GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: הדיון יהיה ביחד עם ות"ת וההנהלה, עם נציגות משרד האוצר, אם צריך.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי תיכנס לתמונה, תלווה אתכם.
יעקב מרגי: לא להפסיק את המשא ומתן.
יעקב מרגי: אני מברך באמת על האחריות של כל הצדדים, גם של המרצים, גם של הסגל הבכיר, גם של הוות"ת, גם של הנהלת המכללה.
יעקב מרגי: תעבירו רשימת דרישות מקומיות.
יעקב מרגי: אני נותן לכם עצה, אני אומר לכם מראש, תעשו את זה בתהליך.
יעקב מרגי: לא תצאו עם מלוא תאוותכם בידכם.
יעקב מרגי: תקשיבו קצת לוות"ת, הוות"ת יקשיב לכם.
יעקב מרגי: הנהלת המכללה אתכם.
יעקב מרגי: היא תקבל את האישורים המתאימים.
יעקב מרגי: קדימה צעד.
יעקב מרגי: רבותי, אחריות להשכלה הגבוהה בישראל.
יעקב מרגי: סיימנו עם מכללת תל אביב-יפו.
<קריאה: אני רק רוצה לומר משהו קטן.
יעקב מרגי: כאשר תתבגר תבין למה צעקתי "לא", זה לטובתך.
<קריאה: לטובתי?
<קריאה: זה לא לטובתי.
יעקב מרגי: לא לטובתך?
יעקב מרגי: אז תפרוש מן הישיבה.
יעקב מרגי: לגבי מכללת בית ברל, אני חושב שזה פשוט יותר כי יש נכונות.
יעקב מרגי: זה תהליך שלא היה.
יעקב מרגי: עכשיו הולכים להיכנס למשא ומתן.
יעקב מרגי: הלל רומן, תערכו הצבעה על חזרה ללימודים, על התחלת הלימודים.
יעקב מרגי: המשא ומתן יתחיל.
יעקב מרגי: יש כיוונים.
<הלל רומן: הוא לא נפסק.
<יואב טאובמן: לא נפסק.
<יואב טאובמן: ממשיך.
<הלל רומן: יש הצעה שעומדת אצל הסגל מאז יום שישי ולא עניתם עליה.
יעקב מרגי: טוב מאוד שהמשא ומתן לא הופסק.
יעקב מרגי: תמשיכו את המשא ומתן ותנו לו גז, כפי שאומרים, תיכנסו לזה.
יעקב מרגי: אודיע לחברת הכנסת מירב בן ארי שהיא מלווה את שני התהליכים.
יעקב מרגי: היא תהיה בקשר עם הנוגעים בדבר.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לשמוע כעת שום הבהרות, זה מעשה שטן לפתוח עכשיו.
יעקב מרגי: רם שפע, אתה "מבוגר אחראי" לא פחות ממני ולכן אני קורא לך ללוות את התהליכים בשתי המכללות.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הוא שימוש בני נוער בכלי רכב ממונעים ללא רישיון – לציון יום המחויבות לבטיחות בדרכים.
יעקב מרגי: נמצא אתנו חבר הכנסת חמד עמאר, שמוביל את היום הזה ובכלל את הנושא הזה לאורך כל השנה ומחויב לו.
יעקב מרגי: אין ספק, זו דילמה שכמעט אין הורה שלא מתחבט בה.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על אלה שיש להם רישיון, רישיון אפור, כל סוגי הרישיונות.
יעקב מרגי: זו דילמה של כל הורה מול הילדים.
יעקב מרגי: הילדים לא מרחמים על ההורים, שמצד אחד רוצים למלא את משאלות לבם ושאיפותיהם של הילדים ומצד שני יש דאגות – הכלים מסוכנים.
יעקב מרגי: מצד שלישי, מתפתחת גם תופעה של נהיגה ללא רישיון בכלל, לא רישיון אפור, ללא רישיון על הכביש, ובכלל הכלים האלה מסוכנים מאוד.
יעקב מרגי: בשיחות שהיו לי עם רופאים ומנהלי מחלקות ואגפי שיקום – ידיהם מלאות עבודה.
יעקב מרגי: אני שמח שהנושא הזה עולה לסדר היום ומגיע למודעות.
יעקב מרגי: ככל שנדבר על זה, ככל שנדון על זה המודעות תהיה גדולה יותר, והזהירות מתבקשת.
חמד עמאר: אנחנו עוד לא בשעה 12 אז ניתן עדיין להגיד בוקר טוב.
חמד עמאר: קודם כול, אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט שמקיים את הדיון החשוב הזה ביום החשוב הזה, יום המחויבות לבטיחות בדרכים והמאבק בקטל בדרכים.
חמד עמאר: אני רואה את הנושא החשוב הזה וכל נושא שמגיע לוועדה בראשותך, איך אתה מאמץ אותו ומקדם אותו ומוביל אותו בכל התחומים הקשורים לחינוך.
חמד עמאר: באמת תבורך על העשייה הטובה שלך.
חמד עמאר: ביחד עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים – שבאמת אני רוצה להודות לה, הם עושים עבודת קודש – אנחנו מובילים את היום הזה זו השנה התשיעית, אנחנו מעלים את נושא הקטל בדרכים לסדר יומה של הכנסת, בעצם לסדר היום של מדינת ישראל ושל כל אזרח ואזרח במדינת ישראל.
חמד עמאר: הקטל בדרכים, אדוני היושב-ראש, נוגע לכל אחד ואחד במדינת ישראל.
חמד עמאר: אמרתי לפני פחות משעה שהיום לנסוע באוטו מסוכן יותר מאשר להיות חייל ששומר על גבולות מדינת ישראל.
חמד עמאר: אנחנו נמצאים במגמה של עלייה מאז שנת 2012, שאז היו פחות מ-300 הרוגים בשנה.
חמד עמאר: סיימנו את שנת 2016 עם 377 הרוגים.
חמד עמאר: היום אנחנו עומדים על 331 הרוגים.
חמד עמאר: הנתונים על הקטל בדרכים חייבים להוביל אותנו להגיד: עד כאן!
חמד עמאר: אנחנו חייבים לעשות משהו.
חמד עמאר: אני אומר לך כחבר כנסת, אני אומר גם לחבריי חברי הכנסת, אנחנו כחברי כנסת עושים את המוטל עלינו בנושא הקטל בדרכים.
חמד עמאר: אנחנו מקיימים דיונים רציפים בכנסת, אנחנו מעלים את זה על סדר היום במליאה כמעט באופן שבועי.
חמד עמאר: אבל היום בממשלה הקימו ועדת מנכ"לים, היא התכנסה פעם אחת ואפילו לא היו תוצאות.
חמד עמאר: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שאני משבח אותה, קיימת עדיין בהוראת שעה שמסתיימת בסוף השנה.
חמד עמאר: הצעת החוק בעניינם חייבת להגיע כמה שיותר מהר כדי שנחוקק אותה, נוביל אותה, כדי שהם יהיו בטוחים עם תוכניות לשנים רבות.
חמד עמאר: כל נושא האופניים החשמליים וכלי הרכב הממונעים האלה שהילדים עולים עליהם, אני לא יודע אפילו איך זה נקרא, תאמינו לי אני לא מבין איך ילד מצליח לשלוט בהוברבורד.
חמד עמאר: הילד נוסע על האופניים החשמליים שלו.
יעקב מרגי: אבל אסור לו לחצות כביש לבד עד גיל 9...
חמד עמאר: הם לא רק חוצים כביש, הם נוסעים על הכביש עם הכלי הזה, הם הולכים על הכביש עם הדבר הזה.
חמד עמאר: אנחנו כאן כמחוקקים הקמנו קול צעקה בעניין האופניים החשמליים, אמרנו שחייבים להעלות את הגיל ל-16.
חמד עמאר: העלינו את הגיל ל-16.
חמד עמאר: היום רואים ילדים בני 12 נוסעים על אופניים חשמליים.
חמד עמאר: יכול להיות שאנחנו כמחוקק פספסנו את הנושא, שילד שעולה על אופניים חשמליים, שמותר לו לנסוע במהירות 30 קמ"ש, מעלה את המהירות ל-50 קמ"ש, וזה על ידי תיקון קטן שהוא עושה.
חמד עמאר: מה המשטרה יכולה לעשות כשהאבא קונה לילד אופניים חשמליים?
חמד עמאר: התוצאות מדברות בעד עצמן – עד עכשיו היו 7 הרוגים מקרב הרוכבים על אופניים חשמליים.
חמד עמאר: אתה מתאר לעצמך?
חמד עמאר: 7 הרוגים מתחילת השנה, והשנה עוד לא הסתיימה.
חמד עמאר: ואני לא רוצה לדבר על פצועים – פצוע קשה ששוכב במיטה אחרי שנפגע בראשו זה הדבר הכי מסוכן שיש.
חמד עמאר: כשרצו להוריד את הקסדה אני הייתי היחיד שהתנגד ונלחמתי בזה, ובסופו של דבר הורידו את הקסדה, ואחרי זה אמרו: בואו נעשה תיקון, נקבע שהילדים ירכבו עם קסדה.
חמד עמאר: אני אמרתי: איזו דוגמה ייתן ההורה שנוסע בלי קסדה כאשר הילד שלו צריך לנסוע עם קסדה?
חמד עמאר: אנחנו רואים היום בכבישים שנוסעים בלי קסדה, גם ההורה, גם הילד, כולם נוסעים בלי קסדה.
חמד עמאר: לכן אנחנו חייבים להקים צעקה.
חמד עמאר: אני חייב להתייחס לנקודה אחת חשובה מאוד, למגזר הערבי.
חמד עמאר: כמחוקק נתנו לפקחים לאכוף את נושא האופניים החשמליים אבל זה לא הגיע למגזר הערבי.
חמד עמאר: התשתיות והכבישים במגזר הערבי במצב הכי גרוע שיש.
חמד עמאר: אני נוסע המון בכבישים ואני רואה בתוך הישובים איך הילדים נוסעים על אופניים חשמליים בכביש.
חמד עמאר: אין ישוב אחד שיש בו מסלול לאופניים, אין.
חמד עמאר: ואז אותו ילד שנוסע על אופניים חשמליים ומעלה את המהירות שלו ל-40–50 קמ"ש מהווה לא רק סכנת חיים לעצמו אלא מהווה סכנת חיים לכל מי שהולך ברגל בכביש, ויכול להיות גם סכנת חיים למי שנוסע באוטו, כי הוא רוצה לברוח ממנו ואז יכול להיכנס בקיר.
חמד עמאר: אני לא רוצה להרבות בדבריי.
חמד עמאר: אני רוצה לשמוע גם את האחרים.
חמד עמאר: באמת תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
חמד עמאר: אני רוצה להגיד להם תודה גם על שיתוף הפעולה הפורה שלהם עם תנועות הנוער.
חמד עמאר: אני בא מתנועות נוער.
חמד עמאר: אני ייסדתי את תנועת הנוער הדרוזית לפני שנים רבות.
חמד עמאר: הייתה לנו בעיה של קטל – פתאום התחלנו לגלות שילדים רוכבי אופניים רבים נהרגים במגזר הדרוזי.
חמד עמאר: כתנועת נוער לקחנו יוזמה: הדרכה על אופניים.
חמד עמאר: היום במגזר הדרוזי היקף ההרג של רוכבי אופניים הוא אפסי, וזה הכול בעקבות כך שתנועת הנוער לקחה על עצמה את היוזמה.
חמד עמאר: עו"ד רחל טבת ויזל, תבורכי על היוזמה שלך, שאת הולכת לקחת את תנועות הנוער ולהוביל אותן קדימה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת גנאים, אתה רוצה לדבר לפני שנראה את המצגת?
<רחל טבת ויזל: מצגת לא ארוכה שמציגה נתונים.
מסעוד גנאים: את התופעה אנחנו מכירים, היא מסוכנת מאוד, מסכנת את הילדים שלנו.
יעקב מרגי: בואו נראה את המצגת ולאחר מכן נפתח דיון.
<רחל טבת ויזל: אני מנכ"לית הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
<רחל טבת ויזל: אני מודה לאדוני על קיום הדיון בנושא הזה, חשוב מאוד, וכמובן מודה לחבר הכנסת חמד עמאר על שיתוף פעולה הדוק מאוד ומשמעותי מאוד.
<רחל טבת ויזל: בסוף דבריי אתייחס לנושא תנועות הנוער.
<רחל טבת ויזל: אני חושבת שהם יכולים להיות סוכני שינוי.
<רחל טבת ויזל: ממש בקצרה: תאונות הדרכים בעשור האחרון, מ-2012 ואילך אנחנו נמצאים במגמת עלייה.
<רחל טבת ויזל: בסוף שנת 2016 היו 377 הרוגים והשנה היו עד כה 331 הרוגים.
<רחל טבת ויזל: זה אמנם לא מגמת עלייה, זה עמידה במקום, אבל גם עמידה במקום לא טובה כל עוד אין ירידה.
<רחל טבת ויזל: אנחנו במקום נורא ואיום.
<רחל טבת ויזל: על מנת לסבר את האוזן, הדוח היומי של אתמול כבר השתנה, לצערי, אבל יש בו כמה נתונים בולטים ולכן הנחתי אותו.
יעקב מרגי: הנחת אותו אבל הוא לא אפקטיבי.
יעקב מרגי: מצגת עם 800,000 נתונים היא לא מצגת, היא דוח.
<רחל טבת ויזל: אז אעבור לנתונים אחרים.
<רחל טבת ויזל: אדוני, אדגיש את מה שעולה בבירור מתוך הדוח הזה.
<רחל טבת ויזל: הוא מופיע בחוברות שלפניכם.
<רחל טבת ויזל: אמרו פה חברי הכנסת הנכבדים, שליש מן ההרוגים הם מן החברה הערבית.
<רחל טבת ויזל: יש אפיון, של נהגים צעירים וילדים רכים מאוד בשנים שנהרגים בחברה הערבית.
<רחל טבת ויזל: השנה יש לנו עלייה משמעותית מאוד במספר הנפגעים מקרב הולכי הרגל.
<רחל טבת ויזל: אם אני מפלחת את קבוצות הגיל, אמנם רוב הנפגעים בקרב הולכי הרגל הם מבוגרים אבל עדיין יש קבוצה גדולה מאוד של בני נוער.
<רחל טבת ויזל: רוכבי אופניים – השנה נהרגו 11 רוכבי אופניים לא חשמליים, ורוכבי אופניים חשמליים – עוד 7.
<רחל טבת ויזל: באופניים רגילים זה לא רק נוער.
חמד עמאר: איך אתם מגדירים אותם בדוח שלכם?
<רחל טבת ויזל: יש תוספת.
<רחל טבת ויזל: מלפני שבוע התחלנו להוסיף גם את האופניים החשמליים, הם מופיעים בדוח, כי זו תופעה חדשה יחסית.
<רחל טבת ויזל: אופנוענים – 55 הרוגים השנה.
<רחל טבת ויזל: אלה באמת נתונים בלתי נסבלים.
<רחל טבת ויזל: אני רוצה לגעת בנוער.
יעקב מרגי: אולי זה מופיע במצגת או בחוברת, אנחנו מודדים תמיד מספר הרוגים, זה חשוב.
<רחל טבת ויזל: יש לנו נתונים גם על מספר הפצועים.
יעקב מרגי: האם יש לכם דוח שמראה את מספר תאונות הדרכים לעומת חומרת התוצאה שלהן?
יעקב מרגי: האם אנחנו בירידה במספר תאונות הדרכים אבל בעלייה במספר הפצועים וההרוגים בגלל סוג התאונה?
<רחל טבת ויזל: יש לנו דוח.
<רחל טבת ויזל: מספר תאונות הדרכים לא ירד.
<רחל טבת ויזל: מספר הפצועים לא ירד גם הוא.
<רחל טבת ויזל: אתייחס מאוחר יותר לפצועים באופניים חשמליים.
<רחל טבת ויזל: לא, המספר לא ירד.
<רחל טבת ויזל: לכן אנחנו מדברים עדיין על נתונים שאינם במגמת ירידה.
<רחל טבת ויזל: אולי אפשר להגיד שיש איזו מגמת האטה ועמידה במקום אבל לא הייתה עדיין הירידה המצופה, ועל זה אנחנו עובדים.
יעקב מרגי: חומרת התאונות היא עדיין באותה רמה?
<רחל טבת ויזל: מבחינת מספר התאונות החמורות – עכשיו אנחנו על איזו פלטה אבל עדיין לא ירדנו.
<רחל טבת ויזל: בדוח שאדוני עדיין לא ראה ונמצא פה סופרים גם לפי תאונות, לא רק לפי נפגעים והרוגים.
<רחל טבת ויזל: גם שם לא ירדנו.
<רחל טבת ויזל: לפי השקף הזה, שהוא קצת יותר ברור, אם מסתכלים על הרוגים בשנת 2017 לפי המשתמשים, אדוני ישים לב, יש יותר הולכי רגל שנהרגים מאשר אנשים שנמצאים בתוך הרכב הפרטי כנהגים או כנוסעים.
<רחל טבת ויזל: כלומר הנפגעים העיקריים הם הולכי רגל ולא הנוסעים בתוך המכוניות, למרות שיש גם מספר לא מבוטל של נפגעים באופנועים ואנשים שנפגעים מאוטובוסים.
<רחל טבת ויזל: אני רוצה להמשיך בנתונים שיותר מעניינים אותנו: היפגעות ילדים בגילאי 0–14 בתאונות דרכים.
<רחל טבת ויזל: אני מסתכלת על נתונים מהשנים 2015, 2016 ו-2017 – 26 ילדים הרוגים מתחילת השנה ב-2017, ב-2016 היו 31.
<רחל טבת ויזל: פצועים קשה, שגם אותם אנחנו סופרים, כי כל פציעה קשה כזאת יכולה להרוס חיים, גם אם נשארים בחיים – 160 פצועים קשה; פצועים קל – יותר מ-2,000.
<רחל טבת ויזל: ואני עוד לוקחת בחשבון שזה לא דיווח מלא.
יעקב מרגי: בהשוואה בין השנים 2015, 2016 ו-2017, אני רואה מגמות ירידה.
<רחל טבת ויזל: של מספר הפצועים.
יעקב מרגי: אני מנסה להתנתק מהרגש כרגע ולדבר על מספרים.
יעקב מרגי: חקרתם מה הביא לזה?
יעקב מרגי: שינוי התנהגות?
יעקב מרגי: אנחנו יותר זהירים?
<רחל טבת ויזל: אסביר מה קורה עם הילדים.
<רחל טבת ויזל: יש פה הבדל משמעותי מאוד בין החברה הערבית לחברה היהודית.
<רחל טבת ויזל: יש יותר היפגעות של ילדים בחברה הערבית.
<רחל טבת ויזל: חלק מהמספרים בחברה הערבית זה תאונות חצר, 10 ילדים נהרגו השנה בתאונות חצר, בחצר הבית, נדרסו על ידי קרוב משפחה, ילדים בגילאים 0–4.
יעקב מרגי: גיל לידה עד 4 שנים.
<רחל טבת ויזל: זה נתון שאנחנו יודעים מבחינת פגיעה בילדים.
<רחל טבת ויזל: מבחינת מערכת החינוך ונוער בגילאים המבוגרים יותר, לגבי השאלה מה יכול להשפיע: בשנים האחרונות מתבצע בכיתות י' הליך מבורך של חינוך תעבורתי, שהשנה שכללנו אותו ביחד עם משרד החינוך ומשרד התחבורה.
<רחל טבת ויזל: בכיתות י' הולכים ללמוד במהלך כל השנה חינוך תעבורתי.
<רחל טבת ויזל: זה לא חדש שלומדים חינוך תעבורתי.
<רחל טבת ויזל: החידוש יהיה בזה שבסוף השנה נעשה בחינה במתכונת של בחינת בגרות, שמי שיעבור אותה בציון של מעל 80 לא יידרש לבחינת תיאוריה.
<רחל טבת ויזל: זה יהיה תמריץ לילדים בכיתות הרלוונטיות לקראת הרכיבה, לקראת הנהיגה, להשקיע וללמוד ואז כל התכנים יהיו מותאמים לכל הנושאים האלה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בכמה בתי ספר התוכנית הזאת פועלת?
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה עדיין פיילוט.
<רחל טבת ויזל: יענה על זה מאוחר יותר מקס אבירם, ראש אגף זהירות בדרכים.
<רחל טבת ויזל: אנחנו מדברים על אלפי בתי ספר.
<רחל טבת ויזל: מבחינת ההיקף – הוא גדול מאוד.
<רחל טבת ויזל: הפיילוט של 500 כיתות – אלה הכיתות שבהן נבחנים בסוף.
יעקב מרגי: גברתי, אני רוצה לפתוח את הדיון.
יעקב מרגי: אמרי לי כמה דקות עוד את רוצה.
יעקב מרגי: תנסי להתמקד בנתונים העיקריים.
<רחל טבת ויזל: אני רוצה להתמקד בנושא של כל כלי הרכב הממונעים למיניהם הלא מרושיינים.
<יהודית גידלי: ללא רישיון.
<רחל טבת ויזל: ללא רישיון.
<רחל טבת ויזל: יש לנו בעיקר שלוש קבוצות: אופניים חשמליים, קורקינט חשמלי והוברבורד.
<רחל טבת ויזל: אני מדגישה, כולם מעל גיל 16.
<רחל טבת ויזל: חובת חבישת קסדה בקורקינט חלה תמיד, בהוברבורד אין בכלל חובת חבישת קסדה, ולגבי אופניים חשמליים – עד גיל 17.
יעקב מרגי: אם אני רואה ילד קטין מתחת לגיל 16 על הוברבורד- - -
<רחל טבת ויזל: זה לא חוקי בעליל.
יעקב מרגי: מאחר ולא ראיתי ילדים מעל גיל 16 על הוברבורד, יוצא שכל ההורים שרכשו הוברבורד לילדיהם הם עבריינים כלפי החוק וכלפי הילדים שלהם וחסרי אחריות.
יעקב מרגי: אני אומר בשידור: הורה שלא עומד בלחץ של הילד שלו ורוכש לו הוברבורד מתחת לגיל 16 הוא, אל"ף, עבריין, בי"ת, פושע כלפי האחריות ההורית שלו, וגימ"ל, חושף את הילד שלו לסכנות.
<רחל טבת ויזל: אדוני, אני רוצה להדגיש את מה שאתה אומר.
<רחל טבת ויזל: ערכנו סקר, דיברנו עם הורים שקנו אופניים חשמליים לילדים מתחת לגיל המותר.
<רחל טבת ויזל: 70% מן ההורים שקנו אופניים חשמליים לילדים מתחת לגיל המותר אמרו:
<רחל טבת ויזל: אנחנו יודעים שזה לא חוקי ובכל זאת קנינו.
<רחל טבת ויזל: יש כאלה שמדברים על לחץ חברתי, יש כאלה שאומרים שהם סומכים על הילד, כלומר זה מגיע מן הכיוון הזה.
<רחל טבת ויזל: קראנו לשבוע הבטיחות הזה "שבוע בטיחות בסימן של לקיחת אחריות אישית".
<רחל טבת ויזל: בתחום הזה אנחנו מדברים על אחריות הורית, חד-משמעית, אחריות של המחנכים, אחריות של מערכת החינוך, אבל בעיקר אחריות הורית.
<רחל טבת ויזל: אנחנו צריכים דרך מערכת החינוך, דרך תנועות הנוער להגיע גם לנוער וגם להורים, למי שמממן את כל הכלים המסוכנים מאוד האלה.
<רחל טבת ויזל: יש לנו נתונים גם על פציעות נוראיות.
<רחל טבת ויזל: יש יותר מ-60 ילדים פצועים קשה השנה, מעבר לילדים שנהרגו.
<רחל טבת ויזל: הפציעות הן בדרך כלל פציעות ראש, כי הם בלי קסדות.
<רחל טבת ויזל: אני מבקשת באמצעות אדוני והוועדה הזאת להגיע לאיזשהו מקום שקורא גם להורים, גם למחנכים, בצורה סדורה, לא להיכנע ללחץ החברתי, לקחת אחריות הורית, להדגיש את מה שמותר.
<רחל טבת ויזל: גם מעל גיל 16 יש כללים.
<רחל טבת ויזל: לוועדה הזאת יכולה להיות משמעות דרמטית מאוד בעניין הורדת פגיעה בילדים ונוער.
יעקב מרגי: רצית להוסיף, אדוני.
<מקס אבירם: אני מנהל אגף זהירות בדרכים (זה"ב) במשרד החינוך.
<מקס אבירם: אני רוצה להתייחס לשני היבטים של מה שנעשה כאן.
<מקס אבירם: קודם כול לגבי כלי הרכב ללא רישיון.
<מקס אבירם: אני מקבל את זה: "ללא רישיון" ולא "לא מרושיינים".
<מקס אבירם: קודם כול, במשפט מפתח, אני רוצה לומר שכל מה שנעשה על ידי אגף זה"ב בהיבט של תוכניות, מינוי רכזי זה"ב, פעילות שנעשית מסביב לשעון במהלך כל שנת לימודים, קורה גם במוסדות של הכללי היהודי וגם במגזר הערבי.
יעקב מרגי: זה במגמת עלייה או במצב נתון קבוע וסטטי?
<מקס אבירם: זה במגמת עלייה.
יעקב מרגי: אתה יכול להציג לנו מה שאתה יודע לומר?
<מקס אבירם: לא הבאתי נתונים אבל אני יכול לומר בגדול.
<מקס אבירם: הגשנו למנכ"ל משרד החינוך תוכנית חומש בעניין של זה"ב, כאשר בשנתיים הקרובות אנחנו הולכים להקיף בשתי תוכניות מרכזיות: "עצמאים בשטח" בכיתות ה' ותוכנית "חינוך תעבורתי" בכיתות י', לקיבולת מרבית.
<מקס אבירם: זאת אומרת, אם היום ב"חינוך תעבורתי" לומדות 3,522 כיתות, כולל המגזר הערבי, בשנה הבאה כל שכבת הגיל: 4,250 כיתות בערך ילמדו את "החינוך התעבורתי", כאשר בהדרגה ב-5 השנים הקרובות אנחנו הולכים לעלות עד למקסימום את מספר התלמידים שייבחנו בבחינת התיאוריה בתום התהליך.
יעקב מרגי: אני שומע כל הזמן על בחינת התיאוריה.
יעקב מרגי: זה עוד לא יצא.
<מקס אבירם: זה יצא השנה, ב-12 ביוני, וכולל 15,000 תלמידים.
יעקב מרגי: במגזר הערבי שיעור הנפגעים גדול מחלקם באוכלוסייה.
יעקב מרגי: יש לכם קבוצת מיקוד?
יעקב מרגי: אתם מתייחסים בצורה ממוקדת?
<מקס אבירם: אנחנו מתייחסים גם בצורה ממוקדת.
<מקס אבירם: אנחנו מתייחסים בצורה הכי קדושה לעניין המגזר הערבי.
יעקב מרגי: פרט לקדושה, כמה שעות יותר לעומת המגזר היהודי?
<מקס אבירם: קודם כול, רצינו השנה לגרום לכך שכל תלמידי המגזר הערבי בשכבת כיתות י' ילמדו.
<מקס אבירם: לא הגענו לזה כי אנחנו מכשירים בהדרגה מורים לטובת העניין.
יעקב מרגי: השאיפה היא לכלול את כולם?
<מקס אבירם: השאיפה היא לכלול את כולם.
<מקס אבירם: היום יש סדר של כ-1,100 כיתות במגזר הערבי והבדואי שלומדות "חינוך תעבורתי".
יעקב מרגי: משטרת ישראל, המשרד לביטחון פנים, בבקשה.
<מאיר בן גל: אני סגן ניצב, ראש מדור תעבורה באגף התנועה.
<מאיר בן גל: אני מברך על הדיון בנושא חשוב זה.
<מאיר בן גל: זה נושא חשוב מאוד ומורכב, ואפילו טעון בקרב האוכלוסייה.
<מאיר בן גל: הבעיה עם הכלים החשמליים האלה, שהם התרבו בצורה שאין עליה שליטה בארץ.
<מאיר בן גל: הם נכנסים ככלי צעצוע אבל הם לא צעצוע, זה צעצוע מסוכן, זה כלי מסוכן.
יעקב מרגי: אני שואל שאלה שנכונה גם לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וגם למשטרה, תוך כדי דיבור, וסליחה שאני מפריע לך.
יעקב מרגי: לאור זאת, הצעתם תיקוני חקיקה בנושא הזה?
<מאיר בן גל: אתייחס לזה.
חמד עמאר: אני מבקש לשאול אותו שאלה כי זה נוגע למשטרה.
חמד עמאר: מגיע פצוע בגיל 12 כתוצאה מרכיבה על אופניים חשמליים או על כל כלי אחר.
חמד עמאר: האם אתם נוקטים בצעדים כלשהם נגד המשפחה או שאתם נותנים לזה להמשיך הלאה?
<רחל טבת ויזל: יש סמכויות לפקחים, שצריך להתאים אותן.
חמד עמאר: האם המשטרה נקטה בצעדים נגד המשפחות האלה, נגד ההורים שקנו את הכלים לילדיהם?
<מאיר בן גל: אתייחס לשאלה בהמשך.
<מאיר בן גל: לגבי הכלים השונים: האופניים החשמליים נכנסו לארץ כצעצוע והפכו להיות כלי מסוכן מאוד; ההוברבורד שגם כן הגיע לארץ כצעצוע ללא שליטה ופיקוח, ללא תקן וללא תקנות, שבהמשך הוצמד לתקנות של הסאגוו'י.
<מאיר בן גל: היום ההוברבורד הפך להיות הובר-קר, כאשר מוסיפים לו עוד גלגל.
<מאיר בן גל: הוא הפך להיות מעין קורקינט של 3 גלגלים שאין עליו שליטה; הטרקטורון החשמלי שמגיע ל-40-50 קמ"ש ואין לו רישיון, הוא לא מחויב ברישוי ולא מחויב לגבי גיל ואין לו תקן לגבי מקום הרכיבה, גיל הרוכב והרישיון.
<מאיר בן גל: הסוגיות האלה, אם יש לו קסדה או לא צריך קסדה, על כל הדברים האלה אין פיקוח, אין תקנות, אין תקן שהמשטרה יכולה לטפל ולאכוף כנגדם; תוסיף לזה גם את הקלנועית, שהפך להיות רכב הסעות בכל המגזר הערבי בעיקר, שאמור להיות רכב שישמש אנשים מבוגרים לנסוע בתוך העיר והפכו אותם לרכבי הסעות והוסיפו להם עוד ועוד כיסאות, כי אין תקן לגבי אורך של קלנועית אז כל אחד יכול להוסיף לו ולהגיע לאיזה אורך של קלנועית שהוא רוצה.
<מאיר בן גל: אני יודע שהנושא הזה נמצא בתיקון חקיקה.
<מאיר בן גל: בנוסף לכל הכלים שציינתי יש את הרכב התפעולי, שאמור לפעול אך ורק בתוך שטח תפעולי מוגדר ומסומן.
<מאיר בן גל: עושים בזה שימוש רב מאוד.
יעקב מרגי: היום יורדים אתו מהמלון לחוף הים, חוצים כביש ראשי.
<מאיר בן גל: הוא גם יוצא מתוך השטח התפעולי בניגוד לתקנות.
<מאיר בן גל: חלקם הגדול של הכלים האלה הם ללא תקן, ללא תקינה וללא תקנות שבאמצעותן משטרת ישראל יכולה לתקוף את הנושא ולאכוף.
<מאיר בן גל: לגבי אופניים חשמליים, הנושא מוגדר ומוסדר.
<מאיר בן גל: השנה נרשמו כ-13,000 דוחות רק כנגד רוכבי אופניים חשמליים.
יעקב מרגי: השאלה אם זה בגלל שהם נוסעים על המדרכה או על הכביש או בגלל שהם קטינים.
<מאיר בן גל: בגלל העבירות שהם מבצעים.
יעקב מרגי: מאחר והדיון הוא על בני נוער, אני רוצה לדעת לגבי קטינים האם האכיפה מוגברת.
יעקב אשר: פילוח של סוג העבירה.
<מאיר בן גל: סוגי העבירות הם כדלקמן: התנהגות ייחודית לרוכבי אופניים, אי ציות לרמזור, אי ציות לתמרורים, אי מתן זכות קדימה להולך רגל, מעבר בין נתיבים, פנייה שלא כחוק ועוד ועוד.
יעקב מרגי: אכיפה על רכיבה ללא רישוי מתחת לגיל אין לך.
<מאיר בן גל: אין צורך ברישוי לגבי אופניים חשמליים.
<מאיר בן גל: לגבי גיל – עד לא מכבר מי שרכב על אופניים חשמליים מתחת לגיל 16 – זה היה הזמנה לבית המשפט.
<מאיר בן גל: לאחרונה הנושא תוקן ומדובר על קנס של 1,000 שקל למי שרוכב מתחת לגיל.
<מאיר בן גל: עשרות דוחות ניתנו בנושא הזה רק בשנה האחרונה, כולל זימון ההורים.
<מאיר בן גל: לגבי השאלה של אדוני, חבר הכנסת עמאר, אופניים לא מופיעים בחוק הפלת"ד.
<מאיר בן גל: כל תאונה באופניים על המדרכה של אדם שמגיע לבית החולים לא נחקרת כתאונת דרכים, ומכאן הבעיה.
<מאיר בן גל: האופניים לא מחויבים בביטוח על פי פקודת הביטוח.
יעקב מרגי: אתם רשות אכיפה, אני לא יכול לבוא אליך בטענות.
חמד עמאר: אבל אנחנו יכולים לתקן.
יעקב מרגי: נציגי משרד התחבורה נמצאים אתנו?
יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, את שומעת את הדברים.
יעקב מרגי: על הדרך, יש תוכניות גרנדיוזיות לשלל הרכבים, מה שנעשה בתשתיות בשנים האחרונות – כולנו מצדיעים, כולנו מרגישים, רכבות – הכול בסדר.
יעקב מרגי: עכשיו הדיון שלנו הוא על בני נוער ועל הכלים הללו.
יעקב מרגי: את שומעת את המצוקה האמיתית.
יעקב מרגי: אנחנו כבר יותר מעשור מתמודדים עם הכלים האלה.
יעקב מרגי: לא ייתכן ששום יוזמת חקיקה, שום תיקון תקנות, שום הוראות מן הסוג הזה לא הגיעו.
יעקב מרגי: יש לנו פצועים.
יעקב מרגי: נציגי משרד הבריאות נמצאים אתנו?
יעקב מרגי: הם יוכלו לתת לנו סקירה מה קורה ומה התוצאות של ההפקרות הזאת.
יעקב אשר: אני רוצה לחדד את הדברים.
יעקב אשר: יש כל מיני תקנות שהגיעו, וזו בוודאי התשובה שהיית אומרת כרגע, בין היתר, וזה בסדר.
יעקב אשר: הבעיה היא שזה הכול סתימות חלקיות, טלאים.
יעקב אשר: אין עבודת מטה וגם אין רצון של משרד התחבורה ומשרד המשפטים לנסות לעשות רישוי מינימלי.
יעקב מרגי: לך יש רזומה בסוגיה הזו.
יעקב אשר: אני יושב-ראש ועדת בטיחות בדרכים.
יעקב אשר: בדיוק דיברנו על זה מקודם.
<עינת סגל: אני מנהלת אגף הנדסה ותקינה באגף הרכב במשרד התחבורה.
<עינת סגל: אתחיל דווקא מן הדבר הכואב שהעליתם לקראת הסוף, בנושא הרישוי.
יעקב מרגי: אתם מודעים לכך שלגבי אופניים חשמליים, היצרן שולח את הכלים עם מהירות מוגבלת ואז במחסן של היבואן בארץ עושים שינויים בכלים?
יעקב מרגי: אפילו המוכר מייעץ לקונה: אתה יכול לשפר את המהירות על ידי שתעשה את הפעולות האלה והאלה.
יעקב מרגי: אתם מודעים לזה?
<עינת סגל: אנחנו מודעים לזה.
<עינת סגל: אתחיל מכך שכן מתקיימת עבודת מטה רחבה שמתייחסת – הזכירה כאן עו"ד רחל טבת ויזל שלושה סוגי כלים.
<עינת סגל: יש הרבה יותר, ויש כאלה שאנחנו לא מכירים ולא יודעים עוד מה ייכנס.
<עינת סגל: עבודת המטה מגדירה קריטריונים לאזורי תנועה, כלומר לאיזה כלי מותר לנסוע על מדרכה, לאיזה כלי מותר לנסוע על שביל אופניים, לאיזה כלי מותר לנסוע על כביש, ובנוסף, הקריטריונים הטכניים שלו: מי מפקח בכל אזור תנועה, מי הרגולטור שאחראי על הכלי, מי הרגולטור שאחראי על התשתית וכולי.
יעקב מרגי: אתם מתייחסים גם ל"מי"?
<עינת סגל: כן, מי ומה, מי אחראי לפקח ומי אחראי על התשתית.
יעקב מרגי: ומי רוכב על מה?
<עינת סגל: גם, כנ"ל, לכול, מקצה אל קצה.
<עינת סגל: אומרים איזה ניסיון צריך, איזו הכשרה צריך.
יעקב אשר: גם קלנועית וטרקטורון?
יעקב אשר: או שירדתם גם לכלים שהם נשוא הישיבה?
<עינת סגל: התחלתי ואמרתי שזה כל הכלים ללא רישיון, גם כאלה שאנחנו אפילו לא מכירים.
<עינת סגל: שלושה כלים הם אלו שמוכרים כרגע אבל אני מתייחסת לכלל הכלים, כולל חד-אופן.
<עינת סגל: לצורך העניין, נתרכז לרגע באופניים חשמליים.
<עינת סגל: ההמלצה שלנו היא קודם כול שכן יהיה סוג של הכשרה.
<עינת סגל: המדיניות היא לא לעשות רישיון ככלי רכב, רישיון גם לרכב וגם לרוכב ככלי רכב, אבל לאור האמירה שלך, חבר הכנסת יעקב אשר, בדיון הקודם, על הצורך לבחון סוג של רישיון ורישום-לייט, בחנו את הנושא.
יעקב אשר: יש עבודת מטה על זה?
<עינת סגל: כן, יש.
<עינת סגל: זה עוד לא אושר על ידי המנכ"לית, לכן אני לא מפרטת את מה שעושים.
יעקב מרגי: הוברבורד בכלל על הכוונת שלכם?
<עינת סגל: הוברבורד הוא על הכוונת והוצאנו עכשיו חקיקה לגבי חבישת קסדה.
יעקב מרגי: וגיל סף?
<עינת סגל: מגיל 16 ואילך.
<רחל טבת ויזל: הגיל הוא כבר היום 16 בחוק.
יעקב מרגי: מה באשר לאכיפה?
<עינת סגל: אכיפה – זה משטרת ישראל.
<עינת סגל: דרך אגב, הבנו שההיבט המשמעותי ביותר הוא האכיפה.
<עינת סגל: באמת מדובר כאן בבעיה של חינוך וערכים.
יעקב מרגי: מאחר ואלה קטינים לא רוצים לרשום להם רישום פלילי או עבירות תנועה, אבל קנס כואב שיוטל על ההורים שלהם ירתיע.
<עינת סגל: הבנו שעניין האכיפה מהותי מאוד כדי שהאכיפה תהיה אפקטיבית כי היום היא לא אפקטיבית, גם כשיש את הפקחים וכולי.
<עינת סגל: לכן הרמנו את הכפפה ואמרנו: בואו נחשוב על פתרון יצירתי, כן לזהות את הכלי עם הרוכש כדי שבמקרה שמישהו עושה עבירה ניתן יהיה לקנוס אותו.
יעקב מרגי: זה בדיוק לא לרצות לעשות כלום כי צריך להתחיל לחקור.
יעקב מרגי: אולי אני טועה, אולי לא הבנתי אותך נכון.
יעקב מרגי: המצב הנתון עכשיו: פקח, שוטר, מצדי תסמיכו בחוק מי שתרצו, רואה קטין על הוברבורד ומטיל עליו קנס.
יעקב מרגי: למה צריך להוכיח את העבירה?
<ישראל סלע: איך הוא יכול להטיל קנס?
<ישראל סלע: איך תתפוס אותו?
יעקב מרגי: סליחה, יש לו תעודת זהות, או שידרשו ממנו להביא תעודת זהות של ההורים שלו.
יעקב מרגי: אם ילד זורק אבן ושובר חלון בבית ספר ותפסו אותו, מייד קוראים להורים שלו ויש חובת נזק.
יעקב מרגי: למה פה אנחנו משחקים אחרת?
יעקב מרגי: אתה צודק, זה קשה, נכון, אבל למה צריכה להיות חובת הוכחת רכישה?
יעקב מרגי: יש כרגע קטין על כלי שאסור לו לנסוע עליו.
<עינת סגל: לא הוכחת רכישה.
<עינת סגל: דיברתי קודם כול על האופניים החשמליים.
<עינת סגל: הוברבורד זה לחוד.
<עינת סגל: האופניים החשמליים, היות ורוכב אופניים יכול לברוח, צריך לזהות את הרכב עם האדם.
<עינת סגל: מי שרכש כלי, כפי שאתה רוכש רכב ואתה עושה עבירה – דרך הרכב ניתן להגיע לאדם שעשה את העבירה.
<עינת סגל: לא הרכב עשה את העבירה אלא הרוכב או הנוהג.
<עינת סגל: זאת הסיבה שאנחנו רוצים לבצע את הרישום הזה, שלמעשה קושר את הרוכש, את בעל האופניים, שיכול להיות הדוד, האבא או הסבא.
יעקב מרגי: זה מסבך את העניינים.
יעקב מרגי: אופניים עוברים מיד אל יד בין חברים.