GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: את הציר של ההידברות עם משרד החינוך, עם יוכי?
<טלי דאואן קטן: נכון, עם יוכי ועם גיל.
<טלי דאואן קטן: הדבר היחיד שאני רוצה לצאת מכאן מבחינת הפורום, זו אמירה שאנחנו צריכים לעשות עבודה מקיפה.
<טלי דאואן קטן: התוכנית, אנחנו מאוד מברכים עליה וגם על היום הזה שמעלים מודעות לנושא, אבל כדי לעשות שינוי מהותי אנחנו צריכים לכלול את כל הגורמים שמקיפים את הילדים ואת בני הנוער, שזה הרשויות, שזה צוותי ההוראה, שזה בני הנוער עצמם וכמובן ההורים.
<טלי דאואן קטן: נורא קשה לנו שההורים לא שותפים בחלק מהתוכניות.
<טלי דאואן קטן: אני רוצה להגיד שאי אפשר לעבוד בתוכנית במתכונת פיילוט, אנחנו צריכים לפתוח אותה לכמה שיותר בתי ספר, והכי חשוב, לא לפחד לדבר על אובדנות.
יעקב מרגי: ואתם תיתנו כתף חמה?
<טלי דאואן קטן: תמיד.
<טלי דאואן קטן: אנחנו שם.
יעקב מרגי: אילן גזית, בבקשה.
<אילן גזית: אני פה נציג של מועצת תנועות הנוער.
<אילן גזית: לפני שנתיים נכנסו תנועות הנוער באופן מעמיק למניעת אובדנות.
<אילן גזית: שנה שעברה התחלנו פיילוט להכשיר את כל השינשינים בישראל.
<אילן גזית: מדובר על חבר'ה בני 18 שהם עצמם בקבוצת הסיכון, אבל הם מחנכים צעירים שהם הרבה פעמים אלה ששומעים את הקשיים של בני הנוער.
<אילן גזית: אגב, זה בעזרת נשות המקצוע הנפלאות של שפ"י ובחיבוק מדהים של התוכנית הלאומית בליווי של פרופ' ענת קלומק.
<אילן גזית: אנחנו השנה הולכים להכשיר 1,500 שינשינים וזו בעצם הכשרה של בני נוער.
<אילן גזית: הגשנו לשר הבריאות תוכנית להכשיר 40,000 מד"צים, זה אגב גם בארגוני הנוער, להגיע למאות אלפים של בני נוער בחינוך הבלתי פורמלי.
<אילן גזית: זה כסף קטן ואנחנו יכולים לעשות את זה יחסית בקלות בלי הבירוקרטיה.
יעקב מרגי: פרופ' ענת קלומק.
<פרופ' ענת קלומק: נעים מאוד, ענת קלומק מהמרכז הבינתחומי בהרצליה, יועצת אקדמית לתוכנית, עובדת גם עם משרד החינוך ולאחרונה יותר גם עם משרד הבריאות.
<פרופ' ענת קלומק: קודם כול אני רוצה להגיד, אני חושבת שיש קונצנזוס, כולם רוצים את YAM וכמה שיותר מהר, אז מבחינתי אם משהו אחד טוב יצא מפה, זה ש-YAM יקודם.
<פרופ' ענת קלומק: דבר נוסף, אני רוצה להזכיר, כמו שפרופ' זלצמן הזכיר, יש עוד תוכניות.
<פרופ' ענת קלומק: בארצות הברית לא סתם YAM פחות נכנס, זו תוכנית אירופאית של קבוצה אחת, פרופ' דנוטה וסרמן שכולנו מאוד מעריכים, אבל יש עוד תוכניות.
<פרופ' ענת קלומק: ארצות הברית מאמצים הרבה יותר תוכנית של פיטר ויימן ברוצ'סטר, אז רק לשים את זה על השולחן.
יעקב מרגי: אבל אני לא רוצה להגיע למימדים של ארצות הברית.
<פרופ' ענת קלומק: צודק.
<פרופ' ענת קלומק: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, זה שאם יש משהו שכן עוד אפשר לעשות, גם אם זה בתקציבים וגם אם זה בזמן ובאנרגיות ובחשיבה, זה הרבה יותר שיתוף פעולה, כי לתחושתי משרדי הממשלה עובדים נפלא.
<פרופ' ענת קלומק: קרה לא פחות ממהפך במדינת ישראל ויחד עם זאת המשרדים עדיין - - -
יעקב מרגי: הם יודעים לדבר ביניהם?
<פרופ' ענת קלומק: לא מספיק טוב, זו בדיוק הנקודה.
<פרופ' ענת קלומק: אני רוצה להחמיא לכולם, אבל עדיין המון נופל בין הכיסאות.
יעקב מרגי: אחרון הדוברים, אבי קסב.
<אבי קסב: תודה רבה אדוני היושב ראש.
<אבי קסב: שמי אבי קסב מארגון "חבל הצלה" שבעיקרו מתעסק יותר בעניין של מניעת התאבדויות אצל הורים גרושים.
<אבי קסב: הנקודה היחידה שאני רוצה להעלות פה היא נקודה שחלק גדול מהילדים והנוער שהם בעלי סיכון מוגבר להתאבדויות, הם אותם ילדים להורים גרושים.
יעקב מרגי: עוד אוכלוסייה שצריך לתת עליה את הפוקוס ואת הדגש.
<אבי קסב: עוד אוכלוסייה לשימת הפוקוס, כי גם אצלם אפשר לדעת מבעוד מועד כשיש אירועים - - -, לשים עליהם דגש במערכות החינוך ובקהילה.
יעקב מרגי: רבותיי, תודה רבה לכם.
יעקב מרגי: אני אומר כמה נקודות בסיכום.
יעקב מרגי: אם מישהו חושב שפספסתי משהו שנאמר, לא להתחיל לזרוק רעיונות חדשים.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לעמותת "בשביל החיים" על ליווי היום הזה בכנסת.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת שהשתתפו בדיון ועל הנכונות וההיענות המרשימה לשמש כחברי השדולה בכנסת למניעת אובדנות.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמשרד האוצר לתקצב בתקציב 2018, בבסיס התקציב את החלטת הממשלה למניעת אובדנות בסכום המקורי לפני הקיצוץ שהוא היה כ-27 מיליון ₪ בבסיס.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר החינוך ולמנכ"לו לסייע בידי הגברת ד"ר יוכי סימן טוב לעשות הכול לאשר את תוכנית YAM בבתי הספר בהקדם האפשרי.
יעקב מרגי: הוועדה תעקוב אחרי יישום הבקשה הזו.
יעקב מרגי: ודאי שאני חושב שצריך לעשות זאת לאורך כל הסקאלה של הילדים במערכת החינוך.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 27 בנובמבר 2017, ט' בכסלו תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא – מכירת מזון לא בריא לתלמידים.
יעקב מרגי: לא רק מכירת מזון לא בריא, גם בכלל המזון הלא בריא שמסופק במוסדות החינוך.
יעקב מרגי: קודם כול נתחיל מהמכירה.
יעקב מרגי: הייתה כתבה שלמרות ההצהרות, אוכל לא בריא נמכר לתלמידים.
יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לשמוע ממשרד החינוך, א', מה הנהלים, איך מוכרים מזון בבתי הספר, אם יש מכרזים, איך הם נעשים, איך נעשה הפיקוח, מעבר לנוהל.
יעקב מרגי: נוהל יכול להיות כתוב ולא ממומש.
יעקב מרגי: כולנו מסתובבים בסביבות בתי הספר ורואים כל מיני מכוניות מפויחות שפולטות את כל הגזים הרעילים ומוכרים סנדוויצ'ים, מוכרים שקשוקה וצ'יפסים לא רק עם תיבול מן הצומח, גם תיבול כימי ותיבול של רעלים נוספים.
יעקב מרגי: מסתבר כנראה שזה יותר טעים, לא בהכרח יותר בריא, אז יאמרו לי, אני לא מוכן לקבל את התשובה הזו, שהפיקוח שלנו עד לשער, עד לגדר בית הספר.
יעקב מרגי: אני מראש אומר, אני לא אסתפק בתשובה כזו.
יעקב מרגי: אם המזנונים שבתוך בתי הספר, שניתנים במכרז במקרה הכי טוב או במקרה הכי גרוע ניתנים לכל מי שלא רוצה להמשיך, השאלה כמה פעמים המזנון הזה מפוקח, איך הוא מפוקח ואם יש תקלות.
<מיכל חורין: בוקר טוב, עורכת דין מיכל חורין ממשרד החינוך.
<מיכל חורין: אני רוצה להזכיר שהקפיטריות האלה, המזנונים מצויים בשטח בעצם של הבעלויות של הרשויות המקומיות ושל הבעלויות של מוסדות חינוך ולכן בראש ובראשונה האחריות על מה שקורה בקפיטריות האלה זו אחריות של הבעלות.
יעקב מרגי: מיכל, אני אעצור אותך.
יעקב מרגי: את יודעת, מאחר והחינוך שניתן בתוך בתי הספר הוא חינוך שניתן על ידי הבעלות, לכאורה מה הקייס שלך בכלל להתערב כל השנה בבתי הספר?
יעקב מרגי: זו לא אמירה.
יעקב מרגי: אני פניתי למשרד החינוך, כי משרד החינוך הוא הריבון.
יעקב מרגי: הוצאתם נהלים שמחייבים את הרשויות, את הבעלויות, תאמרו.
יעקב מרגי: הפתיחה לא טובה, אבל לא אפריע לך.
<מיכל חורין: כמו כל מה שקורה בשטחים של מוסד החינוך, האחריות היא בראש ובראשונה של הבעלות.
<מיכל חורין: יש לנו חוזר מנכ"ל שיש בו איזה שהן הנחיות כלליות לגבי הקפיטריות האלה.
<מיכל חורין: אני כן מזכירה שיש תקנות שאמורות להסדיר את הנושא הזה גם לגבי קפיטריות שמצויות - - -
יעקב מרגי: עזבי את התקנות.
יעקב מרגי: התקנות לא מאושרות בגלל ויכוח פוליטי.
יעקב מרגי: חוזר מנכ"ל מדבר רק על נהלים או מדבר גם על טיב המזון?
<מיכל חורין: הוא מדבר גם על נהלים, מה צריך להיות בקפיטריה כזאת, רישיון עסק וכיוצא בזה, אבל גם פרטי מזון אסורים ופרטי מזון מותרים.
<מיכל חורין: עירית תוכל להרחיב בעניין הזה, אבל שוב, בגלל שמדובר בשטחים של מוסד חינוך, אנחנו פחות מפקחים על העניין הזה, לפחות עד שיהיה לנו - - -
<מיכל חורין: בשלב הזה עד שייכנסו לתוקף התקנות שבעצם מסדירות את כל העניין, אין פיקוח במשרד.
יעקב מרגי: אז למה להוציא חוזר מנכ"ל בכלל?
<עירית ליבנה: קודם כול חוזר מנכ"ל הוא חוזר שמדבר על כל הסוגיות, גם בבית ספר, גם באירועים, גם בהבאת מזון, לא רק במכירה.
<עירית ליבנה: אני לא צריכה להגיד לך, אנחנו דנים כל הזמן בנושא של השינוי הזה של תזונת ילדים.
<עירית ליבנה: להזכיר, ששליש מהילדים שלנו בכיתה ז' עם עודף משקל וכל מבוגר שני.
<עירית ליבנה: אנחנו יודעים וזה עולה לכותרות.
<עירית ליבנה: אמרנו שהתהליך צריך להיות תהליך חינוכי שיש בו גם עקרונות תזונתיים.
<עירית ליבנה: את העקרונות התזונתיים עצמם, בפירוש כתוב מה מותר ומה אסור.
<עירית ליבנה: יש פה גם תהליכים חינוכיים, כי כשמדובר בגן ילדים, יש פה תפקיד של הגננת, יש פה תפקיד של ההורים.
<עירית ליבנה: יושבים פה הורים שיוכלו לתמוך ולהגיד את זה.
יעקב מרגי: תראי, אם היועצת החינוכית הייתה מפעילה את המזנון, לא היה דיון היום.
יעקב מרגי: הרי כולנו יודעים בסוף מי מקבל את המזנון לידיים שלו.
יעקב מרגי: ואם בחוזר מנכ"ל כתוב, אני מתאר לעצמי, אני מקווה שזה רשום, חטיפים לא בריאים, ואף אחד לא מפקח על זה, מה הועילו חכמים בתקנם?
<עירית ליבנה: קודם כול חוזר המנכ"ל פורסם עוד לפני, וכל פעם שודרג בעקבות החוק, בעקבות התקנות.
<עירית ליבנה: מלפני שבע שנים או שש שנים שהוצאנו, התקדמנו, עוד לפני החקיקה בכלל.
<עירית ליבנה: אין לנו את הכלים לאכוף ואנחנו כן נחזור לתקנות, כי בתקנות ידובר גם, ובשביל זה גם דודי פה, לדבר על זה שכשתהיה לנו את היכולת לפקח מבחינה מנהלתית, מבחינה ארגונית, מנהל בית ספר כשהוא בא לקיוסקאי ואומר לו, שמע, אל תמכור, אומר לו - מי אתה בכלל?
<עירית ליבנה: לא נעים.
יעקב מרגי: מי הוציא את המכרז?
<עירית ליבנה: הרשות המקומית או הבעלות.
<עירית ליבנה: אם זו הבעלות של הרשות המקומית, אז הרשות המקומית.
<עירית ליבנה: אם זו בעלות אחרת, אז הבעלות.
<עירית ליבנה: אנחנו עובדים עם מרכז שלטון מקומי.
<עירית ליבנה: הם גם רוצים כמונו, אבל אנחנו באותה סירה.
יעקב מרגי: האם וידאתם שהמכרז שהשלטון המקומי או הבעלות מוציאה, תואם את הוראות חוזר מנכ"ל?
<עירית ליבנה: קודם כול זה רשויות-רשויות.
יעקב מרגי: אל תגידו לי רשויות-רשויות.
יעקב מרגי: אנחנו מתעסקים בחינוך.
יעקב מרגי: אם היועצת הייתה מוכרת במזנון, אני מבין, יש לה השקפה, ראייה חינוכית, בית הספר שם אותה כדמות חינוכית.
יעקב מרגי: סתם אני מביא את היועצת.
יעקב מרגי: יכולה להיות כל דמות אחרת.
יעקב מרגי: זה יוצא למכרז על בסיס עסקי.
יעקב מרגי: מפעיל הקיוסק, יש לו אינטרס להרוויח כמה שיותר.
יעקב מרגי: הוא יכניס כל מיני פריטים שמדברים לגרות את הילדים ואת הנערים.
יעקב מרגי: הקטע של בריאות התלמידים לא מעניין אותו.
יעקב מרגי: פה בדיון הזה כשדיברנו על התקנות, לא זוכר מי היה מטעם משרד החינוך, אומר, בלי שום קשר אנחנו עובדים לפי הנהלים.
יעקב מרגי: אני חושב שחיים הלפרין אמר את זה, שבלי שום קשר אנחנו עובדים לפי התקנות, אז אי אפשר לבוא ולהגיד לי, אין תקנות אז אנחנו לא מפקחים.
<עירית ליבנה: כי את ההזנה באמת עם הספקים שלנו אישרנו לפי התקנות למרות שעדיין התקנות לא עברו, אבל במכרז שהוצאנו בפירוש הכתבנו מה הנוהל שצריך, אבל זה משהו שאנחנו מפעילים ואנחנו מנהלים.
יעקב מרגי: צור.
<צור טהון: שלום, שמי צור ואני אחד מהנציגים של פורום ועדי ההורים היישוביים.
<צור טהון: עוד דוגמא לאיזשהו תוצר של ריב בין בעלויות פחות משנה לי.
<צור טהון: מה שחשוב לנו כהורים זה שכל יום שנמשך המצב הנוכחי ונמכר מזון לא בריא בבתי הספר, הוא יום שאבד.
<צור טהון: אני רוצה לתת דוגמא לחשיבות של האכיפה מתחום אחר רגע.
<צור טהון: הייתי ביום שבת במשחק כדורגל עמוס קהל ולהפתעתי הרבה ובניגוד למה שהורגלתי, אף אוהד בסביבה הקרובה שלי ובאופק שלי לא הדליק סיגריה.
<צור טהון: זה לא בגלל שהפסיקו לעשן ולא בגלל שאין חקיקה, זה בגלל הפחד מאכיפה, וזו דוגמא טובה איך זה עובד.
<צור טהון: גם לחץ חברתי.
<צור טהון: לנו כהורים קשה מאוד ללמד את הילדים בבית לא לאכול אוכל לא בריא כאשר זה מונח להם מול העיניים ונגיש להם בכל רגע נתון בבית הספר.
<צור טהון: ביקשת לא לדבר על נושא התקנות, אבל אני עדיין מזכיר שהן לא אושרו.
<צור טהון: החוק קיים משנת 2014, שלוש שנים, אז אני שוב פעם מצר על העובדה הזאת ואני שמח על הדיון הזה, אבל תוצאות אין.
<אורית חזון מנדל: אורית חזון מנדל מפורום ועדי הורים יישובים.
<אורית חזון מנדל: אני רוצה להוסיף גם למה שצור אמר לגבי התקנות.
<אורית חזון מנדל: זה ממש חשוב לאשר אותן.
<אורית חזון מנדל: אתה אומר לא להתייחס לתקנות, אבל זה ממש חשוב העניין של התקנות.
<אורית חזון מנדל: מה שחשוב פה זה האכיפה והפיקוח על המזון.
<אורית חזון מנדל: בלי זה המצב לא ישתנה.
<אורית חזון מנדל: זה חייב להשתנות.
<אורית חזון מנדל: היום ביררתי לגבי הפיקוח גם בצהרונים.
<אורית חזון מנדל: עדיין לא ידוע מי מפקח על הגוף, משרד החינוך?
<אורית חזון מנדל: משרד הבריאות?
<אורית חזון מנדל: חוסר ודאות.
<אורית חזון מנדל: זה ממש הולך לאיבוד.
<אורית חזון מנדל: לגבי התקנות, ברגע שזה יאושר אז כן תהיה אכיפה וכן יהיה שינוי.
יעקב מרגי: כולנו תקווה.
יעקב מרגי: מבטיח לך שלא נהיה מובטלים.
<אורית חזון מנדל: אם יהיה פיקוח אז דברים ישתנו, נראה את התוצאות בשטח.
<אורית חזון מנדל: לפנינו חנוכה, פורים, שיש את משלוחי המנות ואת כל הממתקים, את כל המארזים האלה בתוך השקיות ומכירת מוצרים לא בריאים בדוכנים גם בבתי ספר יסודיים וגם בתיכונים, כל המזנונים ואין לזה סוף, באמת.
<אורית חזון מנדל: זה חייב להשתנות ובהקדם.
<אורית חזון מנדל: העניין של התקנות זה ממש בהול.
<מיכל מנקס: מיכל מנקס, מרכז שלטון מקומי.
<מיכל מנקס: אני רוצה לומר כמה דברים.
<מיכל מנקס: קודם כול, השאלות ששאלת הן מאוד נכונות והמצב הוא לא אופטימלי.
<מיכל מנקס: עם זאת צריך לזכור, אנחנו מדברים על כמה וכמה דברים.
<מיכל מנקס: ישנן רשויות שמקפידות על כך, ובעלויות, כולל רשתות שמקפידות על כך באמת מהתחלה ועד הסוף, בין אם מה מותר למועצת תלמידים או לוועד ההורים לעשות, מה הזכיין של הקיוסק היה ויש, יכול למכור וכו', כולל גם, אגב, הצגת מחירים, זאת אומרת זה הולך להרבה מאוד מישורים.
<מיכל מנקס: נכון, יש מקומות שזה לא עובד.
<מיכל מנקס: אין ספק שאכיפה תעשה את הצעד הנכון.
<מיכל מנקס: מה שאתה העלית אדוני היושב ראש, אני חושבת שזה רעיון מצוין, של לעבור על המכרז שעומד לצאת ולא לצאת למכרז ברשות להפעלת קיוסק עד שאין קבלה של אישור של מי ממשרדי הממשלה, בין אם זה משרד החינוך או משרד הבריאות, משום שיש כאן אספקטים באמת חשובים.
<מיכל מנקס: בסך הכול אנחנו באמת עובדים בשיתוף פעולה, לא שמסכימים על כל דבר, אבל מסכימים על התכנים לטובת הילד, וכן, צריך גם לקרוא להורים, למועצת התלמידים לפחות בשכבה הבוגרת להיות שומרי הסף, משום שככל שלמנהלת אין 'סיי' מול בעל הקיוסק, היא בכל זאת יכולה ויש לה נגישות מיידית למנהל אגף החינוך.
<מיכל מנקס: כל דבר שקורה צריך לדווח, ואם בחוזר מנכ"ל משרד החינוך תהיה הנחיה למנהל בית ספר, לא צריך תקנה בשביל זה, חוזר מנכ"ל שמנחה את מנהל בית הספר לפנות לאלתר למשרד החינוך ולרשות המקומית בכל לקונה שהוא מוצא לנכון, אז במקביל אני חושבת - - -
יעקב מרגי: מיכל, רוכלות בסביבת בית הספר?
<מיכל מנקס: זאת בעיה לא פשוטה.
<מיכל מנקס: הפיקוח העירוני אמור לאכוף אותה.
<מיכל מנקס: צריך לדווח.
<מיכל מנקס: הרבה פעמים לא מדווחים ולא קוראים לפיקוח העירוני.
<מיכל מנקס: אפילו הייתי מזעיקה קב"ט מוסדות חינוך.
<מיכל מנקס: מבחינתי זו סכנה לילדים.
<מיכל מנקס: גם זה יכול להיעשות בהנחיות של חוזר מנכ"ל.
<מיכל מנקס: <היו"ר יעקב מרגי> אין ספק, אם מנהל בית ספר רואה מה שנקרא בעגה הצבאית מהתקופה שלי, גזלן, לא יודע היום איך קוראים לו, בסביבת בית הספר, יום, יום, יום, יום, זו הסכמה שבשתיקה.
יעקב מרגי: אני לא מאמין שאם יזמינו פיקוח עירוני, לא יאכפו את זה.
יעקב מרגי: צריך לאכוף את זה קודם כול.
<אורה חכם: יש גמלאים שאין להם מה לעשות.
<אורה חכם: כל יום הם רצים, אין להם מה לעשות.
<אורה חכם: תהפכו אותם לנאמני בריאות, תכשירו אותם.
<אורה חכם: כולם יכולים להכשיר אותם.
יעקב מרגי: תודה, רעיון נפלא.
מסעוד גנאים: תודה וסליחה על האיחור.
מסעוד גנאים: אני חושב שהעניין והנושא מאוד חשוב, מאוד חשוב לבריאות הילדים שלנו, מאוד חשוב לבתי הספר, למנהלי בתי הספר.
מסעוד גנאים: אני עד להרבה בעיות וסכסוכים.
מסעוד גנאים: ביישובים מסוימים, בכפרים ובערים מעורבים בזה עולם תחתון, מעורבים בזה כנופיות.
מסעוד גנאים: "של מי הקיוסק הזה?
מסעוד גנאים: אני רוצה לפתוח".
מסעוד גנאים: זה קרוב משפחה, זה מקורב מפלגה.
מסעוד גנאים: זו מציאות שהיא מאוד מעיקה ומציקה לכל פועלו של בית הספר ולתלמידים ולך תתווכח עם מישהו שבא ועושה אבו עלי ורוצה בכוח לבנות קיוסק אחד.
מסעוד גנאים: רק לפני חודש אני התערבתי בבעיה כזו, בלי שמות.
מסעוד גנאים: הוא הצמיד את הקיוסק שלו לגדר של בית הספר ופתח צוהר.
מסעוד גנאים: מה זה?
<אורה חכם: איפה הרשות?
מסעוד גנאים: הרשות התערבה, אבל אחרי אבק ואחרי כל המאמצים האלה.
מסעוד גנאים: העיקר זה התלמידים שלנו.
מסעוד גנאים: צריך לפקח ולוודא שלא נותנים להם מזון שהוא מזיק ולא בריא, אחד.
מסעוד גנאים: שניים, שלא יהיה בית הספר זירה למאבקי כוח בגלל שהצד הזה רוצה שהקיוסק שלו, המסעדה שלו, האוכל שלו והאחר לו.
יעקב מרגי: לגבי התקנות, אי אפשר שלא להתייחס אליהן.
יעקב מרגי: אין ספק שהתקנות אמורות לעשות סדר.
מסעוד גנאים: לצערי, לא הזכרתי, מנהל בית הספר איבד את חייו בשנה שעברה בגלל זה, בטייבה.
מסעוד גנאים: נרצח.
יעקב מרגי: התקנות צריכות לעבור ובתקווה שאכן המשרדים הנוגעים בדבר ימצאו את הדרך והתקנים ויאכפו ויעשו את עבודתם נאמנה.
יעקב מרגי: לצערי הרב הקואליציה עוד לא אזרה אומץ להפיל את הרביזיה של חבר הכנסת יעקב אשר, שהגיש.
יעקב מרגי: הוועדה אישרה את התקנות, אלא שבדקה התשעים הגישו דיון חוזר.
יעקב מרגי: הוועדה אמרה את דברה.
יעקב מרגי: גם אני אמרתי דברים.
יעקב מרגי: אני חושב שהתקנות צריכות לעבור ללא תנאי כזה או אחר.
יעקב מרגי: כשיגמרו ההתקשקשויות בקואליציה אני מקווה שנצליח להעביר את התקנות.
יעקב מרגי: בינתיים ילדי ישראל אוכלים מזון לא בריא בגלל ויכוחים קטנוניים בתוך הקואליציה.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לך את זה בצורה הכי ברורה ואני מצר על כך.
יעקב מרגי: הלוואי והיינו יכולים לגמור זאת כבר מזמן.
יעקב מרגי: רבותיי, אפשר להתקשקש, שמשרד יאמר, זה השלטון המקומי, והשלטון יאמר, זו הבעלות והמשרד, והמשרד יגיד, זה בעלויות, וההורים.
יעקב מרגי: אם לא יהיה שילוב ידיים של כולם ביחד, הורים מגיעים לבתי הספר, רואים מזון לא בריא, להתריע.
יעקב מרגי: משרד החינוך צריך לדבר עם השלטון המקומי בסוגיה הזו עוד אפילו בלי התקנות, לתאם שאם יש מכרזים, לרענן את זה ולהביא למכרזים חדשים, עם כל הכבוד, לעשות כל מה שאפשר לעשות.
יעקב מרגי: מה שקורה היום, תשאלו הורים רבים, ילדים מעדיפים לא לקחת את הכריך מהבית.
יעקב מרגי: הוא מעדיף לקחת 20 ₪ מהכיס שלו, לקנות שטויות, לקנות טוסט לא בריא או בורקס או צ'יפס של תפוצ'יפס שכולו מלח ושמן ומתועש, וזה חוזר מבית לבית, מבית לבית.
יעקב מרגי: ברגע שבקיוסק ימכרו אך ורק דברים בריאים, תאמינו לי שהכריך של האימא יהיה עדיף ומבוקש יותר וגם הילדים יאכלו אוכל יותר בריא, עם כל הכבוד.
<איתי גוטלר: היי, קוראים לי איתי גוטלר, אני מייצג פה את עמותת "מהיום", הפורום לאורח חיים בריא.
<איתי גוטלר: אני רק רציתי לציין שבנושא התקנות ספציפית, אנחנו מתעתדים כמו שאנחנו עשינו בארבע השנים האחרונות וזה נקבע יחד עם הוועדה, לקיים דיון ב-19 בדצמבר, ביום שלישי בחודש הבא, דיון במסגרת יום הסוכרת הבינלאומי, כאן בוועדה, וזה יכול להיות נושא שאפשר להעלות אותו ולהציף אותו עוד פעם יחד עם משרדים - - -
יעקב מרגי: תעזור לנו לעזור לך.
יעקב מרגי: תפעילו על הגורמים הנוגעים בדבר, לכו ליו"ר הקואליציה, לכו ליעקב אשר, תשבו להם פה.
<איתי גוטלר: אנחנו עושים את זה ונשמח לקדם את זה.
<איתי גוטלר: אני רק רוצה לציין עוד שתי נקודות קטנות.
<איתי גוטלר: לגבי החברה הערבית, באותו יום, ועדה אחר כך תהיה ועדת בריאות שתעסוק בנושא של סוכרת והשמנה בחברה הערבית.
<איתי גוטלר: אתה מאוד מוזמן להגיע.
<איתי גוטלר: אני חושב שזו נקודה שהיא מאוד בוערת ספציפית גם בחברה הערבית וחשוב להתייחס לזה.
<איתי גוטלר: באותו יום גם תהיה שדולה לאורח חיים בריא, שרצינו לעשות דיון, עירית שעושה עבודה מעולה, אני חייב לציין.
<איתי גוטלר: הזמנו גם את מנכ"ל משרד הבריאות וגם את מנכ"ל משרד החינוך.
<איתי גוטלר: הבריאות אמר שהוא יכול להגיע, החינוך לא.
יעקב מרגי: אתה לא מסתפק בעירית?
יעקב מרגי: אתה חייב את המנכ"ל?
<איתי גוטלר: אנחנו רוצים את המנכ"ל למרות שעירית עושה את העבודה.
<איתי גוטלר: לגבי מה שנאמר פה על הנושא של - - - , אם האכיפה בתוך בתי הספר תתקיים - - -
יעקב מרגי: אם המנכ"ל של משרד החינוך יסתובב בכנסים, הוא ימצא את עצמו ננזף פה יום-יום על דברים שהוא לא מספיק לעשות.
<איתי גוטלר: אני חושב שלנושא של אורח חיים בריא הוא צריך גם להשתתף בכנסים.
<איתי גוטלר: רק אומר מילה אחרונה.
<איתי גוטלר: אם הנושא של התקנות, יפתרו בעזרת השם את הפיקוח בתוך בתי הספר, אז בהחלט לעיריות יש את היכולת לאכוף במסגרת חוקי העזר הקיימים את הנושא של הגזלנים, אבל לעיריות אין את היכולת במסגרת חוקי עזר עירוניים לאכוף את המזון שנמכר בפיצוציות שנמצאות ממול לאותם בתי ספר, אבל אתה מטפל בגזלן שנמצא על שפת המדרכה ליד בית הספר, אתה לא מטפל במזון וכו'.
יעקב מרגי: מה לעשות, אני רק יו"ר ועדת החינוך ולא יו"ר ועדת על.
<איתי גוטלר: אני מסכים.
<איתי גוטלר: עכשיו, איך עם זה מטפלים?
<איתי גוטלר: עלה פה רק הנושא של האכיפה.
<איתי גוטלר: יש את הנושא של המדיניות ואת הנושא של חינוך לתזונה בריאה בבתי ספר.
<איתי גוטלר: עירית הובילה כמה תוכניות נהדרות.
<איתי גוטלר: אם המדינה הייתה לוקחת את זה כמשימה ומשקיעה יותר כספים, החינוך היה יותר טוב ואנשים לא היו קונים במקומות האלה.
יעקב מרגי: נמצאים איתנו חיילים במסגרת קורס להשלמת השכלה תיכונית, שפרוסים בכל רחבי הארץ.
יעקב מרגי: האם מישהו מכם רוצה לומר משהו על מערכת החינוך שלנו?
<אסף: אני אסף, אני נמצא בקורס תג"ת, השלמת שתים עשרה שנות לימוד.
<אסף: למדתי בתיכון באורט שפירא בתל כביר.
<אסף: אותו דבר זה גם אצלנו, אתם יכולים לטפל בעניין של מה שנמצא בתוך בית הספר עצמו, בקפיטריה, אבל זה לא מונע מאיתנו ללכת למקום מחוץ לבית הספר ולקנות שם.
יעקב מרגי: אתה מחזק את הדברים שנאמרו כאן.
<נופר: קוראים לי נופר, אני ממודיעין.
<נופר: אני חושבת שזה שיש קפיטריות, זה גם יוצר ממש פערי מעמדות.
<נופר: אצלנו בבית הספר היו אנשים שלא יכלו לקנות כלום כי אין כסף, כי לא נעים.
יעקב מרגי: אין ספק, גם במודיעין.
יעקב מרגי: זה אנחנו אומרים בוועדות, לא בהכרח מקום מגורים מעיד על - - - .
יעקב מרגי: אני חושב שהדברים שאמרה נופר הם נכונים.
יעקב מרגי: זה יוצר לחץ חברתי, פערי מעמדות.
<מיכל מנקס: יש גם סיפור של חובות, "תרשום לי".
יעקב מרגי: נכון, יש הרבה תופעות שצריך בכלל לשקול את זה.
יעקב מרגי: עוד לא שקלנו.
יעקב מרגי: יכול להיות שעדיף לבטל את זה, לא יודע, זה דיון בפני עצמו.
יעקב מרגי: בבקשה, נציגות ההורים.
<צור טהון: שמי צור, נציג פורום ועדי ההורים.
<צור טהון: עוד נקודה שאני רוצה להעלות פה רק שניתן עליה את הדעת.
<צור טהון: משיחות שקיימתי עם בעלי קיוסקים ועסקים, אוכל בריא, יש נטייה לתמחר אותו הרבה יותר גבוה.
<צור טהון: ברגע שקיוסקים יעשו את האדפטציה לאוכל בריא, הוא יתומחר פי 2.
<צור טהון: צריך לתת על זה את הדעת.
<צור טהון: א', מיעוטי יכולת לא יוכלו לרכוש אותו, ב', מה עשינו פה?
<צור טהון: זה ירחיק אנשים.
יעקב מרגי: אני יוצא מתוך הנחה תמיד שהכריך של אימא הוא יותר בריא ויותר טעים.
יעקב מרגי: זו ברירת המחדל שלי.
יעקב מרגי: מי רצה לומר עוד משהו לפני שאני נועל את הדיון?
<איתי פרקש: אני איתי מפוד רבולושיין ישראל.
<איתי פרקש: אני מייצג בארץ שף בשם ג'יימי אוליבר שהוא עוסק הרבה בנושא הנ"ל.
<איתי פרקש: בארץ עובדים בעיקר עם הגופים העירוניים ועם המשרדים ואני רוצה להגיד שני דברים.
<איתי פרקש: א', הקונספציה שאוכל בריא יקר יותר היא לא נכונה.
<איתי פרקש: הצלחנו להוכיח את זה בפיילוט שעשינו בעיריית תל אביב ולייצר מנות שעלות הייצור שלהן היא 5 שקלים, מנות מלאות שעומדות בכל הקריטריונים של חוזר המנכ"ל.
<איתי פרקש: ב', היום מבחינת תשתיות, ברוב בתי הספר אין חדרי אוכל, כי פעם בתי הספר הסתיימו יותר מוקדם, ולהוסיף חדרי אוכל לקיים, אני מבין שזה אי אפשר, אבל לפחות בתי ספר חדשים שנפתחים, אם היו מתכננים שם חדרי אוכל, הייתה אפשרות - - -
יעקב מרגי: אתה רוצה להחזיר אותם לתקופות שלנו.
<איתי פרקש: הם נשארים עד 16:30 בבית ספר, הם צריכים לאכול.
<עירית ליבנה: איתי, אתם הוכחתם בתל אביב שגם כשאין חדר אוכל, אפשר לעשות את זה.
<עירית ליבנה: אנחנו יודעים את זה.
<איתי פרקש: נכון.
<איתי פרקש: בתל אביב הצלחנו לייצר מנות שהעלות שלהן בסופו של יום לילד או למשק בית היא בין 15 ל-18 שקלים ליום, ארוחת צהריים מלאה שכוללת הכול, ובהזדמנות הזאת אפשר גם להגיד שאפשר להרחיב ולהגדיל במידת האפשר את חוק ההזנה ואז בכלל אנחנו נהיה במקום אחר, אבל הנושא של קפיטריה שמוכרת פריטים, זה רק תחליף מסוים לבית ספר שמגיש אוכל או מגיש ארוחת צהריים, וככל שהילדים נמצאים שם ביום לימודים ארוך יותר, זו מחויבות שלנו לדאוג שזה יקרה.
<יהודית אילני: שמי יהודית אילני, יועצת פרלמנטרית של חברת הכנסת חנין זועבי שנבצר ממנה להיות כאן.
<יהודית אילני: בחורה מוקם מטבח קהילתי שמופעל על ידי נשים שמתגוררות בחורה.
<יהודית אילני: המטבח הזה מספק מנות אוכל בכל מוסדות החינוך באזור והיום הגענו למקומות אחרים, והוא מספק תעסוקה לנשים, כאשר בחופשת הקיץ המטבח הזה מספק אוכל לקייטנות ולמוסדות.
<יהודית אילני: הוא בעצם יוצר שילוב גם של אוכל בריא, גם של אוכל בסגנון שהילדים אוהבים וגם העצמה של הנשים.
יעקב מרגי: אני חושב שיותר מאשר האצבעות שיש לי בכפות הידיים, הצגנו את המיזם החשוב הזה של הנשים בחורה בכל מיני ועדות, עוד מהקדנציה הקודמת.
יעקב מרגי: אני קורא לרשויות המקומיות לאמץ את המודל הזה ולשכפל אותו.
יעקב מרגי: אני חושב שזה הוכיח לא רק במגזר הערבי.
יעקב מרגי: גם בכמה שכונות בירושלים באו והציגו את המיזם הזה.
יעקב מרגי: זה אוכל יותר בריא, יותר טעים, יותר זול, וגם איך אומרים?
יעקב מרגי: win-win, כולם נהנים מזה.
יעקב מרגי: רצית להוסיף משפט?
<איתי גוטלר: זה נכון שנאמר פה, ואיתי הוא דוגמא לכך שלא צריך חדרי אוכל, אבל אם הייתה גם יכולה להיעשות פנייה של הוועדה לגורמי התכנון במדינה, בכל פרוגרמה עתידית של בתי ספר, להכניס נושא של חדר אוכל ולהתאים את מבני בתי הספר למציאות שבה יש חדר אוכל שמגיש אוכל טוב ושאפשר גם לשבת ולאכול כמו שצריך ולא המבנה הנוכחי של הקפיטריות בבתי הספר, זה גם משהו שאני ממליץ לוועדה לעשות.
<מיכל חורין: סליחה אדוני, אני רק רוצה להזכיר שמשרד החינוך מזין בכל מקום שיש בו היום חינוך ארוך.
<מיכל חורין: בשלב הזה אין יום חינוך ארוך בכל הארץ.
יעקב מרגי: הוא מזין בצהרונים, איפה שיש.
<מיכל חורין: לא רק בצהרונים, גם ביישובים בהם יש יום חינוך ארוך.
יעקב מרגי: בצו יוח"א.
<מיכל חורין: בשלב הזה אין צו יוח"א ולכן חובת ההזנה על המשרד לא חלה בכל הארץ.
יעקב מרגי: אבל איפה שהוא מזין, אני מקווה ששם המזון הוא בריא.
<עירית ליבנה: שם על פי התקנות.
<מיכל חורין: בסוף, התפריטים בתקנות הועתקו מתוך חוזר המנכ"ל.
<מיכל חורין: אני כן רוצה להזכיר שבסוף מדובר בשטח של הרשות המקומית ושל הבעלות ולכן האחריות בעניין הזה - - -
יעקב מרגי: אז אני שוב לסיום אומר - - -
<מיכל חורין: נכון, אבל עלה פה רעיון של מכרז.
יעקב מרגי: גבירתי, אני לא מחוקק את החוק, לכן הזהירות שלך מתבקשת.
יעקב מרגי: אם הייתי מתקן את התקנות, והאמירה שלך לפרוטוקול היא חשובה, אבל אני בכוונה עוד בתחילת הדיון רציתי לומר לך שאני לא מסתפק בזה, כי מבחינתי אתם הכתובת, אתם הרגולטור, אתם המנחים.
יעקב מרגי: אם אתם לא המנחים, אז תתכבדו ותצאו בכלל מהחינוך, תעבירו אותו לרשות המקומית.
יעקב מרגי: אם אתם המנחים ואתם קובעים, אז אתם הרגולטור.
יעקב מרגי: מבחינתי, אם הרשות המקומית כשלה, זה היה צריך להדליק נורה אדומה אצלך.
יעקב מרגי: אם הבעלות כשלה, זה צריך להדליק נורה אדומה אצלך.
יעקב מרגי: זו ההסתכלות שלי, זו הראייה שלי כיו"ר ועדת חינוך לומר לכם.
יעקב מרגי: נכון שמבחינה משפטית, שטח, הכול בעלות, את צודקת מאה אחוז, אבל אתם מתכללים, אתם צריכים להביא את המשנה הסדורה הזו למנהלי בתי הספר, לרשויות המקומיות, למורים, עד לקצה, עד לתלמיד.