GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<פאיו אוירוביץ': אנחנו, השגרירים, כאשר אנחנו מוזמנים לכנסת זה בדרך כלל כדי לשמוע, להסתכל ונהנים כמובן מהדמוקרטיה הישראלית הגבוהה.
<פאיו אוירוביץ': הפעם זה יום מיוחד.
<פאיו אוירוביץ': יש לנו הזדמנות, יש לי הזדמנות וכבוד להשתתף גם בשיתוף הפעולה בתחום המיוחד.
<פאיו אוירוביץ': כמו שחברים קודם אמרו, אין אנשים בלי מוגבלויות ומה שאנחנו, כשגרירים או דיפלומטים, עושים זה שבדרך כלל אנחנו בונים את הקשרים ואת היחסים בין אנשים, בין המדינות, עוסקים בפוליטיקה אבל מה שאנחנו ראינו היום זה באמת הפוליטיקה הכי גבוהה שיש והכי Noble שיש.
<פאיו אוירוביץ': לסייע ולתמוך בחלקים החלשים בחברה.
<פאיו אוירוביץ': אין פוליטיקה שיכולה להיות מוצלחת בלי זה, בלי שאנחנו מבינים שיש אנשים בינינו, כמו שאמרנו, כולנו יש לנו צורך בסיוע, במילה, לתמיכה, אבל מדרגים את המדינות ואת החברות לפי היחס שלהן כלפי אנשים בעלי צרכים מיוחדים.
<פאיו אוירוביץ': לסיום, ברצוני להודות לדן אוריין ולמשרד החוץ לך אדוני היו"ר ולחברי הוועדה, לפייר לביא על שארגן זאת ולעמותת שק"ל.
<פאיו אוירוביץ': תודה רבה.
יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את חברת הכנסת נורית קורן שבאה מדיונים אחרים וכיבדה אותנו.
יעקב מרגי: ירדנה אמסלם.
<ירדנה אמסלם: בוקר טוב לכולם.
יעקב מרגי: את הנימוסין אני עכשיו שם בצד.
יעקב מרגי: השעון מולי.
<ירדנה אמסלם: שני משפטים.
<ירדנה אמסלם: אני פה לכבוד בני, ערן, יש לי בן בן 34, עם צרכים מיוחדים.
<ירדנה אמסלם: המכללה הראשונה בארץ, מכללת "כישורי חיים" הוקמה לכבוד בני, בוגר החינוך המיוחד.
<ירדנה אמסלם: אני לא אספר פה בשתי מלים כי זה לא מתאים לפה.
<ירדנה אמסלם: אני מזמינה את כולכם לבקר במסגרת שלנו, היא מסגרת נפלאה, שמאפשרת לכל אחד ואחד לעסוק במה שהוא אוהב.
<ירדנה אמסלם: זו מסגרת יום.
<ירדנה אמסלם: במשפט קצר, אצלנו לומדים במכללה האקדמית, מתגייסים לצבא, מתנדבים בבתי חולים והכי הכי שמצא חן בעיניי פה זה שיש לנו כיתת אמן, אנחנו נציג תערוכה במוזיאון ישראל בתל אביב ובשנה הבאה בלוזאן שבשוויצריה.
<ירדנה אמסלם: אני מזמינה את כולכם לאשדות יעקב, למכללת "כישורי חיים".
יעקב מרגי: פרופ' חפציבה ליפשיץ, בבקשה.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: שמי פרופ' חפציבה ליפשיץ ואני כאן יחד עם רחל לוי דרומר מאוניברסיטת בר אילן.
יעקב מרגי: שתדבר אחרייך מיד, אז נחסוך את זה.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: ראשית אני מלאת התפעלות משק"ל, מכיוון שראינו פה הבדלים בין המודל הרפואי בטיפול באנשים עם צרכים מיוחדים לבין המודל החברתי השילובי.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: ומה שמצא חן במיוחד זה שבאמת לא הלכו אנשי מקצוע ליוון אלא אתם, האנשים, אתם השגרירים הכי טובים של כולנו.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: כל כך יפה שדרככם אפשר היה ללמוד איך להתייחס לאנשים עם צרכים מיוחדים.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: כל הכבוד למארגנים ולשק"ל על המקוריות.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: באוניברסיטת בר אילן אנחנו מתחילים את השילוב כבר מגיל צעיר.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: אני עומדת בראש מכון שנקרא מרכז בייקר לקידום ילדים עם מוגבלות שכלית.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: זה מרכז שילובי שכדאי לבוא לבקר בו ולראות מה אנחנו עושים.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: אני גם ראש פרויקט "עוצמות" – שילוב אקדמי בן ארבע דרגות לבוגרים עם מוגבלות שכלית.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: יש לנו ששה סטודנטים שלומדים לתואר ראשון באוניברסיטה.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: זה מהפכני וזה בהחלט נושא לוועדת החינוך של הכנסת, איך לקדם את זה - - -
יעקב מרגי: תאתגרו אותנו.
<פרופ' חפציבה ליפשיץ: ואני זוכה לשיתוף מלא באוניברסיטה.
יעקב מרגי: ד"ר רחל לוי דרומר.
<רחלי לוי דרומר: אני רציתי למעשה להציג את פרופ' חפציבה ליפשיץ - - -
יעקב מרגי: עשיתם את זה הדדי, תודה.
<רחלי לוי דרומר: אני אשמח לקבל סיוע שלך גם.
<רחלי לוי דרומר: אני בדרך כלל פה בהקשר מל"ג, אני אשמח לקבל סיוע שלך - - -
יעקב מרגי: בתנאי, בואי נעשה שותפות.
יעקב מרגי: תעזרי לי במל"ג, אני אעזור לך בוועדה.
<רחלי לוי דרומר: בשמחה רבה.
<רחלי לוי דרומר: כדי לקדם את הנושא של תואר ראשון אקדמי מלא ומסודר עבור אנשים עם צרכים מיוחדים.
<רחלי לוי דרומר: אוניברסיטת בר אילן תומכת בזה ומקדמת את זה - - -
יעקב מרגי: אני אשמח לקבל נייר עמדה מקצועי.
יעקב מרגי: תני לנו מסמך מקצועי, נתמודד.
יעקב מרגי: נאתגר אותה.
יעקב מרגי: היא מן המל"ג, לא?
<רחלי לוי דרומר: לא, אני לא מהמל"ג, אני המזכירה האקדמית של אוניברסיטת בר אילן.
יעקב מרגי: אז למה אמרת שאת באה לכאן - - -
<רחלי לוי דרומר: בדרך כלל, כשאני מגיעה לפה, אני מגיעה בהקשר מל"ג, אוניברסיטה, צעקות, ריבים, פה זה לא זה.
יעקב מרגי: תמיד אין פה צעקות וריבים.
<רחלי לוי דרומר: פה הפגישה היא נהדרת.
יעקב מרגי: אנחנו נוזפים בגורמים ממסדיים שלא עושים את עבודתם, כן, אבל לא צועקים ולא רבים.
יעקב מרגי: רבותיי, יש לי שלוש דקות, סליחה, סליחה.
יעקב מרגי: התוספת הזאת שנתתי בפתיחת הדיון היא יוזמה שלי.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להצטער עליה אחר כך, כי אני חייב לרוץ ולנעול את הישיבה.
יעקב מרגי: יש לי פה את גברת רחלי אברמזון שהיא מנהלת אגף חינוך מיוחד במשרד החינוך, שחשוב לי שתיתן לכם על רגל אחת, כך בקצרה, רחלי, על מדיניות השילוב של משרד החינוך של מדינת ישראל, בבקשה.
<רחל אברמזון: אתם תסלחו לי, לא נעשה את זה סימולטני - - -
יעקב מרגי: לא, רק עברית.
<רחל אברמזון: אני רק רוצה לברך על הדיון ועל הבוקר המרגש הזה.
<רחל אברמזון: זאת זכות גדולה.
<רחל אברמזון: אני מרגישה שזאת זכות גדולה.
<רחל אברמזון: יחד איתי נמצא כאן יואל לוין, שהוא מדריך ארצי בנושא תכנית ההשתלבות שאנחנו מקדמים.
<רחל אברמזון: חשוב לי להגיד שמשרד החינוך רואה באוכלוסייה המיוחדת, באוכלוסיית התלמידים והבוגרים המיוחדים, בעצם את החוליה הכי חזקה.
<רחל אברמזון: אני מזהה שהם אלה שמחזיקים, או במעגל הגדול החברתי יותר, הם אלה שהופכים אותנו לחברה טובה יותר, לחברה רגישה יותר, ערכית ומוסרית, אז זה הבסיס.
<רחל אברמזון: מבחינתי הם הילדים או הבוגרים הכי חזקים בתוך החברה שלנו, שמאפשרים לנו לעשות את עבודתנו באופן מקצועי יותר.
<רחל אברמזון: פנֵינו לשילוב בתוך הקהילה, לקרב אותם ככל שיותר לקהילה הטבעית ולסביבה הטבעית שבה הם חיים וגרים.
<רחל אברמזון: ואנחנו מקדמים בתוך המשרד את העקרונות שמאפשרים קודם כל להורים לבחור את סוג המסגרת עבור הילדים שלהם, לאפשר להם השתלבות מיטבית בתוך אותו בית ספר שכל חבריהם בשכונה נמצאים בו ולאפשר להם את המענים ואת הבחירה המיטבית עבור הילדים.
<רחל אברמזון: בגילאים הבוגרים יותר אנחנו מקדמים הרבה מאוד ואני חושבת שהליבה המרכזית שלנו בתכניות לשלבים הבוגרים יותר, היא לאפשר להם התנסות תעסוקתית בתוך הקהילה, במסגרות בקהילה.
<רחל אברמזון: אנחנו מאפשרים להם גם תכניות במסגרת הכנה לחיים בוגרים, כדי שהמעבר אחר כך יהיה רציף יותר, יהיה רגוע יותר, יהיה נוח יותר ויהיה עם תשתית נכונה לְמעבר לדיור בתוך הקהילה.
<רחל אברמזון: לברך קודם כל את עמותת שק"ל על העשייה ולומר לכם שאנחנו נשמח לחזק או לבוא ליוזמות חדשות ונוספות.
יעקב מרגי: משפט ברכה.
נורית קורן: אני רוצה לברך את היושב ראש.
נורית קורן: אני מתנצלת שהפסדתי את הסרט, זה בטח היה מאוד מרגש.
נורית קורן: אני רוצה לומר שרחלי עושה עבודה מצוינת במשרד החינוך, אבל אני רוצה להדגיש את הדבר החשוב יותר.
נורית קורן: אני פגשתי השבוע מישהי בת 40 שהיא מאוד רוצה לעבוד בשוק הרגיל ולהיות רגילה ואנחנו כחברה לא משלבים אותה ולא מאפשרים לה לעבוד במקום רגיל.
נורית קורן: זאת המטרה הנעלה ביותר, שאנחנו כחברה נשלב את כולם כעובדים רגילים, כאחד מאיתנו.
נורית קורן: זה מה שאנחנו צריכים לשאוף אליו.
<קריאה: משפט אחד.
<קריאה: גילוי נאות שאני דוד של פייר והיום - - -
יעקב מרגי: רואים שאתם מאותה תפוצה אבל לא משנה.
<קריאה: פגשתי רק פעמיים בעלי מוגבלויות.
<קריאה: אני מבקש את אדוני, חבר הכנסת, לקרוא בכנסת בקול רם לכולם, לעיתונאים וחברי כנסת, עם מוגבלויות - - -
נורית קורן: עם מוגבלויות, אנחנו מתקנים כל הזמן.
יעקב מרגי: בוועדה הטרמינולוגיה חשובה.
<קריאה: אם אפשר להעלות את זה, תודה רבה.
יעקב מרגי: תודה רבה על ההערה והיא הערה במקום.
יעקב מרגי: רבותיי, אני מסיים.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לעמותת שק"ל על החשיפה הנפלאה שנחשפנו לה כאן בוועדה, על העשייה החשובה בשילוב אנשים עם צרכים מיוחדים בחברה.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לשגריר ישראל במקדוניה על הליווי, היוזמה ועל הרגישות.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למר פייר לביא על עבודתו הנפלאה, עבודה מקצועית שידעה לבטא את חשיבות הנושא של שילוב אנשים עם צרכים מיוחדים בחברה.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי המשלחת.
יעקב מרגי: על השליחות החשובה, על עמידתכם במשימה ועל הייצוג המכובד, שכחת לומר את זה, של מדינת ישראל במקדוניה.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לזמר, למוסיקאי, שעוד עתיד מזהיר צופים לו, דורון לאור, שביצע את שירו של קובי אושרת "16 מלאו לנער".
יעקב מרגי: הוועדה שמעה על יוזמות ברוכות נוספות שנעשות בתחום זה על ידי גופים נוספים, וולונטריים וממסדיים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך ולמשרד הבריאות וכן למשרד לשירותים חברתיים וכן למועצה להשכלה גבוהה, לפעול ככל שניתן להקל ולפשט את התהליכים, הן לתקצוב, הן לתמיכה, הן להכרה והן לרישוי של הגופים האלה על ידי המדינה.
יעקב מרגי: הוועדה מברכת את אוניברסיטת בר אילן על היוזמה שלה לשלב אוכלוסיות עם צרכים מיוחדים במוסדות להשכלה גבוהה וכן – אם אני אבחר את המילה הנכונה – לייצר תואר אקדמי מתאים.
יעקב מרגי: הוועדה תושיט יד ותיתן כתף חמה לפתור את הבעיה שישנה מול המועצה להשכלה גבוהה.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 19 ביוני 2017, כ"ה בסיון התשע"ז.
יעקב מרגי: הצעה לסדר-היום: גביית יתר בתשלומי הורים בבית-הספר "רבבה".
יעקב מרגי: הוועדה הזאת קיימה מספר דיונים בסוגיית גביית יתר במוסדות חינוך, ומשרד החינוך, בשנים האחרונות, עשה מעשה – שיפר את האכיפה והקים אגף.
יעקב מרגי: אני יודע שהדברים עדיין לא באו לידי שלמות, בלשון המעטה, ועדיין יש מגזרים שלמים שלא הייתי רוצה לומר: נשדדים, אבל שעושקים אותם גופי החינוך, הן במגזר החרדי, הן במגזר הממלכתי-דתי, דתי לאומי, ואני לא יודע איך תקראו לזה, במוכר שאינו רשמי על כל גווניו, צבעיו והיבטיו, והן במוסדות חינוך פרטיים בהגדרות כאלה ואחרות.
יעקב מרגי: יש במדינת ישראל חוק חינוך חובה חינם, ולחוק הזה יש מספר חריגים קטנים ביותר.
יעקב מרגי: לצערי הרב, ואני אומר זאת כפי שאמרתי בדיון הקודם, משרד החינוך שם דגש – ואני לא אומר: יתר – במערכות הממלכתיות וכמעט במערכות האחרות שהן לא ממלכתיות זה כמעט שטח הפקר.
יעקב מרגי: יש משפחות שנדרשות לשלם סכומים במצטבר ושמגיעות אפילו ליותר...
יעקב מרגי: כאילו שמו את הילד שלהם או את הילדה שלהם במוסד להשכלה גבוהה או במכללה פרטית שלא מתוקצבת.
יעקב מרגי: רבותי, אני לא מגזים.
יעקב מרגי: קחו את הסכומים.
יעקב מרגי: עכשיו, למי?
יעקב מרגי: לא שמותר לגזול הורים עם יכולות, אבל לרוב אלה הורים שנאנקים תחת עול כלכלי לא פשוט.
יעקב מרגי: במושב הקודם התעסקנו עם מוסד חינוכי בעיר מודיעין, והתגלתה שם תמונה מזעזעת, ואני לא רוצה לחזור על הממצאים.
יעקב מרגי: מהתמונה הזאת יש תובנות.
יעקב מרגי: נוצרו תובנות גם במשרד החינוך.
יעקב מרגי: היינו צריכים לפחות – ואני מקווה שהיום נשמע ממשרד החינוך גם על פעולות שננקטו בעקבות אותה ביקורת.
יעקב מרגי: אני מקווה לשמוע גם מה קורה במוכר שאינו רשמי, באותן עמותות, באותם גופים.
יעקב מרגי: כמו שמשרד החינוך ידע לעשות ועושה עבודה חשובה בשנים האחרונות לגבי מורים שלא מקבלים שכר לפי החוק באותם גופי חינוך, באותן רשתות, ויודע לדרוש השבה עד השקל האחרון, אני מקווה שגם בתשלומי הורים תהיה אותה נחישות.
יעקב מרגי: אני מכיר את הרגישויות.
יעקב מרגי: רבותי, לא קל לי – והנה אני אומר לכם בלי מחיצות, ואני מדבר אליכם בגובה העיניים – אני, נציג של סיעה חרדית, לבוא ולדרוש אכיפת יתר בחברה החרדית, ואני עושה זאת פעם אחר פעם.
יעקב מרגי: לא נעים לי עוד יותר להביא לכאן לדיונים מוסדות חינוך שהם לא מהמגזר שלי, שאני לא רוצה ואני באמת לא רודף כי אני מעריך את המוסדות האלה שמדברים עליהם, אבל זו כנראה נורמה שהשתרשה להצטייר כאילו אני רודף את החינוך הזה או את המגזר הזה.
יעקב מרגי: זה לא נעים לי, אבל אני לא יכול לראות שהורים נעשקים יום-יום, חודש-חודש ושנה-שנה ואין פוצה פה ומדבר.
יעקב מרגי: זה השלב הראשון, ובינתיים אסתפק בדברי הפתיחה האלה.
יעקב מרגי: אתן להורה שפנה ובעקבות זה התקיים הדיון.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, ואני מתנצל, שלא התלהבתי לקיים את הדיון הזה מיידית.
יעקב מרגי: אמרתי "אולי המערכות יטפלו", ודחיתי ודחיתי, אבל ככל שהיו עלי לחצים לא לקיים את הדיון הזה, הבנתי עד כמה אני צריך לקיים את הדיון הזה.
יעקב מרגי: מי מציג את עמדת ההורים?
<שי פולטהיים: שמי שי, ואני תושב רבבה מ-1995.
<שי פולטהיים: יש לי שלושה ילדים במערכת החינוך ברבבה.
<שי פולטהיים: במקצועי, אני מנכ"ל חברת היי-טק.
<שי פולטהיים: ניגש ישר לעניינים.
יעקב מרגי: לפני כן, כמה זמן אתה צריך לזה?
<שי פולטהיים: עשר דקות גג.
יעקב מרגי: זה הרבה.
<שי פולטהיים: אין בעיה.
<שי פולטהיים: ברבבה יש שני בתי-ספר, ובסך-הכול יש 950 תלמידים.
<שי פולטהיים: הנושא הזה לא נולד אתמול, והוא נמצא בפניות כבר כשנתיים.
<שי פולטהיים: זה מצב תשלומי "אפיק" כמו שהיו בתחילת - - -
יעקב מרגי: אתה אומר שברבבה יש שני בתי-ספר.
יעקב מרגי: על איזה בית-ספר התלונה?
<שי פולטהיים: על שניהם.
<שי פולטהיים: לגמרי.
<שי פולטהיים: כמו שאנחנו רואים פה, יש את ממ"ד רבבה, שש-שנתי, ואת צביה רבבה.
<שי פולטהיים: משפחה ממוצעת תוציא סדר-גודל של בין 8,000 ל-25,000 שקל בשנה, הסכומים האלה שהזכרת קודם על תשלומי ההורים, וזה בעיקר על תל"ן.
<שי פולטהיים: חשוב להבין שלתל"ן יש שלושה תנאים: הוא צריך להיות מעבר לשעות התקן, והוא צריך להאריך את שעות הלימודים.
<שי פולטהיים: אי-אפשר ללמוד את שעות הבסיס ולהגדיר את חלקם כתל"ן.
<שי פולטהיים: התוכן צריך להיות תוכן של התל"ן, וגם חשוב המעסיק, ולא ניכנס לזה.
<שי פולטהיים: מספר השעות צריך להיות מדווח להורים, ופה זו נקודת קשר ראשונה.
<שי פולטהיים: מספר השעות כמעט תמיד לא מדווח להורים, למרות שזה מה שכתוב בחוזר מנכ"ל.
<שי פולטהיים: עלות שעת תל"ן – צריך נוסחה מורכבת כדי לחשב אותה, והיא לא ברורה להורים.
<שי פולטהיים: פה היינו באוקטובר והלכנו לחשב את כמות שעות התל"ן, וכמו שאתם רואים ב-chart הזה גובים בין 8 ל-15 שעות תל"ן אצלנו בישוב, כשבאים ומשווים זאת לשעות במערכת.
<שי פולטהיים: זה מאוד פשוט:
<שי פולטהיים: אם משרד החינוך מתקצב 36 שעות והילד לומד 38 שעות, זה אומר שהוא רק קיבל שעתיים והוא לא יכול לקבל עשר.
<שי פולטהיים: זה הניתוח שעשינו פה.
<שי פולטהיים: כמו שרואים, כמות השעות של גבייה עודפת בסך-הכל של תל"ן היא הרבה יותר מחצי, וזה כולל דברים מצחיקים: ילד נמצא בבית-ספר 41.5 שעות לפי תקן וגובים עוד 15 שעות נוספת, זאת אומרת הוא צריך להיות בבית-ספר 57 שעות, שזה בלתי-אפשרי לילד באופן כללי.
<שי פולטהיים: אנחנו פנינו למשרד החינוך על שלושה דברים עיקריים: (1) חוסר מתאם בין השירותים לבין מה שניתן בפועל.
<שי פולטהיים: (2) אפשרות הבחירה שעות תל"ן – אם אני לא יודע מה הן שעות התל"ן, אני לא יכול להגיד "אני לא יכול לצרוך אותן".
<שי פולטהיים: (3) מי גובה את הכסף?
<שי פולטהיים: הכסף לא נגבה על-ידי בתי-הספר במקרה שלנו.
<שי פולטהיים: אף אחד מאצלנו בבתי-ספר לא גובה את הכסף.
<שי פולטהיים: זה נגבה על-ידי הוועד המקומי שלנו או על-ידי רשת "צביה", ולכן אין דו"חות גבייה שנתיים.
<שי פולטהיים: אחרי מאות פניות, כולל פה לחבר-הכנסת, הייתה התקדמות: הודע לנו שתהיה הפחתת גבייה של חלק מהסכומים.
<שי פולטהיים: זה לא בוצע, אבל הודיעו לנו.
<שי פולטהיים: זה לא קרה עדיין.
<שי פולטהיים: התל"ן – משרד החינוך מצא מסלול ליישר על-ידי ועדת חריגים, וזה משהו חדש, שאומרים: "גבינו, ובואו בצורה רטרואקטיבית נאשר את זה".
<שי פולטהיים: לגבי הכיתות הגבוהות, התל"ן עדיין ממשיך.
<שי פולטהיים: אגיד מילה אחת על ועדת חריגים.
<שי פולטהיים: בעיניי, ועדת חריגים היא כלי איום.
<שי פולטהיים: זה כלי שנותן למשרד החינוך, בעצם, לשבור את הגבולות שלו בעצמו.
<שי פולטהיים: למשל: במנדט של ועדת חריגים כתובים דברים מאוד ברורים: הורים לא משלמים שום תקן; הורים לא משלמים פיצול; בקשות שלא נותנים פירוט שעות, מערכת השעות – לא מקבלים אותן.
<שי פולטהיים: ואכן, אפשר לראות עשרות החלטות של ועדת חריגים של משרד החינוך שבהן כתוב, וקצת קשה לראות זאת פה ב-slide אבל זה בעותקים שלכם: אנחנו ועדת חריגים ולא יכולים לדון בנושא פיצול.
<שי פולטהיים: עם זאת, אצלנו ברבבה משרד החינוך הוציא מכתב: מאשרים את הפיצול, מאשרים לגבות כסף.
<שי פולטהיים: מה זה פיצול?
<שי פולטהיים: אלה שעות רוחב.
<שי פולטהיים: חבר'ה, שמונה שעות לילדים ביסודי, ו-1,300 שקל להורים שיש להם 3-2 ילדים זה המון כסף.
<שי פולטהיים: איפה אנחנו נמצאים היום אחרי כל ההחלטות של משרד החינוך?
<שי פולטהיים: משרד החינוך הוריד 26% בתשלומי רישום בכיתות הגבוהות.
<שי פולטהיים: עדיין, אחרי המחקר, מחלקת הבקרה שהזכרת, כלומר אחרי כל המחקר שלהם, כמות שעות התל"ן בגבייה ירדה, אם נסתכל על כיתה י"ב, ל-7 שעות, וכאשר מסתסכלים מה משרד החינוך מממן, למעשה ההורים צריכים לממן רק שעתיים וחצי.
<שי פולטהיים: יש עדיין המון שעות, עשרות אחוזים של גבייה עודפת.
<שי פולטהיים: כמו שאמרתי, אצלנו ביסודי זה אושר עם סיכום.
<שי פולטהיים: זה שנתיים של משרד החינוך, ואני יכול להגיד שבמקרה שלי מדובר על מאות אימיילים ואין-סוף שעות השקעה וטלפונים, ועדיין אין מערכות צבועות.
<שי פולטהיים: אף אחד לא יודע איפה שעות התל"ן שזה הבסיס לבחירה.
<שי פולטהיים: אין שום קשר בין כמות השעות שגובים לבין כמות השעות שנותנים.
<שי פולטהיים: הנושא השני – כשמדברים עם משרד החינוך ופונים למחלקת בקרה - - -
יעקב מרגי: אולי על הדרך במחקר היסודי שעשית היית גם בודק במשרד החינוך האם השעות שהוא משלם עליהן מבוצעות, כי בביקורת הקודמת באותו מוסד גם התוספת שיש לממלכתי-דתי לעומת הממלכתי – הסתבר שאותו מוסד שגבה תל"ן גם את אלה הוא לא יישם.
<שי פולטהיים: אתה צודק במאה אחוז.
<שי פולטהיים: משרד החינוך נותן בבתי-ספר כלליים, באופן כללי, 36 שעות לחטיבת ביניים, ובבית-ספר דתי מקבלים עוד שעתיים כלומר 38.
<שי פולטהיים: אתה תמצא בית-ספר אחר בית-ספר שבהם כמות השעות היא קטנה מ-38.
<שי פולטהיים: אתה שואל את עצמך: איפה השעות של משרד החינוך?
<שי פולטהיים: כמות השעות של משרד החינוך היא במינוס, כמו שאמרת, ואחר כך הורים משלמים.
<שי פולטהיים: אז, אם הורים משלמים על השעות האלה, בעצם יצרנו מצב שהורים משלמים על שעות תקן, שזה לא תקין.
<שי פולטהיים: כשפונים למשרד החינוך, משרד החינוך מגלגל למחוז, המחוז מגלגל למנהל והמנהל מגלגל אותך חזרה למפקח, והמפקח – בחזרה למחלקת בקרה, כאשר, בעצם, התהליך צריך להיות כמו אוטו במוסך: יש לי שאלה – עוצרים את התשלום, מבררים וממשיכים הלאה.
<שי פולטהיים: לא עוצרים תשלומים, ואז הכסף נצבר אצל הבעלות או הרשת או מישהו ואז אי-אפשר לריב אתם ואי-אפשר לקבל דו"חות, שזה דבר מאוד חשוב.
<שי פולטהיים: אי-אפשר לקבל דו"חות בסוף שנה, כי זה נקבע על-ידי צד שלישי.
יעקב מרגי: יש חוק חופש המידע.
<שי פולטהיים: תפנה לרשתות אצלנו ותבקש לפי חוק חופש המידע.
<שי פולטהיים: במקרה, אנחנו ישוב שהוא מעבר לקו הירוק, ולא בטוח שחוק חופש המידע חל.
<שי פולטהיים: אתה לא רוצה להגיע לשם – זה מסובך מאוד.
<שי פולטהיים: בשורה התחתונה, איך פותרים את זה?
יעקב מרגי: דבל"א לא עובד על זה?
יעקב מרגי: טוב, יאללה.
<שי פולטהיים: לגבי רבבה, אני מקווה שמפה תצא הקריאה גם לרשתות וגם למשרד החינוך להחזיר את הכסף ששולם סתם.
<שי פולטהיים: קל מאוד לבוא ולהגיד: אל תשלם.
<שי פולטהיים: אבל, ברגע שאתה לא משלם, במקום כזה קהילתי, כולם יודעים על זה, ואז אומרים: אם אתה לא משלם, אתה גזלן.
<שי פולטהיים: מביאים את ההורים למצב שהם חייבים לשלם גם אם הם לא רוצים לשלם.
<שי פולטהיים: ברמה הכלל-ארצית, תיקון אחד פשוט שימנע את הדבר הזה בשנים הבאות, והוא שב"אפיק", מערכת שגלויה להורים לגבי כמה לשלם, יהיה כתוב כמה שעות לקבל ולא כמה כסף.
<שי פולטהיים: קליק אחד ב"אפיק", ואני רואה את המערכת, ואני רואה שהילד שלי צריך לקבל שלוש שעות, ולא יכול להיות שאני משלם על שבע.
<שי פולטהיים: זה לא מסובך.
<שי פולטהיים: למעשה, מנהלים צריכים להעלות את מערכת השעות הצבועה ל"אפיק" היום, כשהם מדווחים, אך ההורים לא יכולים לראות אותה.
<שי פולטהיים: אז, משרד החינוך עובד לפי מערכת א', וההורים מקבלים מערכת ב', והשעות – אין.
<שי פולטהיים: זה הסיכום.
<שי פולטהיים: אני יכול להגיד שהדבר הזה הוא ספציפי לרבבה, אבל חוזר בבתי-ספר אחרים.
<שי פולטהיים: פנו אלי עשרות הורים מבתי-ספר נוספים, וזה לא הזמן והמקום אבל אני יכול להראות: רשת אמ"ית, רשת בני-עקיבא.
<שי פולטהיים: זו לא רשת אחת ספציפית.
<שי פולטהיים: אבל, אנחנו פה מרבבה, ואנחנו רוצים פה ברבבה לפחות לצאת מכל זה.
<שי פולטהיים: זה הכול.
יעקב מרגי: שי, שמעתי בלשון רבים, אנחנו.
נורית קורן: "שמענו" זה אני והוא.
<קריאה: וזה הכול.
יעקב מרגי: היחיד שיכול לשאול בלי רשות, ולדבר בלי רשות דיבור, זה אני.
יעקב מרגי: אולי יש לך משהו אישי מול מוסדות החינוך האלה?
<שי פולטהיים: חס וחלילה.
יעקב מרגי: מותר לי לשאול.
<שי פולטהיים: תשאל.
<שי פולטהיים: בתי הגדולה גמרה את אולפנת "צביה" אצלנו, והיא תלמידה בהצטיינות בבר-אילן.
<שי פולטהיים: אני מרוצה מבית-הספר הזה עד הקצה, כולל כל המנהלים.
<שי פולטהיים: זה בכלל לא הבעיה של בית-הספר.
<שי פולטהיים: זו בעיה של הרשת.
<שי פולטהיים: ביסודי אצלנו יש לנו מנהל, שאני חושב שהתברכנו בו.
<שי פולטהיים: הייתי חבר ועד ההורים בשנה שעברה, והייתי חבר בוועד ההורים בבתי-ספר אחרים.
<שי פולטהיים: שום דבר פה לא אישי.
<שי פולטהיים: אני יכול להגיד שיש לא מעט הורים שזה מפריע להם, אבל זה מאוד קשה לבוא ולהרים את הנושאים האלה אם אתה לא בן-אדם חזק.
<שי פולטהיים: אוכלים לך את הראש.
יעקב מרגי: נציגים מרשת "צביה" או מבית-הספר עצמו נמצאים כאן?
יעקב מרגי: מישהו מבית-הספר נמצא כאן?
<קריאה: הוזמנו.
יעקב מרגי: הוזמנו, ולא מצאו לנכון.
יעקב מרגי: השאירו לי עבודה קלה.
יעקב מרגי: אני לא צריך אפילו לחדד את הגרזן.
<קריאה: לאט-לאט.
יעקב מרגי: אני אפילו לא צריך לחדד גרזן.
יעקב מרגי: שאלתי: נציגים מ"צביה" נמצאים כאן?
<קריאה: יש את נציגי היישוב, הוועד המקומי.
יעקב מרגי: אגיע אליהם.
יעקב מרגי: שאלתי פעם שלישית: נציגי רשת "צביה" נמצאים כאן?
יעקב מרגי: ושל בית-הספר או של בתי-הספר?
יעקב מרגי: – לא.
יעקב מרגי: ועד הישוב, אתם אכן גובים?
יעקב מרגי: אתם הגובים?
<מנחם לב: כן.
יעקב מרגי: אני אתן לך לומר, ורק לפני כן יש שאלה: אתם מעבירים תקורות לבעלות?
יעקב מרגי: למי אתם מעבירים?
<מנחם לב: אנחנו גובים עבור בית-הספר היסודי.
<מנחם לב: האדון דיבר על שני מוסדות.
יעקב מרגי: לא שאלתי אותך כלום.
יעקב מרגי: דבר, תגיב.
<מנחם לב: קוראים לי מנחם לב, ואני נמצא פה בתור נציג איגוד מנהלי מחלקות חינוך כי אני מנהל מחלקת חינוך.
<מנחם לב: אבל, למען הגילוי הנאות, אני רוצה להגיד: (א) אני תושב רבבה; (ב) אני חבר ועד.
יעקב מרגי: אני אומר לך שכל הדברים האחרים שאמרת הם לא לעניין.
יעקב מרגי: אתה בא עכשיו לדבר בתור ועד.
<מנחם לב: מצוין.
<מנחם לב: אז אני מודה לך על הרשות שנתת לי, כי התלבטתי.
יעקב מרגי: כי אני שחררתי את אבי קמינסקי מכאן, אז האיגוד לא לעניין בכללל.
<מנחם לב: למרות שיש לי כמה דברים בשם האיגוד.
<מנחם לב: אם יהיה זמן, אשמח להגיד אותם.
יעקב מרגי: כרגע, זה היישוב, הגבייה.
<מנחם לב: אדוני הנכבד, חברי הכנסת הנכבדים, אני לא זוכר מתי בפעם האחרונה ראיתי כזה מעשה רמייה כמו שנעשה פה עכשיו.
<מנחם לב: המון זמן לא ראיתי דבר כזה.
יעקב מרגי: שכנע אותי שזה מעשה רמייה.
<מנחם לב: אסביר למה אני מתכוון.
<מנחם לב: האדון הנכבד שדיבר עכשיו ועוד הרבה אנשים שיושבים פה יודעים שהכסף שגבינו נועד למטרה אחת מרכזית – לכמה מטרות, אבל אחת המטרות המרכזיות היא: הפרדה מגדרית, זאת אומרת הפרדה בין בנים לבנות.
יעקב מרגי: כנראה שלא עשית שיעורי-בית עלי.
<מנחם לב: נכון.
יעקב מרגי: אל תנסה ללכת...
יעקב מרגי: זה גם לא חולשה מבחינתי.
יעקב מרגי: יש לך בחוק הגדרה מדויקת על מה מותר לגבות.
יעקב מרגי: אתה רוצה לעשות הגדרה, שעות פיצול – תקבל הכל, אישורים, ותעבוד לפי החוק.
יעקב מרגי: אתה בא ורומז לי – ואם ואולי לא, ואם תגיד לי "לא", אחזור בי – שכביכול אני הולך לגעת במשהו שהולך לבטל את ההפרדה המגדרית.
<מנחם לב: אני לא רומז.
<מנחם לב: אני אמרתי - - -
יעקב מרגי: אל תשתמש בזה.
יעקב מרגי: רק חוק.
<מנחם לב: אני ניסיתי להסביר למה מדובר פה במעשה רמייה.
<מנחם לב: כשמעלים נושא לדיון, צריך לדעת על מה דנים ולשים את - - -
יעקב מרגי: אני דן על התל"נים, על התל"ן.
יעקב מרגי: זה הדבר היחיד.
<מנחם לב: בעניין התל"ן, הנושא הזה עלה למשרד החינוך ולכל הדרגים ולכל מי שצריך לדון בזה, ואנחנו קיבלנו אישור לגבייה הזאת.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע את עמדת משרד החינוך.
<מנחם לב: האם אני אוכל אחרי זה לומר עוד דברים?
יעקב מרגי: גם עכשיו אתה יכול להוסיף, אם יש לך.
<קריאה: מותר לכל אחד לגבות מה שהוא רוצה?
יעקב מרגי: הוא עדיין לא שכנע אותנו.
<מנחם לב: קודם כל, כשמדברים, צריך לדעת על מה מדברים וצריך גם לדבר אמת.
<מנחם לב: כשמדברים אמת – אפשר לדון, וכשלא מדברים אמת – אנחנו יכולים עכשיו חצי שעה להתחיל להסתובב מסביב לדברים.
יעקב מרגי: תתייחס לעובדות, וראית אותה.
יעקב מרגי: הפערים, שהוא דיבר עליהם, קיימים או לא קיימים?
<מנחם לב: הנושא הזה עלה לפני כל הדרגים, ונבדק על-ידי ועדה אחרי ועדה, כולל חלק מהאנשים האלה פה שנפגשנו אתם.
<מנחם לב: הנושא נבדק.
<מנחם לב: בכל אופן, אני רוצה להסביר מה העניין.
<מנחם לב: כפי שכבודו יודע, הישוב רבבה בחיים לא ילמד בבית-ספר מעורב, והכוונה הייתה השנה להפריד את בית-ספר לשני בתי-ספר: בנים ובנות.
יעקב מרגי: תפריד.
יעקב מרגי: צריך לעבוד לפי החוק.
<מנחם לב: אנחנו נעבוד לפי החוק.
<מנחם לב: בשנה הבאה, בעזרת ה', יש לנו כבר שני סמלי מוסד, ובתשע"ח המבנים כבר בנויים ויהיו שני בתי-ספר.
יעקב מרגי: שאלתי, ואני חוזר לשאלתי הראשונה, מאחר ואתה הולך אתי לפרוצדורות שלא ממין העניין: אתה יכול לומר לי בוודאות שהכספים שאתה גובה מההורים מיועדים אך ורק לשעות התל"ן?
<מנחם לב: לא.
<מנחם לב: אני יכול להמשיך?
יעקב מרגי: עכשיו אני אתן לך.
יעקב מרגי: אתן לך עוד להשלים.
<דוד אבידן: אני רוצה לחדד.
<דוד אבידן: אני עורך-הדין דוד אבידן, היועץ המשפטי של הישוב רבבה.
<דוד אבידן: אציג בפני אדוני – יש פה את המנשר - - -
יעקב מרגי: בלי "אדוני".
<דוד אבידן: בסדר.
יעקב מרגי: יש פה אינפלציה של עורכי-דין בבניין הזה.
<דוד אבידן: זה הרגל, אתה-יודע.
יעקב מרגי: דבר חופשי, תשחרר, תזרום.
<דוד אבידן: על-הכיפאק.
<דוד אבידן: יש כמובן את המנשר תשלומי הורים לשנת הלימודים התשע"ז, שמפרט באמת את כל הנושא של תשלומי חובה ורשות, כולל סעיף תל"ן, בניגוד למה שהציג - - -
יעקב מרגי: תואם את חוזר מנכ"ל?
<דוד אבידן: תואם חוזר מנכ"ל.
יעקב מרגי: אתה בוודאות אומר לי?
<דוד אבידן: בוודאות.
<דוד אבידן: אני אציג את זה.
יוליה מלינובסקי: אבל הוא אומר עכשיו משהו אחר.
<דוד אבידן: שנייה, רגע.
<דוד אבידן: לא.
<דוד אבידן: אנחנו כאן מבהירים ומחדדים את הסוגיה.
<דוד אבידן: גם בניגוד למה שאמר שי, לא גובים שמונה שעות תל"ן.
<דוד אבידן: זה לא נכון.
<דוד אבידן: גובים עבור חמש שעות תל"ן בהתאם לתקרה – בהתאם למגבלת הגבייה שיש בחוזר מנכ"ל במשרד החינוך.
<דוד אבידן: גובים 85 שקלים בכל מה שנוגע לסוגיה של תל"ן.
<דוד אבידן: בנוסף על כך, יש תשלומים - - -
יעקב מרגי: זה נושא כבד.
<דוד אבידן: בנוסף על כך, נכון, נגבים תשלומים נוספים מהורים.
<דוד אבידן: הם יודעים בדיוק על מה הם משלמים, גם בניגוד למה שנאמר כאן.
<דוד אבידן: יש פירוט, יש ועד הורים.
יעקב מרגי: אדוני המלומד והיועץ המשפטי, לא נעלמה מעיניך כל סוגיית החוק בנושא תשלומי הורים.
יעקב מרגי: יש תשלומי רשות, תשלומי חובה ויש תל"ן.
יעקב מרגי: אתה רוצה לגבות תשלום אחר?
יעקב מרגי: – גם לזה יש נוהל, יש תקרה ואיך זה נעשה.
יעקב מרגי: אתה לא יכול במטריה הזאת של התל"נים לתקוע כל-בו.
יעקב מרגי: אני אומר לך, חד-משמעית: חכמים, היזהרו בדבריכם, כי היה לי דיון כזה כאן שבאו אנשים מאוד בטוחים בעצמם.
יעקב מרגי: על פניו, הסכומים ומספר השעות שניתנו פה במצגת, שלא התייחסתם לגופם, מעידים על בעיה קשה מאוד.
יעקב מרגי: זה שאתה אומר לי באופן כללי שכל הסוגיות האלה נבדקו, נבדקו ונבדקו – על-ידי מי?
יעקב מרגי: ומה הם הממצאים?