GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ניר הכהן: לא ניתן להתחייב עכשיו לפי משרד האוצר וות"ת על יישום מלא שלו כי עוד לא יודעים מה יהיה בהסכם הארצי, אבל זיקה משמעותית בתחומים של שכר ובתחומים של תנאים סוציאליים מובטחת ואילו תנאים נוספים ייבחנו.
מירב בן ארי: אני חייבת לשאול אותך שאלה.
מירב בן ארי: הרי כל העניין, אמר לי יושב-ראש הוועדה שלפני פתיחת שנת הלימודים באו כל המכללות ואמרו: אולי לא תיפתח השנה.
יעקב מרגי: הקושי כאן הוא בגלל המעבר לוות"ת.
<ניר הכהן: אנחנו סגל זוטר.
מירב בן ארי: האם זה בגלל שאתם מכללה לחינוך שעברה לוות"ת?
מירב בן ארי: אבל היו עוד מכללות לחינוך שעברו והן לא שובתות.
<ניר הכהן: היו שתי מכללות לחינוך שעברו: סמינר הקיבוצים ואנחנו.
מירב בן ארי: למה סמינר הקיבוצים לא שובת ואתם כן?
<ניר הכהן: סמינר הקיבוצים נמצא עכשיו בתוך אותו משא ומתן.
<ניר הכהן: אני מאחל להם שהם לא יעברו את החוויה שאנחנו עוברים עכשיו.
<ניר הכהן: אני מקווה שאנחנו סוללים דרך שהם יוכלו לעבור דרכה ללא צורך במאבק.
יעקב מרגי: אני מודה לך מאוד ומעריך את נדיבות הלב שלך כלפי סמינר הקיבוצים.
<ניר הכהן: יש לי חברים טובים שם.
יעקב מרגי: יכול להיות שהשאלה מכוונת לוות"ת.
יעקב מרגי: הרי זה תהליך שהוות"ת יזם אותו.
יעקב מרגי: חלק מן המכללות הולכות אליו ברצון, חלק בכפייה, ובסוף כולן יהיו שם.
יעקב מרגי: יש מי שמברך על המהלך ויש מי שמצר עליו.
יעקב מרגי: האם כאשר ות"ת קבעה את זה היא נתנה לכם תהליך הדרגתי של מספר שנים כדי להחיל את המציאות הזו לתוך המרחב האקדמי של ות"ת?
יעקב מרגי: אני מדבר כרגע על דיני עבודה.
<ניר הכהן: אגיד בפירוש, יש שני הסכמים שנחתמו.
<ניר הכהן: האחד הוא הסכם שמיועד לשתי המכללות שעברו לפני שנתיים, אנחנו וסמינר הקיבוצים, והשני הוא עוד הסכם רחב שנחתם באותו יום ושבעצם התווה מתווה של מעבר כל יתר המכללות.
<ניר הכהן: בשני ההסכמים האלה אין הגדרות של אבני דרך בזמן.
<ניר הכהן: יש הגדרה שמטרתה להסדיר את תנאי ההעסקה ואופני ההעסקה בהתאמה למוסדות האחרים בתהליך מתמשך.
יעקב מרגי: יש התייחסות להסכמים קיבוציים קיימים, לחוזים קיימים?
<ניר הכהן: לא.
<ניר הכהן: אין לי את זה מול העיניים אבל כפי שאני זוכר אין שום התייחסות לדבר הזה.
<ניר הכהן: אני רוצה להגיד עוד הערה אחת ובזה אסיים.
יעקב מרגי: אני קובע בהסתייגות, לכאורה זה התעלמות ממצב.
יעקב מרגי: יש דיני עבודה.
יעקב מרגי: אי אפשר לשנות מצב, אלא אם כן תתקנו אותי ותאמרו אחרת.
יעקב מרגי: התהליך מבורך.
יעקב מרגי: יש מצב נתון של מרצים זוטרים שעובדים בתנאים מסוימים.
יעקב מרגי: גם עליהם אנחנו מלינים ולא גמרנו את ההתדיינות לגבי צורת ההעסקה שלהם, לאורך שנים קיימנו כאן דיונים.
יעקב מרגי: אומרת הוות"ת: לי יש כללים, הכללים אצלי שונים.
יעקב מרגי: כשרגולטור עושה מהלך הוא צריך להתייחס למצב הזה, הוא צריך לתת מעמד לאותו מצב ולאט-לאט בתהליך הדרגתי לבלוע את זה.
יעקב מרגי: מישהו נתן על כך את הדעת?
<ניר הכהן: התשובה היא כן.
אילן גילאון: בטח במקום שקוראים לו "בית ברל".
יעקב מרגי: פחדתי לומר את זה בתחילת הדיון.
יעקב מרגי: מישהו מתהפך עכשיו בקברו.
<ניר הכהן: אחד המרכיבים המשמעותיים מאוד היה שתידרש התייעלות במודלי ההעסקה במכללות לחינוך במעבר לוות"ת.
<ניר הכהן: זה יהיה מקור עיקרי כדי ליישם את התהליכים של שיפור תנאי הסגל.
<ניר הכהן: מן הסתם האיזון בין שני התהליכים האלה מייצר תהליך שהוא הדרגתי, ולכן זה אורך זמן.
<ניר הכהן: לכן לא הוגדרו אבני דרך אלא הוגדר תהליך שיש לו יעד ברור ומסוכם על כולם, ואנחנו נמצאים בתוכו.
<ניר הכהן: יש עוד סוגיה חשובה אחת.
יעקב מרגי: פעם שאלתי מישהו: "תגיד לי, המדינה עוזרת לך בתהליכים שאתה עושה?
יעקב מרגי: " הוא אמר: "תעשה לי טובה, רק שלא יפריעו".
<ניר הכהן: הייתי שמח ליותר עזרה.
יעקב מרגי: אני מפריד את מכללת תל אביב-יפו.
יעקב מרגי: כרגע נדבר על מכללת בית ברל.
יעקב מרגי: יש עובדים שמועסקים בדין לפי חוקת העבודה, הסכמים קיבוציים, איך שתרצו.
יעקב מרגי: אין מציאות כזו, שאתה עושה מהלך ולא נותן התייחסות לעובדים.
יעקב מרגי: הפנייה היא לא אליך.
יעקב מרגי: אתה עכשיו נקלעת לסיטואציה בעייתית שהמדינה, שמבחינתי זה ות"ת, הובילה בלי לתת את הדעת על כך שלקבוצת מרצים הולכים לשנות את כללי המשחק.
יעקב מרגי: צריך לתת על זה את הדעת.
יעקב מרגי: עושים את זה: או בעידוד פרישה, או בהפסקת עבודה בתנאים כאלה ואחרים, או קובעים שבתוך X שנים יהיה לאט-לאט תהליך הטמעה או השתלבות.
יעקב מרגי: אי אפשר להגיד שזה לא מעניין.
יעקב מרגי: זה נותן לי תחושה ששם ברחוב הנשיא יש קבוצת אנשים שעדיין נמצאים באיזה מגדל שן.
יעקב מרגי: אם הם רוצים באמת לעסוק בדברים עמוקים הם צריכים לדחוף ידיים למטה למטה.
יעקב מרגי: ועדת החינוך היא לא ועדה שאחראית על דיני עבודה, זה גם לא תחום סמכותי.
יעקב מרגי: אני אומר לכם בכנות, זה זועק לשמים.
יעקב מרגי: אני פה כדי שמחר – הנה אני אומר לכם ואני לא יודע מה תהיה תוצאת הדיון – גם הסטודנטים, גם המרצים, אם אתם רוצים סעד שלנו ורוח גבית של חברי הכנסת יוחלט שמחר הלימודים מתחילים.
יעקב מרגי: כמובן לא בכל מחיר, נקבע תנאים, נחייב את מכללת תל אביב-יפו, את הוות"ת, את משרד האוצר, אתכם.
יעקב מרגי: מחר הלימודים מתחילים.
יעקב מרגי: ברמת הדאגות שלי המכללות הן משניות, הראשונים הם הסטודנטים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם בכנות, מבחינתי הדאגה היא קודם כול לסטודנטים.
אילן גילאון: תזכור שהסטודנטים האלה יהיו אולי יום אחד מרצים.
יעקב מרגי: לכן הם חלק מן התהליך, וטוב שהם חלק מן התהליך.
מירב בן ארי: השאלה אם הם יספיקו את החומר עד אז.
יעקב מרגי: דיני העבודה אצלי הם קודש קודשים.
יעקב מרגי: ביחד עם הדאגה לסטודנטים דיני העבודה הם קודש קודשים.
יעקב מרגי: נצטרך למצוא פה ביחד תהליך איך עושים את זה.
יעקב מרגי: לגבי המרצים ממכללת תל אביב-יפו, כאשר נשמע את הוות"ת נראה איזה תהליך אנחנו מייצרים.
יעקב מרגי: מחר מבחינתי אצא לתקשורת, לא אתן גב לאף אחד.
יעקב מרגי: קודם כול שהלימודים יתחילו, תוך כדי שנדרוש את זה וזה ונדרוש ונדרוש.
יעקב מרגי: קודם כול שהלימודים יתחילו.
יעקב מרגי: כדאי לכם לקנות את העצה שלי.
יעקב מרגי: תשאלו את האוניברסיטה העברית מה אירע בשנה שעברה, כדאי לכם.
<ניר הכהן: הערה אחרונה, כפי שתיארתי, ההסכם אצלנו מורכב במיוחד בגלל העיתוי שלו והמעבר לוות"ת.
<ניר הכהן: בנוסף מנסים בתוך ההסכם הזה להסדיר דברים ברמה הארצית, שאולי הם ראויים אבל הניסיון להסדיר דרך הסכם מקומי דברים שהם במדיניות הרגולטורית הארצית נראה לנו לא נכון, זה מקשה על ההסכם.
<ניר הכהן: זה מגרש אחר.
<ניר הכהן: זה עוד אחד מן הדברים שמשהים ודוחים את הפתרון.
יעקב מרגי: ות"ת, בבקשה.
<יואב טאובמן: אני ממונה על תחום שכר ותנאי העסקה בוות"ת.
<יואב טאובמן: לעניין מכללת תל אביב-יפו: ב-22 באוקטובר 2017 חתמנו – בעצם לא חתמנו – הצדדים, ור"מ והמועצה המתאמת של ארגוני הסגל.
יעקב מרגי: בירכנו על כך שהגיעו להסכמות.
<יואב טאובמן: נחתם הסכם מתווה עקרונות לסגל הבכיר, שכולל שיפור גם בתנאי השכר אבל לא רק אלא גם הסדרת תנאי ההעסקה.
<יואב טאובמן: הנושאים הכלכליים למעשה היו 3 נושאים מתוך סך הכול 15 נושאים שעמדו לדיון אחרי שצמצמנו את רשימת הדרישות לרשימת דרישות סופית.
<יואב טאובמן: במסגרת זו גם נציג הסגל של ארגון הסגל הבכיר במכללת תל אביב-יפו, שלדעתי לא נמצא כאן היום, דן לוי, היה נוכח במסגרת הדיונים הארציים האלה, גם בדיונים הסופיים שהובילו להסכמות שהוגשו במתווה העקרונות.
יעקב מרגי: יש פה מישהו מוור"מ?
<יואב טאובמן: על אף כל ההסכמות שהושגו, ועד הסגל הבכיר במכללת תל אביב-יפו בחר, בהובלת ארגון "כוח לעובדים", שאני לא יודע אם נמצא כאן- - -
יעקב מרגי: זה לא לעניין.
יעקב מרגי: הסגל בעצמו דיבר.
יעקב מרגי: אם הסגל בעצמו דיבר אז לא צריך לשמוע את הארגון.
אילן גילאון: ואם כן, אז מה הבעיה?
יעקב מרגי: הוא שאל.
<יואב טאובמן: הסגל הבכיר בחר להתעלם מן ההסכמות שהושגו במסגרת הארצית ולדון מחדש, ולצורך העניין גם במקביל, כי התחלנו את המשא ומתן בערך באותו זמן, גם הארצי וגם המקומי.
מירב בן ארי: אני מנסה להבין בשכל הישר, למה הם פרשו כאשר לכולם זה התאים?
מירב בן ארי: למה לא מקובל עליהם מה שמקובל על כל המכללות?
דב חנין: היו שני סכסוכי עבודה מקבילים ושונים.
<קריאה: הם מבקשים דברים אחרים שאין בשום מקום.
יעקב מרגי: סליחה, קריאות ביניים לא נרשמות כי לא ידוע מי הדובר.
יעקב מרגי: גברתי, את רוצה שננהל את המשא ומתן פה?
<יואב טאובמן: רבים מן הנושאים שהוסדרו במסגרת הארצית עכשיו נידונים במסגרת המקומית של תל אביב-יפו.
<יואב טאובמן: זה נאמר גם בישיבה שנערכה במל"ג ביום חמישי בצהרים.
<יואב טאובמן: בעצם הם מבקשים להעלות מחדש את הסוגיות האלה.
<יואב טאובמן: אנחנו לא מבינים למה זה קורה במקביל.
<יואב טאובמן: אנחנו מבחינתנו סיימנו את הסיפור.
<יואב טאובמן: בנוסף לזה עולות דרישות לנהל משא ומתן בעניינים שהם בתחום הניהול האקדמי שמסורים באופן בלעדי בידי הנהלת המכללה באמצעות המוסדות שמנהלים אותה, המוסדות המנהליים והאקדמיים.
יעקב מרגי: תן לי דוגמה של פגיעה, שהם דורשים התערבות בחופש האקדמי.
<יואב טאובמן: למשל השתתפות בהחלטה על הפחתה בעומסי הוראה, קביעת כללי הערכת איכות הוראה.
דב חנין: זה פגיעה בחופש אקדמי?
דב חנין: אחת הבעיות שלנו זה ות"ת.
שולי מועלם-רפאלי: שומו שמים...
יעקב מרגי: אילן גילאון, אחדש לך, תקשיב.
יעקב מרגי: אתה יודע שבמסגרת החופש האקדמי, שכולנו מתייחסים אליו בחרדת הקודש, באמת לא רוצים לגעת בו, במיוחד לא אנחנו הפוליטיקאים, אבל מסתבר שגם לנסות לקבוע תנאי קבלה אחידים במוסדות האקדמיים זה פגיעה בחופש האקדמי.
אילן גילאון: אפשר גם לעשות הרעת תנאים לאנשים.
אילן גילאון: אם זה כך, אז חופש אקדמי – My foot.
<יואב טאובמן: אני רוצה להוסיף שלנציג הוועד הספציפי שהיה שותף במסגרת ההסכמות הארציות, במסגרת המשא ומתן הארצי הייתה לו כל ההזדמנות להעלות את כל הדברים האלה ואת הדרישות.
<יואב טאובמן: אנחנו בעצם נתנו יד פתוחה לדרישות הארציות, עד שקיבלנו מתווה שלם.
יעקב מרגי: במילים אחרות, אתה אומר:
יעקב מרגי: אני לא מבין מה רוצים מאתנו בעניין מכללת תל אביב-יפו כי היה משא ומתן ולכל סקטור יש נציגים, ומה פתאום עכשיו דנים בדרישות חדשות?
יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה, נעזוב לרגע שהקטע של מכללת תל אביב-יפו בעייתי יותר, כוות"ת.
יעקב מרגי: לגבי סוגיית הסגל הזוטר במכללת בית ברל, לקחתם בחשבון שיש פה פגיעה בתנאי ההעסקה?
<יואב טאובמן: אתייחס.
<יואב טאובמן: במהלך החודשים האחרונים אנחנו מלווים את ההנהלה במשא ומתן שנערך מול הסגל הזוטר במכללת בית ברל.
<יואב טאובמן: עוד לפני השביתה באנו בהצעות שמבחינתנו, מבחינת הממונה על השכר הן נדיבות מאוד, תוספות שכר משמעותיות, עם פריסת תשלומים במהלך תקופת ההסכם ומתנים נוספים, תוך הבאת הסגל לתנאי העסקה על פי הנחיות ות"ת.
יעקב מרגי: אני רוצה לבודד את הבעיות, לפרום את הפקעת.
יעקב מרגי: תרשו לי, אני קופץ מדבר לדבר.
<יואב טאובמן: לא פגענו בתנאי ההעסקה.
<יואב טאובמן: היו תנאי העסקה במסגרת תנאי משרד החינוך ואז המכללה עברה לאחריות ות"ת.
יעקב מרגי: אני שואל עכשיו שאלה פרקטית.
יעקב מרגי: מי יכול לענות לי מן הסגל הזוטר של בית ברל?
יעקב מרגי: הלל רומן, אני שואל אותך ושואל את נציגת משרד האוצר ונציג ות"ת ונציג מכללת בית ברל.
יעקב מרגי: אם אתם מתכנסים בחדר, הפערים הם ברגישות?
<טלי אוברמן: אני מאגף הממונה על השכר במשרד האוצר.
<הלל רומן: למה אבי פרידמן לא נמצא כאן?
יעקב מרגי: למה אתה שואל שאלות כאשר לא נתתי לך רשות?
יעקב מרגי: אל תעני לו.
יעקב מרגי: לא נותנים פרס למי שמתפרץ.
<טלי אוברמן: בשורה התחתונה, התנהל איתם משא ומתן במשך חודשים.
<טלי אוברמן: הם קיבלו הצעות נדיבות מאוד וכל פעם באו – בעצם מי שמייצג אותם, דהיינו "כוח לעובדים" – עם דרישות נוספות.
<טלי אוברמן: באו לקראתם, ובאיזשהו שלב צריך להגיד: cut, אתם לא רציניים.
<טלי אוברמן: זה ניהול משא ומתן בחוסר תום-לב.
<טלי אוברמן: הם צריכים קודם כול להחליט, ואותו דבר במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
<טלי אוברמן: הייתי ביום חמישי בדיון איתם.
יעקב מרגי: עזבי את האקדמית תל אביב-יפו.
<טלי אוברמן: יש כאן איזה חוט מקשר, שהם לא מצליחים להגיד חד-משמעית ובצורה גורפת מה כל הדברים שהם רוצים.
<טלי אוברמן: אמרנו להם ביום חמישי: תציגו דרישות כוללות וסופיות, שאפשר יהיה לכנס את הדבר הזה.
<טלי אוברמן: הם לא מוכנים.
<טלי אוברמן: וגם קיבלנו אמירות, שאולי בעוד חצי שנה יהיה דבר נוסף שירצו.
<טלי אוברמן: אנחנו רוצים להגיע פה להסכם קיבוצי ו"לסגור" את זה.
<טלי אוברמן: בואו נשמע את הדרישות ו"נסגור" את זה.
<קריאה: אפשר לענות על זה?
<קריאה: אפשר להתייחס לטענות הללו?
עליזה לביא: אני מנהלת דיון בוועדה לקידום מעמד האישה.
עליזה לביא: באתי רק להביע את תמיכתי בסטודנטים.
עליזה לביא: אני יודעת שאתם עושים עבודה חשובה מאוד.
יעקב מרגי: עליזה לביא, נעשה פה את עבודתך, נייצג אותך נאמנה.
יעקב מרגי: אני מחזק את ידך.
אילן גילאון: כולם בעד סטודנטים וגם בעד הנכים תמיד...
<קריאה: האשימו אותנו בטענות שקריות.
<קריאה: אשמח להתייחס.
יעקב מרגי: אדוני, אתה קצר-רוח, אין לי בעיה שתיקח אוויר בחוץ ואתן למישהו אחר לדבר.
יעקב מרגי: אני רציני, אני רוצה לצאת מפה עם פתרונות.
יעקב מרגי: חברי הכנסת רוצים לדבר?
דב חנין: אני בדיון הזה מאוד מאוד מודאג.
דב חנין: הסיבה שאני מודאג היא שאנחנו כאן קיימנו דיון חגיגי, אפילו עם שר החינוך, על פתיחת שנת הלימודים, כולנו בירכנו ושנת הלימודים נפתחה.
דב חנין: והנה מתחת לרדאר שלנו שתי מכללות בעצם נמצאות בשביתה מתמשכת.
דב חנין: בדיוק דיברתי עם מירב בן ארי לפני כן, שאם זה היה האוניברסיטה העברית או אוניברסיטת תל אביב, שאני בא ממנה, זה לא היה קורה לעולם, לא היה קורה שבמשך חודש שלם יש שביתה והמדינה לא רועשת.
דב חנין: יש פה שני סכסוכי עבודה, שאני אומר לך, אדוני היושב-ראש, מאוד מאוד קל לפתור אותם.
דב חנין: צריך רק קצת רצון טוב.
דב חנין: אגיד משפט על בית ברל וכמה משפטים על האקדמית תל אביב-יפו.
דב חנין: בבית ברל לכאורה נקודת המוצא שלנו נהדרת.
דב חנין: יש הסכם בין ועד הסגל הזוטר לבין הנהלת המכללה.
דב חנין: פה, כמו בהרבה נושאים אחרים – אתה יודע שזו דעתי, אני לא אומר את זה לראשונה, והטענה לא מופנית ליואב טאובמן – הבעיה שלנו היא ות"ת.
דב חנין: ות"ת עדיין לא הבינה את מלוא התפקיד שלה והאחריות שלה כדי שהמכללות יוכלו לעבוד.
יעקב מרגי: בקטע הזה אני מסכים אתך, אני אומר את זה בכל דיון, מל"ג-ות"ת.
דב חנין: לכן הפנייה שלי מכאן, ואני מקווה שהוועדה תצטרף לפנייה הזו, היא לוות"ת, לפתוח קצת יותר מרחב של גמישות כדי לקדם הסכם שכבר הוסכם.
דב חנין: אתם יודעים, יש כבר הסכם, המכללה מסכימה עם הוועד, אנחנו במצב טוב, התקדמנו.
דב חנין: המכללה האקדמית תל אביב-יפו: פה אני ממש מודאג.
דב חנין: אני רוצה להגיד לך, מכובדי יושב-ראש אגודת הסטודנטים, אמרת שאתה מודאג – אני חושב שאתה מודאג בצדק, למרות שהסכסוך הזה אפילו קל יותר לפתרון.
דב חנין: למה הוא קל יותר לפתרון?
דב חנין: כי לא מדובר על כסף ולכן הצרה הזאת שנקראת ות"ת יכולה להישאר מחוץ לתמונה, הם לא צריכים להתערב בזה לדעתי.
דב חנין: אתם אמורים לתקצב את המוסדות להשכלה גבוהה.
דב חנין: אל תתערבו בדברים שאתם לא מבינים בהם כי גם בענייני תקציב אתם לא עושים כל כך טוב.
דב חנין: הייתי מציע לוות"ת למשוך את ידה מהעניין הזה.
דב חנין: אני אומר בכאב ובצער, שהסכסוך הזה, שהוא הסכסוך הכי פשוט לפתרון, הוא הסכסוך שהכי הסתבך מכל הסכסוכים שאני מכיר, ואני מכיר סכסוכי עבודה כבר די הרבה זמן.
דב חנין: יש לי הרבה הערכה להנהלת המכללה, לנשיא המכללה, שהוא פילוסוף מאוניברסיטת תל אביב, אדם שאני מעריך מאוד.
דב חנין: אני מכיר את הסגל הבכיר שלכם, אנשים מצוינים, חוקרים טובים.
דב חנין: אני לא מבין איך תסבוכת כזו נוצרה.
דב חנין: אנשים כל כך מוכשרים והתנהלות כל כך לא תקינה, לא אפשרית.
יעקב מרגי: זה דיון פילוסופי, איך מקום משפיע על התנהלות.
דב חנין: אני מבין שהסכסוך, בגדול, הוא על מקומם של אנשי הסגל הבכיר במכללה.
דב חנין: אנשי הסגל הבכיר חושבים שמקומם ומעמדם במכללה נפגע.
דב חנין: אני לא איש המכללה, אני לא יודע להגיד אם זה נכון או לא נכון, את זה צריך לברר, לשבת מסביב לשולחן.
דב חנין: זה לא ענייני כסף, אלא עניינים של איך מקבלים החלטות.
דב חנין: אתם אומרים "חופש אקדמי"?
דב חנין: מי צריך להגן על החופש האקדמי?
דב חנין: החופש האקדמי הוא של מי?
דב חנין: של הסגל, של הסגל הבכיר והסגל הזוטר.
דב חנין: הסגל הבכיר הוא הראשון שרוצה חופש אקדמי.
דב חנין: אני לא חושב, עד כמה שאני קורא את המסמכים שהוצגו, שהוועד רוצה כוועד להיות שותף בהחלטות אקדמיות.
דב חנין: הוועד הוא מייצג של ציבור שנקרא מרצים בכירים, או סגל בכיר, והוא רוצה שאנשי הציבור הזה יהיו חלק מן התהליך.
דב חנין: בשורה התחתונה, הדבר שהכי מדאיג אותי הוא שאין משא ומתן.
דב חנין: אני שותף לקריאתך, שיתחילו הלימודים מחר בבוקר.
דב חנין: תתחילו לשבת מסביב לשולחן.
דב חנין: על כל הבעיות אפשר לדבר, אין שאלה שהיא לא לגיטימית.
דב חנין: באשר לכל שאלה יש לי את השקפתי, למירב בן ארי יש את השקפתה, כאשר נשב מסביב לשולחן היא תשכנע אותי ואני אשכנע אותה.
דב חנין: כך פותרים בעיות.
דב חנין: אחרת, המכללה האקדמית תל אביב-יפו, אני אומר לכם בכנות, לא רק שנת הלימודים הזאת, כל המכללה הזו בסכנה.
דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני פונה אליך.
דב חנין: אני מצטרף להצעתו של יושב-ראש אגודת הסטודנטים.
דב חנין: עם כל הכבוד הרב שיש לי לכל הצדדים, גם להנהלת המכללה וגם לסגל הבכיר ולוועד שלו, הסיפור הזה צריך איזה מבוגר שיתערב בו.
דב חנין: אני חושב שאנחנו כוועדה – אין מישהו אחר – צריכים להיות המבוגר הזה.
דב חנין: אתה, אדוני היושב-ראש, תמנה מבין חברי הוועדה חבר.
יעקב מרגי: חשבתי שאני צעיר עדיין.
דב חנין: אתה מבוגר צעיר.
דב חנין: תמנה מבין חברי הוועדה מישהו שילווה את התהליך הזה ויביא את הגאולה לעולם.
מירב בן ארי: תודה, אני מתנצלת, אני צריכה לנהל עכשיו שדולה חשובה מאוד על אלימות נגד צוותים רפואיים.
מירב בן ארי: בקצרה אומר את דבריי.
מירב בן ארי: זו לא הפעם הראשונה שהוועדה הזאת מטפלת במשבר.
מירב בן ארי: אנחנו שנתיים וחצי כאן.
מירב בן ארי: עשינו את זה גם באוניברסיטה העברית וצריך לעשות את זה כאן.
מירב בן ארי: ביקשתי מהיושב-ראש שייקח את זה על עצמו.
מירב בן ארי: זה לא יעבוד כך, עם כל הכבוד למחיאות הכפיים ולקהל האוהד.
מירב בן ארי: צריכה להיערך פגישה של נציגות מכל אחד מן הצדדים וצריך לשבת ולפתור את זה.
מירב בן ארי: בנימה אישית, אני אומרת לכם בתור יושבת-ראש השדולה לסטודנטים, הסטודנטים חייבים לחזור למוסדות ולהתחיל ללמוד.
מירב בן ארי: מה שקורה כאן הוא פשוט בושה, שערורייה.
מירב בן ארי: ניסיתם להחזיר אותם לנהל משא ומתן?
מירב בן ארי: תחזירו אותם, ואם זה לא עובד – תקפלו את ה"בסטה".
מירב בן ארי: אבל תנו להם להתחיל ללמוד.
מירב בן ארי: מי יחזיר להם את הכסף שהם שילמו?
מירב בן ארי: מי יחזיר להם?
מירב בן ארי: מי יחזיר לסטודנטית שצריכה ללכת לעבוד, מי יחזיר לה את סמסטר הקיץ שהיא תיאלץ לעבוד במהלכו?
מירב בן ארי: הייתי יושבת-ראש אגודת סטודנטים במוסד שעבדתי קשה מאוד ללמוד בו, עבדתי ב-3 עבודות ונאנקתי.
מירב בן ארי: אני יודעת מה זה.
מירב בן ארי: אנחנו לא שוכחים את זה גם אחרי שנים רבות.
מירב בן ארי: תנו לחבר'ה לחזור ללימודים ותחזרו לשולחן הדיונים.
מירב בן ארי: אנחנו מתחייבים כאן לסייע.
מירב בן ארי: אני מוכנה להיות חלק מהמשא ומתן.
מירב בן ארי: אני חושבת שהוות"ת עושה עבודה טובה ואני חושבת שגם כל המרצים פה, כולם באים עם כוונות טובות.
מירב בן ארי: תחזירו את הסטודנטים ללימודים, תנו לנו לעזור, אנחנו מוכנים, כל מי שיושב כאן, אבל תתחילו את שנת הלימודים.
מירב בן ארי: נוצר כאן עוול גדול ומי שתמיד "נדפק", תסלחו לי, זה הסטודנטים, ואני מחדדת: הסטודנטים מן המכללות.
מירב בן ארי: תמיד זה הסטודנטים, ותמיד הסטודנטים מן המכללות.
מירב בן ארי: בתור בוגרת מכללה גאה אני אומרת לכם שאין שום סיבה.
מירב בן ארי: אתם צריכים להיות המקום הראשון כי אתם בפריפריה ואתם האנשים שאנחנו הכי הכי רוצים לחזק במדינת ישראל.
מירב בן ארי: כל יום שאתם יושבים זה עוול גם לנו כחברי כנסת.
מירב בן ארי: אני ממש ממש מקווה שתשבו.
מירב בן ארי: אני חייבת ללכת לנהל את השדולה, שהיא שדולה שלי.
מירב בן ארי: בבקשה מכם לכו לשולחן ותחזירו אותם ללמוד.
אילן גילאון: אדוני, אחד הדברים היותר מתסכלים הוא כשאנחנו צריכים לתקן דברים שלא היו צריכים להיות מקולקלים בסך הכול.
אילן גילאון: זה כאילו שתי פרשיות שונות אבל יש להן חוט משותף, מחבר משותף.
אילן גילאון: אני אומר את הדברים האלה כאשר אני הולך על בהונותיי כדי שחלילה לא אטעה.
אילן גילאון: נדמה לי שכאן יש דאגה רבה מאוד שחס וחלילה לא יחדרו נורמות של אוניברסיטה אל תוך המכללות, זה הפחד הגדול ביותר, נדמה לי.
אילן גילאון: זה המשותף בין שני הדברים הללו.
אילן גילאון: לי אין שום דרישות יתרות מהמכללות מאשר הייתי דורש למשל ממפעל הטקסטיל הכי פשוט בדרום, בירוחם.
אילן גילאון: קודם כול זה, לפני שמקיימים חופש אקדמי.
יעקב מרגי: אין כבר מפעלי טקסטיל בירוחם.
אילן גילאון: יש עוד מפעל אחד.
יעקב מרגי: הוא בהנשמה.
אילן גילאון: אני מחזיק אותו משום שיש בו חדוות יצירה, אבל גם בשם חדוות היצירה אי אפשר ללכת להרעת תנאים.
אילן גילאון: תראו, שומו שמים, מה ביקשו כאן: ביקשו להיות מעורבים בתהליך האקדמי.
אילן גילאון: האם בהנהלה שלכם יש בכלל נציגים של הסגל?
<יואב טאובמן: כן.
<יואב טאובמן: יש במועצה האקדמית.
אילן גילאון: אני מתחיל להתרשם פה שהבעיה היא הוות"ת ולא המכללות.
אילן גילאון: משום איזו תפיסה, שהיא תפיסה נפסדת פה, לפיה כל דבר במדינת ישראל הוא עסק.
אילן גילאון: אם כל דבר במדינת ישראל הוא עסק – נסו למכור את המפעל הציוני במחיר שהושקע בו ואז נראה אתכם.
אילן גילאון: זה עניינה של ההנהלה להגיע לבסיס משותף עם האנשים שעובדים אצלה, ריבונו של עולם.
אילן גילאון: מה שבטוח מוסכם כאן, שהסטודנטים תמיד יצדקו, כי בעוד שבועיים הם יפסידו את הסמסטר שלהם.
אילן גילאון: אבל יש גם כמה כלים שאנחנו לא יכולים להקל בהם ראש בשם החופש האקדמי, כי לאנשים שנמצאים בתוך מקום עבודה צריך שיהיו כלים להגן על עצמם כי הם קודם כול עובדים, לפני כל דבר אחר.
אילן גילאון: לכן אי אפשר לעשות דבר אחר מכל המלל שנאמר כאן, אדוני, מאשר להיכנס אל תוך המשא ומתן שאיננו מתקיים.
אילן גילאון: משא ומתן זה לא אירוע שצד אחד מגיש הצעה והצד השני כותב על זה בסך הכול "כן" או "לא", אלא יושבים ומדברים.
אילן גילאון: אני מאמין בהידברות, מה לעשות, חפץ חיים אנוכי ואני מאמין בפשרות, כך זה בחיים, בכל תחום.
אילן גילאון: בכל תחום אני מאמין בהידברות.
אילן גילאון: כאן לא קיימת הידברות.
אילן גילאון: אתה יודע מה הבעיה המרכזית פה?
אילן גילאון: אולי בגלל שזה לא כסף אלא זה כל כך הרבה אגו אז הסיפור הזה כל כך מסובך.
אילן גילאון: יש אנשים שהאגו שלהם כל כך גבוה שבכל ברית מילה הם רוצים להיות רק הנימול ובכל הלוויה רק המת, אם לא – הם לא משחקים בהצגה.
אילן גילאון: נדמה לי שכאן קבור הכלב.
אילן גילאון: אני מבקש ממך שהוועדה הזאת תלווה את המשא ומתן, שיתרחש כמשא ומתן.
אילן גילאון: אז אפשר יהיה להתחיל את הלימודים.
יעקב מרגי: אני חייב לומר, צריך לומר את הדברים בצורה הכי כנה, גם תופעה שיש ארגון יציג שמנהל משא ומתן ובסוף קם פלג קטן או קבוצה ואומר "זה לא מקובל עליי, צריך להתחיל הכול מחדש", זה גם מהווה איום מחר, מחרתיים.
דב חנין: היו שני מסלולים מקבילים.
דב חנין: זה לא היה מסלול אחד.
יעקב מרגי: אני אומר דברים באוויר, אני לא קובע מסמרות.
יעקב מרגי: זה גורם מאיים על כל תהליך ההתארגנות בחברה הישראלית.
יעקב מרגי: אתמול זה היה הנכים, היום זה מישהו אחר, מחר זה הסטודנטים.
אילן גילאון: בשני המקומות זה הרעת תנאים, אדוני היושב-ראש.
יעקב מרגי: אם יש כנות סביב השולחן העגול הזה ובאמת רוצים להגיע לפתרון, אין מה לעשות, אחרי שאמרנו מה שאמרנו וזה מרחף באוויר, היה פה הסכם, אם רוצים לשנות – בואו תוך כדי תהליך.
יעקב מרגי: אנחנו בוועדה מוכנים להיות המלווים, כפי שאמר דב חנין: "המבוגר האחראי".
יעקב מרגי: אם אתם שואלים אותי, אני רוצה לבודד את הבעיה.
יעקב מרגי: אני חוזר לבית ברל – בואו נפתור את הסוגיה של בית ברל.
יעקב מרגי: רבותי, גם המרצים, הסגל הזוטר – אתן ליושב-ראש התאחדות הסטודנטים לדבר – גם הממונה על השכר במשרד האוצר, גם הוות"ת, גם הנהלת המכללה.
יעקב מרגי: אני מאמין שזה הליך פתיר יותר.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לחשוב שיש פה עניין של אגו.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם, אני לא רוצה לחשוב שיש פה חוט מקשר בין שני הסכסוכים שנוגע ל"קו לעובד", לא.
יעקב מרגי: אין פה עניין של אגו, אני רוצה להוציא את האגו בכלל מכאן, אין פה אגו.
יעקב מרגי: יחסי ציבור ל"קו לעובד" אני מוכן לעשות לכם כמה שתרצו, אני חסיד שלהם, נתתי להם ביטוי, נתתי להם הגנה, אבל לא על גב הסטודנטים.
יעקב מרגי: לכן אל תתפסו אותי במילה לכאן או לכאן.
יעקב מרגי: כרגע אני חרד באמת, הזמן עובד לרעתנו, בוזבז פה זמן – אני לא אומר שבזבזנו, זה התגלגל לשולחני רק בשבוע שעבר.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, זה חייב להסתיים היום באמירה חד-משמעית.
יעקב מרגי: לפני שאקרא את הקריאה, אני רוצה לשמוע את רם שפע.
רם שפע: אני יושב-ראש התאחדות הסטודנטים הארצית.
רם שפע: קודם כול, רק אנקדוטה כי זה הולך להגיע גם לפה.
רם שפע: ממש בדקות האחרונות – אם אתם רוצים סקופ – התפוצץ המשא ומתן עם הסגל הזוטר של כל האוניברסיטאות.
רם שפע: אז אנחנו צפויים להגיע לפה בתקופה הקרובה, רק שתדעו.
יעקב מרגי: האוניברסיטאות כולן יחרדו.
רם שפע: אני רק רוצה שתדעו כי בסוף לצערי זה גם יגיע לפתחנו.
רם שפע: ראשית, אני מרשה לעצמי להגיד שאנחנו כמעט הצד היחיד שמדבר עם כל הצדדים לאורך רוב הדרך.
רם שפע: אני מפריד את בית ברל.
רם שפע: אני מסכים עם רוב מה שנאמר פה.
רם שפע: בסופו של דבר, הסוגיה קרובה למדי לפתרון וגם יש כמעט הסכמות בין ות"ת למכללה ולסגל.
רם שפע: אני מבין שעניין ההחלה של ההסכם הארצי חשוב.
רם שפע: אני חושב שאני מסכים אתך: אפשר לסיים את זה ולכן תיכף אקרא בקריאה משותפת לשניכם.
רם שפע: במצב הזה, לדעתי, אתם יכולים להסכים.
רם שפע: אבל אני רוצה לדבר על הסגל של המכללה האקדמית תל אביב-יפו.
רם שפע: גם אני, כמו שניכם, רוצה מאוד בנטיות לבי לתמוך בסגל כי אני חושב שראוי ונכון וצודק שהם ייאבקו על התנאים שמגיעים להם, אבל לצערי, ואני אומר את זה מנקודת מבטי, כי דיברתי אתכם כמה פעמים, גם עם נועה לביא, ניסיתי ולא הצלחתי, שלחת אותי לדני לוי שלא באמת היה מוכן לדבר אתי.
רם שפע: אתם מציעים פה שהם יישבו עם עוד אנשים.
רם שפע: אני רוצה לספר לכם שהסגל במכללה האקדמית תל אביב-יפו לא היה מוכן, סירב פעמיים לשתי הצעות שלי שיצטרפו עוד אנשים לדבר אתכם, צד שלישי.
רם שפע: הצעתי אותנו, את המל"ג, את הוות"ת, את כולם.
רם שפע: עד שאנחנו לא התחלנו ליצור לחץ על הוות"ת-מל"ג שיישבו אתכם לא הסכמתם לשבת עם אף גורם.
רם שפע: אני מספר עובדות.
יעקב מרגי: אל תפנה לאנשים באופן אישי.
רם שפע: אלה העובדות כפי שאני מכיר אותן.
רם שפע: דני לוי ונועה לביא – אני יכול להראות לכם את ההתכתבויות שלי איתם.
רם שפע: היא אמרה "קפדהו וחשדהו" על כך שהיא לא מוכנה לדבר אתי כי אני מייצג את הסטודנטים.
רם שפע: זאת הסיטואציה במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
<נועה לביא: אני לא מבינה למה אתה עושה את זה.
יעקב מרגי: אתן לך להתייחס בהמשך.
אילן גילאון: יש מי שאחראי להושיב אנשים, אתה יודע.
רם שפע: יש פה הרבה בלבול בין ות"ת למל"ג וחשוב להסביר את זה.
רם שפע: אני גם חבר מל"ג.
אילן גילאון: יש יותר מדי ראשי תיבות במדינה הזאת.
רם שפע: נכון שהוות"ת אמורה לטפל בענייני תקציב ועל פניו כביכול הסיפור במכללה האקדמית תל אביב-יפו הוא לא תקציבי אבל הסיפור שבעייתי במכללה האקדמית תל אביב-יפו קשור להנחיות המל"ג של איך נכון לנהל מוסד אקדמי.
רם שפע: לכן השאלות, לגבי האם סגל יושב באי-אלו אורגנים חשובים במוסד, יש להן פתרונות, יש נהלים סדורים מאוד איך הדברים האלה מתנהלים.
רם שפע: הדרישות של הסגל כרגע חורגות מהנהלים הללו.
דב חנין: יש אפשרות לדבר על הנהלים האלה או שהם קדושים?
דב חנין: אני לא מבין את העמדה שלך.
רם שפע: לא רק שמותר, חייבים להתייחס לזה.
רם שפע: אני מסכים עם השאלות שלהם, אבל כמו בכל משא ומתן, העניין הוא מידתיות.
רם שפע: האפשרות להשבית את הסטודנטים במכללה האקדמית תל אביב-יפו במשך חודש---
<נורית השמשוני יפה: לא ההנהלה משביתה, אבל היא לא מדברת.
רם שפע: גם כשההנהלה מדברת אתכם במשך 7 שעות במל"ג, עובדה שבסופו של דבר אתם הולכים הביתה בלי להסכים על כלום.
<נועה לביא: סליחה, לא היית שם.
רם שפע: נכון, אבל מה לעשות, שני צדדים אחרים עדכנו אותי.
רם שפע: לסיום, השורה התחתונה: אני מצטרף אליכם.