GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מסעוד גנאים: הייתה תוכנית החומש בקשר לקליטת המורים והמורות הערביות במערכת החינוך היהודית או העברית.
מסעוד גנאים: לא יודע איפה הגענו בה.
יעקב מרגי: תקבל היום עדכונים על הכול.
מסעוד גנאים: בקשר למכללות, אדוני היושב ראש, צריך שיהיה דיון רציני על עניין מכללות ההוראה בחברה הערבית כדי שבאמת גם הם יתרמו את תרומתם בקשר לאיכות ההוראה ובקשר גם לפתור את הבעיה שלפנינו.
חנין זועבי: האמת שאתה תפסת את העניין ואתה הצגת אותו בצורה נכונה כאזהרה למצב חירום.
חנין זועבי: כמו שאמר מסעוד, זו אינפלציה בכמות, זו רדידות וירידה באיכות המורים.
חנין זועבי: כבר אנחנו מאבדים את התלמידים בצורה הזאת.
חנין זועבי: אנחנו עוקבים אחרי ההישגים של הלימודים.
חנין זועבי: אני רוצה ארבע פתרונות לסוגיה של הכמות והאינפלציה בכמות המורים, אבטלה, ואני רוצה אסטרטגיה שרלוונטית לעניין האיכות.
חנין זועבי: יש ארבע דרכים לטפל באבטלה ובאינפלציה.
חנין זועבי: יש מחסור של כיתות לימוד.
חנין זועבי: רק לפתור את המחסור הזה בכיתות לימוד, 5,000 כיתות לימוד יש מחסור.
חנין זועבי: אם אתה תיבנה את ה-5,000 כיתות לימוד, אתה תכניס מאות.
חנין זועבי: יש אבטלה בגלל שיש גם מחסור בבתי ספר ומחסור בכיתות לימוד.
חנין זועבי: שניים, תנאי פנסיה.
חנין זועבי: יש מורים ערבים שכבר יותר משלושים-ארבעים שנים, הם רוצים לצאת מהמערכת, והתנאים, אין שום משא ומתן חיובי וגמיש בין המורים לבין מערכת החינוך.
חנין זועבי: אם מערכת החינוך תגיד, אנחנו רוצים מורים איכותיים, ומורה שכבר לא רוצה ללמד, משמעם לו, הוא לא רוצה לתרום ולא יכול עוד לתרום, אז אוקיי, אנחנו נתרום לאיכות ואנחנו נפתר ממאות מורים שהם יותר משלושים ושלושים וחמש שנה, אז אנחנו לא יכולים גם לוותר על המסלול הזה, על המחשבה הרצינית שאנחנו משפרים קצת את תנאי הפנסיה, אדוני היושב ראש.
חנין זועבי: אסטרטגיה שלישית, הזכיר אותה מסעוד, הכוונה.
חנין זועבי: 50% מהנשים רוצות להיות מורות.
חנין זועבי: אין אפשרות שמערכת החינוך תספוג ותעכל את המספרים האלה.
חנין זועבי: אתה אמרת ובצדק, אנחנו צריכים לאמץ את האסטרטגיה של מיפוי מחסור ומיפוי מסלולי הכוונה ומיפוי מה המחסור במקצועות אחרים ולכוון את הסטודנטים.
חנין זועבי: זה פתרון רביעי.
חנין זועבי: אלה ארבעת הדברים הפרקטיים של הכמות.
חנין זועבי: עכשיו של איכות.
חנין זועבי: זה נכון מה שאמרת.
חנין זועבי: צריכים דיון אחר ומחשבה ואסטרטגיה אחרת על איכות המורים, ופה אנחנו צריכים להיות מאוד נועזים ואמיצים להגיד, כן, יש תעשיית פערים במכללות ויותר במכללות הערביות מאשר במכללות הכלליות.
יעקב מרגי: נקבע דיון לעוד שבועיים.
חנין זועבי: יש מדיניות ואנחנו יודעים, לא להכשיל סטודנטים.
חנין זועבי: אנחנו יודעים שיש מין הוראות, מין מדיניות סמויה, כל מי שנרשם, מתקבל, כל מי שמתקבל, יוצא עם תעודת בגרות.
חנין זועבי: לא מכשילים, אז אין שום קריטריונים איכותיים.
חנין זועבי: אנחנו מקריבים את התלמידים שלנו, אנחנו מקריבים את העתיד שלנו.
אחמד טיבי: לפני מספר ימים כששוחחתי איתך במליאה אחרי שירדן צור פרסמה את הכתבה המצוינת ב"הארץ", אמרת לי שקיבלת איזה שמונה עשרה פניות מעמיתיי.
אחמד טיבי: זה רק מראה לך כמה הנושא מציק, כמה הנושא חשוב.
אחמד טיבי: אני רוצה לומר לך, אדוני, ואתה חבר כנסת ותיק.
אחמד טיבי: דיברנו מספר ישיבות עם שר החינוך גדעון סער, עם שר החינוך שי פירון, עם שר החינוך נפתלי בנט.
אחמד טיבי: רק לפני כמה ימים נפגשנו עם המנכ"ל שמואל אבואב בנושא הזה, והגברת סוניה פרץ כמובן הייתה בישיבה.
אחמד טיבי: זה נושא שנמשך לאורך שנים ויש רושם שמספר המורים והמורות עולה ולא יורד, כי לא מוצאים פתרון דרסטי.
אחמד טיבי: מה יכול לסייע כדי לפתור את המצוקה הזאת שהיא לא רק מצוקה פדגוגית-חינוכית, היא הפכה להיות חברתית-כלכלית של טרגדיה אישית משפחתית לעיתים?
אחמד טיבי: מישהי בכתבה אמרה, שבע עשרה שנים.
אחמד טיבי: אני נפגשתי עם מספר מורים ומורות בפעם השנייה לפני מספר שבועות.
אחמד טיבי: כל אחד, יש לו סיפור, והסיפור הוא כל כך משכנע.
אחמד טיבי: הוותיקים האלה, משרד החינוך אומר, אנחנו רוצים את המצוינים והחדשים.
אחמד טיבי: אני בעד לעודד מצוינות בהוראות, כי איכות המורה לפי דוח מקנזי היא המשפיעה והפקטור החשוב ביותר לקביעת איכות התלמיד והצלחות התלמיד.
אחמד טיבי: יש גורמים נוספים, אבל אי אפשר שבגלל השיקול הזה, לזרוק את כולם ולנטוש אותם לנפשם, לכן הצענו, א', שיגויסו תקציבים כדי לקלוט את המורים האלה או חלק גדול או חלק מהמורים האלה, מספר אלפים.
אחמד טיבי: ב', המחסור הכרוני שנמשך מזה שנים רבות בחדרי לימוד, זה פר תקציב.
אחמד טיבי: אפשר לפתור את זה, לבנות יותר.
אחמד טיבי: שלוש, בתי ספר יהודיים.
אחמד טיבי: מורים ערביים יכולים וצריכים להתקבל ללמד בבתי ספר יהודיים, לאו דווקא בשפה הערבית - במתמטיקה, בביולוגיה, בנושאים אחרים.
אחמד טיבי: יש מאות מורים ערביים בבתי ספר יהודיים והם סיפור הצלחה למרות המורכבות של המצב כפי שאומרים.
אחמד טיבי: בנוסף, אני בעד הסבות, אדוני היושב ראש.
אחמד טיבי: יש מקצועות שיש להם אפשרות של תעסוקה בשוק ויש מקצועות שלא, ולכן צריך לחשוב על תקציבים להסבה ולהשקיע מאמץ בענייני הסבה.
אחמד טיבי: יש בעיה ותלונה וטרוניה של מורים רבים, שיטת הניקוד.
אחמד טיבי: שיטת הניקוד היא בעייתית.
אחמד טיבי: כל מורה יכול להגיד לך, אני הייתי מקום שני, ירדתי למקום שבע, ירדתי למקום שתים עשרה, ההוא עלה פתאום למקום ראשון.
אחמד טיבי: אני לא יודע אם יש שקיפות, כי אין כנראה שקיפות למרות שאמרו לנו שהמנכ"ל אמר לי שאין לאף אחד זכות נגישות למחשב או לנתונים האלה חוץ מאשר לחברה שמפעילה את הדבר הזה, אבל עדיין יש טרוניה קשה מאוד של המורים בנושא הזה, לכן אדוני היושב ראש, אי אפשר שכל הזמן נמשיך לדון ולדוש, לדון ולדוש בנושא הזה בלי למצוא פתרון.
יעקב מרגי: תוכנית לאומית להתמודד עם זה.
אחמד טיבי: אגב, אם היה נושא שיש בו 14,000 מובטלים בנושא מסוים בחברה היהודית, אני בטוח שראש הממשלה היה מתערב והיה עושה תוכנית כזאת נקודתית כדי לפתור את זה.
אחמד טיבי: זה מחייב מאמץ נקודתי אדיר כדי לפתור את זה באופן דרסטי ולא באופן חלקי.
יעקב מרגי: אני אומר לך, גם מבחינה מוסרית, זה עיוות או עוולה תקרא לזה, שהמדינה אפשרה אותה.
יעקב מרגי: היא צריכה להתמודד איתה, היא צריכה לטפל בה.
אחמד טיבי: יש מורות, אדוני היושב ראש, ובזה אני אסיים, שהן נאלצות לנסוע לנגב מהצפון כל יום או להתגורר שם ולעזוב את הבית ולחזור פעמיים בשבוע.
אחמד טיבי: קשה.
יעקב מרגי: בהזדמנות זו, משתתפים בצערך.
יוסי יונה: תודה לכולם.
יוסי יונה: למעשה הבעיה הזאת היא גם בעיה חוץ מערכתית ומערכתית, זאת אומרת, כאילו בגלל שיש בעיה חוץ מערכתית, היא הופכת להיות בעיה פנים מערכתית.
יוסי יונה: למה אני מתכוון?
יוסי יונה: העובדה הזאת שאפיקי תעסוקה עבור רבים בקרב החברה הערבית מצומצמים, לכן יש הפניית יתר לתוך תחום החינוך ואז נוצרת הבעיה הפנים מערכתית.
יוסי יונה: אנחנו מנסים ואנחנו צריכים להבין שחלק מפתרונה של הבעיה אפילו לא קשור למערכת החינוך, זה קשור בכלל למדיניות ציבורית של ממשלת ישראל, רחבה יותר, כיצד מעודדים וקולטים את הצעירים.
יעקב מרגי: בדברי הפתיחה שלי שהיו ארוכים, דילגתי, אבל אחד הדברים, תימרוץ מעסיקים ותימרוץ סטודנטים למקצועות אחרים.
יוסי יונה: זה קשור באמת לבעיה שהיא לאומית עם היבטים לתוך מערכת החינוך, אבל הבעיה היא בעיה לאומית כפי שאמרתי לפני כן, איך אנחנו למעשה מעשירים את מקורות התעסוקה לצעירות ולצעירים ערביים כך שהחינוך לא יהיה ברירת מחדל עבורם.
יוסי יונה: יחד עם זאת כפי שגם עלה כאן, גם בהינתן שבסופו של דבר הבעיה מנוקזת לתוך מערכת החינוך עצמה, אז יכולים להיות פתרונות שהם פנים מערכתיים, שמן הסתם חלק מהם, אנחנו קראנו עליהם בכתבה של ירדן צור.
יוסי יונה: אני הייתי תקופה ארוכה, אדוני היושב ראש, ראש היחידה להכשרת מורים באוניברסיטת בן גוריון.
יעקב מרגי: תמיד ידעתי שהדרום משפיע.
יוסי יונה: הדרום משפיע ועדיין הוא מאופיין באותן בעיות שיש בצפון.
יוסי יונה: הבעיה שאתה ציינת, אחמד, על המורים, אני מקבל כל הזמן בקשות ממורים לשיבוץ מחודש, שלא יצטרכו ללכת מביר אל מכסור לרהט או למקומות אחרים, משום שיש את חוסר האיזון הזה, חוסר מורים באמת בעלי איכויות טובות שירדו לדרום.
יוסי יונה: אני מברך על קיומו של הדיון הזה ואני רוצה לומר ברמה העקרונית שאני לא רואה אותה כבעיה ערבית, אני רואה את הבעיה הזאת כבעיה ישראלית שנוגעת לכולנו, שלכולנו כאזרחי המדינה יש אינטרס מהותי, משמעותי, עקרוני לתת מענה.
יוסי יונה: אני רוצה לחזור לנקודה הראשונה שהזכרתי.
יוסי יונה: אם אנחנו נפתח את השורות, אנחנו, החברה הישראלית, ממשלת ישראל, מדינת ישראל, ונעודד במידה מאוד רבה את יצירתם של מקורות תעסוקה לציבור הערבי, אז גם נוכל לפחות ברמה הזאת להקל על הבעיה בתוך המערכת וכולם יצאו נשכרים מכך, כי התרומה של הציבור הערבי לכלכלה הישראלית, לצמיחה הכלכלית.
יוסי יונה: דרך אגב, תמיד מדברים על כך ראשי ממשלה, שרי חינוך, שבעצם מנוף הצמיחה המרכזי שיכול להיות בעתיד למדינת ישראל זה בקרב האוכלוסייה הערבית והציבור החרדי, אבל כשזה בא לעניין של אופרציה, של לממש את זה הלכה למעשה, אנחנו לא רואים מספיק.
יעקב מרגי: מירב מיכאלי, בבקשה.
מרב מיכאלי: בדיוק כמו שאמר פה חבר הכנסת טיבי, אני לאורך שנותיי בכנסת קיבלתי עשרות רבות של בקשות עזרה מנשים שסיימו ללמוד.
מרב מיכאלי: יש כאלה שאני מלווה אותן מתחילת הקדנציה, שסיימו ללמוד ופנו אלי בתחילת הקדנציה.
יעקב מרגי: ניסית לעזור להן?
מרב מיכאלי: בוודאי שניסיתי לעזור להן.
יעקב מרגי: אני לא שואל אם הצלחת.
מרב מיכאלי: לא, אני חד משמעית אומרת לך שנכשלתי.
מרב מיכאלי: אני לא הייתי מודעת לבעיה בהתחלה, כמובן.
מרב מיכאלי: פונה בחורה צעירה ואומרת, אני מחכה לסטאז', לשיבוץ.
מרב מיכאלי: נשים צעירות שמסיימות ללמוד ומחכות לסטאז' חמש ושש ושבע שנים.
מרב מיכאלי: לא היו לי קשרים, אבל את אומרת, אני אפנה, אולי זה עוזר בנגישות.
מרב מיכאלי: שום דבר.
מרב מיכאלי: זו דרך ללא מוצא, שוב ושוב ושוב.
מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי פה אמרו דברים חכמים ונכונים.
מרב מיכאלי: אין ספק שהסוגיה הזאת - - -
יעקב מרגי: רק ברשותך, הדיון הזה לא יהיה כמו כל הדיונים האחרים.
יעקב מרגי: זה תחילתו של טיפול בבעיה.
יעקב מרגי: אנחנו לא נעזוב זאת.
מרב מיכאלי: אני מאוד שמחה לשמוע.
יעקב מרגי: שתיכתב תוכנית התמודדות.
יעקב מרגי: נדרוש תוכנית התמודדות ונעקוב אחריה.
מרב מיכאלי: אי אפשר להתעלם מזה.
מרב מיכאלי: אחד הדברים המטרידים זה הפער בין מה שקורה במגזר היהודי לבין מה שקורה במגזר הערבי.
מרב מיכאלי: זה לא יכול להיות שיש שני עולמות, מתנהלים ככה במקביל.
מרב מיכאלי: זה דבר שמדינה דמוקרטית לא יכולה לשאת אותו.
מרב מיכאלי: מדינה יהודית לא יכולה לשאת אותו, עם כל הכבוד, וזה צורם באופן באמת שהוא מעביר צמרמורת.
מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד רק עוד דבר אחד.
מרב מיכאלי: דיברנו על הכשרות מקצועיות גם לאלה שאולי אין להן ולא ימצא להן גם, כי הצטברו גם כן מספר כל כך גדול של מי שעברו הכשרה בהוראה, אבל אני חושבת שבכלל צריך, אנחנו מדברות על עולם עבודה שצריך בכלל לפתוח אותו, להפוך אותו להרבה יותר משוכלל, לתת הרבה יותר אופציות גם בהשכלה, גם בהכשרה, אבל גם בנגישות לעבודה, זאת אומרת שיהיו מקומות שאפשר יהיה ללכת לעבוד בהם בכלל, וזאת בעיה שאנחנו מכירות ספציפית על נשים בחברה הערבית.
מרב מיכאלי: אני ארצה להגיד בבוקר הזה שאנחנו מתבשרות שיפוטרו 1,300 יועצות יופי, נשים לא צעירות, מהסופרפארם.
מרב מיכאלי: בבוקר הזה שאנחנו שוב מוצאות את עצמנו מול 1,300 נשים לא צעירות שתמצאנה את עצמן עכשיו בלי עבודה, אתה יודע, הן צריכות להתחיל חיים חדשים בלי הכשרה מקצועית, בלי מקצוע.
מרב מיכאלי: אנחנו צריכות להבין שיש בעיה של עולם העבודה שלא מספיק מכשיר את עצמו לנשים, לא רק נשים את עצמן אליו, ואנחנו באמת להודות לך על הטיפול בבעיה.
מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם, לכולן.
מיכל רוזין: אני באמת באתי בעיקר לשמוע.
מיכל רוזין: אני לא יודעת אם דובר על שתי נקודות שחשוב לי לציין אותן, כי אני כמובן מסכימה עם כל הדוברים שדיברו לפניי.
מיכל רוזין: אחד, זה הנושא של לצד באמת מציאת עבודה בתחום ההוראה והיצף של השוק וכדומה, וזה בהמשך למה שאת אמרת, חברת הכנסת מיכאלי, הנושא של תחבורה ציבורית שבעצם לא מאפשרת בהרבה מאוד מקומות בארץ יציאות מהכפרים, מהיישובים, באופן שבו אם אין רכב פרטי, שניתן להגיע לעבודה גם במקומות שהם מרוחקים יותר, שזו בעיה אחת גדולה שבעיקר פוגעת בפריפריה ובעיקר בנשים.
מיכל רוזין: הדבר השני שאני אשמח לשמוע עליו מהגורמים המקצועיים זה באמת שילוב של מורות ערביות במגזר היהודי.
מיכל רוזין: בעיניי יש לכך ערך הרבה מעבר רק למציאת מקום עבודה נוסף.
מיכל רוזין: המצב במגזר היהודי הוא שאין מספיק מורים ומורות, בעיקר מורות.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים שהרוב זה מורות.
מיכל רוזין: אין מספיק מורות.
מיכל רוזין: מביאים כל מיני מורות מחליפות, שלא נדבר על תואר ראשון או שני, שיש מורות מקצועיות ערביות ללא עבודה, אבל באמת מביאים בייביסיטריות, סליחה אם אני מעליבה מישהי, אבל שמרטפיות לשמור על הילדים ולהעביר להם את הזמן בבית ספר מכיוון שלא מוצאים מספיק מורות, ואני חושבת שיש יתרון לא רק בכך שכמובן מגיעות נשים משכילות עם הכשרה מקצועית להיות מורות, אלא גם עצם העובדה שמורות ערביות ילמדו בחברה היהודית, אני חושבת שיש לכך יתרון בקידום השוויון וקידום הדו-קיום.
מיכל רוזין: אני שמעתי רק לאחרונה מהבת שלי על מורה שהגיעה ללמד אצלה בבית ספר.
מיכל רוזין: נכון שזו לא חוכמה, כי הבת שלי מכירה ונמצאת ויש לה חברים ערבים, אבל עצם העובדה שיש את המורה והיא באה עם כיסוי הראש ועם הכול ויש שיחה על כך ומדברים על כך עם הילדים ופותחים את הנושא, ועצם העובדה שיש את המפגש הזה שאנחנו כל כך מייחלים לו, המפגש בין החברות - - -
חנין זועבי: מה היא מלמדת?
מיכל רוזין: מדעים.
מיכל רוזין: יש למדעים, יש למתמטיקה, יש לאנגלית, אני יודעת.
מסעוד גנאים: נדמה לי מתוכנית החומש, רק מאה.
מיכל רוזין: לא, חמש מאות.
מיכל רוזין: לאחרונה בדקתי את העניין.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע את הנתונים.
חנין זועבי: חמש מאות היה היעד.
מיכל רוזין: מבדיקה שאני עשיתי, שמעתי חמש מאות.
מיכל רוזין: גם חמש מאות זה נמוך, כי עדיין אני אומרת לך שאני שומעת ממנהלות וממנהלים שיש להם חסר מאוד גדול בוודאי במורות לאנגלית.
מיכל רוזין: דרך אגב, בוודאי במורות למתמטיקה יש חסר עצום ולכן אני חושבת שזה פתרון מתבקש אבל גם יש לזה יתרון ערכי, שוויוני, מלמד, חינוכי מאין כמוהו.
מיכל בירן: דבר ראשון אני מברכת באמת על הדיון הזה ועל היוזמה ועל הזריזות.
מיכל בירן: באמת היית אפילו יותר זריז מהדיון המהיר שניסינו להגיש, על אחת כמה וכמה זה שאתה חבר בקואליציה, כי כשהתחלנו לחשוב את מי מגייסים לדיון המהיר הזה, היו כמה מפלגות שעברנו בהם ותהינו האם יהיה מישהו שיסכים להתגייס למטרה כזאת שהיא כן לכאורה, יוסי התייחס לזה קודם, זאת באמת לא בעיה רק של החברה הערבית, ואגב, המונח הוא חברה/מגזר.
מיכל בירן: אנחנו לא משתמשים במונח מגזר יהודי בשום מקום חוץ מהדיון הזה, כאילו בשביל להצדיק את השימוש במילה מגזר ערבי, החברה הערבית, אז אני חושבת שהדיון הזה מאוד חשוב, וחשוב מאוד שהוא הגיע כפי שהוא הגיע.
מיכל בירן: יצא לי לשמוע מלשכתה של שרת החינוך דאז, יולי טמיר, שאחת הבקשות הכי נחוצות שהייתה בסוף כל פגישה פוליטית, זה אם אפשר לסדר שליש משרה, עשר שעות, אם אפשר לחלק את המשרות לחלקי חלקי חלקים כדי לדאוג לעוד מישהי שהיא מחכה.
מיכל בירן: אני רוצה להגיד שבעיניי הפתרונות לא יכולים להיות פתרונות שפוגעים ברמת החינוך בחברה הערבית.
מיכל בירן: נגיד, השיטה של השליש משרה, ברור שמישהי שהיא ספרית והיא מורה בשליש משרה, היא לא תהיה מורה טובה כמו מורה שעושה את זה במשרה מלאה ועוסקת בזה והולכת להשתלמויות וזאת הזהות שלה והיא בסביבה כזאת.
מיכל בירן: הפתרון לא יכול להיות פתרון שרק פותר את הבעיה של המורים.
מיכל בירן: דבר שני, יצא לי לשמוע מורה ערבייה מקלנסווה שהייתה מורה שנה בחולון, אגב, מה שאמרת מיכל.
מיכל בירן: הייתה לה חוויה מזעזעת של גזענות גם מצידם של הילדים וגם מצידם של ההורים, ואני חושבת שאי אפשר רק להגיד, צריך לשלוח לבתי ספר יהודים בלי ליווי.
מיכל בירן: כשמסתכלים למשל, מישהי בדיוק סיפרה לי איזה ליווי מקבלים בחותם, בתוכנית מה שנקרא דגל למנהלי בתי ספר כדי שאנשים לא יפרשו.
מיכל בירן: הולכים, מחזיקים להם את היד, מלווים אותם לכל התהליך.
מיכל בירן: אם רוצים ברצינות להכניס מורים מהחברה הערבית לבתי ספר יהודיים ורוצים שזה יצליח ויפחית גזענות ולא יעודד גזענות, צריך גם לעשות איתור טוב של המורים שיצליחו לעמוד במשימה הזאת.
מיכל בירן: צריך ללוות אותם, להחזיק להם את היד, ללוות אותם לכל התהליך, לעשות את התהליך מול בתי הספר, מול הצוות החינוכי, מול ההורים של הילדים ורק ככה זה באמת יכול להצליח.
מיכל בירן: הפתרון השלישי, ונראה לי שהתייחסתם אליו באמת, זה הסבה של אקדמאים לא לניקיון אלא להיפך, יש פה מורות, למקצועות של מעמד ביניים, כי אני ממש רואה את זה, זה כאילו פשוט בדור אחד אחרי מה שקרה בחברה היהודית.
מיכל בירן: אימא שלי גם הייתה מורה.
מיכל בירן: זה מה שעשתה אישה לפני עשרים שנה.
מיכל בירן: זו הייתה האופציה שהייתה הכי זמינה.
מיכל בירן: בחברה היהודית נפתחו מאז המון אופציות לנשים ובחברה הערבית לא, ובגלל זה הן כולן זורמות להוראה.
יעקב מרגי: רונית, מרחבים.
<רונית רובננקו: שמי רונית רובננקו, אני מנהלת את התוכניות החינוכיות של מכון מרחבים.
<רונית רובננקו: מכון מרחבים זו עמותה שמקדמת אזרחות משותפת בחברה הישראלית, וריבוי זהויות, ואנחנו חברנו למשרד החינוך בתוכנית שילוב מורים ערבים בבתי ספר יהודים.
<רונית רובננקו: אני רוצה להתייחס קצת לדברים החכמים ששמעתי כאן במהלך הבוקר הזה.
<רונית רובננקו: אנחנו עוזרים למינהל עובדי הוראה לשלב מורים ערבים בשלושה מקצועות מובילים שבהם קיים חסר מאוד גדול בחברה היהודית, ואני מדברת על אנגלית, מתמטיקה ומדעים.
<רונית רובננקו: כשמדברים על מדעים, אנחנו מדברים על אשכול של מקצועות שיש לו הרבה מאוד פנים.
<רונית רובננקו: העבודה שלנו מתמצה באמת בכל התהליכים החשובים של מיון ואיתור המורים האלה, ראיון שלהם והשמה שלהם אחד-אחד במשרות בבתי ספר, אבל אנחנו לא עוצרים שם, אנחנו ממשיכים הלאה ומלווים אותם בתהליך הקליטה בבתי ספר, עם באמצעות חוברת שהוצאנו, שמרכזת את כל הידע שלנו שהוא למעלה מעשר שנים בשילוב מורים ערבים בחברה היהודית, ועם במגע אישי עם מנהלי בתי הספר, עם המורים עצמם.
<רונית רובננקו: יש לנו צוות שלם של מדריכים שמלווה את המורים האלה.
<רונית רובננקו: אני מוכרחה לומר ולהעיד, גם בתפקידי הקודם כמנהלת בית ספר, שחמש עשרה שנים במערכת, שבצוות המורים שלה היו שבע מורות ערביות, הן עדיין שם, אני כבר לא, למגוון גדול של מקצועות, לא רק לערבית, שהשילוב הוא מוצלח והוא באמת משיג את כל המטרות המדהימות שיש, חשיפה של החברה היהודית לעובדה שיש נשים משכילות בין אזרחי החברה הערבית, שמורה ערבייה יכולה להיות אשת סוד, שאפשר להישען עליה, שהיא יכולה להיות כתף לתלמידים.
יעקב מרגי: מה מידת ההיענות של מנהלי בתי הספר?
<רונית רובננקו: טובה מאוד.
<רונית רובננקו: לא כולם מכירים את המיזם.
יעקב מרגי: את יודעת למפות באיזה אזורים בארץ זה יותר?
<רונית רובננקו: זאת אחת הבעיות המאתגרות ביותר.
<רונית רובננקו: כפי שנאמר פה, בצפון ההיצע של המורות הוא מאוד גדול ובמרכז הוא קטן, אבל הצרכים במרכז הם הרבה יותר גדולים, וכאשר אישה, אימא לילדים, נדרשת לנסוע שעה וחצי למקום עבודה כדי לחצות את מחוז מרכז מצפונו עד דרומו, כאשר שם ישנו הביקוש, זאת בעיה מאוד מורכבת.
יעקב מרגי: מערכת החינוך העברית, בצפון יש מחסור?
<רונית רובננקו: המחסור הוא קטן ויש עודף מורים לא רק בחברה הערבית אלא גם בחברה היהודית.
<רונית רובננקו: זה לא יכול להיות פתרון למסות כאלה.
יעקב מרגי: איהאב ג'בארין.
<איהאד ג'בארין: אני פעיל סביבתי והגעתי לכאן מטעם התאחדות הסטודנטים.
<איהאד ג'בארין: אני נשוי למורה צפונית שהיא מלמדת בדרום, בנגב.
יעקב מרגי: ואיך היא עושה את זה?
יעקב מרגי: היא נוסעת?
<איהאד ג'בארין: היא כבר עושה את זה שבע שנים.
<איהאד ג'בארין: היא גרה שם.
<איהאד ג'בארין: גרנו ביחד שם.
<איהאד ג'בארין: גרה עם שותפה שם, עשתה נסיעות והשנה היא עושה נסיעות.
<איהאד ג'בארין: כל יום.
<איהאד ג'בארין: לא בשמה אני מדבר היום, כי היא הייתה אמורה להיות פה, דרך אגב, אבל עד שהיא מקבלת יום חופש ולא צריכה לקום בשעה 4, אז היא ויתרה.
יעקב מרגי: אני מסכים איתה.
<איהאד ג'בארין: אני מדבר בתור הורה שדואג לדורות של שנים, שהבת שלו תהיה בכיתה א' בעזרת השם, ולכן אני נוכח פה היום.
<איהאד ג'בארין: אני רואה שיש לנו בעיה דו קוטבית.
<איהאד ג'בארין: מצד אחד יש לנו אחריות חברתית.
<איהאד ג'בארין: אנחנו בתור הורים, בתור חברה, להתחיל לעשות משהו בנושא הזה.
<איהאד ג'בארין: מצד שני, גם על הממסד האחריות הגדולה לדון בנושא הזה.
<איהאד ג'בארין: מישהו העלה פה את השיתוף של המורות במערכת החינוך היהודית.
<איהאד ג'בארין: המורות בחברה הערבית, ההשכלה שלהן במכללות ערביות, לומדות בערבית, כמעט ולא יצאו מהמסגרת של החברה הערבית.
<איהאד ג'בארין: פתאום אתם דורשים מהן להתחיל ללמד בעברית.
יעקב מרגי: לא דורשים, רוצים, מעוניינים.
<איהאד ג'בארין: מעוניינים להתחיל ללמד בעברית.
יעקב מרגי: המציאות ידועה לנו.
<איהאד ג'בארין: מה שאני מציע, שני דברים, קודם כול אנחנו צריכים לקחת אחריות חברתית, אנחנו מהצד של החברה, להתחיל לקדם גם בשיתוף של הממשלה, לקדם הכוון תעסוקתי אקדמאי עוד בגילאים קצת יותר מוקדמים, בגיל 16 אפילו, כיתות י', להתחיל לפתוח את המרחבים של התלמידות והתלמידים ולהראות להם שאפשר אחרת.
<איהאד ג'בארין: זה מצד אחד.
<איהאד ג'בארין: מצד של הממסד אני יכול לשתף את הכישלון של שיטת הניקוד ואני אשמח להביא את הסיפור האישי שלה עם שיטת הניקוד.
<איהאד ג'בארין: אז ככה, שבע שנים היא עושה את זה.
<איהאד ג'בארין: היא ניסתה כמה פעמים להשתלב במחוז הצפון, מחוז חיפה.
<איהאד ג'בארין: תמיד הייתה טענה, המחשב לא נותן לך, את לא ברשימה, לפי שיטת הניקוד.
<איהאד ג'בארין: לעניינו, יום אחד מורה שלימד איתה בערה, בנגב, שהוא מאזור המשולש, מקבל שיבוץ בבית ספר שמתרחק מהבית שלנו שתי דקות.
יעקב מרגי: למרות שיטת הניקוד.
<איהאד ג'בארין: למרות שיטת הניקוד ולמרות שהוא נכשל בסטאז' פעם אחת לפחות, אז שיטת הניקוד לא עובדת.
יעקב מרגי: מה עבד?
<איהאד ג'בארין: פרוטקציה.
חנין זועבי: כן, כן, פרוטקציה.
יעקב מרגי: יש את העניין של הפרוטקציה.
יעקב מרגי: שמעתי שפיתחו שיטה איך עושים את זה בצורה - - -
<איהאד ג'בארין: אני אשתף אותך.
<איהאד ג'בארין: מספר ההמתנה שלה לפני כמה שנים היה 4.
<איהאד ג'בארין: השנה הוא 7.
<איהאד ג'בארין: לך תבין.
יעקב מרגי: אני לא מקנא באי ודאות הזו.
יעקב מרגי: זה דבר הכי איום ונורא שיכול להיות.
יעקב מרגי: פיתחו שיטה, הבנתי, על ידי מילוי מקום ואחר כך משתחל, אורח בא לרגע ונשאר.
<איהאד ג'בארין: יש כל מיני דברים.
<איהאד ג'בארין: גם השלטון המוניציפאלי בחברה הערבית - - -
יעקב מרגי: גם השלטון.
יעקב מרגי: כולם מדברים על זה בוועדות וייאמר לזכותם של חברי הכנסת מהרשימה המשותפת, שלא מטאטאים את זה, שמים את הבקעים האלה, שמים את הרעה החולה הזו על השולחן ומדברים עליה פעם אחר פעם.
יעקב מרגי: לצערי הרב אנחנו כמדינה לא מרימים ולא פותרים את זה אחת ולתמיד.
יעקב מרגי: סעיד יסין, בבקשה אדוני.
<סעיד יאסין: שלום אדוני היושב ראש, אני סעיד יסין, מזכיר סיעת חד"ש בהסתדרות המורים.
<סעיד יאסין: אני מייצג היום את הסתדרות המורים.
<סעיד יאסין: אני ביום הזה שהחברה הערבית חוגגת את יום השפה הערבית, כמה הייתי שמח אם הייתי מדבר עכשיו בערבית, אבל אני עוד אאחל לעצמי שיבוא יום וגם כאן אדבר בערבית וכולנו נבין כמובן.
יעקב מרגי: אתה יושב פה עם אנשים שלא פוחדים מהשפה הערבית.
<סעיד יאסין: אדוני היושב ראש, אני לא אדבר עכשיו על 11,000 מורים מובטלים בחברה הערבית ולא על עוד אלפי מורים ומורות שעובדים במשרה חלקית, בשליש משרה ובמיוחד כמו שדיברו חבריי, מורים מהצפון שעובדים בדרום, מחזירים אותם לצפון אחרי עשר שנים, אחד עשרה שנים.
<סעיד יאסין: במקרה שלי, יש לי אב למורה שעובדת שם כבר שמונה שנים עם שני ילדים ובעלה עובד בצפון והיא עדיין נמצאת שם.
<סעיד יאסין: אני לא מוצא את הדרך הזאת שהם מחפשים אותה דרך פרוטקציה.
<סעיד יאסין: לא יודע.
<סעיד יאסין: אז היא עדיין נמצאת שם.
<סעיד יאסין: מה עוד שהם מחייבים אותם שהם מעבירים אותם, מחייבים את האומללים האלה לחתום שהם גם מסכימים לעבוד בשליש משרה.
<סעיד יאסין: אז אני לא אדבר על המצוקה הזאת, אבל אני באתי היום מהסתדרות המורים להגיד שבאמת יש לנו הצעות לפתרונות.
<סעיד יאסין: דבר ראשון, מספיק שאנחנו נצמצם את מספר התלמידים בבתי הספר בחברה הערבית שהוא מעל הממוצע העולמי בהרבה ומעל הממוצע בתוך מדינת ישראל.
<סעיד יאסין: זה מאפשר לנו להכניס למערכת המון מורים.
<סעיד יאסין: דבר שני, זה גם מייעל את מערכת החינוך ומשפר את השיגיה.
<סעיד יאסין: מורה שנכנס לכיתה שיש בה עשרים וחמישה תלמידים, בוודאי ההישגים יהיו הרבה יותר טובים.
<סעיד יאסין: דבר שני, כמו שדיבר חברי, קליטת מורים במגזר העברי.
<סעיד יאסין: אני לא מדבר פה על, סלחי לי החברה, שיש שם בצפון מורה ועוד שבעה מורים במקום אחר.
<סעיד יאסין: אני מדבר באופן גורף ששם יש מחסור ואנחנו יודעים שיש מחסור, שהמורים שלנו הם באמת, למרות כל מה ששמעת, כאילו שהם לא מוכשרים די כדי ללמד, יש לנו המון מורים שהם כן מוכשרים ללמד בכל מקום, בכל אוניברסיטה והם מוצלחים ויש להם הישגים מעל ומעל.
<סעיד יאסין: יש לי עוד הצעות.
<סעיד יאסין: קליטת אקדמאים ערביים במחוזות משרד החינוך בעצמו.
<סעיד יאסין: משרד החינוך מפלה את האקדמאים הערבים.
<סעיד יאסין: הוא לא מעסיק אפילו את האחוז שלנו, את האחוז של האוכלוסיייה.
<סעיד יאסין: יש אוכלוסייה ערבית, 20%, אז לפחות שאנחנו במחוזות, יהיו לנו פקידים שם ואנשים עובדים או עסקים שם, לפחות באחוז הזה שיהיה דבר הולם למצב הקיים.
<סעיד יאסין: קיום המכללות להכשרת מורים לקבל סטודנטים חדשים לפי ביקוש המערכת ולא באופן הגורף שנעשה עד היום הזה.
יעקב מרגי: בזה אני מסכים איתך.
<סעיד יאסין: אני מבקש להרשות לי להמשיך לחלום שיום יבוא, ובזה אני מסיים את דבריי, שלסטודנטים הערבים תהיה נגישות לגשת בכל מקום עבודה בישראל, לא רק במשרד החינוך ואז גם בזה אנחנו פותרים את הבעיות של המובטלים.
<סעיד יאסין: תודה רבה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'ומעה אזברגה.
ג'מעה אזברגה: אדוני היושב ראש, תודה על הדיון המעניין.
ג'מעה אזברגה: אני לא אדבר הרבה כי יש חלק מהדברים שכבר דיברו עליהם.
ג'מעה אזברגה: אני מציע דבר כזה, רוצה להיכנס ישר לעניין.
ג'מעה אזברגה: לעודד אנשים ותיקים לצאת מהמערכת על מנת לקלוט אנשים חדשים במקומם.
ג'מעה אזברגה: זה דבר בריא שיכול להביא זרימת דם חדשה למערכת וגם להוציא את האנשים.
ג'מעה אזברגה: יש כאלה שעובדים מעל שלושים וחמש שנה והם ממשיכים.
מיכל בירן: מה הם יעשו בגיל הזה?
ג'מעה אזברגה: בן אדם שיוצא לפנסיה עם 70%, זה המקסימום שאפשר לתת על פי חוקי ההסתדרות.
ג'מעה אזברגה: הוא לא יכול לקבל יותר מ-70%.
ג'מעה אזברגה: שלושים וחמש שנה, לא צריך לעבוד שלושים ותשע שנים.
ג'מעה אזברגה: בשביל מה?
ג'מעה אזברגה: זו הצעה אחת שיכולה לקלוט אולי אלף-אלפיים מורים במקום הוותיקים שיוצאים.
ג'מעה אזברגה: דבר שני שכולם דיברו עליו, העניין של הקליטה במגזר היהודי ויש חלק מהמקצועות, נגיד המדעים במיוחד ומתמטיקה, שהם יכולים לקלוט.
ג'מעה אזברגה: הם לא הולכים ללמד תנ"ך בבתי הספר היהודים.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שזה חשוב.
ג'מעה אזברגה: דבר שלישי שאני מציע, אולי לעשות הסבה מקצועית.
ג'מעה אזברגה: לא יודע כמה משרד החינוך, אם יש לו את הנכונות הזאת לקחת את העניין הזה ולבנות משהו מובנה על מנת לעשות הסבה מקצועית למורה הזה שלא יהיה מובטל ולא ילך לשוק האבטלה.
ג'מעה אזברגה: זה ההצעות שלי בצורה מצומצמת.
ג'מעה אזברגה: כמובן אנחנו יודעים מה שדיבר סעיד על הנושא של באמת כיתות.
ג'מעה אזברגה: יש בתי ספר שיש להם 1,800 ו-1,700 תלמידים ו-42 ו-45 בכיתה.
ג'מעה אזברגה: אפשר להקטין את מספרי התלמידים בכיתות ואז אתה קולט יותר משרות של מורים ומורות.
יעקב מרגי: מוחמד יונס.
<מוחמד יונס: יונס מוחמד, יושב ראש הפורום לקידום החברה הערבית.
<מוחמד יונס: כל חברי הכנסת דיברו על כל הבעיות של החינוך במגזר הערבי, אבל צריך לשים דגש מיוחד, שלקדם את החברה ולהקים חברה מעורה ומפותחת מתחיל במורה.
<מוחמד יונס: כשאנחנו באים ואנחנו מתעלמים ולא משקיעים במורים הערבים, אנחנו גורמים לחברה הערבית להיות בפער גדול בינה לבין החברה היהודית.
<מוחמד יונס: כשמדברים על להעביר מורים, לעשות הסבה מקצועית, למה לעשות הסבה מקצועית?