GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן ברושי: כרגיל, שולחים פקידים, אז אומרים לו, אסור לעשות ביקורת כי השר לא פה.
איתן ברושי: הוא לא פה כי הוא בחר לא להיות פה, ולכן אני חושב אדוני היושב ראש, שאם לא רוצים לחזור לדיון כזה בעוד תקופה פעם נוספת, וגם ליוזמים, הטיפול בשאלת מערכת החינוך במזרח ירושלים, הוא לא יכול להיות כפי שאת אומרת, שבשנתיים האחרונות עשינו משהו.
איתן ברושי: אני לא סתם אמרתי שחמישים שנה אחרי מלחמת ששת הימים אתם עכשיו מוכיחים שלא הייתה מדינה ערוכה ולא טיפלה נכון בבעיה.
איתן ברושי: זו חולשה גדולה של הנתונים שהוצגו כאן ואם רוצים, ואם יש ממשלה ואם יש שר חינוך שבבוקר הוא מדבר על מתינות ועל ערבות ובערב הוא מדבר על ארץ ישראל השלמה ומותר לו, הוא שר פוליטי, אדוני היושב ראש, הוא לא רק שר חינוך, לכן אני אומר ששר החינוך קודם כול, גם ראש העיר שיש לו עמדות ברורות והוא מבטא אותן אפילו היום במעשים, הם לא יכולים לחיות בשלום עם הנתון הזה.
איתן ברושי: דווקא מי שרוצה את שלמות הארץ, הוא לא יכול להסתפק בנתונים שהוצגו, כי החינוך הוא המרכיב העיקרי בעתיד.
איתן ברושי: עם עתיד כזה לאן תגיעו?
איתן ברושי: גם לא לומדים, גם לא הישגים, גם לא עברית, גם לא כיתות, גם לא תקנים.
איתן ברושי: הייתם צריכים לומר שאתם מתביישים קודם כול בנתון הזה.
איתן ברושי: הדבר השני, לא ברור מה אתם הולכים לעשות כדי שזה ישתנה.
איתן ברושי: את זה לא פותרים באמצעים רגילים.
איתן ברושי: יש כאן משימה לאומית וצריך ארגון אחר ומשאבים אחרים.
איתן ברושי: עם זה לא מתקדמים.
<פז כהן: אני יושב פה עם אחמד אבו עיד שהוא גם יושב ראש הורים במזרח ירושלים וחבר הנהלה אצלנו.
<פז כהן: אני מדבר כי העברית שלי יותר שוטפת, אבל אם יצטרכו משהו קטן להוסיף, - - - הערות קטנות לסדר.
<פז כהן: קודם כול, דיברתם על מפקחים קודם.
<פז כהן: למיטב ידיעתי תושב מזרח ירושלים לא יכול להיות מפקח במשרד החינוך.
יעקב מרגי: היא תיקנה ואמרה, גרים בעיר.
<פז כהן: אני רק מעיר לסדר שיבינו שהרוח היא בעצם שמי שבא למזרח ירושלים לפקח, הוא בא ממקום אחר ולא תושבי מזרח העיר.
<פז כהן: הדבר השני לגבי מספר הנתונים.
<פז כהן: לא סתם התעקשתי כמה תלמידים יש.
<פז כהן: הרי על פניו, ואמור להיות נתון של מספר נתוני האוכלוסין במזרח ירושלים, כמה ילדים יש.
<פז כהן: יודעים כמה ילדים יש במערכת החינוך, עושים זה פחות זה ויודעים כמה ילדים לא נמצאים במערכת המסודרת.
<פז כהן: אנחנו נמצאים בתוך הדיונים הפנימיים בצורה מאוד פתוחה וטובה עם עיריית ירושלים.
<פז כהן: - - - של כמות הילדים בתוך המערכת שנמצאים במסגרת חינוכית הוא מאוד גדול.
<פז כהן: המספרים שדיברת עליהם זה לא אומר שהילד נמצא בכלל במסגרת של אונר"א.
<פז כהן: יכול להיות שהוא בבית, יכול להיות שהוא מסתובב - - -
יעקב מרגי: במקרה של מזרח ירושלים לא בהכרח תקבל תשובה נכונה.
יעקב מרגי: הפוך, זה ירע את המצב.
יעקב מרגי: לא תקבל תמונה מדויקת, אתה יודע למה?
יעקב מרגי: כי יש כאלה, כדי לקבל, זה גם במגזר החרדי קיים.
יעקב מרגי: כדי לקבל שירותים בתוך ירושלים, עושים שינוי כתובת פיקטיבי, לכן לא תמיד זה נכון.
יעקב מרגי: צריך לדעת בפועל.
<פז כהן: בכל מקרה זה אמור להיות הרבה יותר פשוט.
<פז כהן: לפחות הקרבה של המספרים, זה גדול.
<פז כהן: דבר שלישי, המדינה לא מסוגלת לתת מענה לחינוך תושבי מזרח ירושלים.
<פז כהן: כשהגשנו את העתירה, המדינה אמרה לנו, אין ביקוש למוצר של חינוך ציבורי.
<פז כהן: תוך פחות מחודש אנחנו הבאנו 3,200 הורים שאמרו, אנחנו רוצים לקבל מוסד חינוכי ציבורי של המדינה, ולא קרה כלום.
<פז כהן: אני לא מבין למה המדינה לפחות לא מממנת ומשלמת את שכר הלימוד בבתי הספר שמלמדים את תוכנית הלימוד הישראלית בבתי ספר אחרים שנמצאים בפיקוח.
<פז כהן: אין שום סיבה בעולם שאם המדינה לא מסוגלת לתת למוסדות חינוכיים, היא לא תיתן להם את שכר הלימוד.
<פז כהן: אני אגיד שני דברים שעשינו ביחד.
<פז כהן: יש לי הערכה גדולה לאנשים בשולחן.
<פז כהן: עד לפני שנכנסנו לתמונה כהורים, לא היו נציגים בכלל של הורים בוועדות השמה.
<פז כהן: עשינו את תוכנית הכשרה.
<פז כהן: היום במזרח ירושלים יש 15 הורים בוועדות השמה.
<פז כהן: כמות התלונות והערעורים ירדה מ-500 לכ-50, של הורים שלא שובצו נכון.
<פז כהן: עבדנו ביחד.
<פז כהן: עשינו תוכנית לבניית ועדי הורים במזרח ירושלים, להוציא את הפוליטיקה החוצה מתוך הדבר הזה, כי הפוליטיקה משחקת תפקיד מרכזי ביחד עם עיריית ירושלים.
<פז כהן: לצערי משרד החינוך עדיין לא הרים את הכפפה ואנחנו עושים את זה רק עם כוחות חברה אזרחית.
<פז כהן: כל התחושה, ואני אומר פה באמת כמסר גדול מלמעלה, היא שמנסים להכניס למזרח ירושלים חינוך מלמעלה למטה במקום לשמוע קצת את החברה האזרחית ואת הקולות שנמצאים בשטח.
<פז כהן: לא סתם שאלת לגבי מפקחים.
<פז כהן: יש פה גם הורים ממזרח ירושלים.
<פז כהן: הם רוצים חינוך לילדים שלהם, רוצים שהדבר הזה יקרה.
<פז כהן: תעזרו לנו לבנות ועדי הורים מסודרים במזרח העיר.
<פז כהן: תנו לדבר הזה גיבוי.
<פז כהן: אל תפחדו מהדבר הזה.
<פז כהן: תנו לחברה האזרחית גם כן להיכנס יותר פנימה, כי התחושה היא שבעיקר משרד החינוך, ואין לי טענה אישית כלפי אף פקיד, חוסם לגמרי את החברה האזרחית מלהיכנס ולעבוד שם.
יעקב מרגי: עורכת דין נסרין.
<נסרין עליאן: יחד עם עוד ארגונים באמת הוגשה עתירה ב-2001 על המחסור בכיתות, וב-2008 הוגשה עתירה נוספת על בעצם זה שהורים נאלצים להגיע למוכר שאינו רשמי ולשלם אלפי שקלים על מנת לשלב את ילדיהם בחינוך.
<נסרין עליאן: ב-2011 בית המשפט העליון ובג"צ נתן החלטתו באמת שמחייבת את המדינה, משרד החינוך ועיריית ירושלים לבנות את המחסור הכללי של כל הכיתות במזרח ירושלים.
<נסרין עליאן: לשם כך ולשם המורכבות שאנחנו עדיין דנים בה היום, בית המשפט נתן חמש שנים ליישום ההחלטה.
<נסרין עליאן: אנחנו היום שנה אחרי שהסתיימו חמש השנים, ב-2016, ולצערי אנחנו עדיין שומעים את אותם דיונים שמ-2001 התחילו.
<נסרין עליאן: עד היום זו אותה מנטרה.
<נסרין עליאן: אנחנו עומדים על מספר מאוד מצומצם של כיתות שניבנו מדי שנה על אותה טענה של מחסור בקרקע ומחסור בתקציב או בעצם מחלוקת על משרד האוצר, משרד החינוך ועיריית ירושלים על עניין התקציב, וזה לא מביא אותנו לשום מקום ולשום התקדמות.
<נסרין עליאן: אנחנו עדיין תקועים באותו מצב והדיונים האלה ימשכו לעד כל עוד שלא תהיה תוכנית מפורטת עם לוחות זמנים ותקציבים יעודיים במיוחד למציאת הפתרון.
<נסרין עליאן: איפה שהמדינה רצתה למצוא פתרונות לדברים אחרים, מסובכים, היא כן הצליחה.
<נסרין עליאן: זה ביחס לכיתות לימוד.
<נסרין עליאן: אפילו מתוך מספר הכיתות שקיימות היום בבתי הספר הרשמיים, יש בערך בין 700 ל-800, פה יתקנו אותי, שהן כיתות לא תקניות, זאת אומרת שהעירייה מלמדת בכיתות שהן שכורות, שהן בבתים פרטיים, שאמורים בעצם לשמש לכיתות.
<נסרין עליאן: יש לנו בעיה של קב"סים שגם היא נמשכת כבר שנים.
<נסרין עליאן: יש לנו תקן של קב"ס אחד סך הכול שמאויש נכון להיום בעיריית ירושלים, על מחסור של 32% מהנשירה.
<נסרין עליאן: זה לא הגיוני וגם אם רוצים, אז יכולים לפתור.
<נסרין עליאן: אותו דבר עם בעיית הפסיכולוגים.
<נסרין עליאן: פסיכולוגים חינוכיים.
<נסרין עליאן: כפי שנעשתה תוכנית מיוחדת לעניין המחסור בסיעוד והיו תוכניות מיוחדות מצד המדינה עם האוניברסיטאות להכשרה של סטודנטים ערבים לסיעוד, אפשר לעשות אותו דבר גם לסטודנטים שמסיימים בביר זית, לתת להם הכשרות ולהכיר בתעודות שלהם ולתת להם את האופציה להיכנס לתוך באמת הצורך האדיר הזה בפסיכולוגים חינוכיים.
<נסרין עליאן: לגבי התוכנית הישראלית – יש היום פער אדיר מבחינת התקציב למי שלומד בתוכנית הישראלית לבין מי שלומד בתוכנית התאוג'יה.
<נסרין עליאן: המימון הוא כפול 3, זאת אומרת שכיתה ליד כיתה, ילד אחד יהיה עם אביזרים הכי מודרניים והכיתה הכי משוכללת ועם תוכניות העשרה הכי - - -
יעקב מרגי: זה הרשמי ושאינו רשמי, ככה זה הפערים.
<נסרין עליאן: לא משנה אם זה רשמי או לא רשמי.
<נסרין עליאן: זה עניין של תוכנית לימוד, איזו תוכנית לימוד אתה בוחר ללמוד, וזו בעצם הדרך גם ללחוץ על ההורים להעביר את הילדים שלהם מבתי הספר של אונר"א, כיתות של התאוג'יה לבתי הספר של - - -
יעקב מרגי: שנייה, תעצרי פה.
יעקב מרגי: אני יודע שיש מדינה אחת ויש חוק אחד.
יעקב מרגי: אני לא מכיר דרך אחרת לתקצוב.
יעקב מרגי: יש את הרשמי שמתוקצב על פי חוק X, מוכר שאינו רשמי, Y והפטור – Z.
יעקב מרגי: יש משהו אחר, פי 3 שאני שומע פה?
יעקב מרגי: בואי תקשיב טוב, איש מספרים אנוכי.
יעקב מרגי: אין הצדקה גם במוכר שאינו רשמי כדי לממן את הדלתא הזו, את העלות.
יעקב מרגי: אם אנחנו בודקים מוסד חינוכי לפי עלות פלוס תקורת ניהול פלוס זה, אין סיבה שבמוכר הרשמי יגבו באלפי שקלים.
יעקב מרגי: זה מתגלה לנו כסטרט אפ חדש בחסות המדינה, שאני מטפל בו ואני לא ארפה מכך.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, יש מוסדות חינוך שהם אמיצים.
יעקב מרגי: עורך דין, שילך לתביעה ייצוגית.
יעקב מרגי: אני משתגע איך החברה האזרחית שלנו פראיירית, אין לי מילה, תסלחו לי שהמילה לא פרלמנטרית, פראיירית.
יעקב מרגי: אחד שייגש לתביעה אזרחית כלפי כל אותן בעלויות, כלפי כל אותן רשויות, כלפי המדינה שמאפשרת את העושק הזה.
<נסרין עליאן: משפט אחרון, ברשותך.
<נסרין עליאן: לגבי כפול 3, פשוט תוכניות ההעשרה שמשרד החינוך נותן אותן, הן מתאפשרות אך ורק למי שלומד את התוכניות הישראליות כי אין להם בעצם את המתכונת לממן תוכניות כאלה למי שאינו לומד בתוכניות ישראליות ועל כן יש פער.
יעקב מרגי: אביב, אתה תצטרך להסתפק בדקה.
<אביב טטרסקי: אני אביב טטרסקי מעמותת עיר עמים.
<אביב טטרסקי: בדרך כלל כמו היום, מדברים על התקציב.
<אביב טטרסקי: הבעיה היא כרגע לא רק תקציב, הבעיה היא שלא מאשרים תוכניות מתאר לשכונות במזרח ירושלים.
<אביב טטרסקי: בהיעדר תוכניות מתאר, אין מגרשים בייעוד מבני ציבור וזה הופך להיות צוואר הבקבוק.
<אביב טטרסקי: אולי כדאי שוועדת החינוך תעשה דיון על זה, כי לכל האחרים זה נוח שלא מאשרים תוכניות מתאר.
<אביב טטרסקי: זה המחסום האמיתי היום.
יעקב מרגי: עורכת דין יפעה סגל.
<יפעה סגל: שמי יפעה סגל ואני מנהלת את הפורום המשפטי הבינלאומי.
<יפעה סגל: אנחנו התעסקנו בין היתר גם בנושא המאוד רחב של פיקוח.
<יפעה סגל: אני מבינה שיהיה דיון אחר גם על נושא ההסתה, אז יש הרבה מאוד מה להגיד בעניין הזה.
<יפעה סגל: רק אמירת סיום.
<יפעה סגל: יש איזשהו צו שעה.
<יפעה סגל: צריך לגייס מפקחים על כל הנושאים האלה, גם הנושאים שעלו כאן ונושא ההסתה שאנחנו נדבר - - -
יעקב מרגי: תסתכלי עליהם בעיניים, תראי אם הם הבינו אותך.
<יפעה סגל: מספר המפקחים זה באמת מצחיק, אין מה להגיד.
יעקב מרגי: מירי לוי.
<מירי לוי לייזרוביץ: שלום, אני כאן בשני כובעים.
<מירי לוי לייזרוביץ: אני גם חברת הנהגת ההורים הארצי וגם מנכ"ל של חברה שמתעסקת בענף בנייה.
<מירי לוי לייזרוביץ: אני כאן שמעתי את התלונות וגם ידעתי מראש ואני רוצה פה את עזרתכם גם בחלק מהפתרונות.
<מירי לוי לייזרוביץ: אנחנו מעוניינים לפתוח בית ספר מקצועי לענף הבנייה במזרח ירושלים, שלא ייתן את כל הפתרון אבל יתחיל בחלק מהפתרון, ואני אשמח שחברי הוועדה, עיריית ירושלים, משרד החינוך, אני יודעת שדיברו אתכם על הנושא.
יעקב מרגי: ענף הבנייה זה משרד הכלכלה.
מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, אני רק רוצה להצטרף לטענותיהם שאמרו חבריי, חבר הכנסת יוסף ג'בארין ואחמד טיבי.
מסעוד גנאים: אין ספק שהם אמרו לכם, אם אתם לא יודעים להסתדר בעניין החינוך במזרח ירושלים, אז או שתטפלו כראוי או שתחזירו את זה למדינה הפלשתינית וזהו.
יעקב מרגי: זה לא נאמר.
אחמד טיבי: זו הצעה מקורית שאנחנו תומכים בה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת עטאונה.
יוסף עטאונה: עטאונה מצטרף.
יעקב מרגי: סיכום – הוועדה מודה למשרד החינוך ועיריית ירושלים על הופעתם בוועדה.
יעקב מרגי: הוועדה מצרה על כך שהוועדה לא קיבלה נתונים מדויקים לגבי אותם 21,000 תלמידים שלומדים בבתי ספר לא מורשים.
יעקב מרגי: הוועדה חרדה מכך שמשרד החינוך ועיריית ירושלים, כל אחד בתחומו, ברשמי ושאינו רשמי, לא מצליחים לספק לוועדה את הנתונים.
יעקב מרגי: הוועדה חרדה מכך שאחוז התלמידים הנושרים במזרח ירושלים עומד על כ-37%.
יעקב מרגי: הוועדה דורשת ממשרד החינוך להגיש לוועדת החינוך תוך שישים יום תוכנית איך משרד החינוך מתכוון לפתור את המחסור החריף בקב"סים ואת הקושי של הרשויות המקומיות בגיוס קב"סים, או על ידי העלאת שכרם או בשינוי תנאי הסף והתאמתם לצרכי התפקיד.
יעקב מרגי: אני חושב שזה נושא שעולה ועולה.
יעקב מרגי: מציע לכם, תחשבו על שינוי תנאי הסף, כי את הקיר באגף התקציבים לא תפרצו.
יעקב מרגי: יש הרבה מקצועות שיכולים לתת מענה בסוגיה הזו.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מעיריית ירושלים וממשרד החינוך גם יחד לקבל מסמך לגבי אותם כ-21,000-22,000 תלמידים, איפה הם, גם אם לומדים במוסדות של הוואקף, של אונר"א או כל גוף אחר, לקבל פירוט, מי לומד ברשמי, במוכר שאינו רשמי, פטור, מוסדות כאלה שאינם מורשים ואז תיוודע לנו היתרה של אותם תלמידים שלא נמצאים בכלל במערכות החינוך.
יעקב מרגי: אני מבקש את הדוח הזה תוך 45 ימי עבודה.
יעקב מרגי: אני פותח את הישיבה של ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: היום יום שני, כ"ד בחשוון תשע"ח, 13 בנובמבר 2017.
יעקב מרגי: הנושא – טיפול המחוז החרדי בשיבוץ בנות לסמינרים.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר מספר מילות פתיחה.
יעקב מרגי: השנה הייתה צריכה להיות שנה מכוננת בסוגית רישום התלמידות החרדיות לסמינרים.
יעקב מרגי: אני כיושב ראש ועדת החינוך תרמתי את עצמי יחד עם נציגי משרד החינוך.
יעקב מרגי: יחד ישבנו פגישה ועוד פגישה ועוד פגישה, להכין תקנות רישום מסודרות כדי להגיע אל היעד.
יעקב מרגי: איזה יעד?
יעקב מרגי: לא פסגת השאיפות.
יעקב מרגי: סך הכל שתלמידות חרדיות ב-30 ביוני, שזה תאריך סיום בית הספר היסודי, לפחות שב-30 ביוני התלמידה תדע היכן היא לומדה בשנה הבאה.
יעקב מרגי: מה שאצל בנות התיכון ובני התיכון המוסיקלי, נכון?
יעקב מרגי: יודעות זאת, ידעתם, נכון?
יעקב מרגי: כל אחד שסיימה ידעה איפה היא לומדת.
יעקב מרגי: אז תדעו לכן שיש בנות בגילכן שאצלן זה כמעט מדע בדיוני.
<קריאה: מדע מדויק שהיא לא מקבלת.
יעקב מרגי: מדע בדיוני.
יעקב מרגי: ואנחנו נסקור ככה ביעף את התהליך שעברו חלק מהתלמידות בשנה הזו, שאני חשבתי שהולכת להיות שנה מכוננת.
יעקב מרגי: אמרתי בסדר, קליטה, שנה ראשונה מיישמים תקנות חדשות.
יעקב מרגי: אנשים יחד איתי מכווני מטרה משרד החינוך, נגיע לסטייה.
יעקב מרגי: אם בשנה שעברה התעסקנו עם קרוב ל-100 בנות, פעם זה היה 600.
יעקב מרגי: נגיע ל-20.
יעקב מרגי: תהליך התאקלמות ואיך אומרים – השתלבות גלגלי השיניים הבירוקרטיים ועד שההורים יטמיעו והרשויות החרדיות יטמיעו את התהליך ייקח זמן.
יעקב מרגי: אז הנה אני אומר לכם כדי לא להלאות אתכם, אני לא הולך לקרוא את כל הקלסר הזה, על כל מחיצה שמתי פתק, ככה.
יעקב מרגי: בזמן שאני האמנתי שכולנו משלבים יחד לפתור את הבעיה, תוך כדי, ב-19 ביוני 2017 משרד החינוך, באמצעות המחוז החרדי, תוקע מקלות בגלגלים.
יעקב מרגי: יש לנו מצוקה-.
יעקב מרגי: פז, אתה מפריע לי.
יעקב מרגי: זה על חשבון זמן הדיבור שלכם.
יעקב מרגי: בירושלים ישנה מצוקה.
יעקב מרגי: יש צפיפות בכיתות במחוז החרדי.
יעקב מרגי: יש 50 תלמידות בכיתה.
יעקב מרגי: יש תיכונים שעברו את מספר ה-50, אבל זה לא מפריע למחוז החרדי להוציא הנחיה לעיריית ירושלים ולאפשר להם לקבל תלמידות מחוז לירושלים.
יעקב מרגי: כנראה יש לחצים פוליטיים של יו"ר ועדת כספים.
יעקב מרגי: נכון, השוט שלו יותר חזק משל יושב ראש ועדת החינוך.
יעקב מרגי: וסגן שר החינוך במשרד החינוך, שאמור לדאוג לכל ילדי ישראל.
יעקב מרגי: אז הנה.
יעקב מרגי: אני לתומי חשבתי שכולנו משלבים ידיים כדי להצליח במשימה.
יעקב מרגי: יוני.
יעקב מרגי: אם אני לא טועה ב-19 ביוני, עדיין לא יצאנו לחופשה, נכון?
יעקב מרגי: עוד לא יצאנו.
יעקב מרגי: רבותי, ואני עכשיו בצורה טלגרפית רץ על המקרים ביעף.
יעקב מרגי: חלק מהמקרים - - -
מאיר כהן: אדוני, אולי יגיד כמה התקבלו בירושלים?
יעקב מרגי: אחר כך תשאל מה שאתה רוצה.
יעקב מרגי: אין לי אלא את הנתונים שהגיעו אלי ואני אומר לכם שזה חלק מהנתונים ואני מאמין שיש הרבה הורים ותלמידות שלא פנו אלינו מחשש שמא יבולע להן בקהילתן.
יעקב מרגי: ועד היום במר נפשן הן יושבות בבית בוכיות, שחברות שלהן, אבל קיבלו עליהן את גזר הדין הזה.
יעקב מרגי: יש לי תלמידה כאן, מוריה, אני לא אומר את שם המשפחה כדי לא לחסוך, אני לא קיבלתי רשות.
יעקב מרגי: עד היום אין החלטה.
יעקב מרגי: המבחן מצוין.
יעקב מרגי: המחוז החרדי תקוע עדיין בערר.
יעקב מרגי: הילדה נמצאת בבית.
יעקב מרגי: קיבלה 105 במבחן.
יעקב מרגי: יש את ה-5 בונוס.
יעקב מרגי: 105.
יעקב מרגי: שרה – שיבוץ רשות במוסד בעיר קריית אתא.
יעקב מרגי: המוסד מסרב לקבל אותה.
יעקב מרגי: אנחנו מאלצים, אני כיושב ראש ועדת החינוך מנסה ללחוץ את משרד החינוך לדבר על ליבו של מנהל התיכון שם שקיבל את האישור שלו על דעת שהוא אזורי, אני מקבל עדויות שהפוך, שהמחוז החרדי מחזק את ידיו.
יעקב מרגי: אז הנה, אחר כך נראה איפה היא לומדת היום וכמה היא צריכה לנסוע.
יעקב מרגי: איילה ממטה יהודה – אין מפקחת מתכללת במועצה האזורית מטה יהודה.
יעקב מרגי: הילדה לא התחילה שנת לימוד.
יעקב מרגי: זה לא מעניין את משרד החינוך, למה היא חרדית.
יעקב מרגי: המחוז יש לו זמן, כי הוא עדיין דן בוועדות ערר.
יעקב מרגי: הדס – פנייה במאי 2017.
יעקב מרגי: עד היום המחוז לא עונה, לא מתייחס.
יעקב מרגי: התעללות.
יעקב מרגי: כשאני אומר עד היום זה לא שהם היו פאסיביים.
יעקב מרגי: זה הורים, תלמידים, מכתבים, טלפונים, פניות ואני לא רוצה לומר לכם תשובות של מפקחות מהמחוז חסרות רגש ורחמים.
יעקב מרגי: הכל מגובה בעדויות.
יעקב מרגי: ואני אדלג אחת כן, אחת לא, כדי לא לשעמם אתכם.
יעקב מרגי: ניתאי – קיבל שיבוץ.
יעקב מרגי: המוסד חזר בו.
יעקב מרגי: לא מוכן.
יעקב מרגי: המחוז לא אוכף זאת.
יעקב מרגי: הגענו להישג בשנה שעברה, לחץ, גם לא היה לי קל.
יעקב מרגי: אילצתי את משרד החינוך לפעול בפעולת אכיפה מול מוסדות סרבניים.
<קריאה: עם בית המשפט.
יעקב מרגי: אני מבקש לא לעזור לי.
יעקב מרגי: גם בלי בית המשפט ידענו להביא בשנה שעברה את משרד החינוך לאיים, לעצור תקציבים.
יעקב מרגי: השנה זה לא קיים בלקסיקון.
יעקב מרגי: מוסד שמסרב לשיבוץ זו החלטה שהייתה חלוטה.
יעקב מרגי: החלטה חלוטה, אבל זה לא הפריע למחוז לפתוח את התהליך מחדש ולהבין ולדון בעררים מחדש.
יעקב מרגי: בהחלטה חלוטה אין דבר כזה לחזור בו, למה?
יעקב מרגי: כי יש אוזן קשבת למוסדות.
יעקב מרגי: ההורים, התלמידים, הנשמה הרכה של הילדה הזו, של הילד הזה לא מעניינת אף אחד.
יעקב מרגי: כי קונים שקט.
יעקב מרגי: יש לנו הגמוניה חרדית במשרד החינוך.
יעקב מרגי: הודיה – ערעור על החלטת רשות.
יעקב מרגי: חודשיים ללא התייחסות.
יעקב מרגי: ועוד.
יעקב מרגי: כשמדברים נו, ו-, ו-, למחוז יש תשובה - עמדת המוסד.
יעקב מרגי: אני לא צריך את ועדת הערר.
יעקב מרגי: - - - תבטלו את ועדות הערר.
יעקב מרגי: בואו נחתוך את התקנות האלה לחצי, ממילא זה לא יתקיים.
יעקב מרגי: אחיזת עיניים עשיתם לנו.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, הנה, אני האדם החזק, יושב ראש ועדת החינוך, שהייתי – ככה הגדירו אותי, אני לא מבין למה – אימתם של מנהלי המוסדות, באו בצ'יק, עבדו עלי.
יעקב מרגי: הכנו תקנות.
יעקב מרגי: דוגרי, איך אומרים אצלנו בשכונה – עקצו אותי.
<קריאה: ואנחנו הזהרנו.
יעקב מרגי: ואני מדלג כמה.
מאיר כהן: בערבית אומרים כול - - -
<יהודית גידלי: ובאידיש?
מאיר כהן: במרוקאית.
<קריאה: תתרגם.
מאיר כהן: גילחו אותנו בלי קצף.
יעקב מרגי: ממש.
יעקב מרגי: הילדה הזו, מאחר שאמרתי את שם המשפחה אני לא אומר את העיר, המחוז יודע, אחרי התעללות ממושכת, בסוף בסוף בסוף קיבלו את הפנייה אחרי פתיחת שנת הלימודים.
יעקב מרגי: עדן עדיין בבית.
יעקב מרגי: אמצע נובמבר, עדיין בבית.
יעקב מרגי: יש לנו מושג חדש, אתם יודעים?
יעקב מרגי: יש מושג חדש במחוז החרדי – זה מוסד חדש, אין לנו אמצעי אכיפה עליו.
יעקב מרגי: למה, מוסד חדש בא עם איזו חסינות או איזו מעטפת או איזה מגן?
יעקב מרגי: טענה חדשה.
יעקב מרגי: תתעדכן, לאט לאט תתעדכן.
יעקב מרגי: מכובדי, סגן ראש עיריית ירושלים, ממונה על - - -
<קריאה: זה כאילו הוא שייך לסדום?
יעקב מרגי: אתה היטבת להגדיר.
יעקב מרגי: המצב שלנו אותו דבר.
יעקב מרגי: רבותי, יש תלמידה – רינת – התקבלה.
יעקב מרגי: מזל שיש במרחק של נסיעה שעה וחצי עיר שנקראת מגדל העמק והסכימו לקבל אותה.
מאיר כהן: היא נוסעת שעה וחצי?
יעקב מרגי: כן, שעה וחצי.
<קריאה: עם עוד עשרות מרכסים, מעוד מקומות.
יעקב מרגי: יש לה בית ספר מתאים על פי כל הכללים מתחת לבית.
יעקב מרגי: היא נוסעת שעה וחצי למגדל העמק.
יעקב מרגי: חני – אין לי אלא להגדיר את זה התייחסות מחוז לא ראויה.
יעקב מרגי: אין מענה להורים.
יעקב מרגי: יש שלושה עררים והרביעי התקיים.
יעקב מרגי: ברביעי המחוז כבר לא נותן תשובות.
יעקב מרגי: הדסה – התעללו בה שבועיים.
יעקב מרגי: לפני פתיחת הרישום הודיעו לה לא להגיע לבית הספר.
יעקב מרגי: אחרי כל ההתעללות השאירו אותה שבועיים לפני פתיחת שנת הלימודים לא להגיע לבית הספר ובליווי כמה איומים.
יעקב מרגי: הכל מתועד.
יעקב מרגי: רבותי, אני אחסוך לכם את הכל.
יעקב מרגי: מספיק אני סובל את זה, אבל אני סובל את זה עם התוכן, לא עם הפתקית בלבד.
יעקב מרגי: אני סובל את השיחות של ההורים.
יעקב מרגי: את הבכי של התלמידות.
יעקב מרגי: את הדמעות של האמא ואני קיבלתי – תסלחו לי על הביטוי – כתף קרה זו מילה עדינה – ממי שאמור לאכוף את חוק חינוך חובה, לאכוף את החוק.
יעקב מרגי: מי שאמור לדאוג לכל ילדה וילדה במדינת ישראל.
יעקב מרגי: אין לי אלא לומר, אני אומר לכם, והכל כמובן בהסתייגות, עד שנשמע את התגובות, מבחינתי זו מעילה באמון, מעילה בתפקיד שאליו ביקשתם להגיע.
יעקב מרגי: אני אומר לכם רבותי, תוך כדי עבודה אני שומע הקלטות של מפקחות במחוז החרדי על אמירות קשות להורים ולתלמידות.
יעקב מרגי: אני שומע ציטוטים מאד בעייתיים.
יעקב מרגי: הנחת העבודה של ברירת המחדל - מנהל המוסד הוא בסדר ובואו ננסה לפתור את הבעיה במחוזות אחרים – היא תקלה קשה.
יעקב מרגי: מבחינתי עד שאני לא מקבל הסברים ואני לא אקבל את מה שאני אדרוש בסיכום, כוועדת חינוך אני לא אשקוט.
יעקב מרגי: אני אנתק מגע מהמחוז החרדי.
יעקב מרגי: אני אדרוש אולי אפילו, במחשבה שנייה, לסגור אותו, כי הוא נולד לתקן מצב, לא להנציח ולהעצים מצב.
יעקב מרגי: הסתדרנו בלי המחוז החרדי, התמודדנו, צמצמנו את התופעה בלעדי המחוז החרדי.
יעקב מרגי: החמרנו את המצב.
יעקב מרגי: לצערי הרב החמרנו את המצב, כשאני המגן היחיד.
יעקב מרגי: כשכל חברי הכנסת החרדים ביקשו לבטל את המחוז החרדי אני עמדתי מנגד וחיזקתי אותו, כי האמנתי בזה ואני עדיין מאמין בזה.
יעקב מרגי: אם אני אקבל מהמשרד.
יעקב מרגי: אם לא, אני אומר לכם, בסיכום יש לי תובנות, התובנות מוכנות.
יעקב מרגי: אי אפשר לטפל במאות תלמידות - ידידי מאיר כהן, אתה ניהלת בית ספר, ניהלת רשות מקומית, היית ראש העיר - ועדת ערר אחת לכל אותה כמות תלמידות, שזה לפעמים דיון אחד ושניים ושלושה.
יעקב מרגי: אני התרעתי מראש - - -
מאיר כהן: שסיכומה מוכתב מראש – דוחים את הערר.
יעקב מרגי: התרעתי מראש.
<קריאה: בנוסף על תפקידם.
יעקב מרגי: רגע, אני מבקש לא להפריע לי.
יעקב מרגי: תקבל רשות דיבור, תדבר.
יעקב מרגי: התרעתי מראש שוועדה אחת לא תספיק.
יעקב מרגי: מה גם - יש לי תובנה נוספת שידעתי אותה מראש - הרכב ועדת הערר.
יעקב מרגי: לא יתכן שהמפקחת, שבחיי היום יום, בשגרה, מתפקדת מול מנהלי המוסדות, היא גם באה – סליחה – אני לא פרנואיד ולא קונספירטור.
יעקב מרגי: אין לי מחשבות קונספירטיות ואני לא חשוד בפראנויה.
יעקב מרגי: יש כאלה שלוקים בזה כלפי, אבל אני לא פרנואיד.
יעקב מרגי: אז הרכב ועד הערר צריך להיות מנותק מהוויה החרדית.
יעקב מרגי: יכולים לתת לה משקיף אחד, כן, שיישב - - -
<קריאה: אני מוכן להתנדב.
יעקב מרגי: לא אתה פוליטי, אתה לא איש מקצוע.
<קריאה: הוא ספרדי, הוא לא חרדי.
יעקב מרגי: סליחה, ככה ההגדרה, אתה איש פוליטי, אתה לא איש מקצוע.
יעקב מרגי: אני מבקש אנשי מקצוע ממשרד החינוך.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להצניח להם, אבל לא מהאגף, לא מהמחוז כי זה כישלון אחד גמור.
יעקב מרגי: כל מה שאמרתי, הנה אני אומר, כל מה שאמרתי זה בהסתייגות עד שאני אשמע את התגובות ונראה.
יעקב מרגי: הלוואי שתשכנעו אותי שאולי אני התייחסתי לאיזה מדינה אחרת על הגלובוס, לא על משרד החינוך הישראלי.
יעקב מרגי: אבל המצב הוא עגום.
יעקב מרגי: מצב של משבר אמון טוטאלי.
יעקב מרגי: אין לי אמון.
יעקב מרגי: יושב ראש ועדת החינוך מודיע חד משמעית – אין לי אמון בעבודתו של המחוז החרדי בכל מה שקשור בתהליך הרישום של בנות ספרד-.
יעקב מרגי: תלמידים בכלל במגזר החרדי.
מאיר כהן: אדוני יושב הראש תודה רבה, שלום לכולם.
מאיר כהן: אני באמת מודה לך שאתה מדבר מדם ליבך, אבל אם לא אתה אז מי?
מאיר כהן: אני חושב שהאגף הזה - - -
יעקב מרגי: מחוז.
מאיר כהן: שאנשיו נמצאים כאן – וזה לא אישי נגד
מאיר כהן: כם – אתם כנראה נולדתם בכדי להכשיר שרץ מסוים.
מאיר כהן: היה צריך איזה אגף שינסה ליפות מציאות.
מאיר כהן: לצערי הגדול השנה טיפלו ב-250 או 300 פניות, רובן נדחו.
מאיר כהן: לפני כמה חודשים, חצי שנה, קראו לי גם שר הפנים המהולל וגם שר החינוך פופוליסט ומה פתאום אתה מעלה הצעת חוק, יש תקנונים.
מאיר כהן: ומיד למחרת הצעת החוק שלי הייתה מסיבת עיתונאים של שר הפנים, יקרינו ושל שר החינוך, שאמרו שלא כצעקתה והם מיד קובעים תקנונים וזה לא יחזור על עצמו; ולא רק שזה חוסר על עצמו, אלא זה הולך מחריף.
מאיר כהן: עכשיו אני לא מבין, 25 שנים משנותיי הייתי מנהל בית ספר.
מאיר כהן: באיזה זכות המשרד הזה נותן כוח למנהלי מוסדות, שהוא לא להם.
מאיר כהן: כוח שהוא חסר – אין לזה אח ורע בשום מדינה דמוקרטית בעולם, תקשיבו, בעולם.
מאיר כהן: אין מקום שמנהל מוסד או מנהלת מוסד מקבלים החלטה ומצפצפים בצפצוף ארוך על משרד החינוך, על ההורים, על הכנסת, על חברי הכנסת.
מאיר כהן: זה כאילו אני ואפסי עוד.
מאיר כהן: אני מנהל המוסד, אני אחליט.
מאיר כהן: ואני שומע שמפקחים ומפקחות – זה בדיוק מזכיר לי כשהייתי שר הרווחה – הוצאתי פעם החלטה שיותר מפקחים לא יהיו בשום מסיבה של מפעילים שלנו.
מאיר כהן: אמרו מה, השתגעת?
מאיר כהן: הסתבר שמפקחים היו הולכים לחתונות, בר מצוות ואז הם היו צריכים גם לקבל החלטות לגבי המפעילים שלנו.
מאיר כהן: זה בדיוק אותו הדבר.
מאיר כהן: מפקחים משתפי פעולה עם מנהלי המוסדות, אדוני.
מאיר כהן: אליך עוד הם נגישים כי אתה באמת יושב ראש ועדת החינוך ואני שמח על זה שהם מבינים את ההגינות ופונים אליך.
מאיר כהן: אלי הם פונים, רחמנא ליצלן, הם אומרים לי מאיר, אפילו שלא ידעו, אל תגיד מאיזו עיר פנו אליך, הם יגיעו אלינו.
מאיר כהן: ואני לא מבין, אני אומר אלוהים אדירים, איפה אנחנו נמצאים?
מאיר כהן: אני לא ארפה.
מאיר כהן: אני מגיש גם השבוע את החוק ואני אגיש אותו – כל חצי שעה החוק הזה יגיע, עד שיבינו גם שר החינוך ושר הפנים, סליחה אדוני, אני לא רוצה להתנצח - - -
יעקב מרגי: ויושב ראש ועדת הכספים.
מאיר כהן: אני יודע שזה - - -
יעקב מרגי: כל חברי הכנסת, כולם.
מאיר כהן: יו"ר ועדת הכספים.
מאיר כהן: עד שיבינו שאין בזה פוליטיקה.
מאיר כהן: באמת - - -
יעקב מרגי: אני יכול לומר בהגינות, שר הפנים, לו היה תלוי בהבנות קואליציוניות ושותפות קואליציונית, הוא תמך בחוק.
יעקב מרגי: גם אני אצביע נגדו, למרות שאני מאמין בו, כי זו משמעת קואליציונית.
יעקב מרגי: אני חייב להגן.
מאיר כהן: תשמע, מרגי, אני בא בטענות למנהיג המפלגה שלך, לא אליך.
מאיר כהן: אם לחתום – ואני לא רוצה להיכנס לזה, אבל אני אגיד את זה – כי הרי אם לחתום על הסכמים קואליציוניים - - -
יעקב מרגי: לא, זה שותפות.
יעקב מרגי: לא כתוב סעיף ספציפי, אבל כשהולכים על שותפות – שותפות.
מאיר כהן: אם לחתום על הסכמים קואליציוניים שבגללם נפשות של תלמידים הופכות להיות לנפש נסעת ומוכה וחבוטה, אז אוי לה לפוליטיקה הישראלית שמרשה כאלה דברים.
מאיר כהן: אנחנו שתקנו אז כשזה היה עם הילדים האתיופים וזה עדיין קיים, אבל שתיקת הכבשים אז של משרד החינוך, היום אלה פירות הבאושים שלה, שבתוך משרד החינוך יודע כל מי שיושב כאן שיש אפליה ברורה ושמנהלי מוסדות הם אלה שמחליטים והם יושבים כאן זחוחים.
מאיר כהן: הם זחוחים, אדוני, כי הם יודעים ששום דבר לא יקרה.
מאיר כהן: שאנחנו מחר נדבר ואתה תצביע נגד ואני אקשקש מעל במת הכנסת, אבל הם ימשיכו להיות אלה שאת השרץ הזה הם מלבינים.
מאיר כהן: כי אם היה מנהל, ואני חשבתי שמנהל האגף שנמצא כאן הוא באמת איזה סמכות - - -
יעקב מרגי: מנהל מחוז.
מאיר כהן: מחוז.
מאיר כהן: אבל אם יסתבר ומסתבר לי שהוא כלום שם, הוא מנוהל על ידי - - -
<לירון ספרד: - - - עם כל הכבוד.