GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עטא אבו מדין: אגב, בנתונים שמשרד החינוך פרסם היום, חמישים אחוזים מאוכלוסיית הבדואים היא אוכלוסייה שהולכת ללמוד כל יום.
<עטא אבו מדין: אני אגע בכמה דברים שקרובים לליבנו.
יעקב מרגי: אבל תעשה את זה זריז כי יש לך דקה.
<עטא אבו מדין: אנחנו נציין שיש שינוי בתקציבים, זה מורגש ברשויות ואי אפשר להתעלם מזה שיש הרבה תקציבים שמגיעים לרשויות ואת זה צריך לציין לשבח.
<עטא אבו מדין: אני מדבר על החינוך המיוחד.
<עטא אבו מדין: בחינוך המיוחד יש עלייה בילודה שצריכה חינוך מיוחד ומבנים מיוחדים.
<עטא אבו מדין: בנושא הזה המשרד מתקשה ולא נותן פתרונות.
<עטא אבו מדין: ילדים מפגרים, ילדים בעלי צרכים מיוחדים במגזר הבדואי אינם מקבלים את המענה ההולם.
<עטא אבו מדין: גם ילדים עם אוטיזם, יש אתם בעיה גדולה.
<עטא אבו מדין: המספרים בעלייה.
<עטא אבו מדין: אני חושב שהחינוך המיוחד, צריך להקדיש לו הרבה עבודה.
<עטא אבו מדין: יש הרבה סבל במשפחות.
<עטא אבו מדין: בנושא ההסעות, הבוקר חזיתי במחזה כאשר הרבה אוטובוסים מגיעים באיחור.
<עטא אבו מדין: את כל הפריפריה מביאים אלינו מהמועצות האזוריות האחרות ואנחנו ממש סובלים.
<עטא אבו מדין: כל המערכת הזו של הפריפריה מגיעה אלינו ונכנסים לתוך המערכת שלנו אבל לצערי הרב השירות הוא מאוד לקוי.
<עטא אבו מדין: אני חושב שביטחון הילדים הוא מעל לכל.
<עטא אבו מדין: לגבי גני הילדים.
<עטא אבו מדין: אנחנו אמנם קיבלנו הרשאות תקציביות ויש לנו פרוגרמות.
<עטא אבו מדין: עבודות הקרקע, נושא מאוד סבוך.
<עטא אבו מדין: אגב, אני אציין שביום הזה דווקא הבדואים לא ידברו על הנושא העיקרי שהוא הקרקע.
<עטא אבו מדין: יש בעיה של קרקע, סכסוך קרקעות, בין המדינה לבין הבדואים והנושא הזה סבוך.
<עטא אבו מדין: יש לנו בתי ספר עם פרוגרמות מוכנות ומינהל מקרקעי ישראל עושה מעצמו מדינה בתוך מדינה ולא מגיע לפשרות עם האנשים כך שהרבה פרויקטים תקועים.
<עטא אבו מדין: אני מקווה שהיום הזה יניב תוצאות לטובת אוכלוסיית הבדואים.
יעקב מרגי: אין ישיבה שחוזרת ריקה.
יוסף ג'בארין: קצת רקע היסטורי.
יוסף ג'בארין: אנחנו מלווים את הנושא הזה מאז הבחירות, מאז התחלנו לעבוד בוועדה, וצר לי לומר שיש מעט התקדמות בנושא.
יוסף ג'בארין: זו הסיבה שהיושב ראש התעקש שבדיון על הנושא הזה יהיה נוכח גם מנכ"ל משרד החינוך, כדי שנוכל באמת לדבר על פתרונות.
יוסף ג'בארין: תרשה לי כבוד המנכ"ל להתייחס כמי שמלווה את הנושא הזה.
יוסף ג'בארין: כשאני גם שומע וגם קורא את הדברים, נראה לי שמה שבהחלט אפשר לעשות כפתרון אפקטיבי, זאת ההצעה של העמיתים המקצועיים בעמותת סיכוי.
יוסף ג'בארין: הם מראים לנו כ-25 ישובים לא מוכרים שאין בהם גני ילדים.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על 5,000 ילדים באותם ישובים.
יוסף ג'בארין: אני אומר את זה כי אני מסכים עם הדברים שנאמרו.
יוסף ג'בארין: הפתרון הזה של ההסעות האינטנסיביות הוא לא ייתן פתרון.
יוסף ג'בארין: אנחנו ביקרנו בשטח עם הוועדה ואנחנו יודעים שביום גשום כמעט שליש מהתלמידים לא מגיעים.
יוסף ג'בארין: זה פשוט אבסורד.
יוסף ג'בארין: לכן אני חושב שמשפטית אפשר לתקן את תכנית המתאר המחוזית, להוסיף את הכיתות בישובים הללו וכך גם לאפשר פתרון מיידי כל עוד כמובן כל מערך ההסעות עדיין לקוי ועדיין בעייתי.
יוסף ג'בארין: הערה נוספת.
יוסף ג'בארין: הסתכלתי על הנתונים לגבי התקצוב הדיפרנציאלי.
יוסף ג'בארין: אני עדיין חושב שלבתי הספר בנגב מגיע יותר.
יוסף ג'בארין: להערכתי הם מקבלים כ-25 אחוזים מהתקצוב הדיפרנציאלי בתוך החברה הערבית, שזה קצת יותר ממאה מיליון.
<שמואל אבואב: אתה מדבר על התיכון?
יוסף ג'בארין: בתיכון לא הגענו לתקצוב הדיפרנציאלי.
יוסף ג'בארין: ראיתי כ-112 מיליון שקלים שמושקעים.
<שמואל אבואב: התקצוב הדיפרנציאלי.
יוסף ג'בארין: אני חושב שגם בתוך החלוקה הפנימי בתוך החברה הערבית צריך להשקיע יותר שעות של תקצוב דיפרנציאלי בישובים בנגב, שם הצרכים מוגברים יותר והמצב הסוציו אקונומי הוא יותר קשה.
יוסף ג'בארין: כמובן, אני חושב שזה צריך להגיע לא על חשבון בתי ספר ערביים אחרים אבל גם בחלוקה הפנימית לעומת הצפון והמרכז, צריך להקצות יותר שעות של תקצוב דיפרנציאלי בנגב.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף עטאונה.
יוסף עטאונה: תודה רבה אדוני היושב ראש.
יוסף עטאונה: לא במקרה את נאום הבכורה שלי אתמול פתחתי דווקא בנושא החינוך ולא במקרה ישיבת הוועדה הראשוני שאני משתתף בה היא ועדת החינוך.
יוסף עטאונה: אני בא מתחום החינוך ועשייה של הרבה שנים בתחום החינוך במועצה מקומית חורה, כמנהל אגף החינוך.
יוסף עטאונה: אני מאמין שחינוך הוא הדבר החשוב ביותר לכל חברה ובמיוחד לחברה שלנו שנמצאת בפני אתגרים רבים, כלכליים, חברתיים, פוליטיים.
יוסף עטאונה: כדי להתמודד, צריך לפתח מערכת חינוך.
יוסף עטאונה: אני גם מאמין שהשקעה בחינוך היא ההשקעה המשתלמת ביותר, גם למדינה וגם לחברה עצמה.
יוסף עטאונה: אני לא רוצה להאריך.
יוסף עטאונה: אני חושב שהנתונים ידועים במחוז הדרום וגם הפערים ידועים.
יוסף עטאונה: אני חושב שגם המנכ"ל שפגשתי אותו בחודשיים האחרונים בשתי ישיבות מודע לכך ויש מיפוי של המצב.
יוסף עטאונה: השאלה הנשאלת היא מה אנחנו עושים בנקודה הזו.
יוסף עטאונה: אני חושב שתכנית החומש שקיימת היום, אי אפשר להתייחס אליה, כבוד המנכ"ל, כאל פלטפורמה לכל הישובים.
יוסף עטאונה: לפי דעתי תכנית החומש צריכה להיות מותאמת לכל ישוב וישוב.
יוסף עטאונה: יש פערים ויש בעיות שונות לכל ישוב וישוב.
יוסף עטאונה: חורה שונה מלקיע, הכפרים הבלתי מוכרים שונים משגב שלום ולכן המשאב הזה שנקרא תכנית חומש עם המיפוי, אפשר לעשות תכנית לחמש שנים.
יוסף עטאונה: אני כאן כדי להתגייס ולעשות לילות כימים למען פיתוח וקידום כי אני מאמין שרק דרך פיתוח מערכת חינוך, רק דרך השקעה נכונה ורק בשילוב ידיים של כל הגורמים הקיימים במערכת אפשר להגיע להישגים וזה אפשרי.
יעקב מרגי: אני אתן בחמש הדקות האחרונות את זכות הדיבור למנכ"ל כדי שיוכל להתייחס טלגרפית לדברים שנאמרו.
יעקב מרגי: אני מקווה שיש לו גם אופק ותקווה.
יעקב מרגי: אני מעודד לעומת דיונים קודמים.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך בנימה אישית, וזאת מילת הסיכום שלי, שאני מעודד מתכנית החומש.
יעקב מרגי: אם היא תתיישם, זו תכנית שיכולה לתת סיכוי ותקווה.
יעקב מרגי: כמובן בד בבד סוגיית הבינוי, צריך למצוא דרך לעקוף את המגבלה הזו ולראות איך מפזרים עוד יותר, כמה שאפשר, את הכיתות כדי להביא את זה למצב שלא נשמע על ילד אחד אפילו שלא מגיע לכיתת גן.
<שמואל אבואב: מה המורכבות הגדולה שלנו.
<שמואל אבואב: איך להביא שירותי חינוך למקום שהוא לא מוכר על ידי המדינה.
<שמואל אבואב: זו המורכבות של המשימה.
<שמואל אבואב: מה עשינו.
<שמואל אבואב: הלכנו לכל המקומות.
<שמואל אבואב: אני רוצה להקריא את המקומות שאני מעריך – אני לא רוצה להתחייב בוודאות של מאה אחוזים – שבמקומות האלה אנחנו הולכים להציב גני ילדים.
<שמואל אבואב: היינו באל בעת, היינו בכוחלה, היינו בפורה, בוואדי אל נם, בעבדה, באבו תלול, באום בתים, באל סייד, באבו כווידר, במולדה, בביר חאג', באבו קרינאת, תל ערבה ותראבין.
<שמואל אבואב: הלכנו למקומות האלה.
<עופר דגן: כל המקומות שכבר יש בהם גני ילדים.
<שמואל אבואב: אני מודיע לך שאין שם גני ילדים.
<עופר דגן: בכל המקומות האלה יש גני ילדים.
<שמואל אבואב: אתה אומר נתונים לא נכונים.
<עופר דגן: יש מאגרי מידע.
יעקב מרגי: עופר, אני מבקש.
יעקב מרגי: פעם אחרונה שאתה מפריע לו.
<שמואל אבואב: אני אומר פעם שלישית שאתה אומר נתונים לא נכונים.
<שמואל אבואב: אתה מציג תמונת מצב שאיננה משקפת את המציאות.
<שמואל אבואב: ביום שישי נסענו למקומות האלה וראינו באילו מקומות הצבנו 45 גנים, באילו מקומות נשלים את זה עד סוף השנה וזו המשימה של משרד החינוך - 97 גנים.
<שמואל אבואב: לא היו אלא הוצבו בחלקם ועוד לא נפתחו.
<שמואל אבואב: השאר יושלמו.
<שמואל אבואב: זו המשימה שלנו לשנה הזאת.
<שמואל אבואב: כל מי שלא מעריך את זה וחושב שקרוואנים ינחתו מהשמיים והליקופטרים יביאו אותם ואפשר לעשות את זה, תבורך ולך תעשה את זה אתה.
<שמואל אבואב: אני אומר לך שהלכנו למקומות בהם אין תשתיות, המדינה עד היום לא אישרה להציב את הדברים האלה והלכנו לקדם שם בנייה כדי להביא ילדים מהבית למוסדות חינוך.
<שמואל אבואב: זו משימה גדולה, מורכבת, לא הייתה בעבר, צריך לברך עליה ומכאן והלאה יש לנו עוד משימות גדולות.
<שמואל אבואב: לא סיימנו את המשימה.
<קריאה: אנחנו מברכים אבל - - -
<שמואל אבואב: מי שחושב שאפשר לצמצם פערים בכמה חודשים, איננו יודע על מה הוא סח.
<שמואל אבואב: צריך להעריך את העובדה שמשרד החינוך שם בסדר עדיפות, לא במלים ולא בדיבורים.
<שמואל אבואב: אנחנו מתכוונים לקדם את מערכת החינוך הבדואית בדרום, גם על ידי בניית גנים, גם על ידי ההישגים שהצבנו.
<שמואל אבואב: אנחנו אספנו את כל ראשי הרשויות, אספנו את כל המנהלים, אנחנו עוברים ישוב ישוב כבר פעם רביעית, אנחנו נוסעים לכל המקומות כדי לפגוש את הגננות, את המנהלים ואת המורים הבכירים כדי לוודא שאנחנו מקדמים ומצמצמים פערים.
<שמואל אבואב: אנחנו נחושים בזה.
<שמואל אבואב: זה סדר העדיפות ששר החינוך קבעו, זאת המדיניות שלו, ואנחנו נחושים לצאת לדרך ולעשות מעשה משמעותי ביותר.
<שמואל אבואב: אנחנו לא מסתפקים בדיון הזה.
<שמואל אבואב: אנחנו עושים כל שלושה שבועות ישיבות סטטוס אצלי אליהן באים כולם ואנחנו עוברים שלב אחרי שלב.
<שמואל אבואב: אנחנו בדרך הנכונה.
<שמואל אבואב: הפערים הם עצומים, המצב הוא מורכב אבל אנחנו נחושים לקדם ולהתקדם בשיפור של מערכת החינוך הבדואית בדרום.
יעקב מרגי: אדוני המנכ"ל, ברשותך, יש שני ראשי מועצות שלא נרשמו לרשות הדיבור.
יעקב מרגי: ג'אבר ולאחר מכן אל קסור.
<שמואל אבואב: פגשתי אותו ב-6:30 בבוקר.
<ג'אבר אבו כף: שלום לכולם.
<ג'אבר אבו כף: אני מברך את חבר הכנסת טלב אבו עראר שיזם את הדיון.
<ג'אבר אבו כף: אני מאוד שמח שכל אלה שדיברו לפני, מה שמעניין אותם, וגם אותי, זה קידום החינוך בכל הארץ ולא רק בדרום.
<ג'אבר אבו כף: אני יודע שכל אחד מהם יש לו את הרצון הזה.
<ג'אבר אבו כף: אני נבחרתי לא מזמן ובתחילת דרכי בניתי תכנית לפיה אני אפגוש את כל מקבלי ההחלטות בממשלה, כולל משרד החינוך.
<ג'אבר אבו כף: בהזדמנות זו אני רוצה להודות למנכ"ל על שהוא קיבל אותי פעמיים.
יעקב מרגי: סדרן, אני מבקש להוציא אותו.
יעקב מרגי: אתה מפריע לראש המועצה לדבר.
<קריאה: צריך לעשות שינוי.
יעקב מרגי: תבוא לדיון מהתחלה ותירשם.
<ג'אבר אבו כף: אני העליתי בפני המנכ"ל את כל הבעיות של הכפרים, שבעת הכפרים, וגם את הנושא של הישובים הלא מוכרים שאנחנו נותנים להם שירות בחינוך וברווחה.
<ג'אבר אבו כף: צריך לומר שאכן הוא הגיע ב-6:00 בבוקר ועשה סיור ובדיקה ותוך שבועיים הוא היה פעמיים במקום.
<ג'אבר אבו כף: אני לקחתי אותו ברכב שלי ועשינו סיורים בגנים החדשים.
<ג'אבר אבו כף: אמרתי לו במפורש שהמדיניות שלי היא לא להסיע ילדים בגילאי שלוש-ארבע אלא אני רוצה לבנות את הגנים בשכונות.
<ג'אבר אבו כף: אני רוצה שהאימא תיקח את הילד ביד ותכניס אותו לגן.
<ג'אבר אבו כף: אנחנו רוצים לסיים את העניין של הקרוואנים שעולה לנו כסף רב שאחרי כל זמן מה צריך לחזק אותם.
<ג'אבר אבו כף: אנחנו הולכים על בנייה בתוך הישובים שלנו וגם עוזרים לכפרים הלא מוכרים.
<מוצלאח אבו עאסא: אני מנכ"ל אל קסום.
<מוצלאח אבו עאסא: ברכות לכל החברים שהובילו את הדיון בוועדה וברכות מיוחדות למנכ"ל.
<מוצלאח אבו עאסא: סוף סוף יש אדם שמגיע לשטח ורואה את הדברים מקרוב.
<מוצלאח אבו עאסא: יש הרבה דברים שאפשר להגיד אותם בחיוב ואנחנו עכשיו על דרך המלך.
<מוצלאח אבו עאסא: אני רוצה לציין דבר אחד שהועלה כאן.
<מוצלאח אבו עאסא: נושא הקמת מרכזי שירותים חדשים.
<מוצלאח אבו עאסא: חייבים לחשוב על זה.
<מוצלאח אבו עאסא: נושא התשתיות.
<מוצלאח אבו עאסא: חברים, אנחנו חייבים לשים דגש כי בימי החורף הילדים כמעט ולא הולכים לבתי הספר.
<מוצלאח אבו עאסא: שוב אני אומר שעלינו על הדרך המלך.
<מוצלאח אבו עאסא: תודה לאבואב.
<אברהים אל הוושלה: בוקר טוב לכולם.
<אברהים אל הוושלה: אדוני היושב ראש.
<אברהים אל הוושלה: אנחנו נותנים שירות לארבעה ישובים ונותנים גם שירותים לישובים שסובבים את הכפרים שלנו.
<אברהים אל הוושלה: אני רוצה לציין שאנחנו מסיעים מדי יום 16 אלף תלמידים שנוסעים לבתי הספר.
<אברהים אל הוושלה: אני רוצה לציין נקודה שאף אחד לא התייחס אליה.
<אברהים אל הוושלה: קודם כל, אני צריך להודות למשרד החינוך שעושה עבודה קדושה ועבודה טובה, בתקופה האחרונה עת אבואב הוא המנכ"ל.
<אברהים אל הוושלה: הכפרים הלא מוכרים, אי קידום התכנון בכפרים - - -
יעקב מרגי: נופל עליכם.
<אברהים אל הוושלה: לא שנופל עלינו.
<אברהים אל הוושלה: זאת אומרת, שאר משרדי הממשלה לא מסונכרנים עם משרד החינוך על מנת לאפשר הקמת תשתיות והקמת מבנים בבתי ספר.
<אברהים אל הוושלה: אני חשוב שזכותם של הילדים האלה ללמוד וללמוד בתנאים טובים.
<אברהים אל הוושלה: לכן צריך להקים את גני הילדים.
<אברהים אל הוושלה: אם היום לא הגיעו להסכמה לבנות בתי ספר וגנים בקרבת הילדים, אז לשים קרוואנים לא יכול להיות שכספי הציבור יבוזבזו סתם על אי הסכמה ועל מדיניות כזו או אחרת בגלל אי תיאום בינינו.
<אברהים אל הוושלה: אין סנכרון.
<אברהים אל הוושלה: לזה יש השלכות על ההישגים, על ההרגשה, על השייכות של החברה ועל ההישגים שלנו בבתי הספר ועל הנשירה.
<אברהים אל הוושלה: בוואדי נם יש יותר מ-2,500 ילדים בשני בתי ספר צמודים ואני לא רוצה לקפח את הילדים ולתת להם להמשיך לסבול בכך שהרשות לא נותנת לנו קרקע לבנות שם, או לבנות קרוואנים על מנת לאפשר תנאים טובים.
<אברהים אל הוושלה: אני חושב שאנחנו צריכים להסתכל בראייה אסטרטגית על מנת לפתור את הבעיות האלה.
<אברהים אל הוושלה: תודה רבה.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר על ארגון יום הנגב.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת ולאורחים שהגיעו לדיון ותרמו את חלקם לדיון.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למנכ"ל משרד החינוך על הופעתו בוועדה, על הצגת הנתונים ועל המאמץ שנעשה בשנה האחרונה במשרד החינוך בכל מה שקשור לחינוך במגזר הבדואי.
יעקב מרגי: הוועדה לא משלימה עם העובדה שיש עד היום ילדים שלא מגיעים לגני הילדים.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה סקירה נרחבת על תכנית החומש למגזר שנותנת סיכוי ותקווה לכל תלמיד ותלמיד.
יעקב מרגי: הוועדה עמדה מקרוב על הקושי במתן מענה בינוי כיתות גן בישובים הלא מוכרים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלה לשקול בחיוב להרחיב את הפיזור של מרכזי השירות ולהגדיל את מספרם.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך, למשרד החקלאות ורשות מקרקעי ישראל להתכנס ולפתור את הבעיות המעכבות את פיתוח בתי הספר, גני הילדים ודרכי הגישה אליהם.
יעקב מרגי: 25 ביולי, 2017, ב' באב, תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא: הצעת חוק מסגרות המשך יום לימודים (צהרונים) התשע"ז - 2017 של קבוצת חברי כנסת, חבר הכנסת יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון וכו' וכו', ושל יוליה שנמצאת איתנו והשקיעה לא פחות מאתנו אנרגיה והיא גורמת שנשקיע עוד יותר אנרגיה.
יעקב מרגי: אבל הכל באהבה, בברכה ובחיוך.
יעקב מרגי: אני אומר דברים לסדר הדיון, במיוחד לאורחים.
יעקב מרגי: אני לא מתכונן לפתוח את הדיון מחדש על החוק.
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו נצביע על הרביזיה שלי, שאני הגשתי, על כל החוק.
יעקב מרגי: אני אציג את מהות הרביזיה.
יעקב מרגי: ניתן רשות דיבור ליועצת המשפטית.
יעקב מרגי: התייחסות של יועצות משפטיות, אם צריך, לא בהכרח, בלבד.
יעקב מרגי: ואם יש שינוי מהותי מהותי אני אתן סבב אחד.
יעקב מרגי: לא מתכונן להתייחס לסוגיות שלא נוגעות לתיקון.
יעקב מרגי: ושלא ינצל מן דהוא את הסיטואציה לנסות לשנות דברים כי אני לא אאפשר זאת.
יעקב מרגי: וכפי שאתם יודעים, כל מי שרוצה לדבר שירים יד לסבב, לא צריך להרשם, ואין קריאות ביניים.
יעקב מרגי: אז אני אציג את מהות הרביזיה שאני מבקש לעשות.
יעקב מרגי: מהות הרביזיה היא כזו: בסעיפים שאנחנו מקנים סמכות לשר להחריג צורה כזו של צהרון או סוג כזה של צהרון, אנחנו הולכים לבטל את סמכות השר כליל מהחוק.
יעקב מרגי: לא נותנים לשר שום חופש פעולה, שום כלום.
יעקב מרגי: לוקחים את החוק, זה מצחיק נכון?
יעקב מרגי: לוקחים את החוק כולו מחילים אותו מאשכול 1 עד 10 בלי מתן אפשרות של החרגה על כל הסעיפים.
יעקב מרגי: רוצים התייחסויות?
יעקב מרגי: לא לחינם צחקתם.
יעקב מרגי: תאמינו לי, נשמעתי ציני?
יעקב מרגי: לא הייתי חייב לומר את זה כי יש לי ביקורת.
יעקב מרגי: הייתי חייב לומר את זה כי ככה היה צריך להיות החוק.
יעקב מרגי: אבל ההסתייגות היא לא כזו.
יעקב מרגי: ה - - - הוא נבהל, מזל שעודד התאפק ויוליה, אני חשבתי שאני הולך לחטוף משהו מצד שמאל.
יעקב מרגי: אבל אני אומר את זה כי ככה היה צריך להיות החוק, נקודה.
יעקב מרגי: אבל מה לעשות, כדרכה של כנסת, כדרכה של קואליציה אף אחד לא יוצא לעולם הזה וכל תאוותו בידו.
יעקב מרגי: ככה זה כשמגיעים לשיתופי פעולה על בסיס מכנה משותף.
יעקב מרגי: זה מוותר לזה וההוא מוותר לזה והאגו שלנו לפעמים צריך להניח אותו בצד.
יעקב מרגי: שלא תחשבו לרגע שהדברים נעשו בקלות ראש.
יעקב מרגי: כי עצם חקיקת חוק פיקוח הצהרונים מבחינתי הוא יום חג.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, השאיפה שלי היא, כפי שאמרתי במליאה, וחבל שלא הצלחנו בכנסות קודמות, זה גם על מעונות היום.
יעקב מרגי: קבוצות לחץ מונעות את זה.
יעקב מרגי: ואמרתי זו מעל כל במה ואני אמשיך לומר זאת.
יעקב מרגי: קבוצות לחץ מונעות את הפיקוח על מעונות היום על חשבון הילדים שלנו, על חשבון השינוי והמהפך שאנחנו שואפים ורוצים לחולל בגיל הרך.
יעקב מרגי: עכשיו אני אתן ליועצת המשפטית להציג את ההסכמה שהגענו.
יעקב מרגי: הסוגייה, ככה בגדול, עכשיו תעזבו את מה שאמרתי קודם, הרביזיה היא ב- - - כן, אמרתי שאנחנו פותחים את כל החוק.
יעקב מרגי: קודם כל נסביר את הרביזיה.
יעקב מרגי: על הדרך יהיו כמה תיקונים שהתחייבנו שהיועצת המשפטית תיגע בהם.
יעקב מרגי: היה ויכוח כאן, שלשלום נכון?
יעקב מרגי: , דיון של שבע שעות, משעה אחת עד שמונה.
יעקב מרגי: היה ויכוח איך להגדיר את המוסדות הפרטיים.
יעקב מרגי: הייתה הסתייגות של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.
יעקב מרגי: בסוף הגענו לפשרה.
יעקב מרגי: פשרה, קושי שנסמיך את השר להחריג סוג מסוים, שאני לא רוצה לחטוא בלשוני, אני מעדיף שהיועצת המשפטית תציג כפי הלשון שנוסח משפטית.
<מירב ישראלי: מדובר על להוסיף סעיף בחוק שמקנה לשר, שר החינוך, סמכות להעניק פטור לצהרונים מסוימים והשר רשאי לפטור צהרונים מהצהרונים הרשומים בפסקה אחת שזה אומר צהרונים במוסדות חינוך, כי השאר זה לא רלוונטי כי הם במבני ציבור, אשר פועלים במקרקעי מוסד חינוך - - -
<זאב גולדבלט: איפה זה מופיע, באיזה סעיף?
<מירב ישראלי: לא, זה חדש, זו הרביזיה.
<מירב ישראלי: אז אני חוזרת: שהוא רשאי לפטור צהרון מהצהרונים שמנויים בפסקה אחת שפועלים במקרקעי מוסד חינוך שהם בבעלות של גוף פרטי או שנשכרו מגוף פרטי.
<מירב ישראלי: ובעצם ההגדרה של גוף פרטי היא מי שאינו מוסד ממוסדות המדינה וכו' או רשות מקומית.
<מירב ישראלי: זה ה- - -
יעקב מרגי: מי בעד הרביזיה כפי שהציגה - - -
<מירב ישראלי: לא, אה הרביזיה, לא, אבל הרביזיה היא לפתוח את החוק.
<מירב ישראלי: אחר כך נדבר על - - -
יעקב מרגי: אנחנו ברביזיה פותחים את החוק.
יפעת שאשא ביטון: פותחים את זה לצורך הסעיף הזה בלבד.
יפעת שאשא ביטון: בעד הרביזיה – רוב
יפעת שאשא ביטון: נמנעים – אין הרביזיה אושרה.
יעקב מרגי: תודה רבה, הרביזיה אושרה.
יעקב מרגי: עכשיו אנחנו פותחים את הדיון.
<מירב ישראלי: עכשיו פותחים את הדיון, כן, ואז צריך להרחיב באמת על ה- - -
<מירב ישראלי: אז אני רק רוצה להגיד מספר דברים קטנים שבעצם התפספסו ב- - - גם אנחנו כיועצים משפטיים היו דברים בתבניות שלנו שלא נכנסו ואני רוצה להגיד אותם שזה ככה.
<מירב ישראלי: אחד, הערר לגבי הדרישת פיטורים זה צריך להיות למנכ"ל ולא לשר.
<קריאה: בהשגה.
<מירב ישראלי: בהשגה, כן זה כבר עניין של ניסוח משפטי.
<מירב ישראלי: אחר כך ככה - בסעיף 15 של צו הגבלה מנהלית אנחנו נוסיף בקשה לביטול התראה מנהלית.
<מירב ישראלי: כי צריך פשוט לבקש, כי נגיד אם קיימת את התנאים או שאתה לא, שלא יוציאו לך צו.
<מירב ישראלי: זה פשוט משהו שהיה חסר.
<מירב ישראלי: אתם רוצים להקריא את זה?
<מירב ישראלי: יש כמה דברים בפרוצדורות - - -
יעקב מרגי: בפרוצדורות היה קושי נתנו להם לטפל בזה - - -
<מירב ישראלי: הערבים והזה שהתפספסו ב- - -
יעקב מרגי: צורת הערר, דרך הערר, איך נעשה וכו'.
יפעת שאשא ביטון: הערר על מה?
<מירב ישראלי: אז אני אסביר.
<מירב ישראלי: בפיטורי עובד הממונה מורה על פיטורים אז הערר צריך להיות למנכ"ל כדי שזה יהיה יעיל בעצם.
<מירב ישראלי: אז זה דבר אחד.
<מירב ישראלי: אחר כך יש בצו מנהלי, כשמוציאים צו, מוציאים התראה, אומרים אם לא תמלא את התנאים האלה אני מוציא לך צו סגירה.
<מירב ישראלי: הנוסח המנהלי הרגיל הוא שהבנאדם יכול להגיד שמה שכתוב בהתראה הוא לא נכון או שהוא מילא את התנאים לפני שמוציאים לו צו סגירה וזה חסר.
<מירב ישראלי: בסדר, זה מקובל?
יפעת שאשא ביטון: זה בטח להכנס לתוך החוק?
<מירב ישראלי: כן, זה מודל של צו מנהלי פשוט.
<מירב ישראלי: אז זה הדבר השני.
<מירב ישראלי: אחרי זה, הנושא של עירור הערר אנחנו - - -
<מיכל חורין: רגע, רגע, לגבי ה- - - להתראה מנהלית פשוט פגשתי פה - - -
<מיכל חורין: מיכל חורין מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.
<מיכל חורין: הנוסח, כמו שאנחנו רוצים אותו הוא "נמסרה למפר התראה מנהלית, כאמור באותו סעיף, רשאי הוא לפנות לממונה בכתב בתוך- - -", אנחנו מבקשים לרדת מ-30 יום - - -
<מירב ישראלי: מה שתחליטו, אין פה - - -
<מיכל חורין: 14 יום - - -
<קריאה: מצטערת, תכווני אותי.
<מיכל חורין: זה תוספת לסעיף 15 בעצם שעל התראה מנהלית ניתן יהיה להגיש בקשה לבטל את ההתראה המנהלית.
<מיכל חורין: זה הליך מנהלי נוסף שבו תהיה למפעיל הצהרון אפשרות ל- - -
<קריאה: להגיד שהוא עמד בתנאים או שהוא - - -
<קריאה: את רוצה אותו בפרק זמן שמיום הוצאת הצו עד 14 יום?
<מיכל חורין: לא מיום - - -
<קריאה: זה לא צו, זה התראה.
<מיכל חורין: זה לא צו זה התראה מנהלית.
<מיכל חורין: תוך 14 יום הוא יוכל להגיש בקשה לבטל את ההתראה.
<מירב ישראלי: היום אין לו את האפשרות.
<מיכל חורין: היום אין לו את האפשרות, אנחנו מוסיפים, פשוט מקצרים.
יעקב מרגי: תקריאי את הנוסח בבקשה.
<מיכל חורין: נמסרה למפר התראה מנהלית כאמור באותו סעיף רשאי הוא לפנות לממונה בכתב תוך 14 ימים בבקשה לבטל את ההתראה בשל כל אחד מטעמים אלה: 1.
<מיכל חורין: המפר לא ביצע את ההפרה 2.
<מיכל חורין: המעשה שביצע המפר המפורט בהתראה אינו מהווה הפרה.
<מיכל חורין: קיבל הממונה בקשה לביטול התראה מנהלית לפי הוראות סעיף קטן א' רשאי הוא לבטל את ההתראה או לדחות את הבקשה ולהשאיר את ההתראה על כנה.
<מיכל חורין: החלטת הממונה תנתן בכתב ותמסר למפר בצירוף נימוקים.
יעקב מרגי: אוקיי, בסדר, הלאה.
<מירב ישראלי: סעיף 16, תסבירי גם, מיכל, שמורידים את סעיף קטן ב'.
<מיכל חורין: אנחנו מבקשים להוריד את סעיף קטן ב' שקובע: "בית המשפט ראשי לבטל צו הגבלה מנהלי, לאשרו או לשנותו.
<מיכל חורין: בעצם מדובר בעוד החלטה מנהלית, ולכן נכון יהיה שהביקורת השיפוטית תהיה מוגבלת לביקורת שיפוטית על החלטות מנהליות.
<מיכל חורין: לכן אין מקום - - -
<מירב ישראלי: הוא לא נכנס בנעלי הרשות.
<מיכל חורין: הוא לא נכנס בנהלי המשרד, אלא מוגבל לביקורת שיפוטית.
<מירב ישראלי: היה לנו עוד משהו, לא?
<מירב ישראלי: זהו מבחינת ה- - -
יעקב מרגי: עכשיו לתיקון.
<קריאה: התחילה.
<מירב ישראלי: אה נכון, בתחילה זה עניין טכני, אנחנו נבדוק את זה, אבל למעשה בתחילה לא צריך להגיד ש"הוראות חוק זה יחולו על צהרונים שמפעילות רשות מקומית או מי מטעמיה בשנת התשע"ח", קבענו את זה בסעיף קטן א'.
<מירב ישראלי: צריך להגיד רק את התשע"ח - - -
יפעת שאשא ביטון: לא עושים שינויים - - -
יעקב מרגי: לא, הפוך, היא באה לפשט.
יפעת שאשא ביטון: אני כבר אתחיל לחשוב - - -
יעקב מרגי: יפעת - - -
<קריאה: לא, הפוך.
<מירב ישראלי: זה מה שדיברנו עליו גם אתמול - - -
יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מקריאים את נוסח הפשרה.
<קריאה: אני רק לעניין התחילה.
<מירב ישראלי: את רוצה להקריא את כל הנוסח?
יעקב מרגי: היא אמרה הערה מאחר והיה איזה סעיף שהוא מיותר.
<מירב ישראלי: זה עניין של נוסח פשוט.
<מיכל חורין: לא, אין לי את התחילה החדשה.
<מיכל חורין: זה רק מה שכתוב אצלך.
יעקב מרגי: תקריאי את מה שאמרת.
יעקב מרגי: אני מבקש, עדן, תעשה לי טובה תבקש למשוך את החוק.
יעקב מרגי: תגיד, השר מבקש למשוך את החוק.
יעקב מרגי: תן לו, נאתגר אותו, למה.
יעקב מרגי: צ'יקמקתם אותו אז אל תפריע לפחות.
יפעת שאשא ביטון: רגע, רגע שירשם בפרוטוקול שהוא אמר, זה חוק טוב.
יעקב מרגי: צ'יקמקתם אותו, בטח.
<קריאה: תגיד שהשר מבקש להעביר את החוק ואת ההמלצות של הוועדה לעניין קיצור ימי החופש.
יעקב מרגי: אין פה כלום, בגלל זה הוא טוב, נו.
<קריאה: תגיד שהשר מבקש גם לאשר את זה יחד עם ההמלצות של הוועדה.
יעקב מרגי: עדן, תודה.
<מירב ישראלי: אז אני מקריאה את הנוסח.
<מירב ישראלי: גם שלטון מקומי עוד לא ראה את הנוסח הסופי אז - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא היה איתנו כאן.
יעקב מרגי: כן אבל זה ניסוח משפטי.
<מירב ישראלי: זה פשוט משהו שניסחנו עכשיו ו - - -
<מיכל חורין: עשינו שינוי אתמול בערב שיתאים - - -
יעקב מרגי: ניסוח משפטי, תהיי קשובה גם.
<מירב ישראלי: אז ככה: "השר רשאי לפטור צהרונים מהצהרונים המנויים בפסקה אחת להגדרת צהרון שזה מוסדות חינוך אשר פועלים במקרקעי מוסד חינוך שהם בבעלות של גוף פרטי או ש- - -
יעקב מרגי: אבל תני לה לסיים רגע.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, לא, אנחנו לא ממשיכים בלי ש- - - דיברנו, יש לי גם את הצילום.
יפעת שאשא ביטון: מפעיל פרטי במקרקעין פרטי או ש- - -
יעקב מרגי: אני אקריא לכם את הנוסח בכתב יד.
יעקב מרגי: רגע, בסדר, סליחה, מירב, סליחה, אני עכשיו מדבר.
<מירב ישראלי: החוק לא חל על מישהו אחר.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, הנוסח, הנוסח שנכתב בכתב ידו, אני חושב של חה"כ עודד פורר: "השר רשאי להחריג פעולות של צהרון המתקיימות במבנה שבבעלות פרטית או מושכר מגורם פרטי"
<מירב ישראלי: אבל מכוון שהחוק חל, אם תסתכלו על הגדרת צהרון, על מה הוא חל?
<מירב ישראלי: היא פועלת במוסד חינוך.
<מירב ישראלי: היא מופעלת על ידי רשות מקומית בשטח מרכז קהילתי, זה מבנה ציבור.
<מירב ישראלי: היא מופעלת בידי חברה ממשלתית בשטח מרכז קהילתי, זה מבנה ציבור.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, שזה יכול לחול רק על מוסד חינוך שפועל בקרקע פרטית - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא - - - מירב, זה לא - - -
יעקב מרגי: כנראה - - - אם לא חל אז ההסתייגות הזאת מיותר.
<מירב ישראלי: אין - - - הסתייגות.
עודד פורר: כשיש צהרון שחל, גר במבנה פרטי ובבוקר הוא מוכר שאינו רשמי.
עודד פורר: המבנה הוא מבנה בבעלות פרטית.
עודד פורר: החוק חל עליו.
יפעת שאשא ביטון: החוק חל עליו.
<קריאה: אז אותם רצינו להחריג.
<מירב ישראלי: זה מה שאני הבנתי.
יעקב מרגי: רגע, רגע, משרדי הממשלה, עם כל הכבוד נגמר הדיון שלכם בחופש דיבור.
יעקב מרגי: מכוון שיש פה קשיי הבנה אז רק אני מנהל את הדיון.
יעקב מרגי: סליחה, יוליה, אני, תקשיבו, ב-12:30 נועל את הדיון עם חוק או בלי חוק- - -
יפעת שאשא ביטון: זה ב-12:00 אמור להסתיים, זה פשוט מאוד.
יעקב מרגי: אז רגע, אז תנו לי.
יעקב מרגי: אז אל תתווכחו, אל תקשו על מה שפשוט.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מקשים, אני לא רוצה שיכנסו - - -
יעקב מרגי: אז תנו לי לנהל את הדיון בבקשה.
יעקב מרגי: תקשיבו, יפעת, צריך לומר את האמת, היא כואבת, אני לא רציתי - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים את האמת.
יעקב מרגי: תני לי רגע, את לא יודעת מה אני הולך לומר, תני לי עד הסוף.
יעקב מרגי: וצריך לומר אותה.
יעקב מרגי: יש קבוצת לחץ, הפעילה לחץ וזה לגיטימי, חברת הכנסת הגישה הסתייגות, על זה נוצר הדיון.
יעקב מרגי: הדיון הוא כזה היה, אנחנו שאפנו להחריג את הפרטיים שלא נמצאים לא במבנה של מוסד חינוכי ולא מקבל תקציב.
יעקב מרגי: לא מקבל לא תקציב בבוקר ולא בצהרון.
יעקב מרגי: זה לא סיפק את חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.
יעקב מרגי: כל הדיון היה על אלה שלא מקבלים.
יעקב מרגי: לא מקבלים תקצוב על הצהרון אבל פועלים בבוקר במסגרת גן.
יעקב מרגי: זה יוצר בעיות.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מקבל תקצוב על הצהרון זה מה שאני מנסה להגיד.
יפעת שאשא ביטון: אתם מנהלים דיון שהוא לא נכון.
יעקב מרגי: רגע- - -
יפעת שאשא ביטון: היא רוצה להחריג את מי שמקבל סבסוד בבוקר אבל גם משלם שכירות וכו' כי הוא נמצא בשטח פרטי.
יפעת שאשא ביטון: בואו נגיד את זה פשוט לא צריך לסבך.
יעקב מרגי: הבעיה נוצרה, הקושי הוא קושי משפטי.
יעקב מרגי: כל החשש היה של כולנו שמא על ידי כך נחריג את כל המוכשר.
יעקב מרגי: זה חשש.
יעקב מרגי: נועה, בינתיים תסבירי לה.