GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פרופ' אמנון פזי: הוחלט כבר ב-1992 ובתחילת 1993 לפתוח מערכת מכללות שתאפשר השתתפות רחבה יותר של הציבור ונגישות גדולה יותר להשכלה הגבוהה, תודות להוזלת המערכת.
פרופ' זאב תדמור: מה שאמנון אומר קרה בפיליפינים: היו להם שלוש אוניברסיטאות סבירות, אך הם עברו את התהליך שאמנון תיאר, כאשר בתי-ספר תיכוניים הפכו למכללות, מכללות לאוניברסיטאות, והיום אין להם אף אוניברסיטה אחת ראויה לשמה, ובמכללות ובאוניברסיטאות לומדים ברמה של בית-ספר תיכון.
זאב בוים: נאפשר לאנשים שלא נרשמו מקודם לרשות הדיבור, לומר את דבריהם, ולא יאוחר מ-4:30 נסיים בהקראת ההחלטות שניסחנו כאן.
זאב בוים: יש גם הצעה שהציע פרופסור זאב סגל, שלאחר שנסיים את הדיון ב-4:30 בהקראת החלטות הכנס, יישאר מי שירצה כדי לבחון ביחד איך ממשיכים, כלומר דרכי פעולה בתחום האקדמיה.
זאב בוים: זאב שוס בבקשה.
פרופ' זאב שוס: אני מייצג כאן ועדה בין-סנאטית שהוקמה בעקבות הגשת דו"ח ועדת מלץ ובעקבות החלטת הממשלה לקבלו ולנסות להפכו לחוק, תוך שינוי חוק ההשכלה הגבוהה.
פרופ' זאב שוס: אומר בקצרה שדו"ח מלץ ממליץ על שינוי דרסטי במבנה האוניברסיטאות בישראל, תוך הפיכתו למבנה של corporation, כלומר במידה רבה לחסל את הסנאט ולהפוך אותו לייצור כלאיים, שלא ברור מה יהיה תפקידו, לחסל את הרקטוראט, להמליך את הנשיא על הקמפוס, שיהיה כל-יכול, והגוף העליון יהיה ועד מנהל של אנשי ציבור.
פרופ' זאב שוס: המבנה הקיים של האוניברסיטאות הביא תוצאות טובות, ועל-כך אין מי שחולק.
פרופ' זאב שוס: שמענו זאת מכל הדוברים כאן.
פרופ' זאב שוס: התוצאות לא רק טובות, אלא שהן הושגו לא ביוקר, למרות מה שאמר פרופסור פזי, שההשכלה הגבוהה באוניברסיטאות יקרה.
פרופ' זאב שוס: ההשכלה הגבוהה באוניברסיטאות במדינת ישראל זולה.
פרופ' זאב שוס: בואו נשווה כמה עולה אוניברסיטה אמריקאית דומה ברמתה לאוניברסיטאות שלנו, וכמה עולה אוניברסיטה בישראל.
קריאה: תקציב MIT הוא מליארד דולר.
פרופ' זאב שוס: דווקא חשבתי להשוות לאוניברסיטת ויסקונסין המכשירה 40 אלף תלמידים, בתקציב גדול בהרבה מתקציב כל האוניברסיטאות במדינת ישראל.
פרופ' זאב שוס: אנחנו באוניברסיטאות, עם המבנה הפגום שלהן שצריך כל-כך לתקנו, מספקים מוצר מעולה במחיר מציאה.
פרופ' זאב שוס: לכן אני רוצה לפנות לאנשי הציבור, שיסייעו לנו ולא יתנו ידם לשינוי בחוק ההשכלה הגבוהה, אלא יעזרו לנו להעביר את המסר שלנו לציבור באמצעי התקשורת.
זאב בוים: תודה רבה, פרופסור זאב סגל בבקשה.
פרופ' זאב סגל: אני רוצה לומר, וזה מה שהצעתי, שלאחר מכן נוכל לשבת זמן נוסף.
פרופ' זאב סגל: אני משפטן, אבל על הכלכלנים אנחנו אומרים תמיד, שאם הם רואים שמשהו עובד במציאות, מיד הם רוצים לראות אם הוא עובד גם בתאוריה.
קריאה: צרפת לפנינו.
פרופ' זאב סגל: לכבודו של איתמר גרינוולד שטרח כל-כך הרבה, צריך לומר לשרת החינוך, המוציא מחברו – עליו הראיה.
פרופ' זאב סגל: זאת אומרת, מי שבא עכשיו ורוצה לעשות שינוי דרסטי ודרמטי, ולקפד את הכוח של אוניברסיטאות המחקר, עליו הראיה.
פרופ' זאב סגל: כלומר לו היו מובאות ראיות חזקות, משכנעות וחדות שהתכנית הזו היא תכנית שיש לה טעמים חזקים, הייתי אומר שצריך לבדוק את זה.
פרופ' זאב סגל: אבל לא מצאתי בכך שום דבר.
פרופ' זאב סגל: עיינתי וחזרתי ועיינתי, וכאשר קראתי את המאמרים שנכתבו, נזכרתי באמרה שאמר פעם מישהו: אם אין לך מה לומר, כתוב זאת.
פרופ' זאב סגל: זהו דבר שאני נזהר ממנו בכל כתבי.
פרופ' זאב סגל: כתב לי כאן פתק ידידי, כתב "ידיעות אחרונות" גבי ברון: דיברו כאן כל הזמן על מצוינות, אבל אין לכם מצוינות פוליטית.
פרופ' זאב סגל: זו הבעיה באמת.
פרופ' זאב סגל: יכול להיות שאנחנו חיים בעולם משלנו, ולא יצרנו די פתיחות ורב-שיח חשוב מאד עם חברי כנסת ועם אנשים אחרים.
פרופ' זאב סגל: היות ואני חי באיזה שהם קווי תפר בין עולמות, ואני מכיר את האנשים העוסקים במלאכה מכל הצדדים, יש לי רושם שעשינו דברים, ויש לי הרבה מאד מחשבות והצעות.
פרופ' זאב סגל: אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב מחדש על הרבה דברים.
פרופ' זאב סגל: בשלב זה, אני מעלה את המחשבה שלפי דעתי האוניברסיטאות צריכות לחשוב על-כך שהפרופסורים לא ילכו למל"ג, אלא יאמרו לאחרים שישחקו את המשחק הזה.
פרופ' זאב סגל: נקבל הקצבות או לא נקבל, הרי בסופו של דבר לא תהיה ברירה, אנחנו לא נשב במל"ג ונהיה שם כלי משחק.
פרופ' זאב סגל: זה מיליטנטי, אבל לפי דעתי אין כאן ברירה אחרת, מכיוון שצריך להבין שאנשים שיש להם השקפות כאלה, יודעים איך לשחק את המשחק.
זאב בוים: יש לנו עוד 4 דוברים.
זאב בוים: פרופסור מיכאל ארדון, אולי תציג את עצמך.
פרופ' מיכאל ארדון: פרופסור לכימיה בפנסיה, חבר ב"שער", לשעבר פרופסור באוניברסיטה העברית.
פרופ' מיכאל ארדון: רציתי לפנות לחברי הכנסת שעדיין נמצאים כאן, בייחוד לאור דבריו של חבר הכנסת, פרופסור יובל שטייניץ, כאילו עלינו המלאכה, ואנחנו יורים לעצמנו לפעמים ברגל.
פרופ' מיכאל ארדון: לא עלינו המלאכה, אנחנו לא מסוגלים לעשות את זה.
פרופ' מיכאל ארדון: במידה שהאוניברסיטאות זכו לפריחה ולהתפתחות, תמיד זה היה מתוך תבונת השליט.
פרופ' מיכאל ארדון: זה היה הדבר היחידי שהיה חופשי בימי הביניים, דרך אגב, כי תבונת השליט, גם העריץ, גם הכנסיה, היתה לתת את החופש הזה.
פרופ' מיכאל ארדון: גם כאשר השליט הוא דמוקרטי, לא הבטליונים שלנו יכולים להשיג את זה, אלא תבונת השליט.
פרופ' מיכאל ארדון: ולכן אני חושב שכל-כך חשוב ולא מיותר להגיד, שלאו דווקא הפרופסורים שבין חברי הכנסת, אלא אלה המבינים, צריכים לעשות זאת.
פרופ' מיכאל ארדון: אנחנו יכולים לעזור להם להבין, וזה הכל.
פרופ' מיכאל ארדון: אני רוצה להזכיר לכם שלדעתי לפחות, נציגי העם מייצגים את העם ונבחרים את העם, אבל לא משקפים את העם.
פרופ' מיכאל ארדון: זו טעות, הם לא צריכים לשקף את העם.
פרופ' מיכאל ארדון: זו לא תרבות רייטינג שמשתלטת.
פרופ' מיכאל ארדון: הם לא משקפים את העם.
פרופ' מיכאל ארדון: העם בדרך-כלל יותר גרוע מנציגיו.
פרופ' מיכאל ארדון: ברוב הארצות בעולם היה עונש מוות, והוא היה קיים בכל הארצות, אם העם היה קובע.
פרופ' מיכאל ארדון: גם בעניין האוניברסיטאות, חייבים הנציגים להיות יותר נבונים, אם אפשר לשכנע את העם להסתכן, ולא לפעול על-פי תרבות ה"רייטינג".
זאב בוים: פרופסור יאיר אהרוני, בבקשה.
פרופ' יאיר אהרוני: אני פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל-אביב, והייתי דקאן הפקולטה לניהול ורקטור המכללה למינהל.
פרופ' יאיר אהרוני: אני חושב שאני מכיר את המערכת האקדמית משני הצדדים שלה.
פרופ' יאיר אהרוני: אני חושב שצריך להבדיל בין שני נושאים, ובתוך הנושא המרכזי שאנחנו מדברים עליו היום, צריך להבין בין 4 נקודות אליהן אני רוצה להתייחס.
פרופ' יאיר אהרוני: יש עדיין שני נושאים שאנחנו כמעט לא מדברים עליהם.
פרופ' יאיר אהרוני: בייגה אמר שיש כמה דברים אותם אפשר לתקן, אבל אני חושב שגם הם חלק מהעניין: הראשון שבהם הוא דרכי ניהול המוסדות, וכאן יש ויכוח גדול.
פרופ' יאיר אהרוני: ועדת מלץ וכל מה שקשור בה, ובוודאי בחמש הדקות שאתם נותנים לי, לא אביע דעתי על הנושא.
פרופ' יאיר אהרוני: אבל אני חושב שצריך ללבן את הנושא.
פרופ' יאיר אהרוני: מכיוון שאני מאמין במצוינות, צריך לשאול את הרקטורים והנשיאים, מה הם חושבים על-כך, ולא רק את האנשים האחרים.
פרופ' יאיר אהרוני: אלה דברים שקיוויתי שנדבר עליהם, אבל אני חושש שלא נגיע לדבר על שני הנושאים האחרונים שהעליתי.
פרופ' יאיר אהרוני: הנושא השני הוא בנפשנו: איך אנחנו כאליטה – סליחה על המילה, צריך לומר היום – מוכרים לציבור שמה שהולך להיות כאן הוא אסון.
פרופ' יאיר אהרוני: אין לי דעות בנושא זה, אבל אני רוצה להעיר הערה אחת:
פרופ' יאיר אהרוני: אי אפשר לדבר על-כך שנציגות זה דבר לא טוב, ואחר-כך לדבר על נציגי האוניברסיטאות.
פרופ' יאיר אהרוני: זה פשוט לא נשמע טוב.
פרופ' יאיר אהרוני: אני לא מביע דעה, אני אומר שזה פשוט לא נשמע טוב.
קריאה: זה מה שהחוק אומר.
פרופ' יאיר אהרוני: אני לא אומר שהחוק לא אומר זאת.
פרופ' יאיר אהרוני: בדיון זה רשמתי שמונה פעמים בהן אנשים אמרו: נציגי האוניברסיטאות, רוב לנציגי האוניברסיטאות, דברים מהסוג הזה.
פרופ' יאיר אהרוני: האוניברסיטאות כוללות כידוע גם את הטכניון.
קריאה: אני מסכים אתך.
פרופ' יאיר אהרוני: המושג הזה הוא מושג לא טוב.
פרופ' יאיר אהרוני: נקודה.
פרופ' יאיר אהרוני: אני חושב שעצם העובדה שמפרסמים רשימה ואומרים שזה בא מהאוניברסיטה הזו, וזה בא מהאוניברסיטה הזו, זהו דבר פסול.
פרופ' יאיר אהרוני: אני חושב שאחד הדברים שצריך למנוע הוא את העניין הזה, שנציגים שייכים למוסדות כאלה או אחרים, או איזה שהוא איזון בין המוסדות האלה למוסדות אחרים וכן הלאה, ואני לא מביע בכך דעה על נציגי ציבור.
פרופ' יאיר אהרוני: תודה רבה.
זאב בוים: אנחנו מתקרבים לסיום.
זאב בוים: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לד"ר אליעזר פוקס.
ד"ר אליעזר פוקס: הייתי סגן הממונה על התקציבים באוצר במשך שנים רבות, ואחר-כך לקחתי חלק בהקמת המסלול האקדמי של המכללה למינהל, והיה לי חלק בכל המגעים ובכל המלחמות, עד כמעט בית המשפט העליון, כדי לקבל הכרה במסלול האקדמי של המכללה.
ד"ר אליעזר פוקס: יושב כאן פרופסור יאיר אהרוני, והוא יכול להעיד על-כך, כי היא שותף לחלק מהמאמץ הזה.
ד"ר אליעזר פוקס: לכן, אני חושב שמה שיש צורך לעשות הוא הפרדה, שהמל"ג יעסוק אך ורק ברישוי אקדמי, ויחד עם זה יקום גוף סטטוטורי ציבורי שיעסוק בקביעת מדיניות ההשכלה הגבוהה.
ד"ר אליעזר פוקס: השינויים הדרושים: דבר ראשון הוא הרכב המועצה, ובכך כבר טיפלו ולא אגע בכך.
ד"ר אליעזר פוקס: דבר שני הוא נושא הוות"ת.
ד"ר אליעזר פוקס: רבותי, יאיר אהרוני נגע בכך, אני חושב שיצטרכו לשנות באופן יסודי את הוות"ת.
ד"ר אליעזר פוקס: אני חושב שצריך ללכת למדיניות של סבסוד סטודנט ולא מוסד, ולנהל את המוסדות על בסיס כלכלי או קרוב לכלכלי, באותם תחומים שניתן לעשות זאת.
ד"ר אליעזר פוקס: נקודה שלישית, דגם האוניברסיטאות: כל האוניברסיטאות בארץ התפתחו באופן ספורדי על-פי דגם גרמני, ובסופו של דבר למעט הטכניון ומכון וייצמן בשנים הראשונות, היו אוניברסיטאות כלליות אוניברסליות.
ד"ר אליעזר פוקס: קוטנה של מדינת ישראל מחייב בחינה יסודית, האם אין מקום ללכת בארץ כל-כך קטנה בכיוון של ריכוז משאבי המחקר באוניברסיטאות מתמחות.
ד"ר אליעזר פוקס: אני לא בטוח שאנחנו צריכים 8 מחלקות מעולות לפסיכולוגיה בארץ.
ד"ר אליעזר פוקס: אם תהיה לנו מחלקה מעולה אחת או שתיים, אני חושב שזה מספיק.
זאב בוים: פרופ' לב, בבקשה.
פרופ' לב: הקמתי את הרשות למחקר ולפיתוח באוניברסיטה העברית, ואת מכון הלב בבית הספר לביו-טכנולוגיה, כלומר אני רואה את שני הצדדים.
פרופ' לב: אולי נאה יהיה אם נהיה קצת יותר צנועים.
פרופ' לב: המחקר המצוין שנעשה באוניברסיטאות, לא נעשה על-ידי הנהלת האוניברסיטאות, הוא נעשה על-ידי חוקרים שגייסו את הכסף שלהם במוסדות ובמקומות אחרים.
פרופ' לב: המחקר הטוב ביותר שנעשה, היה כאשר נסעו לשנת שבתון, אבל לא במסגרת הרגילה של האוניברסיטה, ואין חולק על-כך שהדוקטורנטים נעשים טובים יותר כל שנה.
פרופ' לב: נכון מה שהשר אמר, שצריך אנשי מחקר ואנשי הוראה טובים.
פרופ' לב: זהו תנאי הכרחי, אבל לא מספיק.
פרופ' לב: אנשים אלה צריכים להיות נבונים, ולראות את ההשכלה הכללית בכללותה, ולא רק את המוסד שלהם.
פרופ' לב: אנחנו מכירים הרבה חוקרים מעולים, שהם לא נבונים.
זאב בוים: אני רוצה להעיר: נדמה שמוסכם כאן שצריך לעשות כאן פעולה, וצריך להחליט איזה פעולות תעשינה, כדי להביא את דבר ההשכלה הגבוהה, את עצמאותה ואת הבעיות שהיא ניצבת בפניהן לציבור הרחב, ובאופן קונקרטי יותר אל הממשל המקבל את ההחלטות.
זאב בוים: אני נאלץ לעזוב אתכם, אך תוכלו להמשיך לדון כאן עד השעה 5:00.
זאב בוים: לפני שאעזוב אני רוצה להעיר: עלול להיווצר כאן הרושם, שיש איזו שהיא חלוקה בממשל ובקרב הפוליטיקאים על בסיס פוליטי.
זאב בוים: רוב הנוכחים כאן היו מהשמאל, והושמעה לא מעט ביקורת כלפי השרה (מוצקת יותר, מוצדקת פחות), אבל אני מציע לכולנו לא להיגרר לדרך הקלה הזו ולעשות את החלוקה, ראשית משום שהיא לא נכונה, ושנית משום שהיא חסרת תוחלת, לפחות בסיטואציה הנוכחית.
זאב בוים: כאן צריך להיות גם צודקים וגם חכמים.
זאב בוים: דווקא מתוך היכרותי עם הנושא, אני לא בטוח שנעשה כל מאמץ לנסות לקרב את השרה אל הבעיות ואל העמדות.
זאב בוים: אני לא בטוח עד כמה נעשה מאמץ כזה.
זאב בוים: אם אני המחשיב עצמי כמקורב לשרה, לא מכיר את המאמץ הזה, יכול להיות שיש דברים שאפשר לנסות לעשות.
זאב בוים: היא אישה מאד אסרטיבית, היא אישה בעלת עמדות משלה, היא גם לוחמנית על דעותיה.
זאב בוים: יכול להיות שלפני הכרזת המלחמה הזו, צריך לנסות דרך של הידברות.
אברהם-בייגה שוחט: נעשו לא מעט ניסיונות לדבר אתה.
זאב בוים: המחשבה מהן הפעולות שצריך לנקוט כדי לפתוח את קיר הזכוכית הזה ולעבור דרכו, בהחלט ניצבת לפתחנו.
פרופ' זאב תדמור: עמותת "בשער" היא לא גוף פוליטי.
פרופ' זאב תדמור: יש כאן חברים מכל הזרמים, ואנחנו עוסקים בדברים שנוגעים לציבור כולו, למדינה ולצרכיה.
פרופ' זאב תדמור: נפגשנו עם השרה שהיתה אורחת עמותת "בשער" בצוהרי יום שישי, וקיימנו אתה דיון ארוך על כל מיני נושאים שעל חלקם הסכמנו ועל חלקם לא הסכמנו.
פרופ' זאב תדמור: אני חושב שהיא עושה דברים מסוימים, למשל להכניס תכנית ליבה לכל מערכת בתי הספר.
פרופ' זאב תדמור: אם בית הספר לא ייתן את תכנית הליבה הזו, הוא לא יקבל תמיכה ממשלתית.
פרופ' זאב תדמור: זוהי עמדתה, זה דבר חשוב מאד שהיא עושה, ואנחנו מברכים על-כך.
פרופ' זאב תדמור: אבל בקטע של מערכת ההשכלה הגבוהה, אני חושב שהיא טועה בגדול, והתוצאות תהיינה הרסניות.
פרופ' זאב תדמור: אין כאן שום עמדה פוליטית, אנחנו מקווים להמשיך לעבוד עם ועדת החינוך בתכנית פעולה ספציפית, בלא כל קשר לדעות פוליטיות.
פרופ' יחזקאל שטיין: הוזמנו לכאן כמה עשרות אנשים.
פרופ' יחזקאל שטיין: אם אתה לא נותן לנו להתבטא, למרות שנאמר שהישיבה תימשך שלוש שעות, ואתה מסיים עכשיו, כדאי לפחות לשלוח לנו חומר ולומר על מה ידובר בישיבה הבאה.
פרופ' יחזקאל שטיין: אני רוצה להציג את עצמי: שמי יחזקאל שטיין, אני רופא ואני עוסק במחקר די הרבה שנים.
זאב בוים: מסגרת הזמן לא נקבעה לשלוש שעות.
קריאה: היה כתוב בין שעתיים לשלוש שעות.
זאב בוים: אנחנו בערך במסגרת הזמן.
זאב בוים: אנחנו יושבים כאן כבר שעתיים וחצי.
זאב בוים: אני חושב שכולם מסכימים שתם ולא נשלם.
זאב בוים: הנושא רק נפתח, והסעיף האחרון בהצעות ההחלטה מתייחס לכנס הבא.
זאב בוים: אני מציע שלא נחכה עד הכנס הבא, מכיוון שישנם נושאים שנקבעים במהלך הזמן הקרוב.
זאב בוים: התאריך שפחות או יותר משוריין לכנס הבא הוא ה-6 במרץ, במסגרת כנס כזה.
זאב בוים: חלק מהחשיבה על דרכי פעולה, תהיה גם לגבי מה שדחוף לעשות בפרק הזמן הזה, למשל בתחום התקציב או החקיקה הנמצאת בשלבים מתקדמים.
זאב בוים: לא נמתין בנושאים אלה עד לכנס הבא.
אלה הצעות הסיכום: 1.
אלה הצעות הסיכום: יושב ראש ועדת החינוך והתרבות, חבר הכנסת זבולון אורלב, מתנצל על העדרו מהכנס, וזאת בהמלצה, בהבנה ובתיאום עם פרופסור זאב תדמור, יושב ראש "בשער", למלא שליחות ממלכתית, בנסיעה עם שר הביטחון היום למצרים.
אלה הצעות הסיכום: הרקע לקיום הדיאלוג והרצון להמשכו, הוא תחושת הניכור והניתוק הקיימים בין מערכת הממשל בישראל, לרבות הממשלה והכנסת, לבין מערכת ההשכלה הגבוהה.
אלה הצעות הסיכום: הכנס כולו מאוחד בדעה שיש למערכות הממשל בישראל תפקיד מרכזי, לשמור על מעמדם של המוסדות להשכלה גבוהה, ועל עצמאותם, מתוך הכרה בחיוניותם לשמירת ביטחונה ועתידה של המדינה, שגשוגה הכלכלי והבטחת איכותה ורמתה של המדינה בכל שטחי החיים.
אלה הצעות הסיכום: הכנס קורא להמשך הדיאלוג והקשר ההדדי בין הממשל והאקדמיה.
חברי הוועדה: קולט אביטל גדעון עזרא מוזמנים: גדעון פרבר - משרד ראש הממשלה אברהם צדקה - מנהל האגף לבטיחות, ביטחון ושעת חירום, משרד החינוך סא"ל עופר תל שחר - ראש זירת עורף, משרד הביטחון סא"ל שלמה ועקנין - קצין הגנה מרחבית פיקוד מרכז, משרד הביטחון עמית לרנר - משרד האוצר סנ"צ אלי דפני - רמ"ד מוסדות חינוך, המשרד לביטחון פנים
חברי הוועדה: פנים
חברי הוועדה: אתי בנימין - יושבת ראש ועדת הביטחון בירושלים, ארגון הורים ארצי יצחק מימון - ארגון הורים ארצי יגאל אברהמי - קד"צ נחשון עמרי רוזנקרנף - קד"צ נחשון מנהלת הוועדה: יהודית גידלי נרשם על ידי: מילת - הקלטות ותמלול
: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך והתרבות בנושא אבטחת מוסדות חינוך בקו התפר.
: הישיבה הזאת מתקיימת בעקבות ביקור של ועדת החינוך והתרבות בכפר סבא, שבעקבותיה גם קיבלנו פניות נוספות שמעוררות מחדש את כל סוגית נושא אבטחת מוסדות החינוך בכל הארץ, ובעיקר במרחב קו התפר.
: ההרגשה היא, שחרף כך שמתנהלת מלחמה מזה כ- 16 חודשים, והמלחמה הזאת היא כמעט בכל עיר בישראל וכל המערכות האזרחיות העלו את רמת השמירה ואת רמת האבטחה במערכת החינוך לא השתנה דבר.
: אין תחום מתחומי החיים שלא שינה, תגבר, עיבה והרים את רמת האבטחה, בין אם מדובר במוסדות ציבור כמו משרדי ממשלה, מחנות צה"ל, מתקני משטרה, וכלה במקומות ציבוריים מסחריים כמו קניונים או אפילו מסעדות.
: רק מערכת אחת, מערכת החינוך, שכל יום קולטת כ- 1.8 מיליון תלמידים רק שם אין הגברת האבטחה, כאילו לא קרה שום דבר.
: החלטת הממשלה בדבר רמת אבטחת מוסדות חינוך אי שם מ- 1995 בעינה עומדת.
: החלטת הממשלה מגדירה איזה מוסדות יישמרו, ומוסדות חינוך מתחת ל- 100 ילדים לא נשמרים, בין אם מדובר בגני ילדים, בין אם מדובר במוסדות חינוך מיוחד.
אתי בנימין: כל מוסדות החינוך המיוחד מאובטחים.
: דבר שני: שעות השמירה מסתכמות ב- 7 שעות.
: השמירה מסתיימת ב- 14:00 בשעה שידוע שבמערכת החינוך יש בתי ספר שמקיימים לימודים אחרי השעה הזאת.
: אני לא מדבר על אותם 450 בתי ספר שעל פי החוק יש יום חינוך ארוך.
: היכן שמתקיים יום חינוך ארוך על פי החוק שם מתקיימת שמירה.
: יש עוד כ- 2500 בתי ספר, חוץ מאותם 450, שבחלקם המשמעותי מקיימים לימודים אחרי השעה 14:00 על פי תוכניות משרד החינוך, ואין שמירה.
: בין אם מדובר בשומר אחד, ובין אם מדובר ברמת השומר צריך לזכור שאחוז לא מבוטל הם שומרים, ולא מאבטחים.
: פירושו של דבר שרמת הידע האישי שלהם היא פחותה ולא מסוגלת לתת מענה.
: אנחנו מתייחסים לעניין כאילו לא קרה שום דבר ב- 16 חודשים האחרונים.
: אם מישהו היה אומר שכל ההתרעות שקיימות במדינת ישראל לפי החמאס, הג'יהד, התנזים החליטו והודיעו לאו"ם שהם לא פוגעים במוסדות חינוך אז היינו יודעים שזה בסדר.
: אבל זה לא כך.
: אני לא אדם מוסמך, אני רק שומע וקורא מכלי התקשורת ומידיעות אישיות, ואני יודע שבמערכת האיומים והידיעות שמקבלים הגורמים השונים, כולל רשויות מקומיות ומשטרה, לא הוציאו את מוסדות החינוך מכלל האיומים.
: לא רק זה, אנחנו גם יודעים שהיו סימנים של כוונות לפגוע במוסדות חינוך.
: גם הניסיונות שלנו לכלל את מקצוע מאבטח במסגרת המקצועות המועדפים, שאוצר המדינה נותן לחיילים המשוחררים עבורם כסף, גם זה עד עכשיו לא הצלחנו, למרות שיושב ראש הקואליציה הבטיח שהוא ידבר לשר האוצר.
: אני עדיין מחכה לאיתות ממנו ועדיין אין לנו אישור להגיש את החוק.
: למה במדינת ישראל עובדים בשיטה שרק קובעים דברים אחרי שקורה משהו, חס וחלילה?
: אני חושב שיש פה בעיה מאוד קשה.
: אם לא רוצים לקבוע דברים לתמיד אפילו כהוראות שעה אפשר לשנות את הדברים.
: במרחב התפר בכלל זה דבר מדהים.
: ביום שוועדת החינוך ביקרה בכפר-סבא הוועדה גם ביקרה במוסדות החינוך בקדומים.
: עשינו את חילופי הרכבים מהרכבים הלא ממוגנים לרכבים הממוגנים במגרש חניה של שני בתי ספר בקצה המזרחי של כפר-סבא.
: אישית נכנסתי לחצר בית הספר ועומד שם שומר, בחור צעיר, שקורא ספר.
: במקרה אני מכיר את ספרי הלימוד ברפואה ואני רואה שהוא קורא ספר לימוד ברפואה והתברר לי שהוא סטודנט לרפואה.
: אני שאלתי אותו אם יש לו נשק והוא ענה לי שאין לו.
: הבחור יושב 300 מטר מקלקיליה! מדובר בבתים הקיצוניים של כפר-סבא, בתי הספר הכי קיצוניים של כפר-סבא לכיוון קלקיליה.
: מדובר בשני בתי ספר: הממלכתי והממלכתי דתי בשכונת יוספטל.
: שאלתי אותו אם הוא היה בצבא והוא אומר לי עדיין לא.
: חשבתי לעצמי שאולי הוא ממלא מקום לשעתיים.
: הוא אומר לי לא, אני כבר כמה ימים פה.
קריאה: הוא עבר איזה הכשרה?
: לא שאלתי אותו.
: הייתי כל כך המום והלכתי.
: אני יודע שבירושלים נעשו שינויים.
: בשכונת גילה בהחלט נעשו שינויים.
: יושבת פה יושבת ראש ועדת הביטחון של ארגון ההורים בירושלים ואולי הם יכולים להעיד על כך.
: אני לא אומר שבמרחב התפר לא נעשו אי אלו דברים, אבל ההרגשה היא שהכל נעשה מעין במחתרת.
: אין החלטות ממלכתיות מסודרות, ההורים לא יודעים למה לצפות.
: בואו נעשה סדר בדבר.
: בואו נקבע איזשהו תהליך איך מטפלים בדבר הזה.
: מצד אחד אני לא רוצה לקרוא "זאב, זאב", מצד שני אני לא יושב טוב כשאני אומר לעצמי שאני יושב ראש ועדת החינוך ואני לא עושה כלום!
: אנחנו לא מתריעים, ועולם כמנהגו נוהג.
: אני מאוד מודה למר גדעון עזרא, סגן השר לביטחון פנים, שאמר לי שאחרי הביקור שלנו בכפר-סבא הוא פתר את הבעיות שם.
: עובדה שהשביתה של ההורים הפסיקה ואני מודה לו מאוד על הדבר הזה.
: אני מודה לו שהוא משתתף בישיבה ואני גם מודה לחברתי הגברת קולט אביטל שתצטרך להחליף אותי לכמה זמן.
אתי בנימין: אני רוצה להוסיף כמה מילים לדבריך: שלא נדבר על אותם בתי ספר שאין להם אבטחה בכלל בגלל חוסרים.
: כאשר דיברתי על נושא מקצוע מאבטח אני שכחתי לומר שבביקור שלי בעיריית ירושלים לפני כחודשיים בשאלת אגב שאלתי את ראשי העירייה בקשר לנושא האבטחה בבתי הספר.
: הם אמרו לי שהם בבעיה, הם בצרות.
: "למה?" שאלתי אותם, הם ענו לי שבמחיר הזה הם לא משיגים מאבטחים.
: אני שאלתי אותם אם בירושלים יש היום בתי ספר בלי אבטחה, הם ענו לי שכן.
: אני שאלתי אותם כמה מאבטחים חסרים והם ענו לי שלאותו יום 58 מאבטחים חסרים.
: לפני שבועיים נפגשנו ושאלתי את אותה שאלה, הם ענו לי 31.
: דרך אגב, אתמול פגשתי את ראש העיר כפר סבא ושאלתי אותו אם גם שם חסרים והוא ענה לי בחיוב.
: זה קשור לעניין מתן העדפה למקצוע מאבטח.
: כלומר לדעת שבכל רגע נתון יש בתי ספר שאף על פי שיש תקציב, ואף על פי שיש הוראות, אין שמירה כי לא מצליחים להשיג מאבטחים.
: אני מצטער שהשלטון המקומי, משום מה, לא נמצא פה.
יצחק מימון: אתמול העברתי למזכירות חומר על בית ספר יסודי "כרמל" ו- "ים" במועצה האזורית חוף הכרמל שבית הספר לא מגודר בכלל.
קריאה: זה במקרה לא קו התפר.
: אנחנו לא מדברים רק על קו התפר, אנחנו מדברים על הכלל עם דגש למרחב התפר.
יצחק מימון: בית הספר הזה לא מגודר.
יצחק מימון: ראש המועצה שם מתעקש לא לגדר, הוא אומר שהוא לא חי בגטו.
יצחק מימון: ההורים הוציאו מכתב הן אליך, אדוני היושב ראש, והן למשרד החינוך, שאם תוך 14 יום בית הספר לא יהיה מגודר הם לא שולחים את הילדים שלהם לבית הספר.
: כלומר ההורים רוצים לגדר את בית הספר והמועצה האזורית מסרבת.
יצחק מימון: הבעיה היא לא רק ביטחונית.
יצחק מימון: בית הספר נמצא באזור חקלאי, עוברים שם כלים חקלאיים.
יצחק מימון: מעבר לזה ארגון ההורים הארצי קיבל החלטה, ודיברתי גם עם היושב ראש שלנו, מר ארז פרנקל, שביקש ממנו להעלות את זה בוועדה בשיא התקיפות ובשיא החומרה.
יצחק מימון: אם הבעיה בקו התפר לא תיפתר תוך שבוע ימים מערכת החינוך תושבת בכל הארץ על ידי ארגון ההורים הארצי.
יצחק מימון: יש בעיה של מאבטחים בקו התפר.
גדעון עזרא: איפה יש בעיה?
יצחק מימון: איפה אין בעיה?
יצחק מימון: הבעיה היא בכל הארץ, וחמורה בקו התפר.
גדעון עזרא: איפה בקו התפר?
גדעון עזרא: אתה מדבר על חוף הכרמל, איפה יש כאן בעיה של קו תפר?
יצחק מימון: יש לנו בעיה בירושלים, יש לנו בעיה בחדרה.
גדעון עזרא: איפה בירושלים?
גדעון עזרא: לא כל ירושלים היא קו תפר.
אתי בנימין: פסגת זאב למשל.
אתי בנימין: פסגת זאב היא קו תפר.
: שואל סגן השר שאלה צודקת ולכן במקום לדבר בהכללות, בנוסף להכללות, תתנו גם דוגמאות ספציפיות.
: הוא צודק בדרישה שלו.
יצחק מימון: אני אעביר לך את כל החומר אחרי שאצלם אותו.
: יפה מאוד.
: אתה יכול לומר אבל שני יישובים שבהם יש בעיות שאתה יודע ויכול להצביע עליהם?
יצחק מימון: חדרה, למשל.
גדעון עזרא: חדרה היא לא קו תפר.
גדעון עזרא: לאחרונה נעשתה עבודה על ידי המשרד שלנו להגדיר את יישובי קו התפר.
גדעון עזרא: ההגדרה ברורה לחלוטין, יודעים מה קו תפר ואיפה לא קו תפר.
גדעון עזרא: תדבר אתי בשפה שלנו.
גדעון עזרא: אם אתה מדבר על חדרה, תגיד חדרה.
יצחק מימון: אני מדבר על חדרה.
יצחק מימון: אני אדבר גם על באר שבע ועל כל הארץ.
גדעון עזרא: אם אתה אומר שחדרה זה קו תפר אז אנחנו חלוקים בהגדרות.
גדעון עזרא: אנחנו צריכים לדבר באותה שפה.
יצחק מימון: אנחנו יודעים טוב מאוד מה קרה בחדרה.
קולט אביטל: אתה לא יכול לשנות הגדרות בגלל שבאיזשהו מקום יש פיגועים.
: אני מייעץ שלא נתווכח עכשיו מה קו תפר ומה לא.
: אנחנו מדברים על אבטחת מוסדות חינוך בין במרחב התפר ובין מחוץ למרחב התפר.
גדעון עזרא: הוא דיבר על שביתה תוך שבוע בקו התפר.
: אתה חושב שוועדת חינוך נותנת גיבוי לשביתה מיידית?
יצחק מימון: אני מקווה שיהיה פתרון.
יצחק מימון: מעבר לזה באבטחת מוסדות חינוך המאבטח הוא לא מאבטח, הוא שומר.
יצחק מימון: השומר לא מסוגל לבצע את העבודה שלו למה שהוא יועד בזמן אמת.
יצחק מימון: אנחנו ההורים מודאגים.
יצחק מימון: אני מחזיק פה חוזר מנכ"ל שקובע: "השמירה במוסדות החינוך תתחיל עם ביצוע סריקה כחצי שעה לפני יום הלימודים ותסתיים לאחר גמר הלימודים".
יצחק מימון: זה לא מסתיים אחרי גמר הלימודים כי הילדים עדיין נשארים ללמוד שם.
יצחק מימון: יש לנו בעיה גם כן עם מה שנקרא "סיורים של מוסדות חינוך" שהמשטרה מבצעת.
יצחק מימון: לא כל יום, ולא כל השבוע זה מתבצע.
: זה הכל האשמות כלליות.
יצחק מימון: אני רואה את הניידות האלה, אני גם יכול לתת לך מספרים של ניידות שראיתי שבאו לפזר הפגנות.
יצחק מימון: הניידת האחרונה זה 1140011 של משטרת אופקים שבמקום להיות במוסדות חינוך באופקים היא באה לפזר אותנו בהפגנה על חוקי הנגב.
: באיזה שעה?
יצחק מימון: בשעה 10:00 בבוקר.
יצחק מימון: הגברת בנימין יכולה להעיד על עוד מקרה כזה.
יצחק מימון: הייתה הפגנה של העדה הדרוזית ושלחו את הניידות של אבטחת מוסדות חינוך בירושלים לפזר את ההפגנה או כדי להיות עם המפגינים.
יצחק מימון: אחרי מה שקורה היום במדינה צריך לגבש ולראות מה אנחנו עושים עם נושא אבטחת מוסדות החינוך.
יצחק מימון: לא ייתכן שאנחנו נמשיך ונקבע שרק מעל 100 ילדים יהיה מאבטח.
יצחק מימון: המפגעים לא בוחלים להגיע במקומות שבהם יש 10 ילדים בלבד.
יצחק מימון: אנחנו לא נחכה שזה יקרה.
יצחק מימון: אנחנו גם לא נרשה שגני ילדים שיש בהם 2 כיתות ובכל כיתה כ- 35 תלמידים לא יהיה שם מאבטח.
יצחק מימון: אנחנו לא נרשה כזה דבר.
אתי בנימין: אני רוצה להתחיל דווקא עם דברים טובים.
אתי בנימין: יש לנו מפקד מחוז נהדר.
אתי בנימין: הנושא של ניידות מוסדות חינוך עובד כמו שצריך.
אתי בנימין: יש לנו מפקד מחוז שמאוד מקפיד.
אתי בנימין: יש הנחיה לשטח שניידות מוסדות חינוך מאבטחות אך ורק את בתי הספר וגני הילדים, לא הפגנות, לא הצהרות ולא שום דבר אחר.
אתי בנימין: במידה ואני תופסת ניידת כזאת שנמצאת במקום אחר, והיא לא נמצאת ליד מוסדות החינוך, אני מייד רושמת את המספר ומעבירה את זה למפקד המחוז.
אתי בנימין: זה זוכה לטיפול מיידי בצורה החמורה ביותר.
אתי בנימין: בירושלים אנחנו במצב טוב.
אתי בנימין: מה עוד שאני יודעת שניתנה הנחיה גם לניידות של התחבורה הציבורית לעבות את האבטחה בבתי הספר.
אתי בנימין: חסרים הרבה מאבטחים בירושלים.
אתי בנימין: בכל שנה כשנפתחת שנת הלימודים באוניברסיטאות אנחנו פתאום מוצאים את עצמנו עם "הלשון בחוץ" הבחורים הולכים לאוניברסיטה, מפסיקים לעבוד באבטחה ואז חסרים 60-100 מאבטחים בשטח.
אתי בנימין: בתלפיות מזרח יש בית ספר בשם "סליקסברג" מאושרים שם 2 מאבטחים.
אתי בנימין: ברגע שחסרים מאבטחים בעיר, או בגזרה, לוקחים את המאבטח השני ומעבירים אותו לבית ספר אחר.
אתי בנימין: אני יודעת שהשיקול הוא קשה אם לתת לבית ספר אחר שנמצא באותה גזרה או להשאיר אותו כי גם שם זקוקים לו.
אתי בנימין: אנחנו בבעיה קשה.
אתי בנימין: אותו דבר בנווה יעקב, אותו דבר גני ילדים בפסגת זאב.
אתי בנימין: יש גני ילדים בפסגת זאב שממש נמצאים סמוכים לכפרים ברחוב רחמילביץ.
אתי בנימין: הגן כבר פנה לכל הגורמים האפשריים והם לא מקבלים את האבטחה! אנחנו מבקשים שיעזרו לנו בתוספת של אבטחה אחרי 7 שעות, מעבר ל- 7 שעות אבטחה.
אתי בנימין: היום בתי הספר מקבלים 7 שעות אבטחה עד השעה 14:00.
אתי בנימין: ארגוני הטרור לא סוגרים את המפעמים שלהם בשעה 14:00 לצערנו, הם ממשיכים לעבוד גם אחר כך.
אתי בנימין: הילדים שלנו אחרי שעה 14:00 חשופים.
אתי בנימין: הנטל הזה נופל על כיסם של ההורים, כי מנהלי בתי הספר פוחדים, ההורים פוחדים ואנחנו לוקחים מאבטחים בשכר.
אתי בנימין: חברות האבטחה לא מפחדים להרים את המחיר כי יש ביקוש.