GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גור רוזנבלט: צריך לומר שחוקר פרטי, יש לו הרבה מאוד יתרונות בכל מיני נושאים שבהם אנחנו עוסקים.
תמר זנדברג: יתרונות למה?
תמר זנדברג: תלוי מה רוצים.
<גור רוזנבלט: תראו, אין מה לעשות, אנחנו חלק מהדברים עושים באמצעות עובדים חיצוניים.
<גור רוזנבלט: רוב הפעולות זה פעולות שנעשות באמצעות מיקור חוץ ולא באמצעות עובדי תקן.
<גור רוזנבלט: הייתי מאוד שמח אם כל העובדים שלי היו עובדים בתקן, אבל אין לנו.
<גור רוזנבלט: אנחנו מכירים את המצוקה.
<גור רוזנבלט: חלק גדול מהעבודה נעשית באמצעות רואי חשבון שאני מעסיק באופן פרטי, באמצעות חברות בקרה שאני מעסיק באופן פרטי וגם באמצעות מכרז כזה של זכיינים מהסוג הזה.
<גור רוזנבלט: זה מה שאנחנו עושים.
יוסף ג'בארין: זה משהו מקובל במשרדי ממשלה?
<גור רוזנבלט: לא רק שהוא מקובל, גם יש תהליך מאוד מסודר איך מאשרים ובאיזה נושאים מועסקים.
<גור רוזנבלט: משרד המשפטים הוא הגורם המאשר.
יוסף ג'בארין: יש רשימה של משרדי חקירות שמאושרים על ידי המדינה?
<גור רוזנבלט: לא, זה מכרז.
<גור רוזנבלט: משרד המשפטים מפקח.
<גור רוזנבלט: קודם כול חייב פיקוח של משרד המשפטים, כל מי שניגש למכרז מראש, וחוץ מזה גם משרד המשפטים מאשר לנו ספציפית לאיזה נושא מותר לנו להעסיק את החברה הזאת, ככה שבנושא הזה יש פיקוח מאוד הדוק.
יוסף ג'בארין: אותה חברה לכל המשרדים?
יוסף ג'בארין: אלא כל משרד ממשלתי, יש לו חברה אחרת?
<גור רוזנבלט: מי שזוכה, זוכה.
<גור רוזנבלט: בדרך כלל זה מכרז מחיר.
יוסף ג'בארין: לא, אני שואל, המכרז הוא נכון למשרד ממשלתי?
יוסף ג'בארין: בנפרד.
<גור רוזנבלט: כן, וגם הנושאים, משרד המשפטים מאשר לנו לאיזה נושאים באופן ספציפי מותר לנו להפעיל את הנושאים האלה.
תמר זנדברג: איזה נושאים?
<גור רוזנבלט: למשל, בואו ניקח נושאים שבהם אנחנו עוסקים.
<גור רוזנבלט: קודם כול יש נושאים שבהם המחוקק הסמיך אותנו לבצע את הבדיקות.
<גור רוזנבלט: הזכיר חבר הכנסת מרגי את נושא התזונה במוסדות החינוך.
<גור רוזנבלט: עוד אין לנו תקנות בנושא הזה, אבל זה נושא התזונה במוסדות החינוך.
<גור רוזנבלט: יש את הנושא, למשל, פיקוח, ועשינו הרבה מאוד תיקים בנושא של מחירי ספרי לימוד.
<גור רוזנבלט: צריך לדעת, כשהורה בא לקנות ספר בחנות, הוא לא יכול להגיד, הספר הזה במתמטיקה יקר לי, אספיס, אני קונה בני גורן.
<גור רוזנבלט: הוא לא יכול, הוא חייב לקנות מה שהמורה אמרה.
יעקב מרגי: זה "לקוח שבוי".
<גור רוזנבלט: "לקוח שבוי" לגמרי ולכן אנחנו כרגולטור קובעים את המחיר של ספרי הלימוד.
<גור רוזנבלט: אגב, אנחנו עושים את זה יחד עם המוציאים לאור.
יוסף ג'בארין: הנושאים מראש מאושרים או בדיעבד?
<גור רוזנבלט: ודאי שמראש.
יוסף ג'בארין: אז מה הם הנושאים?
<גור רוזנבלט: אמרתי, חוק הפיקוח על ספרי לימוד, חוק הפיקוח על איכות המזון.
<גור רוזנבלט: אנחנו עוסקים בנושא של רישוי מוסדות חינוך.
<גור רוזנבלט: יש לנו תופעה מצערת מאוד שמחליטים הורים ומקימים לעצמם בית ספר, לא עבר בדיקה.
<גור רוזנבלט: אם הוא עבר רישוי מסודר, אז מצוין, אז קיבל רישיון משרד החינוך.
<גור רוזנבלט: יש כאלה שמחליטים על דעת עצמם.
<גור רוזנבלט: בשבוע שעבר היינו באיזשהו מוסד כזה.
<גור רוזנבלט: הלכה קבוצת הורים, שכרה איזשהו אולמון כזה, שכרה מישהו שאפילו לא יודעים אם הוא מורה או לא מורה והחליטה שזה בית הספר של הילדים שלה כרגע.
<גור רוזנבלט: זה סוג הבדיקות שאנחנו עושים.
<גור רוזנבלט: יש לנו כמה עשרות, כנראה, מוסדות כאלה שעדיין פועלים ברחבי הארץ.
<גור רוזנבלט: אנחנו פועלים על מנת לסגור את המוסדות האלה.
<גור רוזנבלט: נושא בינוי למשל.
<גור רוזנבלט: אנחנו מקצים כסף לרשויות כדי שיבנו בתי ספר.
<גור רוזנבלט: אנחנו לפעמים מגלים, זה מצער מאוד, שבית ספר כזה הפך להיות אולם אירועים במקרה אחד, הפך להיות חנות במקרה אחר באיזושהי קונסטלציה שהרשות איכשהו עשתה מה שעשתה.
<גור רוזנבלט: יש לנו נושא של הסעות למשל.
<גור רוזנבלט: דווקא נתון שקיבלנו לפני נדמה לי חודש מחבר הכנסת מרגי לגבי הסעות תלמידים במגזר הבדואי.
<גור רוזנבלט: עשינו פעולה משותפת, גם משטרת ישראל הייתה שותפה לפעולה הזאת, שרשות קיבלה תקציב כדי להסיע תלמידים ומסיבות כאלה ואחרות הסיעו את התלמידים בצורה לא בטיחותית.
<גור רוזנבלט: ביום אחד שלושה עשר רכבים הורדו מהכביש.
<גור רוזנבלט: זה לא סוג פעולות שאפשר לבצע על ידי מפקח של משרד החינוך.
<גור רוזנבלט: אני לא מצפה ממפקח של המשרד שיעקוב, יבדוק.
<גור רוזנבלט: נושא של מצבת תלמידים.
<גור רוזנבלט: היו מצבים שבהם דווחו תלמידים למרות שהם לא לומדים בבית הספר.
יעקב מרגי: ניפוח רשימות.
<גור רוזנבלט: נושא קצין ביקור סדיר.
<גור רוזנבלט: נניח נער צעיר הפסיק ללמוד בבית הספר, לפעמים גם ההורים שלו לא יודעים איפה הוא ואנחנו מפעילים את המכרז הזה ואיכשהו החבר'ה האלה מוצאים אותם.
<גור רוזנבלט: הוא על חוף הים בכנרת עכשיו, כבר שבועיים, ישן שם באיזה שק שינה, לא יודע מה.
<גור רוזנבלט: מוצאים אותו, עוזרים להחזיר אותו לתוך המערכת.
מסעוד גנאים: מבחני בגרות, משהו כזה?
<גור רוזנבלט: לא מתעסקים בזה בכלל.
יעקב מרגי: מי אמר שלא צריך?
יעקב מרגי: הוא אמר לך, לא.
יעקב מרגי: הוא ציין עובדה.
יעקב מרגי: יכול להיות שצריך.
מסעוד גנאים: לפעמים באים אנשים כאלה לבתי הספר, ששואלים בעת מבחני הבגרות.
מסעוד גנאים: אני לא אומר שזה לא טוב, דרך אגב.
<גור רוזנבלט: כל מה שקשור להוצאת כספים במרמה במשרד החינוך.
<גור רוזנבלט: למשל, שבוע שעבר נעצרו כמה אנשים על ידי המשטרה סביב תקציב שהתקבל עבור פעילות חינוכית מסוימת, עבר בגלגולים בעמותות לפעילות אחרת.
תמר זנדברג: אתם משרד החינוך, אתם מתקצבים או רשויות מקומיות או - - -
<גור רוזנבלט: או עמותות.
תמר זנדברג: זו עמותה שקיבלה תקציב משרד החינוך והוציאה את זה לדברים אחרים?
<גור רוזנבלט: עבור פעילות מסוימת ואפילו התגלגלו איכשהו לנושאים אחרים.
תמר זנדברג: למה התגלגלו במקרה של העמותה?
<גור רוזנבלט: זה כרגע בחקירה.
יעקב מרגי: נושא פלילי.
<גור רוזנבלט: בואו לא נרחיב.
תמר זנדברג: אבל משהו פלילי?
יעקב מרגי: פלילי, לא חינוכי.
<גור רוזנבלט: זה עבר למשטרה.
<גור רוזנבלט: שבוע שעבר נעצרו אצלנו שישה אנשים.
<גור רוזנבלט: פה בירושלים.
יעקב מרגי: הכרח שלא יגונה.
תמר זנדברג: משרד החינוך לא מפעיל משטרה משל עצמו.
יעקב מרגי: המשטרה היא לא אקטיבית, המשטרה היא גורם אכיפה.
יעקב מרגי: המשרד מחויב, ואם הוא לא יעשה את עבודת הבקרה והפיקוח שלו, הוא יופיע בדוחות המבקר.
תמר זנדברג: בסדר, תיכף נדבר על זה.
<גור רוזנבלט: אנחנו מפעילים עוד סוג של מכרז שלפעמים מתבלבלים בינו לבין המכרז הזה.
<גור רוזנבלט: אנחנו מפעילים בקרות במוסדות החינוך, שזה בקרות שמתבצעות באופן שגרתי על כלל מערכת החינוך כבר הרבה מאוד שנים.
<גור רוזנבלט: היו בעבר הרבה מאוד בקרות שמשרד החינוך היה מטיל על בתי הספר.
<גור רוזנבלט: הייתה זעקה מהשטח שמנהלים אמרו, אי אפשר יותר עם הדבר הזה.
<גור רוזנבלט: ריכזנו את הבקרות האלה כחלק מההקמה - - -
יעקב מרגי: זוכר את הדיון הזה.
<גור רוזנבלט: כן, אז סידרנו את זה.
<גור רוזנבלט: עשינו על זה בקרה מסודרת.
<גור רוזנבלט: יש לנו בקרות.
<גור רוזנבלט: כל בית ספר רואה בקר אחת לשלוש-ארבע שנים, זה מכרז אחר.
<גור רוזנבלט: כל מי שעובד בנושא הזה, הוא מנהל לשעבר.
<גור רוזנבלט: חלקם הגדול גם מומלצים על ידי הסתדרות המורים, על ידי המחוזות שלנו, ואנשים שניהלו בעבר בתי ספר.
<גור רוזנבלט: הם נכנסים, הם עושים בקרה של יומיים, בקרה מאוד משמעותית שבודקת את שעות התקן, שבודקת את תשלומי ההורים, שבודקת את מצבת התלמידים, שבודקת את חלוקת שעות ההוראה לתלמידים לפי נושאים, לפי המלצות המתנ"ה.
יעקב מרגי: מערכות שעות וצלצולים - - -
<גור רוזנבלט: כן, הכול, מערכות שעות.
<גור רוזנבלט: לפעמים מה שקורה, שמתבלבלים בין המכרזים.
<גור רוזנבלט: הכי חשוב להבדיל בזה.
<גור רוזנבלט: זה מבצעים רק מנהלים לשעבר, אנשים עם ניסיון חינוכי עשיר מאוד.
יעקב מרגי: אני אומר עכשיו בגילוי נאות, אני חסיד של הבקרה ופיקוח ואכיפה במערכות ציבוריות בלי שום כחל וסרק.
תמר זנדברג: רגע, אבל את זה לא עושים חברות חקירה פרטיות?
<גור רוזנבלט: חברות בקרה פרטיות, לא חברות חקירה.
יעקב מרגי: הוא אמר, בדרך כלל זה מנהלי בתי ספר לשעבר.
תמר זנדברג: את הנושא הזה של בקרות על בתי ספר לא עושות חברות של חקירות פרטיות.
תמר זנדברג: וזה חברות שמוקמות על ידי מנהלים לשעבר כדי לתת שירותים - - -
<גור רוזנבלט: חברות ידועות מאוד, טלדור, חברות כאלה, חברות גדולות מאוד - - -
יעקב מרגי: שמעסיקות מנהלי בתי ספר לשעבר.
<גור רוזנבלט: לפרוייקטים האלה מעסיקות מנהלים לשעבר.
יעקב מרגי: שאלות לחברי הכנסת לפני שאני מסכם את הדיון?
תמר זנדברג: אני רוצה לעניין הפרטי ולעניין הכללי.
תמר זנדברג: לעניין הפרטי, לאיזה מהסעיפים האלה נופל החקירה של אותו מה שקראתם מורה לשעבר, שבעצם כדי להתגונן מפני תביעה משפטית, הלך פה בעצם להשיג מידע?
תמר זנדברג: זו שאלה ראשונה.
תמר זנדברג: שאלה שנייה שכן נוגעת למקרה הכללי, הסיפור כאן התפתח מהכלל אל הפרט ולא להיפך, כלומר, לפני שנה וחצי נחשף שמשרד החינוך מוציא מכרזים לחברות חקירה פרטיות.
<גור רוזנבלט: זה מכרז שפורסם בצורה גלויה, אנחנו לא מסתירים את זה מאף אחד.
<גור רוזנבלט: הכול היה ברור וגלוי כל הזמן.
<גור רוזנבלט: תמיד הייתה במשרד החינוך התקשרות עם חברת - - -.
<גור רוזנבלט: תמיד היה, גם לא הסתרנו את זה.
<גור רוזנבלט: כל החשיפה הגדולה, בסך הכול חידשנו מכרז כי מכרז קודם הסתיים.
תמר זנדברג: בסדר, אני מבינה.
תמר זנדברג: מה שאני רק מנסה להגיד זה שזה לא היה בגלל מקרה פרטני, זה היה הפוך, זה היה בגלל מכרז כללי, כוללני שבסופו של דבר יצר תחושה מכיוון שמדובר כאן במשרד החינוך, ואני כן אשמח לשמוע איך זה שונה ממשרדים אחרים, כי אני לא מכירה שמשרדים אחרים, אולי גם הם צריכים, נגיד משרד הבריאות, הוא שוכר חוקרים פרטיים כדי ללכת לראות שמחלקות מתנהלות - - -
יעקב מרגי: איך הוא יעשה פיקוח ובקרה?
יעקב מרגי: בתי חולים מדווחים לו, הוא משלם.
יעקב מרגי: קופות חולים מדווחות, הוא משלם.
תמר זנדברג: אז הוא מעסיק חוקרים פרטיים כדי לעשות את עבודת הפיקוח של הממשלה?
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני מעריך שיש לו מערכת פיקוח ובקרה.
יעקב מרגי: מה הוא מעסיק במכרזים?
תמר זנדברג: אגב, יכול מאוד להיות שאנחנו צריכים פה ללכת שתי דלתות לוועדה לביקורת המדינה.
יעקב מרגי: רגע, אני אשאל שאלה נגדית.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים כאן לא אחת בוועדות, מבחינתי עומרי, אתה לא פה, אל תיקח את זה אישית, אתה לא מעניין אותי כרגע, אתה לא הסיפור.
יעקב מרגי: אני בא ואומר, היה פה לא דיון אחד, כמה דיונים על איכות כוח ההוראה.
יעקב מרגי: מדברים על זה.
יעקב מרגי: לאחרונה, להבדיל אלף הבדלות, הסיפור שהיה בבית הספר נעמי שמר בתל אביב, ואנחנו ירדנו גם על המדינה, גם על משרד החינוך איך קרה כדבר הזה.
יעקב מרגי: אני חושב, אם מגיע מידע למשרד החינוך שמורה שהוא נפסל במערכת נמצא במערכת, הוא צריך לבדוק זאת.
תמר זנדברג: אין ספק, אבל שוב, אני דווקא מדברת על המקרה הכללי.
תמר זנדברג: אנחנו יודעים מה זו פרקטיקה של חוקר פרטי, איך הוא הולך והוא מחפש במסמכים והוא הולך אולי לבית של המורה הזה ומחפש בפח.
יעקב מרגי: אז הוא בא ואמר מה היה.
תמר זנדברג: אגב, אני בהחלט חושבת שיש כאן עניין גם למבקר המדינה לבדוק את כל משרדי הממשלה, האם ראוי שמדינה תפריד סמכות שלטונית של ביצוע הבקרה והפיקוח הרגולטורי של המשרד על הכפופים לו באמצעות חקירות פרטיות.
תמר זנדברג: זו שאלה ערכית.
<גור רוזנבלט: אני הייתי שמח מאוד אם כל העובדים שמועסקים בתחום הזה היו עובדי תקן של המדינה.
<גור רוזנבלט: את שואלת אותי האם יש סיכוי שזה יקרה?
יעקב מרגי: לא יקרה, המגמה היא הפוכה.
תמר זנדברג: אבל אתם מוציאים כסף גם ככה.
יעקב מרגי: האוצר, זה לא הם.
תמר זנדברג: אבל הם נותנים להם כסף להעסיק את החברות האלה.
יעקב מרגי: חברתי, תקשיבי, אני הייתי שר לשירותי הדת, נכון?
יעקב מרגי: עשינו תוכניות הבראה למועצות דתיות בתקופה שלי.
יעקב מרגי: אמר לי האוצר, תקשיב, תוכניות הבראה עולות למדינה כך וכך מיליוני שקלים.
יעקב מרגי: היה מאה ומשהו מיליוני שקלים.
יעקב מרגי: את יודעת כמה השקיעו במשרדי רואי חשבון לפיקוח ובקרה וליווי?
יעקב מרגי: סכום עתק, אבל את יודעת מה?
יעקב מרגי: באו, צעקו, מה אתה מצמיד לנו רואה חשבון?
יעקב מרגי: עד היום המדינה נהנית מזה.
יעקב מרגי: עד היום אנחנו לא שומעים הלנות שכר, אדרבא ואדרבא.
יעקב מרגי: אני חושב שפיקוח ובקרה זה דבר מתבקש.
יעקב מרגי: המושג של חוקרים פרטיים, אתם מבינים את הרגישויות.
יעקב מרגי: אתם הצגתם את המציאות פה לגבי עומרי, אני חוזר לעומרי.
יעקב מרגי: באת ואמרת, קיבלתם מידע, הבקר שלכם ירד לבית הספר, ביקש נתונים, בזה נגמרה העבודה.
יעקב מרגי: לא בילוש, לא חקירה.
<גור רוזנבלט: שום דבר.
<גור רוזנבלט: גם חשוב להדגיש, חוקר פרטי, אתה עושה קונוטציה של מישהו - - -
יעקב מרגי: לכן אני מבין את הרגישות.
<גור רוזנבלט: זה אדם שמבוקר על ידי משרד המשפטים.
<גור רוזנבלט: הוא חייב לי דין וחשבון.
יעקב מרגי: גור, זה לא עושה עלי רושם, כי היו חוקרים פרטיים שגם נפלו ולא ידעו איפה הסף שלהם, ועובדים סוציאליים שנחשפו ולא ידעו איפה התפקיד שלהם נגמר, ומורים שלא ידעו איפה.
יעקב מרגי: זה לא עושה עלי רושם.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת בבירור, נכון, ההגדרה של חוקר פרטי מעוררת מייד קונוטציות של מעקב ובילוש על כל המשתמע מכך.
יעקב מרגי: באתם ואמרתם כמשרד ממשלתי, במקרה של עומרי הבקר עשה סך הכול את הפעולה הזו, ירד לבית הספר, ביקש.
יעקב מרגי: המנהלת שיתפה פעולה, נתנה את הנתונים, הגעתם למסקנות.
יעקב מרגי: למרות שזו לא עבודה של חוקר מומחה ואני לא חוקר אתכם, אבל אתם אומרים פה לפרוטוקול אמירה חד משמעית, לא קשור לתביעות או לנסות להניא אותו מהתביעות או לנסות להתגונן מהתביעות, אלא סך הכול לבדוק האם זה קיים שמורה שנפסל פדגוגית, נמצא במערכת.
<גור רוזנבלט: בדיוק.
<עומרי עדיקה: אתה הפכת להיות סניגור שלהם?
<עומרי עדיקה: חבר הכנסת מרגי, אתה הופך להיות הסניגור שלהם.
יעקב מרגי: אדוני, סליחה, אתה רוצה לנהל את הדיון?
<עומרי עדיקה: לא, אבל אל תגיד להם דברים כאלה.
יעקב מרגי: עומרי, או שאתה עוצר או שאני מפסיק את הדיון.
יעקב מרגי: אתה לא תתפרץ.
יעקב מרגי: אף אחד לא חסין ביקורת.
יעקב מרגי: אתה לא תאמר לי מה לשאול, בסדר?
יעקב מרגי: אני לא בחקירה משטרתית.
יעקב מרגי: עמדה לך הזכות לא לבקש את הדיון הזה ממי שביקשת, אם אתה חושב שזה הולך להזיק לך מבחינה משפטית.
יעקב מרגי: השתדלנו פה לא לגעת ואני מודיע חד משמעית, עכשיו אתה מנסה לעשות קצף.
יעקב מרגי: לא עושה עלי רושם.
<עומרי עדיקה: אתה לא פוגע בי משפטית.
<יוסי אפשטיין: יוסי אפשטיין מהלשכה המשפטית, עורך דין בלשכה המשפטית.
<יוסי אפשטיין: אני לא אתייחס למקרה, אני רק אגיד מספר מילים.
<יוסי אפשטיין: אמרה חברת הכנסת זנדברג, ובצדק, שראוי למקרה כזה, לכאורה, לפי הכותרת של הוועדה הזאת, להיבדק בערכאות אחרות.
<יוסי אפשטיין: רבותיי, יש לי חידוש.
<יוסי אפשטיין: העניין הזה כבר הופנה לערכאות אחרות על ידי האדון היושב פה באולם.
<יוסי אפשטיין: זה אחד.
יעקב מרגי: תסביר, לא הבנתי.
<יוסי אפשטיין: זאת אומרת, האדון הנכבד שיושב פה באולם פנה לכל מיני ערכאות כאלה ואחרות שאני בטוח שצדקתנו תצא לאור באופן מוחלט, כולל ערכאה משפטית וכולל כנגד כל מיני גורמים.
<יוסי אפשטיין: אני לא אכנס לזה.
<יוסי אפשטיין: שניים, כותרת הדיון, חקירה אחרי מורים, בילוש, התחקות, לא יודע מה, הגנת פרטיות, הם לא מיני ולא מקצתי.
<יוסי אפשטיין: נקודה.
<יוסי אפשטיין: לא קרוב, לא המקרה הזה ולא בכלל.
<יוסי אפשטיין: שלוש, במקרה, כמו שהסביר גור, ובצדק, העניין הזה הופעל על ידי המכרז, אבל באותה מידה גם מידע כזה שמישהו אחר היה נוקש בדלת, לא מומחה, לא מקצועי, זה לא הצריך איזושהי חקירה מוסוות, זה בסך הכול משהו גלוי.
יעקב מרגי: היה ברור לי גם בלי הדברים שלך.
<יוסי אפשטיין: ארבע, הקונסטלציה של עדותו של האדון הנכבד בבית המשפט לאור הנתונים העובדתיים שנסקרו פה ולא אחזור עליהם, הכריחה אותנו, כולל את ההיבט הכלכלי איך שולם הכסף ולא אכנס לכך, לבדוק את זה גם אל מול המנהלת שפעלה בתום לב אך בהטעיה וטעות, וגם אל מול המערכת שאמרה את דברה בנושא הזה.
<יוסי אפשטיין: שאלה חברת הכנסת זנדברג, ובצדק, האם כל משפט מוביל לחקירה?
<יוסי אפשטיין: רבותיי, אני מלווה את שני התיקים האלה.
<יוסי אפשטיין: לא מיני ולא מקצתי.
<יוסי אפשטיין: אין שום קשר בין המשפטים האלה שבעיניי יצא צדקת משרד החינוך לאור באופן מוחלט לבין העניין הזה.
יעקב מרגי: יש בית משפט שיאמר את דברו.
<יוסי אפשטיין: נכון.
<יוסי אפשטיין: ברגע שנודע לי על ידי כך ששמעתי את מר עדיקה בבית המשפט מאשש את אותו מכתב שהוא הזכיר מקודם, שהוא עובד, הייתי חייב להעלות את זה למעלה וטוב שבדקו את מה שבדקו והפסיקו את עבודתו.
<יוסי אפשטיין: אני מצהיר קבל עם ועדה שבמקרה כזה גם, כפי שהוא הצהיר כאן, לדעתי חובה על המערכת והיא תחטא לתפקידה אם היא לא תבדוק את זה שוב פעם היכן הוא מלמל כרגע.
<יוסי אפשטיין: מילה אחרונה לארגון המורים והסתדרות המורים.
<יוסי אפשטיין: אנחנו בהחלט דבקים בכל העמדה שהצגתם.
<יוסי אפשטיין: קראתי את הדברים.
<יוסי אפשטיין: אנחנו בהחלט דבקים.
<יוסי אפשטיין: אין קשר בין הדברים לבין - - -
אלעזר שטרן: קודם כול צריך לומר ביושר שאני לא הייתי פה כל הדיון, אני לא שמעתי את הכול.
אלעזר שטרן: אני דרך אגב חושב, היושב ראש, ממה ששמעתי ובאמת אנחנו הרי נזהרים כיוון שזה נתון בהליכים משפטיים כנראה, מאוד מלנקוט עמדה, אבל אין לי ספק שמערכת שמתעסקת בחינוך כמו משרד החינוך, צריכה לפעול מהר כמו שהוצג פה.
אלעזר שטרן: היא לא יכולה לחכות לתלונה במשטרה לכל הדברים ולחכות לחקירות משטרה, דווקא בגלל שמתעסקים בחינוך.
יעקב מרגי: והרבה כסף גם.
אלעזר שטרן: לא, לא, השאלה הזאת, מה התקן ומה משרד החינוך, אז אתה ענית בסדר.
אלעזר שטרן: אנחנו לצערי הרב בשירות הציבורי מכירים את הנושא של מיקור חוץ.
אלעזר שטרן: אנחנו, לא משנה באיזה תפקידי ניהול, תמיד מבקרים למה אנחנו לא יכולים לגייס את האנשים, ולא טוב לנו.
אלעזר שטרן: זה מעובדי קבלן ועד מיקור חוץ.
אלעזר שטרן: מבחינתי זה באותה משפחה שהלוואי והם היו עובדים של משרדי הממשלה ואני אומר את זה כאופוזיציה, אבל זה קשור.
אלעזר שטרן: אין פה קואליציה/אופוזיציה בדברים האלה.
אלעזר שטרן: אני חושב שטוב שמשרד החינוך עושה את הפעולות האלה.
אלעזר שטרן: כיוון שמדובר בילדים ובחינוך, החיבור הזה יחד מחייב אותנו ליכולת תגובה מהירה מאוד שטוב שיש אותה למשרד החינוך, לצד זה שאני מבין, אני מקווה, שיודעים להשתמש ביכולת הזאת.
אלעזר שטרן: כל מערכת גדולה עושה גם טעויות בדברים האלה ולכן אני לא רוצה להיכנס לתוך הדיון הזה, אבל אין לי ספק שהיכולות שעליהן אנחנו שואלים אותם, טוב שהכנסת שואלת.
אלעזר שטרן: דרך אגב, גם טוב שאלה התשובות.
יעקב מרגי: עומרי, אתה רוצה לומר משהו?
<עומרי עדיקה: כן, אני ברשותך רוצה להתייחס.
<עומרי עדיקה: אני לא אתייחס לעניין המשפטי למרות שזה אזרחי, אבל אני ברשותך אעיר מספר הערות.
<עומרי עדיקה: שאלות רטוריות לא מחויבות בתשובה.
<עומרי עדיקה: אחד, לכל בית ספר יש מספר מפקחים.
<עומרי עדיקה: יש מפקח על בית הספר, יש מפקח פדגוגי, יש מפקח מקצועי.
<עומרי עדיקה: נשאלת השאלה הפשוטה למה לשלוח בקר, ותיכף אני אתייחס למושג בקר, ולא לבקש מהמפקחת הפדגוגית או מפקחת על בית הספר להיכנס ולראות מה קורה עם עומרי עדיקה.
<עומרי עדיקה: זה אחד.
<עומרי עדיקה: שניים, הוזכר פה חזור והזכר המילה "בקר", אז תרשה לי לעדכן אותך.
<עומרי עדיקה: אין שום קורס בקרים במשרד החינוך, אין שום דבר שנקרא בקר.
<עומרי עדיקה: מדובר בחוקרים פרטיים.
<עומרי עדיקה: אתם רוצים לשלוח בקר?
<עומרי עדיקה: תסמיכו אותו להיות בקר.
<עומרי עדיקה: שלחתם חוקרים פרטיים?
<עומרי עדיקה: יש לזה משמעות.
<עומרי עדיקה: הדבר האחרון - חבר הכנסת מרגי, תנוח דעתך, אני לא משחית את ילדי ישראל, לא במגזר הדתי ולא במגזר הממלכתי.
<עומרי עדיקה: כמו שאתה מבין, אתה גם יכול להתייחס, הם נפלו פה בין הכיסאות ואני באמת חושב שגם תצטרף לבקשה שמין הראוי שישקלו את כל העניין הזה מחדש, אבל אני יכול להגיד לך, העסקתי לא הופסקה.
<עומרי עדיקה: מה-7 במרץ 2017 כשהגיעו שני חוקרים פרטיים עד ה-20.6.2017 לא הופסקה העסקתי.
<עומרי עדיקה: אם הייתי איום לציבור ואם הייתי בעיה פדגוגית, הם היו מפסיקים לאלתר.
יעקב מרגי: אני חושב שהדברים נשארים ככה וצריך עיון, כי שוב, זה יותר מסוגיה משפטית.
יעקב מרגי: אני חושב שאמרתי את דעתי.
יעקב מרגי: פיקוח ובקרה חייב שיהיה בכל מסגרת ציבורית ובמיוחד במסגרות שמעסיקות, שמתקצבות, שתומכות, שזה דבר נכון.
יעקב מרגי: המושג של חוקר פרטי מעורר קונוטציות מאוד בעייתיות.
יעקב מרגי: אני שמח שהמשרד הצהיר גם לפרוטוקול חד משמעית שכלפי מורים מכהנים או מועסקים במערכת לא מתבצע שום הליך של מעקב/חקירה/בילוש.
יעקב מרגי: זו אמירה שמתבקשת, טוב שנאמרה.
יעקב מרגי: אני מאחל לך, עומרי, שתצליח בתביעות שלך.
יעקב מרגי: אם אתה צודק, שתצא צדקתך לאור ושבית המשפט יאמר את דברו.
יעקב מרגי: עדיין אתה אחד ואני יותר נוטה לעזור לקטן ולחלש מאשר לגוף הגדול.
יעקב מרגי: זה לא אישי, זה לא יוצא להם מהכיס.
יעקב מרגי: אם אתה צודק, חשוב שמערכת המשפט תאמר זאת.
יעקב מרגי: יהיה בירור אמיתי.
יעקב מרגי: מאחל לך הצלחה.
יעקב מרגי: אני באמת רוצה לסיים את הדיון, אלא אם כן חברת הכנסת רוצה להוסיף משהו.
יעקב מרגי: השימוש בחוקרים פרטיים כלפי אנשי חינוך כפי שאמרתם, לא נעשה, בצורה חד משמעית.
תמר זנדברג: אם באחד מהסעיפים האלה צריך לחקור מורים מכהנים או מנהלים מכהנים בנושא התזונה, הסעות, מצבת תלמידים, כל הדברים האלה, אז זה כן נעשה.
יעקב מרגי: לא חוקרים פרטיים.
תמר זנדברג: הוא אמר גם את הסעיפים שהם כן מעסיקים חוקרים פרטיים.
יעקב מרגי: במכרזים שהם מוציאים, וכך נאמר, תקנו אותי אם לא, במכרזים האלה יש כל מיני מועסקים, חברות גדולות שלפי תנאי מכרז צריכים להעסיק חוקרים פרטיים או בקרים כאלה ואחרים שכל העבודה שלהם ללכת לוודא, א', ב', ג', ד' או רואי חשבון שיבדקו דוחות.
יעקב מרגי: מן הסתם, המכרז הוא עב כרס והוא מכיל הרבה דברים.
יעקב מרגי: מה שדעתי נחה מכך באמירה חד משמעית לפרוטוקול, ישבו, שמעו כאן, גם נציגי הסתדרות המורים שומעים זאת, שאין הפעלה של חוקרים פרטיים, שזו כותרת הדיון, כלפי מורים במערכת.
יעקב מרגי: זה חד משמעי.
יעקב מרגי: לגבי הסיפור האישי של עומרי, שאנחנו מוגבלים כי זה בהליך, אני מאחל לו ואני אומר לפרוטוקול פעם שנייה ושלישית, מאחל לך שתצא צדקתך לאור ושתצליח בתביעות שלך.
יעקב מרגי: אם תצליח, גם המדינה תכבד זאת, וזה לא פה אישי, אני מאמין.
יעקב מרגי: אני לא מאמין שבגוף כזה ענק, משרד החינוך אחרי משרד הביטחון, זה גוף ענק.
יעקב מרגי: אתה לא מפריע ואתה לא יושב להם פה.
יעקב מרגי: הם צריכים לעשות את עבודתם נאמנה על פי הבקשות שאנחנו יום יום מנחים אותם ונוזפים בהם לעיתים בצורה לא עדינה.
יעקב מרגי: מבחינתי דעתי נחה ואני חושב שבזה אני מסכם.
יעקב מרגי: תודה רבה לחברי הכנסת, תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: 5 בדצמבר, י"ז בכסלו תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – חינוך לסובלנות - לציון יום זכויות האדם.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי בדיון הקודם, גם מה שמובן מאליו צריך שייאמר, וימים כאלה מחדדים ומחזקים ומגבירים את המודעות.
יעקב מרגי: היום יש ממש חגיגה בכנסת, אורחים רבים, מוזמנים רבים גם ליום שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות וגם ליום זכויות האדם.
יעקב מרגי: אנחנו נפתח את הדיון במצגת של ראמ"ה במשרד החינוך.
יעקב מרגי: לאחר מכן נשמע את חברי הכנסת, האורחים.
יעקב מרגי: אספר חוויה שהייתה לי השבוע.
יעקב מרגי: ביום ראשון התקיים יום מיוחד שהוא סיכום של מיזם חשוב מאוד שרשת בראנקו וייס עשתה כאן בירושלים, כינוס.
יעקב מרגי: היינו, גם יושב ראש הכנסת, גם אנוכי.
יעקב מרגי: הייתה חברת הכנסת שולי מועלם והיה חבר הכנסת איימן עודה.
יעקב מרגי: הכותרת של המיזם הזה שבסופו אנחנו הופענו, הייתה "שונים ושווים".
יעקב מרגי: לראות שם תלמידים ומורים מחורה, מעין נקובא ותלמידים מירושלים, תלמידים מבית שמש, אתה רואה שכשרוצים, אפשר, כשמדברים, אפשר.
יעקב מרגי: מבחינתי זו הייתה חוויה לראות את הדינמיקה.
יעקב מרגי: הופיעה שם מקהלה משותפת.
יעקב מרגי: אני לא הרגשתי שום אווירה של מתח.
יעקב מרגי: בדרך כלל כשאתה הולך למפגש של בית ספר מהמגזר הערבי והמגזר היהודי או החרדי והמגזר הכללי, אתה מרגיש שזה מפגש מאולץ כזה.
יעקב מרגי: מרגישים את זה באוויר.
יעקב מרגי: לא הייתה שם האווירה הזו.
יעקב מרגי: הייתה אווירה שמבינים או לפחות אלה שהיו שם באודיטוריום, מבינים את המשמעות לא רק ככותרת, שונים וביחד, ועל הזכות להיות שונה.
יעקב מרגי: לצערי הרב במדינת ישראל לא כולם מכירים.
יעקב מרגי: גם אם משדרים נאורות וגם אם משדרים שוויון זכויות וגם אם הם מדברים וחיים, יש כאלה שהם בעד שוויון זכויות כל עוד זה מתאים להשקפת עולמם, ואני מכוון את זה לכל הצדדים.
יעקב מרגי: אפשר להביא דוגמאות כמעט מכל יום.
יעקב מרגי: יש לאפשר את הזכות להיות שונה ויש לאפשר את הזכות להביע דעה גם אם היא מעצבנת או מקוממת, ואני אומר, אנחנו כבר שם.
יעקב מרגי: אני אומר לכם את זה כחבר כנסת.
יעקב מרגי: אני אומר את מה שאני חושב, אבל יש מצבים שאתה עושה חשבון, רגע, אם אתה עכשיו מתבטא, מצייץ בנושא הזה, אתה לוקח את עצמך ושם את עצמך במרכז זירת החבטות.
יעקב מרגי: תרבות ההתלהמות, תרבות ההתנשאות, תרבות ההתבהמות.
יעקב מרגי: אפשר לומר כל דבר במסגרת הלגיטימיות, לא הסתה.
יעקב מרגי: דעה, להביע אותה, לומר אותה גם אם היא הופכת לך את הקרביים.
יעקב מרגי: ודאי שחייב לכבד את הדובר.
יעקב מרגי: מותר לא להסכים, מותר לכבד גם אמונה דתית ואמונה שמנגד.
יעקב מרגי: לאפשר קודם כול לדבר.
יעקב מרגי: ביום כזה שמדבר על זכויות האדם, אני לא חושב שאנחנו חברה יותר אלימה.
יעקב מרגי: אם יש אלימות ביחסים, היא הייתה כל הזמן.
יעקב מרגי: יש מודעות גבוהה, יש את הרשתות שחושפות ושמות את זה, כי באמת מה שהיה נאמר פעם אפילו לא בחדרי חדרים, אפילו במתנ"ס או בכיתה, לא תמיד נחשף.
יעקב מרגי: מורה התבטאה, אמרה העלבה.
יעקב מרגי: דיון בכנסת היה אתמול.
יעקב מרגי: זה לא שהשתנינו.
יעקב מרגי: המודעות והחשיפה היא גדולה ואני אומר לכם, רבותיי, זאת זכות להיות שונה, אבל להבין שרב המשותף.
יעקב מרגי: כל מי שיושב כאן על פיסת האדמה הקטנטונת הזו בגלובוס, צריכים לדעת שרב המשותף כאן מהמפריד ואם מישהו רוצה המחשה, שיסתכל קצת ימינה, קצת שמאלה, יבין שיש לנו פה הרבה.
יעקב מרגי: רב המשותף מן המפריד עם כל השונות שאנחנו אוהבים להלקות את עצמנו בה.
יעקב מרגי: תיכנסו לחברות אחרות בעולם, תראו גם שם סעיפים מרכזיים ותתי זהויות כאלה ואחרות.
יעקב מרגי: אני תמיד אומר, אלה רואי השחורות, אל תהלכו עלינו אימים.
יעקב מרגי: יש מי שאומר, מי שרואה את הויכוח כשסע.
יעקב מרגי: אני לא.
יעקב מרגי: תרבות השבטים, לפני שנואמים אותה, צריך לדון בה, אם היא שלילית או חיובית.
יעקב מרגי: בהיסטוריה של העם היהודי היה ניסיון אחד בתקופה שהייתה שפה אחת ודברים אחדים.
יעקב מרגי: אתם יודעים מה זו שפה אחת ודברים אחדים?
יעקב מרגי: זו אפילו שליטה על המחשבה, אבל מה יצא משם?
יעקב מרגי: הבלבול הכי גדול, בליל של אומות, כי אין מציאות כזאת של שפה אחת ודברים אחדים.
יעקב מרגי: סליחה על שהארכתי אבל פרקתי את תסכולי.
<חגית גליקמן: צהריים טובים חברי הכנסת, יושב ראש ועדת החינוך.
<חגית גליקמן: אני באמת מודה לכם על ההזמנה להשתתף בדיון החשוב הזה, שהרי ערכים חברתיים, אזרחיים, סובלנות כלפי האחר והשונה הם הבסיס להיותנו בני ובנות אנוש וקיומנו כחברה מלוכדת, פעילה וצומחת.
<חגית גליקמן: הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך שאני עומדת בראשה, שמי גלית גליקמן, במשרד החינוך שנציגיו נמצאים כאן, אנחנו מנתרים עמדות תלמידים.
יעקב מרגי: גברת גליקמן, רק הבהרה.
יעקב מרגי: היא מציגה נתוני מדידה.
יעקב מרגי: היא לא המשרד שאמור לטפל, היא לא הכתובת.
יעקב מרגי: היא מציגה נתונים, אלה העובדות.
יעקב מרגי: אחר כך נקיים עליהן דיון.
יעקב מרגי: הייתי חייב את ההבהרה הזו, לקח מדיון קודם.
<חגית גליקמן: אנחנו מנתרים את עמדות התלמידים בנושא החשוב הזה כחלק מסקרי המיצ"ב.
<חגית גליקמן: סקרי המיצ"ב מועברים בקרב תלמידים, מורים ומנהלים בשלושת שלבי החינוך: יסודי, חטיבת ביניים וחטיבה עליונה.
<חגית גליקמן: בשנת תשע"ז השתתפו כ-210,000 תלמידי כיתות ה' עד י"א שלומדים במדגם ארצי מייצג של בתי ספר יסודיים, חטיבות ביניים וחטיבות עליונות בפיקוח הממלכתי והממלכתי-דתי ובמגזר דובר העברית ודובר הערבית.