GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אחר כך אפשר אפילו להרחיב את זה ולקחת את זה באופן כזה שכל אחד יצטרך להציג את העבודה שלו ואז כל העמיתים בכיתה נחשפים בעצם לנושאים שונים ומגוונים, אז יש לנו עוד מיומנות של פרזנטציה שאנחנו יכולים להציג.
יפעת שאשא ביטון: אפשר לעשות פה יופי של תהליך ולצאת רגע מהקופסה הזו של בגרות צריכה להיראות כמו בחינה.
<דסי בארי: אני מסכימה איתך.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח שאם אנחנו גם נשמע את התלמידים, את תראי שזה לא חלילה ממקום של איזושהי ביקורת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים לעשות את זה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: בואו נעשה את זה בכל המערכת.
יעקב מרגי: ירדן, את רוצה לומר משהו?
<ירדן נזרי: כמה דברים.
<ירדן נזרי: ירדן נזרי, תלמידת כיתה י"ב ממועצת התלמידים והנוער הארצית.
<ירדן נזרי: המועצה מאמינה שהרפורמה, מה שהתחילו היא כן דבר טוב מאוד.
<ירדן נזרי: היא דבר שאנחנו כן רוצים שיקרה, אבל מה שכן בעייתי זה שכרגע הרפורמה עדיין לא מחלחלת מספיק בשטח ברמה שאנחנו מצליחים להרגיש אותה בצורה טובה.
<ירדן נזרי: כמו שכבר העליתם פה, עדיין יש את הבעיות כביכול שנוצרות בבית הספר.
<ירדן נזרי: אנחנו פשוט רוצים לבקש שתנסו אולי לחזק עוד יותר את ההסברה על הרפורמה, כי הרפורמה עצמה היא כן רפורמה חיובית, היא כן רפורמה שאנחנו רוצים.
<ירדן נזרי: אנחנו לא רוצים בה שינוי, אבל מה שכן אנחנו רוצים, באמת שבתי הספר יבינו אותה ולא יפרשו אותה כל אחד בצורה שבה הוא מבין.
<ירדן נזרי: גם אצלנו במועצה באופן כללי הקמנו לפני שנתיים צוות שנקרא "צוות רפורמה" שהוא בשיתוף עם משרד החינוך, שהוא פעל באמת בבעיות נקודתיות ארציות והוא עדיין פועל ועדיין עובדים על זה.
<ירדן נזרי: יש לנו גם היום עוד צוות שהוקם גם בשנה שעברה.
יעקב מרגי: ירדן, יש לי שאלה.
יעקב מרגי: הרבה פעמים אתם מופיעים פה ואומרים, בשיתוף משרד החינוך.
יעקב מרגי: יש לכם מיזמים או שיתוף עם הסתדרות המורים, ארגון המורים?
יעקב מרגי: המורים הם צלע חשובה.
יעקב מרגי: לצערי הרב נפקד מקומם בקטע של עיצוב דמותה של מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אני בניגוד לאחרים לא חושבת שדווקא הארגון וההסתדרות מייצגים אותם.
יעקב מרגי: הפוך הוא, אני מברך על שיתופי הפעולה של משרד החינוך עם מועצת התלמידים.
יעקב מרגי: יש צלע שלישית.
<דסי בארי: בצוות הזה גם ההורים וגם המורים וגם המנהלים שותפים.
<דסי בארי: זה צוות רב מערכתי.
<דסי בארי: התלמידים היו חלק גדול בו כי היה צריך לשמוע את הכול.
<דסי בארי: היו בו נציגות מורים, נציגות מנהלים ונציגות ההורים שתרמו הרבה מאוד.
<דסי בארי: זה היה צוות רב מערכתי.
<ירדן נזרי: בהקשר הזה, היה לנו שנה שעברה צוות שנקרא צוות חינוך, שהקים בעצם כנס בשיתוף גם כן עם מורים ועם תלמידים, באמת עם כל הקשת של משרד החינוך ועם מרכז השלטון המקומי.
<ירדן נזרי: אז זה באמת היה כנס שגם כן הסיק לקחים וסיכם מסקנות.
<ירדן נזרי: אני גם יכולה אחר כך לשלוח לכם את המסקנות שעלו מתוך הכנס.
<ירדן נזרי: אחת המסקנות הייתה שבאמת עדיף אולי גם את הבגרויות לא להחזיר חזרה לכיתה י' וכן להשאיר אותם ב-י"א ו-י"ב.
<ירדן נזרי: כמובן שבכל דבר יש מקום לשיפור ושום דבר לא מושלם, אבל כן אנחנו אוהבים את המתכונת הנוכחית.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זה שונה מדרישה של קבוצות מאוד גדולות של תלמידים שהגיעו, אבל שוב, בדיוק מהמקום שאת אומרת, של תלמידים שחווים את הרפורמה בעצם כמשהו שהוא לא מתחבר לרציונל - - -
<ירדן נזרי: בהקשר למה שאמרת קודם עם עבודות הגמר, אני רוצה ממש לחזק את זה.
<ירדן נזרי: אני רואה חברים שלי שעשו עבודות גמר.
<ירדן נזרי: אני באופן אישי ניסיתי, אבל היה מאוחר מדי כי אני בי"ב.
<ירדן נזרי: אני מנסה עדיין להילחם על זה, אבל זה קשה, אז כן זה משהו טוב וזו כן דרך באמת ממש טובה שאפשר בעזרתה באמת ליצור לנו למידה משמעותית וצריך לחזק את התחום הזה.
יפעת שאשא ביטון: ואפילו לקבל כלים אקדמיים, שכשאתם תגיעו לאקדמיה - - -
עודד פורר: אני בהקשר הזה באמת רוצה להצטרף גם לדברים שאמרה חברת הכנסת שאשא ביטון.
עודד פורר: העולם שהילדים שלנו גדלים לתוכו הוא עולם שלא צריך ללכת עכשיו לספרייה כדי למצוא את המידע.
עודד פורר: הם לא צריכים לזכור בעל פה כמו שאולי אנחנו היינו צריכים לזכור בעל פה חלק מהדברים, והלמידה צריכה להיות לא למידה של הקאה של חומר שנעלם מייד אחר כך.
עודד פורר: כשמדברים על למידה משמעותית, זה על איך לארגן את הידע, איך למצוא את הידע, איך לברור אותו, איך לברור בין כל ים הידע שנמצא לנו בתוך המקום הזה, מה העיקר, מה הטפל ומה נכון ומה לא נכון.
עודד פורר: את הכלים האלה לא מקבלים כשלומדים לבגרות.
עודד פורר: את הכלים האלה מקבלים באמת בתהליך של עבודת גמר.
עודד פורר: אני חושב שאפשר לצמצם משמעותית את הבגרויות ולעבור לעבודות גמר, אבל לא במצב שבו בסוף גם מוסיפים עבודות גמר וגם נשארים עם המבחנים.
עודד פורר: זה המצב כרגע.
עודד פורר: זאת התמונה שעולה מהשטח, אלה התלונות שעולות מתלמידי התיכונים ואלה התמונות שגם מגיעות מהמורים שגם הם בעצמם, הם רוצים בטוב, לא ברע.
עודד פורר: לסיכום לפחות, אדוני, אני חושב שבתוך הרפורמה הזו צריך לקרוא למשרד החינוך לעבור לתהליכים של יותר עבודות גמר, שכמו שאמרה חברתי, יכולות להתפרס באמת על שלוש שנים.
עודד פורר: אתה יכול לסיים אותה בי"ב אחרי שעשית את כל השלבים.
עודד פורר: תלמיד שמסיים עבודה כזו יוצא לעולם אחר לגמרי.
עודד פורר: כשהוא יגיע לאוניברסיטה, הוא יוכל להתמודד אחרת עם החומר ובכלל בעולם החדש הוא ידע לברור בין עיקר לטפל, לדעת מה סולם הערכים הנכון ואיך להבדיל בין שקר לאמת בתוך המערכת הזו.
עודד פורר: אני חושב שזה לא פחות חשוב, אולי הרבה יותר חשוב מלזכור כמה תאריכים בעל פה.
<זאב גולדבלט: אני אתחיל דווקא בשאלה אפיקורסית מעט שדי מתכנסת גם אל מה שחברת הכנסת שאשא ביטון אמרה.
<זאב גולדבלט: לשם מה בכלל זקוקה המערכת למבחני בגרות?
<זאב גולדבלט: למה שלא נתמקד במהלך הלימוד בתיכון נטו בלימוד, הרחבת דעת או כמו שקרא לה בזמנו שי פירון, למידה משמעותית?
<זאב גולדבלט: מדוע לא ליצור מצב שכל מוסד חינוכי, אוניברסיטאי אני מדבר, יקיים מערכת בחינות כניסה לפי הפקולטות השונות בהתאם לרמת הלימודים שבו?
<זאב גולדבלט: הרי ממילא הם לא מתייחסים כמעט לבחינות הבגרות, האוניברסיטאות, והם גם נותנים משקל שונה לסוג בית הספר שממנו הגעת וכן הלאה וכן הלאה, אז מראש למה לא להגיד, תודה רבה, אתם רוצים לקבוע רף?
<זאב גולדבלט: תקבעו ותבחנו ואנחנו נכין את הילדים לחיים, נלמד אותם באמת את מה שאנחנו חושבים שהם צריכים ללמוד, לא להתכונן לבחינה.
יעקב מרגי: אבל אתה חייב משהו מדיד.
יפעת שאשא ביטון: זאת גם מיומנות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא שופכים את התינוק עם המים.
עודד פורר: חלק מהדברים צריכים להילמד בעל פה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אפשר להיבחן גם על עבודת הגמר כמו שעושים באקדמיה, בונים תזה ונבחנים עליה אחר כך.
<זאב גולדבלט: אני יודע שקרוב אדם אצל עצמו, ומניסיוני, ותאמינו לי, עשיתי גם תואר ראשון וגם שני תארים שניים באוניברסיטה.
<זאב גולדבלט: כשיש בחינות רוב בני האדם, הזיכרון שלהם הוא לטווח קצר.
<זאב גולדבלט: גמרת את הבחינה, רצת הלאה וכל מה שלמדת לבחינה נמחק ומתפנה.
<דסי בארי: לא לגמרי.
<זאב גולדבלט: אמרתי, כמעט.
<זאב גולדבלט: זה רובנו.
<זאב גולדבלט: כבר היום המוסדות, רובם לא מקבלים את רוב הציונים כמדד שמשקף בצורה אמיתית את המצב, אם זה בגלל העתקות, אם זה בגלל השם של אותו מוסד, אותו בית ספר תיכון וכן הלאה.
<זאב גולדבלט: אם כבר מתעקשים על קיומן של הבחינות, אז הכיוון של משקל יתר להערכה חלופית, אנחנו מאוד בעד זה.
<זאב גולדבלט: אני כבר אמרתי את זה לא פעם, כולל אפילו בדיונים על נושא השוואה הכנסתי את זה וחבר הכנסת מרגי בטח זוכר.
<זאב גולדבלט: אין שום סיבה שלא יהיה 30%, שיהיה אפילו 60%, 70% ו-80%, כי הבחינה באמת היא הפחות חשובה.
<זאב גולדבלט: העבודה היא הדבר שבסוף מוטמע בזיכרון לטווח ארוך.
<זאב גולדבלט: אני אודה לך אם תיתן גם ללורן לדבר.
<לורן פוריס: האמת היא שבוועדה הזו באמת הסכמתי על פי רוב לכל הדברים שנאמרו.
יעקב מרגי: מה שקשור לדסי בארי, כשהיא מגיעה, אנחנו מגיעים להסכמות.
<לורן פוריס: כן, כן.
יעקב מרגי: אחרים מגיעים, הם חוטפים, לא יודע למה.
<לורן פוריס: אבל עדיין אני חושבת שבכיתה י' כדאי היה לתת להם להיבחן, מה שנקרא אצל הילדים, בבחינה האמיתית, בחלק מבחינות הבגרות וכן לפרוס את הלחץ.
<לורן פוריס: לא כל הילדים אותו דבר, חלקם לחוצים יותר.
<לורן פוריס: כמות הבחינות בי"א, זה המצב במדינה, יש המון בחינות.
<לורן פוריס: צריך היה לפרוס את זה גם לכיתה י'.
<לורן פוריס: כן היה צריך לתת גם חלק מהבחינות בכיתה י' ואז ליצור מצב יותר נורמלי בכיתה י"א, שהילדים יותר רגועים, יותר מרוכזים, יותר לומדים למידה משמעותית ובכל זאת מסיימים חלק מהבחינות והם יודעים שהם סיימו.
<לורן פוריס: אני מאוד הסכמתי לדברים שלך אבל מאידך, חלק ניכר מהאוניברסיטאות, 50% מהציון זה בחינות הבגרות.
<לורן פוריס: בעברית זה 70% פסיכומטרי, 30% בגרויות, אבל עדיין יש לזה משקל מאוד גדול.
יפעת שאשא ביטון: משקל במה?
יפעת שאשא ביטון: רק בציון.
<לורן פוריס: בציון.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך שהתלמידים היום בלי מיומנויות אקדמיות.
<לורן פוריס: את צודקת.
<זאב גולדבלט: וחובת גמר כן נותנת הכשרה.
יעקב מרגי: זה דיון שחוזר על עצמו, מסקנה שחוזרת על עצמה בסוגיה הזו של התלמידים שהם מגיעים לאקדמיה, והנה עוד פעם מתחילים הכול מחדש.
יעקב מרגי: שוב, אנחנו לא הולכים הביתה.
יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים לשבת ולעבוד, לנסות לשנות את מערכת החינוך לאט לאט.
<ירדן נזרי: אני רק רוצה לבקש לא לשכוח בכל הקטע הזה גם את הפן החברתי של התלמידים, כי עם כל הכבוד לציונים ולהכנה לעתיד, אנחנו צריכים גם כן את הפן החברתי.
יעקב מרגי: אנחנו קודם כול מערכת חינוך.
יעקב מרגי: גם בדיון הזה כמו בדיון הקודם קיבלנו סקירה על הנעשה בהטמעת הרפורמה.
יעקב מרגי: כמו בדיון הקודם, לא הצלחנו לתת מענה לצורך לפחות למראית עין כפי שהציגה את זה נציגת משרד החינוך, שהלחץ בכיתה י"א הוא לא יותר ממה שהיה טרום הרפורמה.
יעקב מרגי: התחושה היא עדיין שיש לחץ אדיר.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבחון, לחזק ולהעצים את עבודות הגמר כתחליף בחינה כבר מכיתה י' ואולי על ידי זה נצליח לתת פריסה יותר רחבה.
יפעת שאשא ביטון: ולא כתוספת לבחינה נוספת.
יעקב מרגי: אמרתי, כתחליף.
יעקב מרגי: תודה, הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: היום ה-20.11.2017 ב' בכסלו תשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: 7.6 מיליון היעדרויות שנרשמו למורים בבתי ספר בישראל, של חבר הכנסת טלב אבו עראר.
יעקב מרגי: המספר 7.6 מיליון היעדרויות זה מספר אסטרונומי.
יעקב מרגי: טלב אבו עראר, חברי חבר הכנסת, יצטרך לתת לנו קצת הסבר מה זה.
יעקב מרגי: אגף עובדי הוראה?
יעקב מרגי: על הדרך, תנו לנו גם רקע מה קרה השנה עם התלושים, כי לא נשמעה צעקה, אז בואו נשמע מה קורה עם שכר המורים.
יעקב מרגי: 7.6 מיליון היעדרויות, מה זה?
יעקב מרגי: ימים?
יעקב מרגי: שעות?
יעקב מרגי: מתחלק?
יעקב מרגי: כמה מורים יש לנו במדינת ישראל?
יעקב מרגי: 180,000 מורים.
יעקב מרגי: זה עדיין מספר אסטרונומי.
יעקב מרגי: בוא תן לנו הסבר, חבר הכנסת אבו עראר.
טלב אבו עראר: ברוכים המשתתפים.
טלב אבו עראר: נתון מאוד חמור במערכת החינוך לגבי היעדרויות מורים.
טלב אבו עראר: אני דווקא בדיון הזה – אנחנו לא נבוא בטענות נגד המורים, אלא אולי נחקור ונדע את הסיבות להיעדרויות האלו.
יעקב מרגי: אם יש מקום לטענות, אפשר לבוא.
יעקב מרגי: אנחנו מכבדים את המורים, מעצימים אותם, רוצים בטובתם, אבל אם יש מקום לביקורת נאמר אותה.
טלב אבו עראר: אין בעיה, מאה אחוז.
יעקב מרגי: הנה, שמתי זאת על השולחן.
יעקב מרגי: אנחנו אוהבים את המורים, מכבדים אותם, רוצים לחזק את מעמדם, אבל בלי שום קשר לומדים.
טלב אבו עראר: לכן זה בעיה.
טלב אבו עראר: זה לא נתון שיורד, הנתון הזה התחיל מ-2099, שם מספר ההיעדרויות היה כ-5 מיליון שעות.
טלב אבו עראר: ב2016 הגיע ל7.6 מיליון שעות.
טלב אבו עראר: אם נחלק את זה למגזרים או לחינוך במגזרים, בחינוך הממלכתי ערבי ממוצע שעות ההיעדרויות ב2016, היה 86 שעות בממוצע, לעומת כ-76 שעות בחינוך הממלכתי העברי, ו80 שעות בחינוך הממלכתי דתי.
מאיר כהן: לא הבנתי.
מאיר כהן: 86 שעות בממוצע למה?
טלב אבו עראר: בשנה למורה.
טלב אבו עראר: הנשים, דווקא במספרים ובנתונים האלו, נעדרות יותר מהגברים: 76 שעות בשנה בממוצע לעומת גברים שנעדרים 48 שעות בממוצע.
טלב אבו עראר: אני מתפלא לשמוע גם שצעירים נעדרים יותר.
טלב אבו עראר: עובדי הוראה צעירים עד גיל 40 נעדרים כ93 שעות, לעומת 54 שעות בממוצע בקרב המבוגרים, שהם מעל גיל 41.
יעקב מרגי: יש ילדים בבית.
טלב אבו עראר: עכשיו, גם ככל שהמורים משכילים יותר ככה הם נעדרים פחות.
טלב אבו עראר: בשנת 2016 ממוצע שעות ההיעדרות לבעלי תואר ראשון היה 85 שעות, לעומת 61 שעות לבעלי תואר שני.
טלב אבו עראר: צריך כאן אולי לשים דגש ולעודד את המורים ללמוד לתואר שני.
יעקב מרגי: הלשכה המרכזית נמצאים איתנו?
<קריאה: הם נרשמו.
יעקב מרגי: אולי בהמשך יבואו.
טלב אבו עראר: עכשיו המדינה משלמת שכר מורים, מכובדי היושב ראש, בשנה כ-20 מיליארד ו-330 מיליון שקלים.
טלב אבו עראר: כסף בכמויות כאלה, אני לא יודע איפה הוא.
טלב אבו עראר: מישהו עוקב אחריו?
טלב אבו עראר: שעות הדרכה אפילו עולות 360 מיליון.
טלב אבו עראר: אני ציינתי כמה סיבות להיעדרויות.
טלב אבו עראר: בואו נדבר על תכניות אופק ועוז לתמורה.
טלב אבו עראר: אין לי – שני הפרויקטים או שתי התכניות שהביאו ליום לימודים ארוך, אפילו מתיש יותר נכון.
טלב אבו עראר: כי 55% מהמורים מדווחים שהשעות הפרטניות מתקיימות במהלך יום הלימודים.
טלב אבו עראר: אתה מבין את זה?
טלב אבו עראר: היית מורה פעם?
יעקב מרגי: לא הייתי מורה, אבל אני יודע על מה אתה מדבר.
טלב אבו עראר: אתה יודע, בדיוק.
מנחם אליעזר מוזס: אז אין להם מתי ללכת לבנק.
טלב אבו עראר: עכשיו גם המורים מדווחים על עומס שעות.
טלב אבו עראר: פעם היו רק רושמים אותם, והיום צריכים להיות נוכחים, למרות שהם לא מלמדים.
טלב אבו עראר: זה גורם גם לעומס על המורה.
טלב אבו עראר: לגבי היעדרויות במגזר הערבי, הסיבה היא שתנאי העבודה הם נחותים מאלה של המגזר היהודי.
טלב אבו עראר: ממש רואים את זה בבתי הספר.
טלב אבו עראר: בבתי ספר במגזר הערבי יש הרבה משכילים מתחומים אחרים.
טלב אבו עראר: הם באים, אין להם ברירה, הם עושים הסבה להוראה ומלמדים בבתי ספר.
טלב אבו עראר: לכן הם נעדרים.
טלב אבו עראר: אולי, אני חושב שהם מחפשים עבודה בענף אחר או משהו, העיקר הוא שזה גורם לאחוז ההיעדרויות.
טלב אבו עראר: עכשיו יש שיטת ניהול עצמית שהיא מאין העברת סמכויות וקבלת החלטות לוועדה המחוזית והארצית.
יעקב מרגי: מהמחוזית והארצית לבתי הספר?
טלב אבו עראר: עכשיו, לגבי הארכת חופשת לידה, היה פעם 12 שבועות והיום 14, שבועיים יותר.
טלב אבו עראר: זה גם גורם למשהו מסוים.
טלב אבו עראר: נדבר על אופק חדש ועוז לתמורה.
טלב אבו עראר: מאיר בכור, זה מתל במחלקת קיי.
טלב אבו עראר: מה הוא אומר?
טלב אבו עראר: שתי הרפורמות הנ"ל לדעתי הן הטעיה מתוחכמת של הציבור, והן - - - גם מחלקת – במשרד החינוך, מה הוא אומר?
טלב אבו עראר: שעות ההוראה רבות, ויש צורך בהשקעה של זמן רב נוסף בבית, כדי להתארגן לצרכי ההוראה, ודברים אחרים.
טלב אבו עראר: עכשיו, יש כאן דבר מהמם: שיעור המורים החדשים ואחוז הנשירה.
טלב אבו עראר: בשנה – עברו שנה, עדיין בשנתם הראשונה שהם מלמדים, תראה את ה – בשנה אחת.
טלב אבו עראר: במגזר הערבי זה מגיע ל-20 מורים בשנה אחת, בשנה הראשונה, נושר.
טלב אבו עראר: זה ב2010.
טלב אבו עראר: באותה שנה גם בממלכתי דתי 20 מורים נשרו.
טלב אבו עראר: בממלכתי, ממש בכ הארץ, גם 20 ב-2010.
טלב אבו עראר: אלו נתונים שבהחלט יש צורך לטפל בהם.
טלב אבו עראר: המורה בא בשנה הראשונה ועוזב.
טלב אבו עראר: זהו, עוזב.
יעקב מרגי: היה דיון בנושא הזה, הממוצע הוא 19% ב-4 שנים ראשונות.
יעקב מרגי: זה לא במגמת עלייה כפי שאנחנו חושבים.
יעקב מרגי: כשאתה מדבר על – בתוך המדידה הזו, אם אני לא טועה, יש גם ממלא מקום, גם מורים שבאו לנסות הסבה מקצועית ולא נראה להם, כל הסוגים.
יעקב מרגי: לכן, כשאתה מדבר על דינאמיקה של מערכת החינוך, זה משהו סביר.
יעקב מרגי: זה נכון שצריך להתייחס, אבל חלק קטן מתוך ה-20% מציינים שזה בגלל תנאי שכר או סביבת עבודה.
יעקב מרגי: לא משנה, תמשיך את הסקירה.
מנחם אליעזר מוזס: מ-2010, היושב ראש, ועד היום, עברו כבר 7 שנים.
טלב אבו עראר: בקיצור, מכובדי היושב ראש, היעדרויות המורים משפיעות על חינוך ילדינו.
טלב אבו עראר: כשבא ממלא מקום במקום המורה הזה, לא אכפת לו להעביר את השיעור כדי לקבל שכר כפול אפילו, כל שעה של ממלא מקום היא כפולה מזה של המורה.
טלב אבו עראר: לכן, זה משפיע לרעה על החינוך אצלנו בארץ.
טלב אבו עראר: חוץ מזה, צריך גם לטפל בשכרו, למרות התכניות, למרות יום הלימודים הארוך, שכרו של המורה עדיין במצב שלו, אי אפשר להגיע לשכרו של מורה, בוא נגיד במערב, באירופה או בארצות הברית.
טלב אבו עראר: אני גם רוצה לשמוע את דעתך ואת דעת הנמצאים כאן, לגבי שנות הוותק שהמורה חייב ללמד.
טלב אבו עראר: כמה שנות לימודים הוא חייב ללמד?
טלב אבו עראר: לא יודע.
טלב אבו עראר: נודע לי שבחלק מהמדינות מלמדים עד 10 שנים, וזהו יוצא לפנסיה, או 15 שנים.
טלב אבו עראר: אני לא יודע אם הנתון הזה נכון.
טלב אבו עראר: זה נכון?
טלב אבו עראר: בקיצור, לא 35 כמו אצלנו.
מאיר כהן: המשרה הולכת ומצטמצמת.
טלב אבו עראר: זה מה שיש לי להגיד, תודה רבה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, אנחנו רוצים לשמוע קודם כל את הסקירה, הוא רוצה להתבטא.
יעקב מרגי: אני מציע שמשרד החינוך יתייחס, כי פה חבר הכנסת טלב אבו עראר באמת הכין לנו.
<קריאה: אני פשוט צריך לצאת.
יעקב מרגי: אז בוא תתבטא.
<קריאה: לא, אולי התייחסות אחת ואז אני- - -
יעקב מרגי: אז משרד החינוך, תציגו את עצמכם ותדברו.
<איתי הדר: שמי איתי הדר, אני עובד באגף כוח אדם והוראה.
<איתי הדר: נמצאת איתי שלגית, שאנחנו עובדים שנינו באגף עצמו, באגף כוח אדם והוראה.
<איתי הדר: אני רוצה להגיב, קודם כל, לגבי - - -
מאיר כהן: מה תפקידכם באגף?
<איתי הדר: אנחנו מנהלים של יחידות בתוך האגף.
מאיר כהן: איזו יחידה?
<איתי הדר: אני אחראי על נושא של גמלאות ופיצויים, שלגית על נושא של תקשוב.
<איתי הדר: אנחנו נציגים של מנהלת האגף.
מאיר כהן: מי אחראי על הבעיה הספציפית הזו?
יעקב מרגי: על היעדרויות, הגברת- - -
<איתי הדר: כל האגף, מנהלת האגף שלנו - אנחנו נציגים של מנהלת האגף.
מאיר כהן: למה מנהלת האגף לא הגיעה?
<איתי הדר: היא התחייבה למשהו אחר במקום אחר, מול גורמים רבים.
<שלגית אליהו: אני מנהלת אגף היעדרויות, מורים ותקשוב.
מאיר כהן: את מנהלת האגף?
<שלגית אליהו: אגף היעדרויות, מורים ותקשוב, ובין היתר חלק מהנתונים- - -
יעקב מרגי: אז גם היא תתייחס, בסדר גמור.
<שלגית אליהו: אנחנו מתייחסים ביחד.
<איתי הדר: אז אנחנו רוצים להתייחס קודם כל לנתונים עצמם ולמספרים שיש לפנינו.
<איתי הדר: אז קודם כל, רק שתדעו שהנושא של חופשות לידה ומחלות ממושכות מהווים מעל 42% מסך השעות.
<איתי הדר: כשמודבר בשעות, הכוונה לשעות בודדות, לא לשעות תקן.
<איתי הדר: שעות בודדות זה שעה פה, שעה שם.
<איתי הדר: סופרים את הכל, ומעל 42% נמצאים בחופשות לידה, הריון.
מאיר כהן: סליחה, מה ההבדל בין שעות תקן לשעות בודדות?
<איתי הדר: שעות תקן זו שעה קבועה במערכת לאורך כל השנה, ושעה בודדה זו שעה – נספרות השעות הבודדות לפי היעדרות.
מאיר כהן: למה צריך להזכיר את זה?
<איתי הדר: כי זה מספרים קצת שונים, איך שמתייחסים לנושא.
<איתי הדר: מבחינת המספרים, השעות הבודדות, זה אומר שמורה נעדר שעה X ביום מסוים, סופרים את השעה הו, מוסיפים לעוד היעדרות של מורה אחר בבית ספר אחר ורואים סך הכל כמה יצא.
יעקב מרגי: בסדר, זה הרציונל.
<איתי הדר: זה שעות בודדות- - -
<איתי הדר: אז יש לנו מעל 42% שהן חופשות לידה, הריון ומחלות ממושכות.
<איתי הדר: הן לא אמורות להיות בתוך המספר הזה ברמה הכללית, כי אמורים להתייחס אליהן כ- - -
יעקב מרגי: לבודד אותן, נגיע ל4.5 מיליון שעות היעדרות.
<איתי הדר: נותרנו עם כמעט 57% של דברים אחרים, ואני רוצה להסביר לכם מה הם הדברים האחרים.
<איתי הדר: בתוכם נמצאים חל"ת: חופשות ללא תשלום יומיים, שמורה לוקח כמה שעות חל"ת ואחר כך הוא עושה איתן מה שהוא רוצה.
<איתי הדר: ימי זיכרון, שמותר להם לצאת.
<איתי הדר: יש לנו גם אבל, פטירה, הופעה בבתי משפט, שביתה וחובות, כל מיני דברים.
<איתי הדר: החלק הגדול של היעדרות המורים במה שנותר לנו זה מחלות של עובדי הוראה או של בתי משפחתם, זה מעל 80% ממה שנותר, זה על רקע מחלות.
עודד פורר: מה ממוצע הניצול של ימי מחלה בקרב עובדי הוראה?
<איתי הדר: אין לי פה אחוז ימי ניצול.
<איתי הדר: יש לנו גם כמובן מילואים ותאונות עבודה.
<איתי הדר: עכשיו, אתם הצגתם לנו פה כרגע מצגת שאנחנו לא ראינו אותה לפני כן, אז יש לנו קושי להתייחס אליה.
יעקב מרגי: בסדר, תן לנו סקירה מה אתה יודע.
טלב אבו עראר: אלו נתונים אמיתיים לחלוטין.
<איתי הדר: סליחה, לא שמעתי.
טלב אבו עראר: הנתונים שהעלינו כאן- - -
יעקב מרגי: אם זה מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הם מתבססים עליכם.
טלב אבו עראר: כן, הם אמיתיים.
יעקב מרגי: טוב, אוקי.
יעקב מרגי: אני לא מצפה שתתייחס ספציפית לכל נקודה במצגת.
יעקב מרגי: אבל בוא תקשיב, יפה שנתת לנו פריסה כדי להבין שאין פה איזו חגיגה- - -
<איתי הדר: רק משפט אחד.
<איתי הדר: רק שתדעו שאחוז ההיעדרות לאורך השנים האחרונות יציב, אין שינוי משמעותי.
טלב אבו עראר: מה זה יציב?
טלב אבו עראר: באיזה?
<איתי הדר: 4.8%- - -
עודד פורר: אתה בעצם אומר שהמצב גרוע באופן יציב.
<איתי הדר: 4.8% היעדרות מורים- - -
עודד פורר: המצב קשה, אך יציב.
<איתי הדר: לא חל שינוי.
<שלגית אליהו: לא חל שינוי משמעותי.
<שלגית אליהו: בסך הכל, מדובר במערכת שהרוב שלה הוא מפיקוח אישי.
<שלגית אליהו: הזכרתם שבאמת ההיעדרויות הן בגיל יותר צעיר.
<שלגית אליהו: זה נובע מכך שיש ילודה, ושזה רק- - -
מנחם אליעזר מוזס: יש 40%.
<שלגית אליהו: נכון, 40% זה המון.
עודד פורר: כן, אבל הנתונים מדברים 80% בקרב צעירים, יש יותר היעדרויות.
<שלגית אליהו: נכון- - -
יעקב מרגי: רק שאלה, לפני שנעבור להתייחסות, יש לי שאלה.
יעקב מרגי: במקומות עבודה מסודרים אחרים, גם בשירות המדינה, יש איזשהם תמריצים של אי היעדרות.
יעקב מרגי: אני לא מכיר את ההסכמים של המורים.
יעקב מרגי: יש איזה תמריץ כלשהו.
יעקב מרגי: נכון שלכל אחד יש את מכסת ימי המחלה שלו וחוקת העבודה, ואפשר ללכת תמיד, איך אומרים?
יעקב מרגי: אצלנו אומרים: אפשר להיות נבל ברשות התורה.
יעקב מרגי: לא במקרה הזה ,אבל אצלנו אומרים ככה.
יעקב מרגי: השאלה היא כזו: אם המערכת מצאה לעצמה – חשבה, הרי בואי תקשיבי, למה אנחנו דנים בזה?
יעקב מרגי: איך הוא סגר את המצגת שלו.
יעקב מרגי: בסוף הילדים הם אלה ש – הרצף החינוכי, רצף ההוראה, המורה שעומד, ההיעדרויות הלא סדירות.
יעקב מרגי: כמה מאתנו שומעים שמחר אני מתחיל ב-10 כי המורה לא תבוא בשעתיים הראשונות?
יעקב מרגי: אנחנו מכירים את זה, מה קרה באת מוקדם והכל.
יעקב מרגי: כולנו מכירים את הכל.
יעקב מרגי: בסוף זה פוגע במערכת, הכמויות הן כמויות אסטרונומיות.
יעקב מרגי: הסיבות, מסכים איתך שיכולות להיות בכל מקום עבודה הסיבות האלה, במיוחד שאופי המקצוע הזה הוא יותר נשי, יותר זה – חופשות לידה, הכל ברור לנו.
יעקב מרגי: השאלה היא אם המערכת – לדוגמה, אני עבדתי במקום של שירות המדינה לפני – שכחתי כמה שנים.
יעקב מרגי: שם היה פרס התמדה למי שלא נעדר, מי שלא ניצל ימי מחלה, מי שלא איחר לעבודה.
יעקב מרגי: זה היה בשירות המדינה, זה לא שאיזה מפעל עשה את זה.
יעקב מרגי: את לא מכירה משהו כזה?
<שלגית אליהו: לא קיים כזה דבר היום.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, התייחסויות.
יעקב מרגי: – הם הסכימו לתת לך?
עודד פורר: אני אעשה את זה בקצרה, אדוני.
עודד פורר: היקף ההיעדרויות האלה מצביע על מצב קשה במערכת.
עודד פורר: חלק ממנו נובע גם מהעומס והשחיקה של המורים מצד אחד, וגם מחוסר היכולת של המורים לקחת את ימי החופשה כפי שהם צריכים.
עודד פורר: אז פתאום אנחנו מגלים שהמורים כציבור, חולה יותר כנראה מציבור אחר.
עודד פורר: כי מה?
עודד פורר: הרי מה נפשם?
עודד פורר: מורה שהבן שלה מתחתן, או שיש לה בר מצווה לילד, לא יכולה לקחת יום חופש, אז המערכת מעודדת אותה לשקר.
עודד פורר: היא אומרת שהיא חולה באותו יום, כי היא לא יכולה לקחת יום חופש על בר מצווה וכדומה.
עודד פורר: בהמשך, יש להם חודשיים חופש ביולי-אוגוסט - - -
יעקב מרגי: היום בכלל, יום מחלה זה באפליקציה.
יעקב מרגי: פעם היית צריך ללכת ולחכות בתור.
עודד פורר: אז יש להם חודשיים חופש ביולי-אוגוסט, אבל במהלך השנה הם לא מצליחים לקחת אפילו אוויר לנשימה במהלך הסמסטרים, חוץ מהחופשות של פסח והחגים.
עודד פורר: לכן, אדוני, אני חוזר דווקא לוועדה שאנחנו קיימנו פה, וועדת משנה לנושא ימי החופשה.
עודד פורר: חלק מהמלצות הוועדה הן פריסה שונה של החופשים בבתי הספר, באופן שיחלק את העומס מצד אחד, ומהצד השני מתן ימי בחירה למורים כדי שלא יצטרכו לשקר, כדי שהמערכת הזאת לא תחנך את המחנכים לשקר למערכת כדי לצאת ליום כזה או אחר.
יעקב מרגי: דברים שהם טבעיים, טריוויאליים ולגיטימיים.
עודד פורר: לכן אתם רואים 80% היעדרויות יותר בקרב צעירים, כי למה?
עודד פורר: כי אצלם הילד חולה ויש יותר עניינים, יש יותר דברים שהם לא קשורים למחלה.
עודד פורר: הם לא באמת חולים, הצעירים לא חולים יותר מהמבוגרים.
עודד פורר: זה בדרך כלל הפוך.
עודד פורר: אנחנו רואים פה בנתונים את התהליך הזה.
עודד פורר: אני אוסיף ואומר על זה לסיכום, שעת היעדרות כזו שמחייבת מורה מחליף, שעה כזו עולה כפול למערכת.
עודד פורר: אם עכשיו צריך להביא מורה מחליף זה עולה כפול.
עודד פורר: אז אני אחזור שוב להמלצות של הוועדה הזו, שמשרד החינוך מתעלם מהן.
עודד פורר: שר החינוך מתעלם מההמלצות של הוועדה הזו פעם אחר פעם.
עודד פורר: ההמלצות הן פשוטות מאוד: תפרסו מחדש את ימי החופש, תאפשרו ימי בחירה למורים ותוכלו גם להעלות את שכר המורים, בין היתר, מהחיסכון שייווצר במשק מצד אחד בגלל הסינכרוניזציה שתיווצר, ומצד שני יהיו לכם הרבה פחות היעדרויות, תוכלו לתת את הכסף הזה למורים, שיקבלו משכורת יותר גבוהה.
עודד פורר: אני מתנצל שאני צריך לצאת בגלל ההצבעות בוועדת הכנסת.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, תודה רבה לך.
מנחם אליעזר מוזס: עוד מעניין אותי, בנתונים אני לא מוצא מה המצב של המערכת החרדית.
מנחם אליעזר מוזס: הייתי מצפה לראות מה קורה במוכשרים ובמוסדות הפטור.
מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שיש כאן עוד סיבה, אולי תרשו לי להגיד ככה –
יעקב מרגי: לא לא, חרדי אין.
מנחם אליעזר מוזס: אין כאן.
מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שיש כאן – אני לא יודע אם אפשר לומר את זה, ספק ברצינות אחרי ששמענו בשבוע שעבר מעל במת הכנסת את התשובה לשאלתו של ידידי, מאיר כהן, קיבלת תשובה ממשרד החינוך על ידי הרב פרוש, על העלייה בנושאי האלימות בבתי ספר.
מנחם אליעזר מוזס: אז אני חושב שההגנה הכי טובה למורים היא להישאר בבתים, או לקבל אישור של מחלה.
מנחם אליעזר מוזס: בשביל מה היא צריכה לקבל את המכה הפיזית, כפי שדיווחו ש-3000 מורים ומורות נתקלו באלימות פיזית בבתי ספר.
מנחם אליעזר מוזס: בשביל מה היא צריכה לבוא לקבל את זה, ואז לקבל אישור מחלה?
מנחם אליעזר מוזס: מלכתחילה היא לא באה, כדי שלא תיתקל.
מנחם אליעזר מוזס: את זה אני אמרתי- - -
יעקב מרגי: בהומור, אמרת את זה בהומור.
מנחם אליעזר מוזס: זה הומור מצמרר.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להזכיר לכם שבשנת 2009, כשאני הייתי סגן שר החינוך, אז היה פרסום של ארגון המורים העל יסודי, בו נאמר כי סך הכל 2000 מורים ומורות נתקלו באלימות פיזית שהופנתה נגדם.
מנחם אליעזר מוזס: היום זה עומד על 3000.
מנחם אליעזר מוזס: שלא נדבר על מעל 32,000 מורים על אלימות מילולית שבוצעה כלפיהם.
מנחם אליעזר מוזס: 4800 מורים ומורות דיווחו על פגיעה ברכושם, זה דבר פשוט מצמרר ומסמר שיער.
מנחם אליעזר מוזס: אבל אני רוצה לומר לכם, הבאתי את הנתונים על מנת שזה יהיה הלאה בפרוטוקול, ואני מקווה שתהיה המשכיות לדיון שהיה לפני שבועיים, כי עוד לא היו מסקנות בקשר לזה, מה עושים.
מנחם אליעזר מוזס: מאוד מעניין אותי בכל הנושא הזה – אני רוצה להזכיר לכם שעוד לפני 20-25 שנה, היה דיון בהנהלת משרד החינוך, תראו בפרוטוקולים על כך, שהיו כאלה שהיו להם פתקים מוכנים מהרופא, כבר חתומים, רק היו צריכים להוסיף את שם המורה ולקבל את החופשה, מי שזוכר את זה.
יעקב מרגי: אנחנו התלמידים היינו עושים את זה.
יעקב מרגי: האחות הייתה מסתובבת, היינו לוקחים חבילה ושמים בתיק.
מנחם אליעזר מוזס: החבילות האלה היו גם שם.
יעקב מרגי: היינו שובבים, מה אתה רוצה.
מנחם אליעזר מוזס: והדבר הזה זועק לשמיים.