GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל חורין: נכון, אתה צודק אדוני בעניינים האלה, אבל אני רוצה להזכיר, קודם כול את התכנים שאנחנו מכניסים לתוך מערכת החינוך לגבי תזונה בריאה, אנחנו מקווים שמשם זה ישפיע על התלמידים, ומעבר לזה אני רוצה להגיד, דיברו על זה שבסוף הכוח הוא הכיס, זאת אומרת מי שיכול להשפיע בסופו של דבר בשלב הזה עד שתהיינה תקנות שיאפשרו לנו להטיל עיצומים גם על בעלי קיוסקים ובעלי קפיטריות, בסוף זה מי שנותן את האישור לפעול בתוך מוסד החינוך, ואנחנו מקווים באמת שהתקנות יכנסו לתוקף במהרה בימנו ושיהיה לנו כוח.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל האורחים, גם לחיילים ולמפקדים על הנוכחות בוועדה.
יעקב מרגי: אני חושב שהחיילים ראו אמנם דיון לא סוער, לא כבד כל כך, על המזון הבריא בבתי הספר, אבל חוויתם תהליך עבודת ועדה בכנסת ביום שגרתי וקחו את זה אתכם וקחו את ההמלצות שלנו להצליח בחיים.
יעקב מרגי: יש לכם את כל האפשרויות.
יעקב מרגי: אין היום, ואני אומר לכם כמי שהיה בשנות ה-60'-70' תלמיד ביסודי.
יעקב מרגי: התגייסתי בשנת 78'.
יעקב מרגי: סיימתי את התיכון והתגייסתי.
יעקב מרגי: היום אפשר לומר, אין תלמיד, אפילו בוגר במדינת ישראל שירצה להתקדם, כולל באקדמיה, ולא יוכל לעשות את זה, ולא משנה מה הסיבה.
יעקב מרגי: אם זה כלכלית, אל תראו את זה הר גבוה.
יעקב מרגי: יש מנגנוני סיוע שאפשר להתגבר על המחסום הכלכלי.
יעקב מרגי: גם ביכולות הלימודיות, היום כבר מכירים בקשיים מסוימים.
יעקב מרגי: בתקופות שלנו זה לא היה.
יעקב מרגי: היום יודעים לסייע, יודעים ללוות, לכן אני אומר לכם, תנצלו את ההזדמנות הזאת.
יעקב מרגי: אל תראו שלוש שנים אקדמיה, ארבע שנים, כאיזה הר גבוה שלא ניתן.
יעקב מרגי: השנים עוברות ובסוף מסתכלים אחורה ורואים מה החמצנו.
יעקב מרגי: תנצלו את זה.
יעקב מרגי: הצבא נתן לכם הזדמנות לסיים תעודת גמר תיכונית, אל תספקו בה.
יעקב מרגי: תסיימו את זה בהצלחה, תעפילו הלאה.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה מצוקת המשרד והרשויות המקומיות לאכוף את מכירת המזון הבריא בגלל אי תקנת התקנות.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להביא את התקנות לכלל אישור בוועדה תוך גיבוש הסכמות עם חברי הכנסת המסתייגים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לקיים דיון מעמיק בדבר נחיצותם של המזנונים בבתי הספר בהתייחסות לסוגיות החברתיות והבריאותיות.
יעקב מרגי: אנחנו נקיים ישיבות מעקב בהמשך על ההתפתחות בסוגיה הזו.
יעקב מרגי: הנושא – פירוט בינוי 1,000 כיתות לימוד בירושלים ב-1 מיליארד ₪.
יעקב מרגי: אני אומר לכם למה זימנו את הדיון הזה.
יעקב מרגי: קודם כול כבוד הוא לנו שראש העיר מכבד את הוועדה בנוכחותו.
יעקב מרגי: גם אם הוא היה שולח לנו כל איש מקצוע מהעירייה.
יעקב מרגי: אני חושב שראש העיר שם את הסוגיה הזו של בינוי של בתי ספר, כיתות בירושלים.
יעקב מרגי: אני לא אטעה אם אומר, בראש סדרי העדיפויות שלו ואני חושב שזה מהלך נכון, חכם, צודק, כלכלי מכל הבחינות.
יעקב מרגי: אני לא זוכר את הסכומים המדויקים.
יעקב מרגי: לחשוב על זה שעיריית ירושלים משלמת שכירויות בשווי כ-100 מיליון ₪ - - -
ניר ברקת: ועוד 40 מיליון שיפוצים כל שנה על מבנים לא עירוניים.
יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר שהוא צריך להיעלם מן העולם.
יעקב מרגי: שוב, תוכנית כלכלית נכונה, אומץ נדיר במחוזותינו להיכנס למהלך כזה של הלוואה בסדר גודל של 1 מיליארד ₪.
יעקב מרגי: נכון שיהיה שיפוי של המשרד על חלק מזה.
יעקב מרגי: זימנו את הדיון כדי לראות מעבר לכותרות שלי, אין ספק שמשרד הפנים גם עשה מהלך לא מובן מאליו.
יעקב מרגי: שר הפנים, הרב אריה דרעי, אני חושב שהוא עשה מהלך גם לא מובן מאליו, באמת מהלך אמיץ וציבורי בקטע הזה, לאשר לעירייה כמו עיריית ירושלים מיליארד ₪ כדי שתוביל מהלך.
יעקב מרגי: אני חושב שזה שינוי תפיסה גדול.
יעקב מרגי: לי אין ספק כפי שאמרתי, שמשרד הפנים לא היה מאשר הלוואה כזו בלי שהייתה תוכנית סדורה ומסודרת.
יעקב מרגי: אני חייב לציין שחלק חשוב מזה שהיום הדיון נמצא כאן, זה בזכות ידידינו חבר הכנסת הרב מוזס שביקש באמת לראות איך זה בא לידי ביטוי, אז אני מציע אחרי דברי הפתיחה שלי לתת לראש העיר גם להציג את המצגת, גם לומר את דברו ונפתח דיון אחר כך, נשמע את משרדי הממשלה ואת האורחים שלנו.
ניר ברקת: תודה רבה כבוד היושב ראש, חברי כנסת נכבדים, סגן ראש העיר, צביקה, שנמצא איתנו כאן.
ניר ברקת: ברשותכם, אני רוצה להתחיל עם האתגר.
ניר ברקת: האתגר מדבר על כך שבירושלים נכון להיום חסרות לנו 4,000 כיתות לימוד תקניות לילדי ירושלים.
ניר ברקת: רק לסבר את סדר הגודל, תכפילו את זה בממוצע ב-25-30 ילד בכיתה, אנחנו מדברים על למעלה מ-100,000 תלמידים בירושלים שלומדים בכיתה לא תקנית.
ניר ברקת: אני לא יודע אם אתם מבינים את סדר הגודל של האתגר.
ניר ברקת: בתל אביב יש 50,000 תלמידים.
ניר ברקת: יש לנו פי שניים יותר תלמידים שאין להם כיתה תקנית והתופעה הזאת היא תופעה יחודית.
ניר ברקת: היא קיימת במקומות אחרים אבל היא ייחודית בהיקפים שלה לעיר ירושלים.
ניר ברקת: ממה היא נובעת?
ניר ברקת: היא נובעת מסדרה של כשלים אסטרטגיים מערכתיים של מדינת ישראל ועיריית ירושלים לדורותיה, אחד, היעדר תקצוב.
ניר ברקת: היום הגידול הטבעי בעיר ירושלים מחייב כ-185 כיתות חדשות כל שנה.
ניר ברקת: התקצוב בשנים קודמות היה סביב ה-80-90-100 והפער הזה הלך וגדל.
ניר ברקת: בעצם האחריות של המדינה היא לבנות את הכיתות במאה אחוז מהתקציב.
ניר ברקת: מה שאני עשיתי כראש עיר, התחלנו לתת פתרונות זמניים עד שיהיה לנו פתרון מלא לכיתות מלאות, והשכירויות צמחו בהיקפים עצומים.
ניר ברקת: אנחנו היום שוכרים כ-1,500 כיתות לימוד לצד בנייתן של מנ"דים לא מבוטלים שהיו בעבר, שיש לנו עדיין, ואני אמרתי שלזה אי אפשר יותר להסכים.
ניר ברקת: לפני ארבע שנים, אחרי שהבנתי שנה אחרי שנה שאנחנו מטורטרים בין האוצר לבין משרד החינוך, משרד החינוך אומר, ירושלים צריכה לקבל תקצוב בנפרד, משרד האוצר אומר, תקבלו את המנה שלכם מהפול של משרד החינוך, וככה ירושלים במקום לקבל יתרון, בעצם היה לה חסרון יחסית לערים אחרות והפערים האלה הלכו וגדלו.
ניר ברקת: אני הקמתי לפני ארבע שנים מנהלת כיתות לימוד.
ניר ברקת: באתי למנכ"ל ולחברי ההנהלה ואמרנו, חברים, אי אפשר להמשיך ככה.
ניר ברקת: חלק מהכשלים הם גם כשלי מערכת עיריית ירושלים שלא ידעה לבנות בהיקפים גדולים, גם כי לא היה תקציב וגם בירוקרטיות ולוגיסטיקות ומורכבות מאוד גדולה במזרח העיר, בחרדי וכו', והרמנו יכולות שלא היו לנו בעבר.
ניר ברקת: היום המערכת העירונית, מוביל אותה המנכ"ל ומנהל מנהל חינוך, אביב קינן שנמצא איתנו כאן, יחד עם חברת מוריה ומשכ"ל ומערכות נוספות.
ניר ברקת: הקיבולות שאנחנו יודעים היום להיכנס, לסדר גודל של 1,000 כיתות בשנה.
ניר ברקת: באנו ואמרנו שאם משרד החינוך לא יודע לתת לנו מענים ושולח אותנו לאוצר, והאוצר לא יודע לתת לנו מענים, שולח אותנו לחינוך, בואו נרים את זה, כי מסתבר שכלכלית אם אנחנו מקבלים מיליארד שקל מהבנקים, בסוף אנחנו יודעים לבנות יותר כיתות לימוד ולשלם פחות קרן וריבית מאשר שכירויות ולטובת עניין שיפוצים.
ניר ברקת: באנלוגיה אני אקח משכנתא, ניבנה בעצמנו במקום לשלם שכירויות בהיקפים יותר גבוהים.
ניר ברקת: התמה הזאת, בעצם בנינו מערכת שהיום יודעת, קיבלנו, ואני רוצה פה לנצל את המעמד הזה ולהודות לשר דרעי שהפגין באמת שאר רוח, נכנס לפרטים, כיוון שהבקשה שלנו לקבל מיליארד שקל מהבנקים היא לא בקשה סטנדרטית.
ניר ברקת: לא עשו את זה לפנינו.
ניר ברקת: נדרשנו להסתכל, לתת מענים מקצועיים למנכ"ל, למשרד הפנים ולכל הגופים.
ניר ברקת: משרד הפנים הוא הרגולטור שלנו, ואכן בסופו של דבר אושרה לנו הלוואה ואני מייד אתן לכם את התוצאה של ההלוואה, כי זה לא בדיוק רק 1,000 כיתות.
ניר ברקת: בעצם היום בניהול חכם של המשאב הזה אנחנו יודעים לפתח בשלוש-ארבע שנים הקרובות 2,200 כיתות לימוד שזו בשורה שאני מניח שאתם מסכימים איתי, מאוד חשובה.
ניר ברקת: בעצם מה עשינו?
ניר ברקת: התחלנו לעשות מיפוי של הרשאות שקיבלנו בעבר ופערים קטנים שיש לעיתים.
ניר ברקת: הרי משרד החינוך לא נותן את כל התקציב.
ניר ברקת: לצערנו הרב, ירושלים, גם בגלל הפקעות וגם בגלל הטופוגרפיה ובגלל הרבה מאוד סיבות, העלות של כיתת לימוד היא לא העלות שהמדינה יודעת לממן אותה ולכן נדרשת העירייה לעשות תמיד קצת השלמות בשביל לממש באופן איכותי את ההרשאות שאנחנו מקבלים, אז אנחנו בעצם לקחנו את המיליארד שקל ויש לנו פה מפה יפה.
ניר ברקת: הבאנו גם תצ"א גדולה.
ניר ברקת: אנחנו הכנו מפה והמפה הזו מראה את הדבר הבא, ועוד מעט אתם תקבלו את זה.
ניר ברקת: יש לנו גם דרך להראות לכם את זה בצורה מאוד אלגנטית.
ניר ברקת: מה שאתם רואים, כל הנקודות הללו זה תוכניות עבודה של עיריית ירושלים, כאשר אנחנו מדברים על שנת 2017-2018 בצבע ירוק, יש מעט שכאלה על המפה הזאת, אחרי זה 2019-2020 בצהוב ו-2020-2021 באדום.
ניר ברקת: בחלק מהמקרים, מה שנכנסים עכשיו לתכנון, אז זה לוקח טיפ-טיפה יותר זמן אבל זה בסדר, אנחנו נכנסים להפקעות, לתכנון, לביצוע ואנחנו יודעים לחלק את זה ברמת שכונה לפי נגזר, כשלכל נגזר, אפשר להסתכל על זה בחתך מגזרי, בחתך שנתי, בכל חתך שתרצו.
ניר ברקת: אני חייב לומר שהחברים בעיריית ירושלים, למען השקיפות שבעניין ובטח ישאלו אותי, כן, אוקיי, מה עושים במגזר הערבי?
ניר ברקת: מה עושים במגזר החרדי?
ניר ברקת: כל אחד רוצה לראות את טבלת הצדק של העיר ירושלים, אז במקום לנחש, אנחנו שמנו את זה באפליקציה.
ניר ברקת: כל אחד יוכל ללכת למחשבונצ'יק שלו, לסמרטפון שלו ולהסתכל על התוכנית הזאת.
<קריאה: כשר, כן?
ניר ברקת: כמובן.
ניר ברקת: גם לא כשר אפשר לראות את זה, לא רק בכשר, ולטובת העניין לראות איפה עיריית ירושלים מתכננת תכנון רב שנתי לבנות.
ניר ברקת: אני חייב לומר לכם שהדבר הזה מייצר לנו כמה דיבידנדים.
ניר ברקת: ראשית, הורים ומנהיגי ציבור יכולים להרים משקפת ולראות.
ניר ברקת: הרי לבנות כיתת לימוד, היא לא נוחתת מהשמיים כמו בית המקדש השלישי, אלא ברור שצריך פה לוח זמנים, ומה שאנחנו שמים כאן היא התוכנית העקרונות של עיריית ירושלים לבנייה.
ניר ברקת: היום זה כבר מתוקצב תודה לאל ואנחנו יצאנו לדרך.
ניר ברקת: זה מייצר עוד בשורה.
ניר ברקת: למשל, בשכונות שבהן היה קצת מתחים, שכונות מעורבות ומקומות נוספים, אז אנחנו בעצם שמים בשקיפות היכן אנחנו מתכוונים לבנות, ועל זה אם יש לאנשים הערות, ויש הערות, במטותא, שלא תגידו שלא שמנו את זה בשקיפות מבעוד מועד, הנה התכנון הראשוני.
ניר ברקת: אנחנו מבקשים לשמוע למי יש השגות, ממגזר א', ממגזר ב', כי אנחנו פתוחים וקשובים.
ניר ברקת: אדוני היושב ראש, דע לך שהתוכנית הזאת מקטינה לחצים בירושלים, מקטינה מתחים בין המגזרים וזה דיבידנד נוסף.
יעקב מרגי: כי הם רואים הכול, הם יודעים.
ניר ברקת: הכול, הנה חברים.
ניר ברקת: אף אחד שלא יגיד שלא אמרנו.
ניר ברקת: אני כבר שמעתי על התוכנית הזאת, לאנשים יש הערה, רוצים אולי פה, רוצים שם.
ניר ברקת: מצוין, על הכיפק, ראו בזה כטיוטת עבודה, אלה תוכניות העבודה של העירייה.
ניר ברקת: פתאום נקבל קצת יותר הרשאות?
ניר ברקת: יופי, מייד ניקח את ההרשאות ויכול להיות שאת המשאבים הגמישים של עיריית ירושלים נשקיע טיפה שונה, ולכן אנחנו קוראים לזה תוכנית עבודה מתגלגלת שנותנת לנו מענים אסטרטגים.
יעקב מרגי: יש לזה ממשק עם משרד החינוך?
ניר ברקת: אביב, אתה רוצה אולי להרחיב על הקשר עם המשרד?
<אביב קינן: ממשק טכני אין לגבי האפליקציה.
יעקב מרגי: תהליך הבנייה, האישור.
<אביב קינן: שמי אביב קינן, ראש מנהל חינוך בירושלים.
<אביב קינן: כל התהליך של הכיתות הוא תהליך שעובר דרך משרד החינוך.
<אביב קינן: גם היום בעצם 2,000 הכיתות האלה הן כיתות או שכבר הוקמו בהכרה לצורך או לחילופין יושבים עכשיו לבדיקה במשרד החינוך להכרה בצורך.
<אביב קינן: זה עובר פרוצדורה.
יעקב מרגי: אוקיי, ניר.
ניר ברקת: זהו, אז עכשיו אפשר לראות טבלה מסכמת.
ניר ברקת: סל ההרשאות, אפשר להסתכל על זה בחתך של כיתות לימוד לפי מגזרים, לפי שנים.
ניר ברקת: זה יישאר פה ומי שירצה יוכל לעיין ולשאול שאלות.
ניר ברקת: בקרוב מאוד נוציא את גם כן ברמת אפליקציה.
<צביקה כהן: צביקה כהן, מחזיק תיק חינוך חרדי בירושלים.
<צביקה כהן: בדרך כלל אנחנו נמצאים בוועדה בדיונים בנושאים קצת מורכבים, קשים, לא נעימים.
<צביקה כהן: היום בעצם זה דיון של ברכה ושל שמחה.
<צביקה כהן: אני לא אשכח את הדיון שאתה, אדוני היושב ראש, קידמת לפני כחצי שנה בנושא הזה ועל כך תבורך.
<צביקה כהן: כפי שהוזכר קודם, שר הפנים וגם ראש העיר, שני אישים אמיצים מאוד, לקחו על עצמם את המטרה הגדולה הזו בירושלים, מיליארד שקל, וזה בעצם חלק מהתוכנית.
<צביקה כהן: אני חושב שזו באמת בשורה לירושלים.
<צביקה כהן: אני מניח שהרבה ילמדו עוד על התהליך הזה.
<צביקה כהן: אני רוצה לנגוע ברשותך בנקודות קטנות.
<צביקה כהן: א', צריך לדעת וללמוד מדוע הגענו הלום, איך בעצם הפער הגדול הזה בירושלים.
<צביקה כהן: אחרי שנבין את הדבר הזה, אני חושב, לשאול שאלה נוספת.
<צביקה כהן: משרד החינוך, כשמאפשר סוף סוף את אותן הרשאות בינוי, מדוע הוא לא משלים אותן?
<צביקה כהן: איך יכול להיות שאנחנו מכספי עיריית ירושלים, כיום אחרי אישור משרד הפנים, צריכים לשלם עוד כסף על השלמת כיתות שקיבלנו בעבר?
<צביקה כהן: אותה הרשאה שקיבלנו ממשרד החינוך, היא הרי צריכה להשלים את הכיתה הזו.
<צביקה כהן: אין שום סיבה בעולם שעיריית ירושלים בכספה שלה, שהיא לוקחת אותו גם בהלוואה, צריכה להשלים את אותן כיתות.
<צביקה כהן: הדבר האחרון שחשוב להזכיר, מאחר ואדוני שאל לפני דקה האם יש ממשק למשרד החינוך, והתשובה היא כן, זאת אומרת שמשרד החינוך הוא זה שצריך להחזיר את ההלוואה הזו.
<צביקה כהן: אין שום עניין או סיבה בעולם שמשרד החינוך הוא זה שהוביל אותנו לשם והוא זה שכבר מוציא סוף סוף את אותן הרשאות, מוציא אותן לא בצורה מושלמת.
<צביקה כהן: אין שום סיבה בעולם שעיריית ירושלים, אדון ראש עיריית ירושלים, תצטרך בסוף גם להחזיר את ההלוואה הזו.
<צביקה כהן: עצם הרעיון שהוא עשה את המהלך הזה באומץ רב, אני הזכרתי קודם, גם ראש העיר וגם שר הפנים עשו פה מהלך באומץ רב, שום סיבה בעולם יכולה להירשם בעניין הזה, כי עיריית ירושלים לא צריכה להחזיר את ההלוואה הזאת, כי זה חוב מדינה לעיר ירושלים, לילדי ירושלים.
<צביקה כהן: תודה רבה.
ניר ברקת: אני רוצה טיפה לחדד.
ניר ברקת: כשהמדינה לא בונה, כל 1,000 כיתות שהיא לא בונה, היא בעצם מרוויחה את הריבית מאי הבנייה.
ניר ברקת: בפועל עיריית ירושלים כשלא ניבנה, אנחנו שוכרים על חשבון משלם המיסים הירושלמי.
ניר ברקת: תראה את האבסורד.
ניר ברקת: בעצם אנחנו מלווים להם כסף.
ניר ברקת: אנחנו מממנים במקום המדינה, שכירויות.
ניר ברקת: עכשיו אנחנו הולכים לבנות, אז השנה אנחנו נשלם 35 מיליון שקל החזרי ריבית, בשנה הבאה זה כבר יהיה 90 מיליון שקל על כיתות הלימוד שאנחנו בונים.
ניר ברקת: עכשיו נשאלת השאלה מי צריך לממן את כיתות הלימוד, מי צריך לממן את השכירויות?
ניר ברקת: זה כמובן קשור לאתגר יותר גדול שיש לעיר ירושלים, זה היעדר תקצוב ראוי עם סל שירותים נחות יחסית לממוצע ארצי, יחסית לערים דומות.
ניר ברקת: על זה אתם יודעים שאנחנו מנהלים מאבק במקביל או בנפרד או בתוספת, איך שתרצו לקרוא לזה, אבל מה שצביקה אומר שמאוד מקומם את תושבי ירושלים, זה אוקיי, זה לא עבד, עכשיו אנחנו כן בונים, מי מממן?
ניר ברקת: טרם נסגר מי מממן את זה.
ניר ברקת: נכון להיום זו ארנונה שתושבי ירושלמים מממנים את זה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מוזס, יוזם הדיון.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, תודה רבה.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני ראש העיר, ללא ספק עשית דבר גדול.
מנחם אליעזר מוזס: כבר שמעתי מראשי ערים אחרות, שכבר לומדים את הדגם שלך ורוצים להעתיק את זה לעירם.
מנחם אליעזר מוזס: תראה, זה אבסורד מה שהיה כאן.
מנחם אליעזר מוזס: בשנה הקודמת תקצוב של משרד החינוך לעיריית ירושלים עבור מוסדות חינוך היו בדיוק 60 כיתות.
מנחם אליעזר מוזס: אתה מאשר את זה?
ניר ברקת: הם אמרו את זה.
ניר ברקת: עכשיו תודה לאל זה גדל.
מנחם אליעזר מוזס: זה היה בדיון הקודם, 60 כיתות יצא דרך הקריטריונים השונים והמשונים, שזה הביא לעיריית ירושלים סך הכול ממשרד החינוך 60 כיתות.
מנחם אליעזר מוזס: זה היה צורך השעה.
מנחם אליעזר מוזס: באמת תודה לראש העיר שיזם.
מנחם אליעזר מוזס: אני זוכר שישבת כאן, אני יכול לומר במרכאות, התחננת, תאשרו לי את זה, לאשר לך את המיליארד שקל.
מנחם אליעזר מוזס: נדמה לי שרצית שני מיליארד שקל אבל זה יהיה בעזרת השם.
ניר ברקת: בעזרת השם בעוד שנה וחצי.
מנחם אליעזר מוזס: מה מבחינת השטחים והמגרשים, הזמינות?
מנחם אליעזר מוזס: איפה אנחנו עומדים עם זה?
מנחם אליעזר מוזס: אני מכיר שכונות שאני לא יודע מאיפה אתה תגרד את המגרש להקים שם.
מנחם אליעזר מוזס: שכונות חדשות, מילא, אבל השכונות הוותיקות, מה אתה חושב לעשות?
מנחם אליעזר מוזס: אני הצעתי כבר בישיבה הקודמת בנושא הזה ללכת על המודל האמריקאי.
מנחם אליעזר מוזס: אתה ביקרת פעם בקוני איילנד?
מנחם אליעזר מוזס: אז אם אתה מגיע לשם, אתה רואה בניינים ענקיים, בתי ספר של עשר קומות בגלל מצוקת המגרש.
מנחם אליעזר מוזס: למה אי אפשר גם ליישם את הדברים האלה?
ניר ברקת: התשובה היא פשוטה.
ניר ברקת: אנחנו יודעים לבנות היום, ממומן, 830 כיתות במגזר הערבי, 825 כיתות במגזר החרדי וכ-525 בכללי.
יעקב מרגי: על קרקע זמינה.
ניר ברקת: על קרקע זמינה.
מנחם אליעזר מוזס: אבל איפה הקרקע הזמינה?
יעקב מרגי: יש לו.
ניר ברקת: הנה, מופיע על המפה.
ניר ברקת: מופיע איפה התכנון.
מנחם אליעזר מוזס: השאלה השנייה, מי המבצע?
מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע שהביצוע זה אחד הדברים הקובעים ביותר.
מנחם אליעזר מוזס: אם אתה מוציא לפעמים לאיזה קבלן, הוא בא באמצע, חסר לי כסף והריבית ומה קורה עם הדברים האלו.
מנחם אליעזר מוזס: פתאום אתה רואה שהוא הפסיק את הבינוי באמצע ויש לנו הרבה דוגמאות לזה.
מנחם אליעזר מוזס: הייתי פעם במשרד החינוך שאמרו שאחת הסיבות המרכזיות שהיו אז, שלא הספיקו כי הקבלנים פתאום נעצרו, אמרו, לא קיבלנו מספיק כסף, הרשות לא נתנה לי את הביטוח, את התוספת.
מנחם אליעזר מוזס: הדבר השלישי, סדר העדיפות צריך להיות לפי עומק אי התקניות של המוסד.
מנחם אליעזר מוזס: אם אתה רואה היום מוסדות, ואני אראה לכם, בקרוואנים, שלומדים במצב שעדיין לא חורף לצערנו הרב, מגיע החורף אז ממש נוזל מים בפנים וממש יושבים עם ניילונים על הראש.
מנחם אליעזר מוזס: קרוואן של המנהלת שכל העבודה של התלמידות, כל המבחנים הלכו לאיבוד בגלל הגשם השוטף ומה שקרה שם.
מנחם אליעזר מוזס: סדר העדיפות צריך להיות עומק אי התקניות והדבר הזה, האם נלקח בחשבון?
מנחם אליעזר מוזס: בסוף אני גם רוצה להודות לשר הפנים, אני מבקש שתמסור לו.
יעקב מרגי: בפרוטוקול רשום ואני אמסור לו גם כן.
חנין זועבי: אוקיי, אז אני אקח את המשפט האחרון.
חנין זועבי: סדר העדיפויות של בניית כיתות לימוד צריך להיות מותאם לעומק אי הצדק.
חנין זועבי: כאשר אנחנו מדברים על 1,900 כיתות חסרות בירושלים המזרחית ו-1,400 כיתות חסרות במגזר החרדי, אז צריכים להשקיע את רוב ההלוואה ורוב התוכנית לסגירת הפערים.
חנין זועבי: מה התוכנית הזאת עושה?
חנין זועבי: היא בונה את כל המחסור.
חנין זועבי: היא סוגרת את כל המחסור במגזר הלא ערבי והלא חרדי.
חנין זועבי: היא בונה 500 מתוך מחסור של 500, אז התוכנית הזאת מאוד טובה למגזר הלא חרדי, לא ערבי.
חנין זועבי: היא סוגרת את הכול, אבל היא סוגרת 40% מהמחסור בכיתות החרדיות ו-38% מהמחסור בכיתות הערביות.
חנין זועבי: מתוך מחסור של 1,400 כיתות חסרות במגזר החרדי, התוכנית הזאת אמורה לבנות 825, אז זה כמעט 40%, ומתוך מחסור של 1,900 היא בונה במגזר הערבי 830, אז מה היא עושה אדוני היושב ראש?
חנין זועבי: בחישוב מתמטי היא מגדילה את הפערים.
חנין זועבי: נכון, היא בונה בשלושת המגזרים, אבל כאשר אתה בונה מאה אחוז, סוגר צורך במגזר אחד ו-40% אתה סוגר במגזר הערבי והחרדי, אתה מגדיל את הפערים, אז החלוקה הזאת לא קשורה לא במחסור, היא לא מותאמת למחסור, היא לא מותאמת לצורך, היא לא מותאמת לסגירת פערים, היא מותאמת לעניינים ולשיקולים אחרים והיא מעמיקה את אי הצדק גם כאשר היא בונה בירושלים המזרחית, אבל היא בונה הרבה פחות מאשר היא בונה במגזר הכללי.
יעקב מרגי: צבי שמחה.
<צבי-חנן שמחה: שלום, אני צבי שמחה מארגון ההורים מערכת החינוך בירושלים.
<צבי-חנן שמחה: כבוד היושב ראש, אדוני ראש העיר, חברי כנסת נכבדים, כשאנחנו יצאנו לבג"צ על בינוי כיתות, אנחנו ראינו את המצב בדיוק כפי שמתואר כאן, אני לא רוצה לחזור כי אנחנו בישיבה חצי חגיגית, הילדים שיש להם והילדים גם שאין להם.
חנין זועבי: זה לא חצי.
<צבי-חנן שמחה: בסדר.
<צבי-חנן שמחה: אנחנו ראינו גם את המשפחות שרוצות לשלוח את הילדים לבתי ספר, שהתייאשו מלרשום, וגם כאלה שכן שולחים והמצב שם מאוד גרוע.
<צבי-חנן שמחה: דיברנו פה על 4,000 כיתות והסיבה שאני אומר חצי חגיגי, זה בדיוק כאשר מדובר על חוסר של 4,000 כיתות כשאנחנו מדברים כאן על סגירה אחרי באמת פעולה שראויה לשבח גם מטעם העירייה, ראש העיר והמנכ"ל והמנהלת שקמה וגם מטעם השר דרעי שהיה לו את האומץ לאשר דבר שאין לו תקדים, ובהחלט אנחנו מודים לכל מי שעשה.
<צבי-חנן שמחה: אנחנו בהחלט זוכרים שיש לנו עוד הרבה להשלים.
<צבי-חנן שמחה: חברת הכנסת זועבי, את צודקת שבאמת יש עוד הרבה חוסר ויש עוד הרבה מכשולים ובהחלט אנחנו לא מסירים את המאבק שלנו למען כל ילדי ירושלים באשר הם.
יעקב מרגי: אני חושב שהוועדה הזו קיימה, אולי זה הדיון הרביעי או החמישי בסוגיית בינוי כיתות הן במזרח העיר והן בכלל בירושלים.
יעקב מרגי: אני חושב שלאורך כל הדרך עיריית ירושלים הושיטה יד.
יעקב מרגי: היו מגבלות.
יעקב מרגי: אני חושב שלצמצם מעל 50% מהפער של חמישים שנה, שעושים בארבע שנים, אני מדבר על ביצוע, זו יומרה, הלוואי ונעמוד בה.
יעקב מרגי: אנחנו לא הולכים לשבת בשקט.
יעקב מרגי: לא יודע מה החלומות של ראש העיר, אבל בואו לא ניכנס לזה כאן.
יעקב מרגי: מאמין שמייד מסיימים את המנה הזו, מתחילים מנה הבאה.
ניר ברקת: ברור.
יעקב מרגי: עיר עמים, תציגי את עצמך בבקשה.
<אשרת מימון: עורכת דין אשרת מימון, מנהלת פיתוח מדיניות בעיר עמים.
<אשרת מימון: אני גם מברכת על הבנייה אחרי הרבה שנים של גידול מאוד רחב במחסור.
<אשרת מימון: אני כן מציעה מדד מתמטי שכן יכנס לבנייה, כי כרגע כמו שחברת הכנסת זועבי אמרה, מכיוון שהקריטריון כמו שאתם אומרים הוא על פי הרשאות, אז אני לא רואה כאן קריטריון מתמטי, והקריטריון המתמטי היה מחייב חלוקה אחרת.
<אשרת מימון: אני חושבת שאתם גם מבינים.
יעקב מרגי: ראש העיר יתייחס לזה בהמשך.
<אשרת מימון: אז אני כן חושבת שלאור העובדה שידוע שהמחסור במגזר הערבי נובע מהקצאת קרקעות נמוכה מאוד למבני ציבור, זה חייב להיות כרוך גם באיזשהו שינוי יעוד ובעבודה יזומה לחיפוש קרקעות, כי יש קרקעות אדמה, רק לא מתוכננות כראוי באופן שוויוני למגזר הערבי.
<אשרת מימון: דבר נוסף שאני הייתי מבקשת לקבל זה סדר הזמנים, על פי כמה שנים נפרסת הבנייה הזאת.
<אשרת מימון: על פי מה שמופיע כרגע, אני חוששת שכן ההקצאות והמינונים במגזר הערבי צריכים להשתנות.
יעקב מרגי: אני מקווה שהתהליכים הם אובייקטיביים, אבל נשמע את ראש העיר.
<אשרת מימון: אני חושבת שכשיש אפליה, הם לא אמורים להיות אובייקטיביים, הם אמורים להיות פר האפליה הספציפית.
יעקב מרגי: נשמע את ראש העיר.
יעקב מרגי: משרד החינוך, גנאדי.
<גנאדי קמנצקי: אני גנאדי קמנצקי, מנהל אגף בכיר מיפוי ותכנון.
<גנאדי קמנצקי: מהלך חדשני פעם ראשונה ואני ממש מוריד את הכובע בפני חשיבה אסטרטגית פורצת סטנדרטים וכן הלאה.
<גנאדי קמנצקי: כמה מילים למה זה נוצר.
<גנאדי קמנצקי: זה נוצר משתי סיבות עיקריות: סיבה אחת זה גובה התקציב שמשרד החינוך מקבל למטרה הזאת.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו לא גוף כלכלי, אנחנו באים עם דרישה מסוימת, מקבלים - - -
יעקב מרגי: ירושלים היא לא בן יחיד.
<גנאדי קמנצקי: כן, זאת סיבה אחת.
<גנאדי קמנצקי: סיבה שנייה זה חוסר ביצוע בעיריית ירושלים בשנים הקודמות.
<גנאדי קמנצקי: כשאנחנו נותנים כסף, אם לתת לרשות שאנחנו יודעים בסבירות גבוהה שזה לא יבוצע או לתת לרשות שיודעת לבצע, אנחנו מעדיפים לתת לרשות אחרת.
<גנאדי קמנצקי: כרגע אנחנו רואים איזשהו שינוי מסוים ועובדה שהשנה 200 כיתות כבר קיבלו.
<גנאדי קמנצקי: לתת יותר זה לפגוע במישהו אחר.
יעקב מרגי: ה-60 עלה ל-200?
יעקב מרגי: שינוי מבורך.
<אשרת מימון: באיזה פילוח?
יעקב מרגי: הפילוח, זה העירייה תענה לך.
<גנאדי קמנצקי: למגזר הערבי יש יתרון שאין לאף מגזר אחר, שאני תיכף אגיד אותו.
<גנאדי קמנצקי: זה מה שאנחנו יכולים לתת כרגע.
<גנאדי קמנצקי: לגבי התקדמות של התחתית, כמו שאביב אמר, שאנחנו מבקשים שהכול יהיה מתואם איתנו, הכרה בצורך, פרוגרמה, תוכנית אדריכלית, זה לטובת כולם.
<גנאדי קמנצקי: העירייה מסכימה לזה, אז אני מאמין שכך יתקדם.
<גנאדי קמנצקי: לגבי המגזר הערבי, יש רק מגזר אחד במדינת ישראל, זה מזרח ירושלים שמקבל תקציב מחוץ לקריטריונים.
<גנאדי קמנצקי: אין קריטריונים במגזר ירושלים.
יעקב מרגי: תקשיבי לזה טוב, גבירתי.
<אשרת מימון: אני יודעת את זה מהבג"צים.
<גנאדי קמנצקי: ברגע שפרוייקט מוכן לתקצוב, אנחנו נכנסים ומממנים אותו, אז זה חריג, כמעט לא קיים.
<גנאדי קמנצקי: דרך אגב, גם למגזר הבדואי.
<גנאדי קמנצקי: ליהודים, באף מגזר זה לא קיים שאין קריטריונים.
<גנאדי קמנצקי: ברגע שפרוייקט מוכן לתקצוב, הוא ממומן באופן מיידי מבחינתנו.
יעקב מרגי: הקריטריון היחיד, שהפרוייקט יהיה מוכן לביצוע.
<גנאדי קמנצקי: בדיוק, וזה כלל ברזל כמובן.
חנין זועבי: אין קריטריונים לאיזה פרוייקט?
חנין זועבי: אם יהיו מוכנים לביצוע, אז יש קריטריונים, למה הפרוייקט הזה כן מוכן לביצוע ולמה הפרוייקט הזה לא מוכן לביצוע.
יעקב מרגי: לא קריטריון, זו מציאות בעייתית.
<אשרת מימון: לא, הוא צודק שהבעיה בעירייה - - -
חנין זועבי: יש מציאות שגם העירייה אחראית עליה.
<גנאדי קמנצקי: אני מדבר מטעם משרד החינוך.
<גנאדי קמנצקי: אני גם יודע שהעירייה עושה מאמצים גדולים מאוד לשחרר קרקע למזרח ירושלים, אבל העירייה תדבר על זה אם תחשוב לנכון.
<גנאדי קמנצקי: מבחינת התוכנית הזאת, אנחנו ניתן עדיפות לפרוייקטים של ירושלים מכיוון שהמקור התקציבי קיים.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו ניתן קדימות לבדיקת מסמכי קרקע בתוכניות אדריכליות על מנת לשחרר כמה שיותר מהר.
<גנאדי קמנצקי: לגבי החזר ההלוואה.
<גנאדי קמנצקי: בהתאם לקריטריונים אנחנו נשחרר.
<גנאדי קמנצקי: יהיה200?
<גנאדי קמנצקי: תקבלו 200.
<גנאדי קמנצקי: הקריטריונים יאפשרו 300?
<גנאדי קמנצקי: תקבלו 300, בהתאם לקריטריונים.
יעקב מרגי: בגלל שיש זמינות תקציבית לכך, לו יצויר בתוכנית העבודה שלכם מול כלל מדינת ישראל והצרכים, יש תת התחייבות.
יעקב מרגי: אתם מחויבים לפי התחייבות.
יעקב מרגי: בוא נאמר שב-2017 לא תנצלו את כל התקציב, יש מציאות שמאחר ועיריית ירושלים הולכת לפרוייקט ענק, 200 זה אפילו לא 10% מהפרוייקט, אתם בנויים לקבל החלטות, נשאר לנו עוד 50 כיתות, 40 כיתות, 30 כיתות שלא מנוצלים, להעביר.
יעקב מרגי: יש דרך כזו?
<גנאדי קמנצקי: לא, אין דרך כזו.
<גנאדי קמנצקי: קודם כול, כל הכיתות מחולקות ויש תור וכולם מחכים לזה.
<גנאדי קמנצקי: נגיד רשות לא מבצעת, נגיד עיריית ירושלים, יש לה הרשאה, לקחת הרשאה - - -
יעקב מרגי: לא דיברתי על לקחת הרשאה.
יעקב מרגי: לא התחייבות.
יעקב מרגי: התחייבות שלטונית היא התחייבות.
<גנאדי קמנצקי: ההיפך.
מנחם אליעזר מוזס: אני זוכר שכשהייתי סגן שר החינוך, הייתה החלטה, מכיוון שאין קרקעות במזרח ירושלים, היה נדמה לי בג"צ שחייבו אותנו לרכוש קרקעות פרטיות להקמת בתי ספר בסכום של 600 מיליון ₪.
יעקב מרגי: זה קשור לקשיים אובייקטיביים.
יעקב מרגי: לפני שאני מעביר להתייחסויות לראש העיר, מישהו רוצה להתייחס?
יוסף ג'בארין: כפי שאתה יודע כבוד היושב ראש, זה נושא שמלווה אותנו מאז שהתחלנו את הקדנציה הזו מלפני שנתיים וחצי, ועד עכשיו אני לא רואה שיש פריצת דרך.
יוסף ג'בארין: אני אומר שאין פריצת דרך ברמה המשמעותית.
יוסף ג'בארין: אגב, יש החלטת בג"צ שאני לא יודע עד כמה אם בכלל היא כיום מיושמת, שמשפחות יכולות היום לדרוש החזר ממשרד החינוך של שכר הלימוד שהם משלמים בבתי הספר הפרטיים בגלל היעדר מקומות בבתי הספר הרשמיים.
יוסף ג'בארין: יש כבר יישום או שעדיין לא הגענו לשם?
יעקב מרגי: השמיים היו נופלים.
יוסף ג'בארין: כי יכול להיות שדווקא אם מגיעים לשם, אז יהיו חייבים לראות שהדברים באמת מתקדמים בשטח.
יוסף ג'בארין: זו הייתה החלטה תקדימית ואני מודע לה.
יוסף ג'בארין: משפחות משלמות, 12,000-13,000 שקלים בבתי הספר לא בגלל היעדר במקומות האחרים.
מנחם אליעזר מוזס: יש סיכוי במגזר החרדי גם כן לקבל בחזרה, אם כן.
מנחם אליעזר מוזס: גם בבתי הספר הפרטיים לומדים.
יוסף ג'בארין: אני לא יודע אם זה היה בבג"צ אבל בטח שאני בעד.
מירב בן ארי: למה צריך הצעת חוק?
יעקב מרגי: כי זה מובן מאליו.
יוסף ג'בארין: למה צריך לדחות את זה?