GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סוזי בן-ברוך: אני מדברת על סמים שנתפסו בתוך מוסדות חינוך, כולל בפנימיות למיניהן, שלא שייכות דווקא למשרד החינוך.
סוזי בן-ברוך: המחקר העביר שאלון לתלמידים בגילאי 12-18.
סוזי בן-ברוך: על-פי המחקר אכן 10% מבני הנוער מדווחים על מעורבות כזאת או אחרת בסמים, לאו דווקא שימוש ממש.
סוזי בן-ברוך: - לגבי עבירות אלימות: מ-2,678 מקרים עלינו ל-2,966 מקרים, עלייה של כמעט 300 מקרים.
סוזי בן-ברוך: כאן המוקד העיקרי.
סוזי בן-ברוך: מתוך 400 מקרים שנוספו השנה - זה המיקוד העיקרי.
סוזי בן-ברוך: למטה גם כתבתי לכם איזה עבירות ראויות לציון.
זבולון אורלב: מה ההסבר לפער בין הממצא, שקרוב ל-50% מהתלמידים מתלוננים שהם נתקלו באלימות, לבין החשיפה של כמה אלפי מקרים בלבד?
סוזי בן-ברוך: בנוגע לאלימות רוב העבירות הן לא חשיפה אלא יש דיווח של הורים או תלמידים, להבדיל מסמים.
סוזי בן-ברוך: בסמים אני לא מכירה אף אחד שקנה סם ובא לספר למשטרה שהוא הזמין חשיש אך קיבל מריחואנה.
זבולון אורלב: אז למה יש פה פער?
זבולון אורלב: 50% מהתלמידים בגילאי 11-15 זה כמה מאות אלפי תלמידים ואת מדברת על כמה אלפים.
סוזי בן-ברוך: המחקר בודק מצב של בריונות, bulling, הצקות והטרדות שלא מגיעות למשטרת ישראל.
סוזי בן-ברוך: אין סעיף חוק על הצקה או הטרדה.
סוזי בן-ברוך: יש הטרדה מינית אבל לא הטרדה אחרת.
סוזי בן-ברוך: יש לנו סעיפי חוק על איומים, שזאת עבירה מילולית.
סוזי בן-ברוך: יש לנו סעיפי חוק על תקיפות, חבלות וסחיטה באיומים.
סוזי בן-ברוך: אין לנו סעיפי חוק על הטרדות והצקות.
סוזי בן-ברוך: זה לא מגיע למשטרת ישראל.
זבולון אורלב: פה זה גם על בריונות.
סוזי בן-ברוך: אם הבריונות מגיעה לכדי תקיפות וחבלות, אז זה מגיע למשטרת ישראל.
סוזי בן-ברוך: כאשר יש תלונות, או כאשר המנהל מדווח שקרה אצלו אירוע בבית-הספר, אנחנו מגיעים.
זבולון אורלב: האם אי אפשר להסיק מסקנה אחרת, שבכל זאת רק טיפה בים מגיע לטיפול שלכם?
סוזי בן-ברוך: אין לנו ספק שזה קצה הקרחון.
סוזי בן-ברוך: גם בנושא הסמים זה קצה הקרחון.
סוזי בן-ברוך: אין לנו ספק שיש הרבה יותר אלימות בבתי-ספר, הרבה יותר סמים.
סוזי בן-ברוך: ולא רק בתוך בית-הספר אלא במסגרות אחרות.
סוזי בן-ברוך: אגב, בעבירות סמים יש לנו בסך הכל כ-4,000 תיקים השנה אך במציאות יש בוודאי הרבה יותר מקרים.
סוזי בן-ברוך: אנחנו רחוקים מהמחקר כי המחקר מציין פתיחות אחרת.
סוזי בן-ברוך: בסך הכל עלינו מ-3,170 מקרים ל-3,581 מקרים, עלייה של 12.9%.
סוזי בן-ברוך: בנושא איומים למשל יש עלייה של 11% בפניות.
סוזי בן-ברוך: איום זה עבירה מילולית.
סוזי בן-ברוך: אגב, ב-4 השנים האחרונות אנחנו מבחינים בעלייה בנושא איומים, כי ההורה כבר לא ממתין למכה.
סוזי בן-ברוך: יש הורים שמודעים לעניין, איימו על הילד שלהם והם באים יחד איתו להתלונן במשטרה.
סוזי בן-ברוך: אלה ההורים הכי חכמים לדעתי כי הם עוצרים את המכה.
סוזי בן-ברוך: החזקת סכין: זה סעיף חוק שנכנס באפריל 2000.
סוזי בן-ברוך: כמדומני אתה היית אחד מתומכיו.
סוזי בן-ברוך: אנחנו שמחנו על החוק הזה.
סוזי בן-ברוך: אנחנו לא יכולים לדעת על תלמיד שהביא סכין לבית-הספר אם מנהל בית-הספר לא ידווח לנו, כי אנחנו לא נמצאים בתוך בית-הספר עד כדי הגעה לילקוטי התלמידים.
סוזי בן-ברוך: עלייה מ-79 ל-97 מקרים, וזה עדיין לא הנתון האחרון.
סוזי בן-ברוך: נכון לומר שזה עלייה של 22.7% אבל זה בדיוק הסעיף שבו אם מנהל בית-הספר או סגל המורים לא מדווח, אנחנו לא יודעים.
סוזי בן-ברוך: סחיטה באיומים: זאת עבירה קשה.
סוזי בן-ברוך: השנה נכנסנו לבתי-הספר באופן מסיבי גם בהסברה מאוד רצינית בנושא של סחיטה באיומים.
סוזי בן-ברוך: מי שמביא היום 5 שקלים ומחר 10 שקלים לאיזה אחד שממתין לו בפינה והוא פוחד ממנו, לא מבין שזאת סחיטה באיומים.
סוזי בן-ברוך: אגב, גם המבצע לא כל-כך מבין שזאת סחיטה באיומים, שזה עבירה מסוג פשע.
סוזי בן-ברוך: הוא רוצה לקחת כסף.
סוזי בן-ברוך: אם התלמיד הנסחט לא מדווח, התלמיד הסוחט ממשיך במלאכתו.
סוזי בן-ברוך: עלינו כאן מ-49 ל-69 מקרים.
סוזי בן-ברוך: זה עלייה של 40.8%.
סוזי בן-ברוך: תקיפות למיניהן: כאן הכנסנו גם את התקיפות וגם את החבלות למיניהן.
סוזי בן-ברוך: בחבלות החמורות ביותר, שמגיעות לכדי פציעה ושבר, המספר נשאר 35-36 מקרים.
סוזי בן-ברוך: אלה המקרים הקשים ביותר שהגיעו לטיפול בבתי-חולים.
סוזי בן-ברוך: שאר המקרים הם תקיפות למיניהן, החל מבעיטה, סטירה וכלה במכות יבשות.
סוזי בן-ברוך: 1,482 מקרים בשנה שעברה ו-1,590 מקרים השנה.
סוזי בן-ברוך: זאת עלייה של 0.7%.
סוזי בן-ברוך: דווקא בנושא של תקיפות העלייה היא לא משמעותית.
סוזי בן-ברוך: ונדליזם: יש ירידה של 4.9%.
סוזי בן-ברוך: אנחנו מבחינים בין התפרצויות לבתי-ספר, שלא מדווחות כאן, לבין ונדליזם לשמו שנעשה על-ידי תלמידים.
סוזי בן-ברוך: אני חיבת לציין שלגבי סמים אנחנו זוכים לפתיחות מקסימלית מצד המנהלים.
סוזי בן-ברוך: לגבי אלימות - עדיין הפתיחות היא לא כזאת, לצערנו.
סוזי בן-ברוך: אנחנו זוכים לקבל תלונות של הורים, שהגיעו למנהל בית-הספר, יידעו אותו על מה שנעשה כלפי הילד שלהם אך זכו לחוסר תגובה מספקת ואז פנו למשטרה וביקשו סיוע.
סוזי בן-ברוך: אגב, לא היה מקרה של חוסר תגובה בכלל, היתה תגובה כלשהי.
סוזי בן-ברוך: יחד עם זה, אני רוצה להודות למשרד החינוך שפתח את שעריו.
סוזי בן-ברוך: בשלוש השנים האחרונות אנחנו זוכים לפתיחות יותר מאשר בשנים עברו.
סוזי בן-ברוך: אני לא מציינת כאן את הפרוייקטים המשותפים של משטרת ישראל ומשרד החינוך, החדירה לכ-580 בתי-ספר באופן מאוד מסיבי השנה.
זבולון אורלב: מעבר לצורך בהגברת שיתוף הפעולה עם מנהלי בתי-ספר בסוגיית האלימות, שאת מצביעה עליה, האם יש עוד מעצורים או מכשולים כלשהם שקשורים בחקיקה?
זבולון אורלב: או שמבחינה זאת יש לכם את כל התשתית הראויה כדי לטפל?
סוזי בן-ברוך: בוועדת שרים לאלימות, שהמלצותיה הוגשו כבר לממשלה - דווקא הבוקר שמעתי לצערי שהשר שמואל אביטל, שנושא את הדגל בוועדת שרים לאלימות, התפטר.
סוזי בן-ברוך: אני מקווה שזה לא נכון.
איציק כהן: הוא התפטר מראשות הוועדה בשל היעדר תקציבים.
זבולון אורלב: אני בכל דיון במליאה מדבר על הקמת רשות לטיפול באלימות, בדומה לרשות למאבק בסמים.
סוזי בן-ברוך: בכל אופן, שם הגשנו המלצות גם לשינויים בחקיקה.
סוזי בן-ברוך: למיטב ידיעתי שתי ההצעות הראשונות כבר עברו בחקיקה: בנושא של נשיאת כלי תקיפה, ובנושא שאתה הובלת - סימון וסיווג הסרטים בטלוויזיה.
סוזי בן-ברוך: לנושא סמים יש לנו הצעות אחרות, שלא נוגעות לחקיקה.
4400: אני מודה לסנ"צ סוזי בן-ברוך על התיקון שהיא מצאה לנכון לתקן.
4400: לא משום שמישהו רוצה להסיר אחריות ולומר שמצבנו טוב אבל הגיע הזמן שאנחנו נרד מהכיכוב הזה בראש רשימת המדינות בעולם על מה שאנחנו לא.
4400: אני חושבת שזה מסר רע מאוד.
4400: במידה רבה לדעתי ברמה הפסיכולוגית זה נותן לגיטימציה לדברים לקרות, כי אנחנו במילא שם ואנחנו "הכי טובים בזה".
4400: לעניין עצמו, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, ש-24 שנים אני במערכת ומעולם לא הרגשתי תנופת עשייה והתמקדות בנושא האלימות, ואפילו בתאונות דרכים, כמו שנעשית כעת.
4400: יש עלייה חדה מאוד בעיסוק בנושאים הללו.
4400: סנ"צ סוזי בן-ברוך מספרת על פתיחות רבה של בתי-ספר, ברמת הדיווח, ברמת השיתוף, כשמכניסים שוטרים במדים לתוך כתלי בית-הספר כחלק מצוות אינטגרלי של בית-הספר.
4400: אלה דברים שעשרות שנים לא היו במערכת.
מוחמד ברכה: העיסוק המוגבר היא פונקציה של התגברות המקרים או פונקציה של תשומת לב מרובה יותר?
4400: קודם כל, זה פונקציה של תשומת לב ולקיחת אחריות.
4400: לא מטאטאים מתחת לשטיח ומתמודדים עם הבעיה.
4400: בעניין הזה אני אומרת שצריך בהחלט להסיר את הכובע בפני המנהלים.
4400: ברור לחלוטין שבית-ספר שנחשף, ומייד העיתונות מדווחת על כך, זה מוריד את הסיכויים שלו בדרגות רייטינג כאלה שבעת הבחירה והרישום לבתי-ספר הורה שוקל פעמיים האם לרשום את הילד לבית-ספר שידוע שיש בו אלימות או סמים.
4400: לא שאין באחרים אבל זה שמודיע, גם כותבים עליו.
4400: היתה התלבטות קשה מאוד של מנהלים האם לדווח והאם לשתף.
4400: היום הם הגיעו למסקנה ששווה להם להתמודד עם הדיווח, בתקווה שבסופו של דבר הורים יוקירו תודה למנהל שאומר שהוא מכיר בבעיה ומטפל בה, גם במחיר של יצירת סטיגמה, אם יש כזאת.
4400: אני היום סומכת יותר על הורים שיידעו לבחון ולומר: רבותי, זה מנהל שמדווח ומתמודד.
4400: זה שלא דיווח לא בהכרח אומר שאין בבית-ספרו אלימות.
4400: אנחנו גם סומכים על חוכמת ההורים, שלא יימנעו מלרשום את ילדיהם לבית-הספר בגלל שמנהל דיווח ואחר-כך הדברים פורסמו בעיתונות.
4400: בעניין הזה אני בהחלט מחזקת את ידיהם בכל דרך.
4400: גם בכנסים, כאשר אני מופיעה מולם ומדברת איתם, אני אומרת: יישר כוח לכל מנהל שחשף ודיווח, גם אם הוא שילם איזה מחיר של סטיגמה.
4400: ככלל, אתה שואל אותי אם עלתה רמת האלימות.
4400: אני לא בטוחה.
4400: כשם שבצה"ל פתאום יש יותר דיווחים על תאונות, זה לא מעיד בהכרח על כך שיש היום יותר תאונות מבעבר.
4400: בעבר צה"ל היה מין פרה קדושה שחסמה כל כלי תקשורת מלהיכנס, לבחון, לבדוק ולדווח.
4400: אני חושבת שזה בא בהלימה לרמת דיווח מוגברת.
4400: לכן לא בהכרח רמת האלימות עלתה.
4400: אולי כן, אבל אני לא לגמרי בטוחה שזאת הבעיה.
4400: לעניין עצמו, יש בעיות של אלימות בבתי-ספר וגם יש בעיות של סמים בבתי-ספר.
4400: היום אני יותר אופטימית, שיש סיכוי, אני לא יודע אם להדביר לחלוטין את הבעיה אבל בוודאי להוריד אותה.
4400: אני מקווה שאנחנו נראה בסקרים ירידה כלשהי.
4400: אגב, ביקשנו השנה מפרופ' בנבנישתי לערוך מחקר, אחרי שבשנת 1999 הוא עשה סקר ארצי.
4400: אני מאוד מקווה שכך יהיה כי בכל זאת נעשות פעולות רבות.
4400: ובכן, מה נעשה?
4400: קודם כל, ועדת וילנאי הגישה 26 המלצות ואנחנו מיפינו את כל ההמלצות הללו.
4400: אם תסכים, נחלק לכם כבר עכשיו את המסקנות.
זבולון אורלב: לא רק שאני מסכים.
זבולון אורלב: אנחנו מעוניינים בכך.
4400: אנחנו נחלק חוברת שבה מיפינו את 26 ההמלצות של דוח וילנאי, כאשר לצד כל המלצה כתבנו מה עשינו ביחס אליה.
4400: ככלל, את מרבית ההמלצות יישמנו ככתבן וכלשונן, אך עשינו יותר מכך.
4400: עוד מעט אני אפרט.
4400: יש מספר קטן של המלצות שלא יושמו.
4400: אנחנו נעבור עליהן אחת, אחת, ואסביר מדוע הן לא יושמו.
4400: בהמלצה ו' נאמר ש"יש לחזק את הקשר האישי בין הצוות החינוכי לתלמידים".
4400: לא שזה לא יושם אבל קשה לי מאוד לדווח באיזו רמה חוזק הקשר.
4400: אנחנו מדברים על בתי-ספר שישמשו כבתי-חינוך, כאשר המחנכים יותר קשובים לתלמידים.
4400: אלה דברים שהם אינם כמיתים.
4400: קשה מאוד לכמת אותם ולמדוד באיזה מידה זה נעשה.
4400: אז אני לא יכולה לבוא ולדווח שעשינו את זה.
4400: דיברנו על זה, כתבנו על זה בחוזר מנכ"ל.
4400: הוצאנו חוזר מנכ"ל מיוחד בנושא הטיפול באלימות.
4400: אנחנו מקווים ומאמינים שבאמת הקשר יתרחב ויוגבר אבל קשה לי לתת מספרים ולומר שזה נעשה ב-X בתי-ספר יותר או ב-X בתי-ספר פחות.
4400: לעומת זה, כאשר מדובר בהמלצה ז' על כך שצריך לחזק את הקשר האישי בין הצוות החינוכי לבין ההורים, אני כן יכולה לדווח על גידול במספר בתי-הספר הקהילתיים.
4400: זה המדד שלי לבחון באיזה מידה חוזק הקשר בין הצוות החינוכי לבין ההורים.
4400: הגידול הזה נובע גם מתוספת משאבים כספיים שנתנו לאגף מינהל חברה ונוער ולחברה למתנ"סים, ששניהם פועלים על שתי רמות של בתי-ספר.
4400: אגף קהילה ונוער מטפל בבתי-הספר העל-יסודיים, שם יש עלייה במספר בתי-הספר הקהילתיים, והחברה למתנ"סים מטפלת בבתי-ספר יסודיים קהילתיים.
4400: גם שם יש הרחבה והגדלה.
4400: המלצה נוספת שלא יושמה היא המלצה י', שאומרת "על משרד החינוך לבנות קובץ כללי התנהגות בבית-הספר".
4400: זה נמצא בהכנה.
4400: אני לא יכולה להגיד שזה כבר יושם.
4400: הקובץ הזה ייגזר מתוך כללים שנעשו בכלל בתי-הספר בארץ.
4400: אחת ההמלצות הקודמות מדברת על כך שחובה על כל בית-ספר להתקין תקנות ולתלות אותן במסדרונות בתי-הספר ובכיתות עצמן, כאשר כל בית-ספר מעצב לעצמו את כללי ההתנהגות בתוך בית-ספרו.
4400: זה נעשה.
4400: אני מסיירת אחת לשבוע בבתי-ספר ורואה שקובץ הכללים הזה קיים ומפורסם בבתי-הספר.
4400: אנחנו ממתינים לקבל תקנות מכלל בתי-הספר, או מדגימה רחבה מאוד של בתי-הספר, על מנת שמהם ניצור קובץ כללים ארצי, שאותו נוציא אחר-כך לבתי-הספר.
4400: זה המלצה י'.
4400: אנחנו פשוט ממתינים עד שהתהליך הזה יסתיים, לפחות במרבית בתי-הספר.
4400: יתר ההמלצות מיושמות, למעט המלצות כג'-כד', שאינן חלות עלינו בלעדית.
4400: בהמלצה כג' מדובר על ועדת שרים שצריכה לקבוע תחומי אחריות בין גורמים שונים העובדים בתחום אלימות הנוער.
4400: זה לא בתחום האחריות שלנו.
4400: החלק השני של המלצה כג' מדבר על הגדרה מחדש של תחומי האחריות בין מרכז השלטון המקומי לבין משרד החינוך.
4400: זה גם דבר שנמצא בעשייה אך לא בלעדית אצלנו ולכן עוד לא סיימנו את התהליך.
4400: אנחנו נמצאים בשלבי דיון מאוד מתקדמים עם מרכז השלטון המקומי.
4400: נקבע שיפעלו ועדות מחוזיות משותפות לבתי-הספר ולשלטון המקומי בתוך המחוזות.
4400: המלצה כד' היא כל כולה לא בתחום האחריות שלנו.
4400: ההמלצה מדברת על כך ש"יש לפעול לצמצום השפעתם של גורמים חיצוניים למערכת החינוך אשר תורמים, בדרכים שונות, לעידודה של האלימות ולהפיכתה לנורמה מקובלת".
4400: אני מניחה שזה בטיפולה של ועדת שרים.
4400: צריך למפות מי הם הגורמים החיצוניים לבתי-הספר שמשפיעים על רמת אלימות כזאת או אחרת במוסדות חינוך, ובכלל בקרב בני נוער.
4400: לכן לא לקחתי את ההמלצה הזאת תחת חסותי.
4400: יתר ההמלצות יושמו, רובן ככולן, כלשון הוועדה.
4400: המלצה כה' בדוח וילנאי אומרת: "על משרד החינוך להקים תוך 4 חודשים צוותי עבודה לניסוח ההנחיות בנושאים אשר קשורים לאלימות בקרב הנוער אך לא טופלו על-ידי הוועדה".
4400: את זה עשינו, ועדיין עושים.
4400: עדיין ממפים נושאים שונים שוועדת וילנאי לא מיפתה אותם וצריך לתת עליהם את הדעת.
4400: לדוגמא, ביוזמת השרה, לקראת פתיחת שנת הלימודים הזאת, ב-15.8, פתחנו קו פתוח לתלמידים שהוא ספציפית לנושא האלימות, קו שהוא קליט מאוד - 1204.
4400: ביקשתי הבוקר לבדוק עד כמה הקו הזה מנוצל על-ידי תלמידים.
4400: לא הייתי אומרת שהוא מנוצל בצורה רחבה.
4400: אני לא יודעת אם טוב שאין הרבה דיווחים, או לחילופין אולי זה לא הוטמע מספיק בקרב התלמידים.
4400: בכל אופן, מאז אמצע אוגוסט הגיעו אלינו 200 פניות של תלמידים.
4400: על אלימות פיסית היו 153 פניות, אלימות מילולית - 28 פניות, פגיעות מיניות של צוות חינוכי - 4 פניות, פגיעות מיניות של תלמידים בינם לבין עצמם או בינם לבין מבוגרים אחרים - 13 פניות, ואלימות פיסית של מורים - 21 פניות.
4400: אני לא יודעת לומר למה היו רק 200 פניות, האם זה הרבה או מעט, אבל חשוב שנדע שזה המצאי של הפניות.
4400: אמרת שמערכת החינוך עד כה לא מיפתה ולא כימתה מספרית מה קורה במערכת, אז זה עוד ערוץ שאנחנו יכולים דרכו לעלות על בעיות ולתת את המענים.
4400: דבר נוסף שעשינו, השקענו ואנחנו משקיעים הרבה מאוד כסף בכל מה שקשור בטיפול באלימות.
4400: ככלל, אנחנו מפנים כ-40 מיליון שקלים לטיפול באלימות, על הרבדים השונים שלה.
4400: אני אתן את הפילוח.
4400: לראשונה תיקננו מערך יועצות בבתי-ספר יסודיים ובגני ילדים.
4400: התחלנו בזה כבר בתקציב 2001, שלא היה תקציב שנקבע בקדנציה הזאת.
4400: למרות זה עשינו הסטה פנימית במהלך שנת התקציב והחל משנת הלימודים הזאת יש יועצות ב-500 בתי-ספר יסודיים, כשבעבר היו אפס יועצות בבתי-ספר יסודיים, ויש לנו יועצות המטפלות ב-1,400 גנים מתוך 10,000 כיתות גן.
4400: זה לא מספק אבל זה התחלה של דרך.
4400: אנחנו מתכוונים בטווח של 3 שנים לכסות את כלל בתי-הספר היסודיים.
4400: בתקציב 2002 אנחנו נקצה משאבים ל-500 בתי-ספר נוספים וכך נכסה 1,000 בתי-ספר מתוך כ-2,400 בתי-ספר יסודיים כמדומני, כלומר כמחצית מבתי-הספר.
4400: אני מקווה שתוך שנה-שנתיים נכסה את כלל בתי-הספר היסודיים מבחינת תקינה.
4400: השקענו עד כה 22 מיליון שקל מתקציב 2001 בעניין הזה.
4400: תקציב דומה ינתן בשנת 2002 ואז נכסה 1,000 בתי-ספר יסודיים.
4400: באשר להפעלת תכנית לכישורי חיים: עלותה של התכנית הזאת 5,488,000 שקלים והיא מופעלת על-ידי היועצות והמחנכות בבתי-הספר.
4400: ההנחיה השנה היתה ששעות החינוך תוקדשנה להפעלה של תכניות בכישורי חיים, וכך נעשה בבתי-הספר.
4400: עד כה שעות החינוך טיפלו בנושאים שונים ומגוונים.
4400: כרגע נתנו הנחיה שקודם כל יש לוודא שהתכניות הללו מיושמות בבתי-הספר, הן על-ידי היועצות באופן ישיר והן על-ידי מחנכי הכיתות שמודרכים על-ידי יועצות בתי-הספר.
4400: אנחנו מפעילים מדד אלימות, שהוא מדד של שפ"י (השרות הפסיכולוגי יעוצי), לפיו אנחנו ממפים את כלל הבעיות שקיימות בבתי-הספר.
4400: שפ"י עיצב שאלון לבתי-הספר, שאלון מאוד חודרני בנושא האלימות ברמות השונות שלה.
4400: זה משקף לבית-הספר עד כמה יש אלימות מילולית של מורים כלפי תלמידים, עד כמה יש אלימות של תלמידים בינם לבין עצמם, עד כמה יש מופעים של אלימות בין התלמידים, עד כמה הם נחשפים לאלימות מצד משפחות בבתים, שכנים, דודים וקהילה בכלל.
4400: זה נותן רבדים שונים של האלימות בנגזרות שונות.
4400: המדד הזה מופעל וולונטרית ב-500 בתי-ספר כרגע.
4400: לא בכדי שואלת גברת עפרה דונסקי, המשנה ליושב-ראש הסתדרות המורים, האם זה וולונטרי.
4400: יש התנגדות לאכוף את זה בכפייה על בתי-ספר.
4400: זה מדד מאוד חושפני ולכן הוא הופעל רק על-ידי 500 בתי-ספר.
4400: השנה הוא יופעל על בתי-ספר רבים נוספים.
זבולון אורלב: זה התחיל כבר לעבוד?
זבולון אורלב: האם יש כבר ממצאים?
בלהה נוי: ממצאים ממש עדיין אין.
בלהה נוי: בגלל שאנחנו רוצים שזה יהיה כן ואמיתי ושמנהלים לא יבהלו, הם לא חייבים לדווח על הממצאים שלהם החוצה בכלל אלא זה כלי עבודה פנימי לתוך בית-הספר.
בלהה נוי: אף אחד מאיתנו, מלבד המנהל, לא יודע מה הממצאים.
בלהה נוי: הצוות, הילדים והרבה פעמים ההורים - כולם מטפלים בזה מבלי שיישבו עליהם מבחוץ וישתמשו בזה כמכשיר לנזיפה באנשים.
עפרה דונסקי: כולל העיתונות?
בלהה נוי: כן, כולל העיתונות.
זבולון אורלב: ומה עם זכותנו לדעת?
בלהה נוי: זכותנו לדעת תתבטא במחקר של פרופ' רמי בנבנישתי, שמשרד החינוך הזמין אותו.
בלהה נוי: בעיר הרצליה עבדו עם פרופ' רמי בנבנישתי על הסקר שלו ושם זה הופיע, לא דרכנו, אנחנו לא היינו שותפים לזה, אלא מטעם מחלקת החינוך.
בלהה נוי: העיתונות בהרצליה התנפלה על המנהלים כי הממצאים כן נחשפו וזה הפריע בטיפול.
בלהה נוי: מתוך ידיעה שיש פער מאד גדול בכל הסקרים בין דיווחי ילדים לדיווחי מנהלים, תמיד הילדים מדווחים על הרבה יותר אלימות ממה שמדווחים המנהלים והמורים, רצינו להתגבר על המכשול הזה ולהגיד למנהל שאנחנו מכבדים אותו, שאנחנו נותנים לו כלי, שיטפל ושאנחנו לא נהיה "האח הגדול" שישמור עליו.
בלהה נוי: בסופו של דבר אנחנו כן נרצה לדעת שבית-ספר נקי מאלימות.
זבולון אורלב: איך תדעי?
בלהה נוי: אני אדע על-ידי הסקר של פרופ' רמי בנבנישתי, ובדרכים אחרות.
4400: קודם כל, חובתנו לתת כלי בידי המנהלים כדי למפות את הבעיות שיש בבתי-הספר שלהם, וזה הכלי.
4400: כדי לעודד אותם להשתמש בכלי, שמשקף להם את המצב הקיים כמו מראה, אמרנו: קודם כל, זה נמצא אצלכם.
4400: אנחנו לא בודקים לכם מה התוצאות של הכלי הזה, אתם לעצמכם.
4400: אני סומכת על המנהלים שאף אחד לא יטאטא את הדברים מתחת לשטיח.
4400: כשמנהל רואה שיש לו בעיות כאלה ואחרות, בין אם זה עם צוות המורים, בין אם זה מהתלמידים בינם לבין עצמם או בינם לבין משפחותיהם, אז הוא יעשה מעשה.
4400: מה גם שוועד ההורים יודע שהמדד הזה נבדק בבית-הספר והאמינו לי, ההורים היום לא מוותרים והם דורשים לדעת גם כן.
4400: אני לא רוצה שזה יתפרסם החוצה, בוודאי לא בשלב הראשון.
4400: השלב הבא, וגם זה תפקיד שלנו, הוא לבדוק מה קורה ואם יש שיפור בבתי-ספר ככלל.
4400: אז יש שתי אופציות.
4400: האופציה האחת, שכבר קיימת, היא להשתמש בסקר בצורה מסודרת, מידי שנה.
4400: לא לעשות הפסקה בין 1999 ל-2001 או 2002 אלא מידי שנה להצהיר שיש לנו במערכת החינוך סקר מדגמי ברמות כאלה ואחרות.
4400: אף בית-ספר לא יידע על מי זה ייפול ואנחנו נבדוק את בתי-הספר.
4400: חובה על בתי-הספר, בעזרת הכלי ובעזרת כלים נוספים ומשאבים שאנחנו נותנים, לשפר את המצב אצלם ואנחנו נבדוק אותם.
4400: זה התפקיד שלנו כמטה.
4400: מעבר לזה, אם זה לא יספק אותנו, אני אומרת כאן ועכשיו, אני כבר העליתי את זה גם בפני מנהלים, אנחנו נדרוש שאחרי שבית-ספר קיבל לעצמו את המדד הזה בשנה מסויימת, בשנה שלאחר מכן או לאחר שנתיים הממצאים של המדד יעברו אלינו ככתבם וכלשונם.
4400: למה זה הוגן?
4400: כי אני נתתי למנהל מספיק זמן לדעת מה קורה ולטפל.
4400: עכשיו זכותי גם לדעת.
4400: זאת אומרת, אם הסקר של פרופ' רמי בנבנישתי לא יספק אותנו ולא ייתן לנו תמונה מספיק מהימנה, אז אנחנו יכולים להשתמש באותו כלי, בהתרעה מוקדמת ולומר: רבותי, בשנה השניה או השלישית אחרי שאתם עושים את זה - והם יעשו את זה כל שנה - אנחנו גם רוצים את זה אלינו.
4400: אגב, בטכניקה הזאת אני משתמשת בהרבה מאוד דברים.
מוחמד ברכה: אחרי שזה מגיע אל המשרד, מה הטיפול שלכם?
מוחמד ברכה: הרי לא די שאתם יודעים.
מוחמד ברכה: האם יש סנקציות?
4400: אני חושבת שלא נצטרך להגיע לסנקציה.
4400: זה לא שוט.
4400: הרי כל מנהל לא יכול להתכחש לממצאים כשאתה משקף לו אותם.
4400: הדבר היחיד שאנחנו יכולים לעשות - ולכן אני אומרת שזה ייעשה ממילא - הוא לסייע בידי בתי-הספר להתמודד בהתאם לבעיה שנתגלתה שם.
4400: אם בית-ספר כתוצאה מכך צריך עוד פסיכולוגים, אם הוא צריך יותר יועצים, אז אנחנו נרכז מאמץ אל מול בית-ספר שבו יש בעיות מרוכזות, נסייע למנהל ונפנה לו משאבים כדי שיטפל בבעיה.
4400: המנהל לא יכול תמיד לבדו להתמודד עם בעיות.
עופר חוגי: הטיפול יהיה עוד שנתיים?
4400: לא, הטיפול יהיה מיידי.
4400: אני ממש מוחה כנגד המגמה הזאת, כביכול אני צריכה לשלוח בלשים לבתי-ספר ולבדוק את המנהלים.
4400: אני סומכת במאה אחוזים על המנהלים.
עופר חוגי: בכל ישוב ניתן לדעת בדיוק באיזה בית-ספר מתגלה אלימות.
עופר חוגי: אם את רוצה, אתן לך את רשימת בתי-הספר.
עופר חוגי: אין בעיה לדעת את זה.
4400: כן, אני רוצה.
4400: מאוד פשטני לומר שאפשר להביא לי מידע על כל בית-ספר.
4400: זה לא עובד כך.
4400: אני מבקשת מכם, תפסיקו לעשות עליהום על בתי-הספר.
עופר חוגי: אני אומר שהמשרד צריך לטפל באלימות.
עופר חוגי: הוא לא צריך כל הזמן לעשות סקרים.
4400: המשרד מטפל והדרך שלו, עם כל הכבוד, היא לבדוק.
4400: סקר הוא כלי כדי למקד את הבעיות.
4400: כל עוד אתה לא יודע מה הבעיה שלך, אתה לא יכול לטפל בה.
4400: כדי לדעת מה הבעיה, עשינו מעשה.
4400: זה מעשה שהוא חדש במערכת כי עד עכשיו לא היה שום מדד ששיקף למנהלי בתי-הספר מה הבעיות שלהם.
4400: הם היו כמו בת יענה שטומנת את ראשה בחול כי היא לא רוצה לראות מה הבעיה.
4400: עכשיו אין מצב כזה, כי ברגע שמנהל מעביר את הסקר הוא רואה מה הבעיות שלו והוא חייב לטפל.
4400: גם אם אני לא אגיד לו, הוא יטפל.
4400: זה דבר חדש שקורה שנה.
4400: בחוברת אפשר לראות מה עשינו באשר להמלצות ועדת וילנאי.
4400: היתה המלצה להרחיב את ההכשרה של מורים בהשתלמויות בנושא.
4400: השקענו 2.8 מיליון שקל בהרחבת השתלמויות מורים בנושא; אנחנו מכניסים לבתי-הספר תכניות ספציפיות למניעת אלימות בהיקפים של 600,000 שקל; יש לנו עוד 9 רשויות מקומיות שנכנסו לפרוייקט מיוחד בנושא אלימות.
4400: זה מאצ'ינג עם הרשות, כאשר אנחנו השקענו שם עוד 800,000 שקל; אנחנו נותנים טיפול נפשי לפוגעים ולנפגעים בהיקף של חצי מיליון שקל; טיפול בנוער מנותק בנושא אלימות - עוד 672,000 שקל; מערכת ניטור ארצי, זה הסקר של פרופ' בנבנישתי - עוד חצי מיליון שקל; כמו כן עוד 70 ימי הדרכה להטמעה של תכניות נגד אלימות, בהיקף של 2 מיליון שקל; הסברה ופרסום - עוד מיליון שקל.
4400: זה הכל תוספות על מה שנעשה עד היום.
4400: בסך הכל אנחנו מגיעים לכדי השקעה של 40 מיליון שקל בנושאים שממוקדים ספציפית בטיפול בנושא האלימות.
מוחמד ברכה: באיזה מידה נפגעות התכניות שלכם לטיפול באלימות בבתי-ספר כתוצאה מהקיצוצים בתקציב המשרד ב-2002?
4400: לא נפגעות כלל.
4400: מתוך 1,000 תקנות תקציביות של המשרד קיצצנו בכולן למעט ב-6 תקנות, כאשר אחת מאותן תקנות זה הנושא הערכי, שמטפל בנושאים של מניעת אלימות ומניעת שימוש בסמים ובאלכוהול.
4400: בתקנה הזאת לא נגענו כלל.
4400: זה לא תוספת, אבל זה כאילו תוספת כי לא קיצצנו, בשונה מיתר התקנות.
מוחמד ברכה: השאלה השניה, האם יש קשר בין אזורי מצוקה ואחוז האלימות בבתי-הספר?
מוחמד ברכה: או שהאלימות קיימת בכל רבדי האוכלוסיה?
4400: שאלה מצוינת.
4400: אולי זה הזדמנות לשרש איזה סטיגמה על אזורי מצוקה.
4400: הפיזור של ביטויי האלימות חותך את כל המעמדות הסוציו-אקונומיים.
4400: תמצא את זה גם בשכבה הכי מבוססת, שנמצאת לפעמים הכי מוזנחת נפשית ורגשית וכתוצאה מכך יש בה ביטויי אלימות.
4400: אני לא רוצה לציין רשויות מבוססות כאלה ואחרות אבל יש מספיק דוגמאות בעיתונות על תופעות של אלימות מאוד קשה דווקא בערים מאוד מבוססות ועשירות.
מוחמד ברכה: אולי שם המודעות לדיווח יותר גבוהה ואילו באזורי מצוקה הדיווח פחוּת?
4400: אי אפשר למקד את זה באוכלוסיה כזאת או אחרת.
זבולון אורלב: אני ברשותך רוצה לומר כמה מלים ואולי תוכלי להתייחס.
זבולון אורלב: אני מוכן להעיד שהמשרד בשנים האחרונות, וגם בשנה האחרונה, פועל ביתר נחרצות, ביתר נחישות, בהיקף הרבה יותר רחב, ביתר רצינות בהתמודדות עם נושא האלימות.
זבולון אורלב: אין ספק וצריך להכיר בעובדה הזאת ולהעריך את זה.
זבולון אורלב: אבל, אני שואל את עצמי שאלה.
זבולון אורלב: האם הרחבת הפעילות של המשרד בסוגיית האלימות מביאה לשינוי כיוון ולשינוי בתהליכים?
זבולון אורלב: האם היא תביא לצמצום האלימות בבתי-הספר, ולאיזה קצב של צמצום?
זבולון אורלב: או האם כל הרחבת הפעילות הזאת בסך הכל מצליחה להאט את הגידול באלימות?
זבולון אורלב: אני מוכרח להודות שחרף תוספות באמת משמעותיות בהתמודדות עם האלימות, לי אין שום בטחון שזה מביא לצמצום.
זבולון אורלב: מהנתונים שיש לפני, והם לא נתונים מעודכנים, וגם מהדיווחים של פרופ' בנבנישתי ושל ד"ר הראל, נדמה שכל מה שמצליחים לעשות הוא אולי להתמודד עם הפחתה בקצב גידול האלימות.
זבולון אורלב: אני מאוד מוטרד מכך שבעצם אין לנו נתונים בדוקים בנושא כל-כך קריטי.
זבולון אורלב: את לא הרחבת בזה אבל אני בטוח שהדברים מובנים מאליהם, שנושא האלימות הוא אולי המכשול הגדול ביותר היום של מערכת החינוך, כי אי אפשר לחנך וללמד באווירה של אלימות.
זבולון אורלב: אני שואל עצמי האם התעוררנו מספיק, האם האמצעים האלה מספיקים - ואין לי בטחון לומר שכן.
זבולון אורלב: להיפך, אני אומר, לא בוודאות אבל בהערכה, שעדיין אנחנו מתמודדים רק עם קצה הקרחון, רק מתחילים ועדיין לא מצליחים לשנות כיוון בנושא האלימות.
זבולון אורלב: אולי תוכלו להתייחס.
זבולון אורלב: אולי תוכלו לשכנע אותנו שמה שעושה משרד החינוך מביא לשינוי במגמה.
זבולון אורלב: זה בעצם המאבק שלנו, אנחנו רוצים שינוי במגמה.
זבולון אורלב: אפשר להתווכח אם הצמצום יהיה בתהליך של שנה או בתהליך של 5 שנים וכדומה.
זבולון אורלב: הדבר השני, שקשור גם בעניין הראשון, הוא לגבי חובת הדיווח.
זבולון אורלב: אני מבין את ההתלבטות, שגם ד"ר בלהה נוי דיברה עליה, שלמנהל קל יותר לטפל כשהוא לא עומד במוקד סערה תקשורתית של מקומונים.
זבולון אורלב: אני אפילו מסכים לדבר הזה.
זבולון אורלב: מאידך גיסא, כולנו מבינים שבמשטר דמוקרטי חשיפה היא חלק מלחץ של קהילה על בית-הספר לטפל.
זבולון אורלב: כלומר, אחת הסיבות לכך שפתאום נחשפה תופעת האלימות במלוא עוצמתה, שנפסק קשר השתיקה.
זבולון אורלב: בכל מקום שבו יש קשר של שתיקה, הכחשה והדחקה - זה מועד לפורענות.
זבולון אורלב: אני חושב שתפקידנו כוועדה לראות את שני הצדדים של המטבע ולא לראות רק צד אחד שלו.
זבולון אורלב: אנחנו צריכים להיות נקודת האיזון בין הצורך, מצד אחד, לא לתת לדבר להיות מוכחש וחשאי לבין הצורך, מצד שני, לאפשר טיפול חינוכי ראוי.
זבולון אורלב: אבל צריכים לקבוע, בהידברות עם המנהלים, וצריך להתמודד עם השאלה הזאת והכללים צריכים להיות ידועים.
זבולון אורלב: צריך לקבוע לוח זמנים לדברים האלה.
זבולון אורלב: גם עם הסתדרות המורים - ותיכף אתן לגברת עפרה דונסקי לדבר - צריך להגיע לכללים מוסכמים כלשהם.
זבולון אורלב: אני מוטרד מכך שאין חובת דיווח.
עפרה דונסקי: יש חובת דיווח על-פי חוק.
4400: במסגרת המלצות ועדת וילנאי נכפתה עלינו, בצדק, החובה ליצור ועדות מחוזיות, שתהיינה מאוד זמינות לבתי-הספר.
4400: יש גם חוק.
זבולון אורלב: אין שום חוק האומר שאם תלמיד הרביץ לתלמיד אחר, המנהל צריך לדווח.