GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: הם כנראה נעזרו בעוד גופים והצליחו להגיע לכ-21,000 ומשהו.
יעקב מרגי: כשמדבר משרד שאמור לאכוף את חוק חינוך חובה ואומר, הכול בהערכות, זאת אומרת שזו בעיה שלא הפריעה לו.
יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות, יש כאלה שיגידו לי, אתה סלחן מדי.
יעקב מרגי: לא אכפת לי.
יעקב מרגי: אם אני יודע שמתוך ה-21,000 האלה איקס לומדים באונר"א, איקס לומדים בוואקף, לפחות אני יודע שהם לומדים.
יעקב מרגי: טוב?
יעקב מרגי: לא טוב?
יעקב מרגי: הפקרות של המדינה?
יעקב מרגי: לא הפקרות של המדינה?
יעקב מרגי: לפחות אני יודע שהם לומדים.
יעקב מרגי: גם זה אני לא יודע.
יעקב מרגי: הכול בהערכות.
יעקב מרגי: הערכה זו לא ידיעה.
<לירון ספרד: לעניין הביקור הסדיר, התחום של קציני הביקור הסדיר והאחריות על הביקור הסדיר מוטלת מבחינת הדין על הרשות המקומית.
יעקב מרגי: לירן, תאמין לי, לא הייתי צריך להבהיר לי את זה.
<לירון ספרד: אבל אולי שווה להבהיר את הדברים גם ברמת הפרוטוקול.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע את העירייה.
<לירון ספרד: אני מאמין שיש להם נתונים יותר מדויקים בעניין הזה.
<פז כהן: אתם יודעים כמה ילדים יש במזרח ירושלים בכלל?
<פז כהן: אתם יודעים את המספרים של הילדים שזכאים לחוק חינוך חובה חינם?
<פז כהן: את המספר עצמו?
<לירון ספרד: הרשות המקומית יושבת פה.
<לירון ספרד: הרשות המקומית יודעת.
<לירון ספרד: פה יש לה שנתון של כל - - -
יעקב מרגי: משרד החינוך, תודה.
יעקב מרגי: אתה גם רוצה לתת לנו סקירה או לצלול ישר לעניין?
<יואב זמרן: אני אשתדל לצלול.
יעקב מרגי: כי מהסקירות לא יוצא כלום.
<יואב זמרן: אני אתחיל רגע מהסוגיה של כיתות הלימוד.
<יואב זמרן: צריך לומר שאנחנו נותנים את המספר 1,500 או 2,000, זה לא - - -
יעקב מרגי: ואגלה לך סוד, לא תעמדו גם לא ב-100.
יעקב מרגי: מכיר אתכם כמה שנים אחורה.
יעקב מרגי: גם ב-100 כיתות בשנה הקרובה לא תעמדו.
יעקב מרגי: תרשום את זה, גם תעביר את המסר.
יעקב מרגי: זה הרושם שלנו.
יעקב מרגי: גם 100, לא תצליחו לעמוד ביעד.
<יואב זמרן: רק השנה עברנו את ה-100 מזמן, אבל בסדר.
<יואב זמרן: אני רק רוצה שיובהרו המספרים.
<יואב זמרן: כשמדובר על 1,500 או 2,000 כיתות לימוד, זה לא שילדים בסדר גודל של 2,000 כיתות מסתובבים ברחובות.
<יואב זמרן: המספר הזה נולד בעקבות הבג"צ שהיה ובעצם זה אומר שהוא בעצם הורה לעיריית ירושלים לבנות בתי ספר ולהחליף את המוכשר ואת הפרטי.
<יואב זמרן: בעצם מתוך זה נובע המספר.
<יואב זמרן: זה לא שהמספר הזה הוא מספר מוחלט.
יעקב מרגי: אתה בחרת לפתוח בכיתות.
יעקב מרגי: הדיון שלנו הוא על מוסדות שלא רשומים.
יעקב מרגי: לא הקשנו זה מזה.
<יואב זמרן: אני מקיש במובן שכשאנחנו מתעסקים בבניית כיתות לימוד, חלק מהמשימה היא גם טיפול בנושרים, אבל גם בעצם לייצר חלופה רשמית בדיוק לאותם בתי ספר פרטיים ואחרים, ועדיין בסוף זה בחירת הורים.
<יואב זמרן: ההורים יבחרו אם ללכת למוכר שאינו רשמי או ללכת לפרטי או לבוא לבתי הספר הרשמיים.
יוסף ג'בארין: מה זה בחירת הורים כשאין להם בתי ספר?
יעקב מרגי: הדיון היום הוא לא על האזור הזה.
יוסף ג'בארין: הלוואי שאנחנו היינו כאן במצב של לבחור בין שלוש האופציות הללו.
יוסף ג'בארין: כשאתה אומר בתי ספר פרטיים, אנחנו יודעים, כבוד היושב ראש, שבחלקם זה שכר לימוד של יותר מ-10,000 שקלים.
<יואב זמרן: נכון, זה מצד אחד.
<יואב זמרן: אונר"א והוואקף זה מצד שני, לכן בעצם בתוך הסיפור של בניית כיתות הלימוד אנחנו בשלוש השנים האחרונות פתחנו עשרה בתי ספר במזרח ירושלים, ארבעה תיכונים וששה יסודיים.
<יואב זמרן: אנחנו כרגע נמצאים במהלך, עם ההלוואה שנלקחה, של המיליארד, במהלך מיידי בסיום של בנייה של עוד 400 כיתות לימוד והשלב הבא אחריו הוא 600 ואחר כך ההשלמה.
<יואב זמרן: המטרה שלנו בעצם זה לאפשר את בחירת ההורים.
<יואב זמרן: זה נכון, כרגע אין בחירת הורים.
<יואב זמרן: בעצם המציאות היא שילד יכול או ללכת לרשמי או ללכת למוכר שאינו רשמי שהוא עולה יותר כסף, זו בעיה אחת, או ללכת לפרטי, שבפרטי יש או באמת מאוד יקרים או לא בתשלום אבל בלי פיקוח.
<יואב זמרן: חלק מהמשימה של הבנייה, ובעניין הזה עיריית ירושלים נערכה גם במנהלת שמתעסקת בעניין הזה, גם במגזר החרדי, גם במגזר הערבי.
<יואב זמרן: הבעיה העיקרית שלנו והיא בעיה ידועה ומוכרת, זו בעיית הקרקעות, לאתר קרקעות, כי כל הקרקעות זה בהפקעות, על מנת בעצם לאפשר לנו בנייה של בתי ספר.
<יואב זמרן: אנחנו עסוקים בעניין הזה ואני אומר, בשלוש שנים האחרונות פתחנו עשרה בתי ספר חדשים ובהחלט אנחנו יכולים לראות בחלק מהאזורים, בעיקר בצפון, שמתחיל להיות טיפה אוויר במובן שהורים יכולים, יותר ילדים נרשמים לבתי הספר.
<יואב זמרן: זה לגבי הנושא של הבינוי.
<יואב זמרן: לגבי הסוגיה הזאת של פרטי ומוכר, צריך להבין, עיריית ירושלים בעצם עושה פיקוח ובקרה לבתי הספר הרשמיים.
<יואב זמרן: 45% מהילדים בעיר ירושלים לומדים בבתי הספר הרשמיים ובעצם הבקרה והפיקוח העירוני נעשה עליהם מקצה לקצה בנוסף לפיקוח של משרד החינוך.
<יואב זמרן: כל מה שקשור לפיקוח ובקרה במוכר שאינו רשמי ובפרטי, הוא בעצם נעשה על ידי משרד החינוך, על ידי מפקחי משרד החינוך ולא על ידי עיריית ירושלים.
<יואב זמרן: סוגיית בתי הספר הפרטיים או הנתק שאתה מדבר עליו, בין בתי ספר שמסומנים פה כ-17,000, ואני מסכים, יש יותר מ-17,000.
<יואב זמרן: 21,000 זה מספר יותר תואם את המציאות.
<יואב זמרן: הסיפור הזה הוא כמו שאתה אומר, זה חמישים שנה.
<יואב זמרן: יש איזשהו סטטוס קוו בשני המגזרים שציינת, שבהם סוג האוכלוסייה מסרבת לייצר קשר עם הממסד.
<יואב זמרן: במובן הזה עיריית ירושלים, כושר האכיפה שלה הוא מאוד מוגבל, להיכנס לבתי ספר של הוואקף בעיקר שאנחנו לא מפעילים אותם.
<יואב זמרן: הם לא מקבלים שקל מהמדינה.
יעקב מרגי: יואב, אני מכבד את זה.
יעקב מרגי: אמרתי לך שאני לא תלוש מהמציאות.
יעקב מרגי: אפילו זרמתי עם זה.
יעקב מרגי: לא ידעתי מה דעות היושבים פה.
יעקב מרגי: אתה לא יכול לבוא כעיריית ירושלים ולומר לי שזו הסיבה היחידה.
יעקב מרגי: אתה יודע, עם הרשות הפלשתינית מצאנו דרכים לקיים שיתופי פעולה ביטחוניים.
יעקב מרגי: יש סטטוס קוו, אין לי בעיה, רק תסמן לי אותם.
יעקב מרגי: תאמין לי, לא יתנגדו.
יעקב מרגי: תקבל אישור, לפחות שנדע שהם לומדים בוואקף מבחירה, לומדים באונר"א מבחירה, אבל תלושים באוויר?
יעקב מרגי: תסכים איתי שיש גם כאלה שהם לא זה ולא זה ולא זה.
יעקב מרגי: משרד החינוך הרבה פעמים מודה לא ישירות.
יעקב מרגי: לוקח לו במילים מכובסות להודות, עד עכשיו לא עניין אותנו, מעכשיו זה מתחיל לעניין אותנו.
יעקב מרגי: גם זו אמירה לפרוטוקול.
<יואב זמרן: אני אומר, בסופו של דבר כרגע זה נכון.
<יואב זמרן: צריך להבין שמערכת היחסים בין המוסדות לבין המדינה הוא גם תלוי תקצוב.
<יואב זמרן: אלה שאנחנו מדברים עליהם, הם לא רוצים קשר למדינה, הם לא לוקחים שקל מהמדינה.
<יואב זמרן: זה נכון גם במגזר החרדי, ולכן מערכת היחסים שלנו איתם ויכולת האכיפה שלנו איתם היא מאוד מוגבלת.
<יואב זמרן: יחד עם זה, יש לנו מיפוי די טוב באופן יחסי לכמות הלומדים בבתי הספר הפרטיים האלה, דרך הסוגיות של ארנונה ודרך רישום תושבים.
<יואב זמרן: אנחנו כן יודעים לומר בסך הכול, במספרים גדולים, כמה ילדים לומדים בכל מוסד בפרטי והמספרים שלנו הם די מדויקים.
<יואב זמרן: לסוגיית הנושרים.
<יואב זמרן: סוגיית הנושרים היא סוגיה בעייתית ומובנית וצריך לומר אותה.
<יואב זמרן: התאוג'יה שהיא בעצם תוכנית הבגרות הפלשתינית, דיברת על שיתופי פעולה.
<יואב זמרן: אנחנו בשיתופי פעולה עם רמאללה, כי בעצם הבחינות האלה נשלחות מרמאללה.
<יואב זמרן: אנחנו מבצעים אותם ובעצם אנחנו נמצאים בתוך הדיאלוג הזה.
<יואב זמרן: הבעיה המרכזית היא שהבחינות האלה עבור תושבי ירושלים מאוד בעייתיות במובן של השתלבות בחברה הישראלית, בשוק התעסוקה ובאקדמיה.
<יואב זמרן: התוצאה בפועל, אנחנו כן יכולים לומר, אתמול בבוקר קיימתי דיון אצלי.
<יואב זמרן: חלק לא מבוטל מהילדים שכן עושים מסיימים תאוג'יה, ניגשים ללמוד תואר ראשון במוסדות ביהודה ושומרון, אם זה אל קודס, ביר זית, בית לחם.
<יואב זמרן: חלק מהסיפור שלנו שאנחנו נמצאים בו בדיאלוג מתמיד עם משרד החינוך והמשרד לענייני ירושלים, זה בעצם שלחלק גדול מהילדים, הם מבינים שברגע שהם מסיימים, אם הם מסיימים את הבחינה, בעצם היכולת שלהם להשתלב בשוק העבודה הוא מאוד מצומצם והבחירה לא להמשיך, של הילד, של המשפחה, לא להמשיך גם בגלל זה, גם בגלל אילוצים כלכליים, היא מאוד גדולה.
<יואב זמרן: כרגע אנחנו נמצאים בניסיון.
<יואב זמרן: אנחנו נמצאים במספר מהלכים.
יעקב מרגי: יש לך נתונים לתת לנו על הנשירה?
יעקב מרגי: כשמדברים על נשירה, אז אומרים, כך וכך, באחוזים.
יעקב מרגי: יש לך לתת לנו באיזה שלבים הנשירה?
<יואב זמרן: אנחנו יודעים לומר, עיקר הנשירה נעשית במעברים בדרך כלל.
<יואב זמרן: הנשירה הגדולה ביותר נעשית במעבר בין ח' ל-ט', בעצם בכניסה לתיכון.
יעקב מרגי: שם לא דפקתם אותם?
יעקב מרגי: זה ח' ו-ט'?
יעקב מרגי: אין חטיבת ביניים?
<יואב זמרן: יש גם וגם.
<יואב זמרן: השתדלנו לדפוק אותם בשביל ליצור רצף, אבל המעבר הזה הוא בעצם מעבר שאנחנו מכירים אותו כמעבר בעייתי.
<יואב זמרן: שם עיקר הנשירה.
<יואב זמרן: יש הבדל בין נשירת בנים לנשירת בנות.
<יואב זמרן: המספר שאנחנו מזהים כמספר הנשירה הוא 32%.
<יואב זמרן: יש נשירת בנים שהיא נשירה בגילאים מוקדמים יותר לצרכי עבודה בעיקר.
<יואב זמרן: נשירת בנות זו סוגיה של נישואין מוקדמים, אחת הסוגיות שבמזרח ירושלים אנחנו עסוקים בה הרבה.
<יואב זמרן: הניסיון לאפשר גם לימודי מקצוע וגם לאפשר לבנות שמתחתנות להמשיך לימודים, זאת סוגיה שאנחנו עסוקים בה לא מעט בתוך המערכת מתוך ניסיון לייצר לעסק הזה פתרונות להמשך.
<יואב זמרן: הדרך להתמודדות בעניין הזה מתחלקת לשני חלקים: אחד, זה לימודי מקצוע.
<יואב זמרן: כרגע אנחנו נמצאים בפרוייקט גדול מאוד של פתיחת מגמות טכנולוגיות.
<יואב זמרן: טכנולוגיות זה לא רק מכאניקה, זה גם במקצועות לבנות ומקצועות אחרים בתחומי המחשבים, בתחומי הטכנולוגיה, בתחומי העיצוב וכן הלאה וכן הלאה, במטרה לייצר מקצועות להשתלבות.
<יואב זמרן: זה דבר אחד.
יעקב מרגי: החשש שלי, שהנושרים לא ייגשו למקצועות האלה ואז אלה שלמדו, ימצאו להם ערוץ יותר קל לבוא לטכנולוגי, כי אם זה בא לתת מענה לנושרים, צריך לוודא שבאמת זה מצמצם את הנשירה ומושך את האוכלוסיות האלה.
<יואב זמרן: הדבר השני זה מכינות קדם אקדמיות.
<יואב זמרן: זה כן לבוגרי תאוג'יה.
<יואב זמרן: בעצם המטרה שלנו היא לאפשר ליותר ויותר בוגרים להשתלב באקדמיה הישראלית, זאת אומרת בעיקר האוניברסיטה העברית, מכללת הדסה, אני מדבר על ירושלים, המכללה הטכנולוגית, והשלישי זה האופציה של תוכנית הישראלי, זאת אומרת לאפשר בעצם לתלמידים לבחור בתוכנית לימודים ישראלית כמו של ערביי הצפון ובעצם לאפשר להם לסיים בתעודת בגרות ולהשתלב ביתר קלות בשוק העבודה ובאקדמיה.
<יואב זמרן: אלה שלושת המאמצים שאנחנו כרגע עושים בשביל לדחוף את העניין הזה.
יעקב מרגי: התאוג'יה לא מוכרת אצלנו במוסדות אקדמיים?
<יואב זמרן: לא, התאוג'יה מוכרת אצלנו כמו לימודי חוץ.
<יואב זמרן: אותו סיפור גם הלימודים באקדמיות ביהודה ושומרון, למעט אל קודס ששם הבעיה היא כפולה כי גם הם לא מוכרים אפילו לא ככזה - - -
יעקב מרגי: ניסיתם לתת להם מעמד כמו שיש אצלנו בחרדי, מבחני סולד?
<נסרין עליאן: באוניברסיטה העברית השנה הכירו בתאוג'יה.
<נסרין עליאן: עורכת דין נסרין עליאן מהאגודה לזכויות האזרח.
<יואב זמרן: הכירו בו כלימודי חוץ.
<יואב זמרן: הוא לא מקבל את הפרמטרים של הבגרות, אבל מקבלים אותם עם תאוג'יה ויש לנו גם את המכינות.
<יואב זמרן: המטרה שלנו היא לנסות לשלב את מקסימום הילדים בשוק העבודה ובאקדמיה.
<יואב זמרן: חלק מהסיפור שאנחנו עסוקים כרגע מול משרד החינוך זה איך לייצר הכרה במקצועות שנלמדים במכללות או אוניברסיטאות ביהודה ושומרון על מנת שביתר קלות אנחנו נוכל לקלוט את העובדים.
<יואב זמרן: אני יכול לומר למשל שאנחנו חסרים ב-60 פסיכולוגים ערבים בעיריית ירושלים, שמצד אחד מהצפון לא באים כי זה לא כדאי, ומצד שני מזרח ירושלמים לומדים בעיקר בביר זית.
<יואב זמרן: כרגע אנחנו עסוקים בתהליך של התאמות.
<יואב זמרן: אותו דבר עובדים סוציאליים, אותו דבר יש לנו עם מורים.
יעקב מרגי: החינוך במזרח ירושלים, תחת מה חוסה אצלכם?
<יואב זמרן: מנח"י.
<יואב זמרן: יש אגף ערבים בראשות לארה שבעצם הוא יושב אצלנו ואני בעצם אחראי - - -
יעקב מרגי: והוא מקבל תשומת לב ספציפית?
<יואב זמרן: אני יכול לומר שבשלוש שנים האחרונות מאז שאני נכנסתי ולקחתי על עצמי בעצם את האחריות של תוכניות עומק במגזר הערבי ובמגזר החרדי, השנה נכנסנו ב-25 מיליון שקל בתוכניות חינוכיות.
<יואב זמרן: הארכנו את יום הלימודים בכל מזרח ירושלים בבתי הספר הרשמיים, גם עם מרכזי למידה בעזרת משרד החינוך וגם בעצם בהארכה עד שעה 16:00, תוכניות קר"ב שכבר בארץ לא מגדילים אותן.
<יואב זמרן: עיריית ירושלים שמה מכיסה 6 מיליון שקלים להגדיל את התוכניות האלה.
יעקב מרגי: עיריית ירושלים, אין לה כיס.
יעקב מרגי: זה לא כיסה, כספי התושבים ומדינה.
<יואב זמרן: זה המקורות מתוך התקציב.
<יואב זמרן: כרגע אנחנו נמצאים בתהליך של העצמה במערכת ועדיין צריך לומר, יש פער.
יעקב מרגי: ועדיין אתם פועלים רק ברשמי, שזה באחוזים?
<יואב זמרן: 45%.
יעקב מרגי: ו-50%, כלום בגלל הגדרה פרוצדורלית בלבד, זאת אומרת אנחנו מגבילים את עצמנו.
יעקב מרגי: אנחנו תקועים בגלל שיש הגדרה של רשמי ומוכר שאינו רשמי ופטור.
יעקב מרגי: אתה יודע, בריקודי הורה יש צעד אחד קדימה ושניים אחורה.
<יואב זמרן: אני מקווה שהפכנו את זה, שניים קדימה ואחד אחורה.
יעקב מרגי: זה עדיין חצי.
יוסף ג'בארין: רק שאלה.
יוסף ג'בארין: הנתונים על הנשירה לא כל כך חודדו.
יוסף ג'בארין: יש נתוני נשירה, יש נתוני זכאות לבגרות ויש נתונים משכבת הגיל, לא רק אלה שניגשים.
יוסף ג'בארין: תוכל לחדד?
<יואב זמרן: אחוז הילדים שמתחילים כיתה א' אבל לא מגיעים לכיתה י"ב בכל המערכת, לא רק ברשמי, עומד על 32%, זאת אומרת 32% מהילדים בעצם לא יסיימו את כיתה י"ב.
יוסף ג'בארין: מתלמידי מזרח ירושלים.
<יואב זמרן: מדברים רק על מזרח ירושלים.
<יואב זמרן: שליש מהילדים.
יוסף ג'בארין: אחד מכל שלושה לא יגיע לי"ב.
<יואב זמרן: שזה מספר מטורף.
יוסף ג'בארין: מה הממוצע בארץ?
<יואב זמרן: משהו כמו 4.5%.
יוסף ג'בארין: אז כמעט פי 7.
יוסף ג'בארין: ובמערב העיר?
<יואב זמרן: במערב העיר 1.5% ובמגזר החרדי אנחנו נמצאים על סדר גודל של 12%, שזה גם מספר אדיר.
<קריאה: אבל זה כי אתם לא סופרים את הישיבות הגבוהות כלימודים.
<יואב זמרן: הישיבות הגבוהות הן כבר מעבר - - -
יעקב מרגי: הם לא נחשבים.
<יואב זמרן: כרגע אנחנו במאמץ גדול לשכנע שישתפו איתנו פעולה עם המספר הזה, אבל זה לא הדיון.
<יואב זמרן: אנחנו מסיימים אצלנו בשנתון עם תעודות תאוג'יה.
<יואב זמרן: שנה שעברה סיימו 2,200 ומשהו תלמידים עם תעודות תאוג'יה ביד.
<יואב זמרן: אין כמעט ילדים שמגיעים לקו הגמר אם הם לא עשו את התעודה.
יוסף ג'בארין: אז כמעט כולם זכאים.
<יואב זמרן: כמעט כולם זכאים, אבל אחוז המספרים הוא - - -
יוסף ג'בארין: לגבי הנתון של בגרות איכותית שיכולה להכניס אותם, יש לכם?
<יואב זמרן: בגרות איכותית, אתה מדבר על התוכנית הישראלית?
<יואב זמרן: בתוכנית הישראלית לומדים 5%.
<יואב זמרן: התחלנו את זה רק לפני שנתיים למעט בית צפאפא שכבר שנים נבחן, לכן אין לנו עדיין נתונים.
<יואב זמרן: בעצם השנה הזאת תהיה השנה הראשונה שכיתות י"ב, אלה שפתחו ב-י', נכנסים.
<יואב זמרן: יש לנו 5% מתלמידי מזרח ירושלים שלומדים תוכנית ישראלית, חלקם במוכר שאינו רשמי וחלקם ברשמי.
מרדכי יוגב: א', טוב שהישיבה מתקיימת, אדוני היושב ראש.
מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך את ישיבות המעקב בלי קשר לפוליטיקה, זו אחריותנו, כל הילדים שנמצאים במזרח ירושלים ואני כאחד שמחפש את החיבור, אני חושב שהחיבור הזה הוא בין היתר מימוש אחריותנו שלכל ילד במזרח ירושלים יהיה את כל מה שמגיע לו בחינוך הפורמלי וגם בלא פורמלי, מועדוניות ותנועות נוער אם צריך, כפי שיש במגזר הערבי גם בישראל.
מרדכי יוגב: אני חושב שהמחויבות הזאת מחייבת עוד תנופה של מימוש, אדוני היושב ראש.
מרדכי יוגב: מדברים על שנת 70', שנת 50'.
מרדכי יוגב: זו אולי גם הזדמנות לתת עוד תנופה.
מרדכי יוגב: איך אומרים אצלנו?
מרדכי יוגב: מעט מהאור מגרש הרבה מהחושך.
מרדכי יוגב: יהיה לילד מה לעשות אחרי הצהריים, אז הוא גם לא יזרוק אבנים כי הוא יהיה במועדונית, הוא יעשה טוב, הוא יתפתח יותר טוב והוא יהיה אדם יותר טוב למשפחתו, לחברה בישראל בכלל כאזרח, כתושב, ככל מה שהוא יבחר לעשות.
מרדכי יוגב: זה בצד הזה.
מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו ועוד כמה פרמטרים בבעלי תפקידים, לא רק במפקחים, יפה, אלא גם בקב"סים, שזו נקודה כואבת גם במגזר היהודי.
מרדכי יוגב: אני זוכר שפעם עסקתי בנושרים חרדים ומצאתי אז קב"ס שממש לא הייתה לו שליטה כי הוא היה על כמויות שהן בלתי נשלטות.
מרדכי יוגב: גם בסיפור של הכשרת מורים, שברור שהמורים הם מפתח לכל דבר ועניין, בעברית, בהעלאת מעמדם והעלאת משכורתם כפי שפה בא לידי ביטוי.
מרדכי יוגב: הנושא הנוסף שאני חושב, אדוני היושב ראש, אם אנחנו והשכונות הללו, שוב, אני לא מתייחס כרגע לתוכניות וחוקים שעולים פה בכנסת.
מרדכי יוגב: כל שכונה שהיא באחריותנו, אנחנו צריכים לפי דעתי גם בבתי הספר של אונר"א וגם בבתי הספר של וואקף.
מרדכי יוגב: זה באחריותנו.
מרדכי יוגב: אם כן, צריך למצוא גם את הדרך ואין לי את התשובה, איפה משרד החינוך כן נכנס ומפקח, איפה עיריית ירושלים כן נכנסת ומפקחת.
מרדכי יוגב: העיר פה חברי, חבר הכנסת ג'בארין ואני מסכים גם איתו, קודם הפיקוח המתודולוגי והפיקוח התוכני והמהותי וההתנהגותי והאחר ואחר כך האכיפה.
מרדכי יוגב: אני מאמין שככל שנגביר ונעשה את הצעד החיובי, כך גם נוכל לצרוך פחות בצד של האכיפה השלילית וכמו שהזכרתי כבר, גם בדגש לצד הלא פורמלי.
מרדכי יוגב: עסקנו בזה לפני כשנה-שנה וחצי וניסיתי לעורר את עוזר ראש העיר לפתוח מועדוניות במקומות נוספים.
מרדכי יוגב: אני יודע שיש אולי אחד בצור באהר.
מרדכי יוגב: רצינו לעודד בסילוואן, בעיסאוויה ובמקומות אחרים כי ראינו גם שם את הטוב שדוחה גם את הדברים האחרים בצד הלא פורמלי.
מרדכי יוגב: אני מבקש שתכניסו את זה גם לסדר היום, לשאול על זה, אם לא בישיבה הזאת, בישיבות הבאות ולראות גם את הדבר הזה מתקדם.
מרדכי יוגב: אני איתך לגמרי, תוכנית עבודה, משמעותה שיש מאחוריה תקציב, שיש מאחוריה לוחות זמנים ושיש מאחוריה כמות, אז לבקש לראות גם תוצרים.
מרדכי יוגב: גילוי נאות, הבנתי שאני מכיר את יפה ובהערכה מלפני שנים באיזה ניהול של בית ספר שנפגשנו בו יחד, אבל באמת אני חושב שזה צריך להשתמע בכמות מספרית, אם בבניית כיתות על פני השנים, כמות מספרית בפחות תלמידים שנושרים, כמות מספרית בהעצמה של מועדונים ושל כל דבר אחר ובלוחות זמנים ובתקציב שעומד מאחורי זה, ואז אתה יכול בסוף שנה לראות האם זה עמד במבחן ולא רק ברצון הטוב.
אחמד טיבי: מלבד המחסור בכיתות לימוד, שבית המשפט הורה על בנייה של נדמה לי 1,200 כיתות לימוד, איכות הכיתות מבחינת תשתיות, מצב התחזוקה שם ירוד ביותר.
אחמד טיבי: התשתיות לא מתאימות לשנות ה-2000 אפילו.
אחמד טיבי: ב', מה שחשוב זה מה שאמר היושב ראש, הוא שתהיה מסגרת לימודית, לא חשוב מה, העיקר שהילד, תהיה לו מסגרת לימודית, אם זה בית ספר של הוואקף, בתי ספר של עמותות פרטיות או בית ספר אחר או מה שקרוי, מוכר שהוא רשמי, מוכר שהוא לא רשמי וכדומה.
אחמד טיבי: יש יותר מאשר רושם, וזאת תלונה מאוד נפוצה בירושלים המזרחית, שאתם מנסים לכפות בכוח את התוכנית הישראלית של הבגרות, כאשר אנשים מעוניינים ללמוד את תוכנית התאוג'יה.
אחמד טיבי: יש גם את הנושא הזה של הצנזורה של ספרים והוצאת ביטויים מסוימים וכדומה.
אחמד טיבי: מאמץ העל המורגש של המערכת הוא בכיוון הנושאים האלה ולא בכיוון שיפור לא רמת החינוך ולא התשתיות, לא מספר הכיתות ולא טיפול בנשירה, 32% כפי שאמרת.
אחמד טיבי: נדמה לי, הנשירה מבתי ספר תיכון היא אפילו 45%, אבל הממוצע בין יסודי, ביניים ותיכון הוא 32%, ולכן אני חושב שתשומת הלב שלכם או מוקדי ההתעניינות היא לא בדיוק לפי סדר העדיפות הנכון בבתי ספר בירושלים המזרחית.
אחמד טיבי: לגבי ההערה שאמרתי, זה לא מקרי.
אחמד טיבי: אני רוכש לכם כבוד, לך באופן אישי, שאין כאן עובדים ערבים שבאו לוועדה.
אחמד טיבי: אתם מתייחסים באופן פטרנליסטי, יהיר, מתנשא אל העובדים הערבים, גם אל מורים, גם אל מפקחים, ולכן אתם חושבים שאתם יכולים לייצג את הערבים טוב יותר מאשר הערבים עצמם, למרות שלא כל הערבים שהייתם מביאים, אני רווה נחת מהם.
אחמד טיבי: יש ערבים שאני לא אוהב - - -
<קריאה: יש כאלה שלא הגיעו בגלל שהם מאוימים.
אחמד טיבי: וההערה השנייה הלא מוצלחת שלך, גבירתי.
אחמד טיבי: תשתדלי להתאפק.
אחמד טיבי: מה זאת אומרת, יש עובדי משרד חינוך שהם אזרחים ישראלים אבל ערבים?
אחמד טיבי: אף אחד מהם לא מאוים.
אחמד טיבי: הם יכולים להגיע.
יעקב מרגי: זה לא ויכוח.
אחמד טיבי: זו רק הערה לדיון, לכן כדאי להתרכז בנקודות החשובות של תשתיות, של נשירה, של מבנים של בתי ספר ולא שכירות כדי לפצות על מחסור בכיתות לימוד.
יוסף ג'בארין: טוב, אנחנו ממשיכים לשמוע, כבוד היושב ראש, את הנתונים המקוממים.
יוסף ג'בארין: זה שמשרד החינוך מדבר על כך וגם העירייה, ששיעור הנשירה במובן הזה שתלמידים שמתחילים א' ולא מגיעים לי"ב, 32%, חלקם אולי יכול לנשור כבר בכיתה ה' או אולי בכיתה ד', לכן נראה לי שכמות גדולה מהתלמידים האלה בכלל אנאלפביתים, לא רק נושרים אלא בכלל לא יודעים קרוא וכתוב.
יוסף ג'בארין: לדעתי זה ברור יוצא מהנתונים הללו.
יוסף ג'בארין: מדאיג לשמוע גם שאין מי שיכול לטפל בתופעה הזו.
יוסף ג'בארין: כשהעירייה מודה שיש לה מחסור ב-60 פסיכולוגים חינוכיים, אלה נתונים בלתי נתפסים פשוט שמצביעים על בעיה כל כך חמורה ואומרים לנו בגילוי, אין מי שיטפל בה.
יוסף ג'בארין: זה לא שאי אפשר לטפל בה.
יוסף ג'בארין: יש תלמידים שמסיימים בביר זית או באל קודס.
יוסף ג'בארין: בוודאי שאפשר למצוא איזו דרך ולהעסיק אותם.
יוסף ג'בארין: מענישים גם את התלמידים ממזרח ירושלים שמסיימים?
יוסף ג'בארין: זה פשוט בלתי יאומן מה שאתה אומר.
יעקב מרגי: אתה יודע, אני לא איש חינוך, אני איש ניהול.
יעקב מרגי: כל החיים שלי רק ניהלתי.
יעקב מרגי: בוא נאמר, אין גם בוגרים בביר זית ויש מחסור בפסיכולוגים.
יעקב מרגי: יש כאן בעיה, 37% כמעט בילדים.
יעקב מרגי: צריך לטפל?
יעקב מרגי: קח משימה, חצי שנה, מגייס מועמדים, מכשיר אותם להתמחות ספציפית.
יעקב מרגי: לא הכול ניירת, לא הכול הגדרות בירוקרטיות.
יעקב מרגי: לוקח קבוצה נבחרת מתוך האוכלוסייה.
יעקב מרגי: בוא קח מורים, מנהלי בתי ספר שמוכנים להשתלם בעוד תחום אחד ייעודי, לקחת סיירת כזו שתיכנס לפעולה.
יעקב מרגי: לא הכול בהגדרות האקדמיות.
יעקב מרגי: לי זה אומר משהו אחר.
יעקב מרגי: לי זה היה נותן תחושה, זה לא נוגע לי, יש זמן.
יוסף ג'בארין: יכול להיות שנצטרך לקיים אולי דיון נפרד על הפסיכולוגים ואיך מטפלים בזה וכדומה.
יעקב מרגי: היום התמקדנו יותר בקטע הזה של בתי הספר.
יוסף ג'בארין: כן, אני תיכף מעוניין לשמוע גם את נציגת האגודה לזכויות האזרח, כי הם הגישו את העתירה ויש להם את הנתונים העדכניים.
יוסף ג'בארין: אני שואל אותך כבוד היושב ראש, עד מתי נוכל ככה לשבת ואולי להתאבל על הנתונים הללו מבלי שאנחנו רואים את ההתקדמות?
יעקב מרגי: מאור צמח.
<מאור צמח: אני מאור צמח מארגון "לך ירושלים" שמתמקד בריבונות ישראל במזרח העיר מתוקף החוק.
<מאור צמח: אנחנו בעלי הבית בירושלים ואנחנו צריכים לתת כלים שווים ושירות שווה לכל אזרחי ירושלים ממזרח וממערב.
<מאור צמח: בנושא החינוך התמקדנו בארגון בשני כוונים, אחד זה באמת בריבונות הכללית.
<מאור צמח: תיכף אני אדבר על כמה דוגמאות שאני אביא מהשטח, והריבונות שבתוך מערכת החינוך, וגם שם אני אהיה יותר ממוקד.
<מאור צמח: אתחיל עם מערכת החינוך.
<מאור צמח: נגעו בו בכמה סוגיות ודרכן אני אדבר על הפער הריבוני של ישראל במערכת החינוך.
<מאור צמח: דיברו על נשירה.
<מאור צמח: בעיריית ירושלים יש כיום שני קציני ביקור סדיר שבעצם מטפלים ב-37% מתלמידי ירושלים נושרים.
<מאור צמח: חבר'ה, זה לא נתפס, זה לא ריבוני, זה לא אכיפת החוק, זה כול הדברים הגדולים שאנחנו דיברנו עד עכשיו וזה מתבטא רק בשני תקנים.
<מאור צמח: זה משרד החינוך, זה עיריית ירושלים, זו ריבונות של ישראל במזרח העיר.
<מאור צמח: צריך בערך פי עשרה תקנים כדי לאכוף את חוק הביקור הסדיר.
יעקב מרגי: יואב, יש לכם מחסור בקב"סים?
<יואב זמרן: בגלל מבנה השכר של הקב"סים אף אחד לא רוצה להיות - - -
יעקב מרגי: ומשרד החינוך, לא מעניין אותו, ורשויות שלטון מקומי, גם לא מעניין אותו.
יעקב מרגי: לא יושבים להסדיר זאת.
יעקב מרגי: אין ספק, אם מבקשים בשביל להיות קב"ס, לא רוצה לומר לכם מה תפקידו, ניסיון בהוראה, שום מורה לא ירד בשכר 30% או 40% בשביל להיות קב"ס.
<יואב זמרן: זאת בעיה שהיא לא רק במזרח ירושלים.
יעקב מרגי: אז הגיע הזמן שמישהו יחשוב על זה וישנה את תנאי הסף של הקב"סים, אם לא רוצים להעלות את השכר.
יעקב מרגי: עשיתי ארבע ישיבות.
יעקב מרגי: קיר בטון אפשר לחצוב, אבל פקידות ארכאית שיושבת תקועה במשרד החינוך ולא מוכנה לפתוח את המוח ואת הראש, לא מעניין אותה.
יעקב מרגי: צריך כנראה לקצוב כהונה של בעלי תפקידים במשרד החינוך לכמה שנים.
יעקב מרגי: אלה הבכירים, תקועים שם ולא מוכנים לשנות החלטות מנדטוריות.
<מאור צמח: נקודה נוספת זה שעות העברית.
<מאור צמח: לצערי אני לא יכול להציג את זה באופן רשמי, את מערכות השעות שהגיעו אלי לא מבית ספר אחד ממזרח העיר.
<מאור צמח: - - - כרגע עשר מערכות שעות במזרח העיר.
<מאור צמח: אף אחת, לא מצוין שם השעות בעברית שמוקצבים להם.
<מאור צמח: מנהלי בתי הספר לוקחים את השעות ובעצם לא מבצעים את השעות.
<מאור צמח: זה פיקוח, וזה פיקוח על המפקחים וזה פיקוח ישיר על המנהלים.
<מאור צמח: זה לא קורה בפועל בשטח.
<מאור צמח: הנושא של ההסתה, זה פחות קשור - - -
יעקב מרגי: לא לדיון עכשיו.
יעקב מרגי: אל תפתח את זה.
<מאור צמח: נושא של בעצם החלטה שמדינת ישראל צריכה לקבל על עצמה, שמערכת החינוך במזרח ירושלים היא שלנו ותחת אחריותנו.
<מאור צמח: אתן שתי דוגמאות לכך שכרגע אין את ההחלטה הזאת.
<מאור צמח: ביום שישי שעבר הגיע שר החינוך, סברי סיידם מהרשות הפלשתינית וביקר בבית ספר בבית חנינא בלב ירושלים.
<מאור צמח: זה לא מתקבל על הדעת.
<מאור צמח: שם הוא מדבר על ייהוד מערכת החינוך הישראלית.
יעקב מרגי: שמע, אני מכבד אותך.
יעקב מרגי: אני מבין מאיפה באה לך הזעקה.
יעקב מרגי: זה נעלם מעיני המוסדות במדינת ישראל?
<מארר צמח: ממוסדות הפיקוח של מדינת ישראל, כן.
יעקב מרגי: משרד החינוך עיוור?
יעקב מרגי: כנראה כמו שהתאוג'יה יהיה רשמי מוכר, כנראה שמישהו במשרד החינוך חי טוב עם זה.
אחמד טיבי: הוא אמר לך שיש שיתוף פעולה עם - - -
<מאור צמח: אני רק שם את סימני השאלה.
<מאור צמח: זה לא הגיוני מצד אחד להכניס את שר החינוך הפלשתיני לתוך בתי הספר בירושלים, מצד שני לבוא ולהגיד, אוקיי, בואו תיבנו בתי ספר, בואו נילחם בהסתה במזרח העיר.
<מאור צמח: זה לא הגיוני.
<מאור צמח: אני שם את סימני השאלה.
<מאור צמח: זו דוגמא אחת.
יוסף ג'בארין: אבל אני מבין שאתה יודע שבהסכמים עם אש"ף, תושבי מזרח ירושלים משתתפים בבחירות הפלשתיניות, לא בישראל.
<מאור צמח: אני יודע את זה, לכן אני שם את סימני השאלה.
<מאור צמח: דוגמא נוספת.
<מאור צמח: איפה שיש ואקום במזרח ירושלים, נכנסים ארגונים אחרים.
<מאור צמח: אין מציאות של ואקום במזרח העיר.
<מאור צמח: אתן דוגמא.
<מאור צמח: יש לנו מנהלים קהילתיים במזרח ובמערב העיר.
<מאור צמח: יש לנו חינוך בלתי פורמלי במזרח העיר ובמערב העיר.
<מאור צמח: לצערי הרב יש לא מעט חוסר תקציבים בנושאים האלו ושם נכנסים עמותות איסלמיסטיות קיצוניות, חלקם תומכי טרור, חלקם תומכי טורקיה וקטאר והם נותנים את המענה, מענה בספורט, מענה בחוגים כביכול ובמענה גם ביצירת תשתית מסיתה כנגד מדינת ישראל.
יעקב מרגי: תשאיר את זה לדיון הבא.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אני לא יכולתי להישאר פה, הייתי במקום אחר.
איתן ברושי: אני רוצה לומר שהנושא הזה הוא חשוב וחבל שיש מעט מאוד משתתפים בדיון הזה.
איתן ברושי: אני שאלתי קודם מה האחוז, אמרו לי 37% ומעלה במערכת החינוך ובמזרח ירושלים.
איתן ברושי: אני חושב שהיקף הבעיה בסדר הגודל שלה מחייבת טיפול לא שגרתי ובארגון שהוא שונה מהשגרה.
איתן ברושי: אני חושב, ואולי יש דבר כזה, לא שמעתי, צריכה לקום מנהלה מיוחדת.
איתן ברושי: לא ברור למי אתם כפופים.
איתן ברושי: בעיות החינוך בירושלים מורכבות גם בלי השאלה של מזרח ירושלים.
איתן ברושי: המשבר בכיתות לא נולד היום ועד היום הממשלה לא פתרה.
איתן ברושי: תיכף אני אתייחס לשר החינוך.