GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב דורות: אבל אף אחד לא מוכן להיות אחראי פה - משום שזה לא נוגע לו - על אסון ורסאי.
זאב דורות: לפי התיאוריה של הפרקליטות אפשר להעמיד לדין כל אחד מפה על ורסאי.
זאב דורות: אנחנו טוענים שזה לא נוגע לנו.
נחום לנגנטל: רק שתבין - הרי לא יכולים להעמיד אותי או אותך לדין על ורסאי, כי אנחנו לא קשורים לעניין.
נחום לנגנטל: מה שיכולים לעשות לגבי ורסאי זה כן לבדוק האם באמת התקן של התקרה - מישהו נתן אותו ברשלנות.
נחום לנגנטל: האם פקיד בעירייה אמר: לא משנה, יהיה בסדר, תבנו איך שאתם רוצים.
נחום לנגנטל: אתה צריך להוכיח קשר נסיבתי בין התנהגותו של אותו אדם שאתה כרגע רוצה להעמיד לדין - רשלנות, או עצימת עיניים, או מחדל, או משהו בהקשר לתוצאה.
זבולון אורלב: אם חס וחלילה יקרה משהו ויתברר שאותו תלמיד מכיתה ו' - בכיתה ה' לא למד בכלל.
זבולון אורלב: הוא בא בכלל מחוץ לארץ, הוא לא עבר את ההשתלמות.
זבולון אורלב: מי צריך להיות אחראי לזה?
זבולון אורלב: הוא לא עבר שום הכשרה ומישהו הוציא אותו לצומת.
זבולון אורלב: מי באמת אחראי לדבר הזה?
זאב דורות: זו דוגמה טובה לאפשרות שאפשר להעמיד מנהל לדין על כך שהוא הוציא.
זבולון אורלב: דרך אגב, אני הייתי מעמיד אותו לדין באמת.
זאב דורות: אבל אנחנו באים וטוענים דבר אחד - מה שנעשה ברחוב - אנחנו מקבלים את האחריות מהרגע שהילד נכנס לתחום בית הספר.
זאב דורות: מעברי חצייה לא נוגעים בדיוק לתחום העבודה שלנו.
זאב דורות: זה שעסקנו בזה - עסקנו בזה מבחינה וולונטרית.
זבולון אורלב: מי מסכים להגדרה שלך?
זבולון אורלב: אני לא מסכים להגדרה שלך שאתה אחראי רק בתחום בית הספר.
זבולון אורלב: אתה שולח אותו לסל תרבות?
זאב דורות: אני אומר למה זה שונה.
זבולון אורלב: כל פעילות שקשורה לבית הספר, משרד החינוך, שהוא מוסמך, אומר: זה במסגרת אחריות המנהלים - אז זה במסגרת אחריות המנהלים, עובדה שזה ככה היה משך 45 שנה.
זאב דורות: לא, משום שכאשר אני מוציא ילדים מחוץ לתחומי בית הספר, לטיול או לתאטרון, יש נהלים ויש לך כפופים, הם אחראים שילוחית כלפיך, ואתה נוקט בכל האמצעים.
זאב דורות: כאשר ילדים יוצאים בבוקר, ואפילו לא רואים אותם, לפעמים הם מגיעים מהבית ישירות עם המקל, והם לא נמצאים בהשגחת מבוגרים, והם גם לא יכולים להיות בהשגחת רכז בטיחות, מסיבה פשוטה - הוא לא יכול להיות באותו צומת, באותו זמן, אצל כל הילדים - הכל יכול לקרות.
זאב דורות: אז רבותיי, אל תנדבו את המנהלים לאחריות פלילית
נחום לנגנטל: אבל אתם לא אחראים - אם אתה בסדר, למה אתה בלחץ?
זאב דורות: לא לא, אין לך שליטה.
אילן בהירי: אנחנו בדיוק הולכים על זה גם עכשיו.
נחום לנגנטל: וילד שחולה בבית חולים ושולחים מישהו מכיתה ט' נניח לבקר אותו?
אילן בהירי: לא שולחים אותו לבד.
אילן בהירי: אם הוא נוסע אחר הצהרים?
אילן בהירי: לא שולחים אותו בשעות הבוקר.
אילן בהירי: ממתי שולחים אותו בשעות הבוקר?
קריאה: במסגרת מחויבות אישית, אתה שולח את הילדים לפעילויות.
זאב דורות: זה לא בכיתות האלה, זה בכיתות י' ומעלה, לא ילדים בני 11.
זאב דורות: מכל מקום לא נוצר המצב שאפשר לבוא למנהל ולומר לו: אתה אחראי על הדבר הזה והזה, משום שהוא לא יכול להיות אחראי, הוא לא רואה את הילדים בכלל בשעות הבוקר, הוא לא נמצא איתם בצמתים, ובשעות הצהרים.
זאב דורות: לכן התנאים האלה לא נוצרים ואל תנדבו את המנהלים לאחריות פלילית, כאשר על הפרקליטות אין לכם בכלל פיקוח.
זאב דורות: הפרקליטות עובדת לפי מדיניות מסוימת, יש תקופות כאלה ויש תקופות אחרות.
זאב דורות: אנחנו לא אמרנו שאנחנו מקבלים חסינות, אבל חשבנו שהפרקליטות תשב ותגבש איזה שהיא דעה ברמה של מדיניות, משום שהפרקליטות עוברת תקופות שונות והיא מפעילה מדיניות מסוימת - ותמציא לנו מכתב ותמצא את חוסר הקשר בין אחריות המנהל בהעדרו בצמתים, משום שאף מבוגר לא נמצא בצמתים, גם לא אנשים שכפופים למנהל, ואת הסבירות הזאת שהוא לא יכול להיות מועמד לדין בדבר הזה.
זאב דורות: אז אנחנו שמענו - גיחכו, התפקעו מצחוק.
זאב דורות: אז הודענו למנהלים להפסיק עם זה.
זאב דורות: דרך אגב, מר גד אביקסיס, לידיעתך, בתל אביב אמנם הקדימו - אנחנו אפשרנו במסמך הזה לכל יישוב לקבוע את התאריך המתאים לו, מתוך אחריות, כדי להודיע להורים, כדי להודיע לרשות, כדי להודיע למשטרה, והוחלט בכל יישוב על תאריך שונה.
זאב דורות: יש כאלה שמתחילים בעוד שבועיים ובעוד שלושה, וזה הולך ומתפשט ברחבי הארץ, עד שזה ייפסק - לצערנו - אנחנו מוכנים להמשיך בדבר הזה, אבל איך יוצאים מהפלונטר הזה?
זבולון אורלב: אתם מפקירים ילדים למוות - זה מה שאתם עושים, כך אני רואה את זה - אתם מפקירים ילדים למוות, בגלל איזה שהיא צדקנות יתר וחוסר סובלנות לשבת על המדוכה.
זבולון אורלב: לא באת לוועדה, לא פנית, פתאום אתה שולח מכתב, מה זה הדבר הזה?
זאב דורות: הבאתי את זה בפני המעביד.
זבולון אורלב: תסלח לי, מה זה המעביד?
זאב דורות: אנחנו מנהלים את זה עם המעביד.
זבולון אורלב: אתה מבין מה שאתם עושים?
זבולון אורלב: ידכם לא רעדה כשאתם כותבים כזה מכתב?
זבולון אורלב: להפסיק משמרות זה"ב?
זאב דורות: אתם מפקירים את המנהלים.
זבולון אורלב: אף מנהל לא ימות מזה, אבל ממה שאתם עושים, חס וחלילה, ימותו ילדים.
זבולון אורלב: אף מנהל לא ימות.
זאב דורות: מנהלים לא ימותו, אבל הם מושפלים, הם מפוטרים, בינתיים המנהלת מכרה את דירתה.
זבולון אורלב: אף מנהל לא פוטר, אתם מפקירים ילדים למות.
זבולון אורלב: אסור לכם לתת כזאת הוראה.
זאב דורות: מנהלת מכרה את דירתה להגנה משפטית.
זבולון אורלב: אם הייתי סמכות, הייתי מפטר מנהל שעושה את הדבר הזה.
זבולון אורלב: אתם לא ירדתם לסוף דעתם מה אתם עושים.
זבולון אורלב: מה זה, הפקרת ילדים למות?
זבולון אורלב: תגיד לי, זהירות בדרכים - אמרת שזה מציל חיים, נכון?
זאב דורות: נכון.
זבולון אורלב: אם זה מציל חיים, איך אתה מפסיק את זה?
זבולון אורלב: אתה מפסיק פעולה של מציל חיים?
זבולון אורלב: אתה מתאר לעצמך איזה נהג אמבולנס שעכשיו יפסיק את השירות שלו בגלל שהתברר לו שיכולים לתבוע אותו תביעה פלילית, למה הוא לא הגיע מספיק מהר, או למה הוא לא נתן את השירות הטוב?
זאב דורות: יש אחריות הרשות המקומית על הבאת הילדים לבית הספר והם צריכים לקבל גם אחריות.
נחום לנגנטל: דרך אגב, אתה דופק רק את העניים, כי העשירים כתוצאה מזה אין בעיה, יהיה לו רכב.
נחום לנגנטל: כל ה"דפוקים" בישראל - סליחה על הביטוי - הם אלו שילכו כמו זבובים, בלי מעבר חצייה, בלי שמירה, בלי כלום.
נחום לנגנטל: אני אומר לך - ואתם עוד אנשי חינוך.
זאב דורות: המנהלים לא ישמשו שעירים לעזאזל.
זאב דורות: בתביעה הראשונה אתכם לא יראו, המנהל יישאר לבד.
נחום לנגנטל: קודם כל אותי תראה.
זאב דורות: לא ייראו, יפנו את הגב, כי עם הפרקליטות לא מתווכחים.
זבולון אורלב: מר אילן בהירי בבקשה.
אילן בהירי: אני מאד מתפלא על ההתפרצות הזאת שלך, ואני אגיד לך
זבולון אורלב: אני מתנצל שאני מתפרץ, אני רואה מה יקרה לילדים.
זבולון אורלב: אם השיקול הוא חס וחלילה לחשוף ילדים למוות, או חס וחלילה לחשוף מנהלים לאחריות פלילית, אז אני אומר: רבותיי, ההכרעה פה היא מאד ברורה.
אילן בהירי: אני חושב - מר זאב דורות אמר את זה בדבריו, ואני אחזור ואומר - העניין הוא שאנחנו רוצים ומחייבים וחושבים שהמפעל הזה הוא מפעל חשוב.
אילן בהירי: לא התנערנו מזה.
אילן בהירי: מי שהתנער מזה זה הצד השני.
אילן בהירי: דווקא מצא חן בעיני מה שאמרת, אדוני, ילד שלא עבר את ההכשרה, במידה והוא יצא, יש אחריות למנהל.
זבולון אורלב: נכון, אל תוציא אותו.
אילן בהירי: סליחה, אני מייצג את חטיבות הביניים, עלי זה בכלל לא חל חוזר מנכ"ל.
אילן בהירי: חוזר מנכ"ל חל על כיתות ו'.
אילן בהירי: אנחנו עשינו את זה די בוולונטריות.
אילן בהירי: מהיום והלאה, לאור הישיבה הזאת, אני אעביר כרגע הוראה שלנו שקודם כל יבדקו מי הילדים שבאו מכיתה ו' ולא עברו הכשרה.
אילן בהירי: זאת אומרת, זה דבר חדש.
אילן בהירי: מעבר לכך אני רוצה לומר עוד דבר - אתם די מזלזלים במנהלים, סליחה שאני אומר את זה.
אילן בהירי: אומרים: המנהלים מקבלים הגנה משפטית על ידי חברת "ענבל".
אילן בהירי: האם שמעתם פעם כמה זה עולה?
אילן בהירי: אני מחזיק בידי מודעה שהתפרסמה בעיתונות: "הוועדה הציבורית לבחינת נושא החזר הוצאות הגנה משפטית לחברי הכנסת"
סופי אורטשכנזי: זה לא קשור לנושא.
סופי אורטשכנזי: מורים מקבלים הגנה שלא מקבלים עובדי המדינה.
זבולון אורלב: הרי למה עושים את זה?
זבולון אורלב: בגלל שאתה, כעובד מדינה, יש לך את ההגנה והתברר שמה שחל עליך, לא חל עלי.
זבולון אורלב: אותך אם יתבעו למשפט פלילי ותזכה בו, יש אפשרות שהמדינה תחזיר לך את כל ההוצאות.
זבולון אורלב: לעומת זה, אם אני, במסגרת תפקידי כיושב ראש ועדת החינוך, אהיה צפוי לתביעה והתביעה תתברר כלא נכונה ואזכה - אין דרך להחזיר לי את ההוצאות.
זבולון אורלב: זאת הוועדה - בבקשה לא להיות פופוליסט.
אילן בהירי: בסדר, טוב שהבהרת לי, זה לא פופוליסט, פשוט לא ידעתי.
אילן בהירי: אני רק רוצה לומר שגם עורכי הדין וגם התביעות שמוגשות נגד המנהלים - המנהלים לא עומדים בהוצאות האלה.
אילן בהירי: כשאתה צריך לקחת עורך דין מהשורה הראשונה, זה עולה הון עתק.
אילן בהירי: ומה שאמר מר זאב דורות, שהמנהלת מכרה את דירתה כדי להמשיך, זה דבר שאתם אולי לא יודעים אותו.
אילן בהירי: אני אומר שוב, הצענו הצעות, לא באנו בידיים ריקות.
זבולון אורלב: איזה הצעות הצעתם?
אילן בהירי: אמרנו שאיש מהרשות המקומית יבוא ויהיה עם הילדים, יש מתנדבים,
זבולון אורלב: כל מעבר חצייה?
זבולון אורלב: זה מעשי?
אילן בהירי: זה מעשי מאד.
זאב דורות: זה לא מעשי, זה 6,000 מעברי חציה בארץ.
אילן בהירי: נדמה לי אפילו שגברת רחל רותם אמרה: נכון, אבל צריך לבדוק
זבולון אורלב: מר זאב דורות אומר שזה לא מעשי.
זבולון אורלב: חברה, אל תעצמו עיניים.
זבולון אורלב: מר אילן בהירי, אל תציע הצעות לא מעשיות.
אילן בהירי: אתה רוצה להביא כושי, סיני, מה שאתה רוצה - אפילו לא מתאים להגיד את זה ככה.
זבולון אורלב: אבל חברך אומר שזה לא מעשי והוא צודק.
זאב דורות: זה לא מעשי, אבל ידוע לכם מה נעשה בחוץ לארץ?
זאב דורות: באמריקה למשל?
זאב דורות: באמריקה מנהל בית הספר בכלל לא מתעסק בדבר הזה, שם זה נעשה באמצעות גופים וולונטריים שההורים מפעילים.
זאב דורות: זאת אומרת, יש מעברי חצייה, אתם רואים את אותן תמונות כמו בארץ, אבל לא על ידי
זבולון אורלב: מר זאב דורות, אזני קשובות לזעקת המנהלים, ואני חושב שהם צודקים בתביעתם לבחון את הנושא הזה, אני רק חושב שאתם לא צודקים בדבר אחד - שאתם מצמידים אקדח לרקה, אומרים: תפסיקו בכל יישוב.
זבולון אורלב: זה לא מתקבל על הדעת.
זאב דורות: מזה שנתיים אנחנו מתעסקים עם זה.
זבולון אורלב: תסלח לי, אתה לא מתעסק עם זה שנתיים.
זאב דורות: עם המעביד.
זבולון אורלב: לפני שנתיים זה עלה פה באיזה שהוא רפרוף, בדרך אגב.
זאב דורות: לא פה, עם המעביד שנתיים.
זבולון אורלב: תסלח לי, אנחנו לא קיימים?
זבולון אורלב: זה המחוקק פה.
זבולון אורלב: אתה לא מסתדר איתם - תבוא למחוקק, תגיד: תשמע, יש פה בעיה.
זבולון אורלב: אתה לא חושב שאנחנו מרגישים אחריות כלפי הצלת חיים של ילדים?
זבולון אורלב: אתה יושב פה בהרבה ישיבות.
זבולון אורלב: יש לי הרגשה שאתם לא הבנתם מה עומד מאחורי מכתב כזה.
זבולון אורלב: כמה דם יישפך בגלל המכתב הזה.
זבולון אורלב: אתם לא מבינים את הדבר הזה.
זבולון אורלב: סליחה שאני מדבר איתך ככה, אתה יושב איתי ואתה מכיר אותי 20 שנה - אני לא דיברתי ככה אף פעם.
זבולון אורלב: תביא אותי לארגון המנהלים, אני אדבר עם המנהלים - מה אתם עושים?
זבולון אורלב: תבואו, תזעיקו את כולנו, תגידו: יש בעיה, נתגייס כולנו - אתה יודע שאנחנו יכולים להתגייס - ונעזור לכם לפתור את הבעיה.
זבולון אורלב: אני אומר לך, כולנו נתגייס במלוא משקלנו, אם צריך חקיקה, לפתור את הבעיה.
זבולון אורלב: אני מסכים שזה לא יכול ככה סתם להגיד למנהלים - יש פה בעיה, אתה צודק - נתגייס לעזור לזה.
זבולון אורלב: שמע, להכרזת שביתה יש צינון.
זבולון אורלב: אתמול קיבלתי מכתב ממר רן ארז - קיבלתי את המכתב בערב - שהוא הכריז שביתה.
זבולון אורלב: יש צינון וכולנו יודעים - אפילו לשביתה מודיעים קודם.
זאב דורות: יכול להיות שטוב שכך, לאור המכתב הזה זה הגיע לכאן עכשיו, ולאור הפעילות שלך, המבורכת, נחליט על דברים אחרים.
זבולון אורלב: אני אומר לך, בסיכום הוועדה אנחנו נפנה אליכם להשהות את העניין, תאפשרו לנו להיכנס לתמונה, תקבלו את כל הגיבוי להסדיר את כל הנושא הזה, להיכנס לעובי הקורה עד תומה.
זבולון אורלב: נזמין את היועץ המשפטי לממשלה, נזמין לפה את כולם.
זבולון אורלב: אולי נעשה פה שתי ועדות יחד, עם ועדת חוקה, נפעיל פה את כל הכנסת.
זבולון אורלב: אם הממשלה לא מסוגלת לפתור את זה, הכנסת תיכנס לתמונה.
זבולון אורלב: אבל זה הצלת חיים, זה לא איזה שהוא דבר שולי וצדדי.
זאב דורות: אני מוכן להצהיר פה שבעקבות פנייתו של היושב ראש, אנחנו מוכנים לתת איזה פסק זמן לטיפול בעניין הזה, לא להפסיק את הפעילות על המקום, נקבע לוח זמנים.
זאב דורות: אני מקבל את ההצהרה שינסו לפתור את הבעיה דרך כל הגורמים, ובזה נגמר העניין.
זבולון אורלב: אני מכבד את זה מאד ואני מעריך את זה.
אילן בהירי: יצא חוזר שלנו היום.
זבולון אורלב: ואני מתחייב בפניכם, בפרק זמן של שבועות, לא של חודשים, לחזור עם איזה שהוא פתרון.
אילן בהירי: 100%, מקובל.
אילן בהירי: כבר הרווחנו כולנו.
אילן בהירי: אנחנו ניתן היום הנחייה כללית.
זבולון אורלב: הוא ייתן הנחייה כללית שהחוזר הזה מושהה, יינתן פרק זמן של מספר שבועות, אני אכנס בדחיפות לכאן את יושב ראש ועדת חוקה, אני אפילו אפעיל את יושב ראש הכנס.
זבולון אורלב: רבותיי, זה הצלת חיים.
זבולון אורלב: גם ועדת הכלכלה מתעסקת בזה - ועדת המשנה לזהירות בדרכים, זאת ועדת הכלכלה.
זבולון אורלב: נזעיק לפה את כולם ונפתור את הבעיה.
זבולון אורלב: אני לא מאמין שמישהו יתחמק מלהיכנס לעובי הקורה.
זבולון אורלב: נעלה את רמת הדרג של הטיפול, עם כל הכבוד לכולם שטיפלו טוב - נעלה את רמת הדרג.
גד אביקסיס: בישיבת הסיכום שהייתה לפני ההוצאה, סוכם שאנחנו ממשיכים להתדיין ופתאום הופתענו.
אילן בהירי: יש לי רק עוד הצעה אחת לאור דבריך, שאני חושב שזה חשוב מאד - מי שאחראי על הכשרת הילדים האלה, כל כיתה, או כל ילד שמסיים בכל בית ספר, שתהיה לו תעודה שהוא עבר את ההכשרה.
קריאה: יש תעודה.
אילן בהירי: אני מדבר בשם חטיבות ביניים.
אילן בהירי: אני מבקש שזה יעבור בצורה מסודרת למנהלי חטיבות הביניים, שכיתה ו'3 כולה עברה הכשרה, מלבד פלוני או אלמוני, זה הכל.
אילן בהירי: ואז אני גם יודע, המנהלים מכוסים.
אילן בהירי: בחוזר מנכ"ל תצא הוראה שאומרת שמנהלי בתי הספר היסודיים חייבים להעביר את המידע הזה למנהלי חטיבות הביניים, עם שמות.
זבולון אורלב: צודק מאד.
זבולון אורלב: שלא יצא ילד שלא קיבל הכשרה - זה אסור.
רחל רותם: זה כתוב בחוזר מנכ"ל, רק לא במעבר לחטיבות ביניים.
אילן בהירי: אז זה מה שאני מבקש.
זבולון אורלב: תודה רבותיי, אם הרמתי קצת את קולי, אני מתנצל גם בפניכם.
זבולון אורלב: הואיל והסוף טוב, אז הכל טוב.
זבולון אורלב: עכשיו, אחרי שהוצאנו את כל האוויר, עכשיו ניתן להורים לדבר.
ארז פרנקל: אני מתנצל על האיחור, אני בא היום מוועדה שעוסקת בביקורת המדינה בבטיחות.
ארז פרנקל: גברת אתי מזמר בבקשה.
אתי מזמר: אני אתי מזמר, יושבת ראש ועד הורים תל אביב וחברת הנהלה.
אתי מזמר: אותנו כהורים מרגיז העניין הזה שהנושא הזה שכב על שולחנם של מנהלי בתי הספר כבר בספטמבר, כאשר ב20- בנובמבר 2001 ארגון המנהלים הוציא מכתב - אני לא אקריא לך את המכתב, רק את הסיכום: "אנו מבקשים לנתק את הקשר בין המנהלים להפעלת משמרות הבטיחות בדרכים באשר לאחריותם והאפשרות שתוגש בעתיד נגד מישהו מהם תביעה פלילית, בעילה כלשהי, בגין תאונה או מקרה אחר".
אתי מזמר: אני לא מבינה מה עניין שמיטה להר סיני - אנחנו ההורים קיבלנו הודעה 5 ימים לפני שהמנהלים החליטו להפסיק את פעילות המשמרות.
אתי מזמר: הייתה אנדרלמוסיה בתל אביב, יצאו ועדי ההורים - ובצדק - כתוצאה מכך פניתי לדוקטור גד אביקסיס והוא קיים ישיבה ב2- בינואר 2002.
אתי מזמר: באותה ישיבה סיכמו עם ארגוני המנהלים שהם ימצאו פתרון משותף - הם לא יפסיקו את הפעילות - הם ימצאו פתרון משותף, כמו הפתרונות שהוא העלה כאן.
זבולון אורלב: גברת אתי מזמר, לא נעים לי, תדלגי על הנאום הזה.
אתי מזמר: סליחה - איך מיד באותו ערב הוא פקסס מכתב למנהלים, את אותו מכתב שאתה מחזיק, שאומר בעצם להפסיק מיד את פעילות המשמרות.
אתי מזמר: מה שאני חוששת, שגם בהחלטות כאלה
זבולון אורלב: הוא לא כתב להפסיק מיד.
זבולון אורלב: לא כתוב להפסיק מיד.
זבולון אורלב: למה לחזור עכשיו לדוש בדבר שסיכמנו עליו כבר?
אתי מזמר: אני מבקשת שלא יקרה כזה דבר שוב.
זבולון אורלב: יש הבטחה, את שומעת את הסיכום: הם משהים, ואני קיבלתי על עצמי, בסדר גודל של שבועות, לא חודשים, לפתור את הבעיה הזאת, לבוא עם פתרון, בהידברות עם כולם, כולל הסתדרות המורים וכדומה.
אתי מזמר: בחוזר מנכ"ל תש"ס /1א יש סעיף שמדבר על חטיבות הביניים.
אתי מזמר: אז לידיעת הוועדה, גם במקומות שמופעלים בהם תלמידים בכיתות בוגרות יותר במשמרות הזה"ב, תלמידי המשמרות מוצבים במעברי חצייה שנקבעו לכך החל מהיום הראשון ללימודים.
אתי מזמר: מקומות המופעלים בהם תלמידים בכיתות בוגרות יותר, זה חטיבות הביניים.
אתי מזמר: ישנם מקומות שבהם אין - אז לידיעתו של מר אילן בהירי כמובן.
אתי מזמר: דבר נוסף, יש כאן אי הבנה בחוזר מנכ"ל, שכנראה מבלבל את המנהלים.
אתי מזמר: בחוזר מנכ"ל זה אומר: תפעילו משמרות, אבל אל תפעילו בעצם.
אתי מזמר: הסעיף שמבלבל אותם זה אותו סעיף 1/3:
אתי מזמר: במקרים שבהם לא מוצבים תלמידי משמרות הזה"ב ישלחו המנהלים חוזרים להורים ובהם יודיעו על היעדרות תלמידי המשמרות, וימליצו להורים ללוות את ילדיהם הצעירים לבית הספר ולהדריך אותם בחצייה בטוחה.
אתי מזמר: בימים הראשונים יצטרפו לתלמידי משמרות הזה"ב נציגי המינהל לבטיחות בדרכים, מטות הבטיחות העירוניים ומתנדבים נוספים.
אתי מזמר: זאת אומרת שזה מבלבל את המנהלים.
אתי מזמר: אני שולח להם מכתב שיש משמרות זה"ב, או שאני מודיע להם שאין משמרות זה"ב?
אתי מזמר: אלה התגובות של מנהלי בתי הספר, לפחות אצלנו בתל אביב.
אתי מזמר: הם רוצים להבין אם זה מוסדר.
זבולון אורלב: מר איתן ויינריך בבקשה.
זבולון אורלב: מר איתן ויינריך הגיע ממעלות, והגיע בזמן.
איתן ויינריך: תמיד.
איתן ויינריך: אני רוצה להגיד לכם שקודם כל אני שמח על הסיכום, וזה הקפיץ אותנו קדימה, אבל אי אפשר שלא להגיד שאנחנו מצפים ממנהלי בתי ספר במדינת ישראל שלא יהיו ראש קטן, אלא יהיו ראש גדול - הרבה יותר גדול מגדול - כי הם מגדלים את הראשים הגדולים הבאים בעתיד, ואוי ואבוי אם אנחנו נחנך אותם להיות ראש קטן.
זאב דורות: מה הקשר?
זאב דורות: הבענו את רצוננו להמשיך.
זאב דורות: מה עשינו משך 40 שנה?
זאב דורות: לא היינו ראש גדול?
איתן ויינריך: אני רק רוצה לתת לך דוגמה, מר זאב דורות, קח נהג משאית שנוהג, והוא צפוי להרבה דברים פליליים בדרך, ואם הוא יגיד למנהל שלו שיתן לו גיבוי על דברים פליליים - הוא לא יכול לעשות את זה, רק בית משפט קובע, ואני חושב שהיו מפטרים אותו יום אחרי זה, או באותו יום.
זבולון אורלב: חברים, יש לי בקשה, הואיל והגענו לסיכום, אז תשנו את הנאומים שלכם בהתאם, תעשו לי טובה.
איתן ויינריך: כל הדרך התכוננתי, כל הדרך.
זבולון אורלב: שמע, אני מתנצל שקלקלתי לך את הכעס.
זבולון אורלב: מר ארז פרנקל, יש לך מה להוסיף?
זבולון אורלב: תאמינו לי, אני יודע מה אתם עוברים ושמעתם, דיברתי גם מתוך נהמת ליבי.
זאב דורות: מה עם החברה הצעירים?
זבולון אורלב: מאיזה בית ספר אתם?
תלמידים: יפה נוף בבית הכרם.
זבולון אורלב: מאיזה כיתה?
תלמידים: כיתה ו'.
זבולון אורלב: אתם משמרות הזה"ב?
זבולון אורלב: אצלכם כולם עברו בכיתה ה' את הקורס, או יש תלמידים שלא עברו?
רותם שלאין: יש תלמידים שלא עברו, אבל זה לא אומר שאי אפשר לעזור להם ללמוד את החומר של המשמרות.
רותם שלאין: למשל אני יכולה לעזור למישהו שלא למד את החומר הזה.
זבולון אורלב: למה הוא לא למד?
רותם שלאין: או שהוא לא היה בשנה שעבר והצטרף רק השנה, או שהוא לא הגיע אותם ימים, אז אני יכולה ללמד אותו בעצמי את מה שהוא צריך בשביל לעשות את זה.
רותם שלאין: לבוא ולעזור לו.
זבולון אורלב: כמה פעמים יוצא לך לצאת להיות במשמרות הזה"ב?
רותם שלאין: הכיתה שלי עוד לא התחילה לעשות את המשמרות.
תמר גרוס: אבל הכיתה שלי התחילה, וזה יוצא לכל ילד בערך שבוע.
זבולון אורלב: אתם מרגישים מספיק ביטחון שאתם יודעים את החומר ושלא תפגעו אתם?
תמר גרוס: כן.
רחל רותם: הנהגים נשמעים לכם?
תמר גרוס: רוב הנהגים נשמעים, אבל ..
תמר גרוס: לי אישית לא קרה שום מקרה שלא נשמעו לי.
זבולון אורלב: למישהו כאן קרה מקרה שנהג לא שמע לו?
יואב מולכו: כן, היה איזה מקרה שאמרתי למישהו לעצור
זבולון אורלב: אמרת, או שמת את השלט?
יואב מולכו: אמרתי לו לעצור ואז מישהו חצה את הכביש והוא פגע באיש הזה.
זבולון אורלב: הורדת את המחסום, או לא הורדת את המחסום?
יואב מולכו: לא לא, איש
זבולון אורלב: אה, הולך רגל שלא הקשיב לך.
זבולון אורלב: הולך רגל שאמרת לו לא לעבור והוא עבר?
יואב מולכו: כן, וגם הרכב לא
רחל רותם: לפני שמורידים את המחסום, הם עושים תנועה כזו.
רחל רותם: הם לא הגיבו לתנועה הזו.
זבולון אורלב: כשאנחנו מדברים פה שזה מציל חיים, אתה מרגיש באמת שאתה עושה פעולה שיכולה להציל חיים של אנשים?
יואב מולכו: לא, לא כל כך.
רחל רותם: אתה מרגיש שאתה עוזר למישהו?
יואב מולכו: עוזר לילדים הקטנים.
רחל רותם: הם סומכים עליך?
רחל רותם: הם סומכים עליכם.
זבולון אורלב: לו אתה לא היית במעבר החצייה, יכול היה חס וחלילה לקרות משהו רע לאותם ילדים קטנים?
יואב מולכו: כן.
זבולון אורלב: זאת השאלה היותר נכונה.
זבולון אורלב: איך המנהל יכול להיות אחראי עליך, או המורה?
זבולון אורלב: הרי אתה נמצא בחוץ, אתה הולך מהבית ישר למשמרות הזה"ב?
יואב מולכו: קודם אני בא לבית הספר ואז לוקח את הדברים, ואז אני בא למעבר החצייה.
זבולון אורלב: יש איזה השגחה של מבוגרים עליכם?
יואב מולכו: לא.
יואב מולכו: אבל לפעמים בא שוטר לראות אם אנחנו בסדר, עומדים בחוקים.
זבולון אורלב: ועד עכשיו, כשעשו לכם ביקורת כזו, הכל היה בסדר אצלכם?
יואב מולכו: אבל המקלות שלנו אמורים להיות 1.80 מטר והם 1.20 מטר.
יואב מולכו: כל הדברים שלנו לא תקינים.
זבולון אורלב: מה עוד לא תקין?
יואב מולכו: האפודות שלנו לפעמים קרועות.
תמר גרוס: צריך להזמין.
תמר גרוס: אנחנו התחלנו וקיבלנו את האפודות משנה שעברה ורובם קרועות, היינו מחברים אותם עם סיכות, ואז הזמנו וקיבלנו חדשות.
רחל רותם: זה כתוב בחוזר מנכ"ל שהוא צריך בתחילת שנה להזמין.
זבולון אורלב: מר ארז פרנקל בבקשה.
ארז פרנקל: קודם כל אני מקבל בברכה את הצהרת המנהלים ואני חושב שזה דבר חשוב.
ארז פרנקל: דבר שני, תיקחו עוד דבר אחד בחשבון - אני כיושב ראש ארגון, ביום שאני שומע את זה מהתקשורת, אתן הוראה פשוטה - להשבית את כל בתי הספר להשבתת מגן.
זבולון אורלב: אתה מוכן להחליף את הנאום שלך?
ארז פרנקל: אני אומר את דבריי.
ארז פרנקל: אני מבקש מכם, אם יש לכם תכתובת ואתם באים במגע משך כל כך הרבה זמן, אני וגברת אתי מזמר בתל אביב לא צריכים לשמוע את זה באותו יום, והתגובה תהיה חד משמעית.
ארז פרנקל: הדבר הכי חשוב, שכולנו צריכים לזכור, אנחנו כולנו נמצאים במדינה שהחינוך הוא דבר חשוב, אבל הדבר היותר חשוב מהחינוך הוא לדאוג שהילדים ילכו בבוקר ויחזרו גם בשלום הביתה.
ארז פרנקל: משמרות הזה"ב זה חלק אינטגרלי מאותו חינוך.
ארז פרנקל: לכן כל הדברים שמפריעים - והם דברים שמפריעים וצריך לדבר עליהם - לא יכולים למצוא את ביטויים באיזה מכתב מהיום למחר, ואתם עוד מספרים לנו שזה ילך בכל הארץ, בצורה מדורגת.
ארז פרנקל: זה נראה לי נתק עצום בין ההורים לבין המנהלים, ולי יש את הדעה שלי, אני אגיד אותה איפה שצריך להגיד אותה בנושא הספציפי.
זבולון אורלב: מר יעקב אגמון בבקשה.
יעקב אגמון: אני מברך על המוגמר.
יעקב אגמון: אם תימצא דרך שבה אנחנו נוכל לתרום לפתרון הבעיה, אנחנו נשמח להיות בתוך הדיונים שהוועדה תעשה, ונראה אם נוכל לסייע בחלקנו - שאני כרגע לא יודע מהו, אבל רעיונות בוודאי יהיו בהמשך ואנחנו נהיה שותפים לכל פתרון כדי שהדבר החשוב הזה יימשך.
זבולון אורלב: מר עמיר נאור ממשרד התחבורה, בבקשה.
זבולון אורלב: אם אפשר, מעבר לדברים שאתה רוצה להשכיל אותנו, גם להתייחס לשאלת התמרור.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם הילדים ידעו - האם אתם ידעתם שאתם מחזיקים תמרור לא חוקי?
יואב מולכו: כן, הוא מפלסטיק כזה.
זבולון אורלב: לא, לא בגלל זה.
רינת אבישר: אני אפילו לא ידעתי את זה.
זבולון אורלב: את הופתעת לשמוע את זה שבעצם עובדים על הילדים בעיניים?
רינת אבישר: כן, מבחינתי זה היה תמרור
זבולון אורלב: מתברר שאין לו בסיס חוקי, כבר גילינו את זה לפני שנתיים, אנחנו מסתובבים סביב עצמנו משך שנתיים.
עמיר נאור: אני חוזר שמה שהיה נכון לפני שנתיים, היום הוא
זבולון אורלב: אני אשאל אחרת - מדוע שר התחבורה לא מתקין את אותה תקנה שלדעת מר נחום לנגנטל - ואתה יודע שהוא בר סמכה בעניין, משלושת תפקידיו -
עמיר נאור: בהחלט, אני נפגש איתו בתפקידים האחרים.
זבולון אורלב: כן כן, אני אומר:
זבולון אורלב: גם עורך דין בהכשרתו האישית, גם מנכ"ל משרד התחבורה לשעבר וגם יושב ראש ועדת המשנה לזהירות בדרכים - הוא אומר, ובעיני הוא בהחלט בר סמכה, כי הוא גם ממפלגתי וגם חברי האישי - הוא אומר: שמע, פה לא צריך חקיקה ראשית.
זבולון אורלב: מדוע השר לא מתקין את התקנה?
עמיר נאור: עד כמה שאני הבנתי - ואתה ביקשת ממני גם בדיון הקודם שנגמור את הסיפור הזה - ועדת ההתקנים קבעה שהתמרור כתמרור חוקי.
זבולון אורלב: דקה אחת - ביקשו ממני שני המנהלים לחזור לבתי הספר שלהם, לתלמידים שלהם - מבחינתי זה בסדר גמור.
זבולון אורלב: ככל שאפשר לקצר את שהותכם כאן ולהאריך את שהותכם עם התלמידים, אני בעד.
עמיר נאור: התמרור כתמרור הוא חוקי, הבעיה היא בהצבתו.
עמיר נאור: המשטרה טוענת שעל פי חוק - ואני לא סותר את מה שהיא טוענת - שכאשר ילד שאיננו בר ענישה, מחזיק את התמרור - התמרור הופך להיות בלתי חוקי.
עמיר נאור: התמרור כתמרור הוא חוקי - אלא אם כן יש משהו אחר שאתם רוצים שאנחנו נעשה, כמשרד התחבורה - ונעשה אותו.
זבולון אורלב: אין משמעות לתמרור שהוא חוקי, אלא בהצבתו במקום חוקי.
זבולון אורלב: כמו שאמרתי לך, אם אני אשים בבית שלי את השלט הזה, אין לו שום משמעות.
עמיר נאור: יש רשות תמרור עירונית שקובעת איפה לשים את התמרור - בוא לא נדבר על התמרור שמחזיקים הילדים, אלא תמרור שמקבעים אותו בקרקע.
עמיר נאור: משרד התחבורה העניק לרשות המקומית את הזכות להחליט איפה לשים תמרור כזה.
עמיר נאור: ישנה ועדה שקובעת איפה שמים את התמרורים.
עמיר נאור: אותה ועדה יכולה לקבוע שבמעבר מסוים, בין אם הוא מסומן כמעבר חצייה, ובין אם הוא לא, כי יש ילדים שעומדים ומעבירים ילדים אחרים, את הילדים הקטנים, במקום שהוא לא מסומן כמעבר חצייה, מתוקף אותה ועדה, שקבעה ששם צריך להיות המקום, בקרבת בית הספר, שבו הילדים עוברים.
עמיר נאור: אם אותה ועדת תמרור תגיד שזה המקום - באותו רגע, מבחינתי אם יעמוד אדם מבוגר, אני או אתה, ונוריד את השלטים האלה - התמרור חוקי וכשר.
ניצב משנה אודי אפרת: אחרי שזה אושר על ידי ועדת תמרור.
ניצב משנה אודי אפרת: גם אתה כמבוגר לא רשאי.
עמיר נאור: זה מה שאמרתי - אמרתי, מוקלט.
זבולון אורלב: פניתם לאיזה רשות מקומית בשנתיים האחרונות, מאז שהנושא עומד על שולחן הוועדה, כדי שיסדירו את התמרור הזה ואת ההצבה?
עמיר נאור: הוועדה קובעת מראש - נדמה לי שיש גם נציג המשטרה בוועדה -
זבולון אורלב: באתם בדברים?
זבולון אורלב: ניהלתם איזה דיון?
זבולון אורלב: עשיתם משהו?
עמיר נאור: הוועדה קובעת היכן יוצבו התמרורים.
עמיר נאור: הוועדה כבר קובעת, היא עושה את זה.
עמיר נאור: ועדת התמרור העירונית, המקומית.
זבולון אורלב: האם יש מקום בארץ שבו ישבה ועדת התמרור המקומית וקבעה שבמעבר חצייה בקרן רחובות זה וזה התמרור שמחזיקים הילדים הוא חוקי?
עמיר נאור: לא, היא קבעה איפה יעמדו הילדים.
זבולון אורלב: אבל זה לא חוקי, הוא מסביר לך.
עמיר נאור: היא לא יכולה לעשות אותו חוקי, כי אז בא המחוקק, או המשטרה - אני לא יודע - ואומרת: ברגע שהילד מחזיק אותו הוא לא חוקי, כי הילד הוא לא בר ענישה.
זבולון אורלב: הסביר לך מר נחום לנגנטל שהשר רשאי להתקין תקנה שאת התמרור הזה יכול להחזיק גם ילד שעבר הכשרה, שהוכשר לכך.
עמיר נאור: אני בספק.
זבולון אורלב: בדקת את הנושא?
עמיר נאור: אני בספק, אני אבדוק את זה ואתן לך תשובה.
זבולון אורלב: רק עכשיו תבדוק?
זבולון אורלב: אני לא מבין, שנתיים
עמיר נאור: לא לא, אתה מדבר על הילד.
רחל רותם: היועצת המשפטית שלכם אמרה שאפשר, הבעיה הייתה שהמשטרה התנגדה שיהיה כתוב שזה באחריות המשטרה.
רחל רותם: יש לנו תכתובת שאתה קיבלת.
זבולון אורלב: מה פירוש באחריות המשטרה?
רחל רותם: היועצת המשפטית הסכימה