GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: תתייחס, תגיד איזה קשיים אובייקטיביים, לא אובייקטיביים.
יעקב מרגי: תתייחס לעובדות.
יעקב מרגי: הטחנו פה דברים קשים.
יעקב מרגי: אני לא מסתתר אחריהם.
יעקב מרגי: בחרתי להטיח אותם.
יעקב מרגי: תתמודד איתם.
יעקב מרגי: תתמודד עם הטענות.
<איציק זהבי: אנחנו מתמודדים, אדוני.
יעקב מרגי: לתת לי סקירה עכשיו זה לא נכון, זה לא הוגן.
<איציק זהבי: אדוני, אני נותן מענה לדברים שאתה אומר בצורה מאד מאד חדה וברורה.
<איציק זהבי: קודם כל לאמירה - - -
יעקב מרגי: לומר לי בסוף נובמבר שאנחנו עדיין בתהליך - - -
<איציק זהבי: לא, אף אחד לא אמר.
יעקב מרגי: סליחה, שיש עוד תהליך של בנות שעדיין לא הסתיים, כשהרציונל שלנו היה לסיים ב-30 ביוני?
<איציק זהבי: קודם כל אדוני יושב הראש, אנחנו בנינו נוהל ודרך עבודה שמתבססת על הנחיות ולשמחתי הרבה ב-98% מהמקרים פתרנו את הבעיות הללו בצורה טובה.
<איציק זהבי: ובשורה התחתונה, עובדה שהשנה אנחנו שומעים את הקולות מתוך השטח, אנחנו יודעים את הנתונים, אנחנו יודעים את הפניות לבית המשפט.
<איציק זהבי: הרי אם ועדת הערר בראשותי היא ועדה שכל כך אינה מתפקדת ו/או מקבלת החלטות שלא כנדרש, מזמן היו מתקיפים אותנו גם בבתי המשפט.
<איציק זהבי: רגע, תן לי לסיים, אדוני.
יעקב מרגי: סליחה, אני אענה לך.
יעקב מרגי: אתה איתי, סליחה - - -
<איציק זהבי: אבל אני - - -
יעקב מרגי: אתה לא יכול ללכת למקום ואני אשאיר אותך בלי זה.
יעקב מרגי: אתה יודע, אתה בא מנפנף בזה, בית משפט, אתה יודע שבאחוזים בכל נושא כמעט, האזרח מוכן לבלוע את כל הצפרדע הכי מסריחה ולא ללכת להליך משפטי כי זה עולה כסף, זה זמן, זה בריאות.
יעקב מרגי: תעזוב את הליך ההדרה בתוך הקהילה החרדית.
יעקב מרגי: אז בוא, אל תנפנף בזה.
יעקב מרגי: העובדות מדברות - - -
<איציק זהבי: אז בוא - - -
יעקב מרגי: אתה רוצה להתמקד בזה, בבקשה, יהיה לך יותר קל.
יעקב מרגי: אני מנווט אותך לאזור הקל.
יעקב מרגי: אתה רוצה להיכנס בקיר, אין לי בעיה.
יעקב מרגי: בוא תקשיב טוב טוב.
יעקב מרגי: התקנות דיברו על כך שב-30 ביוני התהליך מסתיים.
<איציק זהבי: נכון.
יעקב מרגי: התרעתי ביולי, התרעתי באוגוסט, התרעתי בספטמבר, אוקטובר, נובמבר.
יעקב מרגי: עדיין בנות בבית.
יעקב מרגי: כי התעכבת בוועדה אחת.
יעקב מרגי: התעכבת שהמפקחות שלך יהיו איתך כל היום.
יעקב מרגי: אל תלך למקומות שקל לך.
<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, אני אשמח להמשיך להציג את - - -
<איציק זהבי: כמו שאמרתי בנינו את הנוהל.
<איציק זהבי: בנינו את הנוהל גם בצורה המשותפת.
<איציק זהבי: אנחנו הגענו למצב שבו בהחלט יש שינוי דרמטי בתוך הפעולה בכל מיני רמות.
<איציק זהבי: גם בעבודת הסמינרים ומנהלי המוסדות, גם בעבודה של הרשויות המקומיות, כי אני מבין שצביקה ויש פה גם אנשים נוספים מרשויות מקומיות שיכולים להעיד.
<איציק זהבי: אנחנו מדברים על עבודה בצורה מסודרת, הרבה יותר טובה מאיפה שזה נעשה קודם לכן.
<איציק זהבי: יותר מזה, אנחנו חיזקנו גם באופן ניכר את העבודה של מחלקת הביקור הסדיר, כולל עבודה ברשויות המקומיות ואנחנו מקיימים פגישות ועבודה שוטפת עם כל הגורמים הרלבנטיים.
<איציק זהבי: לגבי עיריית ירושלים.
<איציק זהבי: קודם כל אנחנו גיבינו גיבוי מלא, מוחלט את הבקשה של עיריית ירושלים לא לשלוח ילדות ולא לקבל ילדות מטלז סטון ומגבעת זאב.
<צביקה כהן: תקבל החלטה עכשיו.
<איציק זהבי: סליחה?
<איציק זהבי: את ההחלטה הזאת קיבלנו גם ביוני, גם ב-19 ביוני - - -
<צביקה כהן: זאת אמירה חשובה מאד.
<צביקה כהן: אני מקבל את זה באהבה.
יעקב מרגי: איך זה תואם עם המכתב שלך לעיריית ירושלים ולאוסטרי?
<לירון ספרד: תציגו לנו מכתב שאומר אחרת.
<לירון ספרד: האוסטרי לא רלבנטי.
<איציק זהבי: אנחנו כתבנו גם באוסטרי בחיפה, אדוני יושב הראש, כתבנו בצורה מפורשת עניי עירך קודמים.
יעקב מרגי: כתבת מכתב לעיריית ירושלים לגבי הנחיה - - -
<איציק זהבי: עיריית ירושלים קיבלה את כל הגיבוי, את כל הגיבוי, אדוני יושב הראש.
<איציק זהבי: יושב פה האדון - - -
יעקב מרגי: אני שאלתי ואתה הולך למקום-.
יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה – אפשרתם לעיריית ירושלים לקבל תלמידות מגבעת זאב וסובב ירושלים?
יעקב מרגי: אפשרת זאת או לא?
<איציק זהבי: אנחנו הודענו – אני עונה לך, אדוני.
<איציק זהבי: אנחנו הודענו לעיריית ירושלים שהם יכולים וצריכים לקלוט קודם כל את תלמידי ירושלים.
<איציק זהבי: יותר מזה, אנחנו גם הודענו את זה לרבנים, ששלחו את הילדות ושלחו את עיריית ירושלים ושלחו כל מיני גורמים נוספים בכל מיני מקומות שכולנו יודעים עליהם, כדי להפעיל לחצים אחרים.
<איציק זהבי: אנחנו עמדנו בעניין הזה - - -
יעקב מרגי: לא עמדת.
יעקב מרגי: ברגע שאפשרת להם, נתת להם - - -
<איציק זהבי: אני אומר לך אדוני יושב הראש, אנחנו לא - - -
יעקב מרגי: אפשרת.
יעקב מרגי: בזמן שתלמידות בבית, בזמן שהתעללתם בבנות, יש תלמידות מחוץ לירושלים.
<איציק זהבי: עובדתית לא אפשרנו, אדוני יושב הראש.
<לירון ספרד: אדוני, זה פשוט עובדה לא נכונה.
<לירון ספרד: אני רוצה רגע - - -
<צביקה כהן: רגע, יושב הראש שנייה.
<לירון ספרד: מר כהן, זה פשוט עובדה לא נכונה ואני רוצה להתייחס לזה.
<לירון ספרד: גם מנהלי סמינרים - - -
<צביקה כהן: רגע, רגע.
<צביקה כהן: אני עוזר לך - - -
יעקב מרגי: צביקה, מה קרה?
יעקב מרגי: תן לו לדבר ואני אתן לך להגיב לו, מה הבעיה?
<לירון ספרד: זה פשוט אמירה לא נכונה, היא לא מגובה עובדתית ואני אבהיר את זה.
<לירון ספרד: נאמר אפילו למנהלי סמינרים שאמרו שהם לא יכולים לקבל עוד תלמידים, שכל תלמידה השם קיבלו שהיא מחוץ לעיר והעירייה מבקשת לשבץ בנות, קודם כל יש קדימות לשיבוץ של הבנות.
<לירון ספרד: זה הועבר למנהלי הסמינרים ומנהלי הסמינרים קיבלו את העמדה הזאת, אדוני.
<לירון ספרד: אם יש לכם עמדה אחרת - - -
יעקב מרגי: זה נאמר, אבל זה לא תואם את מה שאני מציג.
<לירון ספרד: אז אדוני - - -
יעקב מרגי: לא, לא, לירון.
יעקב מרגי: תנו לי, רגע רבותי.
<צביקה כהן: ליברמן היה - - - וקיבל את הבנות.
<צביקה כהן: על מה אתם מדברים?
יעקב מרגי: רגע אדוני, סליחה.
<לירון ספרד: תגיד את זה ליושב ראש הוועדה.
יעקב מרגי: מרגע שאפשרתם לקבל תלמידות, אפשרתם - - -
<לירון ספרד: לא אפשרנו.
<לירון ספרד: למה לחזור על דבר כזה?
<ברוך הלפגוט: סליחה, לירון.
<ברוך הלפגוט: אדוני יושב הראש, הסמינר - - -
יעקב מרגי: עובדה, עובדה קיימת.
יעקב מרגי: תנו לי לסיים להתבטא, אתה תבין מה אני מתכוון.
יעקב מרגי: נוח לכם שם, אני לא מוכן ואני אומר לכם חד משמעית, ברגע שנתת למנהלי הסמינרים, שהם הגורם המפלה פה, הם הגורם הבעייתי, אתם משניים, זה ששיתפתם איתם פעולה זאת אומרת זאת אומרת אתם משניים ואני לא חוזר בי עד שלא יוכח אחרת.
יעקב מרגי: יש לי גם עדויות וגם הקלטות, בסדר?
יעקב מרגי: אפשרתם לקבל קודם תלמידות מירושלים, לאחר מכן בהיוותר מקום לקבל תלמידות מחוץ לירושלים ועובדתית תלמידות מחוץ לירושלים לומדות היום בסמינרים בתוך ירושלים.
יעקב מרגי: זו עובדה קיימת.
יעקב מרגי: אפשרתם זאת.
<לירון ספרד: לא על חשבון בנות תלמידות ירושלים.
יעקב מרגי: לך תוכיח שזה לא על חשבון - - -
<לירון ספרד: אבל - - -
יעקב מרגי: סליחה, סליחה, תן לי לדבר.
יעקב מרגי: כמו שלא הצלחת עד היום בחוסר מוטיבציה לאכוף ולהוכיח את הסוגיה של רישום מוקדם, ככה לא תאכוף גם את זה.
<לירון ספרד: אדוני אבל יש עובדות אחרות.
יעקב מרגי: לך תוכיח עכשיו משפטית שזה על חשבון זה.
<לירון ספרד: אז בבקשה, בוא אני - - -
יעקב מרגי: לך תוכיח את זה משפטית.
<לירון ספרד: אדוני, אז בוא נציג לך את הנתונים.
יעקב מרגי: אתם - - -
<לירון ספרד: אז אם יורשה לי להשלים.
יעקב מרגי: לירון אני אתן לך.
יעקב מרגי: לירון, בוא תקשיב.
יעקב מרגי: ברגע שאתה אומר לי דבר כזה וצביקה אמר תוך כדי, מה לעשות, שיחקנו קצת דמקה ושחמט.
יעקב מרגי: צביקה אומר לך שאני לא יכול לכפות על מנהל מוסד שהיו לו 45 תלמידות בכיתה, בשנה שעברה, לקבל השנה יותר.
<לירון ספרד: לא, זה לא מה שהוא אמר.
יעקב מרגי: אמרת זאת צביקה?
יעקב מרגי: סליחה, תן לי רגע.
<ברוך הלפגוט: כל מוסד קלט מלא ביחס לשנה קודמת.
<ברוך הלפגוט: זאת אומרת אם היו לו בשנה שעברה 45, השנה יהיו לו 45 ירושלמיות.
יעקב מרגי: אתה יודע, יש אמרה תלמודית.
יעקב מרגי: סליחה, בסדר, ברור לי, אבל בסוף הוא קלט מעל 45 תלמידות, מה אתה רוצה ממני?
יעקב מרגי: סליחה, מה אתה רוצה ממני?
יעקב מרגי: זה מעל המכסה.
יעקב מרגי: בואו תקשיבו, יש אמרה תלמודית שאומרת לא העכבר הגנב - - -
<לירון ספרד: צריך לדאוג גם ל - - -
יעקב מרגי: יש ראש עירייה בגבעת זאב, שידאג להם ואתה אל תמעל בתפקידך כמשרד החינוך.
<לירון ספרד: והוא קיבל דרישה כזאת - - -
יעקב מרגי: סליחה, בינתיים על הדרישה הזאת, חן והדסה ומורן וכל אלה שאפלתם - - -
<לירון ספרד: זה לא על חשבון אף בת אחרת.
יעקב מרגי: סליחה, אתה בורח מהמציאות, אתה מיתמם, נקודה.
<לירון ספרד: אדוני, אנחנו מחזיקים ב - - -
יעקב מרגי: לצביקה לא עומדת הזכות - - -
<קריאה: ויכוח בכלל - - -
יעקב מרגי: גברתי את מפריעה לי.
יעקב מרגי: לצביקה לא עומדת הזכות לשבץ מעבר למכסה על חשבון ירושלים.
יעקב מרגי: למנהל המוסד יש פריבילגיה מעל 45 לקבל מחוץ, ואתה אומר לי שלא אפשרת.
יעקב מרגי: אז בוא, או שאתה מיתמם או שאתה לא מבין אותי, שאני לא יודע לדבר.
<לירון ספרד: אדוני, אז קודם כל אני רוצה להגיד דבר כזה, לפני הכל.
<לירון ספרד: כל החלטה – אני לא מוכן וזה מקומם לשמוע שמטילים דופי ומטילים כאילו יש שיקולים זרים שעומדים מאחורי ההחלטות של ועדות הערר.
יעקב מרגי: אל תפריע לי, אני אגיד.
<לירון ספרד: אז אני מבקש להגיד לפרוטוקול שהעבודה שלי - - -
<יואב ללום: יש.
<יואב ללום: לפרוטוקול.
<יואב ללום: בבקשה, יש פה יושב ראש.
<לירון ספרד: בבקשה, אני מבקש להגיד לפרוטוקול ולא רק לפרוטוקול, ישירות ליושב ראש הוועדה, שאנחנו משתפים איתו פעולה באופן מלא.
<לירון ספרד: כל פנייה של הוועדה ושל חבר הכנסת מרגי ושל עוזריו מתקבלת ומקבלת התייחסות מלאה לכל דבר ועניין.
יעקב מרגי: זה לטובת מערכת החינוך הישראלית.
יעקב מרגי: זה לא הפלסטינית.
<לירון ספרד: לחלוטין.
<לירון ספרד: אנחנו פועלים במשותף וההנחיות וכל המהלך של השנה שעברה, קיצורי המועדים, הכל נעשה יד ביד עם - - -
יעקב מרגי: חבל שישבתי.
יעקב מרגי: היום בדיעבד, חבל ששיתפתי פעולה.
<לירון ספרד: אני חושב שעשית עבודה, אני חושב שהעבודה שלנו הביאה לתוצרים נהדרים.
יעקב מרגי: לא הביאה תוצרים של ממש.
<לירון ספרד: והוכחה לכך שמספר התלמידות שנותרו ללא שיבוץ - - -
יעקב מרגי: לירון.
<לירון ספרד: אם אני אוכל להשלים, בבקשה.
<לירון ספרד: שלוש דקות אני רוצה לדבר ברצף.
יעקב מרגי: אני אתן לך 10 דקות ברצף, אבל תקשיב.
<לירון ספרד: שלוש דקות אני מבקש.
יעקב מרגי: אני אתן לך, אבל בואו תקשיבו לי, רבותי.
יעקב מרגי: אני אתן לכם לסיים, אך בואו תקשיבו.
יעקב מרגי: אני רוצה שתבינו, יש תוצאות טובות לא בגללכם.
<לירון ספרד: לא רק.
יעקב מרגי: זה בזכות זה שגם נתנו הנחיה לצביקה לרדת ברף.
יעקב מרגי: שלא ישמעו, לא לפרוטוקול והדיון אמנם בשידור, אבל שלא ישודר, שאמרנו תורידו את הספרדיות מדרגה, מדרגה, כדי שלא יהיה לו צוואר בקבוק.
יעקב מרגי: מפריע לי החיוך שלך, או שזה תווי הפנים שלך, אני לא יודע.
יעקב מרגי: החיוך מפריע לי כשאני מדבר על בנות ישראל, שחלק סובלות גם בגלל עבודתכם, לא בגללכם.
<יואב ללום: גם להורים מחייכים ככה.
יעקב מרגי: נתנו הנחיות והנחנו את בני ברק להתנהל אחרת.
יעקב מרגי: אז הורדנו ל-100 מקרים, 150 מקרים.
יעקב מרגי: אמרנו כדי שנעשה, בואו, אין לנו עניין - - -.
יעקב מרגי: שיתפתי פעולה.
יעקב מרגי: באנו, כתבנו תקנות.
יעקב מרגי: מה ביקשתי?
יעקב מרגי: אתה יודע מה, השנה אני אמרתי לעצמי – אני לא אכנס לקישקה של הוועדה, למכלול ההחלטות.
יעקב מרגי: אני לא אכנס, אבל אני לא יכול לסבול כשאני מקבל עדויות של אמירות ואתה אומר לי שהם עשו עבודה ואני תמיד יוצא מתוך נקודת הנחה שעובדי ציבור עושים את עבודתם נאמנה.
יעקב מרגי: עוד ארבעה משפטים אני מסיים.
יעקב מרגי: כשאני מקבל עדויות של גישה מאד מתנשאת, גישה שברירת המחדל קודם כל את הבעיה, לא המצב, אני לא יכול להשלים ותבין אותי שאני לא יכול לתת לך לדבר ברצף.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי - - -
<איציק זהבי: אדוני - - -
יעקב מרגי: אני מיד נותן לכם.
יעקב מרגי: משפט אחרון ואני אתן לך.
יעקב מרגי: לכן אני אומר כתב האישום שמפליל אתכם, מפליל אתכם מבחינתי עכשיו, קר, רגש, כלום – 30 ביוני.
יעקב מרגי: 30 ביוני לא סיימתם את עבודתכם.
יעקב מרגי: לא משנה מה הסיבות.
יעקב מרגי: לא שאפתם לכך.
<לירון ספרד: זה מצער שככה אתה חושב.
יעקב מרגי: בבקשה, בסדר.
<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, אני חייב להגיד לך שחבל שאתה אומר את הדברים האלה בצורה הזו, הנחרצת.
<איציק זהבי: אני חושב שכדאי - - -
יעקב מרגי: בנובמבר יש תלמידות בבית?
יעקב מרגי: בנובמבר יש תשובות שעוד לא נתת?
<לירון ספרד: כמעט ולא בגלל משרד החינוך.
יעקב מרגי: סליחה, יש תשובות שלא נתתם?
<איציק זהבי: אולי יש עוד שלושה מקרים, ארבעה מקרים - - -
<לירון ספרד: יש מקרים בודדים מתוך 12,000 תלמידות.
<איציק זהבי: מתוך 12,400 - - -
<לירון ספרד: 12,500.
יעקב מרגי: לא, לא, זה מתוך ה-100 ומשהו.
<יואב ללום: רק אתמול הם סימנו ועדת ערר אחרי העתירה.
יעקב מרגי: תודה יואב, אל תפריע.
יעקב מרגי: בבקשה, תסיימו.
<יואב ללום: נזכרו.
<יואב ללום: יאללה.
<יואב ללום: שיעבדו על מישהו אחר.
יעקב מרגי: תודה, בבקשה, תסיים.
יעקב מרגי: יש לכם חמש דקות ברצף.
יעקב מרגי: לא להפריע להם.
<איציק זהבי: תודה רבה.
<איציק זהבי: אנחנו היינו בענייני עיריית ירושלים והעבודה עם עיריית ירושלים.
<איציק זהבי: בנינו תכנית עבודה משותפת עם הרשות המקומית, עם צביקה, עם הצוות המקצועי.
<איציק זהבי: המנכ"ל בעצמו הכריז על רצון להקים תכנית אסטרטגית כדי להתמודד עם הבעיה בירושלים.
<איציק זהבי: הבעיה בירושלים מורכבת גם מבעיה של בינוי, גם מבעיה של שיפוץ מבנים וגם מבעיה של העלאת התדמית של הסמינרים הספרדים בתוך העיר.
<איציק זהבי: העלאת היכולות של הסמינרים הבינוניים כדי להגיע למצב שבו אנחנו נותנים לנושאים הללו פתרון.
<איציק זהבי: כן, רבותי, מדובר בצורך לעשות שינוי בתודעה.
<איציק זהבי: ואדוני יושב הראש, אני חושב שאתה הובלת את זה בצורה יפה ובגאון, את הצורך לחולל שינוי - - -
יעקב מרגי: הניתוח הצליח והחולה מת.
<איציק זהבי: אני חושב שאתה טועה, אדוני, מצטער לומר לך ואני אומר את הדברים האלה חד וחלק.
<איציק זהבי: אני חושב שאתה טועה.
<איציק זהבי: אני חושב שגם אנשים מטעים אותך ואתה לא רואה את הדברים בצורה הנכונה לצערי.
יעקב מרגי: הכל מגובה.
<איציק זהבי: הכל מגובה.
<צביקה כהן: אנחנו גם - - -
יעקב מרגי: לא, לא, אל תפריעו לו בבקשה.
יעקב מרגי: צביקה, אל תפריע.
<איציק זהבי: יחד עם זאת אני חושב שיש לנו הרבה מאד תובנות ומסקנות שאני רוצה לשתף אתכם בעניין הזה.
<איציק זהבי: אנחנו לא הפסקנו לרגע את הנושא הזה.
<איציק זהבי: אנחנו כבר נפגשנו עם מנהלי אגפי החינוך ברשויות המקומיות כבר לישיבה ראשונה על התובנות לקראת השנה הבאה.
<איציק זהבי: אנחנו נפגשנו עם איגוד הסמינרים, אנחנו עובדים עם החינוך העצמאי, גם כדי להתמודד עם הסוגיה הזו, של הטענה לכאורה - - -
יעקב מרגי: עם כולם אתם עובדים, חוץ מההורים.
יעקב מרגי: לא הפרעתי.
<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, אני בעצמי נוסע בכל רחבי הארץ ומטפל במקרה של ילדה בודדת.
<איציק זהבי: אף אחד פה לא יגיד לי מה זה לטפל בהורים.
<איציק זהבי: עם כל הכבוד לכל מה שאתה אומר.
<יואב ללום: איפה זה קרה?
יעקב מרגי: לא יואב, אל תפריע לי.
<איציק זהבי: אתה - - -
יעקב מרגי: איציק אתה לא עונה לא.
יעקב מרגי: לא שמעתי את ההערה שלך.
<איציק זהבי: יחד עם זאת אין לנו עבודה של מאה אחוז.
<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, אני לא מכיר באף מקום הצלחה של מאה אחוז, אבל אנחנו הצלחנו השנה בלמעלה מ-95% וציון של 95 זה ציון מצטיין.
<איציק זהבי: אני יכול להגיד שהבעיות של רישום ושיבוץ תלמידים מתחיל בגילאי 3.
<איציק זהבי: אתם מסתכלים על הסמינרים, אני רואה את התמונה כולה.
<איציק זהבי: אני יודע מה קורה בגני הילדים ובחדרים.
<איציק זהבי: אני יודע מה קורה בבתי הספר היסודיים ואני יודע כמה מאמץ ועבודה אנחנו עושים בנושאים הללו.
<איציק זהבי: יש לנו אתגר אדיר בנושא של בינוי וצפיפות בתוך כיתות שאנחנו צריכים לנהל.
<איציק זהבי: יש לנו עבודה חזקה מאד מול הרשויות המקומיות על בנייה של מודל של הליך תכנוני.
<איציק זהבי: כשאנחנו מסתכלים על הליך התכנון ברשות המקומית, מתי הוא צריך להתחיל ופה בעניין הזה אני מתחבר למה שצביקה מדבר ורוצה להיות שותף לתהליכים מקדמת דנא ולא ברגע האחרון.
<איציק זהבי: אז איך עושים תכנון לעניין הזה, איך בוחנים אחד לאחד.
<איציק זהבי: איך עושים כנסי מנהלים וכנסים למחנכות לכיתות ז'-ח' ואומרים להם את הדברים האלה, ואת כל הדברים האלה בעזרת השם אנחנו ניישם כבר השנה פה בירושלים.
<צביקה כהן: אז תדברו איתנו - - -
<איציק זהבי: אנחנו מדברים עם הצוות המקצועי ואיתך כל הזמן, צביקה.
יעקב מרגי: לא, אתה פוליטיקאי, אסור לדבר איתך.
<איציק זהבי: אתה הלכת איתי לביקור בבנות אלישיב.
<איציק זהבי: אמרנו את הדברים האלה אחד לאחד.
<איציק זהבי: אני מיישם את ההסכמות בינינו.
<צביקה כהן: על תהליך הרישום - - -
<איציק זהבי: כולל על תהליך הרישום.
<איציק זהבי: אני מדבר עם כולם.
<איציק זהבי: אין אחד - - -
<צביקה כהן: אל - - -
<איציק זהבי: אני אומר לך, אין אחד בארץ שרצה לומר משהו על תהליך הרישום, שלא שמענו ולא הקשבנו לו ולא ניסינו לראות במה דברים אמורים כדי לקדם את התהליך.
יעקב מרגי: מה זה דחייה על הסף?
<איציק זהבי: מה זה מה?
<איציק זהבי: באיזה הקשר?
יעקב מרגי: בוועדות ערר, דחייה על הסף.
<לירון ספרד: אני אתייחס לזה.
יעקב מרגי: זה שמיעה של שני הצדדים?
<לירון ספרד: כן, בוודאי.
<לירון ספרד: אוקיי.
<לירון ספרד: אם זה לא, אז השאלה אם להגיב או לא להגיב?
יעקב מרגי: תגיב.
<לירון ספרד: אוקיי, אז זה כן, זה לא לא.
<לירון ספרד: ואני אסביר כך: קודם כל צריך לצאת מתוך נקודת ההנחה שלא כל תלונה שמגיעה למשרד החינוך, המשמעות שצריך לקבל את התלונה.
<לירון ספרד: כל תלונה נבחנת באופן ענייני, באופן מקצועי.
<לירון ספרד: אם בסופו של דבר רוצים לראות שמאה אחוז תלונות מתקבלות, משהו פה לא תקין.
<לירון ספרד: נכון?
יעקב מרגי: 30 אחוז.
יעקב מרגי: 20 אחוז.
יעקב מרגי: אתה מדבר איתי מאה אחוז?
<לירון ספרד: אז הנה, בבקשה, בואו נתייחס.
<איציק זהבי: על מה אדוני מדבר?
<איציק זהבי: יש 65% מהעררים של הבנות, הבנות התקבלו.
<איציק זהבי: 65%.
<איציק זהבי: יותר משנה שעברה.
<לירון ספרד: ולנסות להציג מצג שכאילו עוסקים פה רק בדחייה על הסף, באי מתן מענה להורים, בנפנוף, בטשטוש, זה בכלל לא המצב.
<לירון ספרד: המצב הוא הפוך.
<לירון ספרד: כל מקרה שמגיע עובר למפקח מוסד החינוך.
<לירון ספרד: הדבר הראשון שמפקח פונה להורים, מדבר עם ההורים, מנסה להבין בדיוק מה קרה, מה הייתה השתלשלות האירועים.
<לירון ספרד: מגבש תמונה, אחר כך פונה למוסד החינוך, מבקש ערכת קבלה, בודק פרט, פרט, פרט, פרט.
<לירון ספרד: אחרי שהוא מגבש את כל התמונה, כולל פנייה לרשות המקומית במקרים הרלבנטיים, מתכנסת תת ועדה.
<לירון ספרד: זה כתוב בנוהל.
<לירון ספרד: תת הוועדה הזאת כוללת את מפקח מוסד החינוך, כוללת את סגנית מנהלת המחוז, כוללת את המפקחת שמלווה את כל הליכי הרישום בקבלה וכוללת אותי.
<לירון ספרד: אנחנו יושבים על התיק, עוברים ילד ילד.
<לירון ספרד: על כל 300 תיקים,
<לירון ספרד: כל 300-400 הפניות שהגיעו.
<לירון ספרד: בכל פנייה לוועדת ערר הדבר הזה נעשה.
<לירון ספרד: משאבים עצומים מוקדשים, כי כל ילד כזה, כל תלמידה, כל משפחה שפונה זה עולם ומלואו ואנחנו יודעים וכשאנחנו נכנסים לעבודה הזאת אנחנו עוסקים בדיני נפשות ובחרדת קודש אנחנו מטפלים בכל מקרה.
<לירון ספרד: וכל ניסיון לייצר מצג שכאילו אנחנו בעמדה אחת, הכל קבוע מראש, הכל נתון מראש, זה פשוט לא נכון וזה חוטא לאמת וזה פוגע בנו ברמה האישית.
<יואב ללום: בסדר.
<לירון ספרד: זה פוגע בנו ברמה הראשית - - -
<יואב ללום: אפשר לתת דוגמאות.
<לירון ספרד: והאוזן שלי - - -
<לירון ספרד: ועורך דין ללום - - -
<לירון ספרד: בבקשה, עכשיו אני מדבר.
יעקב מרגי: יואב, יואב, אני חייב לצאת וזה מפריע לי.
<לירון ספרד: ולעורך דין ללום יש קו פתוח אלי.
יעקב מרגי: אתה רוצה - - -
<לירון ספרד: אני רק אומר ליושב ראש הוועדה, לעורך דין ללום יש קו פתוח אלי והוא יודע - - -
<יואב ללום: ראיתי את המקרה באשקלון, ראיתי.
יעקב מרגי: יואב, תודה.
<יואב ללום: ראיתי - - - משרד החינוך.
<לירון ספרד: ועורך דין ללום יודע שכל פנייה שלו אלי בקו פתוח - - -
<יואב ללום: ראיתי.
<יואב ללום: אז מה?
<יואב ללום: מה עוזר לי הקו הפתוח הזה?
<לירון ספרד: ויודע שכל פנייה תיבדק ויכול להיות - - -
<יואב ללום: - - - את ההורים?
<יואב ללום: אני לא מדבר איתך בכלל.
יעקב מרגי: יואב, יואב, תודה.
<יואב ללום: - - - נציבות המדינה למכרז שלך בכלל.
<לירון ספרד: אני אגיד דבר כזה, ואם עורך הדין ללום חושב שכל פנייה שלו שהוא פונה אלי בקו הפיתוח שאני מעניק לו, משמעות הפנייה שלו שתתקבל, ממש לא.
<יואב ללום: קומבינות.
<לירון ספרד: כי אנחנו בודקים כל מקרים.
<יואב ללום: לא ממש לא, אתה לא מטפל בכלום.
<יואב ללום: איפה הרישום המוקדם?
<לירון ספרד: אני פונה ליושב ראש הוועדה ואני ממשיך להתייחס.
<לירון ספרד: לכל הנקודות אני אתייחס.
<לירון ספרד: תת הוועדה בוחנת מקרה מקרה.
<יואב ללום: בדיבורים אתם מתייחסים להכל.
<לירון ספרד: ובמקרים שבהם הוועדה מוצאת שיש תשתית להתנהלות שלא כדין, התנהלות שיש בה שיקולים זרים, מינהל לא תקין בכל רמה כזאת, ואחרי שאנחנו מבהירים למשרד החינוך תתקן את דרכיך לפני שתגיע לוועדה, קבל מיד את המשפחה הזאת, עשה הליך תקין, ואם הם לא נענים המקרים האלה מגיעים לוועדת הערר.
<לירון ספרד: הרי אין צפי שבכל פנייה לוועדת הערר צריך להתקיים דיון פרונטאלי אצל מנהל המחוז.
<לירון ספרד: רק המקרים שבהם לא הצלחנו לתת מענה לתלונה ולא נתנו מענה מוסכם עם ההורים, עם המשפחה.
<לירון ספרד: ועל כל עשרת או חמישה המקרים שהבאתם לפה יש עומדים 400 או 300 הורים ששמחים שהילדה שלהם התחילה במקום הנכון.
<לירון ספרד: הילדה או הילד שלהם.
יעקב מרגי: באמת צריך לתת מדליה למדינה שאותם 300 הורים קיבלו את מה שמגיע לכל ילד וילדה במדינת ישראל.
<לירון ספרד: יפה והם קיבלו בזכות.
יעקב מרגי: אז מדליה צריך לתת.
<לירון ספרד: הם קיבלו בזכות המסירות והמקצועיות והעבודה הנאמנה של מפקחות המחוז, מפקחי המחוז וכל הצוות החינוכי ברשות מנהל המחוז, בכל הרמות.
<לירון ספרד: וכל ניסיון להטיל דופי בעבודה שלנו, אנחנו לא נסכים לו.
<יואב ללום: אל תסכימו.
<יואב ללום: זכותנו להביע דעה במדינת ישראל בשנת 2017.
<לירון ספרד: וברוך השם, לגבי שנים קודמות - - -
<יואב ללום: יש זכות להבעת דעה.
<לירון ספרד: ואני חייב להגיד דבר כזה, אני לא חושב שאנחנו מושלמים.
<יואב ללום: אתם ממש לא.
<לירון ספרד: אני לא חושב שאנחנו חפים מתקלות ובמקום שיש תקלות אנחנו מתקנים את עצמנו ואנחנו מוכנים לעיין מחדש בהחלטות שלנו ואנחנו לא - - -
<יואב ללום: לקבל את אותה החלטה שוב.
יעקב מרגי: יואב, אתה מפריע לי.
<לירון ספרד: ורק לסיים.
יעקב מרגי: תסיים, כן.
<לירון ספרד: אנחנו עוסקים היום בהפקת לקחים.
<לירון ספרד: רק גוף שמוכן לבוא ולהסתכל ולעשות בחינה עצמית שלו, של מה שהיו הדברים - - -
יעקב מרגי: לירון - - -
<לירון ספרד: אדוני, אנחנו מבקשים להציג לך - - -
<לירון ספרד: אדוני, אתה התחלת את הדברים שלך באמירה שלא תרצה לשתף פעולה במקרה של - - -
יעקב מרגי: אתה יודע למה קשה לי לחזור בי?
<לירון ספרד: אז אני אגיד לך למה אני מבקש שתחזור בך.
יעקב מרגי: לא, אתה יודע למה קשה לי לחזור בי?
יעקב מרגי: יושב פה משרד ממשלתי, שומע פה טענות ולא הקראתי את כולן וכשאני אומר מגובים, מגובים.
יעקב מרגי: ולא מצאתם לנכון אפילו בדבר של לוחות הזמנים, להגיד כן, צודקים.
יעקב מרגי: אולי היינו צריכים לקיים ארבע ועדות ערר בתקופת הקיץ.
יעקב מרגי: זה שעומד פה נציג משרד ממשלתי, בזמן שתלמידות, חלקן עד היום בבית, חלק מהבירור שלכם עדיין נעשה בנובמבר, אתם לא מצאתם לנכון אפילו להציג את המציאות, אלא הכל תקין.
יעקב מרגי: הכל תקין.
<לירון ספרד: לא, לא אמרנו את זה.
<איציק זהבי: ממש לא.
יעקב מרגי: סליחה, עד היום זה מה ש - - -
<לירון ספרד: אנחנו לא אמרנו.
<לירון ספרד: אדוני, אנחנו לא אמרנו.
<לירון ספרד: ואתה לא מתייחס לפניות שהגיעו בספטמבר והגיעו פניות באוקטובר למשרד.
יעקב מרגי: לא, לא, אני לא אדון אותך על פנייה שהגיעה בספטמבר.
<לירון ספרד: אז אתם דנים אותנו גם על זה.
<איציק זהבי: אז תבדוק את התאריכים אדוני, שוב.
יעקב מרגי: אני מוכן - - -
<לירון ספרד: והמשרד העניק לך שקיפות.
<לירון ספרד: אדוני, המשרד העניק לך שקיפות מלאה.
יעקב מרגי: לכן לקחתי - - -
<לירון ספרד: כל מה שביקשת התקבל.
<איציק זהבי: כל ההחלטות הוגשו.
יעקב מרגי: סליחה, תן לי לדבר.
<לירון ספרד: אנחנו לא מסתירים דבר.
יעקב מרגי: לכן קיבלתי אתמול שני קרגלים.
<לירון ספרד: לא מסתירים דבר.
יעקב מרגי: קיבלתי שני קרגלים.
יעקב מרגי: הדברים ייבדקו ונוכיח.
יעקב מרגי: אבל כשאני מקבל מכתב ואני רואה, מוצג בפני מכתב של מנהל המחוז לרב יוסף רוטנברג, מנהל תיכון בנות בית יעקב, שבזמן שאני מדמה על ארבע תלמידות סך הכל, אחת הייתה אמורה להשתבץ בחיפה, אצל האוסטרי.
יעקב מרגי: ברוך השם היא השתבצה עכשיו, עכשיו.
יעקב מרגי: אנחנו שמחים, צוהלים, מרימים דגלים, מנפנפים במצלתיים.
יעקב מרגי: אמורה להתקבל, עדיין לא קיבלו אותה.
יעקב מרגי: היום – ואני קורא את הניסוחים – אני לא חי טוב עם זה.
<לירון ספרד: אדוני - - -
יעקב מרגי: אני ביקשתי, אני פניתי - - -
יעקב מרגי: רגע, תן לי לדבר.
יעקב מרגי: פניתי למנכ"ל.
יעקב מרגי: פניתי בדחילו ורחימו למשרד החינוך, למנהל המחוז, למנכ"ל משרד החינוך פעמיים – פעם אחת הוא שלח לי את התגובה שנכתבה לו ואז הטחתי אותה בפניו ואמרתי לו ככה לא מצופה ממנכ"ל משרד ממשלתי, שיקריא לי את הוראות חוזר מנכ"ל, מה שהכתיבו לו.
יעקב מרגי: ואז הוא הבין.
יעקב מרגי: שלוש תלמידות, שהיה פשוט לפנות למנהל בית הספר בקריית אתא ולהגיד לו אין לך ברירה, אין בית ספר חלופי באזור, אתה מקבל אותן, במקום זה להעדיף לשלוח אותן שעה וחצי נסיעות כל יום למגדל העמק.
יעקב מרגי: אני לא יכול לחיות עם זה.
יעקב מרגי: בזמן שאני במערכת הממלכתית, יושב פה וסונט במשרד החינוך, ברשויות המקומיות לשילוב – בר מינן – הבנות הספרדיות.
יעקב מרגי: זה לא ילדים עם צרכים מיוחדים.
יעקב מרגי: אצלי כל הילדים יש להם מעמד שווה.
יעקב מרגי: עם צרכים מיוחדים, או בלי צרכים מיוחדים.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים כרגע על דקויות כאלה ואחרות.
יעקב מרגי: קראתי מבחן שנתנו, מבחן קבלה שאחד הסמינרים הכין אותו.
יעקב מרגי: תאמינו לי, אני נותן את זה למי שהולך עכשיו לפסיכומטרי, ספק אם יעבור אותו.
יעקב מרגי: ואחרי שעוברים אותו, אומרים לה שאמא שלה כמעט רצחה את ארלוזורוב או לא רוצה להתבטא איפה היא נמצאת.
יעקב מרגי: בסוף כשמתבטא רצח אופי לאמא ובסוף בסוף מקבלים את הילדה, עם כל הטענות שהועלו.
יעקב מרגי: אז לירון תקשיב, אני לא בא להטיל דופי.
יעקב מרגי: לא הטלתי דופי.
יעקב מרגי: הטלתי דופי כלפי אותן עדויות שיש לי.
יעקב מרגי: כלפי אותן עדויות שמיעה.
יעקב מרגי: כלפי זה שאני נכשלתי, הטלתי דופי בעצמי.
יעקב מרגי: אני ישבתי אתכם לכתוב תקנות שאמורות לסיים כמעט את כל הבעיה ב-30 ביוני.
יעקב מרגי: לא עמדנו.
יעקב מרגי: ועדות הערר עבדו במהלך חופשת הקיץ עד היום.
יעקב מרגי: זה לא היה צריך להיות.
יעקב מרגי: זה המבחן שלי.
יעקב מרגי: מבחן התוצאה זה ועדות ערר.
יעקב מרגי: לא הייתה צריכה להיות ועדת ערר אחת במהלך חופשת הקיץ.
יעקב מרגי: אני לא מטיל דופי, שתבין טוב טוב.
יעקב מרגי: אני האחרון שיטיל דופי בעובדי ציבור.
יעקב מרגי: אני זועק את זעקתם של אותם הורים, תאמינו לי.
יעקב מרגי: אני שנתיים בחופשת הקיץ, כשכולם יצאו לחופשה, אני יושב ומטפל פרטנית בהורים.
יעקב מרגי: שומע גברים חסונים שגידלו 10 ילדים בוכים מול הילדה.
יעקב מרגי: באים אלי פה בוכים, דמעות של דם.
יעקב מרגי: מה עשינו?
יעקב מרגי: שפכו את דמנו בקהילה.
יעקב מרגי: ואנחנו בשוויון נפש.
יעקב מרגי: אז אני יכול לקשור לכם כתרים ולתלות לכם מדליות - - -
<איציק זהבי: על מה שוויון הנפש שלנו?
<לירון ספרד: אנחנו לא מבקשים מדליות.
<לירון ספרד: אנחנו רק מבקשים שתתנו לנו לעשות את עבודתנו ואם אנחנו נתייחס למקרה הפרטני שאתה הבאת, על קריית אתא - - -
יעקב מרגי: תמצאו תשובה לכל.
יעקב מרגי: יש תשובה לכל.
<לירון ספרד: לא רק שיש תשובה לכל - - -
יעקב מרגי: בדיעבד יש תשובה לכל.
<לירון ספרד: אתה יודע מה, אני אגיד את הדברים.
<יואב ללום: שם יש ראיות.
<יואב ללום: לא צריך טיוח - - -