GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמוס תמם: נכון ולא יהיה מקום לכולם, כי בתי הספר התמלאו, כמו שאמרתי לך.
<עמוס תמם: הודעתי שלא יהיה.
יעקב מרגי: הודעת לרשויות?
<עמוס תמם: לרשויות.
יעקב מרגי: לא הודעת למשרד החינוך?
<נירית גולוב: זה היה יחד.
<נירית גולוב: המפקחת יושבת שם.
יעקב מרגי: רציתי לדעת אם אתם יודעים לדבר ביניכם.
יעקב מרגי: בהרבה מקרים פה סביב השולחן אני מחבר בין משרדי ממשלה.
<עמוס תמם: עובדים ביחד.
<נירית גולוב: עובדים ביחד.
יעקב מרגי: אני שמח לשמוע.
<עמוס תמם: רצוי לציין שיש בינינו גם שיתוף פעולה, איגוד מנהלי מחלקות חינוך עם אגף חינוך מיוחד, יש לנו צוותים של שולחן עגול שבו אנחנו דנים ומעלים את כל הקשיים של כולם.
יעקב מרגי: המענים שלך, עד איזה גיל?
<עמוס תמם: עד 21.
יעקב מרגי: עד 21.
יעקב מרגי: פה דיברו ההורים, יש לכם תכנית הכנה של הילדים האלה לחיים?
יעקב מרגי: אתה יכול לדבר על זה במשפט או שניים?
<עמוס תמם: כן, הילדים שלנו בבתי הספר, אני מדבר על "רבין" כרגע, כי ב"שחר" הם עדיין קטנים ולא הגיעו לגיל 21.
יעקב מרגי: הם יתפתחו.
<עמוס תמם: אנחנו מכינים אותם לחיי עבודה, אנחנו משלבים אותם בעבודה, אנחנו מלווים אותם למקומות העבודה, אנחנו נותנים להם לראות את הספרייה העירונית, את גן החי, הכלבייה, מקומות עבודה.
<עמוס תמם: למורכבים יותר מביאים עבודה פנימה לתוך בית הספר, משלבים אותם בצבא.
יעקב מרגי: הזמן רץ, אני רוצה להגיע לתכלית.
יעקב מרגי: לו יצויר שהרשות המקומית אומרת לך, "תתנהל כמשק סגור עם מה שאתה מקבל מהמדינה ואני מחויבת".
<עמוס תמם: אני לא עומד בזה.
יעקב מרגי: לא עומד בזה.
יעקב מרגי: כמה הדלתא שלך בהערכה?
<עמוס תמם: תראה, אני לא עומד בזה.
<עמוס תמם: אני יכול להגיד בגדול, הרשות המקומית של פתח תקוה מתקצבת כ-45 סייעות על חשבונה - - -
יעקב מרגי: אתם מבינים - - -
<עמוס תמם: שלה - - -
<נירית גולוב: לכלל החינוך המיוחד.
<עמוס תמם: לכלל החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: כשמדברים על פערים בחינוך - - -
<אבי מימרן: הלוואי שהייתה עוד עיר אחת כזאת בארץ, אחת.
<אבי מימרן: רק אחת.
יעקב מרגי: אני יודע לשאול.
יעקב מרגי: אמרו לי שאני לא יודע לתת תשובות בבחינות, אבל שאלות אני יודע לשאול.
<עמוס תמם: חשוב להגיד שאנחנו גם מתקצבים את בתי הספר בכמעט מיליון שקל מתקציב - - -
יעקב מרגי: פרס ישראל ואחר כך - - - אני רק רוצה שתבינו, כשמדברים על פערים בחינוך ועל רשויות חזקות ורשויות חלשות, תאמינו שאם אני מסתכל על ועד ההורים - - -
<חנאן אבו סנינה: אנחנו נלחמים על ההסעה של הילדים.
<נאסר מורסי: אין לנו בית ספר.
<חנאן אבו סנינה: אני לא מוכנה לשלוח את הבן שלי שילמד בעברית בפתח תקוה, שיכילו אותו.
<חנאן אבו סנינה: אני מחפשת במגזר.
יעקב מרגי: אני אתן לך, נירית.
יעקב מרגי: אתם מבינים שלו יצויר שעיריית פתח תקוה הייתה במצב של איזון כלכלי, לא גירעונית, ואומרת למנהל מחלקת החינוך המיוחד, "תחיה עם מה שיש לך", אנחנו נראה את תמונת המצב שהילדים האלה לא מקודמים, הם ברגרסיה תמידית.
יעקב מרגי: המציאות אומרת לי שהתקינה של המדינה מתייחסת, כפי שאמר אבי, האב של איציק, שהמדינה מסתכלת על ילדים אוטיסטים באותם משקפיים של פעם.
יעקב מרגי: זה צריך להשתנות.
יעקב מרגי: צריך לשנות את זה.
יעקב מרגי: רציתָ לדבר על הנופשונים?
<עמוס תמם: אפשר משפט נוסף רק?
יעקב מרגי: היית כל כך טוב, קרן אור אחת.
<עמוס תמם: אני רוצה לדבר על המחסור במקומות שצריך לפתוח ברשויות הסמוכות.
<עמוס תמם: רשויות חזקות חייבות להרים את הכפפה, חייבות להתמחות בתחום מסוים.
<עמוס תמם: בנוסף, העניין של גודל הכיתות, עם 8 תלמידים בתוך כיתה, קשה, במיוחד בכיתות ז' ועד גיל 21.
<אבי מימרן: עוד הערה.
<אבי מימרן: קודם כל יישר כוח לעיריית פתח תקוה.
<אבי מימרן: כל ילדי בני ברק, אגב, לומדים בפתח תקוה.
<אבי מימרן: הנה דוגמה והלוואי שהיו עוד ערים כאלה ברשויות מקומיות.
<כרמל אבנד: לפעמים מוציאים אותם לירושלים.
<אבי מימרן: נכון, כי המצב הוא - - -
<ישראל רייסנר: לנו יש בירושלים ילדים מבני ברק.
<אבי מימרן: המריבות שההורים האלה עושים כדי לקבל הסעה והתהליך, והילד מתחיל בסוף ללמוד אולי רק במרץ.
יעקב מרגי: בכנות, אני לא מבין למה.
יעקב מרגי: אני לא מבין למה בני ברק צריכה להיות סמוכה על שולחן אחר.
יעקב מרגי: היא גדולה ויש לה די בעיות משלה - - -
<אבי מימרן: אם היה כאן נציג מבני ברק היינו שואלים אותו.
<קריאה: היינו צריכים להזמין את ראש עיריית בני ברק ולשאול אותו.
יעקב מרגי: את יכולה לשאול אותו למה הוא לא מגיע באופן תדיר לדיוני הוועדה.
יעקב מרגי: אני אגיד לך למה, אני יודע לשאול שאלות ולפעמים יש לי גם תשובות.
יעקב מרגי: מה לעשות, יש לו גב, הוא לא יבוא, הוא לא סופר את הוועדה, הוא לא ספר את הוועדה בנושאים אחרים, פעוטים יותר.
<אבי מימרן: אני רק רוצה מילה אחת לגבי הנופשונים.
<נירית גולוב: אני מבקשת רשות דיבור, בבקשה.
יעקב מרגי: מיד אחרי אבי.
<אבי מימרן: אני רק רוצה להתייחס לנושא הנופשונים.
<אבי מימרן: מישהו כאן יודע איך נעשית במדינת ישראל חלוקת ימי נופשון לילדים, לילדים אוטיסטים בעלי צרכים מיוחדים?
<אבי מימרן: החלוקה מתבצעת בצורה הבאה, לכל רשות מקומית מוקצית כמות של ימי נופשון.
<אבי מימרן: סתם כך, בשביל מספרים, חבר הכנסת מרגי, נניח שבירושלים מקצים 500 ימי נופשון לילדים עם אוטיזם שגרים בירושלים, ואם יש 600 ילדים אוטיסטים בירושלים אז 100 יתחלקו חצי חצי.
<אבי מימרן: אם יש רק 10 ילדים בירושלים אז כל ילד יקבל 5 במקרה הזה.
<כרמל אבנד: אם יש להם איפה להיות.
<אבי מימרן: אם יש להם, רגע.
<אבי מימרן: שימו לב לדבר מעניין.
<אבי מימרן: ילד שגר בראשון לציון מקבל 18 ימי נופשון בשנה, ילד שגר בירושלים מקבל רק 11.
<אבי מימרן: כי הבנק של ימי הנופשון שניתן לעיריית ראשון לציון הוא לא מול כמות הילדים שגרים בעיר הזו.
<אבי מימרן: יש קצת ילדים עם בנק גדול שחולקים.
<אבי מימרן: אין שום הגיון בחלוקה הזו.
<אבי מימרן: ילדים בירושלים, שצריכים ימי נופשון, ואני מדבר על אוטיזם כי עם פיגור, הקריטריונים קצת שונים, ילד עם אוטיזם שגר בירושלים וצריך ימי נופשון בחופשת אוגוסט ניצל את כל ימי הנופשון.
<אבי מימרן: מגיע ראש השנה חודש אחרי זה ונגמרו לו ימי הנופשון.
<אבי מימרן: אני לא מדבר על חנוכה ועל פסח.
יעקב מרגי: אתם מכירים את שיטת התקצוב?
יעקב מרגי: את רוצה לענות?
<אבי מימרן: מילה אחרונה.
יעקב מרגי: שיטת התקצוב הדיפרנציאלית?
יעקב מרגי: במשרד החינוך הכירו אותה, אתם מכירים אותה?
יעקב מרגי: לדוגמה, כשאני שומע ראשון לציון, ראשון תמיד, גם אם לא תתני לה היא תקיים והיא יכולה לממן גם את בני ברק וגם את לוד והיא עושה.
יעקב מרגי: רגע, אני מדבר ברציונל, אני חושב שגם בקטע הזה, רשויות חלשות, רשויות עם כמות גדולה יותר, תחשבו על - - -
<אבי מימרן: זה צריך להיות פר ילד, פר תלמיד.
<אבי מימרן: כל תלמיד צריך לקבל איקס ימים, זה לא משנה איפה הוא גר.
<אבי מימרן: אני רוצה רק לומר עוד מילה אחת בנושא הנופשונים.
<אבי מימרן: דיברת על מכרזים שיוצאי להפעלת המועדוניות אחר הצהריים - - -
<קרן קרדי: לא, על נופשונים - - -
<אבי מימרן: מועדוניות אחר הצהרים, כדי להפעיל את זה צריך לזכות במכרז.
<קרן קרדי: זה מכרז רשותי, בין הרשויות.
<אבי מימרן: רשות מקומית.
<כרמל אבנד: רק המועדוניות, לא הנופשונים.
<אבי מימרן: נכון והנופשונים הם כבר פרק אחר.
<קרן קרדי: מכרז של המשרד, כן.
<אבי מימרן: המכרז האחרון של המשרד לדיור חוץ ביתי, לא לנופשונים ולא למועדוניות, שיצא במגזר החרדי, היה ב-17.3.2014.
<אבי מימרן: אני מבקש לבדוק את זה.
<אבי מימרן: זה נתון שקיבלתי מהמשרד שלכם.
<אבי מימרן: המכרז האחרון להפעלת מועדוניות במגזר החרדי, מועדוניות, בירושלים, היה ב-1.10.2013.
<אבי מימרן: מאז יש שלוש עמותות שהן מפעילות את המועדוניות, הן מקבלות כל פעם תקנים מהרשות המקומית.
<אבי מימרן: זה כל חצי שנה, שנה, מקבלות מיטות בהתאם אם זה נופשון או תקנים למועדונית, אבל מכרז, כדי להכניס שחקן חדש נוסף לשוק, היה ב-1.10.2013 ובסוגיית הדיור החוץ ביתי, ב-17.3.2014.
<אבי מימרן: אם זה לא עוול אז אני לא יודע מה עוד אפשר לומר.
<קרן קרדי: לגבי המועדוניות אני יודעת שכן הועבר מסר לכל הרשויות המקומיות, באמצעות המפקחים המחוזיים שלנו, שקיימת אפשרות לפתיחה ולהרחבה של מועדוניות קיימות.
<קרן קרדי: נכון שהרשויות המקומיות - - -
<אבי מימרן: אני ואשתי יוצאים מכאן, אנחנו הולכים לשכור, היום, אנחנו במשא ומתן ארוך, אני רק אספר פה לחברים, על וילה עם 8 חדרים בשכונת הר שמואל בצפון ירושלים.
<אבי מימרן: אנחנו הולכים להפעיל מועדונית פרטית, עם אנשים שתורמים לנו כסף, כדי להפעיל מועדונית בירושלים.
<כרמל אבנד: פרטית?
<אבי מימרן: פרטית, כי אין מכרז.
<אבי מימרן: אנחנו מחכים כבר שנה למכרז.
<כרמל אבנד: אתם לא צריכים לחכות למשרד הרווחה.
<אבי מימרן: ברשות אומרים לנו, "תפנו למכרז", לשכת הרווחה בעירית ירושלים אומרת, "קודם כל תזכו במכרז, תקבלו רישיון מלשכת הרווחה ואז אנחנו נקצה לכם מיטות.
<אבי מימרן: זה בסדר אבל אין לכם רישיון להפעיל את זה".
<אבי מימרן: אנחנו עושים את זה לבד כדי לתת מענה לילדים בבית הספר של הבן שלנו.
<אבי מימרן: יהיו שם 10 מיטות, ל-10 ילדים.
<קריאה: זה נופשון.
<אבי מימרן: בגלל שזה פרטי אנחנו יכולים לעשות עם זה מה שאנחנו רוצים.
<אבי מימרן: זה יהיה פעיל כל השנה, פתוח, עמותת "מסוגלים", גב' רייסלר, תודה רבה על הסיוע הכלכלי, עם עוד תורמים בעניין הזה, כי אין דרך אחרת.
<אבי מימרן: אנחנו באים לעיריית ירושלים, "תנו לנו מכרז".
<אבי מימרן: אומרים לנו, "לכו למשרד הרווחה".
<אבי מימרן: משרד הרווחה אומרים, "תמתינו, אנחנו בקרוב מוציאים מכרזים".
<קרן קרדי: בעיקרון המועדוניות זה מכרזים של הרשויות המקומיות, ומי שאמור להוציא את המכרז זה בהקשר של המועדוניות.
<קרן קרדי: בכלל, כל תקציב הקהילה של הרשויות המקומיות נבנה לפי כל מיני פרמטרים, לפי סך כל הילדים שמוכרים, למשל, אצלנו בשירות, ולפי - - - זה לוקח בחשבון את המצב הכללי של היישוב.
יעקב מרגי: סוציואקונומי.
<קרן קרדי: יש כל מיני פרמטרים, גם המצב הסוציואקונומי ואז, על סמך זה, מתקבל התקציב, תקציב הקהילה שאחרי כן מחולק לרשויות המקומיות.
<קרן קרדי: ברגע שתקציב מסוים מסתיים והצרכים יותר גדולים מהתקציב, אז תמיד יש אפשרות לפנות ולבקש תוספות וכשיש אפשרות אז אנחנו עושים את זה.
<קרן קרדי: כשיש אפשרות אנחנו בדרך כלל מעבירים תוספות תקציב.
<מיכל מימרן: אפשר להגיד מילה למשרד הרווחה?
<מיכל מימרן: עושים עבודה מאוד מאוד יפה, אני בקשר טוב עם כל העובדות הסוציאליות ואנחנו מגיעים למבוי סתום.
<מיכל מימרן: אני, ביחד איתן.
<מיכל מימרן: הן אומרות לי, "אין לנו דרך לעזור לך".
<מיכל מימרן: למה?
<מיכל מימרן: אנחנו פונים למועדונית של אחר הצהריים והמנהלת של המועדונית אומרת, "אין לי מקום, אין לי מי שיקבל את הילד שלָך.
<מיכל מימרן: אין לי דבר כזה".
<מיכל מימרן: אני מדברת עם הרבה אימהות מבית הספר, בהתנדבות מלאה, כי אני שומעת את המצוקות ואלו משפחות עם מצוקה אמיתית, אלה משפחות שבאמת צריכות את הסיוע ואת העזרה ומתוך ניסיון אני יודעת את זה.
<מיכל מימרן: אין מועדונית, אין.
<מיכל מימרן: לא קיימת.
<קרן קרדי: זו לא בעיה של תקנים.
<קרן קרדי: כשאני יוצאת מפה אני אדאג לעדכן את המפקח המחוזי שמפקח על ירושלים, כי מבחינתנו קיימת אפשרות והם רק צריכים לפרסם מכרז.
<קרן קרדי: אפילו במועדוניות הקיימות אני חושבת שאפשר לבחון את האפשרות להרחיב את המענה, כי אפשר לעשות משחק עם הימים.
<קרן קרדי: זאת אומרת, יש ילדים מסוימים שבאים בימים אחרים וילדים אחרים - - -
<מיכל מימרן: כל הילדים צריכים מועדוניות.
<קרן קרדי: צריך לבחון את זה.
<קרן קרדי: אני לוקחת את זה מכאן כדי להעלות את זה.
<מיכל מימרן: אנחנו מאוד נשמח.
<כרמל אבנד: אם יורשה לי, לצערי הרב, אם אתם קיבלתם 15 ימי נופשון אז זכיתם, כשהרוב הגדול של האוטיסטים לא זכו כיוון שרק מתי מעט מצליחים לזכות במסגרות הפנאי.
<כרמל אבנד: התעריף הוא כל כך נמוך שכמעט רק ארגונים וולונטריים נכנסים כדי להפעיל את המסגרות הפנאי וחבל.
<כרמל אבנד: זה מה שנותן את הכוח ואת הסיוע - - -
<אבי מימרן: שלא נחשוב שיום זה כמה אלפי שקלים.
<כרמל אבנד: עובדה שגם, אדוני, חשוב לי שתדע, כי ישבנו עם גברת קרדי כמה פעמים, גם בירושלים וגם בתפקידה הקודם, גם הנופשונים שהופעלו בירושלים חלקם נסגרו.
<כרמל אבנד: זאת אומרת, רוב האוטיסטים בארץ שגרים בבתיהם לא מצליחים להגיע וליהנות ממסגרות הפנאי, עקב התעריף הכל כך נמוך שמשרד הרווחה מאשר.
<כרמל אבנד: אין בעיה של מכסות, יש בעיה של תעריף וחבל.
<כרמל אבנד: זה השירות שמחזיק את הילדים בבית ונותן כוח להורים, ואנחנו מאמינים גם שמקדם את הילדים בעצמם.
<כרמל אבנד: יש תכניות לכל ילד.
יעקב מרגי: נירית.
<אבי מימרן: אנחנו במקרה הזה מחליפים את המדינה.
<מיכל מימרן: מתוך 365 יום בשנה יש לנו 15 ימים.
<מיכל מימרן: המשמעות היא - - -
<קריאה: שזה הרבה.
<קריאה: אתם חריגים.
<כרמל אבנד: מה שאני אמרתי, שרוב ההורים, רוב הילדים, אין להם גם יום אחד.
<מיכל מימרן: המשמעות היא, יש לנו פסח, יש לנו חופש גדול שהוא שבועיים שהילדים בבית, מהבוקר עד הערב.
<מיכל מימרן: יש לנו סוכות.
<מיכל מימרן: את יודעת מה ההורים אומרים לי? "תגידי, איך אני מחלקת, יש לנו חתונה השנה, אז אני צריכה את היום נופשון לפה, עדיף לי לקחת את יום הנופשון לחתונה ולא לבר המצווה שיהיה לי בסוף השנה".
<מיכל מימרן: על 365 יום, 15 ימי נופשון?
<מיכל מימרן: זה מה שמגיע לנו?
<מיכל מימרן: זו שערורייה.
<אבי מימרן: ואנחנו לא מדברים על עצמנו כי אנחנו יודעים שביחס למצב האוטיסטים בישראל, מצבנו הכי טוב, כי הוא גם אוטיסט וגם בירושלים וגם הצלחנו לקמבן עוד כמה ימים מכל מיני - - - עוד כמה ימים, אבל זה המצב.
<מיכל מימרן: זאת הדרך, לצערנו הרב.
<אבי מימרן: יש לנו הורים שאנחנו מכירים עם 4 ו-5 ימים.
<אבי מימרן: אם היה אפשר להעביר מילד לילד, זה היה בנק כזה, שאפשר להשאיל.
<מיכל מימרן: אין להשאיל, אין להשאיל.
<אבי מימרן: לפעמים בסוף שנה - - -
יעקב מרגי: נירית ולאחר מכן נציבות שוויון הזדמנויות.
יעקב מרגי: אתה פה תצטרך להיכנס לתמונה.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אחרי שנירית תסיים אני אומר לך מהן הדרישות שלי מכם.
<נירית גולוב: אני רוצה להתייחס למספר נקודות שלא התייחסתי אליהן מעבר לתקינה.
<נירית גולוב: קודם כל חשוב לומר שמשרד החינוך מכיר את תכנית ה-ABA, תומך בה ומלמד אותה.
<נירית גולוב: אנחנו מכשירים את הצוות המקצועי שלנו במשך שנים.
<נירית גולוב: יש צוותים בנושא הזה ואנחנו רוצים שאנשים יידעו ולתוך ארגז הכלים שלהם יצרפו גם את התכנית הזו - - -
יעקב מרגי: כשאת אומרת "נתקצב אותם" מה את מתכוונת?
<נירית גולוב: הפיתוח המקצועי.
יעקב מרגי: כדי ליישם אותה צריך כוח אדם.
<נירית גולוב: על זה דיברנו.
<נירית גולוב: דיברנו על זה שיש צורך לחשוב על תקינה ואנחנו בהחלט נעשה.
<נירית גולוב: חשוב לומר שהABA- זו גישה, המודל שבו מיישמים אותה יכול להיות מודל שהוא לא רק אחד על אחד ואנחנו מוצאים מודלים שונים גם ליישום ה-ABA, גם בעולם וגם בארץ.
<נירית גולוב: נכון להיום, בחלק מהמסגרות שלנו בחינוך המיוחד, ישנם בתי ספר שישנן בו כיתות שעובדות באוריינטציה של ABA ואחד הדברים היפים שקורים הוא שניתן לנייד כוח אדם בתוך מסגרת חינוכית לטובת אופן ההפעלה של שיטות כאלו ואחרות בתוך בית הספר.
<נירית גולוב: זאת אומרת שמשום שבתי הספר הם על אזוריים ומשום שלא כל ההורים הם הורים שרוצים שילדם יטופל ב-ABA ומשום שאנחנו רוצים לתת מענה דיפרנציאלי מתאים, גם לרמת התפקוד, גם לצורך וגם לגישה שהבית מבקש שננקוט בה, אנחנו מבקשים לתת בבתי הספר מגוון מענים ושיטות, שיוכלו לתת מענה נכון לילדים שלנו.
<נירית גולוב: זה קורה, זה קיים היום, אנחנו צריכים לבחון את זה מחדש, צריכים לבחון את זה לעומק וייתכן שנצטרך, אל מול הרחבת השיטה זו או אחרת, או הרחבת דרכי העבודה עם הילדים במסגרות כאלו ואחרות, גם לגעת בצד התכנוני, בצד של המשאבים שאנחנו זקוקים להם בתוך המסגרות עצמן.
<נירית גולוב: חשוב לזכור שהמורה היא מורה לחינוך מיוחד ובתוך צוות של כיתה קיים צוות פרה רפואי שעובד באופן סדיר, קבוע, יחד עם המורה.
<נירית גולוב: המורה לא נמצאת לבד בתוך כיתה.
<נירית גולוב: הסייעת היא סייעת שמתמקצעת בתחום החינוך המיוחד ועובדת כחלק מצוות בין מקצועי בתוך כיתה.
<נירית גולוב: חשוב להבין שכיתה היא לא אדם זה או אחר, כיתה עובדת לרוב כשהיא מגובה בצוות בין מקצועי גדול יחסית, שחלקו עובד ישירות עם התלמידים וחלקו עובד כצוות מלווה ותומך לעשייה החינוכית.
<נירית גולוב: לגבי נושא מנתחות ההתנהגות.
<נירית גולוב: משום שאנחנו מאמינים שהנושא ההתנהגותי בכלל, בתחום האוטיזם בוודאי אבל גם בתחומי לקויות אחרות, צריך להיות מטופל באופן מקצועי ונכון, על מנת שיתאפשרו מסגרות ברות למידה בתוך המערכת עצמה, אז מזה כמעט עשר שנים כבר, משרד החינוך מכשיר ומכניס לתוך המערכת, זה קיבל תנופה בארבע השנים האחרונות, מכשיר ומכניס מנתחי התנהגות לתוך מסגרות החינוך המיוחד.
<נירית גולוב: במרבית בתי ספר לתלמידים אוטיסטים היום ישנה הדרכה ועבודה של מנתחי התנהגות, גם במגזר הערבי.
<נירית גולוב: זה אחד הדברים שלטעמי התפתחו מאוד בשנים האחרונות, דווקא ההכוונה של מורים ללכת ללמוד ניתוח התנהגות גם במגזר הערבי.
<נירית גולוב: אנחנו מחזירים ומבקשים ותומכים בחזרתם של אותם אנשים לתוך המערכת החינוכית, משום שאנחנו מאמינים שהתחום של ניתוח התנהגות יישומי, הוא תחום שחייב ללוות מערכת חינוכית, בעיקר מערכות חינוכיות של ילדים שיש להם קשיי התנהגות וקשיי תפקוד יותר מורכבים.
<נירית גולוב: לנושא של החופשות, משרד החינוך, במיוחד לאוכלוסייה של הילדים האוטיסטים, מתקצב את מערך החופשות הגדול ביותר מתוך החינוך המיוחד.
<נירית גולוב: מערך החופשות של החינוך המיוחד הוא מערך חופשות של יום לימודים מלא.
<נירית גולוב: לכל שאר הלקויות החופשות הן לא ביום לימודים מלא, הן ביום לימודים מקוצר וחשוב להבין שאנחנו מנסים לעשות את זה על מנת לשמור לילדים את סדר היום שלהם, על מנת שייצאו בבוקר ויחזרו לבתיהם בתוך סדר יום, על מנת לאפשר למשפחות את אותה רווחה שקיימת גם בימי הלימוד עצמם.
<נירית גולוב: כך שמבחינתנו החופשים מכוסים על ידי פעילות כמעט לאורך כל השנה.
<נירית גולוב: הנושא של פתיחת מסגרות חינוך, אני חושבת, ואנחנו הצענו את זה, שצריך להיות מהלך מדיני לפתיחת מסגרות חינוך מיוחד במדינה.
<נירית גולוב: מהלך מדיני במובן שמספר משרדי ממשלה חייבים לשבת סביב שולחן אחד ולהכין תכנית חומש או תכנית עשור, תוך איתור נתונים, תוך איתור הצרכים, תוך מחויבות וידיעה של כל רשות, יחד עם משרד החינוך, מתי יגיע תורה לפתוח איזו מסגרת בראייה ארצית.
<נירית גולוב: כך שלא פריפריה תהיה מופלית לרעה ובמרכז יהיו יותר מסגרות, אלא שבאמת ניתן יהיה להסתכל על התכנית הזו כעל תכנית ארצית ולא יהיו פתרונות כאלו ואחרים רק על פי כוח הרשות לעשות ולנכס לעצמה פתרון כזה או אחר עבור תושביה.
יעקב מרגי: עופר זאבי, משפט.
<עופר זאבי: קודם כל עלו פה המון נושאים - - -
יעקב מרגי: זה אופיו של דיון ראשון, ששמים על השולחן ומתחילים.
<עופר זאבי: אני ניסיתי למקד את הפתרונות שאני הצגתי בדוח שלי בנושא החינוך כי נושא החינוך, אם יהיה חינוך מיוחד מצוין בתוך המסגרות, המערכת כולה תרגיש הקלה עצומה.
<עופר זאבי: אפילו לפני שאני מדבר על ההורים, ואתה הזכרת את זה בתחילת הדיון, המורה והסייעת שנמצאות עם 8 ילדים בכיתה ירגישו הקלה.
<עופר זאבי: איך הן ירגישו הקלה?
<עופר זאבי: כי תהיה להן גם את העזרה המקצועית של אנשי המקצוע וגם, וזה מה שהצגתי בדוח, יוכנסו בנות שירות לאומי לתוך הכיתה במודל שמגיע כמעט לאחד על אחד.
<עופר זאבי: זאת אומרת, אם יש מורה וסייעת ועוד מנתחת התנהגות, רכזת וארבע בנות שירות לאומי, אתה יכול להגיע למצב שאתה מכסה אחד על אחד.
<עופר זאבי: הטיפול בבעיות התנהגות בתוך המסגרת, הלמידה באחד על אחד, כל הדברים האלה יקבלו מענה.
<עופר זאבי: זה מה שקורה במודלים שכבר עובדים היום בעולם ובאותם מודלים מצומצמים שעובדים בישראל, כמו בבית הספר "אבן חן" אצלנו.
<עופר זאבי: דרך אגב, אני מזמין אותך, אם יהיה לך זמן, אני לא יודע, לבוא לבקר בבית הספר שלנו, להתרשם באופן ישיר.
<עופר זאבי: מה שרציתי להגיד לסיום ופה אני מבקש מנירית, אני מניח שאנחנו נמשיך לדון בזה, אני ממש מבקש ממך, לשקול בכובד ראש ללכת למודל המלא.
<עופר זאבי: ללכת למודל המלא זה אומר לא רק ABA בתוך הכיתות באותן מסגרות שזה יהיה, אלא גם הנושא של כוח אדם.
<עופר זאבי: זה שתהיה מנתחת התנהגות בתוך כיתה ולא יהיו אנשים שיוציאו לפועל את תכניות הטיפול ההתנהגותי, זה לא יפתור את הבעיה.
<עופר זאבי: אני אומר לך וזה ממש כך, אנחנו נמשיך לבכות על זה ביחד.
יעקב מרגי: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
יעקב מרגי: האם מתקיימת פה התכלית הזו?
<קריאה: אפשר משפט אחד לפני?
יעקב מרגי: לא, אני באמצע הדיבור, מה אני אעשה?
יעקב מרגי: שאלתי אם אתה מזהה שמתקיימת התכלית.
<אמיתי שוחט: לצערי לא ויש נושאים שהם מן הסתם במחלוקת מקצועית, איזו שיטת טיפול יעילה יותר או פחות.
<אמיתי שוחט: אני רוצה להתייחס - - -
יעקב מרגי: בשלב הזה של הדיונים אנחנו נסכים עם זה שיש מחלוקת לגבי השיטה, אבל מאוחדים שצריכה להיות שיטת טיפול מתקדמת.
יעקב מרגי: זה קודם כל.
<אמיתי שוחט: זה נכון, אני רוצה - - -
<קריאה: לגבי השיטות - - -
יעקב מרגי: אני מדבר על מקומות שבהם אין שיטת קידום בכלל, אז שקודם כל תהיה שיטת קידום, שיטת טיפול שמקדמת.
<אמיתי שוחט: זה נכון, דבר ראשון.
<אמיתי שוחט: אני רוצה קודם כל להצביע על נקודה שאנחנו שוב מזכירים בנושא של המענים בפריפריה הגיאוגרפית ובפריפריה החברתית, אלה באמת נושאים שחוזרים על עצמם, ולהצביע על עוד נושא שלצערי חוזר על עצמו ומייצר עבודה לוועדה ולוועדות אחרות, הוא הנושא של ההתייחסות.
<אמיתי שוחט: אם דיברנו קודם על אחסנה של ילדים, שהמודל הזה עבר, לצערי עדיין מתייחסים לילדים כאל סחורה, זה סוג של מרכזי הפצה, ילדים מרוכזים ושולחים אותם לכל מיני מקומות.
<אמיתי שוחט: במקום שכל רשות תחזיק את הילדים של החינוך המיוחד, תחזיק אותם אצלה, זה יכול להיות על רצף של מענה - - -
יעקב מרגי: רגע, אני חייב גם לומר פה, המענה האזורי ניתן כי לא כל רשות יש לה את הצורך, אין עניין להקים בית ספר במקום שבו לא צריך, אבל זה לא משמש עילה לרשויות מקומיות בטלניות, שמתחמקות מהחובה האזרחית שלהן ונסמכות על שולחנות אחרים.
יעקב מרגי: אני מכיר רשויות גדולות וחזקות בגוש דן שמעדיפות לשלוח לפתח תקוה ולשלוח למקומות אחרים במקום אצלן.
<אמיתי שוחט: אני מסכים עם מה שהיושב ראש אמר.
<אמיתי שוחט: למשל, בנגב, מן הסתם, שיש פיזור מאוד גדול אז אין ברירה, אבל למשל מחוז מרכז, מחוז תל אביב, אין סיבה שילדים ייסעו כל יום שעות בהסעות, זה כל הנושא של תקצוב הסעות, הבלגן של הסעות, זה קורה בגלל הדברים האלה.
<אמיתי שוחט: לכן אני מבקש, אני חוזר על העמדה שלנו, שרשויות מקומיות צריכות להחזיק את הילדים אצלן על הרצף, אם זה בשילוב, אם זה בכיתות חינוך מיוחד שנמצאות בתוך בתי ספר רגילים ואם זה בפתיחת מוסדות של חינוך מיוחד.
<אמיתי שוחט: שוב פעם, אין טעם, זה פוגע בילדים להסיע אותם מרשות לרשות, בואו נפסיק עם הדבר הזה.
יעקב מרגי: מר שוחט, אני, בשלב הזה, בסיכום אני דורש צוות ובמידה ויהיה לי בדוח רשויות מקומיות שלא עושות, אני אפעיל את הנציבות ותפעלו על פי הסמכות מוקנית לכם בחוק.
יעקב מרגי: יש מישהו סביב השולחן שרצה להתייחס ולא דיבר?
יעקב מרגי: להוסיף תמיד לכולנו יש.
<עמוס תמם: משפט אחד חשוב, ממש משפט אחד.
<עמוס תמם: נירית התייחסה לעניין של הארכת שנת הלימודים ובחופשות ובחגים, צריך לקחת בחשבון שנכון להיום הרשויות המקומיות, ועכשיו כאיגוד מנהלי מחלקות, המילה קורסים היא מעבר למה שאנחנו מרגישים, ואנחנו הופכים בחלק גדול מהדברים להיות בייביסיטר - - -
יעקב מרגי: פעם אמרתי, באחד התפקידים שלי הייתי נבחן, אמרתי למבקר, הוא בא, ביקר אותנו, שאנחנו לא ממלאים את חובתנו ואמרנו לו: "שמע, בתנאים האלה" אמר לי: "תתפטר, אין גזירה משמים שאתה תהיה בתפקיד הזה".
יעקב מרגי: בוא תקשיב, אין "קוֹרסים", אם לא תצעקו, כמו שאתם יודעים לצעוק על תעריפי המים ויודעים לצעוק על דברים אחרים, אז גם חינוך.
<עמוס תמם: אז אני צועק.
<עמוס תמם: תתייחסו לזה בוועדה, בעניין של היקף השעות.
יעקב מרגי: אנחנו שמחים שהארכנו את שנת הלימודים לאותם ילדים והלוואי ונוכל לתת להם מעגל סביב כל ימות השנה.
יעקב מרגי: ה-15 לאוגוסט, אנחנו שמחים שהשגנו את זה, יש לוועדה תרומה במאמץ הזה ואני שמח שהשר נענה והאריך את זה.
<קרן קרדי: תוספת קטנה, גם במקומות שאין מועדוניות, שכחתי להזכיר שיש לנו שירות של מטפח אישי שאפשר לנסות ולהיעזר בו.
יעקב מרגי: תרשמי לך את הדברים.
יעקב מרגי: נראה לי שאת באת ממדינה אחרת.
יעקב מרגי: תרשמי לך והנה, אני אומר לך, תקשיבי - - -
<חנאן אבו סנינה: בחיים לא שמעתי על דבר כזה במשרד הרווחה.
<חנאן אבו סנינה: אבו סנינה חנאן.
יעקב מרגי: חנאן, תקשיבי, אני אומר לך חד משמעית, תגישי בקשות, תוציאו מכתבים.
יעקב מרגי: לא קיבלת מענה – תפני אליי.
<חנאן אבו סנינה: תודה לך.
<חנאן אבו סנינה: תודה על ההתייחסות.
יעקב מרגי: רבותיי, הסיכום הוא ארוך כי שוב, דווקא בגלל שזה דיון ראשון.
יעקב מרגי: אני לא רגיל לומר סיכומים כאלה ארוכים, אבל אין מה לעשות, זה דיון ראשון שבו אנחנו בררנו את המוץ מן התבן כדי להגיע למסלול עבודה.
יעקב מרגי: כנראה שתהיה סדרה של ישיבות בנושא.
יעקב מרגי: הוועדה מודה להורים לילדים אוטיסטים שהגיעו והציגו את הבעיות עימן הם מתמודדים בחיי היומיום ואת המחסור במתן מענים במסגרות החינוך.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למר עופר זאבי על הסקירה שניתנה לוועדה על שיטת ה-ABA.
יעקב מרגי: הוועדה עמדה על המחסור במסגרות חינוך לילדים אוטיסטים במגזר הערבי.
יעקב מרגי: הוועדה עמדה מקרוב על התקינה והמענים שניתנים על ידי האגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך והגיעה למסקנה שהמענה לא תואם את הריבוי ואת הצרכים של הילדים האוטיסטים במערכת החינוך.
יעקב מרגי: הוועדה עמדה מקרוב על המחסור בהוסטלים לילדים אוטיסטים בפריסה ארצית לפי הצורך.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להכין תכנית כתובה חדשה לתקינה בבתי הספר, עם תפיסה טיפולית מקדמת.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להגיש לוועדה את התפיסה והפריסה של בתי הספר לילדים אוטיסטים במגזר הערבי, גם את התפיסה של איך אתם רואים את זה וגם את הפריסה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להגיש לוועדה את רשימת הרשויות המקומיות שצריכות וזקוקות לבתי ספר לאוטיסטים או גנים שפתיים ונמנעים מלספק זאת בתחום הרשות שלהן.
<קריאה: שפתיים?
יעקב מרגי: גם גנים, גני תקשורת מה שנקרא.
יעקב מרגי: לילדים אוטיסטים.
יעקב מרגי: אז איך זה נקרא?
<קריאה: גנים לילדים אוטיסטים.
יעקב מרגי: ממש בהגדרה?
יעקב מרגי: אוקיי, אז אנחנו מתקנים את זה.
יעקב מרגי: תקשיבי, הנה אני אומר לך.
יעקב מרגי: את יודעת מאיפה נובעת הטעות שלי?
יעקב מרגי: אני קיבלתי פניית ציבור בבאר שבע בתחילת השנה שעברה, מיד כשנכנסתי לתפקיד, הורה לילד אוטיסט שביקש מראש הרשות לפתוח גן שפתי.
יעקב מרגי: אני אומר לך וסיפרתי להורים שהיו אצלי בישיבה, אתמול הייתי בקבלת קהל ברשות מקומית מסוימת, אימא שחשבה שהילדה המופנמת שלה צריכה גן שפתי, והכניסה אותה לגן שפתי וקיבלה אותה בצורה אחרת אחרי חודשיים-שלושה.
יעקב מרגי: אז יש הרבה חוסר ידיעה לא רק אצל ההורים, אלא גם במחלקות החינוך, באגפים בעיריות, ברשויות המקומיות.
יעקב מרגי: אז גנים לילדים אוטיסטים, אני מתקן.
יעקב מרגי: אני חוזר, מאחר ותיקָנו אז אני חוזר על הסעיף שלא יילך לאיבוד.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להגיש לוועדה את רשימת הרשויות המקומיות שצריכות וזקוקות לבתי ספר לאוטיסטים או גנים לילדים אוטיסטים ונמנעים מלספק זאת בתחום הרשות שלהן.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד הרווחה להגיש דוח לוועדת החינוך, שיכיל את מצבת ההוסטלים בפריסה ארצית לילדים אוטיסטים במחלקות, גם לפי מגזרים, המגזר החרדי, המגזר הערבי והמגזר הכללי.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד הרווחה להגיש לוועדת החינוך תכנית מקצועית לאוטיסטים אחרי גיל 21 ושילובם בחיים נורמטיביים ככל שניתן.
יעקב מרגי: מה התכניות שלכם, מהי התפיסה, איך התורה, מה שנקרא תו"ל, תפיסת העולם המקצועית שלכם.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד הרווחה לבחון את סוגיית הנופשונים והחופשות ולהביא זאת לניצול מירבי.
יעקב מרגי: כמו כן לבחון את עלות התקציב ליחידת נופשון שתביא לכך שתהיה כדאיות כלכלית להפעיל נופשונים.
יעקב מרגי: כל הבקשות שהוועדה ביקשה ממשרדי הממשלה יוגשו לוועדה תוך 45 ימים.
יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מעקב בתוך 60 יום מהיום, דיון המשך לנושא הזה.
<כרמל אבנד: אנחנו יכולים גם לשלוח לך את הנתונים שבידינו?
יעקב מרגי: תבורכו, ודאי.
יעקב מרגי: את רוצה להוסיף את זה גם בסיכום?