GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אתם שומעים את הקולות, רואים את הדיון.
יעקב מרגי: זה יחייב אתכם לשדד מערכות ואם צריך, לא לרענן נהלים, כנראה אין בישן משהו שמדבר על הנושאים האלה.
יעקב מרגי: אם כן, תתקנו אותי.
מיכל רוזין: מול כל תנועות הנוער.
יעקב מרגי: ודאי, ודאי, לאו דווקא "הצופים", אני חושב שזה יהיה בתקנון.
יעקב מרגי: אני חושב שצריכה להיות תקינה.
יעקב מרגי: צריכה להיות תקינה מכך וכך סניפים וכך וכך חניכים, ממונים על הטרדות מיניות.
יעקב מרגי: אנחנו אלופים בלהטיל את זה על כל מיני גופים.
יעקב מרגי: זה מקום פוטנציאלי.
יעקב מרגי: סליחה, נכון שאנחנו לא מתירים לאף אחד, שלא יובן מכאן שכיוון שזה מקום פוטנציאלי יש יותר.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם בכלל עושים סדנאות או הדרכות.
<מרים שלר: זה יהיה נחמד אם זה יהיה גם בבתי הספר.
יעקב מרגי: סליחה, מי הדוברת?
<מרים שלר: אני מנהלת את מרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.
יעקב מרגי: אני אתן לך לדבר, אני יודע שיש לך מה לומר.
יעקב מרגי: משרד החינוך, זה מה שאני רוצה לצאת עם הדיון הזה מכם.
יעקב מרגי: תנועת נוער שלא תעמוד בכללים האלה, או ארגון נוער שלא יעמוד בתנאים או בכללים האלה לא יקבל תקצוב, לא יקבל אישור, לא יקבל הכרה בכלל.
יעקב מרגי: אנחנו קנאים לא לפתוח תנועות נוער חדשות כי אנחנו רואים את זה כנבחרת כלשהי, אבל עם כל הכבוד אי אפשר לאפשר התנהגות כזאת.
יעקב מרגי: יושב כאן ומתחפר אחרי נהלים.
<שנית פנחסי הראל: עורכת דין שנית הראל מהלשכה המשפטית של משרד החינוך - - -
איילת נחמיאס ורבין: זה כמו - - - קודם כל מדברת הלשכה המשפטית.
איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב ראש, בקשה לי אליך ואני ראיתי את - - -
יעקב מרגי: שמעתי את ההערה שלך, נקודה.
<שנית פנחסי הראל: הסיבה שאני מדברת היא רק מפני שאדוני הציע שאנחנו נתקן איזה מבחן תמיכה.
יעקב מרגי: כן, אם היית מתאפקת, זה מה שהייתי עונה לאיילת.
תמר זנדברג: לא, זה לא נגדך.
<שנית פנחסי הראל: קודם כול אי אפשר לפתוח את ההתייחסות של משרד החינוך בלי להגיד אמירה ברורה וחד-משמעית נגד התופעה הפסולה והנפסדת הזאת, ואני אומרת את זה כיועצת משפטית, כאישה וכאימא לשלוש בנות ששתיים מהן, אגב, חברות בתנועות נוער.
<שנית פנחסי הראל: בעקבות הדברים שאמר אדוני, אנחנו נעשה שני דברים.
<שנית פנחסי הראל: האחד, אנחנו נבחן תיקוןל מבחן התמיכה לתנועות הנוער ואיזה שהיא התייחסות, אולי מבחינת בעלי תפקידים, כמו שעלה כאן בדיון, לחייב את תנועות הנוער.
<שנית פנחסי הראל: אני רק מזכירה שבכל זאת מדובר, המסגרת המשפטית היא תמיכה בגופים שהם נתמכים לפי סעיף 3א' לחוק - - -
יעקב מרגי: עומדת למדינה הזכות לתמוך בגופים כראות עיניה, כמובן בשוויוניות וזה, ואם המדינה חושבת שצריכה להיות הגנה על חניכות וחניכים מפני מטרידנים כלשהם, אני חושב שזה צריך לבוא - - - ואם תנועת הנוער לא עומדת באמות מידה ש - - - אנחנו עושים תווי תקן ירוק לזה ותווי תקן - - - במה שקשור לילדים שלנו שאנחנו יודעים להעתיר עליהם תארים הכי רגישיםף היהלום שבכתר וכו', אנחנו משחררים הכול בלי בדיקה.
יעקב מרגי: אז עומדת לרשות המדינה למרות שזה במבחני תמיכה ללא תקצוב.
<שנית פנחסי הראל: לא, אז לכן אני אומרת, הכלי הוא באמת תיקון מבחן התמיכה והכנסת פרמטרים שיתייחסו במסגרת הליך ההכרה.
יעקב מרגי: תנועות נוער מקבלות רישיון?
<שנית פנחסי הראל: לא.
<שנית פנחסי הראל: הן מקבלות הכרה כתנועת נוער על פי פרמטרים - - -
יעקב מרגי: וזה פעם אחת בחיים או שזה חוזר על עצמו?
אילן גילאון: אני מוכרח לומר שזה נשמע די מזעזע.
אילן גילאון: מה זאת אומרת, תנועת נוער שמטרידה מינית לא יקבלו תקציב?
יעקב מרגי: היא לא תתקיים.
יעקב מרגי: זו השאלה הבאה שלי.
יעקב מרגי: גבירתי, אנחנו מנהלים דיון ואני רוצה שהדברים יישמעו.
יעקב מרגי: לא לחינם אילן התפרץ, אבל זה ההמשך שלי.
יעקב מרגי: ההכרה היא חד-פעמית?
<שנית פנחסי הראל: לא, ההכרה היא לא חד-פעמית וההכרה היא גם תנאי לקבלת תמיכה.
<שנית פנחסי הראל: זאת אומרת ברגע שתנועת נוער לא עומדת בתנאי ההכרה היא גם לא יכולה - - -
יעקב מרגי: התמיכה זה קו ישר עם ההכרה?
<שנית פנחסי הראל: התנאי הראשון ל - - - היא באמת הליך של הכרה שנמצא בתוך המבחנים עם פרמטרים מאוד מאוד ברורים.
אילן גילאון: אם זה הנורמות של משרד החינוך אז לא בכדי מה שמתרחש.
יעקב מרגי: גבירתי, לו יצויר שאני הקמתי בשנת 1970, כשעוד המדינה הכירה ונתנה למיוחסות שבהן את ההכרה של תנועת נוער, יש לי את הדוד מאמריקה, הדוד סם, אני לא צריך מהמדינה כלום, את לא תכירי בי כתנועת נוער?
יעקב מרגי: זה הפועל יוצא מההבהרה שלך.
<שנית פנחסי הראל: לא, המבחנים הם מבחנים של תמיכה שהיא תמיכה כספית בסופו של דבר.
<שנית פנחסי הראל: אין הליך של הכרה בתנועת נוער מנותק מהקשר.
<שנית פנחסי הראל: אין דבר כזה.
יעקב מרגי: זאת אומרת אם אני הקמתי תנועת נוער, ולא רוצה מהמדינה שקל, אני קורא לעצמי, זה אפשרי, ולהתחיל לרשום - - -
מירב בן ארי: זה ארגון נוער.
<שנית פנחסי הראל: גם ארגון נוער זה גוף נתמך.
<שנית פנחסי הראל: אם מחר בבוקר רוצה חבורת אנשים לקרוא לעצמה תנועת נוער - - -
יעקב מרגי: אני חותר למקום אחר.
יעקב מרגי: מחר, מחרתיים אני מכנס חניכים, בלי בקרה, בלי הכרה, בלי פיקוח.
<שנית פנחסי הראל: אתה יכול לעשות את זה.
יעקב מרגי: זה מה שרציתי להבין.
יעקב מרגי: תודה, אני קיבלתי את זה וזו גם נקודה בסיכום.
יעקב מרגי: מאחר שהשעון שלנו לא דומה לשעון של משרד החינוך, של משרדי הממשלה בכלל, גם בסיכום אני אקצוב לכם את זה בזמן תחום.
יעקב מרגי: גבירתי, תציגי את עצמך.
<מרים שלר: מרים שלר, מנהלת מרכז סיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית בתל-אביב.
<מרים שלר: קודם כול אני רוצה להגיד תודה רבה לנערות ולהורים האמיצים מאוד שבאו לפה עם כל מה שיש לכם.
<מרים שלר: אנחנו יודעות כמה זה קשה לבוא ולספר סיפור וצריך לדעת שאם דיברנו על זה שזה קורה בכל מקום, אנחנו במרכזי הסיוע מקבלות מעל 40,000 פניות בשנה, 60% מהפניות הן על מקרים שקרו מתחת לגיל 18.
<מרים שלר: אז אנחנו מדברות על משהו שהוא תופעה חברתית שפוגעת בכל אחת מהאוכלוסיות במדינת ישראל.
<מרים שלר: אנחנו יודעות שלא מדובר רק ב"צופים", אלא מדובר גם על "השומר" וגם ב"בני עקיבא" ואין מישהו שחסין מהתופעה הזאת.
<מרים שלר: אני חושבת שכל מה שעולה בדיון הזה, צריך לעשות הפרדה בין המקרים הספציפיים המאוד מאוד מאוד כואבים ומאוד מעוררים באמת, אני יושבת פה וגם אני מתפוצצת, גילוי נאות, גם שלושת הילדים שלי היו ב"צופים" והבת שלי הייתה רכזת הדרכה, הבת השנייה היא עכשיו מדריכת קורס הדרכה.
<מרים שלר: הם גם גדלו ב"צופים" על הערכים והכול וכולנו פה באמת רוצים בטובת ה"צופים" ובטובת כל תנועות הנוער.
<מרים שלר: עכשיו אנחנו צריכים לעשות את ההבדל בין המקרה הספציפי לבין מה שאנחנו רוצים ברמה הכללית יותר.
<מרים שלר: קודם כול, אני חושבת שמה שחברת הכנסת מיכל רוזין דיברה, על ההכרה, זה הדבר הראשון.
<מרים שלר: הדבר הראשון שאנחנו יודעות, שפגיעה מינית כשהיא קורית תוך ניצול כוח וניצול יחסי כוח ויחסי סמכות, הדבר הראוי הראשון, הצעד הראשון של "הצופים", של מרכז, של מדריך, של ראש שבט, זה לבוא ולהגיד, "אני מאמין.
<מרים שלר: אני פה בשבילך, אני מרים טלפון, אני כאן".
<מרים שלר: קודם כול זה עושה תיקון בתוך דבר שקרה תוך יחסי כוח ותוך ניצול מרות ותוך דבר שאף אחד לא ראה, מישהו ראה אותך.
<מרים שלר: מישהו הסתכל לך בעיניים ואמר, "אנחנו מאמינים.
<מרים שלר: אנחנו נותנים תוקף למה שקרה".
<מרים שלר: ברגע שאין את הדבר הזה, מה זה אומר?
<מרים שלר: זה איזה שהוא שחזור של הדינמיקה של הפגיעה.
<מרים שלר: כי מי שנמצא ב"צופים" באיזה שהוא תפקיד בכיר, הוא מייצג עבורם עמדת כוח, וזה משהו שיכול לעשות איזו שהיא חוויה מתקנת, שמישהו בעל מעמד, בעל כוח, עשה מעשה כדי לתקן את הדבר הזה ולא לנסות לטייח את זה.
<מרים שלר: זה בדיוק מה שקורה.
<מרים שלר: עכשיו, "הצופים" הם לא שונים מכל גורם אחר.
<מרים שלר: כשמדברים עכשיו משרד החינוך, הלוואי, המשיח יגיע באמת אם אנחנו נדבר על זה שאנחנו צריכים לדבר על זה שזה לא קרה בגיל 16 וגיל 17, שבן-אדם התחיל עכשיו לפגוע.
<מרים שלר: גדלים בתרבות מסוימת, שאנחנו בכלל לא מדברים על מה זה אומר, לא מחנכים, אין בכלל סדנאות, אין הכשרות, גם לא למורים.
<מרים שלר: במדינת ישראל אף מורה ואף מורה, אם כבר הגענו לוועדת חינוך, אין הכשרות חובה בנושא של איתור וזיהוי של פגיעה מינית.
<מרים שלר: אז מה קורה?
<מרים שלר: יש תרבות אונס.
<מרים שלר: כל הזמן זה מסתובב סביבנו כל הזמן.
<מרים שלר: ילדים רואים פורנו מגיל 3 ומגיל 4, כל ההבנה שלנו ליחסי מין מעוותת לחלוטין ואין לנו בכלל את הכלים להתמודד עם זה, ואז אנחנו מצפים שהנוער פתאום בגיל מסוים יתעוררו ויבינו.
<מרים שלר: אז קודם כוח צריך שאנשי החינוך יעברו את ההכשרות בעניין פגיעה מינית, ובאמת יש לנו במרכזי הסיוע מקריית שמונה ועד לדרום, בכל אחד מהמקומות אנחנו מוכנות לבוא ולעשות באמת עבודה יסודית ביותר גם בבתי ספר וגם בפנימיות.
<מרים שלר: ואני רוצה להגיד שכן יש הרבה מאוד דברים שהתחלנו לעשות עם "הצופים".
<מרים שלר: אני רוצה שיעל טל, שהיא רכזת חינוך במרכז סיוע רעננה, אפשר לדבר על המודל שאנחנו בונים ומנסים לבנות.
<מרים שלר: לא צריך דוקטורט בפגיעה מינית כדי לטפל בסיפור, כדי להאמין, כדי לתת תוקף, כדי לעשות משהו.
<מרים שלר: ועכשיו אנחנו רצים כל הזמן רק לעניין הזה של הסנקציות, אנחנו צריכים לדבר על הדברים הרבה הרבה קודם לכן, שלא יכול להיות מצב שהורה, שילד, שחניכה באה והיא צריכה להתמודד עם מצב שהיא מורחקת, שאין לה בכלל תמיכה, אין לה בכלל גב ואז זה מתגלגל למקומות הקיצוניים האלה שאין בכלל את התקשורת.
<יעל טל פואה: אני רגע אקח את זה למקום יותר קונקרטי - - -
יעקב מרגי: את לא יכולה לקחת את זה לשום מקום.
<מרים שלר: זו יעל טל - - -
יעקב מרגי: את רשות הדיבור אני נותן, חכי.
<יעל טל פואה: תודה.
<יעל טל פואה: הי שמי יעל טל ואני מנהלת מחלקת חינוך במרכז סיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית בשרון.
<יעל טל פואה: אני אגיד רק בקצרה לנשים הצעירות שיושבות כאן שאני מחכה לפגוש אתכן במסדרונות הכנסת, שכנראה תהיו פה בכנסת ושתצמחו ותהיו נשים נפלאות ולוחמות, תודה לכן על זה.
<יעל טל פואה: אתן באמת מעוררות השראה.
<יעל טל פואה: אני רוצה להגיד, זו השנה הרביעית שאני מלווה את תנועת "הצופים" בתהליך חינוכי.
<יעל טל פואה: הסיפור הזה הוא סיפור מורכב.
<יעל טל פואה: אנחנו עושים הכשרות מעמיקות, אנחנו עושים ימי עיון ואנחנו עושים סדנאות, עם זאת, זאת תנועה, א- היא מאוד מאוד גדולה, אבל הדבר המרכזי בעיניי, וזה ביקורת שאני אומרת לחבריי תמיד, צריכה להיות פה הכרעה ערכית וההכרעה הערכית אינה קיימת.
<יעל טל פואה: זה אומר שאנחנו מאמינים קודם כל לנפגע ולנפגעת גם אם אין ראיות.
<יעל טל פואה: אנחנו לא המשטרה, אנחנו לא הפרקליטות, אין לנו צורך לעשות פה הכרעות חוקיות, אלא הכרעות חינוכיות ערכיות, ולכן אני אומרת שצריכה להיות פה הכרעה ופה צריך להיות השינוי.
<יעל טל פואה: יושב על שולחנם וזה בעבודה.
<יעל טל פואה: זה מאוד קשה ליישם, יש גם מודל של "השבט כמרחב בטוח".
<יעל טל פואה: כתבנו אותו עם חברי התנועה מפורט לפרטי פרטים וגם מודל לטיפול ולהתמודדות.
<יעל טל פואה: אני חושבת שתנועת "הצופים" מתמחה במניעה, אבל אני חושבת שהכשל נמצא בטיפול ובהתמודדו והוא מצריך ראשית כל את אותה הכרעה ערכית וזה מה שאני חושבת - - -
יעקב מרגי: כמה זמן אתם נותנים שירות ל"צופים"?
<יעל טל פואה: עכשיו נפתחת השנה הרביעית של שיתוף הפעולה.
יעקב מרגי: בקצרה, משפט.
<לירון אשל: אדוני, בקצרה.
<לירון אשל: אני לירון מ"המועצה לשלום הילד".
<לירון אשל: אני אגיד שחלק מהמקרים מוכרים לנו ואנחנו מלווים אותם ונמשיך ללוות אותם.
<לירון אשל: אני לא ארחיב במילים, אני רק אומר, אני מצטרפת לדברים שנאמרו, שבמסגרות בלתי פורמליות לא ייתכן שלא יקודמו נהלים ברורים וגם "המועצה לשלום הילד" מעבירה הכשרות לזיהוי ומוגנות של תלמידים, אבל זה לא תחליף לנהלים ברורים להתמודדות עם פגיעה והיפגעות.
<לירון אשל: במשרד החינוך, למשל, יש נהלים ברורים לעניין דיווח, לעניין המוגנות, לעניין הרחקה בין הפוגע לנפגע ואין ספק שגם במקרה הזה צריכים להחיל אותם.
<לירון אשל: לפי הנתונים של "המועצה לשלום הילד" משנת 2015 עברו רבע מיליון ילדים בתנועות הנוער.
<לירון אשל: רבע מיליון ילדים.
<לירון אשל: סביר להניח שהמקרים שעולים פה על השולחן הם - -
יעקב מרגי: מי שמבין בסטטיסטיקה יכול לומר לך את המספרים.
<לירון אשל: - - קצה קצהו של הפגיעות שקיימות, וישנה, באמת, חשיבות עליונה שיוסדרו הנהלים, שיעברו הכשרות, ויקצו את הכלים המתאימים.
<לירון אשל: לא שהנהלים יישארו גבוה, אלא יורדו לשטח.
<לירון אשל: המדריכים הם בני נוער, המדריכים הם בגילאי 19-18, גם הם צריכים לדעת איך מתמודדים עם דיווח.
יעקב מרגי: בבקשה קלי.
<קלי קרלו כהן: בסופו של יום אני מקבל.
יעקב מרגי: מה אתה מקבל?
<קלי קרלו כהן: אני מקבל את מה שהוועדה ממליצה, אני מקבל את מה שעמיתותיי אמרו כאן.
<קלי קרלו כהן: רגע לפני שיצאתי שאלת אותי על הכשל הערכי.
<קלי קרלו כהן: הקשה לי מכול הוא הכשל הערכי, כי עם נהלים אנחנו יודעים להתמודד ועם הנחיות אנחנו יודעים לייצר, אבל העובדה שבסופו של יום אני עומד היום בראש תנועת נוער שמותקפת על כשל ערכי, כבוד היושב ראש, קשה לי עד מאוד בעניין.
<קלי קרלו כהן: בסדר?
<קלי קרלו כהן: אני מתחייב פה, קבל עם וועדה, תנועת "הצופים" לא תשקוט בכדי להסדיר כל מקרה ומקרה, אמפטיה מלאה לכל מותקף ומותקפת.
<קלי קרלו כהן: אני מתחייב שכך יהיה.
<קלי קרלו כהן: אבל אני מייחל, באותה מידה של התחייבות ומאידך של אחריות שלקחתי על עצמי, אני מייחל, אדוני היושב ראש, אנחנו כן זקוקים לסיוע.
<קלי קרלו כהן: זקוקים לסיוע בנהלים, זקוקים לסיוע בהגדרות של החוק - -
יעקב מרגי: דיברנו על כך כשיצאתם.
<קלי קרלו כהן: על כך אני מודה.
יעקב מרגי: עכשיו ספציפית, אני לא רוצה ספציפית למקרים.
תמר זנדברג: רגע, אלה שנפגעו, מחר בבוקר, לאן - - -
יעקב מרגי: רגע, תמר, אני בלחץ זמן.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לנעול.
יעקב מרגי: אני אעזור לך, אני הולך בכיוון שלךְ.
יעקב מרגי: כרגע הדיון הזה, הרי בלי הגיבורות האלה לא היינו כאן היום וחבל שהיינו צריכים אותן, זה היה צריך להיות דבר מובן מאליו והיה צריך להתקיים, היה צריך להיעשות כאוטומט.
יעקב מרגי: אתה אומר שאתה מתחייב שזה הופך להיות אצלך טבע ראשון, אוטומט.
יעקב מרגי: אנחנו רשמנו זאת לפנינו וזה מה - - - אבל הסוגיה הזו, מה שנמצא בבירור משפטי – משפטי, אבל יש פה מקרים שלא קיבלו הכרה, מקרים שלא קיבלו טיפול.
יעקב מרגי: אני חושב ש"הצופים", קיבלתם מההורים הנפגעים חסד, אצילות נפש, אם בי היה מדובר אני לא הייתי מסוגל לומר 'אני מעריך את תנועת "הצופים"'.
יעקב מרגי: מאותו רגע, לא רוצה להגיד לכם איך הייתי מסתכל עליכם.
יעקב מרגי: הם אמרו את זה יחד עם הדמעות, יחד עם הכאב, הם אמרו, "יש לנו הערכה מלאה לתנועה, אבל", וזה מה שלא הבנתם בהתחלה.
יעקב מרגי: אני שמח שהבנת.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע גם אמירה בקטע הזה, איך אתם מתכוננים לטפל בהכרה מול ההורים, מול החניכות האלה.
יעקב מרגי: מה שבבירור משפטי – בבירור משפטי, אני לא מבקש, מה שלא בבירור משפטי – אני מבקש את הטיפול, את ההכרה וגם את מה שבטיפול.
יעקב מרגי: תמיד אפשר לומר בהסתייגות, תמיד אפשר לומר בהסתייגות, אפשר לתת את הליווי.
יעקב מרגי: יותר פוגע, אני אומר לכם, סלחו לי אם אני קצת גולש ואומר דברים שפוגעים מבחינה רגשית, לא רוצה לומר יותר פוגע, אבל ההתעלמות וחוסר ההכרה זו סטירה לאחר סטירה.
<מרים שלר: בדיוק.
<הורה: הוא ציפה לשקט תעשייתי על חשבון הבנות שלי.
יעקב מרגי: שמעתם עכשיו, אני חושב שזה - - - ואני מקווה שזה יקרה ואנחנו נעקוב אחרי זה.
מיכל רוזין: כן, כבוד היושב ראש, חייבים לקבוע ישיבת מעקב.
יעקב מרגי: אנחנו נעקוב אחרי הנוהל, אנחנו נקבע.
יעקב מרגי: גבירתי היועצת המשפטית, 60 יום קלנדרי, לא ימי עבודה, זה יספיק לכם להכין נוהל?
<שנית פנחסי הראל: אדוני, לא מדובר בנוהל, מדובר בתיקון מבחן התמיכה.
<שנית פנחסי הראל: תיקון מבחן התמיכה הוא - -
יעקב מרגי: גבירתי, מאחר שאני רק 15 שנים בכנסת, מתוכם שר קדנציה שגם - - - אני רוצה לדעת היום את מבחני התמיכה העתידיים שלכם.
<שנית פנחסי הראל: אנחנו נתחיל בליזום את תיקון מבחן התמיכה בהתאם ל - - -
יעקב מרגי: בסדר, אני לא רוצה את כל נוהל התמיכה שלך, אני רוצה לדעת את הנוסח שנוגע לגבי תקנון בהטרדות, איך, מה עושים, אימוץ כל זה, אני מבקש לקבל את זה תוך 60 יום.
יעקב מרגי: רגע, אנחנו נאבד את זה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת חמד עמאר שהיה ויצא.
חמד עמאר: תשמע, הייתי חייב לצאת, אדוני היושב ראש, לישיבת נשיאות - -
יעקב מרגי: הבנתי את זה.
חמד עמאר: - - וגם עלה לנו אותו הנושא בנושא של מורים, שאנחנו צריכים לקיים דיון גם בנושא של התעלמות מתלונות נגד מורים והמשך העסקתם במוסדות שהם מלמדים.
חמד עמאר: אני קודם כול רוצה להודות לך.
חמד עמאר: אני דיברתי איתך בשבוע שעבר, אני חושב שהנושא הזה מאוד מאוד חשוב.
חמד עמאר: אני שמעתי את ההורים, אני שמעתי את החניכות, אני אקרא להן חניכות כי הן היו חניכות ב"צופים", ובעצם מה שאתה אמרת והגדרת, כולן הבנות שלנו, וחשוב מאוד שכשהן יגיעו לסניף שלהן, לקן שלהן שירגישו הכי בטוח שיש בעולם.
חמד עמאר: אני מגנה מכול וכול כל הטרדה מינית, איפה שלא תהיה.
חמד עמאר: אסור שיקרה דבר כזה.
חמד עמאר: עם כל זה אני חייב להגיד כאן, בעברי, גם אני ייסדתי תנועת נוער ואני גם יושב ראש תנועת הדרוזית, אני מכיר את תנועות הנוער כבר שנים רבות, מעל 30 שנה, בתור איש שמוביל בתנועות הנוער ואני לא מוסיף שגם בתור חניך בתנועות נוער.
חמד עמאר: אני חושב שהנושא הזה תופס מקום מאוד רציני בכל תנועות הנוער וכשאנחנו מדברים על תנועות הנוער אנחנו מדברים על מאות אלפי ילדים שנמצאים בתנועות הנוער וממשיכים להגיע לתנועות הנוער ותנועות הנוער ממשיכות להתעצם.
חמד עמאר: ונקודה חשובה, אני לא יודע אם היא הוזכרה כאן, אני לא הייתי בכל הדיון, מבחינה סטטיסטית, ובמפקד האחרון התברר שיש בתנועות הנוער יותר בנות מבנים, וזה מעיד על הבית החם שהן מקבלות בתנועות הנוער, ואני אומר לך כאבא לבנות שגדלו בתנועות הנוער, הנושא הזה נוגע לכל אחד ואחד.
חמד עמאר: אני חושב שכל התנועות מטפלות ויש להן אנשים שמובילים את הנושא של ההטרדות המיניות.
חמד עמאר: אני מתמקד בתנועת "הצופים" שאותה אני מכיר שנים רבות, הנושא הזה אצלם תופס מקום מאוד חשוב.
חמד עמאר: לא במקרה יש להם והם התנועה הגדולה בארץ, כי הנושא של הערכים והנושא של הובלה והנושא של נגד הטרדות מיניות, זה נושא מוביל.
חמד עמאר: גם במפקד אצלם, הבנות יותר מבנים בתנועה.
חמד עמאר: ואני אומר לך, מה ששמעתי כאן כואב לי, כואב לי מאוד לראות ילדה ולראות חניכה ומדריכה בוכה כאן בדיון, זה נוגע לנו ללב - - -
יעקב מרגי: והורים פגועים.
חמד עמאר: - - והורים בוכים.
חמד עמאר: שמעתי את האימא בהתחלה, שמעתי את האבא שהקריא מה שהבת שלו כתבה.
חמד עמאר: אני חושב שאנחנו צריכים כאן, כוועדה, להוביל את הנושא.
חמד עמאר: בנושא של מבחני תמיכה אני חושב שאין מקום ללכת ולדון עכשיו בנוהלי תמיכה עכשיו במשרד החינוך.
חמד עמאר: אני חושב שבנושא הזה יש לכל תנועה מישהו אחראי על נושא של הטרדות מיניות, היא לוקחת את הנושא בצורה הכי רצינית שיש, והכי חשובה.
חמד עמאר: והעובדות מדברות בעד עצמן, כמו שאמרתי, במספר הבנות שנמצאות בתנועות הנוער.
חמד עמאר: לכן אני גם פונה למזכ"ל "הצופים", במקרים הספציפיים שהועלו כאן ובמקרים ייחודיים שעולים בסניפים צריך לטפל מיד ביד קשה מאוד, לא צריכות להיות פשרות בנושא הזה.
חמד עמאר: כל מטריד לא צריך להיות בתנועה, הוא צריך לדעת את המקום שלו וצריך להבין שבתנועות הנוער אין נושא של הטרדות ושלא ימשיך להתקיים נושא של הטרדות מיניות.
חמד עמאר: תודה רבה, אדוני היושב ראש, ושוב אני מודה לך על הדיון.
אילן גילאון: אפשר עוד הערה?
אילן גילאון: יש כאן מרכיב של איך החניכות חוזרות ומתבייתות מחדש בראש מורם בתוך תנועת "הצופים" וזה, אני לא אומר לך איך לעשות, אני מבקש את זה ממך, שאתה תדאג אישית שהחניכות יחזרו הביתה בראש מורם הביתה.
יעקב מרגי: הדיון בשידור.
יעקב מרגי: אתם עדיין רוצים?
יעקב מרגי: טוב, אז נעשה את זה טלגרפי, ככה.
יעקב מרגי: טוב, אוקיי, בבקשה, רק תעשו את זה זריז.
<הורה: לפני חודש, הבת שלי שנפגעה גילתה שהנער שפגע פה הפך להיות מדריך.
<הורה: במשך יומיים היא הקיאה, ריססה את כל קירות הבית והרהיטים.
<הורה: אני רוצה לדעת מה אני אומר היום לבת שלי כשאני יוצא מפה.
יעקב מרגי: אתה תשמע בסיכום.
<בוגרת "הצופים": מה שרציתי להגיד גם קודם, בעיניי, משהו שאתם באמת צריכים לקחת לתשומת לבכם, שאני בתור מדריכה ידעתי שאם יש לי בפעולה שני חניכים שהולכים מכות, ידעתי שבאותו מצב אני יכולה להגיד להם ללכת הביתה.
<בוגרת "הצופים": אם הם הולכים מכות יש פה פגיעה פיזית, הם יכולים ללכת.
<בוגרת "הצופים": למה ברגע שאני בתור מדריכה באה ואומרת דבר כזה אין לזה התייחסות?
<בוגרת "הצופים": זו אלימות באותה מידה לפחות.
יעקב מרגי: הבת של אימא שלך.
<בוגרת "הצופים": הבת של אימא שלי.
<בוגרת "הצופים": רציתי לדעת, אתה אמנם מסכים עם מה שהוועדה מקבלת, אבל אני לא שמעתי שאתה הולך מחר בבוקר ומעיף אותו משנת השירות שהוא נמצא בה כרגע.
<בוגרת "הצופים": אני רוצה לשמוע אותך אומר את זה.
יעקב מרגי: דרעי, בבקשה.
<נפתלי דרעי: אני מבקש להאיר רק נקודה אחת.
<נפתלי דרעי: קודם כל זה הדיון הכי קשה שהשתתפתי פה חדר הזה, והייתי בעשרות דיונים בחדר הזה, אני לא זוכר דיון שאתה מתכווץ בכיסא ואתה מרגיש שאתה לא יודע איפה אתה רוצה לשים את עצמך.
<נפתלי דרעי: לבי בוודאי עם הבנות ועם ההורים ועם הסיפורים, כולנו אבות והמחשבות האלה כל הזמן רצות בראש - - -
מיכל רוזין: אסור שזה יישאר רק פה, רק בתחושה הקשה.
<נפתלי דרעי: אני שמעתי את השיח שלך עם משרד החינוך ועל תקנת התמיכה.
<נפתלי דרעי: זה יהיה פספוס גדול אם זה רק יבוא לידי ביטוי בתקנת התמיכה.
<נפתלי דרעי: במשרד החינוך יש את שפ"י, כמו שנאמר קודם על ידי חברת הכנסת - - -
יעקב מרגי: בואו, בואו, אתם הולכים.
יעקב מרגי: סליחה, אני לא איתך.
יעקב מרגי: ששפ"י ימלא אחר התפקידים שמוטלים עליו.
<נפתלי דרעי: אני מדבר על הכלים.
יעקב מרגי: סלח לי, רגע, סלח לי.
יעקב מרגי: נפתלי, אתם בדיוק חוזרים לתחילת הדיון.
יעקב מרגי: תקשיבו רגע.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אתם לא משרד החינוך.
יעקב מרגי: אתם תנועת נוער, גוף משפטי.
יעקב מרגי: לא ייתכן, כשאתה לא יכול לפטר עובד אז אני לא יכול - - -
<נפתלי דרעי: אני לא אמרתי - - -
יעקב מרגי: תן לי רגע לבטא את עצמי, אתה לא חייב לקפוץ.
יעקב מרגי: ומצד השני אתה רוצה שמשרד החינוך יפרוש את חסותו עליך, את כנפיו עליך.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, לאור המקרים ששמענו, אתה צריך לקנות שירותים של פסיכולוגים, כן, אתה צריך לקנות שירותים של עובדים סוציאליים, אתה צריך כן לקנות שירותים של סדנאות והכשרות, מדריכים, וזה לא מובן מאליו שאפשר לקחת מן הגורן ומן היקב ולשים אותם מדריכים.
יעקב מרגי: אתה צריך לקנות שירותים אם אתה רוצה להתקיים.
יעקב מרגי: אתה צריך להיות מקצוען.
יעקב מרגי: זו פרופסיה, לא עוד איזה חַפּ-לַפּ אחד, תנועת נוער.
יעקב מרגי: הילדים נמצאים שם, הדבר הכי יקר להורים נמצא שם.
יעקב מרגי: אז בוא, אל תחפש שפ"י, שפ"י זה טיפול קוסמטי.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, גם אם הם היו רוצים הם לא מסוגלים לתת לך את המענה.
יעקב מרגי: יש להם משימות שלהם.
יעקב מרגי: הלוואי הלוואי הלוואי שמערכת החינוך תקבל את כל מה ששפ"י צריכה לתת לו.
יעקב מרגי: מה אתם, בחייכם.
יעקב מרגי: אל תלכו לשם, זו התחלה לא טובה.
יעקב מרגי: אתם צריכים לרכוש.
יעקב מרגי: כן, להתחייב, לכנס דיון מעמיק, מקצועי ולראות את הצרכים שלכם באמת, לזהות את הצרכים לאור המקרים האלה.
יעקב מרגי: תזהו את הצרכים.
יעקב מרגי: קחו איש מקצוע, שימו אותו עליכם, תכינו לי תכנית, תגישו תכנית איך אתם הולכים לטפל בבעיות כאלה מהיום והלאה.
יעקב מרגי: ככה גוף צריך להתנהל.
<נפתלי דרעי: א', יהיה דיון כזה.
<נפתלי דרעי: כבר נקבע שיהיה דיון כזה בהנהלת מועצת תנועות הנוער, עם כל תנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: כמו שזה נאמר, זו לא בעיה רק של "הצופים", זה צף ועלה ב"הצופים".
<נפתלי דרעי: אנחנו מכירים את התופעות האלה - - -
מיכל רוזין: למה חיכיתם?
מיכל רוזין: אלוהים, מה זה, התעוררתם רק ב- 2017 גיליתם הטרדות מיניות?
יעקב מרגי: רבותיי, מיכל.
יעקב מרגי: אני בסוף הדיון.
יעקב מרגי: לא אני לא יכול להתחיל - - -
מיכל רוזין: לא, אני לא מצליחה להבין מה - - -
יעקב מרגי: נפתלי, אני אתן לך.
יעקב מרגי: רבותיי - - -
חמד עמאר: בואו ניתן לו כמה משפטים ל הגיד.
מיכל רוזין: אתם לא עושים כלום, אתה מתכוון לעשות.
מיכל רוזין: אתה מתכוון - -
יעקב מרגי: חברות הכנסת, מיכל - - -
<נפתלי דרעי: את לא מכירה ואת לא יודעת.
יעקב מרגי: רגע, נפתלי.
מירב בן ארי: אבל, מיכל, את יודעת שאנחנו הראשונות - - -
מיכל רוזין: אם הוא לא מזהה את הכשל, למה זה לא נעשה?
מיכל רוזין: מה מנע ממנו לעשות?
מירב בן ארי: אבל הוא אומר לך מה הוא יעשה.
מיכל רוזין: הוא גם לא יעשה כלום.
מיכל רוזין: גם לוועדה הבאה הוא - - -
מירב בן ארי: מה, אני עכשיו אשב ו - - -
מיכל רוזין: גם לוועדה הבאה הוא יגיד, 'הנה הקמנו ועדה' - - -
מירב בן ארי: אבל בואי נתקדם.
מירב בן ארי: בואו נשמע רגע מה הם עושים.
מירב בן ארי: מה, את חושבת שלי נוח?
מיכל רוזין: הם עוד לא עושים כלום.
מיכל רוזין: הם מתכננים - - -
מירב בן ארי: אבל הוא כן בדיון בוועדה, הוא אומר לך.
חמד עמאר: לא, לא, אין דבר כזה שהוא לא עושה כלום.
יעקב מרגי: אין אצלי חבר כנסת שיצעק ככה והוא לא יושתק ויוצא, אבל אלה חברות הכנסת.
חמד עמאר: אני מכיר את זה אישית, הם עושים הרבה.
יעקב מרגי: מירב בן ארי, תודה.
יעקב מרגי: גמרנו.
יעקב מרגי: בשעה אחת בדיוק אני נועל את הדיון.
יעקב מרגי: נפתלי, תמשיך.
<נפתלי דרעי: תודה.
<נפתלי דרעי: רק להשיב במשפט אחד.
מיכל רוזין: שמענו פה הרבה.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים, בואי, אני אעזור לך מיכל.
יעקב מרגי: סליחה, תני לי רגע.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, כדי שלא יהיו התפרצויות, הנה אני אומר לך בשמו, הם לא עשו עד היום כלום, בסדר?
יעקב מרגי: מרגע זה הוא הולך לספר לי מה הוא הולך לעשות.
יעקב מרגי: בבקשה, נפתלי.
<נפתלי דרעי: אני אמרתי, א', יהיה דיון, מה שאנחנו עושים כנראה לא מספיק וצריך לעשות יותר.
<נפתלי דרעי: התמקדנו יותר בנושא של המניעה והתכנית, שסיפרה עליה מנהלת מרכז הסיוע, זו תכנית שגם אנחנו היינו שותפים לה וליווינו אותה במחקר מלווה ואחר כך יצאו מסקנות ויושמו.
<נפתלי דרעי: יכול להיות שהמסקנות האלה לא מספיקות וצריך לפחות, מה שאני למד מהדיון הזה, שצריך לתת לתנועות הנוער את הכלים, שברגע שקורה המקרה, איך נותנים את הסיוע למותקפת ואיך מטפלים בדבר הזה ולא לחזור על הטעויות שנעשו בעבר.
<נפתלי דרעי: נלמד את זה, נתקן את זה.
<נפתלי דרעי: נשמח לסיוע.
<נפתלי דרעי: מה שאני רציתי להגיד קודם, שאנחנו רוצים סיוע של אנשי מקצוע מהמשרד.
<נפתלי דרעי: לא רוצים?
<נפתלי דרעי: לא צריך.
<נפתלי דרעי: יש בתנועות הנוער עובדים סוציאליים, זה נושא שבשנים האחרונות מתפתח ונכנס יותר ויותר לתנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: כמו שידענו לטפל במקרים אחרים שנוגעים בבטיחות, ביטחון וכו', גם בנושא הזה, אנחנו נלמד אותו ונתקן כמה שנוכל, ויותר מזה.
<נפתלי דרעי: נשמח לכל סיוע, גם של הוועדה.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את הנימה שפה מישהו הפך דיסקט.
יעקב מרגי: לא, אל תגידו לי עכשיו 'לא, ככה זה היה קודם'.
יעקב מרגי: בסדר, זה היה קודם.
יעקב מרגי: הפך דיסקט והמתלוננת או המתלונן, הם קודם כל בעדיפות ראשונה, קודם כל מגנים על המתלונן והמתלוננת, מטפלים במתלונן ובמתלוננת, לאחר - - -
מירב בן ארי: מתלוננת בדרך כלל.
יעקב מרגי: ועל מקרה אחד לא - - - בחייכם - - -
מיכל רוזין: יש מתלוננים רבים.
מיכל רוזין: היו מקרים.
יעקב מרגי: אחרי שייגמר הקמפיין של ה- Me Too יהיה עוד מעט Me Too של הגברים.
יעקב מרגי: תקשיבו, עזבו אתכם.
יעקב מרגי: כולכם מבינים, למה לתקן סמנטיקה?
<נפתלי דרעי: אני אמרתי את זה.
<נפתלי דרעי: אמרתי, אני מקבל כל מילה שאמרת.
<נפתלי דרעי: אמרתי, מהדיון הזה יצאתי - - -
יעקב מרגי: תקשיב, נפתלי.
יעקב מרגי: אני אחראי.
יעקב מרגי: אתה אמרת, עכשיו אני אומר יפה.
יעקב מרגי: אני תוך כדי כותב את הסיכום ואני רוצה לומר דברים נכונים ואמיתיים.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע - - - אתה יודע מה, למה?
יעקב מרגי: אני אתן לכם הנחיות.
יעקב מרגי: כדי שלא יהיה פה פינג פונג אני אתן לכם הנחיות.
יעקב מרגי: אני מסכם ככה, הוועדה קודם כל מודה לחניכות והוריהן שהגיעו והעידו כאן בוועדה.
יעקב מרגי: אני חושב שיש מקום להודות לכתבת תמר טרבלסי חדד מ"ידיעות אחרונות" שהרימה את הכפפה והסכימה ועשתה והרימה את הכתבה הזו לידיעת הציבור.