GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עידו: קוראים לי עידו, וגם אני בשירות מילואים – אני מ"פ, ועשיתי 160 יום מילואים בשלוש השנים האחרונות, ואני בשנה א' באוניברסיטה העברית.
<עידו: לשאלתך הספציפית, באוניברסיטה שלנו אין שום דבר –אני לא רוצה לקבוע, כי לא קראתי את כל התקנון מלפני חצי דקה, אבל ממה שאני מכיר אין דבר כזה.
<עידו: מקבלים על מה שעושים בנוגע לאקדמיה.
<עידו: אין נקודות זכות שהן מתנה כביכול.
<עידו: זה מה שאני יודע מהמעט שאני מכיר, וגם קצת בדקתי לגבי המילואים.
<עידו: זה לגבי השאלה הספציפית.
<עידו: אני אשמח לדבר גם על הרבה מאוד דברים שנאמרו פה.
<נדב: אני נדב, סטודנט לרפואה באוניברסיטה העברית וגם משרת בין 30 ל-40 יום כל שנה.
<נדב: בדקתי, ולא קיים.
<נדב: קראתי את התקנון לפני שהגעתי, ולא קיים - - -
יעקב מרגי: לא קיים בכלל או - - -?
<נדב: מתן נקודות זכות על שירות מילואים – לא.
יעקב מרגי: השאלה היא על דברים אחרים שהם לא אקדמיים, למשל פעילות חברתית.
<נדב: לגבי זה, אני לא מכיר.
<נדב: אבל, אני חושב ורוצה רק להעלות נקודה למה נציגת ראשי האוניברסיטאות עכשיו צריכה לפרט לגבי כל אוניברסיטה, כי כל אחת עושה משהו אחר – נציג המל"ג, דיברת כאן – לגבי רמה אקדמית נאותה.
<נדב: אז אולי אני שם בצד נקודות זכות, כי זו אולי איזו היא הטבה ונקרא לזה משהו מעבר, אבל למה על דברים בסיסיים צריך עכשיו שכל אוניברסיטה תעשה משהו אחר.
<נדב: למה האפשרות שלי, כסטודנט, תלויה ברצון הטוב של האוניברסיטה שלי אם עכשיו הם תומכים או לא תומכים?
<נדב: למה באוניברסיטה אחת צריך 28 ימי מילואים כדי שאהיה זכאי למועד מיוחד ובאוניברסיטה אחרת – צריך 10 ימי מילואים?
<נדב: לדעתי, זה יותר עניין של המל"ג.
<קריאה: זה לא אמור להיות ככה.
יעקב מרגי: תתייחס, בבקשה.
<קריאה: לגבי זה.
<עידו: מה שאנחנו מנסים להגיד הוא שהמל"ג רואה את זה כאפליה או דברים כאלה בכל אוניברסיטה, גם אם ראשי האוניברסיטאות יעשו מה שהם רוצים.
<עידו: זו, בדיוק, הבעיה.
<עידו: הם מציגים לנו מה כל אחת עושה.
<עידו: אוניברסיטת חיפה – יפה מאוד, הטכניון – נהדר, אבל אני באוניברסיטה העברית מרגיש בביר-זית.
<עידו: זה מה שאני מרגיש.
<עידו: יש אפס התייחסות מהאוניברסיטה.
<עידו: אז למה בכלל לפתוח את זה לשיקול דעת של האוניברסיטה?
יעקב מרגי: השאלה מהדהדת, וניתן לו לענות.
<נדב שמיר: אני אתחיל בעניין מועד נוסף.
<נדב שמיר: כמו שאמרתי, הכללים מאוד מפורטים.
<נדב שמיר: כל מועד שאתה מפסיד כשאתה יוצא למילואים – אתה זכאי למועד חלופי.
<נדב שמיר: זה לא עניין של שיקול דעת.
<נדב שמיר: מעבר לזה, גם אם אתה לא מפסיד את הבחינה אבל אתה משרת 10 ימים לפחות, מצטברים, במהלך הסמסטר או 20 יום במהלך כל השנה, אתה זכאי למועד חלופי.
<קריאה: זה יקרה בשנה הבאה.
<נדב שמיר: האוניברסיטאות יכולות לתת מעבר לזה, ולא יכולות לתת פחות מזה.
<נדב שמיר: זה לגבי זה.
<דבורה מרגוליס: אין הבדלים בנושא הזה.
<נדב שמיר: לגבי נקודות זכות, אני, שוב, חוזר: אני לא יכול להבטיח הבטחות.
<נדב שמיר: אפשר להעלות את הסוגיה - - -
יעקב מרגי: אנחנו נקרא בסוף הדיון.
יעקב מרגי: בסוף הדיון אני אקרא למל"ג לשקול.
<נדב שמיר: בסדר.
<נדב שמיר: אבל צריך לזכור שלכללים האלה מכונים: התאמות לסטודנטים המשרתים בשירות מילואים.
<נדב שמיר: זה נכתב כך בכוונה.
<נדב שמיר: מה זה "התאמות"?
<נדב שמיר: הכוונה היא להביא את הסטודנטים שמשרתים במילואים למצב שכאילו הם לא שירתו במילואים לעניין הלימודים.
<נדב שמיר: זאת אומרת, כל דבר שהם הפסידו – חומר, בחינות, מטלות – נותנים להם את הכול כדי שהם ירגישו כאילו שהם לא שירתו במילואים.
<נדב שמיר: נקודות זכות אקדמיות – הדבר הזה נכלל פה, בשביל לא ליצור אפליה בין סטודנטים שמשרתי במילואים לבין אלו שעושים פעילות חברתית.
<נדב שמיר: זאת אומרת, מי שאוניברסיטה נותנת לו נקודות זכות על פעילות חברתית – היא צריכה לתת גם על שירות מילואים.
<נדב שמיר: אנחנו לא רואים בזה הבדל.
<נדב שמיר: זה וזה פעילות חברתית.
<נדב שמיר: אבל הכוונה לא הייתה לתת הטבה לסטודנטים שמשרתים במילואים מעבר לסטודנטים הרגילים, וזה בעצם מה שאם מבקשים.
<נדב שמיר: אני לא אומר שזה לא לגיטימי, אבל אני לא יודע אם זו המטרה של הכללים האלו שאנחנו דנים בהם עכשיו.
<עדן אברהם: אני עדן אברהם ממשרד המשפטים.
<עדן אברהם: אני רוצה להתייחס ולהצטרף לנקודה של נדב פה.
<עדן אברהם: כל עוד יש באמת אפשרות לתת לגבי פעילות חברתית עוד נקודות זכות, והאוניברסיטה בוחרת לעשות את זה, זה בסדר גמור.
<עדן אברהם: ברגע שהיא לא בוחרת לעשות את זה ואנחנו מחייבים אותה לעשות זאת רק לגבי מילואים, בעצם, אנחנו יוצרים פה מצב שבו יש קבוצות שבאופן שיטתי הן לא חלק מהשירות הרגיל ויש קבוצות יותר רחבות שהן לא לגבי שירות המילואים ואנחנו לא מאפשרים להן להיכנס לתוך הקבוצה הזאת.
יעקב מרגי: שיעשו דברים אחרים חלופיים.
<עדן אברהם: לא.
<עדן אברהם: אם יש אפשרות לעשות דברים חלופיים, בסדר.
יעקב מרגי: יש מי שמתנדב בעמותה כזו, ויש מי שעושה פעילות חברתית אחרת.
יעקב מרגי: זה לא שאומרים: נקודות זכות רק למשרתי המילואים.
<עדן אברהם: אם יש אפשרות - - -
יעקב מרגי: החשש שלך קיים, אם הייתה פה כרגע הנחיה או הסכמה שנותנים נקודות רק למשרתי מילואים.
<עדן אברהם: זה מה שמבוקש.
יעקב מרגי: הוא אומר: שיתאפשר.
יעקב מרגי: יש אוניברסיטאות שלא רואות בשירות המילואים עילה למתן נקודות זכות.
יעקב מרגי: רוצים שבאוניברסיטה יתנו נקודות זכות על שירות מילואים לסטודנט.
<עדן אברהם: אנחנו מדברים על אותן אוניברסיטאות שמאפשרות, נכון?
<עדן אברהם: אני לא מתבלבל.
יעקב מרגי: ואנחנו מדברים על אלה שלא מאפשרות.
<עדן אברהם: אלה שלא מאפשרות זה שום דבר - - -
<דבורה מרגוליס: לא מאפשרות באופן עקרוני, ולא רק - - -
<עדן אברהם: אלה שלא מאפשרות - - -
יעקב מרגי: תקשיבי: אין לנו מחשבות- - -
<עדן אברהם: לא כל מתנדב - - -
יעקב מרגי: אין לנו מחשבות קונספירטיביות, ואין לנו כלום.
<דבורה מרגוליס: - - - אתה תקבל שתי נ"זים שאין להן שום משמעות.
<דבורה מרגוליס: זה מה שיקרה.
<קריאה: זו לא משמעות?
<קריאה: זו משמעות - - -
יעקב מרגי: דבורה, לא נכון.
יעקב מרגי: קודם כול, גם אם זה חסר משמעות, קודם כול, שתהיה אמירה שהאוניברסיטה רואה בזה חשיבות.
<דבורה מרגוליס: אני מבטיחה להעביר את המסר הזה.
יעקב מרגי: קודם כול, נקודות זכות – זו גם אמירה.
יעקב מרגי: אנחנו ביום מיוחד שבו רוצים להביע את התודה.
יעקב מרגי: יש עוד עשרות, מאות ואלפי חבר'ה בגיל שלהם, סטודנטים, שאין להם את זה.
יעקב מרגי: הם יכולים לתת את אותם אפקטים, והם בחרו, מסיבות של נוחות, לא לעשות מה שהם עושים.
<נדב שמיר: יש לי תוספת קטנה.
<עידן בנימין: אני עידן בנימין, ואני גם איש מילואים.
<עידן בנימין: עורך-הדין שמיר, אשמח לקבל את ההתייחסות שלך לגבי בנות זוג של משרתי מילואים, אימהות.
<עידן בנימין: פניתי גם לפני שנה וחצי למל"ג, וכמובן קיבלתי סירוב.
<עידן בנימין: נשמח לדעת מה דעתכם.
<נדב שמיר: זה, בדיוק, מה שרציתי להוסיף.
<נדב שמיר: זה כבר הוזכר על-ידי נציגת התאחדות הסטודנטים.
<נדב שמיר: למל"ג יש ועדות משנה, ואחת מוועדות המשנה היא ועדת משנה למדיניות אקדמית ובישיבה האחרונה היא דנה באמת בהחלטות הממשלה שקראו לה לדון בשני הנושאים: משרתים שנקראו בצו חירום ובני ובנות זוג של משרתים שנקראו בצו חירום.
<נדב שמיר: היא החליטה להקים צוות שידון בעניין הזה.
<נדב שמיר: הצוות הזה קיבל אפילו מנדט קת יותר מורחב מהבקשה של הממשלה, והוא דן גם בצו חירום וגם בבנות זוג של משרתים רגילים, ולאו דווקא בצו חירום.
<נדב שמיר: משום מה, בהחלטת ממשלה זה נכנס כבני ובנות זוג של משרתים בצו חירום, ויכול להיות שזה בטעות.
<נדב שמיר: בכל מקרה, המל"ג עומדת לדון בכול.
<נדב שמיר: אגב, ההטבה הזאת לבני ולבנות זוג, בעיקר בני זוג, נמצאת בכללים של הסטודנטיות אחרי לידה.
<נדב שמיר: זאת אומרת, סטודנטית אחרי לידה – בעלה זכאי להיעדרות של שבוע מהלימודים בשביל לטפל בתינוק.
<נדב שמיר: כמו שאמרתי, הוקם צוות.
<נדב שמיר: הוא אמור לגבש את ההמלצות שלו תוך חודש בערך.
<נדב שמיר: בסופו של דבר, זה יעלה למל"ג כנראה בעוד חודשיים, כי אנחנו גם צריכים – כל שינוי כזה בכללים כרוך, כמובן, בשמיעת המוסדות ובהתייחסות של כל המוסדות, כי, בסופו של דבר, הם אלה שאמורים ליישם את הכללים האלה.
<נדב שמיר: אני מקווה שעוד חודשיים נוכל לתת עדכון בנושא.
<קריאה: אשמח להגיד מילה על צו 8 שדיברת עליו.
יעקב מרגי: אתן לךְ.
<מור חאייק: זה נראה לי כאילו השיח פה זה שאנחנו מעלים טענות ומקבלים תירוצים, ולא בשביל זה בנו.
<מור חאייק: באנו לפה בשביל להעלות את הטענות שלנו ולקבל באמת פתרונות בשטח.
<מור חאייק: יש לנו גם פתרונות שאנחנו מביאים.
<מור חאייק: תרומה חברתית, פעילות חברתית, שחלק מהאוניברסיטאות, כמו אוניברסיטת חיפה או אריאל שמכירות בזה כשתי נ"ז אקדמי, זה לא שירות מילואים וזה לא שווה לשירות מילואים, כמו שאתם אמרתם.
<מור חאייק: שירות מילואים זה שירות מילואים, ופעילות חברתית זה פעילות חברתית.
<מור חאייק: לא דומה בן-אדם שמתנדב עם ילדים במוסד כזה או אחר לבן-אדם שהולך עכשיו ל-10 ימי מילואים ולא יכול לגעת בחומר הלימודי שלו.
<מור חאייק: ההתייחסות לזה, שבה אתם אומרים שזה שווה, היא ממש שגויה.
<מור חאייק: זה לא נכון.
יעקב מרגי: אנחנו במינימום – אנחנו עוד לא שם – קודם כול, שיתנו.
יעקב מרגי: הלוואי ויכולנו לומר - - -
<מור חאייק: בשביל זה אני אומר - - -
יעקב מרגי: האמירה שלך היא במקום.
<מור חאייק: האמירה שלך היא במקום.
<מור חאייק: לכן אני אומר שזה לא שווה.
<מור חאייק: אל תתייחסו לזה כאילו זה שווה.
<מור חאייק: אל תגיד לי שפעילות חברתית היא שירות מילואים ושפה מקבלים שתי נ"ז על פעילות חברתית אז יקבלו שתי נ"ז על שירות מילואים.
<מור חאייק: לא, שירות מילואים צריך לקבל שתי נ"ז בלי קשר לאם נותנים פעילות חברתית.
<קריאה: אין פה גם שום אפליה.
<מור חאייק: אין פה שום אפליה.
<מור חאייק: בסופו של דבר, את החומר הזה, שהפסדתי, ואת הפגיעה בלימודים – אני עשיתי בשביל תרומה למדינה שאני עושה אותה בשיא הפטריוטיות, ואני אגיע לשירות מילואים ראשון.
יעקב מרגי: ההבהרה שלך מופנית לאמירה של נציג משרד המשפטים.
יעקב מרגי: אני מקבל אותה.
מיקי לוי: מחייבים אתכם בפעילות חברתית במסגרת הלימודים?
מיקי לוי: אני כבר מזמן הפסקתי להיות סטודנט.
<מור חאייק: רק בחלק מהמוסדות האקדמיים, כמו אריאל, בראודה, תל-חי, אוניברסיטת חיפה והטכניון, מי שעושה פעילות חברתית זכאי לשתי נ"ז.
<מור חאייק: שם משרתי מילואים של מעל 20 יום שירות מילואים במהלך השנה גם זכאים לשתי נקודות זכות.
<מור חאייק: בכל שאר המוסדות האקדמיים, כשאנחנו מדברים על האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בן-גוריון וכו', לא זכאים לשתי הנ"ז האלה.
<ליאור דגן: אני ליאור דגן.
<ליאור דגן: הייתי רב-סרן במילואים, ולמדתי באוניברסיטה העברית והייתי עושה 70-60 יום בשנה, כמו הבחור הזה, וגם לי היו הבעיות האלה.
<ליאור דגן: הייתה פחות מודעות, אבל היו בעיות גדולות מאוד.
<ליאור דגן: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות שהועלו פה.
<ליאור דגן: הנקודה הראשונה היא נושא חוסר האחידות.
<ליאור דגן: הבעיה מתחיל בניסוח של 11(ג) לכללים, שאומר: "מוסד המכיר במעורבות סטודנטים בפעילות חברתית וחינוכית למען הקהילה כמזכה בנקודות זכות אקדמיות יהיה רשאי להכיר גם בשירות מילואים כפעילות המזכה בשתי נקודות".
<ליאור דגן: כלומר, בעצם, יש פה שני דברים: דבר אחד – יש פה הכרה בכך ששירות מילואים נתפש כאיזו שהיא קטגוריה שמזכה בנקודות זכות.
<ליאור דגן: זה חשוב וזו אמירה; - -
מיקי לוי: אם אני שם לב, כתוב "זכאי להכיר", כלומר הוא לא מחויב.
<ליאור דגן: "רשאי".
<ליאור דגן: זו, בדיוק, הנקודה.
מיקי לוי: כתוב "רשאי".
מיקי לוי: הוא לא חייב.
<ליאור דגן: - - דבר שני – בדיוק כפי שהערת, יש פה "רשאי", כלומר זה שיקול דעת.
<ליאור דגן: מה שיקול הדעת הזה עושה?
<ליאור דגן: אם מדובר בדיקאן שהוא משרת מילואים אולי יותר קל לו להגיד: מי שעושה מעל 20 יום יקבל את שתי נקודות הזכות.
<ליאור דגן: אולי מישהו אחר שפחות מחובר לזה מחליט לא לתת את נקודות הזכות, בגלל שזה בשיקול דעת.
<ליאור דגן: אין פה עניין של ערך אקדמי.
<ליאור דגן: פעילות חברתית היא נטולת ערך אקדמי, ושירות מילואים הוא גם נטול ערך אקדמי.
<ליאור דגן: כלומר, אין קורלציה - - -
יעקב מרגי: דגן, דגן.
<ליאור דגן: רגע, רק עוד משפט אחד.
<ליאור דגן: לגבי בעיית האכיפה, יש פה בעיית אכיפה, ואולי צריך בכללים לקבוע שאם הם לא מקיימים - - -
<ליאור דגן: סליחה?
יעקב מרגי: שאין שם "רשאי".
<ליאור דגן: לא, אני לא מדבר רק על ה"רשאי".
<ליאור דגן: אני מדבר בכלל.
<ליאור דגן: מדברים פה גם על דברים אחרים.
מיקי לוי: אבל, לא תהפכו את ה"רשאי" ל"חייב"?
מיקי לוי: אתם לא רוצים לחייב אותנו לעשות הצעת חוק על העניין הזה.
מיקי לוי: זה פעוט.
<ליאור דגן: אשלים רק את המשפט.
<ליאור דגן: אפשר לקבוע שאם יש מוסדות, כמו ששמענו פה, שלא מקיימים את ההוראות שלכם, זה ייחשב כעבירת משמעת, והמוסד האקדמי ידון בזה כאילו נעברה עבירת משמעת.
<ליאור דגן: ואז, כל האנשים שיושבים שם, המרצים והדיקאנים, יקפידו למלא אחרי הדבר הזה, משום שהם יודעים שיש סנקציה בצד ההפרה של הדבר הזה.
יעקב מרגי: רבותי, התחלתי את הדיון בחשש שהדיון הולך להיות מנומנם, וברוך ה' שהדיון התעורר.
יעקב מרגי: אבל, מה לעשות שהקצינו לזה שעה ובחוץ יש שר שמחכה כבר לדיון הבא.
יעקב מרגי: איך אומרים: תם ולא נשלם.
יעקב מרגי: מור, אנחנו לא יוצאים בלי כלום.
יעקב מרגי: אנחנו יוצאים עם סיכום ועם קריאה.
יעקב מרגי: רק בהתייחס לסעיף 11(ג) בכללים, מה שמר דגן קרא, אני אומר – מור, אל תקפוץ – שנכון שיש לנו הסתכלות, והלוואי ונגיע לאיך שאתה מרגיש, לאיך שאנחנו מרגישים ושהמל"ג אכן ייקח את זה על עצמו.
יעקב מרגי: אבל אני לפחות קורא למל"ג: אם אתה מאפשר למוסד להכיר במעורבות סטודנטים בפעילות חברתית וחינוכית למען הקהילה כמזכה בנקודות זכות אקדמיות, אתה יכול לחייב אותו.
יעקב מרגי: הוא לא יהיה "רשאי".
יעקב מרגי: אתה יכול לחייב אותו, כי אם אתה מאפשר לו, מבחינת רשות, להעניק נקודות זכות על פעילות חברתית, צריך לחייב אותו שיכיר בשירות המילואים – לפחות את זה.
<קריאה: לא נותנים.
מיקי לוי: אני אודה לך אם אתה תשלח מכתב.
מיקי לוי: אני אודה לו אם הוא ישלח אליך מכתב שהנושא הזה טופל, כי אם זה לא יטופל – נצטרך להגיש הצעת חוק, וזה לא ראוי.
<ליאור דגן: כבוד היושב-ראש, אתה חייב לי על הצהרונים.
יעקב מרגי: אתה כיפרת על ההתנהלות בדיון בהברקה שלך פה עכשיו.
<משה פישר: הזדמנות שנייה אנשי המילואים.
<משה פישר: נשמע את ההתייחסות.
יעקב מרגי: בהזדמנות.
יעקב מרגי: אני לא יכול למצות את זה - - -
<משה פישר: גיל 27 - - -
יעקב מרגי: אני לא יכול למצות את זה בדיון הזה.
יעקב מרגי: זה להיכנס עוד פעם לסוגיה של חופש אקדמי.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחבר הכנסת עפר שלח על יוזמת הדיון ועל ניהול הדיון הזה.
יעקב מרגי: אין לי ספק שהדיונים בוועדות האחרות גם היו מרתקים.
יעקב מרגי: אנחנו התייחסנו כאן לסוגיית הסטודנטים שהם חלק ממערך המילואים.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למערך המילואים ומוקירה אותו בכלל ולסטודנטים המשרתים במילואים בפרט.
יעקב מרגי: הוועדה רואה, באופן חיובי, ומברכת את האוניברסיטאות והמכללות שמעניקות רוח גבית לסטודנטים המשרתים במילואים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג ולוועד ראשי האוניברסיטאות, ובתוכן לאוניברסיטאות שלא מעניקות נקודות זכות למשרתי מילואים, להנחות את האוניברסיטאות והמכללות להעניק את נקודות הזכות.
יעקב מרגי: למוסדות שלא מעניקים הוועדה קוראת להעניק את נקודות הזכות.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל מהמל"ג, בכתב, את כוונתה, לאחר בחינה, הצהרת כוונות לפחות – גם תשובה שלילית היא תשובה – לגבי מתן נקודות זכות אשר יינתנו להם כחובה, עמדתה - -
מיקי לוי: אבל, אדוני, כדאי שלא תהיה תשובה שלילית.
יעקב מרגי: - - של המל"ג גם בסוגיה שהעלה מור – מלגות למשרתי מילואים, כלומר שתהיה מלגה מוגדרת למשרתי מילואים, וכן למתן הזדמנות שנייה לסטודנטים משרתי מילואים.
<תמר גודו: מה עם בנות הזוג?
יעקב מרגי: ובנות הזוג.
יעקב מרגי: איך דילגנו?
<קריאה: אני רוצה להגיד משהו.
יעקב מרגי: אני חושב שעמדת המל"ג בסוגיית מתן התאמות גם לסטודנטיות שהן בנות זוג של משרתי מילואים.
<קריאה: או סטודנטים שהם בני זוג של - - -
יעקב מרגי: כן, נכון.
יעקב מרגי: או סטודנטים.
יעקב מרגי: אנחנו נעקוב אחרי ההתפתחויות.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-24 באוקטובר 2017, זו ישיבה חמישית במניין מפתיחת המושב, ד' בחשוון תשע"ח, הנושא על סדר היום הוא עתיד הטלוויזיה החינוכית.
יעקב מרגי: לפני מספר ימים ראינו את דור ההמשך שלנו מפגין על סכנת הסגירה של הטלוויזיה החינוכית, לכאורה הפגנה קטנה בימים אלה לעומת ההפגנות הקשות שחווינו, ובמיוחד בירושלים, בצירים המרכזיים, מי צודק יותר, מי צודק פחות, אבל תאמינו לי, ההפגנה הכי איכותית, הכי מרגשת, למרות הקוטן במספר של המפגינים, אבל הייתה להם איכות.
יעקב מרגי: הפגנה איכותית, ילדים שבמקום להתעסק במה שאנחנו אוהבים להאשים אותם, שמה שמעניין אותם היום זה רק הסמרטפון ורק הסוני 4 וכאלה ועוד כל מיני מרעין בישין שאנחנו אוהבים להאשים אותם, רואים שילדים אכן צופים בתכנים חינוכיים, רוצים את התכנים החינוכיים.
יעקב מרגי: לא אומר לכם שהיה די והותר במתכונת הקודמת, אבל לפחות זה היה משהו, היה עם הרבה תועלות.
יעקב מרגי: בגיל שלי לא נעים לי להגיד לכם באיזה תכניות צפיתי בטלוויזיה החינוכית, אבל אחד מהם הוא היום אחד העיתונאים הבכירים במדינת ישראל, קחו שנים אחורה ותבינו כמה.
יעקב מרגי: אבל זה אומר הכול.
יעקב מרגי: בכוונה החלטתי לפתוח בהפגנה האיכותית הזו.
יעקב מרגי: תבינו אם אני אומר הפגנה איכותית לעומת הפגנות אחרות, מה אני חושב עליהן.
יעקב מרגי: חוק תאגיד השידור הציבורי שנחקק בעקבות דוח לנדס קבע כי יוקם תאגיד שידור ציבורי אשר יאחד תחתיו את כל ערוצי השידור הציבורי, כולל הטלוויזיה החינוכית.
יעקב מרגי: לכאורה באמירה הזאת שאני אומר כסקירת רקע נתתי את האליבי לטיעון לכל מי שרוצה לעודד את סגירת הטלוויזיה החינוכית.
יעקב מרגי: נכון, חוקק חוק, נכון שהשותפים בקואליציה, שהם אותם משרדי ממשלה הובילו את זה, אבל אנחנו במדינה דמוקרטית שמנוהלת על ידי בני אנוש שהגמישות זה חלק מהתכונה החיובית שיש לה ומותר לומר, סליחה, יכול להיות שבצוק העתים חשבנו שזו אלטרנטיבה ואנחנו רוצים לעשות חשיבה מיוחדת, במיוחד כשיש לנו אליבי חזק לכל מה שקשור לתאגיד.
יעקב מרגי: אנחנו לא מבקשים לסגור את התאגיד.
יעקב מרגי: אני בכל אופן לא מבקש לסגור את התאגיד, יש כאלה שכן, אם הם היו כאן הייתי נותן להם פתחון פה, אין לי בעיה - - -
נחמן שי: אבל ראש המפלגה שלך - - -
יעקב מרגי: עזוב, למה אתה אומר דברים שנאמרו או לא נאמרו?
יעקב מרגי: עזבו, בואו לא נקלקל את הרצינות של הדיון.
יעקב מרגי: זו דעתו ודעתו של ראש המפלגה וצריך לדון בה, אני אמרתי את דעתי האישית.
יעקב מרגי: אני מכבד את דעתו של ראש המפלגה, צריך לדון בה.
יעקב מרגי: גם ראש הממשלה אמר זאת ורק עם אקדח לרקה חזר בו, אז יש פתחון פה לאותם ילדים, לדור ההמשך שבא ואמר 'אל תסגרו לנו את הטלוויזיה החינוכית'.
יעקב מרגי: לפעמים בתחומים רבים במדינת ישראל, כשבאים ומציגים בוועדות השונות, בוותק שלי בכנסת תמיד אמרתי 'אל תצליחו יתר על המידה', אז הם הרימו גבה, אמרתי להם 'כי בדרך כלל יש פה תכונה, ברגע שמצליחים סוגרים'.
יעקב מרגי: אתם רוצים כמה דוגמאות?
יעקב מרגי: אתם חושבים שאני עם הומור היום, אני בלי חוש הומור, אני אומר לכם בכנות, אל תטעו בי.
יעקב מרגי: אחיות טיפת חלב, זוכרים את החלוקים הירוקים עם הפס הלבן או הכחול?
יעקב מרגי: גדלנו עליהן, היינו מודל לחיקוי בכל העולם.
יעקב מרגי: אחיות בית הספר, זוכרים?
יעקב מרגי: כל מה שהובלנו בעולם נסגר.
יעקב מרגי: אז יש פתחון פה לדון מחדש.
יעקב מרגי: הנה אני שם את זה בפתיח, יש פתחון פה לדון מחדש.
יעקב מרגי: אני לא אאריך, בזה אני אסיים.
יעקב מרגי: אני רוצה וירשו לי חברי הכנסת, שקצת יתאפקו הפעם, אני רוצה לקבל סקירה, אל"ף, מנציגי הטלוויזיה החינוכית, אני אתן פתחון פה מיד אחרי זה לנציגי התאגיד, אם הם נמצאים כאן.
יעקב מרגי: הם נמצאים כאן?
יעקב מרגי: ניתן.
יעקב מרגי: ונפתח את הדיון למי שיבקש.
עודד פורר: אדוני, יש פה נציגי אוצר?
יעקב מרגי: אני לא רואה נציג משרד התקשורת, נציג משרד האוצר מהבוקר מתפתל, נציג אגף התקציבים הופתע מהדיון, הוא לא יכול ויש להם עמדה, הוא שלח עמדה כתובה, אני אקריא אותה כפי שהתחייבתי.
יעקב מרגי: אני רואה את זה בחומרה - - -
עודד פורר: הם המפתח, אדוני, הם הרי הובילו את העניין.
יעקב מרגי: בסדר, בסדר, אנחנו לא מקיימים דיון אלא אם כן - - -
<קריאה: אולי שר התקשורת יפתיע ויפציע?
יעקב מרגי: יכול להיות, אבל את העמדה שלו מכירים.
יעקב מרגי: מאחר שאנחנו רק פתחנו את המושב, בסדר, אז נציג האוצר לא הגיע עכשיו, אנחנו ניתן לו הנחיות, שיעורי בית, בסיום הדיון ניתן לו שיעורי בית להכין לנו לקראת דיון המעקב.
יעקב מרגי: יכול להיות שלא נצטרך, לא רוצה לסכם את הדיון לפני שהוא התחיל.
יעקב מרגי: הטלוויזיה החינוכית, אני מבין שנמצאת איתנו המנכ"לית.
יעקב מרגי: בבקשה, סקירה.
נחמן שי: איפה שר החינוך?
יעקב מרגי: היא בשם שר החינוך.
יעקב מרגי: רק תציגי את עצמך.
<אורנה שמחון: שמי ד"ר אורנה שמחון, אני מנכ"לית הטלוויזיה החינוכית, אני משמשת גם כמנהלת מחוז צפון של משרד החינוך.
<אורנה שמחון: נכנסתי לתפקידי ב-15 בספטמבר ומאז אני לומדת את הקשיים והאתגרים ו - - -
יעקב מרגי: אני לא מצליח לשמוע אותך.
<אורנה שמחון: מאז כניסתי לתפקיד אני לומדת את המערכת, אני לומדת את הקשיים של המערכת, את האתגרים בפניהם עומדת הטלוויזיה החינוכית ואני גם לומדת את היופי של הטלוויזיה החינוכית, גם כמנכ"לית, אבל גם כצורכת הטלוויזיה החינוכית משחר ילדותי.
<אורנה שמחון: הטלוויזיה החינוכית היא יחידת סמך של משרד החינוך והיא בעצם משמשת ככלי תומך בידי משרד החינוך להביא לכלל הציבור, שזה ילדים, נוער ומבוגרים, תכניות איכותיות, תכניות חינוכיות.
<אורנה שמחון: לערוץ הזה יש ניסיון מאוד מאוד עשיר, גם בהפקה וגם בהצגה של תכנים ייעודיים חינוכיים, ערכיים ממדרגה ראשונה.
<אורנה שמחון: הגוף הזה הוקם בשנות ה-60 כאשר הוא פונה לילדים, לנוער ולמבוגרים, ובעצם הוא מספק אלטרנטיבה, אני חושבת מיטבית ומבוקרת לשידורים המסחריים.
<אורנה שמחון: החינוכית בעצם נותנת שירות לכלל האזרחים ולכל המגזרים, כולל המגזר הערבי שנמצא ומיוצג כאן, יש לנו בהחלט גם תכניות שפונות למגזר הערבי, חלק בערבית וחלק כמובן משודרות למען המגזר הערבי כמו תכניות מגוונות של העולם הערבי, שהיא תכנית מצוינת, תכניות דו לשוניות וכמובן שעות סיפור ואפילו לימוד השפה הערבית.
<אורנה שמחון: התכנים הם תכנים איכותיים, הם עוסקים גם בתחום ההיסטורי וגם במדע, גם בתרבות, גם באמנות.
<אורנה שמחון: יש פה ילדים מדהימים שנמצאים פה איתנו והיא מהווה בית נקי לילדים במובן הזה שילדים יושבים והורים יכולים לתת לילדים שלהם לצפות, וגם לנוער - - -
יעקב מרגי: אני מרשה לעצמי מה שאת לא תאמרי, בשונה מערוצים אחרים שמתיימרים להיות ערוצי ילדים ו הם לא נקיים.
<אורנה שמחון: זה בפירוש בית נקי לילדים.
<אורנה שמחון: אנחנו משדרים למגוון של אוכלוסיות שהן מתוך אילוץ או מתוך בחירה אין להם כבלים או לוויין ואנחנו נותנים ביטוי באמת לאוכלוסיות ייחודיות.
<אורנה שמחון: התפקיד המרכזי של הטלוויזיה החינוכית הוא להנגיש מגוון של תכניות לציבור הרחב במגוון פלטפורמות.
<אורנה שמחון: אנחנו שידרנו ונשדר עד נובמבר 2017 בערוץ 2, לצערי אנחנו בעצם מפסיקים את השידורים בערוץ 2 בימים האלה.
יעקב מרגי: והם רק מארחים שלכם.
<אורנה שמחון: אני חושבת שהפלטפורמה דווקא בערוץ 2 וגם אפילו בתאגיד, אבל נדבר על זה יותר מאוחר, היא פלטפורמה טובה להיות חשופים ולהביא את התכנים האיכותיים שלנו לעוד קהלים שצופים מטבע הדברים בערוצים מסחריים.
<אורנה שמחון: התפקיד שלנו, בין היתר, זה גם ליזום ולהפיק שידורים איכותיים.
<אורנה שמחון: לדוגמה אנחנו מפיקים עכשיו את הנושא של עמוד האש המזרחי, על פי בקשת שר החינוך.
<אורנה שמחון: אנחנו יוצאים להפקה בעלות של למעלה מ-10 מיליון שקלים.
יעקב מרגי: כחלק מוועדת ביטון?
<אורנה שמחון: שזה חלק מוועדת ביטון ועוד ועוד תכניות ערכיות שמשרד החינוך שם לו את ספינת הדגל.
<אורנה שמחון: למשל הנושא של 70 שנה למדינה, שאנחנו מפיקים עכשיו תכניות, ועוד ועוד תחומים שיגיעו לציבור הרחב וכמובן מפיקים תכניות שלא נמצאות באפיקים המסחריים.
<אורנה שמחון: אנחנו משדרים, ערוץ הבית שלנו זה ערוץ 23, שבעצם משדרים שם 24/7.
<אורנה שמחון: אנחנו שידרנו גם בערוץ 2 ולצערי הרב אנחנו נפסיק את השידורים גם בנובמבר שנה זו.
<אורנה שמחון: על פי לשון החוק החינוכית תפסיק את שידוריה ב-14 באוגוסט 2018 ובעצם תאגיד השידור הישראלי יתחיל את השידורים על פי לשון החוק כערוץ ילדים ונוער.
<אורנה שמחון: חוזי ההפקות שיהיו עד אז, למשל עמוד האש המזרחי, שלא נסיים את ההפקה שלו ועוד חוזים אחרים, על פי לשון החוק - - - לתאגיד השידור הישראלי.
<אורנה שמחון: הארכיון, על פי הנוהל, שזה הדבר הכי מצער שיכול להיות, אבל הארכיון של החינוכית, שמכיל תכנים מאז הקמת מדינת ישראל, באמת תכנים איכותיים, יעברו לתאגיד, גם זה לשון החוק.
שולי מועלם-רפאלי: אני מזכירה שעוד לא מצאנו פתרון לארכיון של רשות השידור בתאגיד.
שולי מועלם-רפאלי: עוד לא מצאנו פתרון לזה, עוד זה מדבר וזה בא.
נחמן שי: אבל נשארו עוד לא הרבה, רק עוד 30 שנה, אז ככה שזה - - - ב-100 אנחנו סוגרים.
יעקב מרגי: איזה ערוץ סוגרים ב-100?
<יהודית גידלי: את המדינה.
שולי מועלם-רפאלי: נחמן, הדיון פה - - -
יעקב מרגי: אני מבקש לעצור, עד כאן, שלא נגיע לגסטרונומיה של אתמול.
עודד פורר: כמה כסף אמור לקבל משרד החינוך על הארכיון?
עודד פורר: הרי זה שווה הרבה כסף.
<אורנה שמחון: כרגע על פי לשון החוק הארכיון עובר ללא תמורה.
עודד פורר: זה ארכיון ששווה עשרות מיליונים.
שולי מועלם-רפאלי: זה מכיס אחד של המדינה לכיס אחר.
<אורנה שמחון: לפי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו ב-31.10.2017 נפסיק, כאמור, לשדר בערוץ 2 שהולך ומתפצל לשני ערוצים ובעצם היום הטלוויזיה החינוכית משדרת בערוץ 2 בהיקף של 14 שעות בלבד.
<אורנה שמחון: לפי חוק התקשורת החינוכית תמשיך לשדר עד 13 באוגוסט 2018, את ערוץ 23 במתכונת 24/7.
<אורנה שמחון: החקיקה הזאת נשענה על ועדת לנדס.
נחמן שי: אורנה, מה קורה לערוץ 23 ב-14 אוגוסט 2018?
נחמן שי: הוא יורד לגמרי או שהוא עובר לתאגיד?
<אורנה שמחון: ב-14 באוגוסט 2018 על פי לשון החוק החינוכית תפסיק את שידוריה.
נחמן שי: וערוץ 23 נמחק לגמרי?
<אורנה שמחון: נמחק, המסך יהיה שחור בערוץ 23.
<אורנה שמחון: לשון החוק לא התייחסה בכלל לסוגיית העובדים, תיכף אני אתייחס לזה.
<אורנה שמחון: תקציב הטלוויזיה החינוכית לשנת 2017 עומד על 128 מיליון שקלים, שזה מתחיל מ-91 מיליון שקלים, שזה תקציב שמגיע ממקורות המדינה ומתוספות נוספות.
<אורנה שמחון: סך הכול התקציב של הטלוויזיה החינוכית כאמור הוא 128 מיליון שקלים.
<אורנה שמחון: אני אתן רק שתי נקודות שידברו גם על המשמעות של שידורי הטלוויזיה החינוכית.
<אורנה שמחון: בקיץ, כשהילדים נמצאים בחופשה - - -
יעקב מרגי: תני גם היבט קצת של העובדים.
<אורנה שמחון: מיד אני אתייחס גם לסוגיה הזאת.
<אורנה שמחון: נתוני הצפייה בקיץ בטלוויזיה החינוכית הגיעו לאחוזי רייטינג של 4.8%, כאשר הם משאירים מאחור ערוצים כמו ג'וניור, ערוץ הילדים ולוגי, שהם ערוצים לילדים.
<אורנה שמחון: זה אומר שילדים צורכים גם בחודשי הקיץ וגם בימי שגרה את הערוץ הזה.
יוסף ג'בארין: השיעור הזה זה כלל הצופים, או רק בקרב ילדים?
<אורנה שמחון: אני מדברת בקרב ילדים.
<אורנה שמחון: אני אתן עוד דוגמה אחת, יש לנו פלטפורמת דיגיטל מדהימה, שילדים ומבוגרים נכנסים אליה, ממוצע הצפייה בחודש בתכנים שלנו הוא למעלה מ-4 מיליון צופים, שלא נדבר על הרשתות החברתיות וכל מיני פודקסטים ודברים נפלאים שקורים שם.
זוהיר בהלול: אורנה, את מודעת לעובדה שגם מבוגרים צופים בתכניות האלה?
יעקב מרגי: היא אמרה זאת בתחילה.
אילן גילאון: מה, אתה לא רואה שרגא ביש גדא?
אילן גילאון: חדשות מהעבר?
יעקב מרגי: תדעו לכם, מניסיון שלי, אם נהפוך את הדיון לדיון חגיגי החמצנו.
יעקב מרגי: אז תעזבו את הכפיים לפעם אחרת או להזדמנות אחרת.
<אורנה שמחון: אני אדבר על סוגיית העובדים.
<אורנה שמחון: ברשותך, כיום בחינוכית עובדים 185 עובדים קבועים.
<אורנה שמחון: החינוכית היא יחידת סמך ולכן כל העובדים ללא יוצא מן הכלל הם עובדי מדינה לכל דבר ועניין.
<אורנה שמחון: מי שמייצג את עובדי החינוכית מטבע הדברים זה הסתדרות עובדי המדינה.