GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גנאדי קמנצקי: עוד צעד נוסף שהמגזר הערבי מאוד יזכה ממנו זה החלטת הממשלה, החלטת קבינט הדיור לאמץ את התדריך להקצאה חדשה של קרקע, שתאפשר לבנות מוסדות חינוך על קרקע יותר קטנה, אבל בצורה שלא תפגע באיכות המענה הפיזית.
יעקב מרגי: אני רוצה לשאול שאלה – לו יצוייר שהיום יש לך הכרה בצורך, של כל היישובים הערביים, ואין מצוקת קרקע.
יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי בוודאות שהם יענו על הקריטריונים, שהם יהיו בין הראשונים לזה?
<גנאדי קמנצקי: בטוח.
<גנאדי קמנצקי: גם לפני זה היו קריטריונים והמגזר הערבי היה מקבל מעבר לאחוז שלו.
<ג'עפר פרח: - - -מה הצרכים.
יעקב מרגי: הוא התייחס לשאלה שלי.
יעקב מרגי: שאלנו על הצרכים, לא חידשת כלום, אם רק היית נותן לו להתבטא.
<גנאדי קמנצקי: אני גם אתייחס לאמירה הזו.
<גנאדי קמנצקי: אני אומר לכם שעכשיו, עם התקציב החדש ועם הקריטריונים החדשים שנותנים דגש חזק לרמה הסוציו-אקונומית הם די בוודאות - - -
חנין זועבי: אבל השאלה ששאל ג'עפר היא במקומה – בהשוואה לצורך - - -
יעקב מרגי: אבל השאלה שלי היא גם במקומה ואני עוד לא קיבלתי תשובה לשאלה שלי.
<גנאדי קמנצקי: אני אתחיל בזה שעל פי הקריטריונים החדשים, כאשר הרמה הסוציו-אקונומית הופכת להיות אחד מהמרכיבים שנותנים דגש גבוה, זה באופן אוטומטי מקדם - - -
יוסף ג'בארין: רמה סוציואקונומית או צרכים, כיתות?
יעקב מרגי: רגע, אני אחדד את השאלה: אני בכוונה פתחתי בהכרה בצורך.
יעקב מרגי: הרי ילד הוא עובדה.
יעקב מרגי: מספר ילדים בכיתה הוא עובדה, תאריך הלידה והשנתון – זו עובדה.
יעקב מרגי: הכרה בצורך, מבחינתי, זה לאו דווקא בפרוצדורה של משרד החינוך.
יעקב מרגי: יש רגע רישום של ילדים.
יעקב מרגי: צריך לתת להם מענה בתשתיות של בתי ספר.
יעקב מרגי: השאלה שלי היא כזו: האם בתוכנית החומש הקרובה ולאור הגידול המסיבי בתקציב, למספר הכיתות שקיבלתם, אני צריך לצאת בוודאות מוחלטת שלפחות ביישובים שאין מצוקת קרקע – יש הכרה בצורך וכל מה שצריך כדי שהם יהיו זכאים לתקצוב, האם הקריטריונים החדשים עונים על כך זאת אומרת, מבחינת יכולת תקציבית שלכם, מבחינת חתך סוציו-אקונומי?
יעקב מרגי: אני לא מתייחס, לצערי הרב, לקטע של המגזרים כי כולם נכנסים לתוך השיקול הזה.
יעקב מרגי: אז לא הבנתי את ההסתייגות שאמרת.
<גנאדי קמנצקי: אני אומר שהתקצוב יינתן מהסך הכללי על פי קריטריונים מסוימים.
יעקב מרגי: אתה יודע לומר לי את הקריטריונים?
יעקב מרגי: הגעתם להסכמות כבר לגבי קריטריונים?
<גנאדי קמנצקי: סוגרים אותם לגמרי - - -
יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי מה הם, על רגל אחת?
<גנאדי קמנצקי: זה רמה סוציו-אקונומית של היישוב, כמות של הבקשות שהגישו - - -
יעקב מרגי: מה זה כמות הבקשות?
יעקב מרגי: כללית.
<גנאדי קמנצקי: הבקשות לבינוי.
<גנאדי קמנצקי: כמה שהרשות יותר מגישה בקשות, מוכרות, כמובן – אנחנו בודקים ונכיר בצורך.
<גנאדי קמנצקי: אז - - -יותר גבוה, כי יש להם מצוקה יותר גדולה.
חנין זועבי: מתי אתם מכירים?
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי – ניקח יישוב ערבי, מטיבם – הם קטנים, כשאתה אומר לי – מספר הבקשות.
יעקב מרגי: בוודאי שבאר שבע, עיר שמתפתחת עכשיו, מספר הבקשות שלהם יהיו זניחות, מה גם שלא יהיו להם עתודות קרקע.
יעקב מרגי: אני אומר במילים אחרות – כמי שפעם פרסם מבחני תמיכה, כשר, אני נתתי מבחני תמיכה לגדולות ומבחני תמיכה לקטנות.
יעקב מרגי: לקחתי את העוגה וחילקתי כך כדי שהקריטריונים של הגדולים לא יבלעו את הקטנים.
יעקב מרגי: לכן חידדתי ואמרתי – האם אתה יכול היום להניח את דעתי?
יעקב מרגי: כי לו יצוייר שחריש-קציר - - - כמה יחידות דיור בונים שם, 5,000?
יעקב מרגי: 6,000?
יעקב מרגי: ולדירות גדולות- ההערכה שהם יגישו בקשות לבתי ספר בכמויות גדולות.
חנין זועבי: ולהוסיף שאלה – כמה בקשות דחיתם?
חנין זועבי: כמה דחיתם ביישובים הערבים?
חנין זועבי: כמה בחינוך הטכנולוגי, בחינוך הלא-טכנולוגי, ביישובים הערביים?
יעקב מרגי: אני מדבר על העתיד, את חוזרת אתי לעבר, עכשיו?
יוסף ג'בארין: - - - יש מספיק שהוכר הצורך.
יוסף ג'בארין: יש מאות בקשות שהוכר הצורך בהן, ועדיין לא בוצעו.
יוסף ג'בארין: זה המצב.
חנין זועבי: הם אומרים – בגלל עתודות קרקע, ויש בקשות שיש קרקע - ודחיתם.
חנין זועבי: יש בטמרה, יש בכאבול.
<גנאדי קמנצקי: אני אגיד לכם – רק ל-2016 אישרנו בקשות לבערך 2,000 כיתות.
<גנאדי קמנצקי: מה שאנחנו דוחים, לפעמים, כיתות - - -
יעקב מרגי: אתה מדבר על כיתות במגזר הערבי?
<גנאדי קמנצקי: הוכר הצורך.
חנין זועבי: אדוני היושב ראש, אתה זוכר כאשר תמיר, האחראי, בא ואמר – אנחנו מאשרים 10% מבקשות הבנייה בגלל בעית קרקע, הוא נתן את האחוז הזה, הוא אמר , הצביע על 10% - - -
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר דברים שאני מתאפק לומר.
יעקב מרגי: גנאדי, תן לי את הנתון.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו נותנים אישור לצורך בלי שום התייחסות – יש קרקע או אין קרקע.
יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי פחות או יותר מתוך הכרת השטח, מתוך הכרה בצורך של 2,000 כמה ייצאו בפועל להתחייבויות, להרשאות?
<גנאדי קמנצקי: כמובן שהרבה פחות ממה שיש עכשיו, בצורך, לצערנו, אבל הסוגייה הזו תשתנה.
יעקב מרגי: זה נכון שזה בערך 40%?
יעקב מרגי: יש לנו פה איזה נתון - - -
<גנאדי קמנצקי: - - -
יעקב מרגי: אז זה לא ה-10% של תמיר.
יעקב מרגי: את מבינה למה אני סומך על גנאדי?
יעקב מרגי: לא רציתי לומר אבל אמרתי.
יעקב מרגי: מתוך ה "הן" אפשר לשמוע את הלאו.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, זה לא כולל ירושלים המזרחית.
יעקב מרגי: זו בעיה נפרדת.
יעקב מרגי: לכן הוא אמר לך שבירושלים זה המקום היחיד במדינה שאפילו מתקציבים - - -רכישת קרקע - - -
אחמד טיבי: אני רוצה לשאול את גנאדי – אולי לא שמתי לב ונאמר לוועדה נתון של מספר הכיתות החסרות מגני ילדים ועד תיכון, בכלל בתי הספר במערכת החינוך הערבית, ובי"ת , במצטבר, כמה הכרה בצורך יש.
אחמד טיבי: אבל השאלה העיקרית היא הראשונה, שכל פתיחת שנת לימודים אנחנו מחכים לנתון הזה.
יעקב מרגי: הרי שאמרתי – תאריך לידה ידוע, ושנתונים ידועים.
<גנאדי קמנצקי: אני יכול להגיד לכם בדיוק מספר, כי המספר הזה – אנחנו כללנו באותה בקשה שהגשנו למשרד האוצר.
<גנאדי קמנצקי: משפט אחרון – מזרח ירושלים.
<גנאדי קמנצקי: זה המקום היחידי בארץ שכל פרויקט שמוכן לתקצוב – מתוקצב באופן - - -
יעקב מרגי: אני יודע את זה מהדיונים וההתחייבות שלכם בדיון הקודם.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני אגביל אתכם ל-2 דקות.
יעקב מרגי: יש לנו הרבה דוברים, המגזר הבדואי והדרוזי עוד לא דיבר, משרד החינוך והשלטון המקומי, ויש לנו עוד עורכים.
יוסף ג'בארין: קודם כל תודה על הדיון, לפרוטוקול – אני רוצה למחות על כך שכל פעם שאנחנו מקיימים דיון על החינוך הערבי המנכ"לית לא רואה מקום להגיע.
יוסף ג'בארין: זה חוזר על עצמו ואני חושב שהגיע הזמן - - -
אחמד טיבי: זה כישלון של יושב ראש הוועדה.
אחמד טיבי: אני מציע שתתפטר.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם: טעות שלי.
יעקב מרגי: ייחסתי חשיבות לדיון הזה והכנסתי אותו ראשון לסדרת הדיונים, והייתי צריך באמת לקחת את זה לתשומת לבי שבדיון ברמה כזו חייבת להיות מנכ"לית, ואתם צודקים.
יעקב מרגי: אני לא יכול לבוא אליה בטענות, לא הזמנתי אותה.
יוסף ג'בארין: עם כל הכבוד לנתונים ששמענו – וזה כמובן לא אישי לעבדאללה וגנאדי, זה כמובן אל מול מערכת החינוך, אבל עם כל הכבוד אין כאן בשורות חדשות.
יוסף ג'בארין: כל מה ששמענו פשוט אנחנו מדברים על תקציבים של טיפה בים.
יוסף ג'בארין: יש דוח של בנק ישראל מלפני שנתיים שדיבר על כך שכדי שיהיה שינוי משמעותי במערכת החינוך הערבית צריך כ-5 מיליארד שקל ל-5 שנים ומה שאני שומע בקושי זה מאות מיליונים, אם אכן זה ייושם.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד גם שעדיין, הבעיה הקריטית במערכת החינוך שמדירים בעצם את אנשי החינוך הערבים ואת האקדמאיים הערביים - - -
יעקב מרגי: סליחה, 5 מיליארד שח בשנה?
יוסף ג'בארין: לא, במסגרת 5 שנים, על פני 5 שנים.
יוסף ג'בארין: הבעיה העיקרית של הדרה של אנשי חינוך ערבים עדיין נמשכת.
יוסף ג'בארין: התקנות מחייבות הקמת מועצה מייעצת לחינוך הערבי בה אמורים ליטול חלק אנשי חינוך ערבים.
יוסף ג'בארין: התקנות קיימות מאז 96.
יוסף ג'בארין: עד היום משום מה המשרד אינו מקים את המועצה הזו.
יוסף ג'בארין: הגיע הזמן להקים מועצה כזו לפי החוק.
יוסף ג'בארין: לא שמענו אף מילה על המחסור בכיתות למוד, בעיקר גני ילדים בנגב.
יוסף ג'בארין: אנחנו מאז תחילת השנה מדברים על מחסור של יותר מ-5,000 - - - יש לנו יותר מ-5,000 ילדים רק בגילאי 3 עד 5.
יוסף ג'בארין: אלה גילאי חובה שאין להם מענה בנגב, ולא שמעתי התייחסות ספציפית לנושא.
יוסף ג'בארין: לגבי התקצוב הדיפרנציאלי – לפי הנתונים שיש לנו ההערכה היא שבין 40 עד 50% מהתקצוב הדיפרנציאלי יילך לבתי הספר הערבים.
יוסף ג'בארין: קודם כל אני מקווה שזה ייושם אבל זה לא עונה על הצורך הקיים כי מרבית היישובים, בין 1 ל-3 הם היישובים הערבים.
יוסף ג'בארין: אם באמת התקצוב הדיפרנציאלי היה אמור להיות שוויוני, לפחות 70 עד 80% מהתקצוב הדיפרנציאלי היה אמור ללכת פשוט לאשכולות הללו של 1 עד 3.
יוסף ג'בארין: גם צריך להבין שהתקצוב הזה לא הולך לחטיבה העליונה.
יוסף ג'בארין: היה דוח שמשרד ראש הממשלה היה שותף לו, והרשות לפיתוח כלכלי - - -
יעקב מרגי: אנחנו במהלך של היפוך הפירמידה.
יעקב מרגי: כובד המשקל מהגיל הרך הולך - - -
יוסף ג'בארין: אבל זה לא סותר.
יוסף ג'בארין: יש כתב אישום מאוד קשה על האפליה בחטיבה העליונה.
יוסף ג'בארין: מדברים על פער של 70 עד 80% בין השקעה בתלמיד היהודי והשקעה בתלמיד הערבי.
יוסף ג'בארין: אני עד היום לא שמעתי שיש תוכנית לגשר על הפער הקיים.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על השקעה של כ-18 אלף בתלמיד הערבי לעומת יותר מ-24 אלף בתלמיד היהודי.
יוסף ג'בארין: לא שמענו תוכניות אקטואליות איך הולכים לגשר על הפער הזה.
יוסף ג'בארין: דיבר גנאדי על 17,000 - - - נכון, זו בשורה מצוינת.
יוסף ג'בארין: למי שסובל כבר עשרות שנים ממחסור בכיתות לימוד, אבל אם לא תתגברו על המחסור בכיתות לימוד שעד היום אנחנו שומעים אותם, לא נפיק כלום מהעניין הזה.
יוסף ג'בארין: המקומות היחידים – יש בתי ספר יבילים.
יוסף ג'בארין: המקומות היחידים שעד היום יש כיתות שכורות- - -
יעקב מרגי: תכניס את החרדים, גם.
יוסף ג'בארין: אנחנו גם מכירים את הבעיה הזו שיש בעיה בצורך – זה דוח של מרכז המחקר בכנסת, אבל בפועל, ביישום, זה לא מועבר.
יעקב מרגי: אומרים: צרת רבים – נחמת טיפשים.
יעקב מרגי: אבל מראים לי בדוח שגם הכרה בצורך, גם במגזר היהודי זה נע על 40% אבל המורכבות - - - בוא, אני אגיד לך.
יעקב מרגי: זה לא התקציב.
יעקב מרגי: זה סדרי עדיפויות, גם של ראשי רשויות.
יעקב מרגי: ראשי רשויות מגישים הכרה בצורך ורף הביצוע נע בין - - - יש לי רשות שאני מטפל בה עכשיו.
יעקב מרגי: 12 בקשות הוכרו בצורך.
יעקב מרגי: יש להם אפילו הרשאות ביצוע – 20%.
<קריאה: אבל ביישובים הערבים יש מקומות שאין קרקע.
<קריאה: אין קרקע,
יעקב מרגי: לכן, אתה שואל אותי ואני אומר לכם – אתם צריכים לשנות את תפיסת העולם בקטע הזה.
יעקב מרגי: מרגע שניתנה הרשאה לרשות זה לא אומר "שגר ושכח", אלא – לשבת ולאיים עליו: אם לא תביא, לא תתחיל, לא תבצע – לוקח.
<קריאה: זה רובם – בעיות ביצוע שאנחנו - - -
יוסף ג'בארין: אבל החובה שלכם היא כלפי התלמיד.
יוסף ג'בארין: אני מדבר על מקומות שיש הכרה בצורך של 100 כיתות ובפועל עושים 10.
יוסף ג'בארין: לכן, לגבי בניית הכיתות הללו – היה סיכום גם בוועדת החינוך, בישיבה משותפת עם ועדת הפנים שכבוד היושב ראש היה שותף לה, שיוקם צוות בינמשרדי משותף כדי לטפל בבעיה הזו.
יוסף ג'בארין: אם הבעיה הזו לא תטופל ויהיה מקום גם להקצאת קרקע לצורך בנייני ציבור, הבעיה לא תיפתר?
יוסף ג'בארין: לכן יש חדשות טובות על 17 אלף אבל שוב – אם לא נתמודד כראוי עם הבעיה הזו, אז גם - - -
יעקב מרגי: כיו"ר ועדה אני לא מתכוון להרפות מסוגיית הבינוי ואני, סליחה על הביטוי – תמיר בן משה לא פה, אני אשב לו על הזנב.
יעקב מרגי: אני מקדם את חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.
עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של תגבור שעות חומש.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא ראיתי את התוכנית, וזה כתקצוב דיפרנציאלי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בחומש יש תקצוב, דיברו על 49 אלף שעות לימוד, אבל אני לא רואה את התוכנית שאומרת שאחרי 10 שנים או 15 שנים נגיע לשוויון עם האוכלוסייה היהודית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: את זה אני רוצה לראות במשרד החינוך - - -
יעקב מרגי: הוא אמר בצורה הכי כנה וישירה שזה צמוד למדידות והערכות ובדיקה - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר, אבל אני לא ראיתי תוכנית שאומרת – היעד שלנו בעוד 10 שנים יהיה שוויון.
יעקב מרגי: אתה מבין, עבדאללה, מה הרציונאל שצריך להיות?
יעקב מרגי: אנחנו, כמדינה חייבים להגדיר יעדים.
יעקב מרגי: זאת אומרת שעד שנה זו אנחנו מתחייבים לצמצם פערים - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: לסגור פערים, לא לצמצם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה צורם לי באוזן "לצמצם".
עבד אל חכים חאג' יחיא: עשירית אחוז ונקרא לזה צמצום.
יעקב מרגי: אתה אופטימי.
יעקב מרגי: אני אדם - - -בדרך כלל מסתייג.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאני דורש – אני דורש את המקסימום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זה אחד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים – בנובמבר קיימנו פה בוועדה דיון לפי הצעה לסדר שלי שדיברה על המחסור בכיתות לימוד באוכלוסייה הערבית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: פה שמענו את תמיר אומר שאפילו אם יתנו את כל התקציב הדרוש כדי לסגור את המחסור בכיתות – אני לא אוכל לבנות יתר מ-10%.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זו היתה התשובה שלו, והיא מופיעה בפרוטוקול.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוועדה פנתה משרד החינוך.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ראיתי ששום דבר זז מאז הפניה שלנו.
יעקב מרגי: יש תשובות של השר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: את התשובות ראיתי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: קיבלתי את התשובות אלי, גם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר – זו תשובה - - -
יעקב מרגי: המאפיינים של הבעיות - - - הן בעיות אובייקטיביות.
יעקב מרגי: צריך להתמודד אתן.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר, אבל הממשלה צריכה להתמודד ולא רק משרד החינוך וזה בדיוק אישור תוכניות המתאר עליו אני מדבר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד נקודה – היות ויש מחסור בכיתות ורוב המבנים הם מבנים ישנים באוכלוסייה הערבית, לא שמעתי – עוד שבועיים אמורה להיות פתיחת השנה – איזה תקציב תקצבו לשיפוצים ולעניין של הבטיחות בבית הספר?
עבד אל חכים חאג' יחיא: את הנושא הזה לא שמעתי ולדעתי אם בכלל העבירו זה היה לעג לרש.
דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש על כינוס הדיון.
דב חנין: אני רוצה בקצרה לדבר על חמש נקודות.
דב חנין: נקודה ראשונה, אדוני היושב ראש.
דב חנין: אם יש איזשהו נייר לקמוס שמתמצת במספר אחד את הבעיה – אני לוקח את הנתונים של ממוצע ההשקעה השנתית בתלמידי התיכון, דווקא.
דב חנין: תיכון ממלכתי-דתי, לתלמיד – 29 אלף.
דב חנין: תיכון ממלכתי בשפה העברית, עברי – 24 אלף.
דב חנין: בחינוך הערבי – קצת יותר מ-18 אלף.
דב חנין: 18 אלף לעומת 29 אלף שקל מדי שנה, זה אומר מציאות בלתי אפשרית.
דב חנין: הנתון שאני רוצה לקבל ממשרד החינוך זה מתי הפער הזה נסגר.
דב חנין: מתי תלמיד ערבי מקבל בדיוק.
יעקב מרגי: בתיכונים.
דב חנין: בתיכונים.
דב חנין: אני לא רוצה לפגוע בתלמיד בבית הספר הממלכתי דתי.
דב חנין: אני רק רוצה שתלמיד ערבי יקבל בדיוק אותו הדבר.
דב חנין: דבר שני – בהשכלה הערבית יש בתי ספר נפלאים, שרמת ההישגים שלהם היא לפעמים הכי גבוהה בארץ, רק שלמרבית הצער חלק מהמוסדות האלה הם מוסדות פרטיים, וגם להם המדינה לא נותנת את כל הגב כדי שהם יתקדמו.
דב חנין: למשל, בתי הספר הכנסייתיים.
דב חנין: במקום שיסכמו אתם על תוכנית רב שנתית שתהיה מקובלת גם על הנהלות בתי הספר כדי לטפח את המוסדות האלה שהם מוסדות מצוינים – גוררים רגלים, נותנים קצת, לא נותנים, מתסכלים את המערכת.
דב חנין: נקודה נוספת: יישובים מעורבים.
דב חנין: אנחנו מדברים על התלמידים הערבים גם ביישובים מעורבים, ואם אני מסתכל על העיר שלי, תל אביב-יפו, זו עיר שבה יש מצד אחד מוסדות חינוך מפוארים.
דב חנין: מצד שני, אם אני מסתכל על הקהילה הערבית ביפו – היא נמצאת הרחק מאחור מבחינת מה שהיא מקבלת במוסדות החינוך.
דב חנין: נקודה נוספת – הציבור הערבי הבדואי בנגב.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אם יש פרמטר למצבה של החברה זה השכלת נשים.
דב חנין: זה פרמטר חברתי, זה פרמטר כלכלי.
דב חנין: זה הדבר שהכי מלמד אותנו על איפה נמצאת החברה.
דב חנין: אם אנחנו מסתכלים על הציבור הערבי הבדואי בנגב, אנחנו רואים נפילה דרמטית במספר הבנות שממשיכות ללמוד, כאשר המעבר הוא מבית הספר היסודי שנמצא קרוב לבית, קרוב ליישוב, לבית הספר התיכון שנמצא בדרך כלל מאוד רחוק, ואז אנחנו רואים נפילה ברמת ההשכלה.
דב חנין: לדבר הזה יש משמעות חברתית מרחיקת לכת, ואת זה צריך לתקן.
דב חנין: הדרך לתקן את זה היא קודם כל לייצר מוסדות חינוך קרוב לבית.
דב חנין: לא מסובך, אפשרי.
דב חנין: ונקודה אחרונה, אם אני כבר מדבר על הציבור בנגב – גני הילדים.
דב חנין: פה, אדוני היושב ראש, המצב הוא פשוט בלתי נסבל.
דב חנין: אני מדבר על יישובים לא מוכרים.
דב חנין: אז יש 26 יישובים לא מוכרי שבהם אין בכלל גני ילדים.
דב חנין: בכלל אין.
יעקב מרגי: יש 5,000 ילדים בממוצע בשנתון שלא נמצאים במערכת.
יעקב מרגי: זאת אומרת שהם לא מופיעים בשום גן.
יעקב מרגי: זה נתון ידוע ואני רוצה לדעת האם יש התייחסות גם לסוגיה הזו בתוכנית החומש.
יעקב מרגי: האם אתם מקובעים בקטע הזה?
יעקב מרגי: מוחמד אלהיב, תתייחס לזה כי דיברנו על זה שני דיונים.
יעקב מרגי: צריך לחשוב מחוץ לקופסה.
דב חנין: וגם כשיש כבר גני ילדים, אז הם במקרים רבים מאוד מרוחקים מהבית.
דב חנין: ילדים קטנים צריכים לנסוע בהסעות.
דב חנין: היה המקרה המזעזע הזה של ילדה בת ה-7, שנהרגה בירידה מההסעה.
דב חנין: ההורים אומרים – אנחנו לא רוצים, אנחנו רוצים את הילדים שלנו בחיים, לא רוצים להסיע אותם.
דב חנין: היא היתה בת 7, אבל אנחנו מדברים על הסעות של ילדים בני 3 ו-4.
דב חנין: איך אפשר?
דב חנין: איך דבר כזה ייתכן, בכלל?
דב חנין: אז אני אומר לך – בנושא של הציבור הערבי הבדואי בנגב אנחנו נמצאים בעצם עם ציבור גדול שבכלל לא נמצא בחינוך חובה, בטח לא בגנים.
דב חנין: אנחנו מדברים על חינוך חובה לגיל 3?
דב חנין: אין חינוך חובה גם לגיל 4 ו-5 בכלל.
דב חנין: הילדים האלה בכלל לא מגיעים לגנים.
דב חנין: וככה מתחילים את מערכת החינוך.
יעקב מרגי: הוועדה היתה בסיור ואני אמרתי להם – הם הראו לנו את המקומות שזה הצליח, אז אני אמרתי – טוב, אני אוציא מסקנה מהדיון הזה שאנחנו יודעים איך לעשות את זה.
יעקב מרגי: עכשיו, השאלה היא איך עושים את זה לכולם, לכל המגזר.
יעקב מרגי: זו הוכחה שאפשר לעשות ויודעים לעשות, עכשיו השאלה איך לפרוס את זה על כל המגזר.
אמיר אוחנה: אני חבר חדש בוועדה ובאתי יותר לשמוע וללמוד, אז אני אעביר את זכות הדיבור.
אוסאמה סעדי: אני כמובן מברך על הדיון החשוב הזה לפני ולקראת שנת הלימוד.
אוסאמה סעדי: אנחנו במגזר הערבי כבר קיימנו מספר ישיבות הכנה בנצרת, בטמרה, עם ועד ראשי הרשויות, עם ועדת המעקב לענייני חינוך, עם מרכז מוסאווה שיש כאן נייר עמדה שהוגש, ואני לא רוצה לחזור עליו, ואני גם לא רוצה לחזור על דברים שהעלו חברי.
אוסאמה סעדי: אני רוצה להתמקד בשני נושאים.
אוסאמה סעדי: הנושא הראשון זה הנושא של חינוך בירושלים המזרחית.
אוסאמה סעדי: אני שם על השולחן פה – יש מגמה של כפייה של החינוך ותוכנית החינוך הישראלית על בתי הספר בירושלים המזרחית, וכתנאי להעברת התקציבים הם דורשים תוכנית שהיא התוכנית הישראלית, בירושלים המזרחית, וזה בניגוד להסכמים החתומים בין ישראל לבין אש"ף, לפיו יש עצמאות ואפשר גם שהתוכנית הפלסטינית - - -אנחנו קיימנו מספר דיונים פה.
אוסאמה סעדי: יש מחסור של 4,000 חדרי לימוד בירושלים המזרחית ומנצלים את המצוקה הקיימת בירושלים המזרחית על מנת לכפות את התוכנית הישראלית.
אוסאמה סעדי: לכן אני מזהיר.
אוסאמה סעדי: נפגשתי עם ועדי ההורים והם מאיימים בהשבתת פתיחת הלימודים בירושלים המזרחית.
אוסאמה סעדי: נקודה שנייה זה מצב הכיתות בערים המעורבות.
אוסאמה סעדי: דב חנין דיבר על תל אביב ויאפא, ואני ביקרתי בלוד – המצב זוועתי.
אוסאמה סעדי: אי מבקש לשים דגש על בתי הספר האלה.
אוסאמה סעדי: העניין הוא, גנאדי, שעד עכשיו לא קיבלנו את המספר, וזה כל כך טריביאלי.
אוסאמה סעדי: הוא אמר שהוא יבדוק את זה.
אוסאמה סעדי: מה מספר הכיתות החסרות במגזר הערבי?
אוסאמה סעדי: שנדע, לפני שנת הלימודים.
אוסאמה סעדי: העניין הזה של השיפוצים, ואני שמעתי מעבדאללה חטיב, ובאמת, יש לנו הערכה רבה, אבל עובדה היא שהמנכ"לית היתה פה בנושא של הסעות לבעלי מוגבלות ולא מצאה לנכון לבוא, עם כל הכבוד למצגת - - -
יעקב מרגי: מאחר והזכרת את הדיון, הדיון הזה נעשה – קודם כל בתקנות, בחוק, חוקקנו את זה – זה אמור להיות נדון בוועדת החינוך.
יעקב מרגי: יו"ר ועדת הפנים התעקש אתם במלחמת אגו.
יעקב מרגי: היא באה למורת רוחה ובניגוד לרצונה.
יעקב מרגי: כפה אותה יו"ר ועדת הפנים לסוגיה הזו.
יעקב מרגי: זה חלק מהמחלות של האגו הפרלמנטרי שיעברו, בשלב מסוים.
יעקב מרגי: מאחר והזכרת את זה - - -
אוסאמה סעדי: לא, לכן אני אומר, הייתי בוועדת הפנים וראיתי שהיא שם, השתתפתי בדיון הזה - - -
יעקב מרגי: אני לא הזמנתי אותה, לכן - - -
אוסאמה סעדי: בעניין השיפוצים, ועבדאללה חטיב זרק מספר של 17 מיליון שקל לכלל בתי הספר בכל הארץ, אז יוצא לכל בית ספר כמה גרושים, בקושי יצבעו אולי חדר אחד.
אוסאמה סעדי: זו בושה וחרפה.
חנין זועבי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להעלות שלוש סוגיות עיקריות, לפני זה רק על התפיסה- כאשר אנחנו מדברים על תקציב דיפרנציאלי אנחנו גם מדברים על תפיסה דיפרנציאלית.
חנין זועבי: כלומר, בכל דבר למדוד אותו לפי השאלה האם הוא מצמצם את הפער או דווקא הוא מגדיל אותו, ואין את הראייה הזו.
חנין זועבי: כלומר, כאשר אומרים שאנחנו מעלים עלייה במספר התלמידים בחינוך הטכנולוגי ב-1% ואין לנו מדד שאולי גם המגזר היהודי עלה ב-3 או 4%, אז אין פה העצמה, אין פה סגירת פער ואין פה חלוקה צודקת.
חנין זועבי: הסוגיה היא לקשר את החינוך וההשכלה עם התעסוקה, עם הכלכלה – משפט שבא בהצגה של עבדאללה חטיב, אבל בלי תוכנית שאנחנו יכולים לתפוס אותה או למדוד אותה.
חנין זועבי: הדבר הנוסף הוא שיפור איכות ההוראה.
חנין זועבי: אם אנחנו רוצים לקשר בין חינוך והשכלה ובין תעסוקה אז צריך להגיד לפחות שבחמש השנים האחרונות נפתחו כך וכך מסלולים באלקטרוניקה, כך וכך בביוטכנולוגיה, במערכות בריאות, באדריכלות – כמה מסלולי אליטה נפתחו בחמש השנים האחרונות?
חנין זועבי: כמה מסלולים ברמה השנייה של תקשורת, של מנהל?
חנין זועבי: כמה ברמה השלישית של חשמל, של היותר מקצועי, ולאו דווקא טכנולוגיה?
חנין זועבי: בכמה עלה מספר התלמידים?
חנין זועבי: כמה נכנסו לשוק העבודה?
חנין זועבי: כמה בקשות נדחו?
חנין זועבי: ויש בקשות שנדחו לחינוך טכנולוגי.
חנין זועבי: למה הבקשות של הרשויות הערביות נדחו ורוב התקציב הולך לרשתות של "אורט" ו "עמל" בזמן שבמגזר היהודי רוב החינוך הטכנולוגיה הולך לרשות המקומית ולא לרשתות האלה?
חנין זועבי: אנחנו צריכים מספרים.
חנין זועבי: אני רוצה לדעת – המטרה שהכריז עליה משרד החינוך לפני חמש שנים וחזר לפני שנתיים, להעלות את מספר התלמידות הערביות שלומדות בחינוך הטכנולוגי – גם אליטה וגם לא אליטה – כמה?
חנין זועבי: כמה עלו מאז?
חנין זועבי: אין לנו מספרים, אנחנו לא יכולים לעקוב.
חנין זועבי: הסוגיה של המקצועי – יש ישובים ערבים שאומרים – לא, אנחנו גם רוצים לפתוח מקצועי, זו סוגיה שגם עונה על האלימות ועל הנשירה.
חנין זועבי: הסוגיה של הנשירה – בטמרה הנשירה היא 8%.
חנין זועבי: בנצרת אני ראיתי מסמכים על נשירה סמויה, אז זו בעיה שצריכה להיות במוקד התכנון האסטרטגי של משרד החינוך, הנשירה, שגם עונה על הסוגיה של האלימות.
חנין זועבי: הסוגיה הבאה – שיפור איכות ההוראה.
חנין זועבי: אנחנו מדברים על מורים שהם בחינוך יותר מ-25 ו-30%.
חנין זועבי: זה גם פוגע בציונים ובהישגים של התלמידים.
חנין זועבי: לא הכל תקציב.
חנין זועבי: תביא לי מורה טוב, עבדאללה, ואנחנו אמרנו את זה, עם 70% מהתקציב, יניב תוצאות יותר טובות מאשר 100% תקציב, עם מורים שרוצים לסיים את העבודה שלהם, ואנחנו מדברים על תוכנית של לחדש את המערכת, לחדש את המורים ולקלוט מה-10 אלף המורים המובטלים שיש.
חנין זועבי: יש 10 אלף מורים מובטלים ויש מורים שמתחננים לסיים את העבודה שלהם.
חנין זועבי: לא הכל תקציב, יש ראייה.
חנין זועבי: איפה הראייה הזו של לשפר את איכות ההוראה בלי אפילו להידרש לתקציבים נוספים?
חנין זועבי: אם התקציב לא מנוצל – התקציב של בניית בתי ספר, אז למה לא להעלות את התקציב של השיפוץ?
חנין זועבי: ולמה גם בקשות של שיפוץ בתי ספר ביישובים הערביים נדחים?
חנין זועבי: אז אנחנו לא מנצלים את תקציב הבנייה, אז להזיז את התקציב הזה לשיפוץ והרשויות המקומיות הערביות שאינן יכולות לענות על הדרישה – זה יהיה הפתרון שלהם, החינוך הלא פורמלי.
חנין זועבי: אנחנו נטפלים לפתיתים.
חנין זועבי: כולם מדברים על 130 מיליון מתקציב החינוך הלא פורמלי, אבל האחוז שלנו הוא 25% מ-800 מיליון.
חנין זועבי: כלומר, התקציב העיקרי שלנו הוא 200 מיליון.
חנין זועבי: אנחנו לא רוצים למחוק ולא רוצים לשכוח את ה-200 מיליון.
חנין זועבי: אז מה אומרים?
חנין זועבי: יש לכם 130 מיליון לחינוך הלא פורמלי.
חנין זועבי: את ה-200 מיליון של הבסיס, של ה-25% מהבסיס של החינוך הלא פורמלי אתם תמחקו.
חנין זועבי: אנחנו לא רוצים את כל התקציבים הנוספים האלה.
חנין זועבי: אנחנו רוצים 25% מ-20 מיליארד בכל הסעיפים של תקציב החינוך, ולא לדבר כל הזמן על תוכניות של חירום.
<מוחמד חיר: צהריים טובים.
<מוחמד חיר: דובר הרבה על תקציבים, ומברכים שתקציב של משרד החינוך של - - - מיליארד, אנחנו מקווים שרבע מהתקציב הזה יושקע בחינוך הערבי.
<מוחמד חיר: אבל אני טוען גם שאין תמיד מתאם בין התקציב ובין היעילות של התקציב, ונאמר גם שהיעילות התקציבית של מערכת החינוך בישראל היא מהנמוכות במדינות ה-OECD - - -
יעקב מרגי: בכלל, לכל המגזרים.
<מוחמד חיר: כן, וזה מדברי שר האוצר לשר החינוך.
<מוחמד חיר: אז אני גם אומר – לא הכל תקציב.
<מוחמד חיר: תקציב זה תנאי הכרחי לקידום המערכת, אבל צריך לראות גם כמה אנחנו משקיעים, אז צריך שהתוצר יעלה ולא צריך לחשוב על גורמים אחרים, על תנאים אחרים.
<מוחמד חיר: התנאים האחרים – הצלחת בית ספר והצלחת התלמידים זה מורים ודרכי ההוראה.
<מוחמד חיר: זה תוכניות לימודים וספרי לימוד, זה התנאים הפיזיים.
<מוחמד חיר: אז לגבי המורים ודרכי ההוראה – צריך לעבוד על המורים.
יעקב מרגי: הוא אמר, משרד החינוך, שהוא הולך לשים דגש - - -
<מוחמד חיר: כן, על ההכשרה של המורים.
<מוחמד חיר: נקודה מעניינת מאוד – שצריך לרענן.
<מוחמד חיר: רבותי, אני הייתי במערכת החינוך 43 שנים.
<מוחמד חיר: צריך לרענן את המערכת לעידוד פרישה מוקדמת של המורים.
<מוחמד חיר: דיברה חנין שאנשים רוצים לצאת ומכריחים אותם - - -
יעקב מרגי: בוא נעצור.
יעקב מרגי: עבדאללה, זה חוזר על עצמו.
יעקב מרגי: יש לי שאלה ספציפית – אתה מכיר את התופעה הזו שיש מורים שרוצים לפרוש ואתם לא מעודדים פרישה?
יעקב מרגי: מורים שחוקים?
<מוחמד חיר: מורים שאומרים על עצמם שהם שחוקים.
<עבדאללה חטיב: יש לי נתון – השנה אושר כ-1,600 מכסות.
<עבדאללה חטיב: הוקצו שם כ-400 מכסות למגזר הערבי.
<עבדאללה חטיב: ה-400 לא נוצלו כי חלק רב מהמורים במגזר הערבי שביקשו לצאת, כאשר אישרנו להם את הפרישה שלהם - -
יעקב מרגי: נבהלו.
<עבדאללה חטיב: - - ראו כמה הם אמורים לקבל - - -
חנין זועבי: אז לשפר את התנאים – כן, אנחנו יודעים שזו הבעיה.
יעקב מרגי: לא הבנתי אותו.
יעקב מרגי: יש לי שאלה: ה-1,600 מכסות, כולם באותם תנאים?
<עבדאללה חטיב: כולם באותם תנאים.
חנין זועבי: - - - צריך לעודד אותם.
<מוחמד חיר: אדוני, בכל שנה בין 600 ל-700 מורים מהתיכונים מבקשים לצאת.
יעקב מרגי: במגזר היהודי נוצלו?
יעקב מרגי: השאלה שלי - מתוך ה-1,600 אמרת ש-400 - - -ולא נוצלו כולם.
יעקב מרגי: ובמגזר היהודי?
<עבדאללה חטיב: כולם נוצלו.
חנין זועבי: - - - העניין, מה לעשות?
חנין זועבי: הדרישה שלנו – לשפר את תנאי הפרישה.
יעקב מרגי: בסדר, מסכים אתך, אבל הייתי צריך לשמוע את הנתון.
חנין זועבי: עבדאללה חוזר על אותו נתון והוא לא אומר - - - לשפר את תנאי הפרישה.
<מוחמד חיר: בכל שנה - - - בתיכון מבקשים לצאת לגמלאות.
<מוחמד חיר: מה משרד האוצר מאשר?
<מוחמד חיר: 350-300, מארגון המורים, נכון?
<מוחמד חיר: אמרתי גם שתוכניות הלימודים וספרי הלימודים – ועדת המעקב, עשינו ניתוח ביקורתי ל-8 תוכניות לימודים – שפות, היסטוריה וגיאוגרפיה.
<מוחמד חיר: נתנו למשרד החינוך.
<מוחמד חיר: משרד החינוך לא טרח אפילו להזמין את האנשים - - -
יעקב מרגי: מסקנה מהסיפה של הדברים שלך – צריך להיצמד לקטע הזה שציין חבר הכנסת יוסף ג'בארין לגבי מועצה מייעצת.