GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם אליעזר מוזס: במקום, כשאני רואה, אדוני היושב ראש, מורים ומורות שרצים בשמחה לבית הספר, לא יכולים להישאר בבית בגלל חובת החינוך.
מנחם אליעזר מוזס: אני מתפלא איך 50% נהיים "חולים", 50%.
מנחם אליעזר מוזס: הצעירים, וזה לא פלא, תשמע.
מנחם אליעזר מוזס: אני מבין שצעיר צריך יותר מזקן לסדר את המשכנתא, צריך לרוץ – גם כן האישה עובדת, ואז היא מטילה עליו: לך תסדר בקופת חולים, ולך תסדר.
מנחם אליעזר מוזס: אנחנו מכירים את הסידורים האלה.
מנחם אליעזר מוזס: אני מצטרף להצעה שהועלתה כבר מזמן: לסדר ימי חופשות מסודרים למורים ומורות, שיידעו שיש להם 5-6 שעות בשבוע על מנת לעשות סידורים, ואז אני חושב שלא יבואו לקבל חופשות מחלה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, תן לנו קצת - - -
מאיר כהן: מניסיוני כמנהל 25 שנים, אני פעם אמרתי בכנס של המורים שלי, ותקשיבו.
מאיר כהן: אמרתי להם שהם משרד החינוך היה מפעל יצרני, היו סוגרים אותו, ואתם יודעים את זה.
מאיר כהן: אין אח ורע להיעדרויות, ולא משנה מה הסיבות.
מאיר כהן: אני לא בנקודה השיפוטית, כי כל מה שטלב אמר ומה ש – יש עומס.
מאיר כהן: החיים של מורים בארץ הם מורכבים מאוד, ואני מאלה שאומרים ששתי הרפורמות האלה הן כלום, קליפת השום.
מאיר כהן: אני חי עם נעמה אשתי, היא שייכת לרפורמת אופק.
מאיר כהן: היא נמצאת מ-8:00 עד 16:00 כל יום, ואני שומע את חברותיה וחבריה לבית הספר, העומס הוא גדול פה.
מאיר כהן: אבל יש משהו בתפיסה התרבותית שלנו שמאפשר למורים ולמנהלים לעצום עין בכל מה שקשור להיעדרויות שלהם.
מאיר כהן: לשאלתי למורה למה היא נעדרת במהלך השנה, אז היא אמרה לי: מה אני אעשה, בעלי עובד בבנק.
מאיר כהן: שם אם הוא ייעדר, יעשו לו "נו נו נו" והוא לא יקבל פרמיה.
מאיר כהן: לכן, טבעי הוא שאם בן זוג עובד בתעשייה, במגזר הפרטי, בבנק או בשירות הציבורי, ואשתו עובדת בבית הספר, כשיש אישה, ב-7:45 בבוקר, כשלילד יש חום, ברור מי נשאר בבית.
מאיר כהן: זה שינוי שצריך להתחיל במשרד החינוך ובמנהלים.
מאיר כהן: אני חייב להגיד שבצר לי כשפנימי להסתדרויות וארגוני המורים, וראיתי שבעצם אתה כמנהל בית ספר – ובוודאי אין מה לערב את הפיקוח, כי תמיד יכולים ללכת ולהוציא אישורים כאלה ואחרים.
מאיר כהן: אני נהגתי לפרסם אחת לחודש על לוח חדר המורים את רשימת המורים הנהדרים.
מאיר כהן: ראו זה פלא, זה התחיל לעשות שינוי.
מאיר כהן: כמובן שחטפתי על הראש גם מהסתדרות המורים וגם מארגון המורים, כי היו לי בבית הספר גם כאלה וגם כאלה.
מאיר כהן: אמרתי שהמעט שאני יכול לעשות, זה כן לשים על הלוח: בחודש הזה נעדרו, הנה רשימה הנעדרים.
מאיר כהן: אין שום ספק שההיעדרויות האלה הן היעדרויות שפוגעות בתלמידים.
מאיר כהן: הדבר השני שאני למדתי מהר מאוד, במקום שלמורה או למורה הייתה אחריות שהיא נמדדת ונבדקת, שם לא יהיו היעדרויות.
מאיר כהן: מורים שהגישו לבגרות לא העזו להיעדר, כי הם ידעו שאם הילדים ייכשלו, הם אחראיים.
מאיר כהן: מורים שהכינו למיצ"ב בבית ספר יסודי, כשהייתי ראש עיר ובדקתי את זה, לא היו היעדרויות.
מאיר כהן: צריך באמת לייצר איזשהם מחויבויות, כי זה דבר – אני חייב להגיד לטובתם של המורים: כשמורה צריך – אני יכול לספר על מורה עכשיו, שפגשתי אותה באקראי והיא סיפרה לי שהיא קיבלה 4 חודשי מחלה.
מאיר כהן: היא הלכה ועשתה ביטוח אישי, והיא באה ללמד את התלמידים שלה, את הכיתה שמיועדת לבגרות.
מאיר כהן: כלומר, יש גם את זה וגם את זה.
מאיר כהן: אני אסכם את דבריי.
מאיר כהן: האחד, חייבים לתת כלים למנהלים.
מאיר כהן: חבר'ה, משרד החינוך, זה לא יכול להימשך כך.
מאיר כהן: 4.5 מיליון שעות היעדרות זה המון, זה חסר תקדים, אין מפעל שזה קורה בו.
מאיר כהן: מפעל שזה קורה בו סוגרים אותו, אין דבר כזה.
מאיר כהן: צריך לחשוב ולתת כלים למנהלים, לתת כלים שהם גם גזר וגם - - -
יעקב מרגי: גם מקל וגם גזר.
מאיר כהן: גם מקל וגם גזר.
מאיר כהן: הדבר החשוב ביותר, חבר'ה, תיכנסו לתוך בתי הספר- - -
יעקב מרגי: וגם להחזיר את תחושת השליחות.
מאיר כהן: להחזיר בוודאי את תחושת השליחות, והפיקוח חייב להיכנס.
מאיר כהן: רבותיי, כשבא מפקח לבית הספר, הוא לא בודק היעדרויות של מורים.
מאיר כהן: אם זה לא מורם על ידי מנהלת בית הספר, הוא לא בודק.
מאיר כהן: אתה לא יכול לבדוק הישגים של תלמידים ולא לקבל תמונה עדכנית של כמה מורים נעדרו החודש מבית הספר.
מאיר כהן: אולי האימה הזאת על המנהלים גם תהפוך אותם להרבה יותר רגישים.
מאיר כהן: זאת בעיה קשה מאוד במערכת החינוך.
מאיר כהן: זה עולה משהו כמו 25 מיליון שקלים שהמשרד זורק.
מאיר כהן: 25 מיליון שקלים שהיינו חוסכים, או חצי מזה, היו מאפשרים להצעת החוק שלי שתלמידים ייצאו לטיולים שנתיים חינם, לעבור.
יעקב מרגי: נשמע את משרד החינוך- - -
טלב אבו עראר: נקודה אחת רק.
טלב אבו עראר: לגבי החופש הגדול, האם זה נחשב בפנסיה או לא- - -
יעקב מרגי: נחשב, בטח.
<איתי הדר: בוודאי שכן.
טלב אבו עראר: אני אגיד לך למה, כי חלק מהמורים מנצלים את ימי החופש שלהם- - -
יעקב מרגי: לבריאות.
טלב אבו עראר: מה זה לבריאות?
טלב אבו עראר: מה זאת אומרת לבריאות?
יעקב מרגי: זאת שנת העבודה שלהם, מה אתה רוצה.
<איתי הדר: זה חלק מהעבודה.
טלב אבו עראר: חלק מהעבודה?
<איתי הדר: כן.
<זאב גולדבלט: בדיון החשוב הזה הוצגה התוצאה.
<זאב גולדבלט: היא עגומה, לא סימפטית, אבל היא התוצאה.
<זאב גולדבלט: התוצאה היא מצב הזוי, שבו גננת או מורה, גנן או מורה, לא יכולים ולא רשאים לקבל יום חופשה, אפילו לא בחתונת ילדם.
<זאב גולדבלט: הם משובצים וזהו זה, אין שם פתרון, אין חלופה אחרת.
<זאב גולדבלט: לכן, אנחנו קוראים למשרדי החינוך והאוצר, לשבת עם ארגוני המורים, וברוח הצעת פורום וועדי ההורים היישוביים והתת וועדה- - -
יעקב מרגי: וועדת משנה.
<זאב גולדבלט: זאת בדיוק הנקודה.
<זאב גולדבלט: חבר הכנסת פורר תמיד אוהב לקרוא לזה וועדת משנה, למרות שאני אומר לו כל הזמן שתת זה יותר מאשר משנה.
<זאב גולדבלט: וועדת המשנה של וועדת החינוך, ברשות חבר הכנסת פורר, לאפשר בצוות פדגוגי, ואני מדבר על גננות ומורים, לקחת מספר מוגבל של ימי בחירה, ובתמורה לימי הבחירה האלה להוסיף ימי לימוד ולצמצם את הפער הבלתי נסבל בין ימי החופשה של התלמידים וההורים שלהם.
<זאב גולדבלט: להערכתנו, מימוש של הצעה כזו יצמצם בצורה דרמטית את התופעה הזאת של ההיעדרויות, וגם תאפשר, וזה חשוב לא פחות, למערכת – דהיינו למנהלי בתי הספר, להיערך להיעדרות כזאת מבעוד יום, ולדאוג לזה שיהיו מורים מחליפים, ולא שיתקלו ערב קודם, או אפילו בבוקר האירוע, שהם נשארים תקועים בלי מורים.
<זאב גולדבלט: בהתייחס למה שאמר חבר הכנסת מאיר כהן קודם, על העדפת המורה או הגננת, שהיא מוותרת על ההליכה לעבודה שלה, כי בעלה עובד בבנק או במקום אחר, זה טבעי וטריוויאלי.
<זאב גולדבלט: מה לעשות, בבנק אתה מרוויח פי 3 מאשר מורה, אז תמיד מעדיפים שמי שיוותר על יום העבודה זה יהיה מי שמרוויח פחות, והנזק הכלכלי למשפחה יהיה פחות.
<זאב גולדבלט: אני חושב שאימוץ של ההצעה, גם של הוועדה של חבר הכנסת פורר וגם של פורום וועדי ההורים היישוביים, זו הצעה סוציאלית, אנושית יותר, היא נכונה ומתבקשת.
מאיר כהן: אני מתנצל, אני רץ לוועדת זכויות הילד.
<עדי מן: שמי עדי מן, יו"ר וועד הגנים הארצי.
<עדי מן: אני שמעתי את כל הדברים לגבי המורים במערכת החינוך, וחשוב להדגיש שבנושא תחום הגנים המצב קשה יותר ומורכב יותר, כמו כרגיל.
<עדי מן: הגננות – ולא שמעתי פה נתונים, אגב, על נושא היעדרויות של גננות.
יעקב מרגי: בגננות, הגננת חייבת להשיג את ממלאת המקום.
<עדי מן: היא חייבת להשיג את המחליפה, בדיוק.
<עדי מן: זה מגיע למצב שלפעמים גם גננות מסורות ולויאליות למערכת - - -
טלב אבו עראר: בקרב הגננות, אחוז ההיעדרות יותר גבוה.
<עדי מן: יותר גבוה.
<עדי מן: אז- - -
מנחם אליעזר מוזס: והתשלום לשעה שם גם - - -
<קריאה: הן מגיעות גם חולות לעבודה.
<עדי מן: בדיוק, הן מגיעות חולות לעבודה, ואז כמובן לילדים בגילאים הנמוכים זו גם סכנה בריאותית.
<עדי מן: במידה והגננת לא מגיעה לעבודה, מביאים סייעות שיחליפו את הגננות, אז יש פה בעיה על גבי בעיה.
<עדי מן: יש לנו מחסור בסייעות.
<עדי מן: לוקחים אותן גם כדי להחליף גננות בגנים, לוקחים אותן כדי להחליף סייעות שנעדרות.
<עדי מן: המצב הוא כזה שהגנים נשארים עמוסים, עם אנשי צוות שבעצם לא מוכשרים להחזיק גנים של 35 ילדים בגילאי 3 לפעמים, 4-5, ללא הכשרה מתאימה.
<עדי מן: מה זה עושה בעצם גם לסייעות שלוקחים אותן ומעבירים אותן כל פעם ממקום למקום?
<עדי מן: נותנים להן אחריות שבעצם ברוב המקרים הן לא מסוגלות לקחת אותה על עצמן.
<עדי מן: מה זה עושה לילדים שלנו?
<עדי מן: למשרד בעצם אין מענה להיעדרות של גננות.
<עדי מן: הוא לא יודע לתת, אין מאגר של גננות שמהן אפשר למצוא מחליפות.
<עדי מן: זה מאוד קשה ומורכב.
<עדי מן: אני אשמח אם הוועדה תוכל לבדוק גם את הנושא הזה של היעדרות של גננות, ואיך המשרד מתייחס לסוגיה הזו.
<עדי מן: אני רוצה להגיד משהו קטן בהמשך.
<עדי מן: הדבר העיקרי שצריך לבחון בהיבט הזה, גם אצל גננות וגם אצל מורים, זה את שביעות הרצון שלהם ממקום העבודה שלהם.
<עדי מן: זה מה שצריך להיבחן, כי כשאתה שבע רצון ממקום העבודה שלך, אתה תגיע כשאתה חולה, אתה תשקיע ותעשה הרבה מעבר, והדברים האלה לא יקרו.
<עדי מן: תודה.
יעקב מרגי: אין ספק שההיעדרויות – יש מספר גורמים רב לכמות האדירה הזו של ההיעדרויות של מורים וגננות.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים להתחיל להתארגן לומר מורים וגננות, כי אנחנו עושים עוול.
יעקב מרגי: גם כשיש דיונים שנוגעים לגננות, לפעמים הן נשכחות, את צודקת.
יעקב מרגי: תראו, משרד החינוך, אני רוצה לומר את הדברים בצורה הכי ברורה.
יעקב מרגי: אני גם לא יודע לבקר, 7 מיליון שעות בשקלים, אני לא יודע כמה זה, הרבה?
יעקב מרגי: מעט?
יעקב מרגי: יחסי לעומת מדינות אחרות?
יעקב מרגי: חילקתם את הסיבות הרבות, באמת שאי אפשר לבוא לשפוט ולומר.
יעקב מרגי: אבל הכמות היא גדולה, מערכת החינוך צריכה יציבות.
יעקב מרגי: אי אפשר לחיות עם נתון כזה, אני גם לא יכול לסכם את הדיון, ולבוא לומר – אני רוצה, כדי שהדיון הזה לא ילך לאיבוד, אני כן אדרוש מכם, משרד החינוך, לקבל ממשרד החינוך מצגת מנגד.
יעקב מרגי: פה, חבר הכנסת טלב אבו עראר הכין עבודה – אני חושב שזה ייאמר, צריך לציין את זה גם, מצגת שבה מוכנים נתונים.
יעקב מרגי: אני מבקש לקבל מצגת בדיוק על מצב היעדרויות של מורי ישראל, גננות, סיבות וחלוקה של מגדר, השכלה, כפי שנעשה.
יעקב מרגי: אני חושב שזה מודל לבנות את הדו"ח אני כן חושב שמשרד החינוך חייב להכין תכנית התערבות, אלף שתצמצם את התופעה הזו, מה שלא ניתן, לא ניתן.
יעקב מרגי: אף אחד לא יכול לקבוע רף של חופשות לידה או רף של מילואים, זה לא בידינו.
יעקב מרגי: אבל מה שבידינו, רבותיי, אם אין סוגיה שתמריץ ואין את הסוגיה של הסנקציה, אז הנתון הזה יכול לנוח, לשחק.
יעקב מרגי: תהליך קבלת ההחלטות, אם להיעדר או לא להיעדר, לא תמיד הוא תלוי מצוקה אמיתית.
יעקב מרגי: אז אמר לכם חבר הכנסת מאיר כהן, בצדק, מורה שמחויב לכיתה שלו, מכין אותה למיצ"ב או לבגרות, אז הוא ייעדר פחות.
יעקב מרגי: אבל לא כולם שם, גם לא כל השנה אנחנו שם.
יעקב מרגי: יש גם את המצוקה האמיתית של מבנה לוח השנה העברי ולוח החופשות של המורה בישראל.
יעקב מרגי: יש מספר רב של ימי חופשה, אבל בימי עבודה אין מענה.
יעקב מרגי: אם מורה צריך להיעדר ביום הזה, צריך לתת את המענים האלה, צריך לייצר מענה כזה.
יעקב מרגי: אי אפשר לקחת מצב נתון, לקבע אותו ולזרום איתו.
יעקב מרגי: אני חושב שסוגיית היעדרות המורים היא סוגיה שצריך להתמודד איתה במשרד החינוך.
יעקב מרגי: הסוגיה צריכה פיקוח צמוד של המשרד, ברגולציה מול הרשויות המקומיות, מול מנהלי בתי הספר.
יעקב מרגי: אין סיבה שמורה שיכול להיעדר בלי סנקציה ושהוא לא מפסיד שום פרס עידוד על התמדה כלשהי, שהוא לא ייעדר.
יעקב מרגי: אם זה בעיה של המנהל להשיג מילוי מקום, אז – אצל הגננות, אנחנו רואים את ההתמודדות של הגננות.
יעקב מרגי: אי אפשר להשאיר את המצב הזה ככה.
יעקב מרגי: אתם רוצים להוסיף משהו לפני ש?
<איתי הדר: רק להזכיר לכם שמדובר בהיעדרויות, כמובן, מוצדקות.
<איתי הדר: זאת אומרת שהמורה מביא את האישור או הרפואי או האחר הנדרש, כדי ש- - -
יעקב מרגי: שמעת ממני משהו?
יעקב מרגי: חס ושלום, אני לא מטיל דופי.
יעקב מרגי: כל היעדרות היא היעדרות, אבל לא לחינם.
יעקב מרגי: כשקבעו שאפשר לתת פרס התמדה על עובד שלא נעדר, זה יכול להיות גם אצל מורים.
יעקב מרגי: סנקציה על היעדרות שהיא מעבר ל – צריך לקבוע סבירות מסוימת, סטנדרטים מסוימים.
יעקב מרגי: אי אפשר להשאיר את זה באוויר.
יעקב מרגי: יכול להיות שיש לכם, יכול להיות שיש לכם את המצב שלנו לעומת מדינות ה-OCD.
יעקב מרגי: לא יודע, תבדקו.
יעקב מרגי: אני מבקש לקבל דו"ח מפורט על כל סוגיית ההיעדרויות.
<איריס הרינג: איריס הרינג מכפר תבור, אני סגנית יושב ראש פורום וועד ההורים היישובי.
<איריס הרינג: הייתי רוצה, אם אפשר ברשותך, לצרף באמת לבקשה שלך שתהיה הפרדה כמו שעשו את הממלכתי ודתי- - -
יעקב מרגי: אמרתי, מגדרי, מגזרי- - -
<איריס הרינג: לא, כמו שעשו את זה, ללכת על גנים, יסודי וחטיבה עליונה.
יעקב מרגי: כדי להסיק מסקנות אנחנו חייבים לקבל את זה מפורט.
<איריס הרינג: כן, הפירוט הזה הוא מאוד חשוב, כי לפי כל הנתונים שאנחנו לפחות אספנו, באמת מצב הגננות, הגנים והיסודי, מרכז הכובד של ההיעדרויות הוא עליו.
<איריס הרינג: כמו שאמר חבר הכנסת מאיר כהן, על זה צריך לשים את הדגש יותר, כי בתיכון, אני חושבת שגם מנהלות בתי הספר פחות מוותרות, פחות חושבות על האמא הזו שצריכה להחליף ולהישאר בבית, כי יש להם את המטרה שלהם- - -
יעקב מרגי: אז לקבל פריסה ממש, אנחנו חייבים לראות את זה בעיניים כדי לקבל - - -
<עדי מן: תודה רבה.
יעקב מרגי: מישהו רוצה להוסיף משהו לפני שאני נועל?
מנחם אליעזר מוזס: גם על מערכת המוכשרים.
יעקב מרגי: ציינו לשבח, מה אתה – אתה הבאת נתונים.
יעקב מרגי: אם יש לכם נתונים - - -
<איתי הדר: לצערי, אין לנו נתונים של זה- - -
יעקב מרגי: אין, זה עמותות ובעלויות.
יעקב מרגי: אבל שוב, גם מאיר כהן הסכים איתך.
יעקב מרגי: להערכתנו, בחינוך החרדי השכיחות היא נמוכה יותר, כי המורים הם בשליחות.
יעקב מרגי: התחושה שלהם, אנחנו לא שופטים, זה אם אין ברירה אין ברירה.
יעקב מרגי: גם אם זה בעלות של עמותה או של ארגון, אז היד יותר קשה על ההדק, ולא קלה על ההדק.
יעקב מרגי: לכן, אני מעריך, אין לי נתונים.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לחלק תארים לאף אחד.
יעקב מרגי: גם שם אם צריך התערבות וטיפול, נטפל.
יעקב מרגי: אבל כרגע, ההערכה שלנו היא ששם התמונה לא כל כך חזקה, אבל אולי תסייע בידי לבקש לפחות משתי רשתות החינוך, מהחינוך התורני והחינוך העצמאי, שיגישו לוועדה – הנה אני אומר לכם, אתם הרגולטור, תעביר את זה למחוז החרדי.
יעקב מרגי: השלמה לדו"ח שאתה מבקש – אני לא מדבר על המוכשר בעלויות פרטיות.
יעקב מרגי: תבקשו את זה, אני רוצה לקבל את זה גם כן.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה רק להוסיף דבר אחד, אודני היושב ראש, שבסקר של ארגון המורים העל יסודיים על האלימות בבתי ספר ב-2009, אז היו רובריקות, ולשמחתנו, אז המערכת החרדית הייתה ב-0 אלימות של תלמיד מול מורה.
יעקב מרגי: מה אתה רוצה, לפחות בזה.
יעקב מרגי: בתקציב הם מופלים, הכל הם מופלים, בינוי הם מופלים, אז מישהו אומר לכם שהכל – גם סביבה בית ספרית, אני לא כופר בזה, סביבה בית ספרית תורמת הרבה.
יעקב מרגי: זה לא הדיון, יש דיון שלם על אלימות בית ספרי ואלימות בבתי הספר.
יעקב מרגי: מוכח שגם אלה שלומדים בקרוואנים בצפיפות, ללא מגרשים, ללא חדרים, ואין שם אלימות, אז זה אומר דרשני.
יעקב מרגי: תודה רבה, בבקשה.
<שלגית אליהו: אני רוצה להתייחס בקצרה- - -
יעקב מרגי: רק בקול, לא שומעים אותך.
<שלגית אליהו: אני אתייחס בקצרה מאוד לשני דברים: היעדרויות ממושכות בגין מחלה והיעדרויות של מורות שיולדות, וכל מה שקשור לזכויות הורות.
<שלגית אליהו: בהקשר הזה, יש תמיד מילוי מקום מסודר, זה לתקופה ארוכה, זה תקני.
<שלגית אליהו: תמיד המורים עומדים בדרישות השכלה, כך שבאמת - - -
יעקב מרגי: כשזה מתוכנן, זה מתוכנן.
<שלגית אליהו: לגבי מילויי מקום יומיים של גננות נעדרות או מורים שנעדרים בהתראה קצרה ביותר, יש קושי גדול ביותר להשיג אדם שמסכים לעבוד.
<שלגית אליהו: זאת אומרת, גם אם אנחנו רוצים – אנחנו עושים איזושהי פעולה כרגע כדי לנסות לתת לזה מענה, אנחנו יודעים, ואני מתעסקת בזה המון, שיש קושי להשיג מורים שמוכנים לבוא בהתראה קצרה של מהיום למחר ולעבוד.
יעקב מרגי: אני לא מקבל את זה, בואי אני אסביר לך.
יעקב מרגי: קודם כל, צריך שיהיה מאגר.
יעקב מרגי: משרד החינוך והרשויות המקומיות חייבים – כמו שיודעים לעשות מאגר של סייעות, יעשו מאגר של גננות פורשות או גננות שהן – כל מיני סוגים.
יעקב מרגי: קודם כל שיהיה מאגר.
יעקב מרגי: קטן, גדול, בינוני, אין מציאות כזאת.
יעקב מרגי: עכשיו תקשיבי, נניח שנחת על הגננת ב-00:00 בלילה סיפור אישי משפחתי.
יעקב מרגי: היא צריכה עכשיו לחשוב איך היא משיגה ממלאת מקום ב-00:00 בלילה?
יעקב מרגי: יש מוקד עירוני, צריך לחשוב.
יעקב מרגי: לכן אני אומר, המציאות הזאת צריכה להשתנות מן העולם.
יעקב מרגי: 30 באוקטובר 2017, י' בחשוון תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – מתן מענה לימודי לתלמידים חולים במערכת החינוך – ישיבת מעקב.
יעקב מרגי: מה זה ישיבת מעקב?
יעקב מרגי: "קדימה מדע לא" ירדה מהשולחן מאז שזכתה במכרז, אלה טוענים בכה ואלה טוענים בכה והילדים באמצע.
יעקב מרגי: אומר לכם שאחרי כל דיון יצאתי עם תחושה שאין ידי מגעת, אמנם בדקתי עד היכן שידי מגעת, אבל אין ידי מגעת לבדוק באמת את הדברים.
יעקב מרגי: בתחילה היו חבלי לידה של הזוכה במכרז, גיוס כוח אדם.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים את המצוקה של מקצועות פרא-רפואיים בכלל בארץ - סוגיה שחברי הכנסת חייבים להתאחד כולנו לטפל בה, כי משרד הבריאות כנראה יש לו דברים אחרים שלוחצים אותו יותר וצריך לעשות את הכל כדי שהמצוקה – יחד עם המל"ג, יחד עם משרד הבריאות.
יעקב מרגי: לאורך כל השנה, לאורך כל הקדנציה ההורים המשיכו לזעוק ולזעוק ולזעוק שהטיפול הוא לא כדבעי ולא תואם את תנאי המכרז.
יעקב מרגי: קדימה מדע לאורך כל הדרך אמרו אנחנו מחויבים במכרז X, אנחנו אפילו עושים X Y ונותנים ועושים ונותנים ועושים.
יעקב מרגי: תראו, אני מכיר שבדלתא סוג הטיפול הזה, שהמדינה נותנת אותו, בדלתא תמיד תמיד יהיו בתחילת הקליטה של הילד חריקות.
יעקב מרגי: אבל זה צריך להיות יום, יומיים, שלושה, ולאחר מכן זה צריך לעבוד כמו שצריך, לטיפול פרטני כמעט לכל ילד.
יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לשמוע תחילה, ברשותכם, את נציגי ההורים שהם בדרך כלל הטוענים וכותבים לנו.
יעקב מרגי: לאחר מכן נשמע כמובן את חברי הכנסת, שיוכלו להצטרף בכל שלב של הדיון.
יעקב מרגי: נשמע את קדימה מדע, נשמע את קדימה חינוך ונראה לאן אנחנו הולכים.
יעקב מרגי: נרשמו לדיבור עורכת דין נעמה מאל"וט, בבקשה.
יעקב מרגי: תציגי את עצמך כמו שצריך.
<נעמה אריעם ענתבי: אני עורכת דין באגף לקידום זכויות בעמותת אלו"ט.
<נעמה אריעם ענתבי: אני רוצה לספר על הסיפור של קדימה מדע מנקודת המבט של חוויה שלנו.
<נעמה אריעם ענתבי: אנחנו הוצאנו איזו שהיא בקשת חופש מידע בחופש האחרון למשרד החינוך, באמת לנסות להבין מה עומד מאחורי התכנון של התכניות האישיות ותכניות הלימודים של קדימה מדע, ולהבין איך זה עובד מבחינת הפיקוח והפסקת התכנית במקרים מסוימים.
<נעמה אריעם ענתבי: התשובות שאנחנו קיבלנו הן לצערנו תשובות שהן יחסית אמורפיות ולא מסבירות לנו בעצם מה קורה.
<נעמה אריעם ענתבי: תלמיד מתחיל בקדימה מדע, מה קורה מבחינת תכנית הלימודים שלו, מי מכין את תכנית הלימודים, מי מפקח על תכנית הלימודים, מה קורה אם תכנית הלימודים לא פועלת, למי פונים ואלה תשובות שלא קיבלנו.
<נעמה אריעם ענתבי: קיבלנו איזו שהיא תשובה שהתכנית נבנית יחד עם המתי"א בשיתוף עם ההורים, אבל לא ברור בדיוק - - -
יעקב מרגי: את הבקשה לחופש המידע ביקשתם ממשרד החינוך?
<נעמה אריעם ענתבי: ביקשנו ממשרד החינוך וקיבלנו תגובה מהגברת אברמזון, שהיא עונה על השאלות שלנו, רק לא לגמרי ולא הצלחנו להבין בעצם מה הפרוצדורה בתוך הדבר הזה.
<נעמה אריעם ענתבי: אז אנחנו יודעים מהשטח שבסופו של יום מגיעים הורים שאין להם הכשרה להתמודד יותר עם ילדים עם מוגבלות.
<נעמה אריעם ענתבי: הם לפעמים אפילו בכלל לא יודעים למי הם מגיעים, מה סוג המוגבלות, מדוע הילד בכלל נמצא בבית, מה הצרכים שלו, איזה תכנית אמורה לעבוד איתו ולא ברור לנו מי בונה את התכנית.
<נעמה אריעם ענתבי: האם משתפים את המסגרת החינוכית של התלמיד, האם בכלל עובדים על הצרכים שלו ומה התהליך פה וגם למי פונים אם התכנית לא עובדת, מי אחראי על זה?
<נעמה אריעם ענתבי: ממה שאנחנו יודעים גם מתשובות שאנחנו קיבלנו בזמנו ממשרד החינוך, אין בעצם שום ליווי, שום פיקוח, שום הכשרה למורים האלה.
<נעמה אריעם ענתבי: הדבר הזה מוביל אותי גם לנקודה השנייה, של הפסקת התכנית.
<נעמה אריעם ענתבי: יש תלמידים - - -
יעקב מרגי: בלי פרובוקציות בבקשה.
איתן ברושי: מאיפה את, בבקשה?
<נעמה אריעם ענתבי: מאלו"ט.
<נעמה אריעם ענתבי: תלמידים שמפסיקים להם - - -
יעקב מרגי: יש כאלה שמכירים את אלו"ט רק בתשדיר של אל-על, בנחיתה, אז - - -
איתן ברושי: לא, לא, לא.
איתן ברושי: לצערנו.
<נעמה אריעם ענתבי: אלו"ט – אגודה לאומית לילדים ובוגרים עם אוטיזם.
<נעמה אריעם ענתבי: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו בסיפור של קדימה מדע, זה הפסקת השירותים.
<נעמה אריעם ענתבי: למעשה אחת התשובות שקיבלנו היא שמפסיקים לתלמידים את השירותים שלהם בגלל ממצאי אלימות.
<נעמה אריעם ענתבי: הנושא הזה הוא נושא מאד מורכב, כי יש תלמידים שהם מלכתחילה, כחלק מהמוגבלות שלהם, מציגים איזו שהיא התנהגות מאתגרת.
<נעמה אריעם ענתבי: זו הסיבה שבגינה הם בעצם נמצאים בבית ולכן כשמגיע מורה שהוא חסר הכשרה והוא חסר יכולת לטפל באותו ילד, או לתת לו את המענה ובעצם גם אין לו גב ואין לו איזו שהיא תמיכה מבחינת הפיקוח ומבחינת משרד החינוך, אז זה מועד לפורעות.
<נעמה אריעם ענתבי: ואז מה שקורה בעצם, גם המורה, יש איזו שהיא חשיפה שלו בעצם לתחושת הביטחון שלו וגם התלמיד מאבד את הזכאות שלו לקבל שירותים חינוכיים, שזה בעצם פגיעה נטו בזכות שלו.
<נעמה אריעם ענתבי: אז בהעדר איזו שהיא הכשרה מסוימת ובהיעדר איזו שהיא תכנית מגדירה ואיזה שהוא מהלך של פיקוח באמת וסיוע לאותם מורים, זה עקר לחלוטין.
<נעמה אריעם ענתבי: ובעצם שוללים מאותו תלמיד את הזכות שלו לחינוך, שהיא מלכתחילה מגיעה לו.
יעקב מרגי: תודה, נעמה.
יעקב מרגי: יש לך עוד נקודה שלא דיברת עליה?
<נעמה אריעם ענתבי: הסיפור האחרון שאני רוצה באמת להפנות למשרד החינוך, זה הפרוצדורה של הפסקת השירותים.
<נעמה אריעם ענתבי: נאמר שם באיזה שהוא אופן מאד אמורפי שהפסקת השירותים נעשית רק על ידי אישור מהפיקוח.
<נעמה אריעם ענתבי: לא ברור איזה אישור, מי מאשר, למה מאשר, למי מדווחים, כמה מדווחים.
<נעמה אריעם ענתבי: לצורך העניין שווה ערך לנושא ההשעיות בחינוך המיוחד, יש פרוצדורה מאד מאד ברורה, מאד אסופה, מאד מאד מדויקת, מאד מידתית, ופה בסיפור של קדימה מדע, פשוט שוללים את הזכות לחינוך בלי איזו שהיא פרוצדורה ברורה ואני אשמח לשמוע גם על כך.
<נעמה אריעם ענתבי: תודה.
יעקב מרגי: בבקשה גברת פנינה, את ברשות דיבור, רק תציגי את עצמך.
<גלית חיים: שמי גלית חיים.
<גלית חיים: אני אמא לחמישה ילדים, ביניהם אני אמא לה', שהיא חולה כרונית מגיל שנה.
<גלית חיים: היא בת 12.5.
<גלית חיים: ה' רוצה ללמוד בשנקר ואני כאן כדי לדאוג שהיא תגיע לשנקר.
<גלית חיים: אנחנו, ההורים, לא באים בטענות לקדימה מדע.
<גלית חיים: אנחנו באים למשרד החינוך.
<גלית חיים: יש חוק חינוך חובה וגם לילדים שלנו, שהם חולים, מגיע להם ללמוד וכולנו מסכימים עם זה.
<גלית חיים: אבל החוק ריק, בלי תקנות.
<גלית חיים: החוק לא מסביר על מה מדובר, על איזה מקרים ואיך זה ייתן ומה יקרה, אז זה פתוח עכשיו.
<גלית חיים: הכל פתוח לפרשנות איך שבא לכל אחד.
<גלית חיים: דוגמא: כתוב במכרז שצריך להביא מכתב של רופא וצריך להביא את האבחון של הילד.
<גלית חיים: המכרז לא אומר שאני צריכה כל שנה להביא עוד מכתב מעוד מומחה ועוד מומחה, וקדימה מדע שולח תשובות בחזרה לבתי ספר, אני יודעת במקרה שלנו גם, שולח שוב ושוב מכתב לבית ספר – אם רוצים להמשיך לקבל, צריך לשלוח מכתב ממומחה.
<גלית חיים: על מנת ליצור איזו הפסקה בטיפול, תלכו, תתרוצצו, גם כשאין צורך.
<גלית חיים: ואנחנו, ההורים לילדים חולים, מאד עסוקים ומאד עייפים.
<גלית חיים: אנחנו לא יכולים לרוץ סתם.
<גלית חיים: אנחנו דיברנו במגזר הערבי והדרוזי, גם דיברנו עם אנשים רוסים, שאין להם את השפה העברית, עם החרדים.
<גלית חיים: הם לא יודעים את זכויותיהם.
<גלית חיים: אנחנו קיבלנו פנייה מהורים במגזר הערבי והם אמרו לנו שגם הטפסים - אם הם יודעים על הזכויות שלהם, הטפסים הם בעברית והם יושבים בתוך בית הספר והצוות לא יודע איך למלא את זה.
<גלית חיים: הם לא מבינים את זה.
<גלית חיים: וגם הוועדה הארצי של המגזר הערבי דיווחו לנו בשבוע שעבר שגם אין שום תזכורת בערבית של זכויות של ההורים.
<גלית חיים: אז אנחנו יודעים שיש הרבה ילדים שלא מקבלים מה שמגיע להם וזה עוול.
<גלית חיים: זה סבל לילד חולה לא ללמוד.
יעקב מרגי: גלית, במקרה שלך, את יכולה לומר לי משהו ספציפי, פרטני, שהוא בעייתי?
<גלית חיים: אני יכולה להגיד ספציפית.
<גלית חיים: הילדה שלי היא חולה כרונית.
<גלית חיים: למה כל כמה חודשים צריך להגיש בקשה?
יעקב מרגי: עזבי, הבנו את הזה.
יעקב מרגי: השאלה אם בטיפול השוטף יש לה בעיה או אין?
<גלית חיים: אני באתי לדבר כפסיכולוג חינוכי, לא רק בשם ה'.
<גלית חיים: אני באה להגיד שאנחנו, ארץ ישראל, אנחנו הצטרפו ל-OECD בשנת 2010 והבחירה של המדינה להצטרף ל-OECD זה לקבל עזרה, תמיכה, כיוון של - - - – לא יודעת איך להגיד בעברית, סליחה, לקבל.
<גלית חיים: לא להתחיל להמציא את הגלגל אלא לראות איך עובדים.
<גלית חיים: ואם קוראים את החומר של ה-OECD, גם שלנו של ון-ליר, גם של אדווה, אתם תראו שהפרטה בחינוך היא אך ורק דרך להפריד, היא אפליה ומה שיהיה בסוף זה שאין שוויון זכויות, אין שוויון הזדמנויות לילדים שלנו.
יעקב מרגי: תודה, גלית.
יעקב מרגי: אנחנו נמשיך את הדיון ואם תרצי להוסיף בהמשך, אין בעיה.
מאיר כהן: דווקא ב-OECD לא לגמרי אומרים את זה, אבל אני מסכים איתך.
מאיר כהן: אבל ב-OECD כן יש חלונות שמאפשרים הפרדה, ובתנאי שהפיקוח יהיה משמעותי.
<גלית חיים: יפה.
<גלית חיים: הם מדברים על הפיקוח.
<גלית חיים: הם מדברים על הצעד הראשון של החקיקה ושל הפוליטיקאים, שקודם כל הם צריכים להיות מסודרים.
<גלית חיים: ועל הפיקוח, כן, הם מדברים.
<גלית חיים: מי שנותן את הכסף - - -
מאיר כהן: לא, זאת הייתה הערה.
מאיר כהן: אני לא רוצה לפתוח את זה.
יעקב מרגי: תודה גברת גלית.
<גלית חיים: כן, מי שנותן את הכסף צריך להיות בפיקוח.
אילן גילאון: מהצד שלך, לא מהצד שלהם.
<רויטל לן כהן: אני רוצה לדבר על זווית שאנחנו פחות מדברים עליה בקשר לקדימה מדע וזו העובדה שקדימה מדע הפך לצערי למקום מפלט לילדים שמערכת החינוך לא מסוגלת להכיל אותם או לא מעוניינת להכיל אותם ואז הפתרון הקל והנוח הוא לשלוח אותם החוצה מבתי הספר.
<רויטל לן כהן: שולחים את ההורים להוציא מכתבים מרופא, בדרך כלל מכתבים מפסיכיאטר ובעצם מה שאנחנו מקבלים פה זה הנשרה לגמרי לא סמויה של ילדים ואחר כך משרד החינוך מתלונן שיש קפיצה בכמות הילדים שהגיעה לקדימה מדע ובכמות התקציבים שצריך לשלוח לשם.
<רויטל לן כהן: אבל אנחנו חוזרים שוב לאותו דבר.
<רויטל לן כהן: גם בתי הספר לחינוך רגיל לא יודעים להכיל את הילדים שלנו והחמור בעיני, שאנחנו מגיעים למצב שהכיתות לחינוך מיוחד ובתי הספר לחינוך מיוחד, לא מסוגלים להכיל את הילדים המאתגרים.
<רויטל לן כהן: והתוצאה היא שהילדים יוצאים החוצה מהמערכת.
יעקב מרגי: רויטל, המיקוד של הדיון היום זה קדימה מדע ומתן השירותים שלהם.
<רויטל לן כהן: ואז גם קדימה מדע לא מסוגלת לעמוד בשירותים של הילדים האלה.
<רויטל לן כהן: קדימה מדע היא לא הפח של משרד החינוך.
<רויטל לן כהן: לא יעלה על הדעת שקדימה מדע תהפוך למשהו ש - - -
יעקב מרגי: אוקיי, את מביאה עוד פן, אבל כרגע אנחנו - - -
מאיר כהן: שמה?
יעקב מרגי: שברירת המחדל - - -
<רויטל לן כהן: שכל ילד שהמערכת לא יודעת להסתדר איתו, הם שולחים אותו לקדימה מדע.
יעקב מרגי: זו אמירה גורפת, אבל, בואי.
יעקב מרגי: בסדר, אבל זה לא הדיון.
<רויטל לן כהן: אבל זה מה שקרה בשנתיים האחרונות.
<רויטל לן כהן: תראה את העלייה בכמות הילדים.
יעקב מרגי: רויטל, אפשר לבחון זאת, אפשר לבדוק, אבל כרגע הדיון הוא על מענה.
מרדכי יוגב: יש לי שאלה.
מאיר כהן: - - - באה בדרישות של ההורים שחושבים שכל תלמיד - - - אז הם מבקשים ממנו - - -
<רויטל לן כהן: לפעמים הורה מגיע - - -
מאיר כהן: זה לא מדויק.