GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רם שפע: אתם מצדדים בסגל, מצד אחד, אבל רוצים לסיים את השביתה.
רם שפע: שני הסגלים פה צריכים להכריז על הקפאת השביתה ל-48 שעות, 96 שעות או 120 שעות כי אנחנו סומכים את ידינו – וגם הוות"ת ומשרד האוצר צריכים להגיד: אנחנו מוכנים לשבת במרתון של דיונים, ואז הסיפור יסתיים.
רם שפע: אם ות"ת ומשרד האוצר לא יסכימו ואתם לא תעצרו את השביתה – זה לא יסתיים.
רם שפע: זה מה שצריך לקרות.
רם שפע: תמנה מישהו, אין בעיה.
רם שפע: זה שלכם.
רם שפע: זאת הפרקטיקה.
<טל שפירא: אני מהמכללה האקדמית תל אביב-יפו וחשוב לי לדבר כי אני שומע את יושב-ראש התאחדות הסטודנטים ואת יושב-ראש האגודה שלי.
<טל שפירא: אני כיום מתמחה בכנסת, שנה שלישית, עם שאר המתמחים שלנו מהמכללה האקדמית תל אביב-יפו.
<טל שפירא: אני מתמחה אצל חבר הכנסת איציק שמולי.
<טל שפירא: מעבר להיותנו סטודנטים ונמצאים פה במשכן אף על פי השביתה, יש משהו ששכחנו.
<טל שפירא: יש לנו פה סגל בכיר שבזכותו אני וכל המתמחים שנמצאים מן האקדמית תל אביב-יפו הגיעו לפה.
<טל שפירא: אני חושב שיש איזו זילות בסגל בכיר.
<טל שפירא: אנחנו מדברים פה על מרצים ומרצות בכירים.
<טל שפירא: יש מונח כזה: אקטיביזם חברתי.
<טל שפירא: ללא אקט חברתי לא ישתנה שום דבר.
<טל שפירא: יושב-ראש התאחדות הסטודנטים, אני מבין אותו.
<טל שפירא: אני סובל מן השביתה.
<קריאה: אין פה זילות, זה לא נכון.
יעקב מרגי: סליחה אדוני, יש פה מי שמנהל את הדיון.
יעקב מרגי: כאשר אתה אומר "אקטיביזם חברתי", אני מכבד אותו, רוצה אותו ודורש אותו, אבל בצמוד לו יש גם קצת אחריות, קצת גמישות, לנסות להקשיב, יש לו גם צדדים אחרים.
יעקב מרגי: אקטיביזם חברתי הוא לא בנישה אחת אלא הוא על פני כל החברה, על פני כל הסקלה.
<טל שפירא: זו השביתה השנייה שקורית אצלנו במכללה.
<טל שפירא: בקיץ כבר היינו בשביתה עם סגל אחר, עכשיו זה עם הסגל הבכיר, אז יש דברים בגו.
יעקב מרגי: אני עדיין בבית ברל.
יעקב מרגי: מה אתם אומרים, הצדדים, מחר יש לימודים מבחינת ההנהלה?
<ניר הכהן: בשמחה רבה.
יעקב מרגי: מבחינת הסגל?
<הלל רומן: אנחנו צריכים להעלות את זה להצבעה אצלנו לפי התקנון של הוועד.
<הלל רומן: אנחנו חייבים לקבל אישור.
<הלל רומן: אני לא מוסמך לקבל החלטה.
אילן גילאון: אני רוצה לדעת אם מחר הם נפגשים.
יעקב מרגי: אנחנו נצא מפה בלי תוצאות אם תפריעו.
יעקב מרגי: אני בא לעזור לכם.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, פה זה לא מין קרקס.
יעקב מרגי: אם הלל רומן היה אומר לי: זה תלוי בהידברות של 20 שעות, 40 שעות, 80 שעות.
יעקב מרגי: אבל הוא אומר: אני צריך להביא את זה להצבעה.
יעקב מרגי: הוא מראש הלך לשם.
יעקב מרגי: ציפיתי לשמוע.
יעקב מרגי: הוא לא היה אומר לי "כן", כי הוא לא שבת כדי לשמוע ממני "תחזור לעבודה", הוא שבת כדי להתחיל משהו.
<הלל רומן: לשבת ולדון נשמח כבר מעכשיו, באמת.
יעקב מרגי: כל עוד השביתה נמשכת – אני אומר לגבי בית ברל, יש לכם פה גישה חיובית שהולכת להיסגר באמצעות הידברות עם ההנהלה, משרד האוצר וות"ת.
יעקב מרגי: אם אתם לא תיתנו כיוון חיובי היום, כרגע, שחוזרים ללימודים ואז ממשיכים לסגור את הקצוות הקטנים שנשארו אתחיל לחשוב שכנראה למישהו פה יש מניעים אחרים.
אילן גילאון: ואם לא יהיו תשובות חיוביות מן הצד השני- - -
<הלל רומן: סלח לי, אבל בזכות השביתה הגענו לכאן.
<הלל רומן: השביתה היא זכות שמוקנית לכל עובד כדי לשפר את תנאיו, לאחר שבמשך עשרים שנים התעלמו מאתנו.
<הלל רומן: לכן הגענו לכאן.
<הלל רומן: אל תזלזל בזה.
אילן גילאון: הוא לא מזלזל בזה.
יעקב מרגי: יש פה נכונות.
<הלל רומן: נשמח לשבת ולדבר.
<הלל רומן: בהחלט יש לנו דרישות שכאשר הן ייענו נשמח לחזור באותה שנייה ללימודים.
יעקב מרגי: כאשר הדרישות ייענו?
אילן גילאון: חבר'ה, יש כאן מקומות נוחים, לכו, תשבו ותדברו.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, הסגנון שלך לא מקובל.
יעקב מרגי: אמרת: "כל עוד אני לא מקבל את מה שאני רוצה".
יעקב מרגי: אפילו להידבר אתה לא רוצה.
<הלל רומן: אני רוצה להידבר.
<הלל רומן: לא נכון.
יעקב מרגי: אמרת: "כל עוד הדרישות לא ייענו אני לא מפסיק את השביתה".
יעקב מרגי: תודה רבה לך, כך לא משיגים שום הישג.
יעקב מרגי: עומדת לי הזכות לומר את מה שאני רוצה בסוף.
יעקב מרגי: אנשי מכללת תל אביב-יפו, תקשיבו היטב.
יעקב מרגי: אתן לעוד אחד מכם לדבר.
יעקב מרגי: אני רוצה גם שם להגיע לידי תובנה כלשהי.
יעקב מרגי: הלל רומן, אני מציע לך, בזמן הישיבה תדבר עם מי שאתה יכול כי אני חושב שאתה מחמיץ הזדמנות.
<הלל רומן: אעשה את זה.
יעקב מרגי: אני נותן לך עצה של מבוגר אחראי.
<הלל רומן: אני מקשיב לך, למרות שזה עדיין זלזול.
יעקב מרגי: זה סובייקטיבי, אתה יכול להרגיש מה שאתה רוצה להרגיש.
<חיים עינת: אני פרופסור במכללה האקדמית תל אביב-יפו.
<חיים עינת: אתחיל מן הסוף.
<חיים עינת: אם ועדת החינוך של הכנסת תמליץ לשני הצדדים לצאת מייד למשא ומתן ותצרף לנו מלווה מטעמכם למשא ומתן, מחר השכם בבוקר אכנס אסיפת סגל ובתור איש ועד אדאג שנחזור מחר ללימודים.
<חיים עינת: כל השאר פחות חשוב.
יעקב מרגי: זאת תשובה אחראית.
יעקב מרגי: חבל שהוצאתי את הלל רומן והוא לא שמע אותך.
<קריאה: אנחנו רוצים לדעת אם אנחנו חוזרים מחר ללמוד.
<יהונתן קינרייך: רציתי לדבר על הפגיעה בנו, אבל עכשיו אני רוצה לשאול, מה אם אתם מכנסים מחר את הוועדה שלכם ופונים עם ההחלטות שלכם להנהלה וההחלטות לא מאושרות?
יעקב מרגי: אומר לך פה חיים עינת, שמייצג את ועד הסגל הבכיר: "מוכנים להתכנס להידברות.
יעקב מרגי: אני אכנס מחר השכם בבוקר את הצוות לקבל החלטה להחזיר את הסטודנטים ללימודים".
יעקב מרגי: הוא לא יכול להגיד לך עכשיו שמחר בבוקר בתל-אביב פותחים את הלימודים אבל אני לפחות אדע מחר בצהרים אם הם חוזרים ביום חמישי ללימודים.
יעקב מרגי: זה מצב טוב יותר מאשר המצב שהיינו בו.
יעקב מרגי: אתה מרגיש זלזול?
<חיים עינת: לא, אני לא מרגיש זלזול, להיפך, אני מרגיש כבוד רב.
יעקב מרגי: קטונתי.
יעקב מרגי: מה שסוכם בהסכם הכללי של ור"מ ביחד עם מל"ג-ות"ת ומשרד האוצר צריך לכבד.
יעקב מרגי: יש לכם מתווה שיפורים, אתם חושבים שצריך לשנות במכללת תל אביב-יפו, כפי שאנחנו עושים ביום יום: אני פונה למנכ"ל משרד החינוך וליושב-ראש ות"ת וליושב-ראש מל"ג, למרות שהביאו את תוכנית החומש מתעוררים דברים, בואו ניכנס למשא ומתן.
יעקב מרגי: זה לא דברים שלוחצים על כפתור ומשנים.
יעקב מרגי: יכול להיות שאתם מבקשים שינוי תפיסה.
יעקב מרגי: יש פתיחות לשמוע, יש כיוון לשמוע, אבל אל תבואו בצורה כזאת.
יעקב מרגי: המצב שלכם קשה יותר מאשר בבית ברל.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם, אני חסיד של עבודה מאורגנת, אבל אצלי אין חד-צדדיות, לכן הקפצת אותי, טל שפירא.
<חיים עינת: היה לי דבר שני לומר.
יעקב מרגי: אתן לך לומר דבר שני.
יעקב מרגי: אתה אומר: אנחנו מוכנים.
יעקב מרגי: אתה רוצה לעשות שינוי תפיסה.
יעקב מרגי: מישהו אמר את זה כאן: שינוי תפיסה.
יעקב מרגי: זה לגיטימי.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, מה שקבעו בני אדם הוא לא קודש קודשים.
יעקב מרגי: נכון שקבעו את זה אנשים מומחים אחרי מחשבה כבדה.
יעקב מרגי: אני מכיר את חרדת הקודש של "אל תגעו במשיחי" במה שקשור לחופש האקדמי ולעצמאות פדגוגית והמילים היפות, אבל בסוף בסוף, כשמישהו שיושב שם כמה שנים רוצה לשנות, זה אפשרי, אבל יש תהליכים.
יעקב מרגי: גם אני כיושב-ראש ועדת החינוך נתקל באותה חומה בצורה.
יעקב מרגי: בהתחלה זה מעצבן לי את האגו אבל אז אני סופר עד עשר ואומר: טוב שזה כך.
יעקב מרגי: תארו לכם שלא אני, מחר מישהו אחר לא אחראי נוגע להם בעצבים הרגישים של האקדמיה, של המחקר.
יעקב מרגי: למרות האגו, יושב-ראש ועדה, חבר כנסת עם כוח, עם פטיש מעץ זית שלא נשבר, הכול טוב, אבל בסוף בסוף יש תהליכים.
יעקב מרגי: נכון שהם כבדים, יכול להיות שהם אפילו ארכאיים וצריך לגעת בהם, אבל זה תהליך.
יעקב מרגי: רצית לומר דבר נוסף, בבקשה.
<חיים עינת: הדבר השני, אני חושב שאנשי ות"ת ומל"ג שגו שגיאה.
<חיים עינת: המעורבות שלהם, להבדיל ממה שאמר ידידי יושב-ראש התאחדות הסטודנטים, כנראה באה, כך הבנתי משיחת טלפון שהייתה לי איתם אחרי שהשביתה הייתה תקועה ואז נאמר לי על ידי אנשי מל"ג שהם לא ידעו שיש שביתה.
<חיים עינת: התקשרתי מתוך תקווה שהם יושיבו אותנו לדיון.
<חיים עינת: הם אחר כך באו אלינו עם עמדה שלטעמנו היא שגויה.
<חיים עינת: אני לא רוצה להגיד יותר מזה.
<חיים עינת: אין חפיפה בין הדברים שלנו ובין הדברים של מל"ג.
יעקב מרגי: אני שמח שאני שומע גישה כזו.
יעקב מרגי: באתי בידיים נקיות לדיון הזה והתחלתי לשמוע מכאן ומכאן את הדעות.
יעקב מרגי: הבנתי תוך כדי דיון, המל"ג-ות"ת אומרים: "רבותי, יש הסכם.
יעקב מרגי: " כמו הממונה על השכר במשרד האוצר, כמו אחרים.
יעקב מרגי: "יש הסכם, תעזבו, אנחנו לא פותחים את זה אחרי כל פיפס".
יעקב מרגי: זה נכון, כך צריך להיות.
יעקב מרגי: אתם רוצים משהו מעבר, זה לא שכר.
יעקב מרגי: הלל רומן, חבל שהוצאתי אותך.
יעקב מרגי: היית שומע את הגישה של מכללת תל אביב-יפו.
יעקב מרגי: אני חשבתי שיהיה פשוט יותר אתכם, אבל בואו נראה, כנראה טעיתי, מודה.
יעקב מרגי: רוצים לעשות שינוי תפיסה – כל התהליך הזה של המכללות, זה יצור שבא להם שלא בטובתם.
יעקב מרגי: המדינה בת שבעים ויש נושאים שאנחנו דנים בהם כאילו היום אנחנו מקימים את מדינת ישראל.
יעקב מרגי: יש מי שהתהליכים שקורים בחברה ובעולם זרים להם, למרות הנאורות שלהם.
יעקב מרגי: מה לעשות, האוניברסיטאות הן עדיין העידית.
יעקב מרגי: מתוך הקנאות לתקציבי המחקר כל מי שמנסה להיכנס למועדון מראים לו קצת מרפקים, מעיפים.
יעקב מרגי: הצליחו בכוח הצנטריפוגלי להעיף מחוץ למעגל, הצליחו או לא הצליחו, ממשיכים להתחכם.
יעקב מרגי: יש יצור ביניים שקיבל מעמד שנקרא "מכללות מתוקצבות".
יעקב מרגי: המדינה מכירה בזה.
יעקב מרגי: אני רוצה לבשר לכם שגם לגבי זה בשנתיים האחרונות אני שומע מנגינה אחרת.
יעקב מרגי: המל"ג והוות"ת כן חושבות בתהליך הדרגתי להגדיל לכם את תקציבי המחקר, באופן שלא נוגע, בר מינן, בעוגה של האוניברסיטאות.
יעקב מרגי: גם כאן יש מגמה חיובית.
יעקב מרגי: צריך לזרום איתם.
יעקב מרגי: אני לא אומר להבין את האטיות, אבל לגיטימי שצריך לחשוב על זה.
יעקב מרגי: בכל זאת הם מנהלים מדינה, לא מנהלים פרטץ'.
יעקב מרגי: נחלק את זה לשתיים.
יעקב מרגי: בקטע הזה של הובלת תהליך, שינוי תפיסה, שלא נוגע לשכר, אני אומר לך שאני מוכן לנדב את עצמי לשולחן עגול.
יעקב מרגי: בהבנות, לא בפטישים, לא באיומים, בזמן המועט שאין לי אני מוכן לבוא לשולחן עגול.
יעקב מרגי: שולחן עגול זה לא דיוני ועדה, שולחן עגול זה מתוך רצון טוב ללמוד.
יעקב מרגי: אני גם רוצה ללמוד.
יעקב מרגי: יכול להיות שבסוף הדרך אגיד לך: "ד"ר נועה לביא, סלחי לי, חלמת חלומות, זה לא יהיה," בסוף התהליך, או יכול להיות שניגע ונברר ונראה שהצעקה באמת לא כל כך גדולה ויתחייבו לתת לך באופן הדרגתי הידברות.
יעקב מרגי: נדע לאן הולכות המגמות.
יעקב מרגי: לכן אני רוצה לקבל מכם תשובה.
<נועה לביא: התשובה היא כן.
יעקב מרגי: מחר בבוקר, אחרי שהתכנסתם.
יעקב מרגי: חוזרים ללימודים אחרי שתקבלו את האישור?
<נועה לביא: נקבל אותו.
יעקב מרגי: באיזה יום הסטודנטים חוזרים ללימודים?
<חיים עינת: ביום חמישי בבוקר.
<נועה לביא: אם יש מלווה.
<קריאה: חבר הכנסת מרגי אמר שהוא מוכן ללוות באופן אישי.
יעקב מרגי: תמיד ידענו, כך אמרו לי אלה שהכינו אותי מנטלית לדיון, שאתם בעייתיים מאוד ואנרכיסטים.
יעקב מרגי: שמעתי את הדברים.
יעקב מרגי: מכללת תל אביב-יפו.
<ליאת וייס שחף: קודם כול, רציתי לומר לך תודה.
<ליאת וייס שחף: אנחנו מנהלים משא ומתן כבר 9 חודשים.
<ליאת וייס שחף: כפי שנועה לביא אמרה קודם, הנשיא חזר אליהם ואמר שהוא מוכן לשבת לשולחן המשא ומתן, נשמח לעשות את זה.
יעקב מרגי: אתם צריכים אותי בשלב הזה?
<ליאת וייס שחף: לא בשלב הזה.
<אלעד נחשון: הם צריכים אותך כי הם לא יודעים לדבר זה עם זה, הם חייבים אותך.
<קריאה: רוצים אותך.
<ליאת וייס שחף: אני יכולה להציע שהמל"ג-ות"ת והממונה על השכר יצטרפו אלינו לדיונים.
<ליאת וייס שחף: אנחנו לא נרפה ונקיים משא ומתן מתמשך, רציני ואינטנסיבי במטרה לסיים.
יעקב מרגי: אתם לא מפסיקים אותו לרגע.
<ליאת וייס שחף: הוא לא יופסק לרגע, גם לא כדי לאכול.
<נועה לביא: אבל בליווי איש מהוועדה.
יעקב מרגי: אני מלווה אתכם.
יעקב מרגי: כל עוד זה מתקיים – אני לא שם.
יעקב מרגי: ביום שזה לא מתקיים – אני נכנס לתמונה וייערך דיון מיידי.
<טלי אוברמן: אני סומכת את ידי על כל הדברים שאמרת.
<טלי אוברמן: אני חושבת שאין צורך שיהיה מישהו מהוועדה.
דב חנין: בטח צריך, אתם נכשלתם ואת נכשלת.
<טלי אוברמן: בתור מי שהשתתפה בדיונים- - -
דב חנין: את השתתפת והבאת אותנו לשביתה.
דב חנין: השתתפת, ולאן הבאת אותנו?
דב חנין: לאן אתה הבאת אותנו?
דב חנין: אתם נכשלתם.
<טלי אוברמן: קודם כול, הם מקבלים את מה שהיה בהסכם הארצי ולכן צריך להפריד את הדברים המקומיים שלא מופיעים בהסכם הארצי.
יעקב מרגי: על זה אנחנו נכנסים למשא ומתן.
יעקב מרגי: אמרתי דברים ברורים.
<טלי אוברמן: להפריד.
<טלי אוברמן: הדברים שהיו בהסכם הארצי אין שום סיבה להמשיך לדון עליהם.
<טלי אוברמן: אני מציעה, כפי שהם הסכימו, ביום חמישי לשלוח רשימת דרישות מסודרת של הנושאים המקומיים.
<טלי אוברמן: עד עכשיו הם לא מוכנים לשלוח.
<חיים עינת: זה לא נכון.
<חיים עינת: יש בידי ההנהלה רשימה מסודרת.
<חיים עינת: יש הכרזת סכסוך עבודה.
<טלי אוברמן: רשימה סופית, לא של הדרישות שלהם רק עד מחר.
<חיים עינת: לא, גברת, את לא יודעת.
<חיים עינת: בידי ההנהלה יש את הכרזת סכסוך העבודה עם פירוט מדויק.
<חיים עינת: אז הוא לא הציג בפניך.
<טלי אוברמן: בסכסוך העבודה יש הרבה נושאים שלא נוגעים.
<חיים עינת: כאשר לא מדייקים בעובדות, בתור איש מדע זה קשה לי מאוד.
אילן גילאון: אנחנו שומעים את האמירה הזאת של טלי אוברמן, כאילו לא קיימנו פה שום דיון.
יעקב מרגי: תסבירי את עצמך.
<טלי אוברמן: יש נושאים שהם כתבו בסכסוך העבודה.
<טלי אוברמן: מאז התקיימו הרבה דיונים וכבר התקבלו הסכמות לחלק מן הנושאים.
<חיים עינת: לא התקבלו.
<חיים עינת: אין הסכם ארצי עדיין.
יעקב מרגי: אני חייב לברר את זה.
יעקב מרגי: אמרתי בפתיח, מה שהתקבל ברמה הארצית ונדון ברמה הארצית זז הצדה, לא נוגעים בו.
יעקב מרגי: זה כלל ברזל עקרוני.
יעקב מרגי: יש לכם משהו ברמה המקומית – תגישו רשימה.
יעקב מרגי: אתה אומר שלמכללה יש את הרשימה?
<חיים עינת: יש ברמה המקומית.
<חיים עינת: הפרשנות לפעמים מוגזמת כי אם בהסכם ההבנות כתוב "המכללה תקים מנגנון X" – אין לי בעיה, אני מקבל את זה.
<חיים עינת: אני רוצה לדון איך אני בונה את המנגנון.
<חיים עינת: אלה הדברים שלנו.
יעקב מרגי: זה ברמה המקומית.
יעקב מרגי: זה סמנטיקה.
יעקב מרגי: 50% מן הסכסוכים בעולם, אם לא יותר, הם על סמנטיקה ואגו.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים להגיע ל"תכלס", חכו עם האמירות.
יעקב מרגי: חברי כנסת אוהבים לדבר לשם הדיבור.
<טלי אוברמן: אני מתנצלת, זה לא סמנטיקה.
<טלי אוברמן: הייתי בישיבה ושאלנו על נקודות ספציפיות שעלו בהסכם הארצי.
יעקב מרגי: הנהלת המכללה, יש לכם את אותה רשימה שמדברים עליה?
יעקב מרגי: קיבלתם אותה?
<ליאת וייס שחף: הרשימה הזאת היא לא רשימה סופית.
<ליאת וייס שחף: במשך הזמן כל הזמן עלו דרישות חדשות.
<ליאת וייס שחף: רק בקשה אחת, אם אפשר לשלוח לנו את זה שוב, רשימה סופית.
יעקב מרגי: כדי שלא יהיו אי-הבנות.
<חיים עינת: יש את הכרזת סכסוך העבודה.
<יהונתן קינרייך: כל דבר שלגביו יש לכם הבנה – תחתמו, תסדירו ביניכם.
<חיים עינת: המסמך הוגש לממונה, הוא הוגש להנהלה.
אילן גילאון: כל הדיון הזה התקיים כדי שהוועדה תלווה משא ומתן שלא הצליח להסתיים.
<יהונתן קינרייך: לסטודנטים אין צד במשא ומתן הזה.
אילן גילאון: אם כל כך טוב אז למה כל כך רע?
אילן גילאון: למה לא הגענו לתוצאות?
אילן גילאון: אני מתנצל, אני מנהל ועדה אחרת ואני צריך לעזוב.
<קריאה: אני מרגיש שזה דיון על המכללה האקדמית תל אביב-יפו ויש לנו דברים חשובים לומר.
יעקב מרגי: עוד נגיע לבית ברל.
<יהונתן קינרייך: אדוני היושב-ראש, נוכחנו לראות את כל הפגישות במשא ומתן שהתפוצצו עד עכשיו.
<יהונתן קינרייך: אנחנו לא מוכנים לזה יותר.
<יהונתן קינרייך: אנחנו חושבים שבלי ליווי של הוועדה הדבר הזה לא יצליח, זה לא יקרה.
<יהונתן קינרייך: לדחות את זה ולתת לזה עוד ניסיון – זה רק ניסיון לריב.
<אלעד נחשון: במיוחד אחרי שהפגנו יום יום ושום דבר לא עזר.
יעקב מרגי: אל תתפרצו, גמרנו, מספיק, שמענו אתכם.
יעקב מרגי: אנחנו אחרי הזמן המיועד לסיום הדיון.
יעקב מרגי: גם אם היו באים לכאן אלפי סטודנטים, אי אפשר לתת לכולם לדבר.
יעקב מרגי: הנציגות דיברה.
יעקב מרגי: נכון שבא לי לתת לכולכם להתבטא, האמינו לי שלבי יוצא אליכם ואנחנו משקיעים, אבל אי אפשר, תתאפקו.
יעקב מרגי: תרימו אצבעות עד מחר.
יעקב מרגי: את חושבת שזה יתרום?
יעקב מרגי: אחרונת הדוברים מקרב הסטודנטים.
<שי אשכנזי: אני חייבת להגיד משהו בתור נציגת תלמידי מדעי החשבון שנה א' באקדמית תל אביב-יפו.
<שי אשכנזי: אני רוצה לדבר בכלל מפן אחר.
<שי אשכנזי: אני רוצה להגיד שבתור מישהי שנכנסה עכשיו למכללה, ראינו את ההתנהלות של המשא ומתן הזה.
<שי אשכנזי: לא היה באמת משא ומתן.
<שי אשכנזי: השביתה הזו התנהלה מבחינתי בדרגה כל כך נמוכה.
<שי אשכנזי: הרגשנו הסטודנטים כמו אדם שצריך להפריד בין שני ילדים שרבים ביניהם.
<שי אשכנזי: קיבלנו מנשיא המכללה מייל לפני כמה ימים, שאם הסגל הבכיר לא יסכים לדרישות המל"ג זה יפגע בעתיד של המכללה.
<שי אשכנזי: זה לא נראה לי הגיוני ואני באתי לפה לא רק כדי לפתור את השביתה הזאת אלא כדי למנוע את השביתות הבאות.
<שי אשכנזי: אנחנו הולכים לדבר עם ההנהלה.
<יהונתן קינרייך: אני חושב שברוב המוסדות האקדמיים לא מכירים את- - -
יעקב מרגי: בבקשה תצא לנוח ולהתאוורר.
<ניר הכהן: יש פה איזו סימטריה שחסרה מצדנו.
<ניר הכהן: אשמח לומר משפט.
<ניר הכהן: אני מבין שעכשיו הסוגיה על השולחן היא סוגיית ההורה המלווה.
<ניר הכהן: הייתי פעמים רבות הורה מלווה והבנתי שהתפקיד העיקרי שלי הוא לא לעשות כלום ואז העניינים מתנהלים מצוין.
<ניר הכהן: אין לנו בעיה שיהיה מלווה, לא משנה מטעם מי, ובלבד שנשב ונדבר.
<ניר הכהן: זאת העמדה שלנו.
דב חנין: זו צריכה להיות הגישה לשני המקומות.
<ניר הכהן: אבל מחר יחזרו ללמוד, כי יש פה סטודנטים שלא לומדים כבר חודש ימים.
יעקב מרגי: מה הבעיה שלכם?
<טלי אוברמן: אחזור שוב.
<טלי אוברמן: אין צורך בהורה מלווה.
דב חנין: כי אתם נכשלתם.
דב חנין: את נכשלת, כן.
יעקב מרגי: אני מבקש לא להתפרץ כי לא אקיים דיון, אעזור אתכם, לכו, תשבתו, תקשקשו עד מחר.
<קריאה: ממה היא מפחדת כל כך?
יעקב מרגי: אדוני, צא החוצה להתאוורר.
<טלי אוברמן: אני רוצה שיהיה ברור מה אומר כאן הסגל.
<טלי אוברמן: ההנהלה לא צריכה לשלוח להם מחר מייל של סכסוך העבודה המקורי.
<טלי אוברמן: שישלחו רשימה של הנושאים.
דב חנין: את רוצה לייצר בעיה או פתרון?
<טלי אוברמן: אני מחפשת פתרון.
<טלי אוברמן: הם ישלחו היום רשימה מסודרת של הדרישות שנותרו מסכסוך העבודה, דרישות שלא עלו ברמה הארצית ולא הוסכמו, וזהו, משם יתחילו משא ומתן ו"יסגרו" את זה כבר מחר.
<טלי אוברמן: זה הכול.
<טלי אוברמן: לא צריך הורה מלווה.
<טלי אוברמן: בואו "נסגור" את זה.
<טלי אוברמן: לא המסמך של סכסוך העבודה אלא רשימה מסודרת.
יעקב מרגי: מרצי האקדמית תל אביב-יפו, התביעה הזאת מקובלת עליי.
דב חנין: אני רק אומר לך איך זה ייראה מחר.
דב חנין: מחר הכול יתפוצץ שוב.
דב חנין: אי אפשר לסמוך עליהם.
<מירי פלג: הם מנהלים משא ומתן כבר 9 חודשים.
יעקב מרגי: גברתי, לכי ותארחי חברה לחברים שלך בחוץ.
דב חנין: בלי מלווה זה לא יעבוד.
יעקב מרגי: עכשיו יש להם ליווי.
<נועה לביא: תודה.
<חיים עינת: אני הולך להגיד עכשיו משהו שמאוד לא נעים לי להגיד.
<חיים עינת: יושבים פה אנשים שלא מדייקים בדבריהם וזה קשה לי מאוד כי אני איש של מחקר ונתונים, קשה לי עם אי-דיוקים.
<חיים עינת: אני מבהיר שוב, הרשימה שיש לנו לא נוגעת ולו בקוצו של יו"ד בדברים שהוסכמו בהסכם הבנות שעוד לא הפך להסכם ועוד לא פורסם בפומבי.
<חיים עינת: זה לא נוגע.
יעקב מרגי: המסמך שיש להם כולל הכול?
<חיים עינת: המסמך שיש להם, של הכרזת סכסוך העבודה, כולל הכול.
דב חנין: למה משרד האוצר בכלל בעניין הזה?
דב חנין: הרי לא מדובר על כסף.
דב חנין: גברתי, תפסיקי להפריע.
<חיים עינת: דבר נוסף הוא שבכל הכבוד, מה מעמד ות"ת בדיון שבין ארגון עובדים לבין הנהלה?
<חיים עינת: ות"ת הוא רגולטור משני.
יעקב מרגי: לוות"ת יש מה לומר כי אתה לא מבקש כרגע תנאי שכר אלא תנאי העסקה שנושקים לנעשה בוות"ת.
יעקב מרגי: שמעת את אנשי בית ברל.
יעקב מרגי: בסוף הדברים נושקים זה לזה, אין מה לעשות.
יעקב מרגי: אתה איש מחקר ואתה יודע שכאשר עורכים מחקר שולחים זרועות תמנון לכל מקום.
יעקב מרגי: זה נושק.
יעקב מרגי: זה ועדת תכנון ותקצוב של המל"ג.
יעקב מרגי: רצית להוסיף לפני שאני אסכם?
<יואב טאובמן: קודם כול, אני רוצה להצטרף לאמירה שחייב להתקיים משא ומתן.
<יואב טאובמן: בבית ברל המשא ומתן, מבחינתי לפחות, לא נפסק.
<יואב טאובמן: בתל אביב-יפו אנחנו חושבים כמובן שהמשא ומתן צריך להימשך.
<יואב טאובמן: בהערה להתייחסות הקודמת שלך, הרכב המועצה האקדמית מכיל בתוכו גם נציגים של הסגל.
יעקב מרגי: מזל שלא רק.
<יואב טאובמן: מבחינתנו, כפי שאמרה טלי אוברמן, אפשר להעביר את רשימת הדרישות.
<יואב טאובמן: סכסוך העבודה הוא לא רשימת דרישות.
<יואב טאובמן: סכסוך העבודה מציג תמונת מצב מסוימת ונכון להיום הוא לא משקף את מה שהושג גם ברמה הארצית.
<יואב טאובמן: יכול להיות שיש כאן התנגדות, כך לפחות שמעתי באמירה קודמת, שההסכם לא תקף או לא קיים או לא נחתם.
<נועה לביא: לא אמרנו דבר כזה.
דב חנין: נאמר רק שהוא עדיין לא פורסם.
יעקב מרגי: הוא לא פורסם, זה מסמך הבנות.
יעקב מרגי: יש מניעה לשלוח את רשימת הדרישות?
<נועה לביא: אין מניעה.
<חיים עינת: אין מניעה.
<חיים עינת: עוד נקודה אחת, אני רוצה לוודא, המושג משא ומתן מתחלף לעתים אצל ההנהלה שלנו במושג לשבת באותו שולחן ולהגיד "אני לא מוכן לדבר אתכם על כל נושא שעולה".
יעקב מרגי: אין לי זמן להפרעות.
יעקב מרגי: המרחק בין לסיים את הדיון בלי סיכומים לבין להגיע למשהו הוא מזערי אז תנו לי לנצל את הזמן המועט שנשאר בצורה איכותית.
יעקב מרגי: כשאמרתי שזה שינוי תפיסה, זה תהליך שצריך ללמוד אותו, לבחון אותו, יכולה להגיד נציגת המכללה שהכול מקובל עליה, ואז הוות"ת יגיד לה: "Stop, לא מקובל עלינו".
יעקב מרגי: לכן צריך פה להתכנס למשהו.
יעקב מרגי: אם תשחררו את העכבות ושלושת הצדדים ייכנסו בלב שלם ובנפש חפצה באמת בניסיון להגיע לפתרון – הנה אני אומר לכם מראש, אתם לא תצאו עם מלוא תאוותכם בידכם.
יעקב מרגי: אם לא תסכימו על זה – אל תיכנסו למשא ומתן.
יעקב מרגי: לא תצאו עם מלוא תאוות
יעקב מרגי: כם בידכם.
יעקב מרגי: זה תהליכים.
יעקב מרגי: כנ"ל הוות"ת גם רוצה, אבל הוא לא יכול לתת הכול.
יעקב מרגי: יש תהליכים שיש להם השלכות רוחב.
יעקב מרגי: אם יאשרו לכם – מה יהיה הלאה במכללות אחרות?
יעקב מרגי: זה להיכנס אל משהו שהוא באמת שינוי תפיסה.
יעקב מרגי: צריך לבחון את זה, כולל את השלכות הרוחב.
יעקב מרגי: זה הכיוון.
יעקב מרגי: אני שומע שיש נכונות.
יעקב מרגי: תגישו רשימת דרישות סופיות, תדונו על זה.
יעקב מרגי: האמינו לי, אחרי שיסתיים הסכסוך אני לא מתכוון ללכת הביתה, לא עליך המלאכה לגמור.
יעקב מרגי: אתה באת עם איזו השקפה עכשיו, יכול להיות שהיא נכונה מבחינה אקדמית.
יעקב מרגי: באתם עם תפיסה לפיה הולכים לשנות ולתקן עולם.
יעקב מרגי: אז זה לא יקרה בשנה, זה יקרה בחמש שנים, זה יקרה בעשור.
יעקב מרגי: זה צעד חכם.
יעקב מרגי: "הכול או לא כלום" לעתים קרובות מוביל ללא כלום.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מילה אחרונה.
יעקב מרגי: את ות"ת שמעתי.
<יואב טאובמן: אני יכול להגיד דבר אחרון?
<ליאת וייס שחף: רציתי לומר שהנהלת המכללה תשמח החל ממחר בבוקר לשבת לשולחן המשא ומתן.
יעקב מרגי: יש לך התנגדות שחברת הכנסת מירב בן ארי תהיה אתכם?
<ליאת וייס שחף: אני חושבת שאין צורך.
<אלעד נחשון: יש צורך.
<אלעד נחשון: הם לא יכולים לדבר ביניהם, הם לא יכולים לבד.
יעקב מרגי: ביקשתי לא לקפוץ.
יעקב מרגי: לא זכור לי שהכנסתי אתכם, ואתם מפריעים.
דב חנין: היא תפריע לכם?
<ליאת וייס שחף: ביום חמישי האחרון נכנסו לתמונה, לבקשת חברי ועד הסגל, מל"ג-ות"ת והממונה על השכר.
יעקב מרגי: עד היום הם לא היו?
<ליאת וייס שחף: לא.
<ליאת וייס שחף: אני חושבת שחשוב שהם יהיו.
יעקב מרגי: חוזרים ללימודים מייד.
יעקב מרגי: אתן לכם שבוע להסתדר לבד כדי לקבל החלטה.
יעקב מרגי: אם לא תסתדרו- - -
<נועה לביא: לא, אנחנו רוצים מלווה.
<נועה לביא: גם הסטודנטים רוצים מלווה.
<נועה לביא: למה הם לא רוצים מלווה?
<נועה לביא: מה ההתנגדות למלווה?
דב חנין: אם תהיה במשא ומתן חברת כנסת זה יפריע למשהו?
דב חנין: אני רוצה להבין באמת מה הסיבה להתנגדות.
יעקב מרגי: שמעתי את דעתך.
יעקב מרגי: לא צריך להשיב.
יעקב מרגי: ות"ת, מה הבעיה אם חברת הכנסת מירב בן ארי תלווה?
יעקב מרגי: אתם מדברים איתה הרבה.
יעקב מרגי: להיפך, אני מבקר אותה שהיא יותר ות"ת מאשר ועדה.
יעקב מרגי: מה אכפת לכם שהיא תלווה את זה?
<יואב טאובמן: אנחנו חושבים שאין צורך.
<יואב טאובמן: אנחנו יכולים ללוות את המשא ומתן כפי שכבר ליווינו גם בעבר.
<קריאה: זה נמשך כבר חודש.
יעקב מרגי: אבל זה לא צלח.
<עדן בנימין: יש סיבה למה גם הסטודנטים לא בעד זה.
<יואב טאובמן: ליווינו משא ומתן ארצי והוא צלח.
<קריאה: זה זירה שונה לחלוטין.
<נועה לביא: הדרישות שלנו אחרות.
<עדן בנימין: יש סיבה למה אנחנו מתנגדים לזה.
יעקב מרגי: רבותי, אני אומר לכם, בשעה 2:15 אנעל את הדיון גם אם לא יהיו תוצאות.
יעקב מרגי: תתאכזבו, יכאב לי, אין לי בעיה.
יעקב מרגי: בשעה 2:15 אני נועל את הדיון.
יעקב מרגי: אתה שיוצא עכשיו, בזבזתי עליך 5 דקות.
יעקב מרגי: בסוף הוועדה מכריעה.
יעקב מרגי: תרצו – תקבלו, לא תרצו – לא תקבלו.
יעקב מרגי: אני אקבל החלטות איך אני נוהג אחרי ההחלטה שלכם.
יעקב מרגי: נציג מכללת בית ברל, יצאת קודם.
<הלל רומן: בהמלצתך יצאתי.
<הלל רומן: קיבלתי את הייעוץ שהייתי צריך.
<הלל רומן: אכן מה שאמרתי נכון, אני חייב לערוך הצבעת עובדים, שאנחנו יכולים לכנס מחר.
<הלל רומן: זה הכי מהר שנוכל לעשות את זה.
<הלל רומן: מזמינים את העובדים, זה התקנון של הארגון, ויצביעו בעד הפסקת השביתה.
<הלל רומן: אני צריך להסביר להם מה הוועדה הזאת סיכמה.
<הלל רומן: אתם מציעים ליווי של המשא ומתן?
יעקב מרגי: יש נכונות.
יעקב מרגי: קודם כול, תיכנסו למשא ומתן, תפסיקו את השביתה.
יעקב מרגי: אני לא מבין למה צריך בכלל הצבעה בקטע הזה.
<הלל רומן: יש תקנון משפטי לארגון.
יעקב מרגי: מתי תיתן לי תשובה?
<הלל רומן: מחר.
<הלל רומן: נקיים אספה מחר.
יעקב מרגי: מה אתה תמליץ?
<הלל רומן: רציתי לשאול בעצם מה אתם מציעים.
<הלל רומן: ליווי של הדבר?
<הלל רומן: אני צריך להציג להם את הנושא.
<הלל רומן: האם אנחנו מציעים לוח זמנים מסוים?
<הלל רומן: האם הכול פתוח?
<מאיר פנחסוב: כסטודנטים של המכללה נשמח אם חברת הכנסת מירב בן ארי תהיה מעורבת.
<ליאת וייס שחף: גם אנחנו לא מתנגדים כל עוד מל"ג-ות"ת בתמונה.
יעקב מרגי: בוודאי מל"ג-ות"ת הם חלק.
<יותם ידיד: אני רוצה להגיד משהו.
<יותם ידיד: כרגע המשא ומתן תקוע בוות"ת ובמשרד האוצר, כי משרד האוצר מתעסק כעת עם מכללת "אורט".
<יותם ידיד: אני מבקש שהמשא ומתן הזה יתחשב בתנאים של המרצים כי למרצים נמאס לקבל שכר נמוך.
<יותם ידיד: זהו.
<קריאה: ממש לא קשור מה שאמרת עכשיו.
יעקב מרגי: קודם כול, אני שמח על ההבנות בסוף.
יעקב מרגי: אני מסכם את הדיון על פי מה שהבנתי.
יעקב מרגי: אם מישהו יתפרץ ויגיד "לא כך, לא כך", אני אכריע כפי שאני אכריע.
יעקב מרגי: אם תרצו – תיקנו, אם לא תרצו – לא תיקנו.
יעקב מרגי: בעל הבית השתגע, אין מה לעשות.
יעקב מרגי: באתם לקבל סעד.
יעקב מרגי: התנדבנו, אנחנו מוכנים ללוות, מתוך אחריות, כי גם שביתה צריכה שתהיה לה תכלית.
יעקב מרגי: שביתה שמתמשכת עוד ועוד – אגלה לכם סוד: סימן שאתם לא מעניינים, לא אתם ולא אתם, אף אחד, ואין לכם כושר הרתעה לכלום.
יעקב מרגי: כנראה 4,000 סטודנטים שיפסידו סמסטר אחד או שניים לא מעניינים.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם בשולחן עגול, כולם שומעים: כאשר מישהו מאיים בשבט השביתה הוא צריך לדעת שזה שווה משהו.
יעקב מרגי: אם רואים שזה לא שווה אז צריך לעשות "ריסטרט" ולחשב מסלול מחדש.
יעקב מרגי: אז אנחנו עשינו חישוב מסלול מחדש.
יעקב מרגי: כפי שסיכמנו, לגבי המכללה האקדמית תל אביב-יפו, קודם כול, השביתה מסתיימת ביום חמישי, חוזרים ללימודים.
יעקב מרגי: תשלחו רשימת דרישות מקומיות.
יעקב מרגי: אל תיכנסו לפלפולים בנוגע להסכם הארצי.
יעקב מרגי: ההסכם הארצי "פאסה".
יעקב מרגי: אנחנו נמנה את חברת הכנסת מירב בן ארי שתיכנס לסוגיה הזו.