GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איציק עובדיה: נתנו פה הרבה מאוד דוגמאות, שבסוף אנשים קצת זזים מהמסלול, אז אני דווקא הייתי עם קריירה די מבטיחה של מאמן כדורגל שיכול להרוויח כסף לא רע בכלל, אבל בחרתי לשנות מסלול כי הבנתי שהתעודה הזאת שהיום נקראת "פרו", שהיא מאוד מכובדת באופ"א, אין בה כלום במדינה שלנו.
<איציק עובדיה: מורה לחינוך גופני לצורך העניין, יש לו מעמד, יש לו תפקיד, יש לו סטטוס, אז אני שיניתי מסלול.
<איציק עובדיה: היום אני סמנכ"ל החברה העירונית ברחובות וזה מה שאני עושה.
<איציק עובדיה: אני מעסיק בעצמי למעלה ממאה מאמנים ומדריכים במסגרת העבודה הזאת ומודע לכל הבעיות שקיימות בתחום הזה.
<איציק עובדיה: בגלל זה אני חושב שהוועדה הזאת שעוסקת בנושא הזה שבחרתם להעלות בוועדה, הוא מאוד משמעותי לכדורגל.
<איציק עובדיה: יש בו בעיה אחת.
<איציק עובדיה: האפקט של מה שנעשה פה עם החברים שיש פה גם מהאקדמיה, הוא לא אפקט שיהיה אפשר לעשות אותו בחצי שנה.
<איציק עובדיה: את הפעולה הזאת, אם מישהו ירים את הכפפה הזאת כמו שצריך, הספורט שלנו בארץ ישתנה בעוד עשר שנים, בעוד שמונה שנים.
<איציק עובדיה: אנחנו פוגשים כמאמנים ילדים ונערים במהלך החיים שלהם והם מגיעים למעמד שאנחנו משפיעים יותר מהורה ויותר מהמורה בבית ספר.
<איציק עובדיה: עדיין המעמד שלנו נשאר כלום והשכר גם כלום, ואם שני הדברים האלה לא יטופלו, אין סיכוי להתקדם בספורט.
<איציק עובדיה: זה מתחיל ממאמנים.
<איציק עובדיה: תודה.
עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה שאני זוכר הרבה יותר טוב את המאמנים שאימנו אותי כדורסל ממה שאני זוכר את המורים שלי.
עודד פורר: אני יכול להגיד לך מה לקחתי כמעט מכל מאמן, במובנים האלה.
עודד פורר: אילנית מנדלסון ואחר כך ג'ינו.
<אילנית מנדלסון: אני עורכת דין שמייצגת רשויות מוניציפאליות בין היתר, ותאגידים.
<אילנית מנדלסון: שאלת קודם, עודד, מאיפה אני, אז אני יכולה לומר שאני נציגת הציבור, נציגת החברה.
<אילנית מנדלסון: ספורט כמו שאני רואה אותו, הוא הבסיס של החינוך שלנו.
<אילנית מנדלסון: אני היום נוהגת ככה ומסתכלת על הדרך ואומרת לעצמי, אם האנשים פה בישראל היו מחונכים בבסיס, הם גם לא היו נוהגים כמו חיות פרא על הכביש.
<אילנית מנדלסון: אני חושבת שזה הבסיס לכול.
<אילנית מנדלסון: במסגרת הזו ומתוך זה שבעלי ספורטאי, אבא שלי ספורטאי, ילדיי ספורטאים, אני עצמי יזמתי קבוצת כדורגל לנשים באזור המרכז, חשבתי איך באמת אפשר בכלל לקדם את הספורט בארץ.
<אילנית מנדלסון: הקמתי קבוצת ספורט, גייסתי את אלכס אברבוך שבא עם הרעיון שמדבר בעצם על קודם כול מעמד המאמן.
<אילנית מנדלסון: בזריזות מפתיעה טלי פלוסקוב חברתי הגישה הצעת חוק שמדברת באמת על מעמד המאמן.
<אילנית מנדלסון: מעמד המאמן זה דבר שהוא בבסיס של הספורט.
<אילנית מנדלסון: הרי אנחנו, כמו שאמר פה חברי מארק, מאמנים בחו"ל, המתאמנים מסתכלים עליהם כמו חצי אלוהים, איזשהו מודל.
<אילנית מנדלסון: כשיש לך מאמן טוב שאתה יודע שאתה יכול לסמוך עליו והמאמן נמצא במאה אחוז, גם בראש, גם מבחינת זמן, גם מבחינת זה שהוא יודע שהוא לא צריך לרוץ עבודה בבוקר ולהילחם על הכלכלה היום יומית שלו, הוא יכול לתת את אותו מאה אחוז למתאמנים שלו.
<אילנית מנדלסון: המתאמנים מגיעים להישגים, אנחנו כמדינה מגיעים להישגים וכמו שאמרתי קודם, כל זה גם מוביל לחינוך, לתרבות אחרת וזה משהו שהוא מאוד חשוב.
<אילנית מנדלסון: הצעת החוק של טלי מדהימה.
<אילנית מנדלסון: אני חושבת שאפשר אולי לחבר בין הדברים.
<אילנית מנדלסון: אפשר לזרז את הדברים, לבוא תכל'ס לפרקטיקה, מה חסר, מה עוד אנחנו צריכים לעשות שם.
<אילנית מנדלסון: העלינו כמה בעיות, בואו נחשוב איך נפתור את הבעיות הללו ונתקדם ונסגור כבר את העניין הזה.
<אילנית מנדלסון: אני לא מציעה שאנחנו נשב עוד שלושים שנה ונחכה שהדברים ירקמו עור וגידים.
עודד פורר: שבתאי פיקר, מנכ"ל איגוד מנהלי מחלקות הספורט ואחריו ואדים ספקטרום.
<שבתאי פיקר: שבתאי פיקר, אני מנכ"ל איגוד מנהלי מחלקות ספורט בישראל, שזה אומר שבעצם יש לנו איגוד שמאגד בתוכו את כל מנהלי מחלקות הספורט בארץ, מהרשויות הגדולות, קטנות, בינוניות, מועצות מקומיות.
<שבתאי פיקר: ב-90% יש.
טלי פלוסקוב: אז יש 10% שאין בכלל דבר כזה.
<שבתאי פיקר: אז הרשות חייבת לדאוג לכך.
<שבתאי פיקר: ראש הרשות, שידאג.
<קריאה: יש רשויות שאין בהן אפילו מחלקת ספורט.
<קריאה: בערד - - -
טלי פלוסקוב: אין מחלקת ספורט.
<שבתאי פיקר: אין כרגע.
<שבתאי פיקר: זו טעות גדולה שאין, כי אז אתם לא מקבלים את סל הספורט.
טלי פלוסקוב: בערד יש עמותת הספורט שהיא לא עירונית ובעמותה הזאת יש הנהלה ועושים מה שהם רוצים.
<קריאה: יש הרבה ערים בלי מחלקות ספורט.
<קריאה: גם נצרת עילית בלי מחלקת ספורט.
<שבתאי פיקר: יש 90% מהרשויות.
טלי פלוסקוב: לא בגלל שהרשות לא רוצה.
עודד פורר: למה ברשות אין מחלקת ספורט?
עודד פורר: מה הסיבה?
טלי פלוסקוב: אני חושבת שזה עניין של כסף.
טלי פלוסקוב: רשויות שאין להן כסף, נצרת עילית לצורך העניין, עוד דוגמא - - -
עודד פורר: אז תסגרי את החינוך.
עודד פורר: למה את צריכה מחלקת חינוך?
טלי פלוסקוב: קודם כול, אף אחד לא סגר שום דבר.
<קריאה: אני יודע שיש רשות שלא עשתה תוכנית אב לספורט, היא לא תקבל תקציב.
טלי פלוסקוב: נכון, זאת הדרישה.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להגיד שזה שאין מחלקת ספורט בעירייה, זה לא אומר שאין ספורט.
טלי פלוסקוב: השאלה היא באמת איך אנחנו מחייבים את הרשויות לקחת את האחריות על מה שקורה בספורט ברשות ופה אולי באמצעות החקיקה אנחנו כן יכולים - - -
עודד פורר: זה כבר דיון אחר.
טלי פלוסקוב: נכון, זה קצת רחוק ממה שאנחנו מדברים.
<שבתאי פיקר: אז הנה, את בעצם גנבת לי את המילים, כי אני מרים לכם, לחברי הוועדה המכובדת, הנחתה.
<שבתאי פיקר: כמו שמדברים על מעמד המאמן בישראל וזה דבר מאוד חשוב ואני יודע ששלמה סביה ידידי עושה כאן עבודה נהדרת ובאמת צריך למצוא לזה פתרון, כי אני זוכר, אני הייתי מנהל מחלקה לספורט בעמק חפר עשרים שנה.
<שבתאי פיקר: כשאני יושב מול מאמן ואני אומר לו מה השכר, אז הוא קם והולך או שאני אומר לו כמו שאיציק בן מלך אמר, תביא ילדים, תהיה לך משכורת גבוהה.
<שבתאי פיקר: לא תביא, בעיה שלך.
<שבתאי פיקר: זה לא נכון.
<שבתאי פיקר: זו גישה מאוד לא בריאה לספורט הישראלי לגיוס ילדים, ואנחנו יודעים מה חשיבות הספורט לקידום החינוך.
<שבתאי פיקר: אני תמיד אומר, ספורט זה משוואה לחינוך וזה מתחיל הכול ביחד.
<שבתאי פיקר: שיהיה ברור, הרי הספורט בארץ נעשה ברשויות.
<שבתאי פיקר: אם צריכים לעשות איזה טורניר, לא פונים למנהל האיגוד אלא למנהל מחלקת הספורט באותה רשות שהוא יעשה את הפעילות.
<שבתאי פיקר: ככה זה צריך להיות וזה ברור ואני מקווה למי שלא ברור, שככה צריך להיות.
<שבתאי פיקר: מה שהתחלת להגיד, כמו שאנחנו מנסים לקדם את מעמד המאמן בישראל, הוועדה הזאת צריכה עכשיו גם לשבת.
<שבתאי פיקר: אני אשב אתכם אחר כך לקדם את מעמד מנהל מחלקת הספורט ברשויות.
עודד פורר: זה דיון אחר.
<שבתאי פיקר: אני יודע, אני רק אומר שזה כרוך, כי זה וזה צריך ללכת איכשהו ביחד.
<שבתאי פיקר: תודה רבה.
עודד פורר: ודים ספקטור ואחריו יעקב ג'ינו.
<ודים ספקטור: שלום רב, אני ודים ספקטור, אני מאמן אגרוף.
<ודים ספקטור: אני יושב ראש של עמותת "כפפות הזהב טבריה" שהקמתי לפני עשר שנים.
<ודים ספקטור: הרבה דברים חשובים נאמרו פה וכמובן סטטוס המאמן זה דבר חשוב.
<ודים ספקטור: נכון להיום אני עשר שנים מאמן בהתנדבות, אז לא כל כך משנה לי הסטטוס בשלב הזה.
עודד פורר: גם אם יתנו לך 10% העלאה, זה לא יעזור.
<ודים ספקטור: אתמול בערב הייתי בשיפוץ, ריצפתי את המועדון, שיפרתי את התנאים של הספורטאים במועדון שלי, כי זה חשוב לי, הייחוד, שאנשים יבואו, הילדים, ויתאמנו בתנאים טובים, בתנאים סבירים.
<ודים ספקטור: אנחנו מדברים על סטטוס המאמן.
<ודים ספקטור: אנחנו גם מתייחסים למשהו שהוא קיים.
<ודים ספקטור: אם אנחנו נסתכל פשוט על הסטטיסטיקה, ודיברו פה חברים על ההשוואה למדינות אירופה, מדינות אחרות שגם אנחנו משווים את עצמנו לשם, רק מבחינה כמותית, כמות הספורטאים בישראל היא פי עשר במקרה הטוב ממדינות אירופה.
<ודים ספקטור: עכשיו אנחנו מתחילים לראות ואוהבים ללטף את הפירמידה מלמעלה, מהשפיץ, לטפח אותה, מהספורטאים הישגים, המקצוענים שכבר הגיעו להישגים.
<ודים ספקטור: למטה מסתכלים מתייחסים למאמנים שכבר הגיעו להישגים והביאו את הספורטאים שלהם להישגים, אבל בבסיס של הפירמידה זה תשתיות ספורט, שתשתיות ספורט מוזנחות ולא מפותחות.
<ודים ספקטור: ההישגים יבואו ברגע שאנחנו באופן מאסיבי נתחיל לטפח תשתיות ספורט בישראל.
<ודים ספקטור: דיברו על המודלים, שיש מודל של ארצות הברית ויש מודל של ברית המועצות לשעבר, שאפשר לבחור מודל שהוא מותאם לישראל.
<ודים ספקטור: כעיקרון, זה צריך להיות משולב עם מערכת חינוך.
<ודים ספקטור: כל בית ספר למעשה היום, נכון שהם מעסיקים מורי ספורט.
<ודים ספקטור: למה שלא כל בית ספר יבחר תחום וגם יאמץ לעצמו ספורט תחרותי הישגי ויקדם את זה בשעות אחר הצהריים, אחרי בית ספר?
<ודים ספקטור: זה יכול להיות שילוב מנצח, מה שנקרא.
<ודים ספקטור: ככה אני חושב שזו הצורה הנכונה גם במכללות.
<ודים ספקטור: תסתכלו על ארצות הברית, איך הם מקדמים ספורטאים ומה הסטטוס של הספורטאי.
<ודים ספקטור: היום כשאתה מתאמן, מגיע לגיל 17-18, כי המדינה נמדדת בספורט ההישגי בבוגרים למעשה, בייצוג באולימפיאדה, הספורטאים, אין להם לא רצון, לא מוטיבציה גם להמשיך את הדרך הספורטיבית שלהם, את הקריירה הספורטיבית, וזה עצוב.
<ודים ספקטור: רציתי להגיד קצת קושי של המאמן.
<ודים ספקטור: אני היום מאמן אגרוף.
<ודים ספקטור: בכדי שאני אהיה מאמן אגרוף, הייתי צריך להקים עמותה קודם כול.
<ודים ספקטור: אני מטבריה ואין יותר מדי תמיכה, ואז הייתי צריך להקים עמותה ולחכות לניהול תקין ולהגיש לתמיכות וכו' וכו', למעשה עד היום.
<ודים ספקטור: תודה למשרד הקליטה שהוא לוקח חלק גם שהייתה לי אפשרות במסגרת תוכניות קליטה וקהילה לשלב את מאמן, מדריך נוסף שיהווה תמיכה במועדון.
<ודים ספקטור: זו באמת תמיכה רצינית.
<ודים ספקטור: אנחנו מדברים על המאמן.
<ודים ספקטור: איפה המסגרת שיהיה מועסק המאמן?
<ודים ספקטור: במקרה הטוב זה מדריך של מתנ"ס בשעות אחר הצהריים ובמקרה הטוב הוא מועסק על ידי כל קבלן משנה אחר של העירייה.
עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה, זה לא התפקיד של משרד העלייה והקליטה, זה תפקיד של משרד הספורט.
<יעקב ג'ינו: שלום לכולם, אני היום בתפקיד סגן מנהל בית ספר למאמנים, מכון וינגייט.
<יעקב ג'ינו: בעברי גם ספורטאי תחרותי בליגת העל וגם מאמן בנבחרות הצעירות של ישראל עד לנבחרת הבוגרת וליגת על.
<יעקב ג'ינו: אימנתי באירופה, גם בבתי הספר, כלומר נקודת המבט שלי היא מאוד כוללנית על דמות המאמן.
<יעקב ג'ינו: אני מקווה שהדיון הוא לא על שכר המאמן ברמות הגבוהות, כי אף אחד מאיתנו לא מסכן, ואני גם מכיר את הגופים היום שתומכים.
<יעקב ג'ינו: אני לא חושבת שזאת הבעיה.
עודד פורר: לא, זה לא העניין.
<קריאה: זו גם בעיה.
עודד פורר: ברמות הגבוהות בכדורגל ובכדורסל.
עודד פורר: אנחנו לא שם.
עודד פורר: אני יכול להגיד לך שכשאתה רואה ספורטאי אולימפי עם מדליה אולימפית, עוזב את הארץ כדי לאמן בגרמניה, אז אתה מבין שיש לך פה איזשהו פספוס בענפים אחרים שאתה היית יכול אולי לייצר את המדליסט האולימפי הבא.
<יעקב ג'ינו: ללא ספק.
<יעקב ג'ינו: אני מקווה שזה לא מייצג את כל נושא מעמד המאמן.
<יעקב ג'ינו: אנחנו מלינים על דמות המאמן אבל אני לא יודע אם אתם מבינים שהמחוקק מסמיך מאמן בחודש, שזה לא קיים.
<יעקב ג'ינו: מאמן היום יכול להיות בגיל 16, לבוא אלינו למכון וינגייט.
<קריאה: מדריך.
<יעקב ג'ינו: לא משנה, מדריך בגיל 16 הוא מאמן לכל דבר.
<יעקב ג'ינו: נהפוך הוא, הוא זה שצריך להיות בעל הידע הכי רחב כי הוא מתעסק עם הילדים הקטנים, אז הייתי מצפה שהמדינה כמדינה לא תסמיך מאמן בגיל 16 במשך חודש או במשך ארבעה חודשים, יום אחד בשבוע.
<יעקב ג'ינו: אותו מדריך, אותו מחוקק קבע שהוא לא יוכל לרכוש ידע נוסף, הוא חייב לצאת שנתיים לשטח, לאמן, להתנסות בידע שהוא רכש רק במשך חודש ולחזור חזרה לקורס מאמנים רק אחרי שנתיים, כלומר אני מונע ממנו ידע שבכל תחום אחר, כל תחום רציני אומרים לאותו אחד בעל תואר ראשון, אתה יכול ללכת ללימודי תואר שני מבלי תרכוש ידע, תהיה טוב יותר במהלך עבודתך, השתלבותך בשוק העבודה.
<יעקב ג'ינו: רק בספורט אנחנו מסמיכים מאמן לילדים עד גיל 16, שזה הילדים שלך ושלי, אנחנו נותנים את זה בידי ילד שרכש את זה במשך חודש או ארבעה חודשים, יום בשבוע, והוא זה שהולך לחנך את הילדים שלנו, כשאנחנו אומרים שזה חינוך, שיש לנו המון כוח, ומצד שני גננת לומדת ארבע שנים.
<יעקב ג'ינו: בגלל זה גם כשהייתי מאמן ברמות הכי גבוהות, לא נעלבתי ששאלו אותי, והבאתי הרבה כסף הביתה, לא נעלבתי כששאלו אותי במה אתה מתעסק, ואמרתי, אני מאמן, אז אמרו לי, לא, לא מה התחביב שלך, מה המקצוע שלך?
<יעקב ג'ינו: אני מבין, כי יודעים שההסמכה שלי הייתה מאוד מהירה.
<יעקב ג'ינו: צריך להחריג את מה שאני אומר, כי כדי להיות מדריך אתה צריך גם שלוש שנות ניסיון בענף בתור ספורטאי ואת זה צריך לכלול לנו בהסמכה שלנו.
<יעקב ג'ינו: אני חושב שיש זילות נוראית של המדינה ברישיון שהיא נותנת לנו.
<יעקב ג'ינו: אם אני משפיע על ילד, ואני משפיע על ילד לכל חייו, הרבה יותר מאשר הגננת, תדרשו ממני אחריות, תדרשו ממני חינוך, תדרשו ממני ללמוד פסיכולוגיה, תדרשו ממני את כל המכלול שנותן לי את הרישיון להיות כזה, ואם לא, אז אני לא מקצוע.
<יעקב ג'ינו: פה אני חושב שזאת הנקודה המרכזית.
<יעקב ג'ינו: אם יש 64 גופי הסמכה שנותנים לכל אחד להסמיך ילד, ואני חושב שהיום המדינה הולכת לסגור מוסדות אקדמיים כי אין בהם 1,000 תלמידים, לא יתכן שבמוסדות הספורט אנחנו נסמיך 64 גופים שיתנו את הרישיון הזה, את הרישיון להרוג לצערי.
עודד פורר: סביה, לפני שאני מסכם.
<שלמה סביה: יש לי הרבה שעות עם ג'ינו, אבל הוא הרים להנחתה.
<שלמה סביה: לפני שנתיים היה לי הכבוד להיפגש עם מאמן נבחרת בריטניה בהתעלמות מכשירים בנים, ושאלתי אותו באמת לגבי מבנה הכשרת המדריכים והמאמנים בבריטניה.
<שלמה סביה: הוא אמר לי, תשמע, בשלושה סופי שבוע אנחנו מכשירים את דרגה 1 ואחר כך דרגה 2 זה עוד איזה 60 שעות וכך הלאה.
<שלמה סביה: מדינת ישראל מכשירה מדריכים ומאמנים בהיקף רחב יותר כמעט מכל מדינה אחרת בעולם, אלא להוציא מדינות שהדרגה הגבוהה היא תואר אקדמי.
<שלמה סביה: אנחנו מתחבטים לא מעט בסוגיה הזו.
יואל רזבוזוב: עשיתי את הקורס הזה, אני אומר לך למה הוא שווה, אתה יודע למה הוא שווה.
<שלמה סביה: אני יודע.
יואל רזבוזוב: כל אחד שעושה אותו, עזוב, עוברים אותו.
<שלמה סביה: למה זה קורה, זה משהו אחר.
<שלמה סביה: אני מדבר כרגע על ההיקפים בהתייחס למה שג'ינו בא ואומר.
<שלמה סביה: אני שואל את עצמי, אנחנו אידיוטים או בבריטניה הם אידיוטים, ועובדה היא שהם בעלי הישגים הרבה יותר גבוהים משלנו, אז משהו פה בשיטה הוא לקוי ואת זה אנחנו רוצים לתקן אצלנו.
<שלמה סביה: הנושא השני, ברשותך עודד.
<שלמה סביה: מנכ"ל המשרד לפני שלושה שבועות קיבל החלטה להקים ועדה לבניית תוכנית לאומית לקידום ופיתוח תחום המאמנים.
<שלמה סביה: ממש בימים אלו הוא הולך להקים אותה ואני חושב שהדברים האלה משתזרים ביחד לדבר טוב שאני ייחלתי לעצמי כבר הרבה מאוד שנים.
<שלמה סביה: סוף סוף באמת משהו מתחולל כאן במדינה בנושא של המאמנים, וכל אחד שיכול לתרום לקדם את הנושא הזה, יבורך.
<שלמה סביה: תודה.
עודד פורר: שבתאי דויטש, אחרון הדוברים.
<שבתאי דויטש: שמי שבתאי דויטש ואני סמנכ"ל של בית חינוך עיוורים בירושלים ונמצא פה בתפקידי כחבר הנהלת ההתאחדות הישראלית לספורט נכים וחבר הוועד הפראלימפי.
<שבתאי דויטש: הוועד הפראלימפי לא בא לייצוג פה בוועדה הזו, אז אני מייצג אותם.
<שבתאי דויטש: אנחנו יודעים כולם שאת מרב המדליות שהביאו למדינת ישראל, הביאו הספורטאים הפראלימפים, ולא ניכנס כרגע לויכוח מה שוויים ואיכותם של המדליות האלה, אבל הספורטאים הפראלימפים ברובם הם ספורטאים בענפים אינדיבידואלים למרות שאני מייצג גם את ספורט העיוורים ואנחנו בענף קבוצתי והיינו בריאו באולימפיאדה.
<שבתאי דויטש: המצב העגום של המאמנים כמו שתוארו פה בשולחן וג'ינו אמר את זה, עד שלא יתייחסו לענף המאמן כפרופסיה, וכך תתייחס אליו המערכת ותתגמל אותו, אז המצב ישאר כמו שהוא.
<שבתאי דויטש: אני לצערי חייב לתת עוד איזה פן אחד במצב העגום של המאמנים שמביא לידי אבסורדים.
<שבתאי דויטש: כשהמשלחת הפראלימפית יצאה להשתתף במשחקים בריאו, חלק מהמאמנים הם מורים לחינוך גופני בבתי הספר.
<שבתאי דויטש: מה לעשות שהאולימפיאדה נקבעה מ-30 באוגוסט עד ה-22 בספטמבר, כלומר התהליך הוא כזה: צריכים לפנות למשרד החינוך, למפמ"ר, לבקש ממנו חופשה ללא תשלום לאותם מורים לחינוך גופני שהם מאמנים לאומיים.
<שבתאי דויטש: כבוד היושב ראש, המאמנים הם מאמנים לאומיים.
<שבתאי דויטש: אותו מאמן מביא אלי בסוף החודש תלוש משכורת ואומר לי, ניכו לי ממשרד החינוך 9,000 שקל כי לא הייתי כל החודש.
<שבתאי דויטש: אני בא למפמ"ר, אז המפמ"ר אומר לי, תגיד לי, אתה חצוף.
<שבתאי דויטש: אני בזמן שהוא היה בריאו, אני הבאתי מורה ממלא מקום לבית הספר שבו הוא מלמד.
<שבתאי דויטש: אתה רוצה גם שאני אשלם לו את השכר?
<שבתאי דויטש: אז אני בא בהצעה לפתרון.
<שבתאי דויטש: אותו מאמן שנמצא בתפקיד לאומי, במשחקים עולמיים, באולימפיאדה, באליפות עולם או באליפות אירופה, ששכרו ישולם דרך ביטוח לאומי כמו חייל שבא ממילואים.
<שבתאי דויטש: אני יוצא למילואים כמורה לחינוך גופני, קיבלתי את שכרי מביטוח לאומי, או לחילופין שתוקם קרן במשרד.
<שבתאי דויטש: מה שקורה, אתה נותן תמריץ הפוך לאותו מאמן לעסוק בענף.
<שבתאי דויטש: הוא מאמן מעולה, הוא מאמן מוכשר, אבל הוא אומר, אני לא אפסיד כסף כדי לאמן את נבחרת ישראל במשחקים עולמיים או באליפות אירופה או באלימות עולם באולימפיאדה.
<שבתאי דויטש: תודה רבה.
עודד פורר: חברים, אני רוצה לסכם את הדיון הזה.
עודד פורר: אני רק אומר שחסרה לי מאוד ההתייחסות של משרד החינוך כאן.
<יהודית גידלי: אני חייבת ברשותך להעיר הערה.
<יהודית גידלי: הם הוזמנו ואמרו שאין להם עניין.
עודד פורר: זו בדיוק הבעיה.
עודד פורר: על העניין הזה אנחנו נעשה פשוט פגישה בנפרד מול משרד החינוך.
עודד פורר: החשיבות שבשילוב בין מערכת החינוך לבין הספורט קיימת בכל העולם.
עודד פורר: רק פה אצלנו מנסים לייצר איזושהי הפרדה כזו.
עודד פורר: זה גם המקום היחיד שאפשר לייצר היום משרות בסיס שעליהן אתה יכול לבנות.
עודד פורר: אם הוא מורה לספורט, אתה יכול לבנות מזה כבר את ההמשך ולהחליט אם מרחיב לו, לא מרחיב לו, רק צריך לייצר משהו שזה הרבה יותר קשה מהשלום עם העולם הערבי, זה שמשרדי ממשלה ידברו אחד עם השני.
עודד פורר: גם כשהם היו אפילו באותו משרד, הם לא הצליחו לדבר, אז עכשיו זה עוד יותר קשה, אבל בהחלט אני חושב שזה אחד היעדים שלנו.
עודד פורר: הוא גם הפתרון, ואני אומר לך את זה שלמה, זה חייב לבוא דווקא בחקיקה, אפשר יהיה להביא את זה.
עודד פורר: צריך למצוא את הדרך לשלב את זה בתוך החוק, כי זה הפתרון למעמד המאמן.
עודד פורר: יואל, אני הבטחתי לך כמה משפטים.
יואל רזבוזוב: קודם כול אני באמת מברך על הדיון.
יואל רזבוזוב: אתם ראיתם עד כמה הנושא מורכב.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאין פה מקום לחקיקת בזק שהיא לא באמת מתייחסת לכל הדברים שדוברו כאן בוועדה, אחרת מזמן הייתי מגיש.
יואל רזבוזוב: אין נושא שקרוב לליבי.
יואל רזבוזוב: מזמן הייתי מגיש זאת, בקדנציה הקודמת, אבל באמת לא היה פתרון.
יואל רזבוזוב: יש פה מכלול של דברים.
יואל רזבוזוב: אני חושב שזה צריך לבוא באמת על תשתית שמשרד הספורט מובילים, על רמות המאמנים, ומשם כמובן זה התקצוב וכו', אז אני חושב שכמו שאמרתי, המשרד כן עושה.
יואל רזבוזוב: אנחנו רואים עוד בקדנציה הקודמת, אני חושב שהשרה לימור ליבנת הובילה.
יואל רזבוזוב: את ה-10 מיליון שקלים אני חושב שהיא הכניסה לתקצוב המאמנים.
יואל רזבוזוב: אני חושב שצריך להגדיל את הסכומים הללו בשביל להביא את התקנים ואת המשרות, כמובן להכניס לתוך הלופ הזה את משרד החינוך, אבל כמו שאמרתי, זה נושא מאוד מורכב ואם אנחנו רוצים להביא לשינוי, זה צריך לפעול על תשתית של משרד הספורט ואנחנו כמובן נדחוף את זה.
עודד פורר: ראשית, הוועדה שמעה ממשרד הספורט שאין מסד נתונים לגבי מספרי המאמנים, זהותם והכשרתם, אין בקרה על איכותם, אין בקרה על ההכשרה השוטפת שלהם וגם לא יכולת להבדיל בין רמתם.
עודד פורר: בנוסף, שמעה הוועדה שאין גם ידע עם ר"פ של מאמן בוודאי בתחומים מסוימים שקשורים באלימות או דומים להם, קל וחומר הדבר חמור כשמדובר במאמנים ומדריכים של ילדים.
עודד פורר: הוועדה רואה את הנתונים האלה ואת הסעיפים האלה כסעיפים שדרושים תיקון.
עודד פורר: הוועדה קיבלה את סקירת משרד הספורט לגבי תזכיר חוק המאמנים, מברכת על היוזמה ועל הקידום שלו.
עודד פורר: הוועדה מבקשת מאגף התקציבים להעביר תוך 14 ימים התייחסות לוועדה, מדוע הוא לא מקדם ועוצר את קידום תזכיר החוק הזה, בעיקר כשאין לו השלכה תקציבית.
עודד פורר: הוועדה כן תבקש את התייחסות משרד החינוך לגבי שילוב מאמנים כחלק מהמסלול שלהם כמורים לחינוך גופני, וקשירה בין ההכשרה של המאמן להכשרתו כמורה לחינוך גופני בתוך המערכת.
עודד פורר: הוועדה קוראת למשרד הספורט לקדם חקיקה לגבי מאמנים שנמצאים בשליחות לאומית ועובדים בעבודות כאלה או אחרות, לפצות אותם כפי שנעשה עם חיילי המילואים.
עודד פורר: מדובר על שליחות שהיא שליחות המדינה.
עודד פורר: גם אם הוא לא מורה לספורט, יכול להיות שהוא שכיר במקום אחר והוא יוצא עכשיו בשליחות לאומית בנבחרת לאומית.
עודד פורר: אין שום סיבה שהוא יספוג את עלות שכרו.
עודד פורר: אנחנו נקבע בהמשך דיון מעקב לעניין הזה, כולל דיונים פנימיים, וזה אני אומר לך, שלמה, אני אבקש לעשות דיון יחד עם אגף התקציבים ויחד עם הממונה הרלוונטי במשרד החינוך ספציפית על הנושאים האלה, לא במסגרת של ועדה.
עודד פורר: הוועדה מודה למשתתפים.
יעקב מרגי: היום 29 בנובמבר 2017, י"א בכסלו התשע"ח.
יעקב מרגי: נושא יזום בכביש עוקף הנשיאות של חבר הכנסת פרופ' יוסי יונה, שמנצל את קשריו עם יו"ר הוועדה.
יוסי יונה: לטובה.
יעקב מרגי: תמיד לטובה.
יעקב מרגי: אנחנו לא מודחים לרעה.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: קיצוץ מלגות תשלומי הורים.
יעקב מרגי: אני אחסוך את דברי הפתיחה ואתן לחבר הכנסת יוסי יונה לפתוח.
יעקב מרגי: רק במשפט אחד, אני מבין שמבחינת המשרד זה מהומה על לא מאומה, מה שהיה הוא שנמצא והוא שיהיה, כך הבנתי בתגובות, אבל בוא נפתח את הדיון ונשמע את הדברים.
יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש שנענית לבקשתי לקיים דיון בנושא הזה.
יוסי יונה: אנחנו נציגיו של הציבור בכנסת, ובהגדרת תפקידנו, לדעתי, אין לנו מספיק סמכויות לעשות זאת, אבל התפקיד שלנו הוא לפקח ולבקר את הפעילותם של משרדי הממשלה.
יעקב מרגי: ואנחנו משתדלים לעשות זאת נאמנה בוועדה הזאת.
יוסי יונה: כן, זה אחד מהתפקידים המרכזיים שלנו.
יוסי יונה: חלק מהנושאים שאנחנו מביאים לפתחך, אדוני יושב-ראש הוועדה, הם פניות של הורים, ומנסים לברר אותן, ואם יש טענות ותלונות רוצים להגיע לחקר האמת, וזו במה ראויה וטובה כדי לעשות זאת.
יוסי יונה: הגיעו אליי תלונות מצדם של הורים לילדים מעוטי הכנסה, שחלקם קיבלו בעבר מלגות, והנה בשנים האחרונות הם נענים בסירוב.
יוסי יונה: קיימות טענות גם של נציגי משרד החינוך בהתקשרויות עם ההורים הללו שחל קיצוץ במשאבים שנועדו לשם מטרה זו.
יוסי יונה: אנחנו ניסינו לברר, ושוב, אני שם את הדגש על המילה 'בירור' מבלי לבוא בטענות נחרצות וחד משמעיות.
יעקב מרגי: זו הנחת העבודה שלנו תמיד בהצגת נושאים – עד שיוכח אחרת.
יוסי יונה: עד שיוכח אחרת אנחנו מבקשים מענה מהמשרדים הרלוונטיים לטענות שמועלות על-ידי ההורים וחושבים שעל פניו יש הצדקה להעלאתן של הטענות הללו, ובבקשה יכולים או רוצים נציגי הממשלה להזים את הטענות, הם מוזמנים והם הגיעו לכאן.
יוסי יונה: אני אבקש ממך, אדוני היושב-ראש, לפני שנאפשר לנציגי משרד החינוך להציג את עמדתם, קודם נשמע גם טענות של ההורים.
יעקב מרגי: מי ההורים?
<נעה צ'פליצקי: אני לא הורה, אבל אני מייצגת הורה.
יעקב מרגי: למה צריך?
<נעה צ'פליצקי: כי הם לא יכלו להגיע.
<נעה צ'פליצקי: אני רוצה.
יוסי יונה: רגע, עוד לא סיימתי.
יוסי יונה: אני רק מציע את סדר הדיון ואני שמח שאתה מקבל אותו.
יוסי יונה: קיבלנו מסמכים שעל פניו מלמדים שחלה ירידה הדרגתית ומשמעותית בתקציב למלגות ומענקים לתלמידים כפי שאדוני יכול לראות.
יעקב מרגי: אני מכיר את המסמכים האלה, אבל זו לא תכלית החוק, מניסיוני כשר - - -
יוסי יונה: לכן אני משתמש בשפה זהירה ואני אומר: על פניו.
יעקב מרגי: יש לנו אורחים פה?
יוסי יונה: החבר'ה שנמצאים כאן הם מתמחים שלי בלשכה.
יעקב מרגי: בהצלחה, נפלתם על אחד שתצאו ממנו מקצוענים.
יוסי יונה: בכל אופן, על פניו חלה ירידה משמעותית.
יוסי יונה: אם ב-2016 כתוב שהתקציב הוא 129.798 מיליון, אחר-כך יורד ל-61 ב-2017, והנה ב-2018 - - -
יעקב מרגי: היה לא יהיה.
יוסי יונה: היה לא יהיה.
יוסי יונה: קיבלנו גם מכתב לאחרונה, מכתב שנכתב על-ידי דניאל בן עשור, יושב-ראש ועד ההורים בביה"ס שיפמן בעירוני טירת הכרמל, שם ממנו ניתן ללמוד על צמצום במשאבים שנועדו למלגות.
יוסי יונה: זאת אומרת, מהשטח, כפי שנשמע מיד, אכן עולה טענה שההורים שבעבר נענו לבקשה או לתביעה הזו, לקבלת מידע, אינם מקבלים.
יוסי יונה: ולכן הבה ונפתח ברשותך את הדיון כך שההורים יגידו את דברם, ונראה.
יוסף עטאונה: אדוני היושב-ראש.
יוסף עטאונה: אני מצטרף לדבריו של חברי פרופ' יוסי יונה.
יוסף עטאונה: אני חושב שנושא זה והתכלית שלו הוא מאוד חשוב, ושאלת השאלות למה נועד בכלל כל נושא המלגות בתשלומי הורים, והתכלית שלו היא מאוד חשובה לאוכלוסיית קשי יום שלא יכולים לממן ולשלם את הכסף הזה, ובעיקר זה בא לענות לשאלה של לתת שוויון הזדמנויות במערכת החינוך.
יוסף עטאונה: ואם מדברים על עדות מהשטח, לפני הדיון דיברתי עם מנהלי בתי ספר במחוז דרום במגזר הבדואי, ואכן העדות מהשטח מדברת על צמצום בסכומים שהיו מיועדים לבתי ספר, למרות שיש עלייה במספר תלמידים בתוך בית הספר עצמו.
יוסף עטאונה: יש בתי ספר שיש בהם קיצות בכמעט 30% בסכום המלגות, ולפי דעתי זה מאוד פוגע.
יוסף עטאונה: במקום לצמצם פערים ולתת שוויון הזדמנות לכולם, צמצום בסכומים האלה ובכסף של המלגות, לפי דעתי, פגוע בשכבות החלשות ובילדים וגם מנציח ומגדיל את הפערים בתוך מערכת החינוך, וחבל שזה קורה דווקא במלגות האלה שצריך לתת.
יוסף עטאונה: אתמול היו אצלי ילדים מחינוך לפסגות, ואחת הילדות משגב שלום, דיברנו על הכול ונתתי להם אפשרות לשוחח, והיא דיברה על מצוקה של חברים שלה בכיתה ו' בשגב שלום שלא הגיעו לבית הספר, בית הספר אמר להם לא לצאת לטיול, אבל הילדים עצמם והחברות שלה סיפרו שהם לא יכולים לצאת לטיול בגלל המצב הקשה של ההורים שלהם בבית, והיא ביקשה עזר.
יעקב מרגי: בלי קשר, יש איסור - - -
יוסף עטאונה: אני אמרתי לה שיש איסור.
יעקב מרגי: אבל אני אומר לכם, למרות האיסור, אני טיפלתי במקרה בשבוע שעבר.
יעקב מרגי: מנהלת שהתנהלה בצורה מאוד פוגענית כלפי הורה שהוא לא סרבן, הוא נקלע למצוקה כלכלית, לא שילם או שילם סכומים נמוכים יותר - - -
יוסף עטאונה: לא, היא לא דיברה על סירוב - - -
יעקב מרגי: גם בסירוב לא.
יוסף עטאונה: אבל הילדה עצמה לא מרשה לבקש מההורים ולצאת בגלל המצוקה הכלכלית, ודווקא הסכום הזה, הבירור הוא נכון, ואם זה קיים ואין צמצום, אני מברך על זה.
יעקב מרגי: בהרהורים שלי אם לקיים את הדיון או לא לקיים, אמרתי שננצל את זה גם להציג את העובדות, וגם אנחנו ועדה, תספרו לנו איך זה עובד, למי זה מיועד, את כל התהליך, כמובן כשנגיע אליכם.
<נעה צ'פליצקי: שמי נעה צ'פליצקי, אני חברת מועצה בעיר חולון.
<נעה צ'פליצקי: אני יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד הילד.
<נעה צ'פליצקי: בעברי, 36 שנה בחינוך בחולון, 10 מהן ניהלתי חטיבת ביניים.
<נעה צ'פליצקי: אני כרגע מייצגת אחת האימהות מחולון, שזה המכתב שהיא קיבלה עם תחילת שנת הלימודים: "הורים יקרים, קיבלנו אתמול הודעה ממשרד החינוך על כך שתקציב המלגות של בית הספר הופסק לאור בחינת המצב הסוציו-אקונומי של האוכלוסיה באיזור מגורים זה.
<נעה צ'פליצקי: לפיכך השנה לא ניתן יהיה לקבל מלגות עבור תשלומי בית הספר.
<נעה צ'פליצקי: בברכה, מנהלת בית הספר.
<נעה צ'פליצקי: " באותו בית ספר ילדה נכה שבעבר הם קיבלו, ואני יודעת מעברי במערכת החינוך שהיו מלגות לטיולים, לתשלומי בית ספר.
<נעה צ'פליצקי: אצלי לא היה מקרה של תלמיד שלא יצא בגלל מצב כלכלי לטיול שנתי.
<נעה צ'פליצקי: לא היה ולא יהיה.
<פז כהן: רק נגיד במילה לגבי העובדות, ואחר-כך נדבר על המשמעויות.