GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חוסניה ג'בארה: האם יש נציגים מהמגזר הערבי, שיכולים להביא למשרד מידע לגבי הצרכים במגזר?
חוסניה ג'בארה: בשנה שעברה בחורה מכפר קאסם רצתה להתקבל ללימודי קלינאות תקשורת, ובגלל חצי נקודה היא לא התקבלה לאוניברסיטת תל-אביב.
חוסניה ג'בארה: האם יש קלינאי תקשורת במגזר הערבי?
חוסניה ג'בארה: אם לא, מי מעביר את החומר הזה לילדים הערבים בשפה הערבית?
רותן פן: זה לא סוד, שיש מחסור גדול בקלינאי תקשורת במדינה, ובעיקר במגזר הערבי.
רותן פן: אני לא יכולה לדבר בשם האוניברסיטאות, אבל יש היום פקולטה אחת שבה אפשר ללמוד הפרעות בתקשורת, וחלק מהתלמידים שם הם ערבים.
זבולון אורלב: האפשרות לפתוח פקולטה נוספת נמצאת בבדיקה כרגע.
רותן פן: אנחנו מתחננים בפני האוניברסיטאות, שיפתחו פקולטה גם בחיפה וגם בבאר-שבע, כדי שיותר אנשים דוברי ערבית יוכלו להיכנס לאוניברסיטה.
רותן פן: ברגע שזה יתאפשר, נהיה מאושרים מאד .
זבולון אורלב: כרגע אפשר ללמוד את המקצוע הזה רק באוניברסיטת תל-אביב.
טלב אלסאנע: בהמשך לשאלתה של חברת-הכנסת ג'בארה, כשיש מחסור בכוח אדם מוכשר, מדוע שמשרד החינוך לא ייזום איזשהו פרויקט משותף עם האוניברסיטאות, כדי להכשיר כוח אדם שיענה על הצרכים, ולא יחכו לסטודנטים שיענו או לא יענו על הדרישות?
טלב אלסאנע: איך אפשר להגיד שהבעיה בחינוך המיוחד נפתרה, כאשר בשגב שלום נפתחה כיתה של ילדים שסובלים מ-CP, ויש שם רק תקן, אבל אין ציוד ואין פיסיותרפיסטים?
טלב אלסאנע: אנחנו כאילו מטפלים בתלמידי החינוך המיוחד, אבל ההורים לא שלחו את הילדים שלהם לאותה כיתה.
טלב אלסאנע: אם אתם מובילים מהלך, למה אתם לא מובילים אותו מאל"ף עד תי"ו?
טלב אלסאנע: אני מדבר גם על ציוד, גם על מכשור וגם על כוח אדם.
רותן פן: הלוואי שאפשר היה.
חוסניה ג'בארה: אני מדברת על ציוד בשפה הערבית.
זבולון אורלב: האם את מכירה את הדוגמה הספציפית?
רותן פן: אני לא מכירה את כל הפרטים.
רותן פן: שמעתי על המקרה, אבל מכיוון שאני לא מכירה את כל הפרטים, אני מעדיפה כרגע לא להגיב.
זבולון אורלב: אני מציע שגם על זה תינתן תשובה בכתב, לאחר שתבצעי בדיקה, כי הדברים לא נשמעים טוב.
זבולון אורלב: כמו שמציג את הדברים חבר-הכנסת טלב אלסאנע, זה נשמע לא טוב.
חוסניה ג'בארה: אם באים לדיון כזה, צריכים לדעת את הנתונים.
זבולון אורלב: היא לא באה עם דוגמאות ספציפיות.
זבולון אורלב: אני יכול להשיב לך באותה מידה, שאם ידעת שקיימת בעיה כזאת, יכולת לבקש שיבואו עם נתונים ספציפיים.
זבולון אורלב: אף פקיד לא יבוא עם נתונים לגבי כל הארץ.
עופר חוגי: הבעיה היא מאד פשוטה, המועצה היתה צריכה להביא את הציוד.
זבולון אורלב: אני לא יודע, כי אני לא בקיא בעניין.
חוסניה ג'בארה: לא המועצה היתה צריכה להביא את הציוד.
עופר חוגי: ברגע שאין ציוד, המועצה לא מספקת אותו.
זבולון אורלב: הוא אומר לך, שלפחות האחריות להצטיידות, היא של הרשות המקומית.
זבולון אורלב: אתה תקבל תשובה ספציפית.
חוסניה ג'בארה: האם המועצות הדתיות גם נותנות את זה?
עופר חוגי: מה זה קשור?
חוסניה ג'בארה: זה קשור, כי משרד החינוך צריך לתת את מה שצריך להיות מתוקצב, והמועצה צריכה להשלים.
זבולון אורלב: לגבי הצטיידות של מוסדות חינוך, לא מדובר פרופר בתקצוב של משרד החינוך, כי יש פה שותפות בין המשרד לבין השלטון המקומי.
זבולון אורלב: אינני בקיא בפרטים של הצטיידות החינוך המיוחד.
זבולון אורלב: אני לא יודע מי מצייד מתי"א.
רותן פן: יש לנו גם בעיה חמורה מאד של הצטיידות בחינוך המיוחד, אבל תכנית האב וההצטיידות לחינוך המיוחד מעולם לא תוקצבה.
רותן פן: לפני חמש שנים דובר על משהו בין 100,000,000 ל-200,000,000 שקל, ומעולם תוקצבנו.
רותן פן: בכל המדינה יש בעיית הצטיידות בנושא החינוך המיוחד.
רותן פן: אנחנו פונים לביטוח הלאומי, ומהרגע שאנחנו מודיעים על כיתה ומבקשים שתהיה התקשרות בין הביטוח הלאומי לבין הרשות המקומית - הביטוח הלאומי ייתן 80% והרשות המקומית תיתן 20% - לוקח זמן.
רותן פן: לא תמיד ברגע שנפתחת הכיתה, הציוד מגיע.
רותן פן: זה נכון לגבי כל היישובים, ולא רק במגזר הערבי.
רותן פן: לפעמים אנו עדים לבעיה קשה שנובעת מההשתתפות של 20% של הרשות המקומית.
רותן פן: אנחנו לא כל-כך יכולים לסייע, כי אין לנו במה, ולכן יש לפעמים עיכוב.
זבולון אורלב: אני מבקש שתתנו תשובה ספציפית לגבי שגב שלום.
ראז'י מנסור: רציתי להתמקד בשלושת הנושאים שהועלו כאן, למרות שחשבתי שהדיון יתקיים על כל החינוך הערבי.
זבולון אורלב: לא, זה יהיה בוועדת המשנה, כדי שנוכל לדון בדברים לעומק.
זבולון אורלב: לא כל יום מגיעה לכאן מנכ"לית המשרד.
ראז'י מנסור: שמעתי כאן הסבר על החינוך המיוחד, ומה שמדאיג אותי זה שכל פעם שיש צרכים לחינוך המיוחד במגזר הערבי, אנחנו חייבים לגשת לבג"צ על מנת להשיג את התקציב שיפעיל את התכנית.
ראז'י מנסור: בשנה שעברה היו מאותרים תלמידים ל-40 כיתות, ובזמנו הגשנו את העתירה, דבר שלקח לנו שנה.
ראז'י מנסור: שנה אחר-כך לקחו תקציבים מתכנית החומש, והעבירו אותם לפתיחת 40 כיתות במגזר הערבי.
ראז'י מנסור: המנכ"לית דיברה על 4,000 שעות לכל שנה, וזה על-פי החלטה קודמת, אלא שהשנה מימשו אותה.
ראז'י מנסור: אני נדהם, כי אם כל שנה מממשים את ה-4,000 שעות, לא יישאר תקציב לתכנית החומש.
ראז'י מנסור: אם כל צורך כתוצאה מגידול טבעי באוכלוסייה הוא בבחינת איתור חדש, אנחנו צריכים לגזול מתקציב תכנית החומש, ומה יישאר לתכנית החומש?
ראז'י מנסור: לכן אני נדהם, ואני ממש לא מקבל את זה, שהתקציב החדש של החינוך המיוחד יבוא על חשבון תכנית החומש.
ראז'י מנסור: מספיק שבשנה הראשונה, כשלא מצאו תקציב, לקחו 12,000,000 שקל מתכנית החומש, למרות שזה לא היה מתוכנן.
ראז'י מנסור: יש שני דברים שצריך להתייחס אליהם לגבי החינוך המיוחד: הראשון – מחסור כתוצאה מגידול טבעי באוכלוסייה, או כתוצאה מהעובדה שלא היה איתור בזמן.
ראז'י מנסור: בזמן שהכנו את תכנית החומש, דיברנו על כך שאת זה צריך יהיה לספק מהתקנים של המשרד עצמו, כפי שדובר בזמנו על שעות השילוב.
ראז'י מנסור: אנחנו דיברנו בזמנו על כך שיש מחסור ב-20,000 שעות, ובשנה הראשונה המחסור ירד ל-18,000 שעות.
זבולון אורלב: אני רוצה לחדד את השאלה שלך, כדי שכולנו נבין מה השאלה.
זבולון אורלב: בשנת 2001, כתוצאה מהבג"צ, היו צריכים להוסיף 4,000 שעות, שמשמעותן 12,000,000 שקל לפי דבריך.
ראז'י מנסור: לא, 12,000,000 שקל זה לגבי השנה הראשונה, עוד לפני שאנחנו עתרנו לבג"צ, כלומר: הם נועדו לספק צרכים קודמים.
זבולון אורלב: כתוצאה מהבג"צ, המשרד היה צריך לתת 4,000 שעות שעולות X כסף, והמשרד אמר שהכסף הזה יילקח מתכנית החומש.
זבולון אורלב: הבג"צ אומר שבשנת תשס"ג, בנוסף ל-4,000 שעות אלה, צריכים להוסיף עוד 4,000 שעות.
4400: במשך ארבע שנים, עד שנגיע ל-16,000 שעות.
זבולון אורלב: עכשיו צריך לתת X2.
זבולון אורלב: אומר מר ראז'י מנסור: אם כל שנה את התוספת שצריכים לתת ייקחו מתכנית החומש, אתם בעצם מעוותים את כל תכנית החומש, כי יש לה תכנית ספציפית של פסיכולוגים, יועצים, התערבות חינוכית וכדומה, ואם כל הכסף של תכנית החומש יעבור לביצוע הבג"צ, יהיה פה דבר לא תקין, ועל כל פנים, אל תגידו שאתם מבצעים את תכנית החומש, אלא תגידו שאתם לא מבצעים אותה, אלא את הבג"צ; צעקנו ומחלנו על כך שעשיתם את זה במשך שנה אחת, אבל אל תעשו את זה בשנים הבאות.
זבולון אורלב: הוא שואל, מה יקרה בשנת תשס"ג, כשצריכים לתת מנה נוספת של 4,000 שעות.
ראז'י מנסור: שעות השילוב גם משרתות את הכיתות של לקויי למידה וגם את אלה שצריכים טיפולים פרא-רפואיים.
עופר חוגי: האם מה שניתן בוצע בפועל?
ראז'י מנסור: כן, דרך המשרד, ולא דרך הרשויות.
ראז'י מנסור: הרשויות מבהירות את הצרכים, והמשרד מעביר את התקנים.
טלב אלסאנע: בגלל הגירעונות של הרשויות, הן בכלל לא מעבירות - -
ראז'י מנסור: היום נכנס לפועל החוק החדש, שלפחות מבטיח את הכספים, והוא ימומש.
ראז'י מנסור: באשר למצב שתואר כאן, יש כמה דוגמאות מהנגב.
ראז'י מנסור: המצב בנגב חמור יותר מהמצב שתואר לגבי כיתת ה-CP.
ראז'י מנסור: יש שם תלמידים שלומדים בכיתות רגילות, במיוחד ביישובים הלא מוכרים, ואין מי שיאתר אותם לפני שהוא יטפל בהם.
ראז'י מנסור: אני מציע למשרד שהוא ייקח השנה הזאת לתשומת לבו את התכנית שלו של החינוך המיוחד בנגב, שם אי אפשר לסבול את המצב הזה.
ראז'י מנסור: באשר לתכנית החומש עצמה, אנחנו כל הזמן עומדים מאחורי ביצוע תכנית החומש.
ראז'י מנסור: שמענו כאן את הסקירה לגביה.
זבולון אורלב: האם הוועדה המשותפת לבדיקת היישום עובדת?
ראז'י מנסור: לצערי, מזמן אנחנו לא משתתפים בדיונים שהיא מקיימת, מכיוון שאמרנו למנכ"לית, שלחנו לה מכתבים, ואמרנו שיותר מפעם הערכנו הערכות לגבי ביצוע תכנית החומש, ואין יעילות בכל התכנית הזאת, כי אנחנו מקבלים הדים מהשטח.
עופר חוגי: האם מבחינת הפיתוח יושמה תכנית החומש?
זבולון אורלב: עזוב פיתוח, לא דיברנו עליו.
עופר חוגי: זה חשוב מאד, כי זה מתבטא בכספים רבים.
ראז'י מנסור: נכון שזה עולה כספים רבים, אבל אני לא יכול לחזור על כל סעיף וסעיף של תכנית החומש, כי יצחק תומר דיבר על זה, והוא תיאר את המצב בצורה נכונה.
ראז'י מנסור: השעות מגיעות לבתי-הספר, אבל אנחנו לא מדברים על זה, אלא על גופים מקצועיים, שהמשרד צריך להצמיח אותם במערכת, על מנת לשרת את המערכת לאורך כל הדרך, ולא לחזור אחרי סיום תכנית החומש לנקודת ההתחלה.
ראז'י מנסור: איפה הצוותים אחרי סיום תכנית החומש?
ראז'י מנסור: מי ייתן תגבור לתלמידים?
ראז'י מנסור: איזה צוותים?
ראז'י מנסור: מאיפה יבואו השעות?
ראז'י מנסור: כאילו לא עשינו דבר.
ראז'י מנסור: התחלנו בתהליך מצוין עם רונית תירוש, שמאד רצתה לעזור, והתחלנו להיפגש עם האגפים המצויים, אבל עצרו אותנו.
זבולון אורלב: מי עצר אתכם?
ראז'י מנסור: אני לא יודע, תשאל אותה.
זבולון אורלב: האם אתה מתבייש להגיד לי?
ראז'י מנסור: לא, אני רוצה לתת לה את הכבוד לומר את זה, כי לדעתי היא מאד רצתה לעזור, וגם מנהלי האגפים רצו לעזור.
ראז'י מנסור: אנחנו חייבים להמשיך לעבוד בעבודה המשותפת שלנו, שתביא לפתרון בעיות רבות במגזר הערבי.
ראז'י מנסור: לא צריך לחכות לתקציבים, כי למשרד יש תקציבים.
ראז'י מנסור: אני מאד סומך את ידי על הגישה של המנכ"לית.
ראז'י מנסור: אנחנו לא אומרים שהכספים חייבים לעבור לרשויות.
ראז'י מנסור: יש לכם אגף נהדר גם במשרד החינוך, שנקרא אגף שח"ר.
ראז'י מנסור: אפשר להביא זאת לאגף שח"ר.
זבולון אורלב: אבל גם אגף שח"ר לא מבצע במישרין.
ראז'י מנסור: לא, הוא מבצע במישרין.
ראז'י מנסור: לאגף שח"ר יש הרבה תכניות שהוא מעביר לרשויות.
ראז'י מנסור: מקימים צוותים משותפים עם המחוזות, ומבצעים עבודות טובות ונהדרות.
יצחק תומר: זה מה שקורה גם עכשיו.
ראז'י מנסור: לא, עכשיו זה לא קורה.
זבולון אורלב: אני מציע לקחת רשות אחת או שתיים, לנסות עליהן את המודל החדש, ולבדוק איך הדברים האלה עובדים.
ראז'י מנסור: תאמין לי שזה גם מועיל יותר.
זבולון אורלב: קחו שתי רשויות מקומיות, תבצעו עליהן ניסוי בתנאים טובים, ותבדקו האם הדברים עובדים.
ראז'י מנסור: אנחנו מקימים צוותים מיומנים, שיכולים להמשיך בעתיד.
ראז'י מנסור: באשר ל-28,000,000 שקל בשנה שעברה, היו תכניות לקדם את החינוך המדעי והטכנולוגי במגזר הערבי במשותף עם יצחק תומר.
ראז'י מנסור: חיכינו כל הזמן לראות כיצד מקיימים את ההבטחות.
ראז'י מנסור: בשלושת החודשים האחרונים גם הבטיחו, ואמרו: לא נעביר את כל הסכום, אלא נעביר שליש.
ראז'י מנסור: היום בדקנו בספר התקציבים של הממשלה, ולא מצאנו שה-28,000,000 שקל מובטחים אפילו לשנת התקציב הזאת.
זבולון אורלב: בדיון שנקיים על התקציב של משרד החינוך – ואז ישתתף בדיון גם נציג האוצר - תזכירו לי לשאול את אנשי האוצר היכן נמצאים ה-28,000,000 שקל, כדי שתשובתם גם תירשם בפרוטוקול.
זבולון אורלב: על-פי מה שמשרד החינוך מדווח פה, התקציב מופיע.
יצחק תומר: התקציב מופיע, אבל עוד לא מאושר לביצוע, כי אין עדיין תקציב מדינה.
ראז'י מנסור: נכון, זה מופיע, וזה לא מאושר לביצוע.
זבולון אורלב: כי אין תקציב מדינה.
ראז'י מנסור: לא, לא בגלל זה, זה לא מסומן.
ראז'י מנסור: אנשים מקצועיים מטעמנו בדקו את זה, ואמרו שזה לא מסומן.
זבולון אורלב: משרד החינוך מדווח אחרת, ומה שחשוב זה הדיווח של משרד החינוך.
ראז'י מנסור: לכן אני פונה אליכם כאן, כדי לקבל החלטה ולהמליץ שהתקציב הזה יופיע וימומש.
חוסניה ג'בארה: התקציב נמצא, אבל בקיצוץ.
זבולון אורלב: יצחק, תבהיר את נושא ה-28,000,000 האלה לשנת 2002.
יצחק תומר: אני אומר במפורש, שהתקציב מופיע, קיבלנו אותו, ואנחנו איננו רשאים לממש אותו כל עוד אין תקציב מדינה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם זאת הסיבה היחידה?
קולט אביטל: ויש גם תוספת.
זבולון אורלב: זאת התוספת.
זבולון אורלב: המשרד נותן את ה-50,000,000 שקל מינוס ה-10% על קיצוץ הפעולות, והאוצר מוסיף את ה-28,000,000 שקל.
זבולון אורלב: אנשי משרד החינוך אומרים שהסכום הזה מופיע ומסומן, אך הוא לא ניתן לביצוע בגלל אי אישור תקציב המדינה.
ראז'י מנסור: לסיכום, אני מבקש לקבל החלטה לגבי שלוש נקודות: קודם כל, לא לקצץ מתכנית החומש, כי ממילא היא מקוצצת, לא 10% ולא 5%, כי צריך להוסיף תקציבים; דבר שני – צריך להבטיח שיגיעו אותם 28,000,000 שקל; דבר שלישי – אסור לנו להמשיך בדרך בה אנו מתייחסים לחינוך המיוחד, צריך לעצור את המהלך הזה, ולהבין שכל תוספת לא תבוא על חשבון התקציב של תכנית החומש, אלא זאת תהיה תוספת תקציב חדשה החל מהשנה הנוכחית.
קולט אביטל: אני רוצה לשאול שאלת הבהרה, ואני מקווה שיש תשובה עליה למנהלת האגף לחינוך מיוחד.
קולט אביטל: גברתי, הם יש בידייך פירוט של מספר התקנים של קלינאי תקשורת?
זבולון אורלב: חברת-הכנסת אביטל, את נכנסת באמצע דיון, אחרי שדיברנו על הנושא הזה.
קולט אביטל: האם ניתן פירוט של התקנים?
עבד-אלמאלכ דהאמשה: יש שם באמת איזו בעיה.
קולט אביטל: אני רוצה לקבל נתונים גם על המגזר הערבי וגם על המגזר היהודי, כדי שנקבל איזשהו מושג של השוואה.
מיכאל נודלמן: קודם דיברו על תקציב נוסף של 28,000,000 שקל, אבל אני רוצה לדעת האם בשנה שעברה היה תקציב כזה.
זבולון אורלב: זה לא בבסיס.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: פרויקט מיכאל בוצע במגזר הערבי רק לזמן קצר מאד, ועכשיו כנראה סוגרים את הפרויקט, כי לא חידשו את החוזה.
יצחק תומר: זה לא נכון.
יצחק תומר: אני ציינתי במפורש, שיש תקציב מוגדר של 1.6 מיליון שקל לתכנית מיכאל לשנת 2002.
חוסניה ג'בארה: האם מוסיפים כספים לתקציב החינוך המיוחד, בגלל גידול טבעי באוכלוסייה?
זבולון אורלב: גברת רות פן אמרה שכל גידול בתלמידים, בין אם הוא נובע מגידול טבעי, ובין אם הוא נובע מגידול באיתור, מכוסה בתקציב.
זבולון אורלב: מה לגבי קלינאי תקשורת?
רותן פן: לדאבוני הרב, אני לא חולשת על נושא קלינאי התקשורת, כי המדינה והאוניברסיטאות אחראים על הכשרתם.
רותן פן: אנחנו תמיד מבקשים ומתחננים שיפתחו עוד מקומות להכשרת קלינאי תקשורת.
רותן פן: אנחנו גם ביקשנו מאגף כוח אדם בהוראה – שעושה עבודה רצינית מאד של איתור - את הנתונים של מספר קלינאי תקשורת, כדי להגיד לנו בכמה מדובר, כי אנחנו לא סופרים אותם, אלא שומעים מה הצרכים על-פי מספר הילדים שנצרכים.
זבולון אורלב: מתי לפי דעתך יהיו הנתונים?
רותן פן: אנחנו צריכים לקבל אותם מאגף כוח אדם בהוראה.
4400: תוך שבועיים.
זבולון אורלב: המנכ"לית אומרת שתוך שבועיים נקבל את הנתונים, ואז נעביר אותם.
זבולון אורלב: רצוי שנקבל את זה, על-פי המגזרים השונים שיש בחינוך: יהודי, ערבי, דתי, כי זה ייתן קצת אינדיקציות.
זבולון אורלב: יכול להיות שהבנת הפריסה תיתן גם את הפתרונות, ואז נתמקד במקומות שבהם צריכים לבצע את ההכשרות.
רותן פן: נעשה את זה בעזרת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
רותן פן: אני לא יודעת האם היא גמרה את העבודה או לא.
קולט אביטל: יש בידיי איזשהו נתון, שאני גם מבקשת לבדוק אותו במסגרת אותה בדיקה.
קולט אביטל: מתוך 1,185 קלינאים רק 21 הם ערבים.
רותן פן: אנחנו יודעים את זה.
רותן פן: זה מעט מאד, כי לא מספיק פונים לאוניברסיטאות.
עזמי בשארה: כבר קיימנו דיון עם נשיא האוניברסיטה לגבי הנושא הזה.
חוסניה ג'בארה: לא מקבלים סטודנטים בגלל חצי נקודה.
עזמי בשארה: אגב, פותחים בחיפה פקולטה.
זבולון אורלב: יכול להיות שעם קבלת הנתונים, נקיים ישיבה מיוחדת ונזמין גם את המוסדות להשכלה גבוהה.
עזמי בשארה: אין מה לעשות מלבד לתת מכסה לאוכלוסייה הערבית.
זבולון אורלב: אני רוצה לראות את הנתונים.
זבולון אורלב: יכול להיות שפה אנחנו יכולים לחבר את מערכת החינוך עם ההשכלה הגבוהה.
עזמי בשארה: הקושי בקבלה לא עומד בפרופורציה עם הקושי של הלימודים בחוג.
עזמי בשארה: הקושי בקבלה הוא בגלל שמדובר במספר מצומצם של מקומות.
עזמי בשארה: לא מדובר בהנדסת אווירונאוטיקה.
עלי אסדי: אני רוצה לדבר על ביצוע תכנית החומש.
זבולון אורלב: חבר-הכנסת נודלמן, סגן יושב-ראש הכנסת, אני מבקש ממך למלא את מקומי למשך שלוש דקות.
זבולון אורלב: מכיוון שהוא סגן יושב-ראש הכנסת, הוא יכול להחליף אותי.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא לא שם לב שגם אני נמצא כאן, אבל הוא כנראה רצה שהישיבה תתנהל מהצד ההוא.
מיכאל נודלמן: יחד אין לנו בעיה.
עלי אסדי: כל הגופים בתכנית החומש למדו מהניסיון.
עלי אסדי: אני מבקר בשטח, וגם מקבל דיווחים מאיש הקשר שלנו.
עלי אסדי: אפשר לייעל את התהליך יותר ויותר, אבל אנחנו שבעי רצון מהביצוע.
עלי אסדי: אני מזמין את הוועדה לבקר בשטח.
שמואל דוד: רציתי להביע פליאה, כי אנחנו נמצאים במצב קצת אבסורדי.
שמואל דוד: ועדת מרגלית לא הוזכרה בדיון הזה מאז שהדיון הזה התחיל.
שמואל דוד: הוועדה הזאת אמרה, שהמצב בחינוך המיוחד הערבי הוא קשה מאד, והיא דיברה על כך שכל הפרמטרים להקצאת תקציבים בעת הזאת הם לא שוויוניים בצורה כזאת, שהם משכפלים את אי השוויון לאורך זמן.
שמואל דוד: היא דיברה על כך, שיש צורך בהעדפה מתקנת, והנושא הזה מת, נקבר ונעלם.
שמואל דוד: היו שלוש ועדות שהוקמו מאז יישום ועדת מרגלית.
שמואל דוד: ספר התקציב הנוכחי בעקרונותיו מדבר על כך שיהיה לזה ביטוי, אבל אין לזה ביטוי בהלכה למעשה.
שמואל דוד: את כל התשובות "שמים" על אותן 16,000 שעות מסכנות.
שמואל דוד: פעם אחת הן עונות לבג"צ, פעם שנייה הן עונות לצורך בכיתות נוספות, פעם שלישית הן עונות ליישום תכניות החומש, ופעם רביעית הן עונות לוועדת מרגלית.
שמואל דוד: הרצינות והאמינות של הדברים היא מאד נמוכה, ואנחנו בצרה עם הסוג הזה של טיעונים.
שמואל דוד: אנחנו מסתכלים על ספר התקציב הנוכחי, ואנחנו מעיינים בתוספת של השעות, בין היתר ליהודי, ערבי, דרוזי ובדואי, ואנחנו מגלים שלמשל לערבי יש 502 שעות תוספת מתש"ס לתשס"א, כי אין לנו עדיין את הנתונים של תשס"ב.
שמואל דוד: מדובר ב-502 שעות לכל הערבים, לא כולל בדואים ודרוזים.
שמואל דוד: אנחנו מגלים שלבדואים, על 6,200 שעות תקן הוסיפו 226 שעות.
שמואל דוד: אנחנו מגלים שליהודים הוסיפו 3,680, ואנחנו שואלים את עצמנו האם התוספות האלה כמו שהן עומדות, הן תוספות שאפשר להתייחס אליהן כתוספת משמעותית שמיישמת במשהו את ההצהרות שהמערכת נותנת מענה לכל הצרכים.
שמואל דוד: כשאנחנו מגיעים לכיתה בבית-הספר, אנחנו פתאום מגלים שזה אחרת.
שמואל דוד: קלינאי תקשורת זאת בעיה שמדברים עליה שנים, ותמיד תולים את הפתרונות במערכת האקדמית שלא נותנת פתרונות.
שמואל דוד: היה רעיון שהיה אמור להתבצע, של הכשרה של מורות לתפקידי קלינאות תקשורת לא מקצועיים, שתסייענה לתלמידים, עד שתתמלא הדרישה ל-250 קלינאי תקשורת ערבים.
שמואל דוד: אנחנו נחכה 20 שנה, ואנחנו עשויים לחכות אולי יותר, כי כרגע בשלוש הפקולטות הקיימות לומדים 12 קלינאי תקשורת ערבים, וזה לא ימצה את הדרישה.
שמואל דוד: אותם קלינאי תקשורת גם ייתנו שירותים פרטיים, ולא ייכנסו למערכת החינוך, כי הם מקבלים שם משכורת נמוכה יותר.
שמואל דוד: הם אפילו לא מגיעים לקופות החולים, וזאת הסיבה לכך שאמרת שקופות החולים לא נותנות תשובות.
שמואל דוד: אז אנחנו מגיעים לנושאים של תהליכי השמה, וגם שם אין לנו תשובות.
שמואל דוד: אנחנו מדברים גם על תהליכי איתור.
שמואל דוד: אם יש מעל ל-1,000 תקנים של פסיכולוגים בחינוך, למה יש רק 87 תקנים לערבים, ולמה התקנים האלה לא מייצרים אלא משהו כמו 45% או 50% מהצורך?
שמואל דוד: זה מצב שהוא בלתי נסבל, ואנחנו מקבלים כאן תשובה בנוסח "יש מענה לכל הצרכים".
שמואל דוד: יש מענה לצרכים של כיתות, אבל אין מענה לצרכים של פסיכולוגים, שיאתרו את התלמידים וילוו את השילוב.
שמואל דוד: מדובר על 4,000 שעות שילוב השנה.
שמואל דוד: אין תהליך של היערכות לביצוע של אותו שילוב.
שמואל דוד: אנחנו ראינו תמונה מזעזעת בנגב.
שמואל דוד: יש בית-ספר ללקויי שמיעה בתל-שבע, שפוזר לשלושה מקומות – לערערה ולכסיפה – ו"הוכנס" לבתי-ספר, שבקושי מכילים את התלמידים שלהם, ועכשיו הם צריכים לעסוק בשילוב.
שמואל דוד: אין להם שום יכולת אמיתית לתת תשובות לשילוב.
שמואל דוד: גם אין להם משאבים, שמאפשרים מתן תשובה לשילוב.
שמואל דוד: כל זה מתבצע, ואנחנו מחכים לתשובות ענייניות, ולא מוצאים אותן.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אתה תקבל תשובה, אבל תקצר בדבריך.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הבחור העלה כמה שאלות נכונות.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא דיבר על העניין של 16,000 שעות, שמהווה תשובה לכל דכפין בכל מקרה ובכל מקום.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: זה עניין רציני, שמחייב תשובה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני הייתי מציע שנשמע גם את הגברת ראונק נאטור, שביקשה לדבר.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: יכול להיות שגם יהיו לה שאלות בעניין הזה, ואז תענו לשניהם.
ראונק נאטור: אני רוצה לחזור לעניין של ועדת מרגלית וכל התהליך ששמואל דוד תיאר פה לגבי מינוי הוועדה שבדקה שורה ארוכה של צרכים.
ראונק נאטור: אני רוצה לדעת מה עלה בגורלה של אותה ועדה, איך התבצע היישום של מה שהמליצה אותה ועדה, וכן מה נעשה לגבי המסקנה הספציפית, שמצביעה על הפליה בהקצאת המשאבים בחינוך המיוחד והשיטה שמקבעת את אי השוויון ולא מאפשרת את צמצום הפערים בין החינוך המיוחד הערבי והחינוך המיוחד היהודי.
ראונק נאטור: כאן אני מצטטת את המסקנות של ועדת מרגלית, ואומרת שאלה לא הטענות שלי.
ראונק נאטור: אני אשמח לקבל תשובה ספציפית לגבי השאלה הזאת.
רותן פן: אני עניתי על כל השאלות האלה כבר קודם.
4400: אני אתן תשובה אחת לכל הבעיות שעלו.
4400: חוסר השוויון בהקצאת משאבים למגזר הערבי קיים מזה שנים רבות, ולכן הפערים נוצרו עם השנים.
4400: אני לא מתכחשת לעובדה הזאת, ובמספר הזדמנויות אמרתי שאני ערה לנושא הזה.
4400: הייתם צריכים לדאוג, אם לא היינו מראים שאנחנו מוסיפים תקציבים.
4400: נכון שאנחנו לא מוסיפים אותם כמידת הצורך, כי הצורך הוא צורך שהצטבר במשך שנים רבות מאד מאז קום המדינה, אבל מהפכות לא עושים ביום אחד.
4400: אם לא היינו מראים מגמה של עלייה והקצאת משאבים, אלא משמרים את המצב, אני חושבת שהיה מגיע לנו לקבל נזיפה רצינית ביותר.
4400: אבל, מאחר שהמשרד עוד טרם כניסתי לתפקיד, התחיל בתהליך של הקצאת משאבים רבים יותר, ושוב אני אומרת שלא מדובר בכיסוי הצרכים הנחוצים, אבל מאחר שהוא מראה קו עלייה, אני חושבת שזה בהחלט הכיוון שצריך ללכת עליו.
4400: אני הייתי נשמעת כאשת בשורות אילולא היה הקיצוץ בתקציב החינוך.
4400: פה אני קצת מקדימה את המאוחר, כי אני יודעת שהיושב-ראש התכוון לבקש ממני תשובה לגבי העניין הזה שראז'י מנסור העלה, ש-4,000 שעות נלקחות בפעם השנייה מתקציב החומש.
4400: אתה צודק, אם נמשיך לקחת את כל ה-16,000 שעות, אנחנו נגרע מתקציבי תכנית החומש, על אף שאני לא יודעת האם כתוב באיזשהו מקום שלא לקחת את זה משם, אבל אני חושבת שיש מספיק פערים כדי שננסה להסיט תקציבים ממקורות אחרים, ולאו דווקא מתכנית החומש.
4400: זה מקובל עליי ברמה העקרונית, אבל אני מודה ומתוודה שעקב האילוצים והקיצוצים, שמאלצים אותי גם לגזור גזרה שווה על כל פעולות המשרד – ולכן זה אומר שזה צריך להיות גם על תכנית החומש בהיקף של 10% - אני לא יכולה לתת כספים ממקור אחר.
4400: יחד עם זאת, אני מבטיחה לעשות מאמץ נוסף.
4400: אני יכולה להגיד, שאני כאן ועכשיו מתחייבת בהיערכות מתאימה לשנת התקציב הבאה, שאני לא אגרע את ה-4,000 שעות הנוספות מתכנית החומש.
זבולון אורלב: מה זה אומר "שנת התקציב הבאה"?
4400: שנת 2003, כי שנת 2002 סגורה.
עזמי בשארה: היא סגורה, אבל לא מאושרת.
ראז'י מנסור: אם היא לא מאושרת, יש לך הזדמנות.
ראז'י מנסור: ..
4400: למרות זאת, גם מתקציב 2002 אני אעשה מאמץ לקבל חלק מהשעות על-ידי הסטות ממקומות אחרים, כדי שלא כל ה-4,000 שעות יילקחו מתכנית החומש, למרות שקבענו שכן.
4400: אני מתחייבת שבשנת 2003 לא נעשה זאת, אבל לגבי 2002 אני אנסה לקחת זאת ממקום אחר.
זבולון אורלב: חבר-הכנסת דוד טל, לאיזה כבוד זכתה ועדת החינוך והתרבות, שיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות הגיע לישיבה?
דוד טל: אנחנו מגלים מעורבות בכל נושא החינוך, אחרי שדיברנו אתמול בוועדה על השקעות במו"פ, והסתבר שכל הכסף עובר לות"ת.
דוד טל: אשר על כן, הגעתי כדי להיות קצת יותר מעורה.
אילנה זיילר: קודם כל, ראז'י מנסור, אני רוצה להצטער מאד על כך שאתה לא באת לוועדה המשותפת, מפני שאני חושבת שהנקודות שנידונות בה היו מאירות הרבה מאד מהשאלות שאתה מתלבט בהן, והיית רואה איך אנחנו מתלבטים בהן.
ראז'י מנסור: את זה גם אמרתי.
אילנה זיילר: יפה, אבל חבל שאתה לא בא.
אילנה זיילר: אני אומרת את זה בפורום הזה, כי אמרת "אני לא בא".
אילנה זיילר: אני מזמינה אותך לחזור ולבוא ולהצטרף.
ראז'י מנסור: לא, הכוונה לתכנית החומש, לא לוועדות שלנו.
אילנה זיילר: כן, לזה אני מתכוונת.
זבולון אורלב: היא צודקת, כי אתה אמרת פה שאתה לא בא לוועדת היישום.
ראז'י מנסור: חשבתי שהיא מתכוונת לפורום שמשתתפת בו מנכ"לית המשרד.
אילנה זיילר: אני מזמינה אותך לבוא.
יצחק תומר: ראז'י הודיע באופן מוצהר, שהוא לא מתכוון להגיע לישיבות.
ראז'י מנסור: אני לא מסכים לתכנית ולאופן מימושה.
4400: אז תבוא כדי להשפיע על שינויה, אם צריך.
זבולון אורלב: אני לא מסכים לכל דבר שקורה בבית הזה, אבל האם אני נוטש אותו?
ראז'י מנסור: אני מקבל את ההזמנה של אילנה.
אילנה זיילר: אלה בדיוק השאלות שאנחנו דנים בהן בוועדה שראזי כל-כך לא רוצה לבוא אליה, וזאת היעילות של התכנית.
אילנה זיילר: אתמול למדתי, במסגרת ישיבה נוספת שהתקיימה כאן, שיש משפט ערבי, שאומר "אנחנו הילדים של היום".
אילנה זיילר: אני יודעת שכבר היו ועדות קודמות והיו המלצות, אבל מעבר לתשתיות, למסגרות ולתקציבים שהיו לב הדיון היום, יש בעיה שתהליכים כאלה "מתארגנים" אחר-כך לעבודה בבתי-הספר.
אילנה זיילר: אלה תהליכים שדורשים הרבה מאד זמן.
אילנה זיילר: אי אפשר לבדוק את היעילות תוך חצי שנה או שנה.
אילנה זיילר: כל מנהלי בתי-הספר שחלה עליהם תכנית החומש, נמצאים כבר שנה במהלך הפשרה מאד אינטנסיבי, כדי שהם יוכלו לקחת אחר-כך את שרביט הניהול של בתי-הספר ושל כל המהלך במגזר, ואנחנו דיברנו על זה עשרות פעמים.
אילנה זיילר: אני חושבת שאי אפשר לנתק את כל הדיון הזה מהדיון במה שנקרא "המשאב האנושי", התפקוד של בתי-הספר, האחריות של המנהלים.
אילנה זיילר: עוד תכנית ועוד התערבות לא יעשו כאן את ההבדל, כי הכל זה איזשהו מנוף זמני, או תמיכה זמנית.
אילנה זיילר: אני מזמינה את כל מי שרק רוצה, לבוא ולראות מה קורה בתוך בתי-הספר.
אילנה זיילר: לאט, אבל מאד בהתמדה, משתנים האקלים והתרבות של העבודה הבית-ספרית, שצריכה לדרבן את המגזר.
אילנה זיילר: יש נקודות מאד עמוקות ומבניות, וגם על זה רמזתי אתמול בדיון, כמו: הקשיים בשפה הערבית.
אילנה זיילר: אנחנו נתקלים היום בבעיה, שהילדים לא מתקדמים, והמקצוע שהוא בסיס לכל הלמידה בבית-הספר לא ממריא, כי מורים מדברים ערבית מדוברת.
אילנה זיילר: במפגש של הילדים עם הטקסטים בשפה תקנית, מסתבר שהם לא יודעים את השפה, כי הגננות מדברות בשפה המדוברת.
אילנה זיילר: זאת סוגיה שאנחנו מתמודדים איתה כעת, והיא מבנית לכל התפקוד של החומש.
אילנה זיילר: על מה אנחנו מדברים?
אילנה זיילר: על העלאת הישגים.
אילנה זיילר: בסופו של דבר, אחרי כל הדיונים על התקציבים ועל התשתיות, רוצים להעלות את ההישגים, ויש פה בעיות שאי אפשר לפתור אותן במהירות.
זבולון אורלב: מבלי לפגוע בכבודו של ראז'י, הוא איש ציבור, אבל אם הוא לא רוצה לבוא, יש מומחים נוספים במגזר הערבי.
זבולון אורלב: אני בעד לערב את המגזר הערבי.
זבולון אורלב: במקומכם, הייתי שוקל להזמין מומחים מהאקדמיה, או מהשלטון המקומי.
אילנה זיילר: הם מוזמנים.
זבולון אורלב: מי שרוצה בא, ומי שלא רוצה – לא בא, זאת מדינה דמוקרטית.
עזמי בשארה: אני מחכה להזדמנות להיפגש עם המנכ"לית.
עזמי בשארה: אני חושב שמה שקראתי בעיתון "הארץ" לגבי האוכלוסייה הערבית זה דבר ידוע, והוא כמעט שגור לכל מי שנוגע לחינוך הערבי, להורים, לתלמידים ולמורים.
עזמי בשארה: פתאום מופיעה ידיעה בעמוד הראשון בעיתון, ואנחנו מקבלים לזה אישור.
עזמי בשארה: בעיתון "הארץ" מופיע שמו של האיש מהשב"כ שיושב כפקיד במשרד החינוך, ומתערב בתהליך המינויים במגזר הערבי.
עזמי בשארה: ידיעה כזאת במדינה דמוקרטית וליברלית היתה צריכה להרעיד את אמות הספים, אבל לעומת זאת, לא קרה דבר, ואפילו לא היתה תגובה של משרד החוץ.
4400: דווקא היתה.