GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אחד הדברים המרכזיים שאני אבקש בסיכום - - - כי יש לברך את התוכנית, הלוואי ורק תיישמו.
יעקב מרגי: אחד הדברים הוא המועצה המייעצת.
יעקב מרגי: זה חור על עצמו לא רק במגזר הערבי, אלא לגבי אוכלוסיות ותתי אוכלוסיות.
אחמד טיבי: כל שנה אנחנו מתכנסים כאן ושומעים מספרים.
אחמד טיבי: הם כמעט דומים, עם עלייה מינורית כאן ושם.
אחמד טיבי: החינוך הערבי נמצא בפער גדול - מכל נתון מקביל בחינוך העברי, בבתי ספר יהודים.
אחמד טיבי: אני לא יודע אם נספר כאן מספר – למשל, ההפרש ההשוואתי בהקצאה לתלמיד תיכון ערבי - --
יעקב מרגי: דב חנין נתן לנו נתונים מדויקים.
אחמד טיבי: דב חנין מטיב לעשות את זה בדרך כלל.
אחמד טיבי: נדמה לי תשיעית.
אחמד טיבי: אני רואה כאן נתונים של ועדת המעקב בחברה הערבי – 23 מיליון, בחינוך העברי הממלכתי, תלמידי תיכון, ו-18.6 אלפי שקלים.
אחמד טיבי: הפער גדול, אבל נדמה לי שתשיעית אומר יותר.
אחמד טיבי: וזה אומר הכל.
אחמד טיבי: מסיימים תיכון, ניגשים לשלב החשוב ביותר בבניית אישיות לקראת תעסוקה, וזה – האקדמיה.
אחמד טיבי: הנגישות לאקדמיה, להשכלה גבוהה, לוקה בחסר, במיוחד במערכת החינוך הערבית.
אחמד טיבי: נדמה לי שבכלל הציבור יש 91 מיליון שקל לסעיף הזה.
אחמד טיבי: לא מושקע מספיק בבתי ספר ערביים בהנגשת השכלה גבוהה לרבות- ראה שיעור ההצלחה בבגרויות.
אחמד טיבי: יש תעודות בגרות איכותיות ויש שיעור הצלחה בבגרויות.
אחמד טיבי: בכל פעם לקראת תחילת שנת הלמודים אני וחברי מוצפים בנושא אחד – העברות, מינויים, שיבוצים, שיקולים, האם כל השיקולים ענייניים, האם שיקול הניקוד הוא נכון וצודק – יש הרבה תלונות.
אחמד טיבי: אין נושא שאני מקבל עליו תלונות כמו הנושא הזה.
אחמד טיבי: צריך לפתור את זה לפחות לתת הסברים לתושבים, בעיקר לציבור המורים, וציבור המורים – או שיושבים ויושבות בבית, או שנמצאים בנגב, בדרום, ורוצים לעבור למקום מגוריהם.
אחמד טיבי: אדוני היושב ראש, אני קורא גם בנייר של ועדת המעקב, לגבי בתי הספר הכנסייתיים – 50 מיליון.
אחמד טיבי: סוף סוף מחר שזה יובא להצבעה בוועדת הכספים בשעה 14:00, לא היה קל, אבל שם המצעד לא ייגמר כי יש עוד הרבה עבודה מול המשרדים השונים.
אחמד טיבי: אבל לפחות זה צעד.
אחמד טיבי: דוח מקנזי תמיד דיבר על איכות המורה.
אחמד טיבי: יש כאן אמירות, ואחד הסעיפים שעבדאללה הזכיר זה איכות המורים והמנהלים.
אחמד טיבי: צריך להשקיע המון בנושא הזה.
אחמד טיבי: התוצר הסופי של מערכת החינוך – שזה התלמיד, תלוי באיכות המורה, שלא לדבר גם על המתקנים, שבהשוואה לבתי ספר יהודיים מדובר על עולם ראשון ועולם שלישי.
אחמד טיבי: המצב הזה צריך להסתיים.
<חיאם קעאדן: אני סמנכ"ל החברה הערבית, במרכז השלטון המקומי.
<חיאם קעאדן: קודם כל אני רוצה להודות ליוזמי הדיון – ד"ר ג'בארין וד"ר טיבי, חברי הכנסת הנכבדים.
<חיאם קעאדן: אין ספק שבעקבות דוח טרכטנברג משרד החינוך החל לבנות במגזר הערבי בצורה יותר אינטנסיבית, כך שנבנו, ואנו רואים שיש תנועה אינטנסיבית, של בנייה, אבל עיקר המחלוקת שאני רואה כאן – שהמבנים שנבנו אמנם כיסו חלק מהפער שנמשך שנים רבות ואנחנו עדיין לא הגענו לנקודה שכיסינו את כל המחסור של כיתות הלימוד במגזר הערבי.
יעקב מרגי: אתה, מבחינתי, כמו משרד החינוך.
יעקב מרגי: אתה הזרוע הביצועית של הממשלה, של משרד החינוך.
יעקב מרגי: במקום להגיד –איפה אני ומה חסר – את זה אנחנו יודעים, אני מציע לכם עצה – אין מה לעשות, יש לכם את הכוח, כמאגד של רשויות מקומיות גדולות.
יעקב מרגי: יש קושי אמיתי לתרגם את ההכרה בצורך, אפילו את ההרשאות לביצוע בפועל.
יעקב מרגי: קחו אתם מיזם, כשאתם רוצים אתם יכולים.
יעקב מרגי: אל תזלזלו בכוח שלכם.
יעקב מרגי: אני אומר לכם: יש לכם כוח ביד.
יעקב מרגי: כוח הגודל הוא יתרון.
יעקב מרגי: קחו, תעשו ישיבה עם ראשי הרשויות הערביות, תכנסו אותם, תהיו להם לעזר.
יעקב מרגי: מרכז שלטון מקומי הוא כוח כלכלי גדול.
יעקב מרגי: תהיו להם לעזר בליישם את אותן הרשאות בינוי, לקדם אותן – קודם כל בתהליך של הרישוי, של ההקצאה ושל ההכרה בצורך.
<חיאם קעאדן: אנחנו כל הזמן עושים את זה, אנחנו מודעים לכל מה שאתה אומר.
<חיאם קעאדן: אנחנו הכרזנו על שביתה החל מה-31 באוגוסט בעקבות הקיצוצים שאמורים להיות.
<חיאם קעאדן: בין היתר אנחנו יודעים על קיצוץ גם במבני חינוך, שאנחנו לא נאפשר למצב כזה לצאת לפועל.
<חיאם קעאדן: אני רוצה להבהיר שתי נקודות שלא עלו כאן – ישנם בתי ספר ישנים שצריך לשפץ אותם או לקחת אותם לבנייה מחדש.
<חיאם קעאדן: יש גם בתי ספר עם מספר תלמידים מאוד גבוה.
<חיאם קעאדן: לפני שבועיים היינו בדיון עם דב חנין בבית ספר בדרום שכולל 2,000 תלמידים.
<חיאם קעאדן: צריך לקחת את הנקודה הזו בחשבון, כי גם בית ספר עם 2,000 תלמידים – אין ספק לאף אחד ששם לא ילמדו.
אחמד טיבי: לפני המילים המאוד חשובים של ג'עפר – הסתובבה איזושהי שמועה על פתיחת שנת הלימודים.
אחמד טיבי: מאיפה הידיעה של 15 בספטמבר?
יעקב מרגי: לפני הסיכום אני רוצה לדעת – גנאדי, ועבדאללה, כל מה שמנית לנו במצגת, אה יכול לתמחר את זה בכסף?
<עבדאללה חטיב: אני יכול לעשות חישוב מדויק ולשלוח לכם, לוועדה.
יעקב מרגי: והשאלה השנייה – חבר הכנסת טיבי שאל שאלה.
יעקב מרגי: האם אתה יודע להגיד לי היום, לפי שנתונים, ואמרתם את הנתון שהגשתם לממשלה – קיבלת את הנתון?
<גנאדי קמנצקי: אני יכול להגיד לכם מה צריך לשנת 2016.
<גנאדי קמנצקי: הגענו לצורך של 1,900 כיתות.
<גנאדי קמנצקי: בנוסף צריך להוסיף 1,200 כיתות של מזרח ירושלים וכ-400 כיתות לאותם 5,000 תלמידים שאין להם מענה.
<גנאדי קמנצקי: אני הגעתי ל-3,500 כיתות, וזה באופן מיידי.
<גנאדי קמנצקי: בתחשיב של החומש – עשו תחשיב אחר קצת.
<גנאדי קמנצקי: לקחו את הגידול הטבעי, ואני אגיד את זה בהמשך.
יעקב מרגי: אני מבקש את הנתונים האלה.
<גנאדי קמנצקי: על שיפוצים אני יכול לומר - - - 12 מיליון שקל במגזר הערבי.
<גנאדי קמנצקי: סך הכל זה 56 מיליון.
<גנאדי קמנצקי: זאת אומרת, גם פה השתדלנו לתת למגזר הערבי קצת יותר.
<ג'עפר פרח: אנחנו, בעתירה נגד משרד החינוך - - -
<ג'עפר פרח: ברגע שאומרים שיש בקשות והן לא מנוצלות – בנצרת עלית יש עתירה.
<ג'עפר פרח: למה אתם לא בונים בית ספר?
<ג'עפר פרח: בחיפה יש בית ספר מסוכן, למה אתם לא בונים- - -
<גנאדי קמנצקי: בנצרת?
יעקב מרגי: יש לי דיון עכשיו בחיפה.
יעקב מרגי: ראש העיר, הוא חושב שרק הריאלי בחיפה שייך לו.
יעקב מרגי: חרדי וערבי ה לא בתחום שלו.
<ג'עפר פרח: כבוד היושב ראש, בכפר מנדא הגישו בקשה לבית ספר טכנולוגי.
<ג'עפר פרח: יש להם הנשרה של תלמידים מבית הספר.
<ג'עפר פרח: אתם דוחים אותם שוב ושוב.
<ג'עפר פרח: הדבר הסופי – יש המלצות של דוח משרד האוצר שמדבר על פערים רציניים ועל מדדי טיפוח, תוכניות שלמות שאתם לא מבצעים.
<ג'עפר פרח: אתם מקבלים החלטת ממשלה שלמה, 1560.
<ג'עפר פרח: אין גרוש בהחלטת הממשלה.
<ג'עפר פרח: יש יעדים, אין בגרות
יעקב מרגי: רבותי, עיקר המסקנה של הדיון הזה זה הקמת מועצה מייעצת לחינוך ערבי.
יעקב מרגי: אם רוצים להצליח, לאור הפערים הגדולים שיש במערכת החינוך הערבית לעומת מערכת החינוך העברי, היהודי, אני קורא לזה – הממלכתית כללית, במגזר היהודי, שלא לדבר על רשתות החינוך – המוכר שאינו רשמי והחינוך הכנסייתי – אלה עוד סובלים מפערים אחרים, צריך להקים את הוועדה המייעצת.
יעקב מרגי: לא יקרה כלום, לא צריך לפחד.
יעקב מרגי: צריך להקים אותה.
יעקב מרגי: כשהולכים ביחד – מצליחים.
יעקב מרגי: כשאחד מושך לכאן והשני לשם – לא מצליחים.
יעקב מרגי: אני קורא, הוועדה קוראת, יחד עם זה שלהקים את הוועדה המייעצת, להתייחס למצוקה.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל תוכנית איך משרד החינוך מתמודד עם סוגיית גני הילדים החסרים במגזר הבדואי, למרות הפערים בתכנון – הילד הוא מוכר.
יעקב מרגי: היישוב שלו – לא מוכר.
יעקב מרגי: אותי זה לא מעניין, וכמדינה זה לא מעניין.
יעקב מרגי: אין לי כישורים כמו שלך, אני כרגע מוגבל.
יעקב מרגי: לא, את מסיחה את דעתי, אל תפריעי לי.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל הסברים ממה נובעים הפערים בחטיבה העליונה, בתיכונים בין המגזר היהודי, הממלכתי והממלכתי דתי, והמגזר הערבי.
יעקב מרגי: אני מבקש שמשרד החינוך יקים את הצוות הבין משרדי הזה של פנים וחינוך כדי לתת מענה.
יעקב מרגי: היום זה גם עם האוצר, עם התכנון – לתת מענה בסוגיית הבינוי.
יעקב מרגי: אוצר פנים וחינוך – אני מבקש, זו היתה קריאה שלנו בוועדה שכבר התקיימה.
יעקב מרגי: סוגיית הנשירה – אני מבקש תוכנית, איך מתמודדים עם סוגיית הנשירה במגזר הערבי בכלל ובמגזר הבדואי בכלל, במיוחד לבנות.
יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב אחרי הנתונים האלה.
יעקב מרגי: ה-27 בדצמבר 2016, כ"ז בכסלו תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא, דיווח שנתי לפי סעיף (6) לחוק זכויות התלמיד, תשס"א-2000.
יעקב מרגי: בחוק זכויות התלמיד, סעיף (6) לחוק מסדיר את אופן הרחקת התלמיד מבית הספר.
יעקב מרגי: אם אני טועה במשהו, פספסתי, תוכלו להעיר אחר כך.
יעקב מרגי: אל"ף, יש לכנס ועדה פדגוגית בנושא.
יעקב מרגי: דבר שני, ההחלטה חייבת להיות מנומקת בכתב.
יעקב מרגי: יש להעביר לתלמיד ולהוריו הודעה מפורטת באופן מידי ובה גם את זכותם לערעור.
יעקב מרגי: גם כשמדובר בהרחקה מיידית הזכות לערעור קיימת.
יעקב מרגי: לא ניתן להרחיק תלמיד שהגיש ערר עד לבירור הערר אלא בנסיבות של מסוכנות ללא מתן מענה לסיבות המסוכנות.
יעקב מרגי: בטרם תתקבל החלטת הרחקה על המוסד לבחון דרכים אחרות מאשר הרחקה והרחקה היא הצעד האחרון והבלתי נמנע, מה שנקרא.
יעקב מרגי: גם על המשרד לדווח לוועדת החינוך על מספרי ההרחקות, מניעים, דרכי טיפול, מה קורה עם התלמידים והדיווח צריך להכיל את הדוח של השנה שקדמה לדיווח.
יעקב מרגי: משרד החינוך צבר שנתיים באי דיווח.
יעקב מרגי: תשע"ה ותשע"ו לא דווחו לוועדה.
יעקב מרגי: היום המשרד ידווח לוועדה על תשע"ה בלבד כשהדוח חתום על ידי השר.
יעקב מרגי: לגבי הדוח שנערך על תשע"ו, הבנתי שעלו מספר תהיות במשרד על הדוח ולכן הם ביקשו זמן ושהות לתיקון ואנחנו נותנים לו חודש מהיום לבחון את הנתונים ולחזור לוועדה עם דיווח על תשע"ו.
יעקב מרגי: לגבי תשע"ה, מי נותן לנו סקירה?
<הילה סגל: אני מציעה לתת סקירה ביחד, זה בסדר?
<הילה סגל: תשע"ה ותשע"ו.
יעקב מרגי: את לא יכולה לתת לי סקירה על תשע"ו.
יעקב מרגי: הדוח חתום על ידי השר?
<הילה סגל: הדוח לא חתום על ידי השר.
יעקב מרגי: את לא יכולה לתת לי סקירה, אלא אם כן את בטוחה בנתונים.
יעקב מרגי: לי אמרו שיש תהיות.
יעקב מרגי: עזבי, אני הסכמתי עם המשרד שתשע"ו לא תדווח היום.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להכשיל אותך.
יעקב מרגי: על תשע"ה, תני לנו סקירה כמה תלמידים יש במערכת החינוך וכנסי לדוח.
<הילה סגל: קודם כל, אני הילה סגל, אני מנהלת היחידה לאקלים מיטבי וצמצום אלימות בשירות הפסיכולוגי הייעוצי של משרד החינוך.
<הילה סגל: נמצאות אתי כאן עורכת הדין בלה רדונסקי מהייעוץ המשפטי, מהלשכה המשפטית, והגב' נחמה זיידמן שהיא מפקחת על הביקור הסדיר במחוז מרכז.
<הילה סגל: אני אגיד אולי שתי מלים מקדימות אם אפשר.
<הילה סגל: הנתונים האלה של הרחקה לצמיתות נוגעים למצבים שבהם בית הספר מבקש לסיים את לימודיו של התלמיד ולא על רקע לימודי.
<הילה סגל: אנחנו אוספים נתונים על אירועים ועל התנהגויות שהן התנהגויות סיכון במהותן.
<הילה סגל: אני אתן דוגמה, בעיות התנהגויות חמורות, מעורבות במעשי אלימות חמורה, אלימות כלפי אנשי צוות, מעורבות בפגיעה מינית, שימוש או סחר בסמים, בעיות חמורות של ביקור סדיר וחוסר הסתגלות למסגרת, זאת אומרת אלו הנסיבות שבגינן נאספו המספרים.
<הילה סגל: בתשע"ה מספר התלמידים שדווחו לנו שהורחקו לצמיתות עמד על 120.
יעקב מרגי: מתוך כמה תלמידים שבמערכת?
<הילה סגל: כשני מיליון תלמידים.
<הילה סגל: שוב, צריך לדייק.
<הילה סגל: זאת אומרת לא מדובר בתלמידים שעוברים שלב לימודים, מסיימים כיתה ט' ועוברים ל-י' ולא מדובר במקרים בהם יש - - -
יעקב מרגי: נשירה, אנחנו לא מדברים על נשירה, אנחנו מדברים על הרחקה.
<הילה סגל: נכון, אנחנו מדברים על הרחקה.
<הילה סגל: אם ניתן קצת נתונים על הדוח אז באופן קבוע, מאז שאנחנו עוסקים ומגישים לכנסת את הנתונים, יש לנו יותר בנים שמורחקים בהליך הרחקה לצמיתות מאשר בנות, זה גם בהלימה לנתונים שיש בארץ ובעולם.
יעקב מרגי: אוי ואבוי אם הנתונים היו - - - מבחינתי, מהשקפת עולמי, אוי ואבוי אם היו יותר בנות מורחקות מבנים.
יעקב מרגי: יכול להיות שמישהו יראה ב'אוי ואבוי' שלי אמירה שוביניסטית, אבל מותר לי, מותר לי לשאוף למשהו.
<הילה סגל: זה גם מאפיין פסיכולוגיה שלבנים יותר - - -
יעקב מרגי: אל תגידי את זה.
יעקב מרגי: אני יכול לומר.
<הילה סגל: אני אומרת נתון שאנחנו יודעים אותו ממחקרים, שבנים, ויש לי שלושה בנים - - -
יעקב מרגי: בכנסת הנוכחית הסוגיה המגדרית זה כמעט שדה מוקשים, לכן תבררי מלים.
<הילה סגל: אני אומרת משהו עובדתי, מחקרי, שבנים הם אוכלוסייה שאנחנו מוצאים אותה יותר בהתנהגויות סיכון.
<הילה סגל: בנות, לא ניכנס לשאלה למה, אבל הן יותר מתנהגות התנהגות שהיא מקובלת.
יעקב מרגי: לא נעשה לזה ניתוח פתולוגי, אלו עובדות.
<הילה סגל: אלה נתונים שאנחנו יודעים ממחקרים.
<הילה סגל: אנחנו נמצא אותם גם על הקצה השני של הסקאלה, במחוננים, גם שם הם יותר.
<הילה סגל: אז אלה אפיונים של בנים.
<הילה סגל: אם אני מסתכלת על הנסיבות של ההרחקה אז אנחנו יכולים לראות שכל המקרים שדווחו לנו הם מקרים שהיה בהם אוסף של התנהגויות סיכון.
<הילה סגל: זאת אומרת, למשל, מתוך 45 תלמידים שהורחקו על רקע של בעיות התנהגות חמורות, אצל 41 תלמידים זאת הייתה בעיה שהתלוו אליה בעיות נוספות.
<הילה סגל: זאת אומרת המקרים שהוחלט בהם על הרחקה לצמיתות הם מקרים של נסיבות מאד מורכבות.
<הילה סגל: אם אני אקח את הקבוצות הגדולות של הסיבות שבגללן הייתה הרחקה לצמיתות, זה שילוב של בעיות חמורות של ביקור סדיר עם בעיות התנהגות חמורות, חוסר הסתגלות למסגרת, אלה המאפיינים שבדרך כלל הולכים ביחד.
<הילה סגל: יש קבוצה של כמעט 10% של מעורבות במעשי אלימות חמורה.
יעקב מרגי: אני שמח שלפחות בפרמטר הזה האוכלוסייה הערבית פחות מחלקה באוכלוסייה.
יעקב מרגי: שיעור המורחקים נמוך באחוזים מחלקם באוכלוסייה.
יעקב מרגי: לפחות בפרמטר הזה אנחנו לא חוטאים כלפיהם.
<הילה סגל: אפשר לראות שבנושא של פגיעה מינית, למשל, יש יותר מקרים שהבעיה עומדת בפני עצמה ואנחנו רואים את זה גם בהקשר של הרחקה לאלתר.
<הילה סגל: זאת אומרת סביב המקרים של פגיעה מינית גם יש הרחקה שהיא הרחקה מיידית.
<הילה סגל: בכל מה שקשור להגשת ערר, אנחנו יודעים שכשילד מורחק לצמיתות הוא זכאי לפנות להנהלת המחוז לתהליך של ערר.
<הילה סגל: הוגשו בתשע"ה 44 בקשות לערר, מתוכן קצת יותר מחצי - - -
יעקב מרגי: מתוך ה-120.
<הילה סגל: מתוך ה-120 44 בקשות - - -
יעקב מרגי: כולם מערערים?
<הילה סגל: לא כולם מערערים.
יעקב מרגי: אז לא 120, השאלה שלה במקום.
<הילה סגל: 44.
<הילה סגל: מתוך 120 הגישו ערר ומתוך ה-44 שהגישו ערר 23 עררים התקבלו.
<הילה סגל: זאת אומרת, הילדים, על אף שהורחקו בהליך, כשהגיעו לערר בהנהלת המחוז הנהלת המחוז החזירה אותם.
יעקב מרגי: תלמדו את הביטוח הלאומי איך מגיעים ל-50%.
<הילה סגל: הסיבות לדחיית הערעורים, ברוב המקרים שבהם נדחה הערעור מדובר בתלמידים שסירבו לטיפול, שהיה חוסר הסתגלות למסגרת והיה צורך לבצע הפרדה בין פוגע לנפגע, בעיקר בפגיעות מיניות.
<הילה סגל: אני רוצה להגיד על זה משהו, כי בדיונים שאני נמצאת כאן הרבה פעמים מגיעים לכאן הורים ומתארים מקרים וצריך לדעת שבין הזכויות של הילדים שעוברים תהליך של הרחקה לצמיתות יש גם הזכויות של ילדים מהצד השני.
יעקב מרגי: אני רוצה בשלב הזה שלא תעברי, אני רוצה לחזור לדף הקודם של הדיווח.
יעקב מרגי: אני רואה בעיות חמורות של ביקור סדיר – 47 מתוך ה-120.
יעקב מרגי: למה בעיה של ביקור סדיר גוררת הרחקה?
יעקב מרגי: בעיות לימודיות – 60 - - -
<הילה סגל: תסתכל מה כתוב כאן "הבעיה מתלווה לבעיות נוספות".
<הילה סגל: זאת אומרת ש-47 מהתלמידים ו-60 הם תלמידים שיש להם כנראה גם בעיות התנהגות או גם אלימות חמורה.
<הילה סגל: זו לא הסיבה היחידה, ה-60 האלה מתפרסים פה על פני הסקאלה.
יעקב מרגי: אין לי כלי לוודא שהפרמטר היחיד שהיווה וצריך להוות, את יודעת מה?
יעקב מרגי: אני צריך לוודא ואני צריך לוודא שהכלי היחיד שמהווה עילה להרחקה זה, סליחה על הביטוי, לפוצץ את מהלך השיעור, סכנה לעצמו, סכנה לסביבה, אלימות.
יעקב מרגי: זה שיש לו גם בעיות כאלו וגם בעיות כאלו לא צריך להוות, לדעתי - - -
<הילה סגל: אז לא הבנת אותי.
<הילה סגל: אני אנסה להסביר.
<הילה סגל: סידרנו כאן בכוונה את הטבלה בצורה הזו כדי שיהיה אפשר - - -
יעקב מרגי: למה זה פקטור, את יכולה להסביר לי?
<הילה סגל: זה לא פקטור אחד.
יעקב מרגי: למה הוא בכלל פקטור?
<כרמית פולק כהן: לא, אבל אנחנו כן רואים מקרים שזה פקטור אחד, בעיה של ביקור סדיר - - -
<הילה סגל: יש פה 5 ילדים שדווח עליהם.
< כרמית פולק כהן: שוב אני שואלת, למה זה בכלל אמור להוות איזשהו - - - זה כשל של המערכת, זה לא כשל של הילד.
יעקב מרגי: אני רוצה להבין שהבנת את השאלה שלנו, אם הבנת את התהייה שלנו.
יעקב מרגי: כשאת אומרת לי "בעיות התנהגות חמורות" בסדר, אני אצלול ונראה מה זה, כשנרצה לצלול ולקיים דיון על זה.
יעקב מרגי: "מעורבות במעשי אלימות חמורה" – אני מבין.
יעקב מרגי: "אלימות כלפי אנשי צוות חינוכי" – אפס סובלנות.
יעקב מרגי: "מעורבות - - - " – אפס סובלנות.
יעקב מרגי: "שימוש וסחר" – בוודאי, "בעיות חמורות של ביקור סדיר", כשאת אומרת לי 5 תלמידים, אבל את אומרת לי שלגבי 47 מהמורחקים מתלוות לזה בעיות נוספות.
<הילה סגל: אני אומרת לך שה-47 האלה מופיעים גם בפגיעות מיניות וגם - - -
יעקב מרגי: תספרי את כולם ובסך הכול אין לך 47.
<הילה סגל: בוודאי שכן.
<הילה סגל: יש לי 41 רק עם בעיות התנהגות חמורות.
<הילה סגל: הילדים, ה-47 האלה, אלה ילדים שבנוסף לבעיות החמורות של ביקור סדיר יש להן או בעיית התנהגות או מעורבות באלימות חמורה, זה הסיפור.
<הילה סגל: הביקור הסדיר הוא בהחלט התנהגות סיכון שמתלווה הרבה פעמים, ואני מסכימה שהיא לא יכולה לעמוד בפני עצמה, אבל - - - האם את רוצה להוסיף על זה, נחמה, קצינת הביקור הסדיר?
<נחמה זיידמן: לא, אני איתך.
<בלה רדונסקי: אני רוצה לתת עוד זווית ראייה.
<בלה רדונסקי: קודם כל זה באמת לא עומד בפני עצמו, אבל צריך להבין שאי ביקור סדיר של ילד במוסד חינוך לפעמים נובע גם מחוסר יכולת לתפקד באופן מיטבי באותו מוסד חינוך.
<בלה רדונסקי: הליך הרחקה לצמיתות מחייב לשים את הילד מיד במוסד חינוך אחר.
<בלה רדונסקי: הרבה פעמים השיקול הוא לתת לילד - - -
יעקב מרגי: זה בהמשך הדיווח.
יעקב מרגי: אין לי ספק - - -
<בלה רדונסקי: לתת לילד הזדמנות אמיתית - - -
יעקב מרגי: אני רואה את הטבלה במבנה אחר.
יעקב מרגי: אני בהתחלה לא קלטתי את מבנה הטבלה.
יעקב מרגי: אני יכול להבין את שיקול הדעת של הוועדה הפדגוגית, כשאני בא לדון במקרה של הבחור ויש לו איזה 5% נקודות זכות לשקול, למרות שהוא בקטגוריה הזאת של בעיות התנהגות חמורות, אבל כשאני מוסיף לו את הבעיות האחרות הנלוות לזה, הוועדה מגיעה בגלל זה למסקנות שהוא חסר תקנה לצורך ההגדרה, נקרא לזה, כדי שתבינו.
יעקב מרגי: את מבינה את החשש שלי?
יעקב מרגי: אני מצד אחד מבין שצריך להסתכל גם על זה, מבין שזה חייב להיות פרוס בפני הוועדה, שיש להם בעיות אחרות, אבל אני רוצה לוודא ושוב, למרות ש-120 זה מיקרון, זה פרומיל מתוך 2 מיליון תלמידים, אבל כל מקרה הוא לגופו.
<הילה סגל: אני רק רוצה להוסיף עוד משהו.
יעקב מרגי: אני רק רוצה לחדד ולוודא שהובנתי.
יעקב מרגי: אני מצד אחד מבין, כפי שאמרתי בתחילה, שהעובדות צריכות להיות פרוסות בפני חברי הוועדה הפדגוגית, שיש לו גם בעיות כאלו וגם בעיות כאלו וגם בעיות כאלו, אבל אני צריך גם לוודא שאם יש סיכוי להציל אותו במערכת או לתת לו טיפול מיטבי, הבעיות האלו לא מפריעות לו.
<נחמה זיידמן: אנחנו מסכימים איתך לגמרי וזו המדיניות.
<הילה סגל: אני רק אגיד לך על זה, אחת הסיבות שאנחנו ביקשנו לבדוק שוב ושוב את הנתונים זה כי זו העמדה.
<הילה סגל: אני סיפרתי פה לחברות מהמשרד שלפני חודש ישבתי עם קבוצת מנהלים, מנהלי בית ספר, והם אמרו לי חד משמעית, "אנחנו לא נגיש ילד להרחקה לצמיתות כי הנהלת המחוז תחזיר לנו אותו בחזרה".
<הילה סגל: יש היום אמירה מאד ברורה של מנהלי המחוזות, עם מחיר, אני חייבת להגיד, שהיד לא תהיה קלה על ההדק ומנהל שעשה תהליך הרחקה והרחיק ילד ועמד מול הורים ואמר להם, "הילד לא יחזור" ומנהלת המחוז מחזירה לו את הילד, זאת חוויה מאד מורכבת.
יעקב מרגי: נפגע לו האגו, אז מה?
יעקב מרגי: שישתה מים קרים.
<הילה סגל: אני אומרת את זה לחיוב במובן הזה שיש היום למידה כזאת שוועדות הערר הן לא חותמת גומי.
<הילה סגל: לא יהיה כזה דבר וילדים יחזרו.
<הילה סגל: והנה, לראיה, הנתונים גדלו, אבל לפחות חצי מהילדים חוזרים חזרה.
<הילה סגל: אפשר לתאר פה, וביקשנו מנחמה להצטרף אלינו כדי לתאר מה נעשה במחוז מרכז כדי להעביר את המסר שאתה מדבר עליו.
<הילה סגל: אולי אפשר לתאר בכמה מלים.
<נחמה זיידמן: אנחנו מסכימים אתך.
<נחמה זיידמן: המדיניות של המשרד.
<נחמה זיידמן: אני מפקחת ביקור סדיר במחוז מרכז.
<נחמה זיידמן: שמי נחמה.
<נחמה זיידמן: אני גם חברה בפורום של מפקחי ביקור סדיר ארציים והמדיניות היא חד משמעית, על ביקור סדיר ועל הישגים לימודיים אנחנו לא נסכים להרחיק ילד ממוסד חינוכי.
<נחמה זיידמן: חד משמעית.
<נחמה זיידמן: אנחנו בעצמנו, אני יכולה לומר, אני דווקא לא רוצה שזה יירשם בפרוטוקול, לפעמים משלמים מחיר יקר כשאנחנו נלחמים עם עמיתינו למקצוע כדי שזה לא יקרה.
יעקב מרגי: שום מחירים על הצלת תלמיד.
<נחמה זיידמן: שזה יהיה רק על התנהגויות סיכון וגם בהתנהגויות סיכון, הקיצוניות מביניהן.
יעקב מרגי: בואו נמשיך עם הדוח.
יעקב מרגי: היית בעררים ועצרתי אותך.
<בני ג'אג'אטי: אפשר?
יעקב מרגי: מיד, מיד, אחרי זה, רק נקבל סקירה.
<הילה סגל: כמו שאמרתי, ברוב המקרים שבהם נדחה הערעור מדובר בתלמידים שסירבו לטיפול על רקע של חוסר הסתגלות למסגרת והצורך לבצע הפרדה בין פוגע לנפגע.
<הילה סגל: אני חייבת להגיד על זה עוד מילה, כי הרבה פעמים אנחנו שומעים תביעה של הורים להוציא את הילד, להרחיק את הילד הפוגע ודווקא ההתעקשות שלנו היא לומר, בוודאי בגילאים היותר צעירים שאנחנו - - -
יעקב מרגי: בדרך כלל הילד הנפגע הוא זה שמרחיק את עצמו על ידי הוריו מאותו מוסד.
<הילה סגל: לא, לא.
יעקב מרגי: היו פה תלונות.
יעקב מרגי: היו פה מקרים.
<הילה סגל: אבל אתה יודע, ראינו פה את הצד - - -
יעקב מרגי: כשלא מקבלים מענה ורוצים את השקט הנפשי של הילד.
<הילה סגל: אבל אני חייבת להגיד לך - - -
יעקב מרגי: דווקא בגלל זה, במקום להתרחק מזה ולהגיד לא, דווקא בגלל זה, הדיווח היום עוזר לי גם להסתכל נכון יותר בדיונים האחרים שיש על אלימות בבית הספר, כי מצד אחד אנחנו מבקשים מהמערכת להיות לא עם אצבע קלה על ההדק, מצד שני יש את ה - - - צריך בכל דבר למצוא את האיזון הנכון בין לבין.
<הילה סגל: אני חייבת להגיד שיש לנו היום יותר ויותר, לשמחתנו, זאת אומרת, יותר הורים ויותר תלמידים שמודעים לזכויות שלהם ותובעים את הזכויות שלהם וכשדברים לא נעשים כמו שצריך אנחנו הרבה פעמים מקבלים תלונות.
<הילה סגל: הרחקה לאלתר, זאת אומרת שזו הרחקה שהיא הרחקה מיידית, 30 תלמידים הורחקו לאלתר בתשע"ה.
<הילה סגל: הנסיבות בהן בוצעה ההרחקה לאלתר היו של בעיות התנהגות ואלימות קשה כנגד תלמידים או מורים או שוב הנושא של פגיעה מינית.
<הילה סגל: נתונים לגבי מצב התלמידים לאחר ההרחקה.
<הילה סגל: יש לנו 45% מהילדים שמקבלים מענה טיפולי, יש 55% מהילדים שלא מקבלים מענה טיפולי.
<הילה סגל: אנחנו לא יכולים לחייב מענה טיפולי, אנחנו יכולים להציע.
<הילה סגל: ב-17.5% של המקרים נפתח תיק בגין מעורבות פלילית, זאת אומרת הייתה גם מעורבות של משטרה.
<הילה סגל: 83% מה-120 ילדים, נכון לקבלת הדיווח, למדו במסגרת, עברו למסגרת חינוכית אחרת.
<הילה סגל: 17% מהילדים נכנסו למסגרות שהן מסגרות של אגף ילדים ונוער בסיכון.
<הילה סגל: אני אעבור לסיכום, לגבי ההסתגלות, שהרבה פעמים היא סוגיה מורכבת, כשילד עובר עם מורכבות ועם בעיות הבעיות לא נעלמות.
<הילה סגל: הדיווח שקיבלנו הוא ש-23% מהילדי, ההסתגלות שלהם היא הסתגלות טובה, 43% הסתגלות במידה בינונית ו-34% לא הסתגלו בצורה טובה.
<הילה סגל: זאת אומרת אפשר לראות שהנתונים אינם נתונים שמייפייפים, הם נתונים מאד אותנטיים בחלוקה.
<הילה סגל: ילד שעובר על רקע של בעיות התנהגות או על רקע של התנהגות סיכון, אם הוא לא מקבל עזרה, אם הוא לא מקבל ליווי, אם אין שם תהליכי עומק, הבעיות הרבה פעמים חוזרות על עצמן.
<הילה סגל: כבר העליתי כאן בוועדה את המורכבות שיש לנו.
<הילה סגל: יש לנו היום ידע וכלים לטיפול בילדים עם בעיות התנהגות, אנחנו לא יכולים בשום דרך לחייב ילד ומשפחה לקבל טיפול כזה.
<הילה סגל: זה לגבי הדוח של תשע"ה.
<הילה סגל: כמה נקודות מבט שאנחנו עושים כל שנה בהסתכלות אחורנית.
<הילה סגל: לעומת הדוחות שהגשנו מתשע"ב אז אפשר לראות שבסך הכול יש מגמה כללית של יציבות.
<הילה סגל: אם בתשע"ב היו 131, 134, 117, בתשע"ה 120, זה פחות או יותר אותו סדר גודל.
<הילה סגל: בנים, כמו שאמרתי, מורחקים יותר מבנות.
<הילה סגל: נסיבות ההרחקה מאופיינות בשילוב של התנהגויות סיכון, כמו שראינו בטבלה.
<הילה סגל: בתשע"ה הוגשו פחות בקשות לערר מאשר בתשע"ד ותשע"ג ותשע"ב.
<הילה סגל: לעומת זאת המקרים שבהם לא התקבל הערר הם יותר נמוכים ממה שהיו בעבר, זאת אומרת, שמספר העררים קטן, אבל קבלת הערר גדלו.
יעקב מרגי: היציבות מעידה על כך שפחות או יותר זה כמעט בשוליים, הכרח בלתי נמנע, מה שנקרא, לא שלא יגונה, אלא בלתי נמנע.
<הילה סגל: עדיין אני יכולה להגיד שיש עבודה מאד אינטנסיבית במחוזות כדי לצמצם, כי אפשר לראות שגם בהעברה של הילד אנחנו, לצערי, לא פותרים את הבעיה ולכן כל ילד שנצליח להושיט לו עזרה בתוך המסגרת זו עוד הזדמנות ועוד תלמיד שאפשר באמת לקדם אותו.
<הילה סגל: סיבות לדחייה של הערעורים, גם, הן סיבות יציבות - - -
יעקב מרגי: אלה שמקבלים טיפול ולא שולבו במסגרות אחרות הם משתלבים ביחידות לקידום נוער?
<הילה סגל: לא, יש ילדים שמקבלים טיפול גם אם הם עברו לבית ספר אחר.
יעקב מרגי: הם ממשיכים לקבל טיפול, בסדר, אבל אלה שכן מסכימים - - - אלה שלא מסכימים לקבל טיפול ולא נמצאים בשום מסגרת אז אנחנו כבר בשוליים של הסיכון סיכון.
<הילה סגל: אני כן יכולה להגיד לך שיש מצבים, אני מכירה מקרים כאלה מקרוב, שלצערנו הרב, הוגשה תלונה במשטרה בעקבות התנהגויות סיכון חמורות ודווקא ההתערבות של קצינת מבחן לנוער אפשרה בחסות החוק - - -
יעקב מרגי: יש מקרים כאלה ואחרים.
<הילה סגל: הרחקה לאלתר, גם היא מתבצעת כשקיים סיכון מיידי לתלמיד ולסביבתו.
<הילה סגל: בתשע"ה ירד מספר התלמידים שהורחקו לאלתר, הגיע ל-30 לעומת 65 ילדים בתשע"ד ובתשע"ג.
<הילה סגל: הנסיבות הן נסיבות דומות.
<הילה סגל: מבחינת ההסתגלות, יש לנו נתונים שונים לגבי ההסתגלות הטובה.
<הילה סגל: ההסתגלות הטובה שיש לנו בדוח הזה היא נמוכה יותר.
<הילה סגל: זה הדוח שלנו.
יעקב מרגי: אני אשאל את השאלה הקטגורית שהייתה צריכה להישאל בתחילה, מקור הדיווח, מהימנות של הדיווח, של הנתונים.
יעקב מרגי: תני לי קצת רקע, מאיפה הנתונים.
<הילה סגל: אנחנו אוספים את המידע על ההרחקות לצמיתות מהמחוזות.
<הילה סגל: מי שמרכז במחוזות את המידע הוא מפקח המחוז.
<הילה סגל: הוא זה שגם כשמגיעות בקשות לערר הרבה פעמים אצלו מתקיימים הדיונים על הערר וכמו שאמרתי קודם, כשלא מתקבלות חצי מבקשות הערר וילדים חוזרים לבית הספר זה מסר מאוד ברור למסגרות.