לך, מר גור רוזנבלט, שאתה עומד במחלקה שהיא כמעט בלתי אפשרית.
יעקב מרגי: אני אומר לך, במציאות שאתה חי בה מקצועית, זה כמעט בלתי אפשרי, לכן אני גם נמצא באיזה קושי.
יעקב מרגי: אני בדרך כלל ידוע כאדם שאין לו קשיים.
יעקב מרגי: מי שראה, כמעט חוק המרכולים נפל באותו לילה בצעקות שלי.
יעקב מרגי: רציתי ללכת הביתה פשוט ולהפיל אותו.
יעקב מרגי: אני יודע להיאבק, יודע לטפל בבעיות.
יעקב מרגי: פה אתם נמצאים במציאות בלתי אפשרית, אבל מישהו צריך לבוא, לחתוך.
יעקב מרגי: סליחה, אתה רוצה להיות בית ספר תיכון, לקבל ממני, מהממלכה?
יעקב מרגי: הנה התנאים שלי.
יעקב מרגי: נתתי לך אישור?
יעקב מרגי: אני אוודא.
יעקב מרגי: אתם יודעים לבדוק כשאתם רוצים.
יעקב מרגי: דעו לכם, משרד החינוך מצטיין בשנים האחרונות בפיקוח ובקרה על אגף מוסדות תורניים.
יעקב מרגי: יש כאלה שמתלוננים על אכיפת יתר.
יעקב מרגי: אני לא מתלונן.
יעקב מרגי: אני אומר, זה המודל, כזה ראו ועשו.
יעקב מרגי: כמו שאתם עושים בכוללים, בישיבות, את אותן ביקורות תעשו.
יעקב מרגי: נתת צ'ק, נתת אישור תל"ן, נתת המחאה כבדה.
יעקב מרגי: לא יתכן שלא לבדוק.
יעקב מרגי: נתת המחאה עוד לפני כן.
יעקב מרגי: נתת המחאה את שעות התקן שלך.
יעקב מרגי: אומרים לך פה ההורים, תיעזר בזה.
יעקב מרגי: יש תופעה שמנהלי בתי הספר לא מקבלים כסף ולא נותנים את התמורה על שעות התקן.
יעקב מרגי: יכולה להיות תקלה, אבל כשהפיקוח שלך מקבל מערכת שעות של בית הספר שרואים שזה סדרתי, מערכת שעות שלא מקובלת, שאומרת לך במילים אחרות, אני גונב את המדינה, אני לא משתמש נכון במשאבים של המדינה, צריכה להיות נורית אזהרה.
יעקב מרגי: אני מתפלא על המחלקות המשפטיות של משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני אומר לך, לירן, לא יתכן.
יעקב מרגי: אני באתי משם.
יעקב מרגי: אני יודע מה זה לשכות משפטיות.
יעקב מרגי: אני יודע כמה זה נהלים.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, ידעתם לעצור לנו.
יעקב מרגי: מאיר גם היה שר.
יעקב מרגי: ידעתם לעצור לנו דברים שהיו בשורש המדיניות שלנו כשרים, דברים שלא היו מוסדרים.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, בסוגיה הזו של תל"נים יש הפקרות.
יעקב מרגי: תעצרו, תבדקו.
יעקב מרגי: בחיל האוויר יש תאונת אימונים, עוצר אימונים, אבל אתם ממשיכים, ואנחנו, סליחה על הביטוי, נובחים ונובחים ונובחים.
יעקב מרגי: אני אומר לך, המחלקה של גור נמצאת במציאות בלתי אפשרית.
יעקב מרגי: תעזרו להם אתם.
יעקב מרגי: כנסו, תעצרו.
יעקב מרגי: פתאום שם אתם אדישים.
יעקב מרגי: פיצ'י.
<גבריאל דובינר: קודם כול אני רוצה להגיד לך תודה רבה על הדיון הזה, דיון חשוב מאוד, ובכלל הנושא הזה שעולה יום יום בכותרות והגיע הזמן שנעשה לו סוף.
<גבריאל דובינר: לא יכול להיות, הנושא של התל"ן הזה, שאני מתייחס רק לתל"ן.
<גבריאל דובינר: לא יתכן מצב שאנחנו ניתן יד.
יעקב מרגי: לא, בשגרה אתה מתעסק בכלל עם תשלומי הורים.
יעקב מרגי: הדיון הזה, אתה מתייחס לתל"ן.
<גבריאל דובינר: לא, גם על התל"ן.
<גבריאל דובינר: אני מתעסק גם עם התל"ן, כי בעיניי המטה של המחאה, של המאבק הגדול הזה, אנחנו מתנגדים בתוקף לכל הפרטה.
<גבריאל דובינר: התל"ן הזה הוא הפרטה של המערכת החינוכית.
<גבריאל דובינר: אנחנו פה יכולים לחפש מיליון פתרונות, מיליון דיונים.
<גבריאל דובינר: מגיע לאותו מצב כמו שקרה עם חברות כוח האדם.
<גבריאל דובינר: קמו ואמרו, רגע, עובד שעובד בחברת כוח אדם, אחרי תשעה חודשים הופך להיות עובד החברה.
<גבריאל דובינר: הלכו אחרי כמה חודשים, אני לא חברת כוח אדם, אני נותן שירות, וככה מוצאים את הקומבינה.
<גבריאל דובינר: קומבינה מביאה קומבינה, בגלל שהפרטת החינוך, ברגע שהכסף במרכז העניין ולא אותו ילד, ככה קורה הנזק.
<גבריאל דובינר: אנחנו צריכים להפסיק את התל"ן הזה.
<גבריאל דובינר: אני חייב להגיד עוד מילה.
<גבריאל דובינר: עם כל הכבוד לוועדה והיא מאוד חשובה, וכל הכבוד לכנסת, האצבע המאשימה בנושא של התל"ן הוא גם לנו ההורים, כי אם ההורים, לא היינו מאשרים את התל"ן ואומרים, אדוני, השנה פורום ההורים - - -
יעקב מרגי: חבריי, אני רוצה לומר לכם, באחד הדיונים הקודמים פנתה אלי אימא, עובדת בכירה כאן בכנסת.
יעקב מרגי: היא אמרה לי, תקשיב, אתה לא רוצה לרדת מהנושא הזה של התל"ן?
יעקב מרגי: אמרתי לה, למה?
יעקב מרגי: אמרה לי, שמע, אני משלמת תל"ן, והיא משלמת "כבד".
יעקב מרגי: אמרתי לה, אני לא בא למנוע ממך לשלם.
יעקב מרגי: היא אמרה לי, לא, אני רוצה לשלם.
יעקב מרגי: אני עברתי כתובת, עברתי לגור בשכונה מסוימת כדי שהילדה שלי תלמד בבית הספר, אם אני לא טועה, מדעים-מוסיקלי, ליד"ה, ואני רוצה.
יעקב מרגי: אמרתי, אבל את לא מקבלת תמורה.
יעקב מרגי: אני בודק רק אם את מקבלת תמורה בעד התשלום שלך.
יעקב מרגי: היא אמרה לי, לא מעניין אותי גם שלא אקבל שום תמורה.
יעקב מרגי: חשוב לי שהילדה שלי תהיה בליד"ה.
יעקב מרגי: למרות שאנחנו אשמים כהורים, התשואה לא תבוא מההורים.
יעקב מרגי: טובה המחאה שאתה מקיים, התנועה שאתה מוביל.
יעקב מרגי: אני מקווה שתצליח, אבל אני לא רוצה לרפות ידיים לא של משרד החינוך ולא שלי כנבחר ציבור.
יעקב מרגי: ההורים צריכים להתאגד, אבל אני אומר לך, יהיה לך קשה לאגד את כל ההורים.
<גבריאל דובינר: רק לסיום דבר שהיה לי מאוד חשוב להגיד.
<גבריאל דובינר: אני רוצה להגיד תודה רבה לשי ולמירית שיש שיתוף פעולה איתנו ושאנחנו שולחים ניירות.
<גבריאל דובינר: האמת, לא נתקלתי במקרה שלקח שבוע.
<גבריאל דובינר: תוך 48 שעות "גג" אנשים מקבלים את הדוחות.
יעקב מרגי: בגלל זה ההכנסות הכי גבוהות הן בסטרטאפ, לא במגזר הציבורי.
<גבריאל דובינר: נכון, אבל גיליתי דרך אגב כאן שבית הספר של הילדים שלי לוקחים 6 שעות תל"ן.
<גבריאל דובינר: אמורים לקבל 36 שעות פלוס ה-6 שעות, זה 42.
<גבריאל דובינר: בסופו של דבר מקבלים 32 שעות.
מסעוד גנאים: שאלת הבהרה למי שיודע להשיב.
מסעוד גנאים: אני לא עקבתי, לא הייתי בכל הדיונים.
מסעוד גנאים: בכמה מדובר?
מסעוד גנאים: הכוונה, התל"ן, התוכניות האלה.
יעקב מרגי: תלוי כמה שעות אישרו להם.
מסעוד גנאים: אז אנחנו לא יכולים לכמת את זה, הכוונה, הורים או כל בית ספר בנפרד.
מסעוד גנאים: בכמה כסף מדובר?
<גור רוזנבלט: 3,180 שקל מקסימום לילד, ללא תוספות.
יעקב מרגי: זה יכול להגיע גם ל-3,800 ול-8,000.
יעקב מרגי: יש לי דוגמא של 8,000.
<גור רוזנבלט: זה המינימום החוקי.
יעקב מרגי: מסעוד, בחברה החרדית אתה יכול לחלום בלילה שאתה הופך להיות ראש מוסד.
יעקב מרגי: אתה קם בבוקר, מקים בית ספר או כולל או ישיבה.
יעקב מרגי: יש פה תמריץ שלילי כלכלי שאנחנו מאפשרים אותו.
יעקב מרגי: זה מחליש.
יעקב מרגי: לפני שלושים וחמש שנה, כמה ישיבות הסדר היו?
יעקב מרגי: על כף היד.
יעקב מרגי: היום כל מי שחולם להקים ישיבת הסדר, מקים 8, 9, 10, 15 ואז זה מחליש את אותם בתי ספר.
יעקב מרגי: אנחנו מאפשרים זאת.
יעקב מרגי: יש פה אינסנטיב של כסף.
יעקב מרגי: רצית שאלה.
איציק שמולי: כמובן כפי שאמרתי קודם, מדובר לדעתי בתועבה שנמצאת בתוך מערכת החינוך שלנו, שגם מרחיבה את הפערים וגם גורמת להסרת האחריות לחינוך באופן שוויוני על ידי המדינה.
איציק שמולי: הביקורת שלי כפי שאמרתי אותה קודם, היא בעיקר כלפי משרד החינוך שלא זו בלבד שמאפשר את המדיניות הזאת, אלא גם כאשר היא מתבצעת, הוא לא טורח לבדוק שאכן כנגד התל"ן יש תמורה וההורים אכן מקבלים משהו.
איציק שמולי: בהקשר הזה, אדוני היושב ראש, השאלה שלי מופנית דווקא לארגוני ההורים.
איציק שמולי: אני שואל, אולי אתם תוכלו לדייק אותי.
איציק שמולי: להבנתי, בהסכם האחרון שנעשה בין ארגוני ההורים לבין משרד החינוך, אני לא יודע אם זה היה הסכם או הסכמות בעל פה או בכתב.
יעקב מרגי: תזכירו להם, יש עכשיו דיוני תקציב.
יעקב מרגי: הם התחייבו להניח את זה על שולחן דיוני התקציב.
איציק שמולי: תקנו אותי אם אני טועה, אבל הייתה אמירה שאני הבנתי אותה כך, שארגוני ההורים מקבלים את המדיניות הזו של בעצם מניעת הזכות של ילדים להשתתף בפעולות כאלו ואחרות אם בעצם בית הספר סבור שיש פה התנגדות אידיאולוגית של ההורים לשלם את הכסף.
איציק שמולי: אם זה אכן המצב, בעיניי זה דבר חמור מאוד.
יעקב מרגי: יש איסור חמור, חד משמעי, למנוע מילד להשתתף בפעילות כלשהי, בית ספרית, בגלל תשלומי הורים.
יעקב מרגי: לירן, דייקתי?
<לירן שפיגל: מטעמים של מצוקה כלכלית אסור למנוע מתלמיד להשתתף.
יעקב מרגי: האבא עכשיו לוחם אידיאולוגי, הילד הוא תלמיד מן המניין, הוא אזרח מדינת ישראל, מופיע בתעודת הזהות של אבא שלו.
<לירן שפיגל: אם החליטו לעשות את תוכנית הלימודים בסוף היום, אז אין חובה לשתף - - -
יעקב מרגי: טיול.
יעקב מרגי: אני אבא סורר, יש לי כסף ואני חבר כנסת והבן שלי רוצה להשתתף בטיול ואני לא שילמתי תשלומי הורים.
יעקב מרגי: יש להם זכות למנוע זאת?
<לירן שפיגל: יש להורים פררוגטיבה ואם הורה מחליט שהוא לא רוצה לשלם, אז צריך להפעיל שיקול דעת בכל מקרה ומקרה, אבל יכול להיות שאפשר יהיה לסרב, כי אם ההורה החליט שהוא לא משלם, אז הוא לא משלם.
יעקב מרגי: אבל הילד רוצה להשתתף בטיול.
<לירן שפיגל: בגלל זה אני אומר שצריך להפעיל שיקול דעת.
<לירן שפיגל: יש מנהלים שכשהם נתקלים במקרה כזה, אז הם רואים את הילד ומפעילים שיקול דעת וילד כזה ישתתף.
איציק שמולי: הבנתי מה אמרת, אדוני נציג משרד החינוך, והבנתי בעיקר מה לא אמרת.
איציק שמולי: שום דבר בהכשרה של מנהל בית ספר ולא של מורה הופך אותו להיות עובד סוציאלי או חוקר שיודע לבחון האם באמת יכולתו של הורה לעמוד בתשלומים או לא לעמוד בתשלומים היא יכולת אמיתית או לא אמיתית, ולכן אדוני היושב ראש, שיתוף הפעולה של ארגוני ההורים עם הדבר הזה, אם בהסכמה או אם בשתיקה, זה באמת מבחינה גם חינוכית וגם ממלכתית, לדעתי זה פשוט דבר שהוא מתועב.
איציק שמולי: ארגוני ההורים צריכים לעמוד כנגד הדבר הזה.
איציק שמולי: ארגוני ההורים חייבים לעמוד כנגד הדבר הזה.
איציק שמולי: קל לנו לבוא לפה ולחבוט בעיקר במשרד החינוך, אבל איך אתם משתפים עם הדבר הזה פעולה?
איציק שמולי: זה דבר חמור מאוד.
דב חנין: אני מצטרף כמובן לדברים שאמר חברי, חבר הכנסת איציק שמולי, לפניי, ואני רוצה להעיר הערה כללית ולהציע הצעה מעשית.
דב חנין: ההערה הכללית היא שכל המערכת הזו של תשלומי ההורים, חייבים להפסיק אותה.
דב חנין: אנחנו לא מדברים על כמה, אנחנו לא מדברים על באיזו צורה, אנחנו לא מדברים על השאלה האם יכול או לא יכול.
דב חנין: כל המבחנים האלה מובילים אותנו למקום הלא נכון.
דב חנין: אנחנו צריכים לחזור לעיקרון הבסיסי של מערכת חינוך שהיא בחינם, היא לא מבוססת על חקירת יכולת, היא לא מבוססת על היכולת לבלוש אחרי התלמיד או לנסות לנתח את אישיותו של ההורה ולראות האם הוא סתם סרבן, האם הוא סרבן אידיאולוגי, סרבן מצפוני, אין לו כסף.
דב חנין: כל הדברים האלה לא רלוונטיים.
דב חנין: החוק הוא חוק של חינוך חינם.
דב חנין: ארגוני ההורים צריכים להילחם על הדבר הזה גם כדי להגן על הורים שלא יכולים לשלם, עוד יותר מהם, כדי להגן על הילדים ובעיקר להגן על דמותה של מערכת החינוך שלנו.
דב חנין: כל הרעיון שאומר שבית ספר יכול לקנות דברים מחוץ למערכת החינוך ועל זה אחר כך ילדים צריכים לשלם כסף או ההורים שלהם צריכים לשלם כסף, זה רעיון שהורס את כל הבסיס הזה של חינוך חינם שהוא אחד ההישגים הכי משמעותיים של מערכת החינוך שלנו לפחות ברמת העיקרון.
דב חנין: אדוני היושב ראש, כיוון שהדיונים האלה חוזרים כל הזמן, אני חושב שאנחנו צריכים לקבוע איזושהי תוכנית עם לוחות זמנים.
דב חנין: אם אנחנו מקבלים את המטרה הזו שאנחנו רוצים לראות מערכת חינוך שהיא מערכת חינוך חינמית, אנחנו צריכים לקבוע איזושהי תוכנית עבודה, להציג אותה בפני הממשלה ולנסות נהל עליה דיאלוג.
דב חנין: אם אפשר יהיה בדיאלוג הזה להגיע להסכמות, מה טוב, ואם אי אפשר יהיה לנהל דיאלוג ולהגיע להסכמות, לצאת למאבק.
מאיר כהן: אני הגשתי, אדוני, הצעת חוק שנדחתה לצערי על ידי משרדי האוצר והחינוך.
יעקב מרגי: גם יוסי יונה הגיש הצעת חוק.
מאיר כהן: לפטור הורים מתשלומי טיולים שנתיים.
מאיר כהן: בדקתי במערב אירופה.
מאיר כהן: ברוב המדינות במערב אירופה, חמישה ימי טיול הם בילד אין בתוך המערכת.
מאיר כהן: גם תמחרתי את זה, 260 מיליון שקלים.
דב חנין: אגב, כולל לפעמים טיולים מחוץ לגבולות המדינה באירופה.
מאיר כהן: כן, כן, שם עם רכבות.
מאיר כהן: בדקתי את זה.
מאיר כהן: זה עולה כ-260 מיליון שקלים.
מאיר כהן: חשבתי שראוי באמת מהפרספקטיבה הזאת שאמרת, שאני זוכר איך התפתלנו כמנהלי בתי ספר בתוך הכיסאות שלנו.
מאיר כהן: זה הדבר הכי נורא שאתה צריך פתאום להגיד להורה, תביא את תלושי השכר שלך ובוא נעשה משהו.
מאיר כהן: אז משרד החינוך אמר שהיום הוא נותן איזו קרן לטיולים.
מאיר כהן: הלכתי למנהלים ובדקתי.
מאיר כהן: אכן הקרן הזאת עושה קצת טוב, אבל היא עדיין לא פותרת את הבעיה.
מאיר כהן: לשאלתך, אדוני, ב-99% מהמקרים הילדים לא יוצאים לטיולים.
מאיר כהן: מה שאנחנו עשינו בדימונה ועשו את זה בבאר שבע בזמנו, זה שמראש הודענו להורים שאנחנו גובים 20 שקלים יותר.
מאיר כהן: אגב, ההורים הסכימו.
מאיר כהן: כשבאנו להורים ואמרנו, הטיול עולה 200 שקלים, אתם תשלמו 220 שקלים, כי עם ה-20 שקלים הנוספים אנחנו עוזרים לילדים שצריכים, עשינו את זה באמת בהסתר שחלילה לא יפגעו, הסכימו ההורים, אבל שתדעו, יש אלפי ילדים שלא יוצאים לטיולים שנתיים כי אין להם כסף לשלם ולא נעים להם לבוא לחדר המנהל ולבקש הנחות.
יעקב מרגי: יואל זהורי.
מאיר כהן: יואל, אתם שייכים לוועד ההורים המרכזי?
<יואל זהורי: אני מירושלים.
<יואל זהורי: אין ועד הורים שמייצג אותנו.
<יואל זהורי: הוועד הזה מבחינתו לא מייצג אותנו.