GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב פרי: אני מאוד מקווה שיחד, בכוחות משותפים – בעניין הזה אנחנו לא עומדים כמו בעניין הפוליטי משני עברי המתרס – אני חושב שעצם העובדה שאנחנו מתכנסים פה כולנו ביום הוקרה לזמר העברי, ליצירה העברית, זה אומר שזה מעל לחילוקי הדעות הפוליטיים.
יעקב פרי: אני חושב שלחינוך מוזיקלי בגיל הרך ועד לבגרות יש חשיבות, והמדינה צריכה לאמץ אותו, לטפח אותו.
יעקב פרי: אני רק רוצה לומר לכם שערכתי לפני כמספר חודשים סיור בעיר חדרה, מצאתי שם קונסרבטוריון שמנה 300 תלמידים והוא הידרדר ל-13 תלמידים, בגלל בעיות שונות ומשונות.
יעקב פרי: חבורה של מתנדבים יחד עם עיריית חדרה לקחו את המעמסה על כתפיהם, מצאו מקום שנתרם על-ידי קניון מסוים – לא ניתן פה את הקרדיטים – והוא מונה מחדש 300 תלמידים.
יעקב פרי: הוא פורח לתפארת היצירה.
יעקב פרי: אם אנחנו מסתכלים על מוסדות מוזיקליים, כמו למשל על בית הספר הישראלי לשירת מקהלה על-שם גארי ברתיני, לצערנו הוא נסגר בגלל חוסר תמיכה.
יעקב פרי: אני כבר לא מדבר על הפוטנציאל התיירותי שיש לשירת מקהלה, אני מדבר על עצם החינוך המוזיקלי.
יעקב פרי: אז יש דברים טובים, יש דברים פחות טובים.
יעקב פרי: הייתי גם רוצה שהמפקח על החינוך המוזיקלי יאמר איך אנחנו מתעתדים לפגוש את גל הפרישה, מכיוון שרוב רובם של המורים למוזיקה נמצאים ברף, אני לא רוצה להגיד העליון, אבל הבינוני ומעלה של חייהם הבוגרים, ואנחנו צריכים להכין את העתודה הבאה.
יעקב פרי: אני מאוד מקווה שמשרד החינוך גם נערך לזה.
יעקב פרי: שוב תודה רבה על הדיון.
אילן גילאון: קודם כול, תבורך, אדוני היושב-ראש, על כינוס הישיבה, וכמובן חברנו, חבר הכנסת פרי, שמוביל את הנושא הזה.
אילן גילאון: אני בכלל מאלה שמאמינים שאנשים שנוגעים, שעוסקים בצלילים ובתווים, הם תמיד אנשים יותר טובים מאנשים אחרים באופן חד-משמעי, ואין בכלל עוררין על כך.
אילן גילאון: נדמה לי שמצב הזמר העברי הוא כמצב המרחק של מדינת ישראל מקווי המתאר של עצמה.
אילן גילאון: זאת אומרת, לעשות אתנחתה כל-כך לא צינית בעולם כל-כך ציני לעומת מה שעסקנו בו אתמול באמת אולי מישהו יחשוב שזה לוקסוס מסוים, אבל זה לא כך.
אילן גילאון: נדמה לי שמה שיכול לענות היום על התקופה הכול-כך צינית והאינסטרומנטלית הזאת זה מהפכת צלילים שלמה, שיכולה לאחד אנשים בשפת לבם בכל הצורות, בכל הסגנונות, בכל הטעמים, בכל הצבעים, בכל הריחות, כי הנכס החשוב ביותר שלנו זה הרב-תרבותיות, כשאנחנו משתמשים בדבר הזה, בנכס הזה, בדיוק בצורה הפוכה ממה שהיינו צריכים להשתמש.
אילן גילאון: תחת זאת שהיינו יכולים לייצר כאן תרבות מקורית מדהימה של כל המגוון הגדול הזה, אנחנו מנגחים אלה את אלה על-פי קרדום מאוד ציני של פוליטיקה שמשתמשת בדבר הזה.
אילן גילאון: סיפרתי קודם בוועדה הקודמת שחלקנו הם חניכי השיעור לזמרה בבתי הספר.
אילן גילאון: גם אני למדתי.
אילן גילאון: פעם זה היה שם.
אילן גילאון: ונדמה לי שהיום צריך להחזיר את שיעור הזמרה בבית הספר, גם בגלל החינוך המוזיקלי שהוא כל-כך חשוב, אולי גם כדי למצוא מסלול מעבר לאומנים שיצאו מן המסגרת, שאינם עוסקים עוד באומנותם, שהם יהיו המדריכים של הדור המוזיקלי הבא.
אילן גילאון: כוועדת חינוך אני אומר לך שאני לא בטוח שצריך חקיקה לדבר הזה.
אילן גילאון: אם נצטרך חקיקה, צריך לעשות את זה.
אילן גילאון: יכול להיות שתקנה של משרד החינוך יכולה להחזיר את המוסד הזה.
אילן גילאון: אני תמיד נוהג לצטט את "שיעור מולדת" של עלי מוהר, שלמדתי אתו בבית הספר, והוא אמר "אז בבית הספר/ על הקיר תמונה/ והאיכר חורש בה/ את האדמה.
אילן גילאון: / - - - האיכר יצמיח לנו לחם/ שנהיה גדולים.
אילן גילאון: אנחנו רגילים היום שאף אחד לא עושה בשבילנו שום דבר סתם כדי שנהיה גדולים.
אילן גילאון: היה דבר כזה במדינה שלנו – הזמר, המוזיקה והצלילים.
אילן גילאון: מי שרוצה לחנך משתמש באותות, בצבעים ובצלילים.
אילן גילאון: אנחנו כנראה כל-כך זקוקים לדבר הזה בצורה משוועת, וזאת המהפכה.
אילן גילאון: שוב, אני רוצה להגיד תודה ליענקל'ה, כי הוא המורה, הנביא הרוחני והזמר הראשי שלנו.
יעקב פרי: תודה.
אילן גילאון: השב"כניק הכי זמר שהיה לנו אי-פעם.
<קריאה: הוא חצוצרן.
<קריאה: הוא חצוצרן בפועל.
אילן גילאון: אני עד כדי כך מעריץ אותו, שאני עושה לו קולות רקע, כמו הבנות של פולישוק.
יעקב מרגי: יעקב בפתיחה שלו מנע מאתנו, ובצדק, לומר כמה זה חשוב ולהשמיע קלישאות, אבל כשהכותרת אומרת "חשיבות החינוך המוזיקלי", היה מן הראוי שבדיון הזה היינו מביאים את כל מי שאמור לתת לנו את כל הערכים המוספים, את כל התועלות וכל מה שהמוזיקה עושה לתלמיד או בכלל לחברה הישראלית.
יעקב מרגי: אולי נצליח לשמוע כאן מהסביבה.
יעקב מרגי: נמצאת אתנו כאן חברת הכנסת לשעבר, שהיתה גם יושבת-ראש הוועדה, מלי פולישוק-בלוך.
<מלי פולישוק-בלוך: תודה, אדוני היושב-ראש.
<מלי פולישוק-בלוך: אם כבר הזכרת שהייתי יושבת-ראש, יהודית בוודאי זוכרת שאחת הישיבות הכי מרגשות שהיו לנו בוועדה, כך אני זוכרת, כשבאו לכאן חבורות זמר של בנות - - -
<יהודית גידלי: מטורקיה.
<מלי פולישוק-בלוך: מטורקיה, מאירופה, מהרשות הפלסטינית ומישראל.
<מלי פולישוק-בלוך: דיברו ושרו, בעיקר שרו בשפות שונות, והחיבור היה השירה.
<מלי פולישוק-בלוך: זו היתה אחת הישיבות הכי מרגשות שאני חוויתי פה, והכול בשירה.
<מלי פולישוק-בלוך: אין כמו המוזיקה לקרב לבבות, וצדק חבר הכנסת אילן גילאון שאמר: אנחנו זקוקים לזה עכשיו כמו אוויר לנשימה, לקרב לבבות, וזה מתחיל מהחינוך, מהחינוך המוזיקלי.
<מלי פולישוק-בלוך: אני רוצה לספר לכם מהמקרה הפרטי שלי.
<מלי פולישוק-בלוך: אחד הבנים שלי בוגר מגמת מוזיקה בבית ווסט.
<מלי פולישוק-בלוך: הוא התחיל בחטיבה, אחר-כך בתיכון, והיום הוא זמר אופרה.
<מלי פולישוק-בלוך: הוא שר באופרה וגם במקומות אחרים.
<מלי פולישוק-בלוך: אני מכירה את החבר'ה הצעירים, החברים שלו.
<מלי פולישוק-בלוך: בניגוד למה שנאמר, יש לנו קאדר אדיר של מוזיקאים צעירים, שהם יכולים להיכנס לנעליהן הגדולות של מורי המוזיקה הוותיקים יותר.
<מלי פולישוק-בלוך: העניין הוא שאף אחד לא נותן להם בכלל קרבה או עידוד כלשהו להיכנס למערכת ולהמשיך להיות מוזיקאים, גם כיוצרים וגם כמבצעים.
<מלי פולישוק-בלוך: וזה הדבר שצריכים לחשוב עליו היטב, מה עושים עם הבוגרים של מגמות המוזיקה, איך אנחנו משתמשים בהם כמי שמניע את המוזיקה הישראלית לדור הבא.
<מלי פולישוק-בלוך: היום אני דירקטורית באקו"ם, ואחד הדברים שהעלינו כהצעה באקו"ם אני מביאה לכאן.
<מלי פולישוק-בלוך: זה קיום תחרות יוצרים צעירים בתחום המוזיקה, באמצעות כל בתי הספר, המגמות למוזיקה ומורי המוזיקה.
<מלי פולישוק-בלוך: יש דבר דומה בנוגע למדענים צעירים, כשהשיא הוא בבית הנשיא.
<מלי פולישוק-בלוך: עושים תחרות ארצית שמתחילה מהמקומי ומגיעה לארצי.
<מלי פולישוק-בלוך: זה דבר יוצא מן הכלל.
<מלי פולישוק-בלוך: הכי מתאים שזה יהיה בתחום המוזיקה.
<מלי פולישוק-בלוך: זה גם ייתן דחיפה ומוטיבציה, גם למורים וגם לתלמידים, ישים את החינוך המוזיקאי על השולחן ויעודד אותו.
<מלי פולישוק-בלוך: אם אתם מעוניינים, אנחנו נשמח לקדם את זה ביחד עם המשרד.
יעקב מרגי: כרגע תוצג לנו מצגת של מרכז המחקר והמידע של הכנסת בסוגיה הזאת.
יעקב מרגי: לקראת הדיון הוכן מסמך.
<אסף וינינגר: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, אני אציג כאן ממצאים עיקריים מתוך מסמך שנכתב לבקשת חבר הכנסת יעקב פרי, שעוסק בנושא של מורים למוזיקה במערכת החינוך.
<אסף וינינגר: הנושא של חינוך מוזיקלי במערכת החינוך הוא נושא רחב, הוא כולל הרבה מאוד דברים, בין היתר נושא הקונסרבטוריונים שאתי תתייחס אליו בהמשך.
<אסף וינינגר: המוקד של המסמך שנכתב לבקשת חבר הכנסת פרי היה המורים למוזיקה, ובזה תתמקד גם המצגת.
<אסף וינינגר: קצת רקע על לימודי המוזיקה במערכת החינוך.
<אסף וינינגר: לימודי המוזיקה למעשה לא נכללים במקצועות הליבה המחייבים במערכת החינוך, הם לא חלק ממקצועות החובה.
<אסף וינינגר: עשינו איזה בדיקה מה קורה בעולם בהקשר הזה, ומה שמצאנו שכמעט בכל מדינות האיחוד האירופי החינוך המוזיקלי כן נכלל במסגרת לימודי החובה בבתי הספר היסודיים, בחטיבות הביניים, לא בהכרח כמקצוע נפרד, אלא כחלק מלימודי אומנות כלליים, אבל יש התייחסות ללימודי מוזיקה במסגרת לימודי החובה.
<אסף וינינגר: בנקודה הזאת אני גם אציין שגם גורמי מקצוע בישראל, בין היתר פורום דוסטרובסקי, שאתם דיברנו, גם הם טוענים שצריך לכלול את לימודי המוזיקה בתוכנית הלימודים המחייבת.
<אסף וינינגר: נתייחס למה שכן יש לנו במערכת החינוך.
<אסף וינינגר: בחינוך היסודי הקצאת שעות לימוד בלימודי מוזיקה היא אפשרית, היא לא חובה, במסגרת אשכול אומנויות.
<אסף וינינגר: אשכול אומנויות כולל בין שעה לשלוש שעות, תלוי בדרגת הכיתה, תלוי באיזה סוג של בית ספר, אם זה ממלכתי או ממלכתי דתי.
<אסף וינינגר: בחטיבות הביניים אפשרי לתת תוספת שעות לפי החלטת בית הספר למקצוע בחירה בתחום האומנויות.
<אסף וינינגר: עוד פעם, זה לא חייב להיות מוזיקה, זה יכול להיות כל אחד מתחומי האומנויות, ובחטיבות העליונות לימודי מוזיקה נלמדים במסגרת מקצוע בחירה לבגרות, שלוש או חמש יחידות לימוד.
<אסף וינינגר: כמו שאמרתי, במערכת החינוך יש את נושא הקונסרבטוריונים, ואתי, שכאן לצדי, תתייחס לזה בהמשך.
<אסף וינינגר: מה שאתם רואים בתרשים הזה זה עיבוד שערכה עבורנו הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – דוד שיושב כאן – על בתי הספר שבהם יש לפחות מורה אחד למוזיקה.
<אסף וינינגר: כמו שאתם רואים, זה יורד ככל שאנחנו עולים בשלבי החינוך - - -
יעקב מרגי: לצורך הדיון אני רוצה לראות מצגת הפוכה.
יעקב מרגי: בכמה אחוזים ביסודי אין מורים למוזיקה.
<אסף וינינגר: כשאנחנו מדברים על מורים למוזיקה, אנחנו מתכוונים למורים מן המניין, שהם עובדי המשרד או עובדים של בעלויות, וזה לא כולל חינוך חרדי.
<אסף וינינגר: כמו שאפשר לראות, במחצית מבתי הספר היסודיים יש בהם לפחות מורה אחד למוזיקה, בשליש מחטיבות הביניים ופחות מרבע בחטיבות העליונות.
<אסף וינינגר: נתונים שנמסרו בעבר על-ידי משרד החינוך כאן בוועדה, בשנת 2011, הם היו קצת שונים מהנתונים שרואים כאן, לפחות בנוגע לבתי הספר היסודיים.
<אסף וינינגר: הם הציגו אז נתונים שלפיהם 95% מהתלמידים בכיתות א' ו-ב' לומדים מוזיקה בהיקף של שעה אחת לפחות.
<אסף וינינגר: אנחנו לא יודעים מה הסיבה לפער הזה.
<אסף וינינגר: יכול להיות שהנתונים של המשרד כללו גם שיעורים או שעות שהן לא שעות של המשרד ולא מועברות על-ידי מורים של המשרד, אבל אולי משרד החינוך אחר-כך יוכל להתייחס לזה ולהסביר מה מקור הפער הזה.
<אסף וינינגר: עוד כמה דברים לגבי המורים למוזיקה, המורים מן המניין.
<אסף וינינגר: יש במערכת החינוך כ-2,300 מורים מן המניין, 70% מהם מלמדים בחינוך היסודי ו-30% בחינוך העל-יסוד.
<אסף וינינגר: 90% מהמורים הם אקדמיים, 36% מהם בעלי תואר שני ומעלה, ו-46% אחוזים מהמורים, כמעט מחצית, הם בגילאי 50 ומעלה, וזה גם מה שהתייחס אליו חבר הכנסת פרי, לגבי הצפי העתידי לפרישה.
<אסף וינינגר: 22% מהמורים בחינוך היסודי ו-57% מהמורים בחינוך העל-יסודי מלמדים בהיקף משרה שלא עולה על עשר שעות שבועיות.
<אסף וינינגר: סך שעות ההוראה השבועיות של מורים בחינוך היסודי הוא 27,500 שעות.
<אסף וינינגר: בהינתן מספר הכיתות שיש לנו במערכת החינוך שהוא פחות או יותר דומה לזה, מדובר בממוצע על שעה שבועית אחת שניתנת לכל כיתה.
<אסף וינינגר: בטבלה הזאת אפשר לראות את המקומות שבהם אפשר לקבל הכשרה מוזיקלית אקדמית במדינת ישראל.
<אסף וינינגר: בטבלה הזאת מוצגים מקבלי תואר ראשון בתחום המוזיקה משנת תשע"ו, השנה הקודמת.
<אסף וינינגר: מה שאפשר לראות שאנחנו מדברים פחות או יותר על 230 בוגרים, מהם 70 בוגרים בתחום החינוך המוזיקלי, זאת אומרת, שליש מכלל הבוגרים.
<אסף וינינגר: יש מעבר לזה עוד מסלולים שאפשר לקבל בהם הכשרה להוראה בתחום החינוך המוזיקלי, כמו תעודות הוראה באוניברסיטאות, מסלולי הסבה במכללות.
<אסף וינינגר: אנחנו מדברים על עוד כמה עשרות שמסיימים הכשרות כאלה מדי שנה.
<אסף וינינגר: מעבר למוסדות שמופיעים כאן, אני רק אציין שהחל משנת הלימודים הנוכחית גם המכללה לחינוך גבעת וושינגטון קיבלה הסמכה להעניק תעודת בוגר במוזיקה, ואנחנו יודעים מנתונים שקיבלנו מהלמ"ס שבשנת הלימודים הנוכחית לומדים שם 65 סטודנטים, זאת אומרת, יש עוד מעבר למה שאנחנו רואים כאן.
<אסף וינינגר: נאמר לנו על-ידי הגורמים שנוגעים בדבר שאחת הסוגיות בנושא לתחום החינוך המוזיקלי בישראל זו הסוגיה של מחסור בעיקר במורים למוזיקה, בעיקר משום שבשנים הקרובות צפויים היקפי פרישה גדולים מאוד.
<אסף וינינגר: כמו שראינו קרוב ל-50% מהמורים הם בני 50 ומעלה.
<אסף וינינגר: לפי הגורמים המקצועיים – בצלאל העביר לנו את המידע הזה – יש מחסור במורים למוזיקה גם בחינוך היסודי וגם בפריפריה.
<אסף וינינגר: עוד מידע שנמסר לנו מצביע על זה שיש מחסור גם במורים איכותיים בתחום האינסטרומנטלי, נגינה.
<אסף וינינגר: משרד החינוך, לפי מה שנמסר לנו, נערך להשלמת המחסור באמצעות פתיחה של תוכניות הסבה להוראת המוזיקה.
<אסף וינינגר: ראינו שבמכללת לוינסקי מתכוונים לפתוח תוכנית כזאת, ואני מניח שמשרד החינוך יתייחס גם לזה בהמשך.
<אסף וינינגר: אני אתן לאתי להתייחס לנושא של הקונסרבטוריונים בחינוך המוזיקלי.
<אסף וינינגר: תודה.
<אתי וייסבלאי: אסף דיבר על החינוך המוזיקלי בבתי הספר, אבל חלק ניכר מן החינוך המוזיקלי ניתן מחוץ למערכת החינוך הפורמלית במסגרות שונות ומגוונות.
<אתי וייסבלאי: אני אתמקד בנושא של הקונסרבטוריונים, על-פי מסמך שנכתב עבור חבר הכנסת פרי בשנה שעברה, שנת 2016.
<אתי וייסבלאי: הקונסרבטוריונים משתפים פעולה עם בתי הספר בכמה דרכים: הנושא של "מודל מוזיקלי יישובי", שפועל בבתי ספר יסודיים וחטיבות הביניים ב-22 רשויות מקומיות; שיעורי נגינה לתלמידים במגמות מוזיקה בחינוך העל-יסודי; הגשת תלמידים לבגרות במוזיקה-רסיטל, ברמת שלוש או חמש יחידות.
<אתי וייסבלאי: על-פי נתוני המשרד בשנת הלימודים הקודמת, תשע"ו, היו 39 קונסרבטוריונים מוכרים, מתוקצבים ומפוקחים על-ידי משרד החינוך, מתוך 184 קונסרבטוריונים פעילים.
<אתי וייסבלאי: בקונסרבטוריונים האלה למדו כ-15,000 תלמידים ולימדו כמעט 1,800 מורים למוזיקה.
<אתי וייסבלאי: דובר פה על מורים, אז המורים בקונסרבטוריונים לא מועסקים על-ידי משרד החינוך או בעלויות, אלא על-ידי הקונסרבטוריונים עצמם, והמשרד לא עוסק בתנאי ההעסקה שלהם ובאופן ההעסקה שלהם.
<אתי וייסבלאי: גם שכר הלימוד בקונסרבטוריונים לא מפוקח על-ידי משרד החינוך, ועל-פי נתונים שנאספו מן הקונסרבטוריונים בשנה הקודמת, ראינו ששכר הלימוד בקונסרבטוריונים הוא בין 300 שקלים לחודש ל-1,100 שקלים בחודש, כלומר, יש טווח רחב מאוד.
<קריאה: לא ברור אם ה-15,000 זה של ה-184 מוסדות או רק של ה-39 מוסדות.
<אתי וייסבלאי: המידע שאני עוסקת בו כאן הוא רק על הקונסרבטוריונים המוכרים והמתוקצבים.
<אתי וייסבלאי: לגבי קונסרבטוריונים אחרים, מכיוון שהם לא מפוקחים, אין עליהם מידע.
<אתי וייסבלאי: שכר הלימוד הוא בין 300 שקלים בחודש ל-1,100 שקלים בחודש לשיעור נגינה יחידני של 45 דקות עד שעה, לפעמים ההורים גם צריכים להוסיף לזה תשלום עבור שכירת כלי נגינה או רכישת כלי נגינה.
<אתי וייסבלאי: משרד החינוך וגורמים נוספים מממנים מלגות, אבל אין מדיניות אחידה או קריטריונים ברורים בנושא הזה, וכל קונסרבטוריון פועל באופן אחר.
<אתי וייסבלאי: כמו שאנחנו רואים, בשנת 2015 ההורים מימנו כמעט מחצית מהתקציב הכולל של הקונסרבטוריונים, משרד החינוך מימן פחות מ-10%.
<אתי וייסבלאי: הקונסרבטוריונים המוכרים והמפוקחים ממומנים על-ידי משרד החינוך באמצעות - - -
יעקב מרגי: תחזרי לשקף הקודם.
יעקב מרגי: קודם תהית לגבי הפערים, בין 300 שקלים ל-1,100 שקלים.
יעקב מרגי: הפער הזה מושלם, אין יש מאין.
יעקב מרגי: זה יכול להיות מושלם או מההורים או מרשות מקומית.
יעקב מרגי: לו יצויר שהיתה מוצגת לנו כאן טבלה של תמיכת רשויות מקומיות בקונסרבטוריונים, היינו רואים גם שם את אותם פערים.
<אתי וייסבלאי: באמת בדקנו את הנושא הזה במסמך וראינו קשר ישיר בין היקף התמיכה של הרשות המקומית, לא של משרד החינוך, לבין שכר הלימוד.
יעקב מרגי: הפער הזה מושלם או מהרשות או מההורים.
יעקב מרגי: הם הדומיננטיים.
<אתי וייסבלאי: המסמך מופיע באתר הכנסת אם מישהו מעוניין להעמיק בו יותר.
<אתי וייסבלאי: כמו שאמרתי, הכרה של משרד החינוך בקונסרבטוריונים המוכרים מבוצעת באמצעות מבחני תמיכה שמפרסם המשרד.
<אתי וייסבלאי: בסך-הכול התקציב של משרד החינוך בשנה שבדקנו, 2015 – הוא העביר לקונסרבטוריונים בערך 11.5 מיליוני שקלים, כשהתקציב הזה, כמו שאנחנו רואים, הוא נשאר די קבוע בעשור הקודם.
<אתי וייסבלאי: כמו שנאמר פה, על-ידי חבר הכנסת פרי, בשנים הבאות התקציב עלה לכמעט 18 מיליוני שקלים.
<אתי וייסבלאי: במקביל, פרסם משרד החינוך מבחני תמיכה חדשים שיאפשרו הכרה בקונסרבטוריונים נוספים.
יעקב מרגי: מנכ"ל אקו"ם.
<אריק בן דוד: תודה רבה על קיום הדיון החשוב הזה.
<אריק בן דוד: אני נזכר בילדות שלי.
<אריק בן דוד: כשאני הייתי בבית הספר היה רק בית ספר יסודי, לא היתה חלוקה לחטיבות, ובכל בוקר פתחנו את יום הלימודים במסדר בוקר.
<אריק בן דוד: כל הכיתות עמדו זו לצד זו בטורים ארוכים, והמורה שרה לחצה באקורדיון את "שירה הנוער, שיר עתידנו:
<אריק בן דוד: / שיר התחדשות, בניין ועלייה.
<אריק בן דוד: / - - -" או את "בוקע עולה לו שיר הנוער,/ נפשנו רושפת ולבנו חם/ מטללי שחרים נוצץ ראשינו/ - - -", ואחר-כך גם היינו פוגשים את אלה שכתבו את השירים.
<אריק בן דוד: אני זוכר עד היום כמה היה לי מרגש לפגוש את אמיתי נאמן, שאני יודע שהוא זה שכתב, חיבר והלחין את "שירה הנוער".
<אריק בן דוד: עד היום השפה שלי מאוד עשירה בזכות זה שלימדו אותנו שירים.
<אריק בן דוד: המילה "רושפת" – אני שואל את הנכד שלי היום מה זה רושף, מה זה רשף, מה זה רושפת, הוא לא יידע בחיים.
<אריק בן דוד: אם שירנו יהדהד כל חי סביבנו, הד הרים יישא קולו – בשבילו זה סינית.
<אריק בן דוד: אלה מילים עבריות, והאיכות והתכונות היפות האלה שיש ביצירות המקור - - -
יעקב מרגי: היום יש לנו, דודי בו.
<יהודית גידלי: טודו בום.
<אריק בן דוד: יש לנו טודו בום, שזה - - -
יעקב מרגי: התכוונתי ללהיט - - -
<אריק בן דוד: הוא נקרא "טודו בום", שבפורטוגזית זה הכול בסדר, הכול טוב.
<אריק בן דוד: זה בסדר.
<אריק בן דוד: לומדים מילים בפורטוגזית, זה גם לא רע.
<אריק בן דוד: כל פורטוגזי שאתה נפגש אתו, השאלה הראשונה זה "טודו בום".
<יהודית גידלי: מה זה בפורטוגזית?
<אריק בן דוד: הכול בסדר, או הכול טוב.
<אריק בן דוד: זו גם שאלה וגם תשובה.
<אריק בן דוד: אני חוזר לשפה העברית ולמפגשים המרגשים שאפשר לקיים עם יוצרים שעדיין חיים בקרבנו.
<אריק בן דוד: אני יודע שהמשרד מתחיל ועושה דברים בכיוון הזה, ואני רוצה לברך.
<אריק בן דוד: לא הכרתי קודם את העושים במלאכה, אבל נתקלתי בשנתיים האחרונות.
<אריק בן דוד: בצלאל קופרווסר מוליך ועושה עבודה יפה מאוד בכיוון הזה.
<אריק בן דוד: אני מאוד מקווה שהם ימשיכו להפגיש את התלמידים עם יוצרי התרבות שלנו.
<אריק בן דוד: תודה.
יעקב מרגי: סביב השולחן מישהו רוצה להתייחס?
<דוד מעגן: בהקשר לנתונים שהוצגו כאן, דיברו כאן על בעיית מחסור.
<דוד מעגן: אני חייב לציין שמבדיקה שעשינו מבחינת הבוגרים במוזיקה, השיעור שנכנסים להוראה הוא פחות מחצי.
<דוד מעגן: ואני מדבר על כל המקורות: בוגרי המכללות לחינוך, בוגרי אוניברסיטאות וכן הלאה.
<דוד מעגן: מה שאומר שמבחינת הפוטנציאל, אם מישהו מדבר על מחסור, ואני לא יודע לדבר על מחסור, הפוטנציאל קיים.
<דוד מעגן: שיעורי הכניסה הם כל-כך נמוכים, בחלק מהשנים זה מגיע אפילו ל-30%.
<דוד מעגן: זאת אומרת, יש הרבה מאוד בוגרים בתחומים האלה שבכלל לא מגיעים למערכת החינוך.
<דוד מעגן: תודה.
<בצלאל קופרווסר: בוקר טוב.
<בצלאל קופרווסר: אני מודה לך, יושב-ראש הוועדה, ולחבר הכנסת פרי על קידום התחום הזה מבחינה פרלמנטרית.
<בצלאל קופרווסר: אני מצטרף למטרה הגדולה, כי למוזיקה יש כוחות מאחדים.
<בצלאל קופרווסר: אני חושב שעצם קיום הכינוס הזה מסמל על איזה איחוד שהוא מעל לחילוקי הדעות שאנחנו רגילים לשמוע במשכן הזה.
<בצלאל קופרווסר: ישבתי פה לפני שנה ושלושה חודשים, עת חבר הכנסת פרי ניסה להעלות את חוק הקונסרבטוריונים והבטחנו במשרד החינוך שנקדם כמה רפורמות משמעותיות מאוד.
<בצלאל קופרווסר: ואני שמח לבשר על קידומן ועל סיום התהליכים, גם ברמת ההבשלה וגם בהוצאתם לפועל.
<בצלאל קופרווסר: לא השארנו את זה רק בחזקת מלל אלא זה טופל עד הסוף.
<בצלאל קופרווסר: כדי לסבר את האוזן נאמר שכפי שדווח פה לפני שנה, עד לפני שנה, במשך 40 שנה, היו בסך-הכול 39 קונסרבטוריונים בפיקוח.
<בצלאל קופרווסר: הבטחנו שנייצר מבחני תמיכה חדשים שבעזרתם הקול קורא יקרא לקונסרבטוריונים ולרשויות חדשות.
<בצלאל קופרווסר: אני שמח לבשר שהשנה אחרי מבחני התמיכה יש 68 קונסרבטוריונים בפיקוח.
<בצלאל קופרווסר: יש עוד ארבעה בהמתנה.
יעקב פרי: כשאתה שואל יהודי, הוא אומר למה רק 68, למה לא 100?
<בצלאל קופרווסר: במשרד החינוך אנחנו עושים דרך.
<בצלאל קופרווסר: זה בהחלט פריצת דרך אחרי 40 שנה.
<בצלאל קופרווסר: צריך להגיד פה שגם הנושא של הפריפריה עלה לפני שנה, אז אני רוצה להגיד שנכנסנו 29 קונסרבטוריונים חדשים.
<בצלאל קופרווסר: מתוך סך-כול הקונסרבטוריונים יש 24 שהם בפריפריה בין אשכול סוציו-אקונומי 2 ל-5.
<בצלאל קופרווסר: מה שעשו מבחני התמיכה החדשים, הם הסתכלו על השונות ועל הרב-תרבותיות במדינת ישראל, ואפשרו לרשויות מוחלשות לקבל תקצוב.
יעקב מרגי: זה הולך עם הגדלת תקציב התמיכה?
<בצלאל קופרווסר: בעניין הזה פתחנו את הקול קורא באחריות רק אחרי שקיבלנו אישור ממשרד החינוך להכפלת התקנה, ונמצאת פה תמי והיא תספר לכם שהתקנה - - -
<תמי ויצמן: אם הבסיס ב-2016 היה 10.055 מיליוני שקלים, השנה הוא 17.890 מיליוני שקלים, וזה משמעותי.
<תמי ויצמן: נכנסו 8 מיליון.
<תמי ויצמן: עוד דבר, בדרך כלל אנחנו גם נותנים עודפים בסוף השנה, ובשנה שעברה התקציב הסופי היה 12.891 מיליוני שקלים, השנה הוא אמור להיות 22 מיליון.
יעקב מרגי: שמנו לב במצגת שבדרך כלל השינויים יותר גדולים - - -
<תמי ויצמן: נכון, כי מאוד חשוב לנו הנושא, וכשיש לנו עודפים אנחנו נותנים אותם.
<תמי ויצמן: כשאני אומרת לך עכשיו "22 מיליון", לא בטוח שזה הסוף.
<בצלאל קופרווסר: כמו שהיא אמרה, הכפלנו את התקנה התקציבית, שזה גם חשוב.
<בצלאל קופרווסר: הבנו שאנחנו צריכים לדאוג לא רק לתורה אלא גם לקמח.
<בצלאל קופרווסר: עשינו גם פריצת דרך במגזר הערבי.
<בצלאל קופרווסר: היה קונסרבטוריון אחד, יש היום שלושה קונסרבטוריונים בפיקוח ועוד שניים.
<בצלאל קופרווסר: זה ערך חשוב לנו מאוד, הקידום הרב-תרבותי.
<בצלאל קופרווסר: רשויות שיש בהן אוכלוסייה מעורבת, כמו עכו, או כמו חיפה, אישרנו להם תקציב מוגדל כדי לייצר את הרב-תרבותיות ביישובים האלה, מקדם של 40%, כדי שהם יוכלו לעשות פעולות רב-תרבותיות.
<בצלאל קופרווסר: לא הסתפקנו רק בתקצוב - - -
יעקב מרגי: זה בלא פורמלי.
יעקב מרגי: מה בפורמלי?
<בצלאל קופרווסר: עשינו הרבה מאוד פריצות דרך גם בתחום הפורמלי.
<בצלאל קופרווסר: צריך לומר שהוספנו למגמות המוזיקה בעל-יסודי תקציב של 6% לסך השעות שמביא כל תלמיד.
<בצלאל קופרווסר: גם פה הרגשנו שמגמות המוזיקה שמגישות לבגרות מתוקצבות בחסר וגם הקופה של הרשויות המקומיות, וזה מגיע על חשבון הכסף הפרטי של ההורים.
<בצלאל קופרווסר: הזרמנו יותר כסף ציבורי למערכת כדי - - -
יעקב מרגי: - - - המגמות של הניגשים?
<בצלאל קופרווסר: יש במדינת ישראל כ-140 מגמות מוזיקה בעל-יסודי, כ-4,000 תלמידים שלומדים מוזיקה ברמה של חמש יחידות.
<בצלאל קופרווסר: יש בכל שנה 900 תלמידים שניגשים לבגרות ברמה של חמש יחידות רסיטל - - -
יעקב מרגי: האם יש עלייה, יציבות או נסיגה?
<בצלאל קופרווסר: מגמות המוזיקה הן כל הזמן במגמת עלייה.
<בצלאל קופרווסר: המגמות של הרסיטלים של הבגרות הן במגמת עלייה כללית, אבל זה פחות או יותר המספר, שזה מספר יפה, 900 תלמידים בשנה שניגשים למבחן בגרות ברמה של חמש יחידות, ברמה אינסטרומנטלית.
יעקב מרגי: תתייחס גם למצוקת המחסור במורים.
<בצלאל קופרווסר: אני רק אומר שחוץ מזה, השנה, אתמול זו היתה הפעם הראשונה שמדינת ישראל השקיעה בבגרות מקוונת למקצוע הזה.
<בצלאל קופרווסר: זו בגרות מאוד-מאוד יקרה, בגלל שמוזיקה זה מקצוע שהוא עתיר מידע וידע אתה לא יכול להיבחן רק בעט ונייר.
<בצלאל קופרווסר: זה מורכב, אתה צריך לשמוע, אתה צריך להקשיב, אתה צריך להגיב.
<בצלאל קופרווסר: זה פיתוח מאוד-מאוד יקר, גם הבחינה עצמה.
<בצלאל קופרווסר: אנחנו יודעים שבחינת בגרות זה קצה של תהליך מאוד משמעותי של כל השלבים שמכינים, לכן הבגרות החיצונית הזאת היא משמעותית.
<בצלאל קופרווסר: עשינו פריצת דרך גם בבתי הספר המנגנים.
<בצלאל קופרווסר: השנה הוספו עוד 150 בתי ספר מנגנים בכל הארץ, שזה גם משמעותי.
<בצלאל קופרווסר: זה במהלך של שנה ושלושה חודשים בסך-הכול של עבודה מאומצת, מאז היותנו בוועדה.
<בצלאל קופרווסר: לגבי המחסור במורים אני אומר כך: מדינת ישראל קיבלה מתנות בדמות עולים חדשים בשנות ה-70 ובשנות ה-90, והיה היצע מאוד-מאוד גדול של מורים למוזיקה.
<בצלאל קופרווסר: מסלול ההכשרה למורים למוזיקה הוא מאוד-מאוד יקר, ומכיוון שהיה היצע גדול מאוד של מורים גם נסגרו מוסדות להכשרת מורים, כמו באורנים, ואם אני לא טועה גם במכללת קיי ובעוד כמה מקומות.
יעקב מרגי: יש עוד מסלולי הכשרה יקרים במוסדות להשכלה גבוהה שמתקיימים.
יעקב מרגי: לעומת זאת ראינו מסלולים שהם לא יקרים והם כמעט נכחדים, כמו מדעי הרוח.
יעקב מרגי: השאלה איזה תמריץ כמדינה, כמשרד, אנחנו יכולים לתת למורה, כשאנחנו יודעים שהאופק שלו בסוף זה שמונה שעות שבועיות, כשהוא ייסע בין ארבעה בתי ספר, ויכלה את זמנו בדרכים?
יעקב מרגי: אני איש מספרים, סטטיסטיקות וניהול, אין לי ידע אחר.
יעקב מרגי: כדי שאני אגרום למורה העתידי לרצות להיות מורה למוזיקה, וזה תחום שהוא אוהב, האם אתה מזיז את הנטיות, את האהבות שלך לצד, כדי ללכת לאפיקים יותר כלכליים ויותר רווחיים?
יעקב מרגי: אני חושב שהמשרד צריך להוביל בקטע הזה כיוון מסוים, שיהיה אופק לאנשים.
יעקב מרגי: לא תרצה לקבל אותו בהסבה בקריירה שלישית מהייטק או משהו אחר.
יעקב מרגי: אל תבנה על הברכה שהיתה לנו בשנות ה-90 עם גלי העלייה.
יעקב מרגי: היום האוכלוסייה הזאת מתבגרת, אנחנו מרגישים את זה בהרבה תחומים: תחום התעשייה, התחום הטכנולוגי – בהרבה תחומים.
יעקב מרגי: לאור המצב, האם אתם חושבים על רעיון איך אנחנו מושכים לתוך זה?
<בצלאל קופרווסר: קודם כול, אני מודה, יש בעיות, ואנחנו לא נשארים אדישים לבעיות האלה, ובמשרד, כפי שאתם רואים, אנחנו מנסים להגיע לדברים האלה באופן מוסדר, גם לעניין הכשרת מורים.
<בצלאל קופרווסר: אייל רם הוא סמנכ"ל להכשרת מורים.
<בצלאל קופרווסר: עכשיו נכנסנו לתוכנית מיפוי גדולה מאוד בתחום הכשרת המורים, אנחנו מכינים מיפוי, כשאנחנו רוצים לקבל מכל אוניברסיטה ומכל מוסד להכשרת מורים את פוטנציאל הגדילה שלו וגם סעיף ליד זה מה המדינה צריכה לעשות כדי שמספר הסטודנטים הזה יגדל.
<בצלאל קופרווסר: אנחנו אמורים להשלים את המיפוי הזה עד סוף חודש יולי, כדי להגיש למשרד תוכנית מסודרת בעניין הכשרת המורים.
<בצלאל קופרווסר: צריך לומר שאנחנו עובדים פה גם בתנועת מלקחיים, אנחנו גם מנסים בעזרת המיפוי להבין איפה החסמים ולטפל בהם, ומצד שני, גם לטפל במודל ההעסקה של המורים האלה בבתי הספר, כדי שהוא יהיה יותר אטרקטיבי והוא יקרא ליותר מורים להגיע לתחום הזה.
<בצלאל קופרווסר: אני רק רוצה לענות ליוריק ולהגיד לו - - -
יעקב מרגי: הפרוטוקול יקבל את זה.
<בצלאל קופרווסר: הוא שאל על עניין של פתיחת היום בשיר.
<בצלאל קופרווסר: השקנו לפני שנה תוכנית שנקראת "שיר של יום".
<בצלאל קופרווסר: בתי הספר יפתחו את היום בשיר, כי אנחנו מבינים שלשיר הזה יש השפעה רבה מאוד גם על העניין של המורשת, ארגון הזיכרון, אוצר מילים, משלב לשוני גבוה, היסטוריה, כשהשיר מקפל בתוכו איזה פסקול של אומה, של מורשת.
<בצלאל קופרווסר: פיתחנו לזה מודל שנקרא "שיר של יום", ובשנה הבאה יפתחו 800 בתי ספר את הבוקר שלהם בשיר, כשעשינו לזה את כל דגמי ההוראה שעושים את העבודה גם במוזיקה, גם בתרבות יהודית ישראלית, גם בשפ"י וגם כמובן בעניין של שפה.
<בצלאל קופרווסר: כשניקרא לפה פעם נוספת נשמח ונתכבד לתת דיווח גם בעניין הזה.
יעקב מרגי: עוד שאלה שהתעוררה.
יעקב מרגי: בעבר היה, יכול להיות שזה עוד קיים, היו בתי ספר יסודיים שהגדירו את עצמם כבתי ספר מוזיקליים.
יעקב מרגי: במה הם חויבו?
יעקב מרגי: מה הם נתנו?
יעקב מרגי: במה הם שונים מאחרים?
<ענת דור: אני יכולה לענות על זה?
<ענת דור: אני מדריכה ארצית בחינוך המוזיקלי.
<ענת דור: אני עדיין עובדת בבית הספר כמורה למוזיקה וכרכזת בית ספר מוזיקלי, בית ספר יסודי שקיבל את הייחודיות של המוזיקה, ועדיין, 26 שנה, הוא פועל כבית ספר מוזיקלי.
יעקב מרגי: מה הייחודיות?