GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דלית גהן: אני אציין שאין פה שום דבר אישי, לא נגד הגננת, חלילה.
יעקב מרגי: את מציינת עובדות בלבד.
<דלית גהן: בוודאי.
<דלית גהן: אני אימא לנויה ודיה, הן תאומות בכיתה ב'.
<דלית גהן: אני משלמת כמעט 1,000 שקלים.
<דלית גהן: ואימא לאורי בכיתה ד', משלמת כמעט 1,000 שקלים.
<דלית גהן: חשבון פשוט, כמעט 4,000 שקלים בשנה.
<דלית גהן: בבית ספר זה היה בתוך - - -
יעקב מרגי: באיזה כיתות הילדים בבית הספר?
<דלית גהן: ג', ג' וד'.
יעקב מרגי: ג', ג' ו-ד' מגיע ל-1,000 שקל בשנה?
יעקב מרגי: בטבלה שבמצגת לא זכור לי שבגילאים האלה אנחנו מגיעים ל-1,000 שקל.
<יהודית גידלי: 581.
יעקב מרגי: 556 שקלים.
יעקב מרגי: זה טעון בדיקה.
יעקב מרגי: אלה רק דוגמאות שמלמדות על הכלל.
<דלית גהן: זה השטח.
<דלית גהן: אני מייצגת את השטח.
<דלית גהן: כמעט 4,000 שקלים שאני משלמת, אנחנו כמשפחה של שש נפשות.
<דלית גהן: נקודה נוספת שאני רוצה להעלות, אני רק רוצה שתדעו שבדרך כלל ההורים שזקוקים לעזרה לא מבקשים אותה.
<דלית גהן: לא שמים את זה על השולחן בצורה ברורה.
יעקב מרגי: אני אגיד לך משהו שאנשים מדלגים על זה.
יעקב מרגי: קחי אותך.
יעקב מרגי: הרי את משלמת את ה-4,000 שקלים האלה.
יעקב מרגי: תציירי בדמיונך שלא היית צריכה לשלם את ה-4,000 שקל האלה, היית בוחרת חוגים והעשרה לילדים.
יעקב מרגי: מה היית עושה עם הילדים שלך?
יעקב מרגי: ואני אומר את זה באוויר רק.
<דלית גהן: המון.
<דלית גהן: הנושא של התל"ן, זה היה בתוך בית ספר עם כמה טפסים, כמה מעבירים את זה, וההורים חותמים אוטומטית.
<דלית גהן: יש פה התנהגות שלדעתי צריך לשנות.
<דלית גהן: ועד ההורים שלנו – שוב, אין פה משהו אישי – חותם אוטומטית על התל"ן, אז מבחינתי זה בכלל לא משהו שמעכב או עוצר.
<דלית גהן: הכול אוטומטי.
<דלית גהן: גם אם מחר יגידו 15,000 למשפחה, הוועד יחתום, לא מכוונה רעה, כי זה עובד ככה.
<הרן רייכמן: הוא אמר שכל הורה צריך לחתום.
<דלית גהן: אני אתייחס להערה שלך, ברשותך.
<דלית גהן: כל הורה חותם לעצמו על איזשהו טופס קטן, והוועד המרכזי חותם בגדול בשם כלל ההורים.
<דלית גהן: זה קצת שונה.
<דלית גהן: בנוסף, זה נעשה באופן אוטומטי, אף אחד לא שואל.
<דלית גהן: אני מתחברת למה שאמרה הגברת פה, מי שלא משלם, יודעים שלא משלם.
<דלית גהן: יודעים שלא חתם על טופס.
<דלית גהן: אני מסיימת.
<דלית גהן: אורלי ארביב מרמלה דיברה על כך שהדרגה הסוציואקונומית שלכם היא 4.
<דלית גהן: ירושלים כבר ירדה ל-3, אני לא יודעת אם לבכות או לשמוח מזה.
<דלית גהן: בכל אופן, גם בשם הורי ירושלים ובשם ההורים בכל המדינה, תנו לנו לעשות עם ה-4,000 שקלים האלה דברים אחרים.
<דלית גהן: תודה.
יעקב מרגי: זאב, אני שואל אותך שאלה.
יעקב מרגי: אתם החלטתם – זכות
יעקב מרגי: כם – מרד תשלומי רשות חובה.
<זאב גולדבלט: הימנעות מתשלומים.
יעקב מרגי: קרא לזה איך שאתה רוצה.
יעקב מרגי: בחרתי להשתמש במרד תשלומים.
יעקב מרגי: אתה מבין מה עשיתם?
יעקב מרגי: הלכתם למקום שהוא סביל.
יעקב מרגי: אל תתרגשו, אתה רואה שהמדינה לא נפלה, השמיים לא נפלו.
יעקב מרגי: נכון, חגים, אחרי החגים יתחילו תכנית, ידחו את הטיולים.
יעקב מרגי: זה ידגדג לחברה להגנת הטבע, שפוחדת שיבטלו לה, אז היא מתקשרת אלי.
יעקב מרגי: זה לא מזיז לאף אחד.
יעקב מרגי: לעומת זאת, הייתי מצפה, לאור תמונת המצב הזאת, שהייתם צריכים לעשות את זה בכסף הגדול – עוצרים את התל"נים במכה אחת, ככל שזה תלוי בכם, מפעילים את המנוף הזה על כולם.
יעקב מרגי: אבל אי-אפשר להגיד אני לא משלם את הרשות, מהצד השני תשלם 7,000, 8,000, 4,000, 5,000, 10,000.
יעקב מרגי: זו הערה, אל תענה לי עליה.
יעקב מרגי: עכשיו תגיד בעשר שניות מה שרצית.
<זאב גולדבלט: קודם אני אתן עשר שניות ואחרי זה בכל זאת אני אענה.
<זאב גולדבלט: הפתרון לכל הסוגיות שהועלו כאן
<זאב גולדבלט: בחדר בנושא התל"נים הוא אחד בראייתי.
<זאב גולדבלט: אני חושב שהוועדה הלכה לכיוון הלא נכון.
<זאב גולדבלט: הפתרון הוא פשוט, ליישם את החלטת ממשלת ישראל אחת לאחת.
<זאב גולדבלט: אותה החלטה שמדברת על יום לימודים ארוך.
<זאב גולדבלט: ברגע שתיישם את יום הלימודים הארוך ביטלת את התל"ן באותה נשימה.
<זאב גולדבלט: רק תיישמו את מה שאתם החלטתם.
יעקב מרגי: רגע, תעצור, אני עוזר לך.
יעקב מרגי: אני לא רוצה שתלך על כנפי מסע הפנטזיה כי זה נעים אבל אחר-כך נופלים לרצפה.
יעקב מרגי: אמרתי לך דוגמה, הבן שלי בי"ב.
יעקב מרגי: הוא חוזר הביתה ב-16:00.
יעקב מרגי: יום לימודים ארוך?
<זאב גולדבלט: עקרונית, ודאי.
<זאב גולדבלט: אתה משלם בשבילו.
יעקב מרגי: אני לא משלם.
יעקב מרגי: אותם בתי ספר שביקשו בי"ב ומאשרים להם עד 7,000 או 8,000 ש"ח, מסיימים ב-16:00.
יעקב מרגי: על מה אני משלם, הם עד 20:00?
יעקב מרגי: א', צריך ליישם את החלטת הממשלה ליום לימודים ארוך, אני מסכים אתך.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים להפסיק לתת ארכה למדינה בחוק ההסדרים.
יעקב מרגי: אתה חושב שבזה ביטלת את תשלומי ההורים?
<זאב גולדבלט: עוד לא.
יעקב מרגי: אני רוצה שייאמר במפורש – משרד החינוך יכול לחיות עם זה היום בצורה הכי טובה ולהודיע חד-משמעית שאין תל"נים.
יעקב מרגי: רמת התלמידים לא תיפגע.
יעקב מרגי: אל תספרו לי סיפורי סבתא על העשרה ובתי ספר ייחודיים.
יעקב מרגי: כל מנהל בית ספר, אם הוא רוצה לשים דגש על משהו, הוא ייתן את הדגש הזה.
יעקב מרגי: יש לי אפשרות לגבות עוד 300,000 או 400,000 שקל בשנה, למה לא? תבין טוב, יום לימודים ארוך זה טוב, צריך ליישם אותו.
יעקב מרגי: צריך ליישם אותו מידית.
יעקב מרגי: אבל זה לא יבטל.
יעקב מרגי: כל עוד המשרד לא אומר את הצלילים שאני רוצה לשמוע, שאין הצדקה מוסרית, עניינית, מהותית, חוקית – בית משפט יכריע, לא תמיד זה לפי הרציונל המשפטי – לגבות את התל"נים האלה חוץ מאשר בצע כסף, נקודה.
<זאב גולדבלט: שלא יהיו אי-הבנות, אני מחבק ומברך על הדברים שלך.
<זאב גולדבלט: אבל אני רוצה לחזור להתחלה.
<קריאה: אבל הוועדה אישרה את התל"ן.
יעקב מרגי: תל"נים לא.
<קריאה: סליחה, אז אני חוזר בי.
<זאב גולדבלט: תל"ן היא לא נדרשת לאשר.
יעקב מרגי: אמרתי לך, עשו לנו היסח הדעת.
יעקב מרגי: נתנו לנו להתקשקש עם 800 שקל, 200 שקל, 300 שקל, וגונבים אותנו מהצד.
יעקב מרגי: והמנהלים לא גנבים.
<זאב גולדבלט: אני רוצה לתת מענה קצרצר למה שזרקת בהתחלה.
<זאב גולדבלט: תשלומי הורים זה גזל ישירות מההורים חד וחלק.
<זאב גולדבלט: גזל שהמדינה, או הוועדות של משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: תורה להורים לא לשלם גם את התל"נים.
<זאב גולדבלט: בוודאי, אין לי בעיה שלא ישלמו כלום.
<קריאה: קדימה.
<קריאה: זה בסדר גמור, תקבלו החלטה.
<זאב גולדבלט: יותר מזה, ועדות של משרד החינוך כבר החליטו שאסור לקחת את זה, שצריכים לגלגל את זה על תקציב המדינה.
<זאב גולדבלט: כל מה שאנחנו מבקשים, עשו את זה.
<זאב גולדבלט: יותר מזה, אנחנו לא יצאנו בקריאה סתם ככה מילה אחת.
<זאב גולדבלט: לא יצאנו בקריאה סתם ככה כי בא לנו.
<זאב גולדבלט: אנחנו נדחקנו ואולצנו לצאת בקריאה הזאת כי ממשלת ישראל מתעלמת מהחלטותיה שלה והתחייבויותיה שלה.
יעקב מרגי: זאב, אני לא באתי בביקורת על זה.
<זאב גולדבלט: ויותר מזה, אני אומר לך, משרד החינוך מתעלם גם היום מהמצב האמתי.
<זאב גולדבלט: אני רוצה להזכיר לך שבדיוק אותה תופעה של התעלמות הייתה בנושא הצפיפות.
<זאב גולדבלט: גם אז הם אמרו שזה לא קיים וההורים עושים סתם דברים.
<זאב גולדבלט: ובסוף נדחקו לעשות את הרפורמה.
<זאב גולדבלט: אותו דבר יהיה גם הפעם.
יעקב מרגי: זאב, איציק שמולי אמר אתמול שמחאה בפארק לא תביא תוצאות לנכים.
<קריאה: מה יביא תוצאות?
<קריאה: שואלים אותך באמת, מה יביא תוצאות?
<קריאה: עברו 25 שנה מאז הוועדה.
<קריאה: מה כן יביא לתוצאות?
<קריאה: אנחנו עושים את זה כי אין לנו ברירה.
יוסי יונה: הוא אומר, מרד תשלומים.
<קריאה: תל"ן, הכול.
יוסי יונה: היושב-ראש הציע מרד תשלומים.
יעקב מרגי: בתל"נים.
<משה אשכנזי: אני אומר לך יישר כוח.
<משה אשכנזי: אתה הצגת פה את ההורים הרבה יותר טוב מהפורום.
<משה אשכנזי: ברגע ששמת את הדגש ואמרת לנו אל תשלמו תל"ן, אמרת הכול.
<משה אשכנזי: אני הייתי מצפה מפורום ועד ההורים היישוביים, שחולש על 160 ישובים, להורות באופן חד-משמעי, שלא משתמע לשתי פנים, ליו"רים של בתי ספר לא לחתום ולא לאשר את התל"נים, וזה היה עוזר.
<זאב גולדבלט: למה מפלגת העבודה לא עשתה את זה בהתחלה?
<זאב גולדבלט: היה שר חינוך של מפלגת העבודה.
<זאב גולדבלט: הוא מרכז את ועדת החינוך של מפלגת העבודה.
<משה אשכנזי: אני רוצה לומר, אני נמצא פה כנציג ועד הורים, כנציג הורים של בית ספר "חשמונאים" בבת-ים.
<זאב גולדבלט: אתה לא נבחרת שם.
<משה אשכנזי: אני נבחרתי שם.
<משה אשכנזי: אתה, אין לך בכלל ילדים במערכת החינוך.
<זאב גולדבלט: לכן אמרתי שאני מנכ"ל.
יעקב מרגי: לזאביק יש זכויות בייסוד הפורום ובמאבקים למען ההורים.
יעקב מרגי: אני חייב להגן עליו.
<משה אשכנזי: אני פונה לגור.
<משה אשכנזי: גור, אתה ממלא אותנו פה בתקנונים ובחוקים שלא מתקיימים בכלל.
<משה אשכנזי: אין כזה דבר שוועד ההורים מאשר.
<משה אשכנזי: בקושי היו"ר רואה את החוזר, ובאופן סיסטמתי הוא חותם.
יעקב מרגי: שיתפטר.
<משה אשכנזי: אין פה ייצוג של נציגויות הורים על החתימה בחוזרי תשלומים, כאשר מדובר על מיליונים.
<משה אשכנזי: אמרת תל"ן, אמרת הפרטת חינוך, אמרת פערים חברתיים, אמרת אי-שוויון בחינוך.
<משה אשכנזי: אני רוצה לתת רק שתי דוגמאות – זכאות לבגרות באשכול 2-1 הוא 12.7%, באשכול 10-9 - - -
יעקב מרגי: בוא לא נזרוק את כל העוולות החברתיות על הקטע הזה.
<משה אשכנזי: כמה מגיעים להשכלה גבוהה?
<משה אשכנזי: באשכול 4-1, רמלה, 32% מהתלמידים מגיעים להשכלה גבוהה.
<משה אשכנזי: באשכול 10-8 קרוב ל-75%.
יעקב מרגי: יש עוד פרמטרים, אבל אין ספק שזה מעצים פערים.
<משה אשכנזי: פה משרד החינוך גוזל מילדי ישראל שוויון בחינוך.
יעקב מרגי: רבותי, בכוונה אמרתי לדלית תארי לך 4,000 ש"ח האלה.
יעקב מרגי: מורה פרטי למתמטיקה – אתם יודעים כמה לוקח לשעה בפריפריה, לא במרכז?
<זאב גולדבלט: בין 200-120.
יעקב מרגי: אם הוא לא צריך להגיע עם נסיעות.
יעקב מרגי: שתבינו טוב, אתם מדברים על צמצום פערים, הזדמנות שווה, מילים גבוהות.
יעקב מרגי: איזו הזדמנות שווה שהורה אחד, במקום לשים את הכסף הזה על שיעורים פרטיים, להעצים את הילד שלו, הוא נותן את זה בבסיס, מה שהמדינה הייתה צריכה לתת?
יעקב מרגי: זה נשאר באוויר, בלי תשובות.
<גבריאל דובינר: לא הספקתי להגיד תודה לאלפי ההורים שלא משלמים תל"ן.
<גבריאל דובינר: למרות שאנחנו חושבים אחרת מהפורום, אנחנו משתפים פעולה עם הפורום ונעשה ביחד.
יוסי יונה: אדוני, מהדברים הקטנים והחשובים – הם חשובים מאוד לדעת את הדברים היותר משמעותיים.
יוסי יונה: גור, התייחסת לעניין של אישור של תשלומי תל"ן וציינת שנדרשות שתי חתימות ממורשי החתימה מתוך שלושה.
<גור רוזנבלט: להוציא כסף מהחשבון.
יוסי יונה: אבל אומרת לנו היועצת המשפטית שההנחיות קובעות שהחתימה של נציג ועד ההורים היא הכרחית.
<מירב ישראלי: לא, יכול להיות שלא הבנתי.
<מירב ישראלי: יכול להיות שלא הבנתי.
<קריאה: הוא מדבר על הוצאת הכסף, לא על האישור.
יוסי יונה: הוצאת הכסף.
<מירב ישראלי: אני דיברתי על האישור.
יוסי יונה: אני רוצה את ההתייחסות שלך, גור, לידיעה שהתפרסמה לפני מספר ימים בעיתון "הארץ" לגבי הכוונה של משרד החינוך להוריד את שעות היסוד הנדרשות ללימודי בגרות.
<גור רוזנבלט: ראיתי את זה, זה לא נכון.
<גור רוזנבלט: זה פשוט לא נכון.
יוסי יונה: אני אשמח מאוד שתגיב תיכף.
<גור רוזנבלט: אין לי מה להגיב יותר מזה, זה פשוט לא נכון.
יעקב מרגי: גור, לשאלה הקודמת של יוסי יונה, הניסוח שלכם לגבי הגנים, 3,000 ש"ח.
יעקב מרגי: אם אני מבין מדבריך, אתה מאפשר את זה רק לגנים שגבו קודם 15,000 שקל או בכלל?
יעקב מרגי: יש חריגים בגנים?
<גור רוזנבלט: זו ההטעיה בתקשורת.
<גור רוזנבלט: כל מה שאישרנו זה רק לגנים שגבו בעבר סכומים יותר גבוהים מזה, הרבה יותר גבוהים, ואותם הורדנו כלפי מטה.
יעקב מרגי: אז כנראה שהניסוח שלך בנוהל - - -
<גור רוזנבלט: הניסוח היה ברור.
<גור רוזנבלט: אני חושב שהכתב ידע בדיוק מה הוא כותב, ובטח הוא רצה לכתוב מה שהוא כתב.
יעקב מרגי: וזה לכמה שנים?
<גור רוזנבלט: אחת.
יעקב מרגי: וזהו?
יעקב מרגי: אתה תבדוק גם את הסיפור הזה, איך הגיע כיתה ה' ל-1,000 שקל?
<גור רוזנבלט: יכול להיות שיש שם תל"ן.
<גור רוזנבלט: מותר להם חמש שעות תל"ן.
יעקב מרגי: לא, תבדוק.
יעקב מרגי: למה אני צריך לחיות על יכול להיות?
יעקב מרגי: יש פה מצב שתשלומי הורים זה 550 ש"ח, ופה יש עדות של אימא שאומרת שעל ילד בכיתה ה' היא משלמת 1,000 שקל.
<גור רוזנבלט: תביאי את הפרטים של בית הספר, נבדוק.
יעקב מרגי: דלית, תעבירי לו בבקשה.
יוסי יונה: גור, לגבי מה שטענת, שלא היו דברים כאלה.
יוסי יונה: האם התקיים לפני שבוע אצל המנכ"ל דיון בסוגיה הזאת?
<גור רוזנבלט: כן, אבל זה היה דיון אחר לגמרי.
<גור רוזנבלט: הכתב שם בכלל לא הבין על מה מדובר.
<גור רוזנבלט: הדיון שהיה אצל המנכ"ל הוא דיון על איך מבצעים בקרה בבית ספר תיכון.
<גור רוזנבלט: זה לא קשור בכלל לכל הסוגיה הזאת.
<גור רוזנבלט: אין דבר כזה שתל"ן - - -
יוסי יונה: הוא לא התקיים.
יוסי יונה: אתה אומר חד-משמעית לא התקיים דיון.
<גור רוזנבלט: לא, היה דיון על בקרה.
יוסי יונה: אתה אומר שלא בנושא הזה.
<גור רוזנבלט: הוא לא הבין בכלל על מה הוא מדבר.
יוסי יונה: אני אגיד משפט שהוא סמי-סיכום, כי אתה הולך לסכם, אדוני היושב-ראש, ואתה יודע לעשות זאת היטב.
יוסי יונה: ההתרשמות שלי לאור העדויות שמביאים כאן האנשים מהשטח, שגם כאשר אנחנו מקבלים מה שאתה אומר כהנחיות, קיים פער אדיר בין ההנחיות שלכם ובין הרצונות שלכם לאופן שבו המציאות צריכה להיראות לבין המציאות הלכה למעשה.
יוסי יונה: זאת אומרת, אנחנו יכולים לומר – הייתי אומר באופן טנטטיבי – שמערך הפיקוח והבקרה של משרד החינוך באשר לתשלומי הורים – בין אם הוא לא קיים ובין אם הוא קורס לחלוטין.
יוסי יונה: פשוט לא קיים.
יוסי יונה: אנחנו רואים את זה – יש הנחיות, יפה מאוד, אבל הלכה למעשה, החריגות הן כל-כך רחבות ונפוצות שהיוצא מן הכלל הופך להיות הכלל.
יוסי יונה: זו התחושה שלי לגבי מה שאנחנו שומעים כאן.
יוסי יונה: נאמרו כאן דברים, ובמשפט אחד אני חוזר עליהם.
יוסי יונה: תכניות התל"ן, האומנם גם אין קשר חד-משמעי, אדוני היושב-ראש, בין יום לימודים ארוך לבין תכניות תל"ן, אנחנו כן יודעים לפי הנתונים שרובן מתרכזות ביישובים בעלי מצב סוציואקונומי גבוה - -
יוסי יונה: - - ובוודאי יש להם השפעה משמעותית - - -
יעקב מרגי: ברגע שאתה אומר תורני וייחודי, זה גם בפריפריה וגם בסוציואקונומי הנמוך.
יוסי יונה: אז אני מוריד את זה.
יעקב מרגי: אני כופר בכלל בסוציואקונומי הנמוך.
יעקב מרגי: קחו את ירושלים.
יעקב מרגי: אז ברחביה הם יכולים.
יעקב מרגי: בקריית יובל או בעיר גנים הם לא יכולים.
יעקב מרגי: אז אנחנו נעשה פילוח נוסף ונגיד שכונות - - -
יעקב מרגי: או מועצות אזוריות, שכולם במצב סוציואקונומי גבוה.
יעקב מרגי: יש ישובים ספציפיים במועצות המקומיות שהם חלקים.
יוסי יונה: יפה, אז בוא נעשה פילוח ופילוג של שכונות לפי מצב סוציואקונומי ולא ערים.
יעקב מרגי: הלוואי והמשרד היה עובד ככה.
<גור רוזנבלט: המשרד עשה את זה.
<גור רוזנבלט: המשרד עובד לפי בתי ספר.
יעקב מרגי: מדד טיפוח בית ספרי לגבי התוספות אתם מתקצבים, אבל לא בבסיס.
יוסי יונה: בכל אופן, אדוני היושב-ראש, ברור שבמידה רבה מאוד התל"נים האלו משפרים מצד אחד ולא מאפשרים מצד אחר חינוך איכותי לילדים.
יוסי יונה: נקודה אחרונה, אדוני היושב-ראש, אני מברך על ההערה שלך.
יוסי יונה: כאן הצגת אתגר כבד משקל שהייתי מכנה אותו אתגר אזרחי מהמעלה הראשונה, לומר לארגוני ההורים אנחנו הולכים להכריז על מרד תשלומי תל"ן.
יוסי יונה: לא משלמים תל"ן משום שזו אחריותה של המדינה להבטיח חינוך איכותי.
יעקב מרגי: וצעדים נוספים.
יעקב מרגי: תעבירו את זה למועצה אצלכם.
יעקב מרגי: פז.
יעקב מרגי: תשתדל לא להתחשבן, תן הערה מהותית.
<פז כהן: הפוך.
<פז כהן: אני רציתי להתחיל במילה טובה קודם כל.
<פז כהן: להגיד לגור ולדן ולצוות שנמצא שם על הפיקוח במשרד החינוך - - -
יעקב מרגי: תשאיר לי את זה לסוף.
<פז כהן: אבל מותר לנו גם להגיד.
<פז כהן: מרגיש לי שאנחנו באים כאנשי ציבור לפקידי ציבור וכולם - - -
יעקב מרגי: הם מבינים את זה.
יעקב מרגי: אמרנו להם את זה בתחילת הקדנציה, שזה לא אישי.
<פז כהן: אני רוצה לשים על השולחן ברמה של משרד החינוך, שאנחנו עובדים אתם צמוד והם עוזרים לנו המון בפיקוח נקודתי גם ברמה המחוזית וגם ברמה הבית ספרית – הם עושים המון עבודה של פיקוח מול מנהלים, וזה לא פשוט.
<פז כהן: מגיעה להם מילה טובה על זה, וגם לך, היושב-ראש, על הדיון הזה בוועדה, שהוא דיון אמתי.
יעקב מרגי: אחד מיני.
יעקב מרגי: יהיו כמה דיונים על הנושא של התל"ן.
<פז כהן: אני רוצה להגיד דברים שהם פחות פופולריים.
<פז כהן: אחד, החברה הישראלית שסועה ומחולקת להרבה חלקים.
<פז כהן: אנחנו נמצאים פה הורים שבאים מפלח אחד באוכלוסייה, ואנחנו מייצגים גם הורים שנמצאים בפלחים אחרים, לאנשים בממ"דים קשה יותר לבוא ולעמוד מול הממסד והקהילה שלהם.
<פז כהן: לאנשים מקהילות חזקות קשה יותר.
<פז כהן: ואנחנו יודעים, המעמד הסוציואקונומי בעיר מול החוץ.
<פז כהן: מה שאמר פה גור – אני אומר את זה בזהירות – לא להיסחף לדיון הפופוליסטי של - - -
יעקב מרגי: אני לא אתן לאף אחד להפריע לך.
יעקב מרגי: תאמר מה שאתה חושב.
<פז כהן: ההפקרות שהייתה בבתי הספר לאורך שנים היא הרבה יותר גרועה מהמספרים שנראים פה, וגם המספרים שנראים פה הם הרבה יותר גרועים ממה שקיים.
<פז כהן: כן, המשרד שואף להגיע, אבל צריך להבין שיש איזשהו בסיס שצריך להבין שיש אתגר להגיע אליו, וגם אנחנו צריכים לקחת בו אחריות ולהבין - - -
יעקב מרגי: פז, יש לי תחושה שאתה אמרת את אותם דברים באחד הדיונים הקודמים בסוגיה של התל"נים, ואני אמרתי את אותם דברים ואנחנו חוזרים עליהם.
<פז כהן: עוד שתי מילים.
<פז כהן: קודם גל, אני רוצה לציין לשבח כי הגיעו לפה נציגים מכל הארץ – מכפר תבור, מיבנה, ממודיעין, מרמלה.
<פז כהן: נציגי ההורים.
<פז כהן: הכי מפחיד אותי שהדיון הזה של תשלומי הורים הופך להיות דיון שמשסע את ההורים אחד בשני במקומות שמהם הם באים.
<פז כהן: ויש כאלה שבכלל לא סופרים את המערכת ועושים מה שהם רוצים.
<פז כהן: שתי מילים, היושב-ראש, יש את המחאה שאנחנו מריצים אותה, מבקשים מההורים וקוראים להם לא לשלם חלק מתשלומי הרשות.
<פז כהן: אפשר להתווכח אם זו הדרך או לא הדרך.
<פז כהן: מה שהכי מטריד אותי בדבר הזה הוא שלמשרד החינוך – ואמר את זה – לא מזיז הסיפור הזה.
<פז כהן: לא מזיז כי לא אכפת לו שייפגעו הספקים ולא אכפת לו שלא יהיו טיולים.
<פז כהן: אני כואב את הדבר הזה.
יעקב מרגי: אל תגיב, רק מחשבה לעתיד, כשהמורים יצייצו על משהו, ותזדהה אתם גם אתה.
יעקב מרגי: תחשבו – יחסי גומלין.
יעקב מרגי: במאבקים ככה זה.
<פז כהן: אני רציתי להגיד לך ברוח – היה לנו צום גדליה, סיפור בת יפתח, מי שמכיר אותו, שבסוף כולם רבו על אגו ואתה בת יפתח נפטרה.
יעקב מרגי: לא, אבל זה לא אגו.
יעקב מרגי: יש מכפיל כוח.
יעקב מרגי: הייתי שר וראש מועצה דתית.
יעקב מרגי: הייתי שר הדתות.
יעקב מרגי: שכר הבלניות הוא בתחתית.
יעקב מרגי: אין סולם שכר.
יעקב מרגי: בתחתית.
יעקב מרגי: כשאנחנו באים להעלות, גם מה שביקשנו להעלות, עדיין מתחת לשכר המינימום.
יעקב מרגי: אמרו לא, זה השלכות רוחב.
יעקב מרגי: אז אמרו נצא להשבתה.
יעקב מרגי: אמרתי להם מי יספור אתכם?
יעקב מרגי: בעיצומים אתה צריך לחפש מכפילי כוח.
יעקב מרגי: היום אתה נתת כוח למורים, המורים צריכים להתייצב אתך, עם ההורים.
יעקב מרגי: אלו יחסי גומלין.
יעקב מרגי: אתה רוצה להיות נחמד?
יעקב מרגי: צא למאבקי סרק.
יעקב מרגי: לא באתי בביקורת על מהלך כזה שעשית או לא.
יעקב מרגי: בעיצומים אתה צריך להכאיב, להפריע למישהו.
יעקב מרגי: בינתיים, במבחן התוצאה – יכול להיות שבעוד חודשיים-שלושה-ארבעה תכאיב.
יעקב מרגי: כרגע אתה לא מכאיב לאף אחד.
יעקב מרגי: גם הטיולים כבר הפסיקו לאתגר את הילדים.
יעקב מרגי: רף הגירויים של הטיולים – הכול מקובע.
יעקב מרגי: זה לדיונים אחרים.
<פז כהן: את הכאב ואת הפגיעה במערכת החינוך אנחנו רואים ואנחנו יודעים שהיא קורית ותקרה.
<פז כהן: אנחנו חושבים שהריבון שנמצא פה בחדר, ועדת החינוך של הכנסת, תיקח את הנושא הזה לידיה ותבקש לזמן את כל הצדדים כדי למצוא דבר שהוא - - -
יעקב מרגי: אני לא מתכונן להרפות מהתל"נים, נקודה.
יעקב מרגי: אמירה חד-משמעית.
יעקב מרגי: זה כרוך בכל, באכיפה.
יעקב מרגי: אין סלחנות כזו.
יעקב מרגי: שפיר – אני נתתי לו לדבר, יכולתי להשתיק אותו, להגיד לו - - - נמאס לי לקרוא את - - -
<זאב גולדבלט: אנחנו מבקשים שתעשה את אותו דבר בתשלומי ההורים בכלל.
יעקב מרגי: זה חזר על עצמו במודיעין.
יעקב מרגי: לתקן מסקנות של רואה חשבון שאתה הזמנת – זה נראה לא טוב.
יעקב מרגי: נראה לא טוב.
יעקב מרגי: זו כמעט הצהרה של המשרד, על האני מאמין של המשרד.
<גיא יארניצקי: גיא יארניצקי, יושב-ראש ועד הורים יבנה, חבר הנהלת פורום ועדי ההורים היישוביים.
<גיא יארניצקי: אנחנו – ואני אגיד בסך הכול – נציגי הורים.
<גיא יארניצקי: כשאנחנו יוצאים למאבקים – ואפשר לדבר על הדרך בכל מיני צורות – בסופו של דבר, המאבקים שאנחנו יוצאים אליהם הם פגיעה בנו ובילדים שלנו.
<גיא יארניצקי: אנחנו לא ארגון מורים ואנחנו לא ועד עובדי רכבת.
<גיא יארניצקי: כל מאבק שאנחנו יוצאים אליו – אם זו השבתה, אם זו הפסקת תשלומים – הילדים שלנו נפגעים בסופו של דבר.
<גיא יארניצקי: אתם שיושבים כאן הם נציגי הציבור.
<גיא יארניצקי: אתם הנציגים שלנו בשלטון.
<גיא יארניצקי: משרד חינוך שלא אכפת לו ממה שקורה כרגע בארץ זה שר חינוך שלא אכפת לו שבשנת ה-70 אין אירועי תרבות ואין טיולים במדינת ישראל.
<גיא יארניצקי: אנחנו נמצאים עכשיו בעשרת הימים הנוראיים.
<גיא יארניצקי: זו תקופה של חשבון נפש.
<גיא יארניצקי: אני מבקש משהמדינה, שממשלת ישראל, שוועדת החינוך של הכנסת וכנסת ישראל ייכנסו לחשבון נפש וישנו עוול שקיים מעל 20 שנה.
יעקב מרגי: גור, אני משאיר לך את זכות התגובה לדיונים הבאים.
יעקב מרגי: בינתיים תשלים חומרים של שיעורי בית שאני אטיל עליך.
יעקב מרגי: אני אתן לך שיעורי בית היום.
יעקב מרגי: תרשום לך, זה דיון ראשון עד שנצליח להגיע ליעד.
יעקב מרגי: הוועדה התחילה היום סדרת דיונים שמטרתם לטפל בתופעת גביית התל"נים מההורים עד כדי ביטולים.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה סקירה נרחבת על מצב גביית תשלומי ההורים, על גובה התשלום החריג המותר.
יעקב מרגי: הוועדה הצטערה לשמוע שלמרות התחייבות המשרד להיכנס לעובי הקורה בחינוך התורני, בממ"ד ובחינוך החרדי ולהביא להפסקת הסכומים המופקעים וכן חובת הדיווח בתכנית "אפיק", הדבר לא נעשה.
יעקב מרגי: לא רק שלא נעשה, התקבל רושם שיש הבנה וסלחנות כלפי המוסדות התורניים והחרדים.
יעקב מרגי: הוועדה דורשת משר החינוך לבטל לאלתר את האישור שניתן לבתי הספר לגבות עבור הבעלויות באמצעות התל"ן הארכת יום הלימודים.
יעקב מרגי: נראה לא מוצדק בעליל.
יעקב מרגי: להערכתי – אני זהיר – זה גם לא חוקי.
יעקב מרגי: הוועדה כופרת בכך שניתן לאשר 15 שעות שבועיות גם לכיתות בעל יסודי שממילא לומדים בשעות הבסיס כמעט כל השבוע עד השעה 16:00.
יעקב מרגי: אני מבקש לקבל הסברים איך זה מסתדר עם אורך יום הלימודים, שמאשרים חמש, עשר ועוד את השעות האחרות.
יעקב מרגי: אני מבקש לקבל הסבר, שיציגו לי מקרה של בית ספר שמלמד עד 19:00 או 20:00.
יעקב מרגי: את כל זה אני מבקש לדיון הבא.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידה את הקריטריונים המפורטים שמונחים במחוזות ובארצי לאישור החריגות האלה.
יעקב מרגי: אמירה כללית משכנעת לא תשכנע אותי.
יעקב מרגי: אני רוצה קריטריונים על סמך מה הוועדות האלה מאשרות.
יעקב מרגי: אני לא סומך על המפקחת ולא על מנהל בית הספר.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת רשימה שמית, כפי שביקשתי טרום הדיון הזה, לצערי הרב, מישהו בחר להתעלם מזה.
יעקב מרגי: אני יודע שהמשרד ידע מזה.
יעקב מרגי: גור, אני יודע, והבהרתי זאת.
יעקב מרגי: אני מבקש רשימות של כל המוסדות שאושר להם תשע"ז, ואם כבר בוצע ההליך בתשע"ח, גם תשע"ח, כולל שמית וסכומים ומטרת החריגה, מטרת הגבייה.
יעקב מרגי: אני מבקש רשימה שמית לנושא הזה.
<גור רוזנבלט: גבייה בכלל?
יעקב מרגי: גבייה.
יעקב מרגי: כל אישור שהוא מעבר לאישור תשלום רשות וחובה, כל אישור תשלום של שקל ראשון מעבר לתשלום רשות וחובה, אני מבקש לקבל רשימה שמית כזו.
יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון נוסף בתחילת המושב הבא.
יעקב מרגי: קחו 30 ימי עבודה מהיום בסוגיית התל"נים.
יעקב מרגי: גמר חתימה טובה, חג שמח, תזכו לשנים רבות.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח בצד הפורמלי את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: 31.10, י"א בחשוון, כשאנחנו מציינים ונציה - 500 שנה, תערוכה של צילומים.
יעקב מרגי: אני מבין שגם הגטו היהודי מקבל פה פינה רצינית בתערוכה.
יעקב מרגי: אני אגלה סוד קטן, התמונה במסך האייפד שלי זה ונציה.
יעקב מרגי: אז אני אומר לכם שלא ייפגעו שיש פה ונציאנים, שהיא יותר יפה בתמונות.
יעקב מרגי: היא לא נוחה במציאות, צפוף שם נהייה לאחרונה והרבה הרבה לחות.
יעקב מרגי: אבל אנחנו בועדת החינוך חידשנו מנהג שאנחנו מארחים תערוכות.
יעקב מרגי: אני חושב, יהודית, תקני אותי אם לא, זו תערוכה שלישית או רביעית.
<יהודית גידלי: זאת החמישית.
יעקב מרגי: חמישית.
יעקב מרגי: אני זהיר אז אופייני לי.
יעקב מרגי: תערוכה חמישית.
יעקב מרגי: ואני רוצה לגלות לכם סוד שוועדות אחרות התחילו להתקנא בנו מבחינת קנאת סופרים תרבה חוכמים ואנחנו שמחים שהם מתקנאים בנו וגם כשהם מוציאים הודעות שהם הראשונים אנחנו, איך אומרים, הבלגנו ומחלנו על כבודנו לכבוד התרבות.
יעקב מרגי: אנחנו מארחים היום את שגרירת קפריסין בישראל, הגברת סלינה.
יעקב מרגי: זה במסגרת השיתוף פעולה הבילטרלי והטרילטרלי בין ישראל, קפריסין וישראל, קפריסין, יוון.
יעקב מרגי: היינו כבר במשלחות שם באגודת הידידות הפרלמנטרית.
יעקב מרגי: יום רביעי יוצא יושב ראש הכנסת יחד איתי למפגש בקפריסין ל-24 שעות, לא להבהל, אני הולך ל-24 שעות וחוזר.
יעקב מרגי: הביקור הוא בן 30 שעות.
יעקב מרגי: בדצמבר מתוכנן עוד ביקור.
יעקב מרגי: יש שיתופי פעולה נפלאים בין קפריסין לישראל.
יעקב מרגי: קפריסין, מה לעשות, נמצאת באותה שכונה שלנו.
יעקב מרגי: והשכונה שלנו קצת מופרעת והשיתופי פעולה האלה חשובים מאוד וכל ישראלי מכיר שהוא נוסע לוונציה אז הוא מסתיר או את הכיפה או את הסממן הישראלי.
יעקב מרגי: לא בגלל ונציה, בגלל האנטישמיות שיש באירופה.
יעקב מרגי: אבל כשמתסובבים בקפריסין אפשר להסתובב חופשי, יש שקט נפשי.
יעקב מרגי: בכלל הקפריסאים הם אנשים שקטים ורגועים, אין להם שעון בים והלחץ דם שלהם נמוך.
יעקב מרגי: הלוואי עלינו אנחנו במזרח התיכון כמו הקפריסאים.
יעקב מרגי: אנחנו מודים לך וברוכה הבאה.
<שרה לידיה דבש: (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) שלום, הלוואי ויכלתי לדבר איתכם בעברית.
<שרה לידיה דבש: מאז שעליתי לארץ אני מנסה.
<שרה לידיה דבש: אני חייבת לומר לכם שזה יום חשוב מאוד בקריירה שלי, בחיים שלי מאז שעליתי לארץ, לבוא לכאן להביא את הגטו בוונציה לירושלים.
<שרה לידיה דבש: לפני 25 שנה כשישבתי בבית הכנסת הישן בגטו הייתי מוצפת ברגשות.
<שרה לידיה דבש: אבל בחלומות הכי פרועים שלי לא חשבתי שהיום אני אהיה האמנית הישראלית שתביא עבור הזיכרון לאורך השנים את הגטו של ונציה.
<שרה לידיה דבש: הגטו שייך להיסטוריה שלנו ואנחנו רוצים לשמור את הזיכרון חי.
<שרה לידיה דבש: אני מאוד נרגשת בגלל שהיום נמצאת כאן מישהי שהיא מאוד חשובה עבורי, גברת מרסלה אנסלדי, שהיא המנהלת של המוזיאון היהודי בוונציה, והיא חיה את המציאות של גטו כיום.
<שרה לידיה דבש: אז היא תגיד כמה מילים.
<שרה לידיה דבש: אני רוצה לומר כמה מילות תודה.
<שרה לידיה דבש: ברוך השם שאני כאן, זה נס, אבל ירושלים היא אדמה של ניסים.
<שרה לידיה דבש: אני רוצה להודות לאדם שלידי, יהודית גידלי, עבור - - - ועבור הגשמת החלום שלי.
<שרה לידיה דבש: היו כמה אנשים בחיי שעזרו לי מאוד ואני צריכה להתחיל בבעלי היקר, שרק הגיע, ד"ר דבש.
<שרה לידיה דבש: הוא תמך בי במשך שנים רבות ואנשים שעוסקים באמנות בחייהם יודעים שזה לא תמיד קל כל כך.
<שרה לידיה דבש: אני רוצה להודות גם לבתי היקרה, יש לי רק בת אחת, והיא גם עזרה לי במהלך כל השנים האלה.
<שרה לידיה דבש: אז תודה אודליה ותודה שהגעת לכאן היום, אני יודעת שזה לא היה קל עבורך.
<שרה לידיה דבש: לא יכולתי להיות פה ללא התמיכה של כל חבריי.
<שרה לידיה דבש: זה נראה כמו איחוד מחדש היום כי יש לי חברים מלוס אנג'לס מלפני 35 או 40 שנה ויש לי חברים חדשים ממיאמי ואני למעשה מסתכלת על מישהו כעת.