GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: נכון, יש לו משקל כבד, אבל, כפי שאמרתי בתחילה, זה תלוי בגורמים רבים.
יעקב מרגי: אחד מחברי הכנסת הציג את הפערים של השכלת ההורים, דיברו על הרשויות המקומיות, אבל יש פה ניסיון להתמודד עם הסוגיה הזו של תקצוב של המדינה באופן שוויוני.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם אתם נערכתם לתת תשובה, ודאי שלא.
יעקב מרגי: הלוואי ששלחו אתכם עם מנדט להגיד שהחל משנת הלימודים תשע"ט כל זרמי החינוך וכל ילד בישראל יתוקצב באופן שוויוני.
יעקב מרגי: לא, אבל אני רוצה, מאיפה שאתם נמצאים תאמרו את העמדה שלכם ולנסות להתמודד עם זה.
<עירית בירן: אני אתחיל מן הנושא של התקצוב כי עלה נושא של תקצוב.
<עירית בירן: אנחנו בעצם בתהליך של תקצוב דיפרנציאלי בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים של שעות הוראה, הקטנת גודל כיתה על בסיס סוציואקונומי.
<עירית בירן: בניהול העצמי תקציב בית ספרי הרבה יותר גבוה פר ילד למנהל, זאת אומרת, ואנשים דיברו על הנגב, למנהל בְּחורה יש פי שניים תקציב לראש ממנהל בתל אביב, של בית ספר מבוסס סוציואקונומי.
יעקב מרגי: אבל אין לו את העירייה.
<עירית בירן: זה חלק מהקשיים, אנחנו תיכף ניכנס לזה.
<עירית בירן: זה נושא שאנחנו עובדים עליו.
<עירית בירן: ברור לנו שיש בתי ספר מאתגרים.
<עירית בירן: אנחנו רואים את הפערים, אנחנו יושבים שנה שנה מול ראמ"ה.
<עירית בירן: כשנכנסנו עם התקצוב הדיפרנציאלי הקמנו את המערך שנקרא "תכנית מרום" שנותנת ליווי.
<עירית בירן: הליווי שבית ספר מקבל הוא גם ליווי ארגוני מול מנהלי בתי הספר, גם פדגוגי מול שיטות ההוראה ודרך ההוראה, כשהמיקוד שלנו כמובן הוא בלימודי הליבה.
יעקב מרגי: המיקוד הוא בית ספרי.
<עירית בירן: הוא בית ספרי.
<עירית בירן: לפעמים יש מספר בתי ספר ביישוב, אבל בדרך כלל הוא בית ספרי, הנתונים של בית הספר וכן הלאה וראמ"ה עוקבת ונותנת לנו באמת את הגיבוי.
<עירית בירן: השנה נכנסנו גם לעבודה באמת אינדיבידואלית מול בתי ספר מאתגרים בחינוך העל יסודי, עם משאבי יתר, בעיקר המשאבים שאנחנו החלטנו לתקוף זה בפריפריה, לא במרכז הארץ.
<עירית בירן: ללכת לאותם יישובים שאין להם את הכוחות ואנחנו עושים - - -
יעקב מרגי: אבל, עירית, את בורחת - - -
<עירית בירן: רגע, רגע, אני רוצה - - -
יעקב מרגי: אני אתן לך, אני רוצה לכוון אותך.
יעקב מרגי: את בורחת למקום, לאזור נוחות שלך, אני אסביר לך למה, יסלחו לי המלומדים.
יעקב מרגי: את באה ונוגעת בבעיית התקצוב הדיפרנציאלי, אני יכול לענות לך, המסמך לא מדבר על זה.
<עירית בירן: אוקיי, אני רוצה להגיב לזה, לייחודיים.
יעקב מרגי: לרב תרבותיות, תני לי, תני לי רגע.
יעקב מרגי: גם למה שהלכת, אני יכול לתת לך תשובות, אני איש מספרים.
יעקב מרגי: אין בעיה, בואי נקבע את ואני מה הבסיס שבאמת צריך לקבל ואז, איפה שאת תגיעי לנקודת מיקוד, יצוף לך בלוח הבקרה שלך בית ספר במיקוד ותזהי את הצרכים שלו, יהיה החופש לשר לתת מענים.
יעקב מרגי: אבל התקצוב הבסיסי שאנחנו רוצים לתת לכל ילד, הילד הטוב, הוא יהיה בסיס זהה.
<עירית בירן: אנחנו קיבלנו סלים לטפל בבתי הספר שהמנכ"ל, אנחנו עובדים - - -
יעקב מרגי: אבל את לא מתייחסת לזרמים, לרשתות, לחינוך הקהילתי, ועל זה המסמך מדבר.
<עירית בירן: אני רוצה להיכנס לזה.
יעקב מרגי: תמשיכי, זה חשוב מה שאת אומרת, אבל - - -
<עירית בירן: במשרד החינוך לפני מספר שנים הוקמה ועדה שנקראת ועדת ייחודיות.
<עירית בירן: היא טיפלה בבתי הספר הדמוקרטים והאנתרופוסופיים וכרגע היא התחילה בעבודה מול הכנסייתיים שהסכימו להתחיל לבוא ולהגיש את עצמם לקראת הוועדה.
<עירית בירן: כשהיא עשתה ההסדרה היא אמרה, מי שנכנס ומוכן לעבוד עם הכללים שמשרד החינוך קבע, כולל תשלומי הורים, וחשוב שתדעו שיש כאן טיפול מאוד לעומק, גם בנושא של מיון כניסה וגם בנושא של תשלומי הורים, אנחנו רואים גם באנתרופוסופיים - - -
יעקב מרגי: עירית, עירית, תעשי לי טובה.
<עירית בירן: תן לי לגמור.
יעקב מרגי: לא, תעשי לי טובה.
יעקב מרגי: איפה שאני, איך אומרים?
יעקב מרגי: פצוע, לפחות שם אל תגעי לי.
יעקב מרגי: משרד החינוך כָּשַל וכושל בכל סוגיית האכיפה והבקרה על תשלומי הורים.
יעקב מרגי: זה שהקימו אגף פיקוח ובקרה, זה שמנסים לעשות היום משהו וזה שקורצים לזרמים מסוימים בגלל שלא נוח למי שלא נוח, יש תעשייה שגובלת בפלילים, בחסות משרד החינוך, בחסות האגף שהוקם על ידי המדינה במשאבים רבים, ואני אומר לך, זה דיון שאצלי כמעט כל חודש.
<עירית בירן: אני יודעת.
יעקב מרגי: אז קצת צניעות.
<עירית בירן: אבל עדיין הצלחנו גם לטפל בנושא של - - -
יעקב מרגי: איפה שרציתם.
יעקב מרגי: לא אֲת הכתובת.
יעקב מרגי: אני לא מוכן לוותר בקטע הזה, זה פצע פתוח אצלי, מדמם, שהורה הפך להיות ברירת מחדל של רשת חינוך מסוימת בבעלות מסוימת והכיס שלו זו ברירת המחדל, והוא מגיע לסכומים של השכלה גבוהה בחינוך יסודי, בחוק חינוך חובה חינם, בלי בקרה, והאישורים שמשרד החינוך נותן, בהפקרות, ל-15 שעות שבועיות, כאילו הילד בא הביתה בשבע בערב, שלא קיים ולא עולה כאילו אף אחד לא יודע לחשב שעות.
יעקב מרגי: עשי לי טובה, בקטע של תשלומי הורים צריך התמודדות.
<עירית בירן: אנחנו מנסים להתמודד - - -
יעקב מרגי: את לא הכתובת, מי שהכתובת יודע מזה.
<עירית בירן: בנושא של תכנים, ההתמקדות של המשרד היא בעצם בלימודי הליבה.
<עירית בירן: בבתי הספר אנחנו נכנסנו כבר לפני ארבע שנים לנושא של גמישות פדגוגית, אנחנו הולכים ומרחיבים את הגמישות הפדגוגית.
<עירית בירן: תיכף אני אבקש מטל קצת להרחיב על ייחודיות בבתי הספר, כולל בפריפריה, כולל ביישובים של המגזר הערבי והבדואי והדרוזי, כי אנחנו כן רוצים לתת את האפשרות ללמד את מי שלא יודע בכוחותיו, או ההורים לא מספיק מעורבים.
<עירית בירן: אנחנו מחברים הורים, צוות לחשיבה, לבניית תוכן וליצירה.
<עירית בירן: וייתנו קצת יותר לעומק בעניין הזה.
<עירית בירן: הנושא של גמישות פדגוגית, היא עומדת בעצם בבסיס של כל מה שאנחנו קוראים לו המיומנויות של המאה ה-21, הלמידה המשמעותית.
<עירית בירן: אנחנו רוצים שבתי הספר לא ילמדו כמו שלימדו לפני 20 שנה, אלא יתחילו לחשוב לאן הילד הולך.
<עירית בירן: לכן גם לפי דרכי ההערכה החלופית הולכים ומתחזקים - - -
יעקב מרגי: תאיצו את הקצב במכללות להוראה.
<עירית בירן: אני מסכימה איתך שאנחנו צריכים לעבוד יותר חזק מולן.
יעקב מרגי: תאיצו את הקצב שם וזה יחלחל לשטח יותר.
יעקב מרגי: אין ספק, משרד החינוך עושה הרבה, רוצה הרבה, אבל זה יורד לאט לאט לאט.
<עירית בירן: האיסור על מיון הוא נושא מאוד כאוב ובימים אלה יושבת ועדה במשרד החינוך לנושא של מניעת אפליה וגזענות בקליטת תלמידים.
<עירית בירן: אתם תראו את זה כשנעביר, אתם יודעים שחוזר מנכ"ל לוקח זמן, צריך להעביר אותו הרבה ידיים.
<עירית בירן: אני מקווה שעד סוף שנת הלימודים הזאת כבר יהיה לנו משהו שכולם יכולים ללכת איתו והוא ייתן לנו אפשרות לבוא ולהגיד שיש חוזר מנכ"ל ולא מפלים על רקע גזענות ולא על רקע של אפליה ובאמת זה יעזור - - -
חנין זועבי: זו כן אפליה.
חנין זועבי: אם אתם לא מקשרים את התנאי הזה בהשקעה דיפרנציאלית אז זו כן אפליה.
חנין זועבי: אם אתם מקשרים את התנאי של המיון, אי מיון תלמידים עם השקעה דיפרנציאלית, אז כך אתם לא פוגעים במערכת החינוך הערבית.
חנין זועבי: זו הלוגיקה של מרכז טאוב ואנחנו מסכימים איתה.
<עירית בירן: לכן צריך את חוזר המנכ"ל שיעזור לנו משפטית להתמודד יותר חזק מול בתי הספר.
חנין זועבי: לא, השקעה דיפרנציאלית את לא צריכה את החוקים, את צריכה לשנות את מדיניות המשרד.
חנין זועבי: בשביל להשקיע בצורה צודקת את לא צריכה חוק, את עוברת על החוק כאשר את לא משקיעה.
יעקב מרגי: עירית, אין ספק שהמשרד עושה הרבה, אין ספק שהמשרד עושה.
יעקב מרגי: בשנתיים וחצי שאני עוקב אחרי הדברים אין ספק שהמיקוד הבית ספרי מביא אותותיו ואני מאמין ואני מקווה שבדוחות ראמ"ה הקרובים נדע למדוד אותם.
יעקב מרגי: אין ספק שהתקצוב הדיפרנציאלי הוא כלי מצמצם פערים.
יעקב מרגי: לא הוא בלבד, לא הוא בלבד, אבל אין ספק שנעשה רבות בנושא הזה, גם בעצמאות, גם בחופש הפדגוגי.
יעקב מרגי: אני חושב, שוב, לא לחינם אמרתי, באמת השיטות צריכות להשתנות, אבל זה מחלחל לאט.
יעקב מרגי: המורים הוסמכו בשיטה מסוימת, לצערי הרב, בואי נאמר כך, עכשיו בכלל, עם מעבר המכללות להוראה לוות"ת, למועצה להשכלה גבוהה, אז בכלל, הנתק הזה, אני לא יודע אם המערכות יודעות לדבר.
יעקב מרגי: היום עוד יש לכם say כלשהו כלפי המכללות לחינוך אבל במעבר לוות"ת, החופש האקדמי יכפוף מעליהן, הן יהיו חוסות תחת החופש האקדמי וכל אוניברסיטה, כל מכללה, תהיה רשאית לקבוע לעצמה את התכנים - - -
<עירית בירן: לא, לא, הם יהיו כפופים למדיניות של המשרד.
יעקב מרגי: כל עוד זה בזמן הדמדומים והמעברים הכול נראה ורוד ו"כן, כן כן" בהבנות, אבל מרגע שיבוא ראש מוסד אקדמי ויאמר לך "סליחה, מי את?
יעקב מרגי: יש את המועצה להשכלה גבוהה ואני כפוף למועצה להשכלה גבוהה.
יעקב מרגי: מה שאתם מחליטים, תסלחו לי, בבית הספר היסודי והחטיבה והתיכון, זה לא מענייננו.
יעקב מרגי: אנחנו קבענו תכנית ועומדת הזכות למוסד".
יעקב מרגי: אני זורק את הדברים, זה חלק מדיונים שאנחנו מקיימים אותם, אבל זה לא לדיון הזה.
יעקב מרגי: הדיון פה היום הוא לנסות להתמודד באמת עם הסוגיה הזו של תקצוב שווה לכל ילד.
יעקב מרגי: זה לא בא לפגוע בחלשים, יהיה תקצוב בסיסי שווה, תרצו לתת מיקוד למי שצריך דחיפה כלפי מעלה?
חנין זועבי: אדוני היושב ראש, אתה צריך להגיד בכל ישיבה שהפער בין ההישגים של תלמידים ערבים לבין ההישגים של תלמידים יהודים הוא יותר מאשר הפער בין מדינות, כל המדינות של ה-OECD.
חנין זועבי: אתה ראית את ההישגים.
יעקב מרגי: אמרתי, ציינתי, אמרתי שאנחנו מובילים.
יעקב מרגי: מובילים בפערים.
חנין זועבי: בתחתית הרשימה, אפילו לא מופיע ברשימה.
יעקב מרגי: נכון, אני אמרתי כמעט לא מדיד.
חנין זועבי: לא מדיד, לא מופיע.
יעקב מרגי: כמעט לא מדיד, אמרתי.
זוהיר בהלול: האם יד מכוונת לכך?
זוהיר בהלול: צריך פעם לבדוק בוועדת חקירה, האם יש באמת יד מכוונת, שילד ערבי יהיה נחשל וילד יהודי יהיה עילוי.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, אם הפערים בחברה היהודית היו מצומצמים אתה צודק.
יעקב מרגי: זו השיטה, השיטה לא נכונה.
יעקב מרגי: יש פערים בחינוך, אמרתי, זה בקצוות.
יעקב מרגי: למטה למטה בקצה, למעלה גם בקצה וכל השאר נעים לאורך הסקאלה.
<טל שריר: שלום, טל שריר מאגף מו"פ, מהצוות המקצועי שמלווה את העבודה של הוועדה לבתי ספר ייחודיים על אזוריים במרחבי חינוך.
<טל שריר: אני קצת ארחיב, לבקשתה של עירית, בסוגיה של הגמישות הפדגוגית שמתאפשרת בבתי ספר ייחודיים על אזוריים ובעבודה של התכנית של אזורי בחירה מבוקרת, שכיום פועלת ב-53 רשויות, ביניהן הרבה מאוד רשויות במגזר הערבי, במזרח ירושלים, בבועיינה נוג'ידאת, בזרזיר, בסכנין, בעראבה, בערערה, בדלית אל כרמל בעוספייה.
<טל שריר: היא נותנת מענה בפריפריה, במגדל העמק, בית שמש, אשקלון, אופקים, שדרות, עפולה, בית שאן, ערד - - -
יעקב מרגי: פריסה.
<טל שריר: אני רוצה שתדעו את המנעד הרחב שמקבל תקצוב בפריפריה.
<טל שריר: אני קצת אסביר על התכנית ועל הגמישות הפדגוגית שלה בבתי הספר.
<טל שריר: בתכנית מרחבי חינוך מקבלים מבתי הספר והרשויות, הן פותחות בעצם את אזורי הבחירה להורים, לבחור באיזה בית ספר הילדים ילמדו.
<טל שריר: יחד עם הקהילה מטפחים זהות ייחודית של בית הספר.
<טל שריר: זה לא נעשה להורים, זה נעשה בשיתוף עם ההורים.
<טל שריר: אנחנו רואים בבתי הספר של מרחבי חינוך גם עלייה במדד הטיפוח, אנחנו רואים עלייה בהישגים.
<טל שריר: בתי הספר הייחודיים על אזוריים, ברגע שהם נכנסים לתהליך הסדרה, כדוגמת בתי הספר הדמוקרטים והאנתרופוסופיים, אנחנו רואים עלייה במדד טיפוח, רואים צמצום פערים ועלייה בהישגים.
<טל שריר: תהליך ההסדרה הזה, אני מסכימה איתך שהוא מתבצע לאט ומחלחל לאט לשטח, אבל הוא קיים והוא מתרחב והוא יתרחב גם לבתי ספר הכנסייתיים.
<טל שריר: בסך הכול יש מנגנון שנותן מרחב פדגוגי וגמישות פדגוגית להורים להיות מעורבים, לקבוע.
<טל שריר: יש הרבה מאוד מבתי הספר האלה שהוקמו על ידי קהילות ועמותות של הורים, הם נכנסים בתהליך הסדרה למשרד החינוך ולא נגבים שם תשלומי הורים מוגברים באופן פרוע ללא בקרה.
<טל שריר: אני חייבת לציין, דיברתם הרבה על צמצום פערים, בתהליך הבקרה אנחנו רואים באופן שיטתי אצל 73% מבתי הספר הייחודיים העל אזוריים צמצום במדד הטיפוח.
<טל שריר: מדד הטיפוח מראה בתחילת התהליך איזשהן הומוגניות וסגרגציה ולאט לאט עולה ההטרוגניות בבתי הספר האלה ומדד הטיפוח הולך ועולה, אז זה אומר שבתי הספר האלה מכילים אוכלוסיות מוחלשות בתוכם.
<נחום בלס: מדד הטיפוח לא כולל בכלל את המרכיב של ההטרוגניות ולכן עלייה או ירידה במדד הטיפוח לא מצביעה על שום דבר לגבי הטרוגניות של בית הספר.
יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה להתייחס לפני שאני מסכם?
<מלי פולישוק בלוך: אני רוצה לומר מילה.
יעקב מרגי: בבקשה, עומדת לך הזכות, יו"ר ועדת החינוך.
<מלי פולישוק בלוך: הנושא מאוד מעניין אותי, מאוד חשוב.
<מלי פולישוק בלוך: שמי מלי פולישוק, פעם ישבתי על הכיסא שלו, היום אני פה, אולי אתם רואים לפי הצבעים, מתנועה שנקראת "נשים עושות שלום", אבל אנו לא באות רק לעשות שלום אלא גם אנחנו רוצות לדעת מה קורה, לשנות את השיח בישראל והרבגוניות בחברה הישראלית מאוד מאוד מטרידה אותנו, כי אין שיח.
<מלי פולישוק בלוך: וזה מתחיל בחינוך ובלי חינוך לא נוכל גם לעשות שלום בינינו ובטח לא אחר.
<מלי פולישוק בלוך: בכובעי כאן, כיושבת ראש ועדת חינוך, עסקנו באותם הנושאים.
<מלי פולישוק בלוך: היה דיון, יהודית יכולה לכתוב על זה ספר, אני חושבת, ואולי כדאי שתעשי את זה באמת, על מה קרה.
<מלי פולישוק בלוך: הייתי מציעה ואני יכולה לעזור לך, מה קרה מאז שאת הגעת הנה ועד היום, כי הרבה לא קרה וזאת הבעיה.
<מלי פולישוק בלוך: המון רעיונות יש והמון ניסיונות של משרד החינוך והמון מאמצים והמון פקידים והמון תכניות ואולי יותר מדי תכניות ואולי זאת הבעיה.
<מלי פולישוק בלוך: מרוב תכניות בסוף לתלמידים יש את הפערים האדירים האלה של התלמידים הערבים.
<מלי פולישוק בלוך: ואני רוצה להגיד לחברת הכנסת חנין זועבי שאין לך מה לדאוג, התלמידים היהודים הולכים בכיוון הזה גם.
<מלי פולישוק בלוך: זאת אומרת הרמה הולכת ויורדת.
חנין זועבי: אז אני - - -
יעקב מרגי: היא דואגת.
חנין זועבי: אני דואגת.
<מלי פולישוק בלוך: בסוף כולם יהיו למטה.
<מלי פולישוק בלוך: לא יהיו פערים, כולם יהיו למטה.
<מלי פולישוק בלוך: עכשיו ברצינות, אני חושבת שטוב יעשה משרד החינוך אם יקבע את העקרונות שאתם נתתם וישחרר, פשוט שלא ינסה לנהל מלמעלה את כל החיים בחינוך, אולי אז יהיה יותר טוב.
יעקב מרגי: אני אסכם כך, בקצרה.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למרכז טאוב על המסמך שמתמודד עם אי השוויוניות ורב תרבותיות במערכת החינוך במדינת ישראל.
יעקב מרגי: הוועדה רואה בחיוב את התפיסה שאומרת שכל תלמיד בישראל יתוקצב באופן שוויוני בכפוף למספר תנאים שהמדינה תציב, מבלי לקשור זאת לזרם החינוך או לבעלות בית הספר.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להגיש עמדתו למסמך זה לוועדת החינוך.
יעקב מרגי: 25 לאוקטובר 2017, ה' בחשון התשע"ח.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום: ישיבה מיוחדת – פתיחת שנת הלימודים האקדמית.
יעקב מרגי: המועצה להשכלה גבוהה תציג לנו מצגת ותיתן לנו סקירה אבל לפני כן, אני אומר מספר מילים שהן יותר תהיות, שאלות, לא קובע כלום.
יעקב מרגי: זורק אותן לחלל האוויר או למרכז האולם, מה שתרצו, ומי שירצה יתייחס.
יעקב מרגי: זאת תהיה התשתית של מהלך הדיונים במושב החורף בכבל מה שקשור להשכלה גבוהה במדינת ישראל אלא אם כן יצוצו עוד דברים אחרים.
יעקב מרגי: אני שמח שהשביתה שהיתה מתוכננת במכללות על ידי הסגל הבכיר של המכללות לא פרצה.
<קריאה: יום אחד.
יעקב מרגי: יום אחד.
יעקב מרגי: לא פרצה ולא התקיימה.
יעקב מרגי: אני שמח שהגיעו להבנות והסכמות.
יעקב מרגי: אנחנו לא אוהבים להתעסק בזה אבל אם אין ברירה גם בזה אנחנו מתעסקים.
יעקב מרגי: מדינת ישראל היא מהמדינות המובילות או המובילה במדינות העולם בשיעור הישראלים בגילאי העבודה שהם בעלי תואר אקדמי.
יעקב מרגי: אכן, ישראל נעשתה משכילה יותר, וכפי שידוע בתחומים אחרים, כשמגיע השפע מגיעות אתו תופעות או שאלות ותהיות.
יעקב מרגי: אנחנו רואים פערים גדולים בשיעור האקדמאים בקבוצות אוכלוסיות שונות בחברה הישראלית.
יעקב מרגי: נכון, מסתמן גידול בחברה הערבית אבל עדין לא די, לא מתאים לחלקם וגודלם באוכלוסייה.
יעקב מרגי: יש מגמות חיוביות בציבור החרדי, שלצערי הרב יש קבוצות בתוך ההשכלה הגבוהה שלא מבינות ואצה להם הדרך לקדם אג'נדות שלהם, שיכולות לחסום את המגמה הזאת.
יעקב מרגי: הפערים בין המוסדות להשכלה גבוהה – אם פעם היו האמירות נאמרות ברמזים, מתחת לפני השטח, הדברים היום נאמרים בקולי קולות.
יעקב מרגי: תחומי הלימוד, שאלות על תחומי הלימוד, האם הם תואמים את צורכי התואר בעצמו, את צורכי המשק, את צורכי החברה הישראלית, צופים פני עתיד?
יעקב מרגי: אני לא קובע עובדות, אמרתי שאני שואל שאלות.
יעקב מרגי: והשאלה הנשאלת האם אוניברסיטאות המחקר, לאור כל ההישגים שמנינו, האם הן פועלות בכיוון הפוך למגמות של צמצום פערים?
יעקב מרגי: האם הקולות להוספת שכבה נוספת בין התיכון לאוניברסיטאות באו לשרת עוד פעם מעמדות?
יעקב מרגי: ליצור מעמדות בתוך האקדמיה או אולי לא נוח כשצפוף שם למעלה וצריך עדין לחזור למצב הקודם של שנות ה-70?
יעקב מרגי: אולי נעים מאוד במגדל השן כשהכמות לא גדולה?
יעקב מרגי: אני שואל, אני לא קובע.
יעקב מרגי: הקולות שנשמעים לאחרונה מתבקשים.
יעקב מרגי: נעשה שינוי מבורך מבחינתי בתחום ההשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: נכון, זה לא תכלית הכל.
יעקב מרגי: עדין יש שאלות האם חוסר שביעות הרצון של הסטודנטים ממה שהם לומדים בתכנית הלימודים לתואר שהם מבקשים לרכוש, צריך שמישהו יעשה כאן עבודה כדי לשנות את התחושה הזאת?
יעקב מרגי: מה עתידו של המחקר האוניברסיטאי?
יעקב מרגי: לאחרונה שמענו שמקומן של האוניברסיטאות הישראליות קצת ירד בסולם העולמי אם התגאינו פעם.
יעקב מרגי: עדין אומרים לי: שמע, אבל אנחנו עדין, האוניברסיטה העברית עדין בתוך ה-100.
יעקב מרגי: אנחנו נמצאים במקומות ראשונים בהרבה תחומים, טובים ולצערי הרב גם לא טובים אבל לפחות כאן אנחנו צריכים לשאוף.
יעקב מרגי: המגמות האלה, צריך שמישהו יגע בהן.
יעקב מרגי: ואני שואל שוב האם לא הגיע הזמן שהמועצה להשכלה גבוהה, שגם הריבון וגם העם חושב – יכול להיות שאין הגדרת תפקיד, שצריך תיקון חקיקה - תניח את הידיים כפי שאני אומר כבר שנתיים וחצי על ההגה ותנווט ותאמר את אשר יש לה לומר?
יעקב מרגי: זה לא פגיעה בחופש האקדמי.
יעקב מרגי: זה שיש היום מקצועות נכחדים בהשכלה הגבוהה בתחומי הרוח ותחומים אחרים – מה לעשות?
יעקב מרגי: הם לא מייצרים הכנסה גבוהה.
יעקב מרגי: האם אין לנו מה לומר בתור מדינה בנושא הזה?
יעקב מרגי: בתור חברה?
יעקב מרגי: יש תפקיד חשוב למועצה להשכלה גבוהה, והציפיות שלנו ממנה הן מעבר למה שהיא עושה היום.
יעקב מרגי: כן, היא צריכה לומר את דברה לאוניברסיטאות.
יעקב מרגי: כן, היא צריכה לומר את דברה למכללות.
יעקב מרגי: כן, היא צריכה להיות הווסת באינפלציית התארים.
יעקב מרגי: היא צריכה לומר את דברה בתארים לא איכותיים.
יעקב מרגי: רמת ההשכלה הגבוהה זה לא פגיעה בחופש המחקר.
יעקב מרגי: הרמת הרמה, הגבהת הרמה לתארים איכותיים זה לא פגיעה בחופש האקדמי, סליחה.
יעקב מרגי: לומר לאוניברסיטאות איך הן צריכות להתנהג, למכללות, איזה תארים הם צריכים להוציא ואיכותם.
יעקב מרגי: בר מינן, סליחה על הביטוי, אני אומר את זה בלשון קצת נמוכה: כן, לומר איזה תארים אקדמיים ותחומי הידע שהחברה הישראלית והמדינה אכן זקוקה להם.
יעקב מרגי: האוניברסיטאות והמועצה להשכלה גבוהה של מדינת ישראל, כן.
יעקב מרגי: אני את כל זה שם באוויר אבל תחילה נפתח במצגת של המועצה להשכלה גבוהה.
יעקב מרגי: פרופסור אדו פרלמן, למרות הצרידות ביטאתי את שמך בא'.
<אדו פרלמן: תודה רבה.
<אדו פרלמן: אני חבר סגל בטכניון או הייתי חבר סגל בטכניון עד שפרשתי, בפקולטה לרפואה.
<אדו פרלמן: במסגרת שירותי בטכניון הייתי דיקן בית הספר ללימודי מוסמכים, תארים מתקדמים במשך ארבע שנים, והייתי דיקן הפקולטה לרפואה במשך שש שנים.
עליזה לביא: איפה למדת?
עליזה לביא: בטכניון?
<אדו פרלמן: למדתי תואר ראשון ושני בטכניון.
<אדו פרלמן: ראשון בכימיה ושני בכימיה פיזיקלית, ואחר כך עשיתי דוקטורט - אני לא רופא, אני חוקר - עשיתי דוקטורט בארצות-הברית באוניברסיטת מישיגן באן ארבור.
<אדו פרלמן: וכמובן שסיימתי את הדוקטורט חזרתי מיד לארץ, אבל זה היה מזמן.
<אדו פרלמן: עוד שאלות?
יעקב מרגי: עכשיו למצגת.
<אדו פרלמן: בסדר.
<אדו פרלמן: אז על דבר אחד אני מוכרח להתנצל, יש לכם חוברת של המצגת שעוזרתי סיגל הדפיסה אתמול.
<אדו פרלמן: אני קצת אובססיבי בהרצאות שלי, וכשאני מרצה בטכניון אני יושב ככה עד אמצע הלילה, ואז אני משנה ברגע האחרון שתיים, שלוש שקופיות, אז תסלחו לי בבקשה.
יעקב מרגי: נזרום אתך.
<אדו פרלמן: חבר הכנסת מרגי, אני מקווה שאתן תשובה לחלק מהשאלות שלך.
<אדו פרלמן: אם לא, תרגיש חופשי לשאול.
יעקב מרגי: יש לנו מושב ארוך ופורה.
<אדו פרלמן: (מצגת) אז קודם כל, רק מפה כללית על אבות ההשכלה הגבוהה בארץ.
<אדו פרלמן: לפני כ-18,17 שנה, כפי שאתם רואים המספר שלהם הלך וגדל.
<אדו פרלמן: לא רק המספר הכללי אלא גם ה - - -.
<אדו פרלמן: אם ב-1989-1990 היו לנו שמונה אוניברסיטאות מחקר, חמש מכללות מתוקצבות, מכללה אחת לא מתוקצבת ושבע מכללות להוראה, הגענו לשיא ב-2012-2013, בסך הכל 67 מוסדות להשכלה גבוהה.
<אדו פרלמן: עדין שמונה אוניברסיטאות מחקר, 21 מכללות מתוקצבות, 16 מכללות לא מתוקצבות ו-22 מכללות להוראה, וכיום יש ירידה הדרגתית קלה, הגענו ל-62, וכמו שאמר חבר הכנסת יש לנו שאיפה לאחד מכללות, לגבש אותן ביחד כדי לתת להן עוצמה אקדמית, עוצמה ניהולית.
<אדו פרלמן: יש לנו היום מכללות הוראה בעיקר שיש להן 800 תלמידים, 600 תלמידים, 1,000 תלמידים וזה לא נותן להם את החוזק שהם - - במסגרת המעבר ממשרד החינוך למל"ג-ות"ת, אנחנו מנסים ליצור את המיזוגים הללו.
<אדו פרלמן: כמובן שהמטרה היא win-win situation, שהמכללה החדשה נקרא לזה או המיזוג יהיה מוצלח - -
יעקב מרגי: או שהגדולה תבלע את הקטנה.
<אדו פרלמן: אז הגענו ל-62 מוסדות היום.
<אדו פרלמן: כפי שאתם רואים, מספר אוניברסיטאות המחקר היה יציב עד לפני שנתיים, שזה כולל גם את האוניברסיטה הפתוחה.
<אדו פרלמן: מאז יש לנו את אוניברסיטת אריאל, שהצטרפה למל"ג-ות"ת, ואנחנו גם אוחזים בה.
<אדו פרלמן: אם אני מסתכל על מספר התלמידים שלמדו באותם מוסדות מאז, אז כפי שאתם רואים, אז אם יש לי רמה יציבה פחות או יותר בתחילת שנות ה-80, אמצע שנות ה-80 של בערך 80,000 סטודנטים טוטאל בכל המוסדות, היום יש לנו בערך 309,000 שזאת בעצם תחזית.
<אדו פרלמן: זה מבוסס על – כל הנתונים שאני מראה לכם זה נתוני למ"ס, נתוני 2017-התשע"ח, זו בעצם תחזית.
<אדו פרלמן: התחזיות של המל"ג הן די טובות אז אני אשתמש בהן.
<אדו פרלמן: זה קצת פחות מפי ארבע כך שבאמת יש לנו אחוז מאוד גבוה ויש לנו כמות מאוד גדולה של תלמידים במוסדות להשכלה גבוהה.
<אדו פרלמן: בואו נסתכל איך גדלנו, מה הסיבה שהצלחנו לגדול בצורה כזאת.
<אדו פרלמן: שוב, ב-1989-1990 אנחנו מראים פה שקף שמדבר על אחוזי זכאי בגרות, שהם המועמדים, הפוטנציאל ללימודים אקדמאים לעומת אלה שמתחילים ללמוד, וכפי שאתם רואים, בשנים האחרונות הם כמעט משיקים זה לזה.
<אדו פרלמן: אם יש לנו באוכלוסייה הכללית כולה, כל האוכלוסייה במדינת ישראל אחוז זכאי בגרות 18 פלוס של 54% בערך מהאוכלוסייה, אם נסתכל על שנתון שבא ללמוד, אנחנו מסתכלים על השנתונים של 22-24, בוגרי צבא, אז יש לנו בערך 47%.
<אדו פרלמן: אנחנו כמעט מנצלים את כל הפוטנציאל שיש לנו.
עליזה לביא: ברשותך, זה אחוז המתחילים.
עליזה לביא: מה אחוז המסיימים?
<אדו פרלמן: שאלה טובה.
<אדו פרלמן: יש לנו בעיה.
<אדו פרלמן: אחוזי המסיימים באוניברסיטה הפתוחה הוא יותר נמוך בגלל שהלימודים מתפרשים שם.
<אדו פרלמן: בעצם זה לא כלול - -
עליזה לביא: האוניברסיטה הפתוחה לא כלולה?
<אדו פרלמן: לא כלולה מפני שאני לא יכול לעשות לפי זכאי בגרות כי הם יכולים להתקבל ללא בגרות.
<אדו פרלמן: אז אם אני מסתכל על – אני אתן לך סתם הערכה גסה, בסדר?
<אדו פרלמן: אני מעריך שאחוז הנשירה מכל אלה שמתקבלים נע בין 10% ל-30%, וזה תלוי בפקולטות, תלוי במוסד.
עליזה לביא: השאלה שלי אם יש שלב המשך.
עליזה לביא: אנחנו רואים את החרדים שנכנסים - -
יעקב מרגי: עליזה, הצעה לסדר: - -
עליזה לביא: אז ברשותך, רק שנדע איפה אנחנו עומדים.
עליזה לביא: מתחילים אבל - -
יעקב מרגי: תרשמי את השאלות.
יעקב מרגי: להתקיל אותו בתחילת המצגת זה לא נכון.
יעקב מרגי: כל שאלה היא טובה.
<אדו פרלמן: אני מבקש שתשאלו בזמן כי אחר כך אני אשכח.
יעקב מרגי: אנחנו לא נשכח.
עליזה לביא: אבל אדוני היושב ראש, מתחילים וגם מסיימים - - - כי הנשירה הולכת וגדלה אדוני.
יעקב מרגי: זה נתון חשוב ולא נפספס אותו.
<אדו פרלמן: אם אני אקח לך את אחוזי הסטודנטים לתואר ראשון שלומדים לפני סוגי מוסדות, אתם יכולים לראות שזה שקף קצת מורכב – אלה המכללות לחינוך, האקדמיות לחינוך.
<אדו פרלמן: אתם רואים שיש עליה הדרגתית כמו שאלה, מספרם גדל, מספר הלומדים גדל.
<אדו פרלמן: מכללות חוץ-תקציביות גדלו בצורה די רצינית.
<אדו פרלמן: כפי שאתם רואים, בשנים האחרונות יש איזו שהיא התייצבות מסוימת עם נטייה לירידה.
<אדו פרלמן: אני לא מתייחס כל כך ברצינות היום לתנודות במספר התלמידים.
<אדו פרלמן: מספר התלמידים זה מספרים מאוד גדולים.
<אדו פרלמן: אם יש לי פחות 1,000 או יותר 1,000 זה לא משמעותי כי בשנה הבאה זה יכול להשתנות.
<אדו פרלמן: באוניברסיטה הפתוחה יש לנו גם נטייה לעליה עם התייצבות מסוימת.
<אדו פרלמן: במכללות המתוקצבות יש לנו עליה מאוד יפה, ופתאום ירידה מסוימת ואני תכף אסביר מאיפה באה הירידה הזאת.
<אדו פרלמן: באוניברסיטאות יש התייצבות, שם יש לנו עליה.
<אדו פרלמן: השינוי פה זה בגלל אוניברסיטת אריאל.
<אדו פרלמן: השנה צירפו את מספר הסטודנטים שבאוניברסיטת אריאל לאוניברסיטה והורידו את זה מהמכללות.
יעקב מרגי: אז זה גדל שם וירד במכללות.
<אדו פרלמן: זה מקזז אחד את השני.
<אדו פרלמן: אנחנו רואים שבאמת עדין מבחינת חלוקה למוסדות, מכללות חוץ-תקציביות, מכללות אקדמיות לחינוך, מכללות מתוקצבות - עבור כל סוג של מוסד, האוניברסיטאות עדין מובילות בראש אבל אם ניקח ביחד את כל המכללות, אז המכללות השיגו את האוניברסיטאות והן מתייצבות על בערך 60% מהסטודנטים והאוניברסיטאות על בערך 40%, פלוס מינוס כמה אחוזים.
<אדו פרלמן: בואו נסתכל מה התחומים שהסטודנטים לתואר ראשון בחרו ללמוד, וזה השוואה של 10 שנים: אם נסתכל, נראה את טוטאל מספר הסטודנטים.
<אדו פרלמן: לפני 10 שנים זה היה 101,000 והשנה זה 191,000.
<אדו פרלמן: זה רק סטודנטים לתואר ראשון.
<אדו פרלמן: אם נסתכל, כמו שחבר הכנסת מרגי הסביר, מדעי הרוח היה אז 18% מהכלל, היום זה רק 9%.
<אדו פרלמן: יתכן ש-9% מ-190,000 זה קצת יותר גבוה מ-18% של 101,000 אבל עדין זה אחוז.
<אדו פרלמן: זה מסביר על התרחקו של הנוער שלנו מלימודי מדעי הרוח.
<אדו פרלמן: לעומת זאת, בהנדסה ואדריכלות, שהיה אז 12%, היום זה 19%.
<אדו פרלמן: זה מצביע על שתי פעולות – קודם כל, ביקוש של השוק ואז סטודנטים יותר הולכים.
<אדו פרלמן: ב.
<אדו פרלמן: יש לנו בשנתיים האחרונות פעילות מאוד מאסיבית של המל"ג-ות"ת בעידוד הממשלה.
<אדו פרלמן: המשק משווע למהנדסים, להייטק, לקטר המוביל את המשק הישראלי ולכן, יש עידוד של לימודי מתמטיקה חמש יחידות על ידי משרד החינוך והשר נפתלי בנט.
<אדו פרלמן: המועצה להשכלה גבוהה וות"ת פועלים בכמה מסלולים כדי לעודד את האוניברסיטאות ואת המכללות לקבל יותר סטודנטים על ידי תשתיות, על ידי קידום תשתיות, על ידי עזרה בגיוס סגל וגם באמצעים שונים אנחנו מקווים להגדיל את זה קצת יותר.
<אדו פרלמן: כן, קצת בעידוד הממשלה, יש פה יותר מהנדסים ממדעי הרוח.
מירב בן ארי: מה זה בעידוד הממשלה?
יעקב מרגי: הוא אמר, תמרוץ.
יעקב מרגי: יש פעילות של המל"ג לעודד את – המתמטיקה בתיכון- -
<אדו פרלמן: - - - את המוסדות להגדיל את הקבלה להנדסה, בייחוד הנדסה הייטק ומדעי המחשב קצת אבל בעיקר הנדסה הייטק.
עליזה לביא: וגם ההסללה, במיוחד במגזר הערבי.
<קריאה: לא, המפעלים לא קשור.
<אדו פרלמן: נכון, תכף נדבר על המגזר הערבי גם כן אבל בסך הכל יש פעילות מאוד ענפה.
<אדו פרלמן: אם תסתכלו על עסקים ולימודי הניהול, זה היה 7% והיום זה 10%, זה עליה קטנה.
<אדו פרלמן: משפטים – 6% לעומת 7%.
<אדו פרלמן: נגיע גם למשפטים.
<אדו פרלמן: מקצועות עזר רפואיים זה 4% והיום 6%.
<אדו פרלמן: הכל קצת התרומם, הכל קצת כנראה על חשבון מדעי החברה שירד מ-23% ל-16%, לימודי הרוח שירד - -
עליזה לביא: רפואה איפה נמצאת?
<אדו פרלמן: רפואה זה כל כך קטן, זה אפילו לא אחוז.