GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ס.מ.: הבחור שפגע בבתי המשיך בפעילות בתנועה בהדרכה ואף שנה לאחר מכן נבחר להיות מְרכז צעיר.
<ס.מ.: מי שלא יודע, זה תפקיד שאליו נבחרים שניים-שלושה אנשים מתוך כל שכבת השמיניות שזה עשרות חניכים.
<ס.מ.: האם לא ניתן היה למצוא מישהו אחר?
<ס.מ.: כיום הבחור הזה שפגע בבת שלי יצא לשנת שירות מטעם "הצופים", גם אליה נבחרים מתי מעט.
<ס.מ.: מלח הארץ.
<ס.מ.: ממש גאווה.
<ס.מ.: גם אז לא היה ניתן היה לבחור מישהו אחר?
<ס.מ.: גם אז היה צריך להמשיך ולנעוץ את הסכין בגב של כולנו?
<ס.מ.: הוא מרכז צופים היום, דוגמה ומופת לחניכים.
<ס.מ.: איזה יופי.
<ס.מ.: אני עומדת מולכם וזועקת איך זה יכול להיות?
<ס.מ.: זה פשוט לא ייאמן.
<ס.מ.: איך אף עננה לא ריחפה מעל ראשו ולא סימנה לגורמים השונים בשבט ובתנועה כי זה לא ייתכן וזה לא ראוי.
<ס.מ.: חברי הוועדה ואורחים נכבדים, צר לי אך לא ניתן לפרש התנהגות זו של תנועת "הצופים" בדרך אחרת פרט לזלזול ולהקלת ראש בחומרת העבירות של פגיעה מינית.
<ס.מ.: הרי ברור לכל אחד מאיתנו שמדריך שהיה מגיע עם בקבוק וודקה, או עם סכין, היה מורחק ללא צורך בהגשת תלונה במשטרה ובירור נסיבות.
<ס.מ.: אנשים, תתעוררו, עבירות מין הן כמו סכין.
<ס.מ.: הן חותכות ומדממות המון, המון, המון זמן.
<ס.מ.: רגע, לא סיימתי.
<ס.מ.: אני פונה אליכם, חברי הוועדה.
<ס.מ.: אל תלכו שולל אחרי הבטחות של תנועת "הצופים" כי תוקם ועדה שתבחן את הנהלים ותתקן אותם.
<ס.מ.: הבטחה זו היא פועל יוצא של הרעש התקשורתי שהפריע להם בהשתקה ובהכחשה בה נקטו לאורך כל השנים.
<ס.מ.: הרי הם מכירים את כל הסיפורים האלה, הם יכלו לבדוק ולפשפש במעשיהם הרבה זמן כשהחומר היה בידם.
<ס.מ.: בדיקה ראויה של הנהלים ראוי שתיעשה רק לאחר הרחקת כל החניכים, המדריכים, המרכזים וכל בעלי התפקידים השונים בתנועה הנגועים במטרידנות ובהכחשה.
<ס.מ.: רק לאחר התנערות התנועה מהם, ניתן יהיה בלב שלם ובנפש חפצה לבחון את הנהלים והחוקים ולצאת לדרך חדשה.
<ס.מ.: כולנו צריכים לזכור כי צדק לא צריך רק להיעשות.
<ס.מ.: צדק צריך גם להיראות.
יעקב מרגי: יש עוד דובר או דוברת מקרב ההורים?
יעקב מרגי: חניכים?
<הורה: אני רוצה להקריא הודעה של הבת שלי שלא הגיעה.
<הורה: היא בת 16 היום.
<הורה: "בתור ילדה בת 16 שעוברת את הסיטואציה הזאת, אני באמת רוצה לנסות להעביר את ההרגשה שלי.
<הורה: אני זאת שאגדל ואהיה חלק מהעתיד של המדינה, כמו שתמיד אומרים לנו ומחנכים את הדור שלנו להיות, וכשאני חווה את הסיטואציה הזאת אני רוצה לשאול אתכם שאלה.
<הורה: המצב שבו אני עברתי תקיפה מינית ואת הנער הזה שתקף אותי ממנים למדריך ב"צופים".
<הורה: מה זה אמור ללמד אותי?
<הורה: שבמוסדות חינוכיים נותנים לנערים שעשו דבר כזה להיות מדריכים?
<הורה: מה אני אמורה להסיק מזה?
<הורה: שזה בסדר?
<הורה: שזה מותר?
<הורה: אני רוצה לשאול אתכם בתור נערה שהיא העתיד של המדינה: זה בסדר שאפעל בדרך שבה אתם פועלים כעת?
<הורה: שאני אבין שזה בסדר להטריד בן-אדם ולצאת מזה בלי שום עונש?
<הורה: אני רוצה לשאול ולהבין איך אני אמורה להתנהג בעתיד, כאשר כיום אתם מראים לי דרך שלדעתי היא לא נכונה ולא הוגנת.
<הורה: ולכן, שוב אני רוצה לשאול אתכם איך אני אמורה להתנהג בעתיד?
<הורה: " ואני רוצה להוסיף, כשחווינו את הסיטואציה הקשה הזאת שוחחנו עם ראשי השבט.
<הורה: בחרנו, בגלל שאנחנו מקום יחסית קטן, לא להגיש תלונה במשטרה, מתוך היכרות עם המשפחה והילד, כדי שלא להכתים אותו.
<הורה: אבל בין לא להכתים אותו לבין זה שהוא יהפוך להיות מדריך של נערות יותר צעירות, המרחק הוא רב.
<הורה: ואני אומר, בחיים בכלל, כשיש ספק אין ספק.
<הורה: אם יש עננה מעל הנער הזה, צריך להתייחס בהתאם ולמנוע ממנו את הדבר.
<הורה: העובדה שהיה אירוע חריג הייתה ידועה היטב לראשי השבט.
<הורה: הם הפצירו גם בנו להיפגש עם ההורים ולהימנע מהגשת תלונה.
<הורה: הקשבנו להם ובסוף מה אנחנו מקבלים?
<הורה: שמקדמים את הנער.
<הורה: מעבר לזה, לא אפשרו לבת שלנו להמשיך את הפעילות ב"צופים" למרות שזה נחשב מחויבות חברתית.
<הורה: היא ביקשה להמשיך את פעילותה, רק ביקשה שהנער יעבור מהצוות שלה לצוות אחר.
<הורה: לא אפשרו את זה.
<הורה: אמרו לה, "אם לא מתאים לך – את לא חייבת להישאר", וכך היא התנהגה, היא עזבה.
<הורה: חלפה שנה מאז ההטרדה ועד היום לא קיבלנו שיחת טלפון אחד מראשי השבט.
<הורה: הם לא התעניינו, לא במצבה ולא במצבנו, כאשר הם מכירים את כל הפרטים והם בעצמם דיווחו למחלקת הרווחה.
<הורה: אני תמה אם זאת תנועת הנוער שמתפארת בכל התארים שהיא קושרת לעצמה.
<הורה: ואני רוצה להוסיף עוד מילה אחת אישית, מעבר לכל הדבר הזה, אני חושב ש"הצופים" זו תנועה חשובה, אבל לא כך.
<הורה: לא כך.
<הורה: צריך שתנועת "הצופים" תמשיך לפעול, אבל לא כך.
<הורה: כשמשאירים קרבנות לאורך הדרך והנערות האלה מוצאות את עצמן מחוץ למסגרת והנערים שפעלו כך מקודמים ומגיעים לרכזי שבטים, אנה אנו באים?
<הורה: ועוד דבר, אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה שמבין כל מוסדות המדינה מצא לנכון לכנס את הישיבה הזאת - - -
יעקב מרגי: אני ב-1 בחודש מקבל משכורת.
<הורה: תודה רבה.
יעקב מרגי: יש עוד דובר או דוברת?
<הורה: שלום.
<הורה: אני אימא לארבע בנות, ארבע בנות שהן חניכות בתנועה.
<הורה: היו.
<הורה: אחת רשג"דית, אחת פעילה ושתיים שסיימו את הפעילות שלהן נוכח האירועים.
<הורה: אני לא נגד "הצופים", אני בוגרת "השומר הצעיר" בעברי ואני לא נגד תנועות הנוער.
<הורה: אני נגד ההתנהלות שלכם.
<הורה: אני רוצה לציין ארבעה מושגים ולהראות לכם את הדרך שבה "הצופים" בחרה להתנהג.
<הורה: דבר ראשון שאני רוצה להתייחס אליו זה אמות המידה.
<הורה: אני לא אחזור על כל מה שנאמר, אבל אני חושבת שאפשר לכנס את זה למושג אחד של אמות המידה.
<הורה: הבת שלי, אחרי שנה בחרה לצאת ולהוביל אחריה כוח שמתנגד לזה.
<הורה: תנועת "הצופים" בחרה לטמון את הראש בחול ולהגן על עצמה בתקשורת, כי מה שמפחיד אותה זה מה שאומרים עליה.
<הורה: אני תוהה איפה כל הנשים שנמצאות בעמדות המפתח בתנועה.
<הורה: זה לא מתאים לשנת 2017.
<הורה: המושג השני זה כלים.
<הורה: הבת שלי בחרה לדבר, להיחשף, להביע, למחות, ותנועת "הצופים" בחרה לשתוק ולהתנהל ולהגן על השם הטוב שלה.
<הורה: אני רוצה לדבר על הדרך ולבקש מכם, ולהמשיך את הדברים של א'.
<הורה: אנחנו לא נגד התנועה, אבל אתם חייבים בשנת 2017 להרים את הראש, להסתכל לעצמכם בעיניים ולשאול לאן אתם הולכים.
<הורה: תתביישו לכם.
<בוגרת "הצופים": אני יכולה גם לדבר?
<בוגרת "הצופים": אני הייתי חניכה בתנועה בכיתה ד' ועד כיתה - - -
יעקב מרגי: את בוגרת?
יעקב מרגי: מעל גיל 18?
<בוגרת "הצופים": כן, אני בת 20.
<בוגרת "הצופים": הייתי בתנועה מכיתה ד' ועד כיתה י"א, ואז קרתה לי סיטואציה ופשוט התעלמות מוחלטת של כל גורם שפניתי אליו.
<בוגרת "הצופים": בין אם זה חברים לשכבה, מרכזים צעירים, מרכזים בוגרים, ראש שבט שהוא אבא לילדה שקטנה ממני בשנה.
<בוגרת "הצופים": פשוט התעלמות טוטאלית מהכול, ובשונה משאר הסיפורים, אצלי כן הייתה תלונה במשטרה.
<בוגרת "הצופים": הייתה פנייה, היה לו צו הרחקה ממני, הוא היה בתהליך של קצין מבחן ועדיין חשבו שזה הגיוני שימשיך להדריך חניכים בכיתה ז', בין אם זה בנים ובנות בקבוצה ביחד ואחרי זה הוא גם הפך להיות מדריך על מדריכים, אמור להשתית את הערכים של התנועה.
<בוגרת "הצופים": פשוט הרגשתי נבגדת בכל דבר שחונכתי בתנועה, בכל השנים שהייתי בה ובדברים שאני בתור מדריכה העברתי הלאה.
<בוגרת "הצופים": זה פשוט - - - מילא הפגיעה שלו, אבל זה פגיעה בכל הערכים שגדלתי עליהם.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני יכול לתת לכם לדבר עכשיו.
יעקב מרגי: אני יכול לתת לתנועת "הצופים" - - -
<בוגרת "הצופים": אני גם אשמח לדבר.
<בוגרת "הצופים": אני הבת של אימא שלי ו - -
יעקב מרגי: אין הגדרה יותר טובה מזאת.
<בוגרת "הצופים": אני כרגע סיימתי י"ב ואני במכינה קדם-צבאית.
<בוגרת "הצופים": אני אחרי שנה וחצי בתנועה, שנה וחצי אחרי מה שקרה לי ומלחמות מול עובד סוציאלי, מלחמות מול כל מי ש - - - מישהי כאן אמרה מרכזים, מדריכים, מרכזות, ההורים של כולם.
<בוגרת "הצופים": לא שמעתי בחיים את המילים, "אנחנו מאמינים לך, אנחנו מאמינים למה שאת אומרת, אנחנו רוצים לפעול ביחד איתך".
<בוגרת "הצופים": תמיד זה היה קונטרה למה שאני אומרת, תמיד הרגשתי את התחושה שאני צריכה לכבד ולהכיל את הבן-אדם שתוקף אותי.
<בוגרת "הצופים": הוא היה בן גילי, הוא היה החבר הכי טוב שלי.
<בוגרת "הצופים": מעבר למשבר אמון בסיסי שקרה בין חברי השכבה וביני לבין החבר הכי טוב שלי, הרגשתי משבר אמון ביני לבין התנועה, שבה אני הייתי חניכה מכיתה ד', הכי צהובה, הכי רוצה להשפיע, הכי יועדתי לריכוז ודברים כאלה.
<בוגרת "הצופים": חודשיים אחרי כל מה שקרה אני מרגישה שכיבו אותי.
<בוגרת "הצופים": כיבו את הרגשות שלי, כיבו את הלגיטימציה לכל מה שאני צריכה להרגיש ולהגיד שמה.
<בוגרת "הצופים": ותוך כדי שמכבים אותי מעצימים את הבחור.
<בוגרת "הצופים": כאילו, מעבר לזה ששנה אחרי שהוא הדריך אותנו נתנו לי להדריך את החניכים שלו, שזה דבר הכי לא רגיש בעולם, כאילו אנשים שמעריצים אותו, שכל הזמן מדברים איתי על כמה שהוא מדהים, כמה שהוא מוכשר, כמה שהוא מוצלח.
<בוגרת "הצופים": נשים בצד את כל החברים שלי שגם הם ככה - - - אני באמת הייתי דורשת פעם בחודש מהמדריך שכבה שלי, שהיה מרכז השבט, שיעיפו אותו משם, ושאין לו מקום, כי אין לו מקום בגלל שלי אין מקום שמה.
<בוגרת "הצופים": אני באמת חושבת שעצם זה שלא מרחיקים - - - וגם העובד הסוציאלי החליט שמרחיקים אותו, שבועיים אחרי שזה קרה, והוא עדיין המשיך להגיע.
<בוגרת "הצופים": ואני מתקשרת למרכז שלי ודורשת שיעיפו אותו מהשבט ואני מקבלת התעלמות ו"זה לא לגיטימי, אנחנו לא יכולים לעשות את זה, הוא הגיע בלי שידענו".
<בוגרת "הצופים": מה זה הוא הגיע בלי שידענו?
<בוגרת "הצופים": אתה נמצא שמה.
<בוגרת "הצופים": ואני בוכה לו בטלפון וזה באמת לא עניין אותו.
<בוגרת "הצופים": אני באמת חושבת שאתם חייבים להסתכל לעצמכם בעיניים ולענות למכתבים שאימא שלי שלחה לכם, לענות לטלפונים.
<בוגרת "הצופים": ואם חברה שלי מבקשת לדבר עם העובד הסוציאלי אז היא תדבר איתו.
<בוגרת "הצופים": אין דבר כזה "חניכה לא יכולה לדבר עם עובד סוציאלי".
<בוגרת "הצופים": אין דבר כזה שאני לא יכולה לפנות לשום גורם בתנועה שהוא אחראי על הטרדות מיניות.
<בוגרת "הצופים": למה אין שום נציב או נציבה?
<בוגרת "הצופים": למה יש רק עובד סוציאלי אחד שמכתיב את הדעה שלו לכולם?
<בוגרת "הצופים": מאיפה הוא יודע?
<בוגרת "הצופים": אולי באידאולוגיה שלו הוא שוביניסט מיזוגן, כאילו מה?
<בוגרת "הצופים": אני פשוט לא מבינה את זה.
<בוגרת "הצופים": ומי שמגיע לשמה, אם אני רוצה להתלונן למישהו, זה רק מישהו שמכיר את הסיטואציה מקרוב, אין שום דעה נייטרלית.
<בוגרת "הצופים": וכשאני ביקשתי להקים ועדה, להקים משהו שהוא לגיטימי בחוק, שתהיה ועדה למקרה שלי, למקרים של כל הבנות שפה עומדות, עומדות איזה 20 מאחוריי שאני יודעת עליהם, בין אם זה סבתא שלי, ובין אם זה אימא שלי, המדריכה שלי ואימא של המדריכה שלי.
יעקב מרגי: ועוד חניכות שלא מתלוננות.
<בוגרת "הצופים": ברור.
יעקב מרגי: שהתחבאו ולא באו.
<בוגרת "הצופים": אין-סוף.
<בוגרת "הצופים": אני כתבתי כתבה ל"הארץ" והייתה התעלמות מוחלטת.
<בוגרת "הצופים": עכשיו הגיע עוד פעם לעיתון.
<בוגרת "הצופים": אני אספתי 12 בנות רק מלשלוח הודעות בווטסאפ.
<בוגרת "הצופים": תסתכלו לעצמכם בעיניים, תמצאו פתרון לגיטימי כי מה שקורה עכשיו זה לא בסדר.
יעקב מרגי: תקשיבו, תנועת "הצופים", יפה מצדכם, הכנתם מצגת, רציתם להציג אותה.
יעקב מרגי: כבי את המצגת, בבקשה, זה לא העיתוי לתת לכם להגיד את ה'אני מאמין' שלכם.
יעקב מרגי: יש פה דברים קשים שנאמרו.
יעקב מרגי: אני לא מצפה שתתייחסו ספציפית למקרה.
יעקב מרגי: כחוט השני חוזר פה בין כל הדוברים גישה של התעלמות, הייתי אומר אפילו - - -
<הורה: טיוח.
יעקב מרגי: רגע, לפני הטיוח.
יעקב מרגי: של העצמה של הפוגע.
יעקב מרגי: התעלמות מהצורך הנפשי של אותן נפגעות.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר, זה כמו לרצוח את נפשן.
<הורה: זה לא כמו, זה בדיוק.
יעקב מרגי: לרצוח להן את הנפש.
יעקב מרגי: אני יודע מה זה להיות חלק ממסגרת, ממערכת כלשהי.
יעקב מרגי: זה לא אחרי הטרדה מינית או פגיעה מינית, אחרי פגיעה פיזית, וכשהמערכת מתעלמת זה גובל אחר כך בפגיעה נפשית באותו חניך ששבר רגל או יד או משהו וכל המערכת התעלמה ממנו.
יעקב מרגי: עזבו את הדרך של ההתנהלות, בואו, אני חוסך במילים כי בא לי להתפרץ ולומר מה אני חושב על כל, לא רוצה לומר על כל המדינה ועל כל ההתנהלות בסוגיה הזאת של הטרדות מיניות, אבל - - - וואלה, סלחו לי על הביטוי הלא-פרלמנטרי, תנועת נוער, אתם יודעים איך הסתכלנו עליכם, תנועות הנוער?
יעקב מרגי: זה מה שמצופה מתנועות נוער?
יעקב מרגי: אני אומר לכם, יושבות פה בחורות, בנות, סילחו לי, לא יודע איך, בסדר?
יעקב מרגי: ילדות, מבחינתי אתן הילדות שלי, באצילות נפש יושבות מולכם, מטיחות בכם דברים בנימוס, אחרי החוויה הטראומטית הזאת שהן עברו.
יעקב מרגי: אז אם יש לכם מה לומר, דברו.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני לא יודע אם יש לכם מה לומר.
יעקב מרגי: אני אתגרה בכם, האם חניכים או מדריכים שהטרידו או פגעו מינית נמצאים במערכת היום?
יעקב מרגי: זו השאלה שמתבקשת כרגע, עכשיו.
יעקב מרגי: אנחנו בחדר טראומה, עכשיו.
יעקב מרגי: בבקשה, מי הדובר?
<קלי קרלו כהן: אדוני היושב ראש, שמי קלי.
<קלי קרלו כהן: אני משמש כמזכ"ל תנועת "הצופים" בשנתיים וחצי האחרונות.
<קלי קרלו כהן: גדלתי בתנועה הזאת, גידלתי ילדים בתנועה, בתי, כיתה ז' היא חניכת התנועה בשבט רות יבנה.
<קלי קרלו כהן: לבי נחמץ.
<קלי קרלו כהן: יש לי דמעות בעיניים בעודנו מדברים
יעקב מרגי: אל תדמע.
<קלי קרלו כהן: אני לא רוצה - - -
יעקב מרגי: קח את השלושה-ארבעה האלה ותוציא אותם החוצה.
<קריאה: המכתב הזה - - -
יעקב מרגי: לא, סליחה, גבירתי, עם כל האמפטיה והסימפטיה אין התפרצויות.
יעקב מרגי: היחיד שמדבר זה אני או חברי הכנסת.
<קלי קרלו כהן: אני שומע את מה שאתם אומרים, אני שומע את מה שאומרים ההורים, אני שומע את מה שאומרות החניכות הבוגרות של התנועה.
<קלי קרלו כהן: אתם צריכים להבין, ולא כמליצה.
<קלי קרלו כהן: אנחנו באמת מתמודדים עם מציאות שאין לה מקום בתנועת הנוער.
<קלי קרלו כהן: אנחנו באמת מתמודדים - - -
<קלי קרלו כהן: תראה, בסופו של יום יש פרוטוקול מאוד מאוד ברור, מאוד מאוד מוגדר, שיושב בהלימה עם מה שהחוק מורה לנו לעשות ועם מה שחוזר מנכ"ל של משרד החינוך מורה לנו לעשות.
<קלי קרלו כהן: אני יודע שזה נורא קשה כי זה מצטייר לכאורה שאני מתעטף בשמיכה - - -
יעקב מרגי: ישבה פה חניכה שאמרו לה, "אל תגישי תלונה במשטרה".
יעקב מרגי: הגשת תלונה במשטרה - - -
מיכל רוזין: זו עבירה על החוק.
מיכל רוזין: זו עבירה על החוק להגיד לא להגיש תלונה - - -
יעקב מרגי: סליחה, תנו לי רגע.
יעקב מרגי: זה בהסתייגות, עד שתאשר או לא.
<קלי קרלו כהן: רבותיי, אני - - -
יעקב מרגי: תן לי רגע, עוד לא סיימתי.
יעקב מרגי: הגשת תלונה זה לא רק האקט של הענישה.
יעקב מרגי: סביב זה זה האקט הטיפולי, ההרתעה, הכול.
מיכל רוזין: הכרה, שיקום.
<קלי קרלו כהן: אדוני היושב ראש, תנועת "הצופים", אפשר לעשות את זה בלינק, אפשר להראות את זה מתוך המצגת שלנו, מנחה את הורי החניכים והחניכות אשר נחשפו לתקיפה כזו או אחרת לגשת לגורם, הן אם זה הרווחה והן אם זה משטרת ישראל.
<קלי קרלו כהן: לא קיים בתנועת "הצופים", אני אומר את זה באחריות מלאה - - -
מיכל רוזין: זה לא החוק.
<קלי קרלו כהן: גבירתי - - -
מיכל רוזין: סליחה, סליחה, לי מותר להתפרץ.
מיכל רוזין: החוק נותן אחריות למעסיקים.
מיכל רוזין: חוק למניעת הטרדה מינית - - -
<קלי קרלו כהן: אני לא מעסיק, גבירתי - - -
מיכל רוזין: זה לא משנה, יש לך אחריות.
מיכל רוזין: גם במד"א, ויש לכך כבר תקדימים, גם כשמדובר על התנדבות וגם כשמדובר על בני נוער, יש לך אחריות.
מיכל רוזין: לשלוח אותם רק לרווחה ולמשטרה זה לא הפתרון.
מיכל רוזין: יש לכם אחריות.
מיכל רוזין: מה אתם עושים כתנועת "הצופים"?
<קלי קרלו כהן: יש לנו אחריות.
<קלי קרלו כהן: מעולם לא ברחנו מהאחריות שלנו - - -
מיכל רוזין: אז מה אתם עושים?
<קלי קרלו כהן: גבירתי, יש לדייק.
<קלי קרלו כהן: אני לא מעסיק, אני גוף חינוכי, וככזה - - -
מיכל רוזין: נכון, וככזה יש לך אחריות - - -
מירב בן ארי: לא, אבל מבחינת - - -
מיכל רוזין: יש עליו אחריות.
יעקב מרגי: רגע, רגע, רגע, תעצור פה - - -
<קלי קרלו כהן: אני לא יכול - - -
יעקב מרגי: גם אני לא יכול.
יעקב מרגי: להגיד לך את האמת, יש לנו קושי אמיתי, קושי אמיתי לנהל, ואני ידוע - - - רגע, חבריי, חברי הכנסת, הרי לי אין קושי לנהל דיונים הכי סוערים בכל מקרה.
יעקב מרגי: יש לי קושי אמיתי פה, אילו אתם הייתם מטפלים בבעיות כפי שצריך יכול להיות שהדיון הזה היה נחסך מהם ומאיתנו.
יעקב מרגי: יש פה קושי אמיתי - - - סליחה גבירתי, תודה על העזרה.
יעקב מרגי: אני לא צריך את זה.
יעקב מרגי: זה שאמרתי 'קושי' זה בשביל לפתוח בדיבור.
מיכל רוזין: מה הם עשו?
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע מה הם עשו.
יעקב מרגי: אני בכל זאת רוצה שחברי הכנסת יתייחסו כדי שגם הם ייקחו אוויר אחרי העדות המצמררת הזאת.
יעקב מרגי: אז חברת הכנסת מירב בן ארי.
מירב בן ארי: ראשית אני חייבת לומר שאני עוסקת בנושא של תנועות נוער, אני יושבת-ראש ועדה לחינוך בלתי פורמלי.
מירב בן ארי: אני מאוד מאוד מעריכה את העבודה של תנועות הנוער וארגוני הנוער יש לומר וחשוב חשוב לומר שבאמת נעשית שם עבודה חינוכית ערכית מאין כמוה.
מירב בן ארי: וזה חשוב לומר.
מירב בן ארי: העניין, בעיניי, בגלל זה גם אמרתי לחברת הכנסת רוזין על העניין של החוק, אני לפני החוק בכלל.
מירב בן ארי: הרי ברגע שמגיעה סיטואציה כזו, כשמגיעה צעירה - - - אגב אני רוצה להגיד לכם לפני הכול, כל הכבוד לכן שבאתן, אתן הצעירות, אתן שנמצאות כאן.
יעקב מרגי: לוחמות.
יעקב מרגי: על הגב שלהן, הן לוחמות.