GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורנה שמחון: המחוקק קבע במפורש כי יום תחילת השידורים של התאגיד, ביום הפסקת השידורים של החינוכית, תסתיים העסקתם של העובדים ברשות השידור והמחוקק נמנע מלקבוע מה יקרה עם העובדים, כאשר יש לזה השלכה קריטית מה אנחנו עושים עם 180 עובדים ביום שאחרי, שזה 15 באוגוסט 2018.
נחמן שי: המחוקק רק אמר שייסגר, נקודה, ולא קבע שום תהליך, כמו לעובדי רשות השידור?
נחמן שי: שום דבר?
<אורנה שמחון: אם אני אתן נתונים לגבי העובדים, אז עד גיל 47, מתוך ה-185 עובדים, יש לנו 49 עובדים שהם עד גיל 47 עם ילדים קטנים, מפרנסי משפחות.
<אורנה שמחון: מגיל 48 עד גיל 50 יש לנו 11 עובדים, 51 ומעלה, שזה גיל צעיר, 125 עובדים שצריכים להביא פרנסה הביתה למשפחות שלהם מעבר לזה שהם צריכים גם לעשות עבודה טובה למען הציבור בישראל.
<אורנה שמחון: יש חוסר ודאות עמוק בטלוויזיה החינוכית, עובדים לא יודעים לאן פניהם.
<אורנה שמחון: יותר מזה, גם נאמר בלשון המחוקק שנעבור לתאגיד, אבל אני בדקתי את הנושא עם מנכ"ל התאגיד, מנכ"ל תאגיד בפול קפסיטי, הוא יכול לקלוט אולי 15 עובדים.
<אורנה שמחון: מה יהיה על 185 עובדים?
<אורנה שמחון: המדיניות של החינוכית הייתה עד עכשיו לעשות הקפאה, שיש לזה גם פגיעה ביכולת ההפקה שלנו, כי אם אנחנו לא יודעים מה העתיד שלנו אז קשה לנו גם לקלוט עובדים.
<אורנה שמחון: לגבי הכיוונים לעתיד והמדיניות, אני פועלת בכמה מישורים.
יעקב מרגי: העתיד הוא ההווה.
<אורנה שמחון: בעניין הזה העתיד הוא באמת קצר טווח, אז אנחנו פועלים בכמה מישורים.
<אורנה שמחון: האחד, ללמוד לעומק את הארגון הזה ובמקביל לעשות משאים ומתנים, להישאר רלוונטיים גם בתאגיד, גם בקשת ורשת, שיש נכונות, אגב, לשדר שם, וזה חשוב לנו להגיע כמעט לכל בית מעבר לטלוויזיה החינוכית.
<אורנה שמחון: אני מקיימת שיח עם ההסתדרות והאוצר ונציגי העובדים כדי לבחון איך ממזערים את הפגיעה בעובדים שלנו ולהסדיר את המעמד שלהם אחרי 14 באוגוסט 2018 ובמקביל אני אומרת את האני מאמין שלי, כי אני מייצגת את הטלוויזיה החינוכית, אני אעשה את כל מה שאני יכולה לעשות על פי חוק ורק על פי חוק כדי לשכנע את מי שצריך לשכנע שיש מקום לטלוויזיה החינוכית בישראל, לשידור ציבורי איכותי.
<אורנה שמחון: אני אעשה את מה שאני יכולה לעשות כדי להשפיע על שינוי ותיקון החוק ואני מאוד מקווה שמישהו יעזור לי בעניין הזה ואתם שומעים אותי כאן, כי אני חושבת שהציבור ראוי לשידור איכותי, גם ילדים, גם נוער, וכן, גם מבוגרים, יש לנו תכניות דגל שגם מבוגרים צופים בהם.
<אורנה שמחון: אגב, גם קשת וגם רשת, המנכ"לים שביקרתי אצלם, צורכים ורואים תכניות איכותיות בטלוויזיה החינוכית.
<אורנה שמחון: אני חושבת שזה המקום היחיד שיש בו ביטוי למגזר הלא יהודי שזכאי גם הוא לשידורים גם בשפה הערבית וגם להכיר את התרבות הערבית בישראל, ואני אפעל תמיד רק על פי חוק, רק על פי חוק, כאשר טובת החינוכית, טובת הציבור וטובת עובדיה לנגד עיניי.
<אורנה שמחון: תודה רבה.
יעקב מרגי: אני מודה לך על הדגש 'על פי חוק, על פי חוק', כי לאחרונה, אפרופו אם עסקינן בהפגנות, להפגנות האחרונות יש צבע שהכול רק לא על פי חוק.
יעקב מרגי: אני, מה לעשות, אומרים שאני מוטה לילדים, כן, אני מוטה לילדים.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע ילדים שהפגינו או ילדים שבאו לכאן.
יוסף ג'בארין: כולנו מוטים לילדים.
יעקב מרגי: יש עוד ילד או ילדה שרוצים לדבר?
יעקב מרגי: שכבר יישבו סביב השולחן.
יעקב מרגי: דברי, תציגי את עצמך.
<נעמה ויסוצקי: אני נעמה ויסוצקי, אני בת 10, ממודיעין, אני רואה רק את ערוץ החינוכית, ערוץ שלא רק מעסיק ילדים בצפייה בטלוויזיה, אלא גם מלמד וגורם לכך שאנחנו נרוויח משהו מהצפייה בטלוויזיה.
<נעמה ויסוצקי: מרוויחים ממנו ידע בכל מיני נושאים כמו מדע, היסטוריה ואמנות וערכים כמו לקבל את השונה, איך לפתור את הבעיות, ציונות, סקרנות ועוד.
<נעמה ויסוצקי: כל זה בשילוב עם הומור.
<נעמה ויסוצקי: זאת אחת הסיבות שבגללן צריך לשמור עליו.
<נעמה ויסוצקי: כבר 50 שנה שערוץ החינוכית קיים וחלק מהתכניות של פעם עדיין נשמרות בו, כך שגם עכשיו אפשר לראות מה ראו פעם בטלוויזיה וליהנות מזה גם עכשיו.
<נעמה ויסוצקי: לדעתי חשוב מאוד לשמור על החינוכית כי מהערוץ הזה מרוויחים גם ידע וגם ערכים בשילוב עם הומור.
יעקב מרגי: לחברי הכנסת, יש מספר דוברים מצומצם, לכן אני רוצה לסיים איתם ונפתח דיון.
יעקב מרגי: נציגות העובדים של החינוכית נמצאים איתנו?
יעקב מרגי: מישהו רוצה לקבל את רשות הדיבור מביניכם?
<לילך גבאי שזר: יושב לצדי דורון קרני שהוא - - -
יעקב מרגי: ואת מי?
<לילך גבאי שזר: אני לילך גבאי שזר, אני יושבת ראש ועד בחינוכית, אני נציגת עובדים כבר שלוש שנים וחצי, מאז שנחקק החוק הזה.
<לילך גבאי שזר: אני בתוך הכאוס הזה, זה מדיר שינה מעיניי.
<לילך גבאי שזר: אני כאן קודם כל כי אני חושבת - - -
יעקב מרגי: בהומור קצת, אל תיקחי את זה אישית, מדיר שינה מעינייך ורציתי לשאול למה התעוררתם רק היום.
יעקב מרגי: אבל לא משנה, תמשיכי.
<לילך גבאי שזר: לא, זו הערה רלוונטית ואני אגיב עליה.
נחמן שי: לא, הם היו פה, מה אתם מדברים?
יעקב מרגי: בסדר, אני, בכל אופן ועדת החינוך.
נחמן שי: נכון, בוועדה, אבל הם עשו בכנסת - - -
<לילך גבאי שזר: אל"ף, הנה, נחמן מכיר אותי, אני נוכחתי בכל הוועדות בכנסת.
יעקב מרגי: נחמן, זה לא אישי.
<לילך גבאי שזר: בכל הדיונים שקשורים לחינוכית.
<קריאה: הדיונים היו בוועדה אחרת.
יעקב מרגי: לכן רציתי לשמוע.
<לילך גבאי שזר: ועדת הכלכלה, ואז בזמנו הייתה ועדה מיוחדת שבראשה עמדה קארין אלהרר שעטפה אותי כמעט בכל דיון ודיון, אפשר לראות אותי בכל הפרוטוקולים בכנסת.
<לילך גבאי שזר: לא הבנתי איזה היגיון סביר עומד מאחורי הכנסת הטלוויזיה - - -
יעקב מרגי: אל תחפשי היגיון בהרבה הזדמנויות בבניין הזה.
יעקב מרגי: לא בכל ההזדמנויות.
<לילך גבאי שזר: שוב, אם אנחנו גם מתייחסים לדוח לנדס, שבכלל היה נגוע בניגוד עניינים, אין שם שום דברי ביקורת הגיוניים שהובילו בעצם לעשות את העוול הזה, גם לחינוכית וגם לעובדי החינוכית בתוך חוק תאגיד השידור הציבורי שלמעשה מוותר על החינוכית, מוותר על עובדי החינוכית, מעביר את הנכסים של החינוכית אל התאגיד, אין לי מושג איזה שימוש ייעשה בתאגיד ובנוסף בעצם מצמצם את הפעילות האדירה של הטלוויזיה החינוכית לעוד איזה שהוא שמרטף לילדים ונוער.
יעקב מרגי: בשום שלב לא באו איתכם בהידברות?
<לילך גבאי שזר: החינוכית, יש לה תפקיד ייעודי מאוד שמשרת את כל הקהלים בציבור - - -
יעקב מרגי: יו"ר ועד העובדים, את הנושא הזה אורנה - - - גברתי, תהיי איתי, באתי לעזור לך.
יעקב מרגי: את הנושא הזה, התחום הזה של הערך המוסף של החינוכית, היטיבה לבטא אורנה, משאב הזמן מצומצם אצלנו, את יו"ר ועד עובדים, תני לי בהיבטים האלה ותעצימי אותם פה, גם בשידור, יש לך הזדמנות, זה בשידור, גם חברי הכנסת, יש פה נוכחות מפוארת של חברי כנסת בוועדה, שרוצים לסייע, את יושבת ראש ועד עובדים, שימי את המצוקה על השולחן, שימי אותה בכל ההיבטים שלה.
<לילך גבאי שזר: אז אני מתחילה מזה שגם בחוק עצמו ובכל תיקוני החוק אף אחד לא נתן את הדעת על עובדי החינוכית, על מה יקרה עם החינוכית עצמה ועובדיה לאחר יום המעבר של הנכסים שלנו אל התאגיד.
<לילך גבאי שזר: ולמרות כל הזעקות, אין ספור זעקות, אין ספור דיונים בוועדות שונות, גם בוועדת הכלכלה, גם נהדפתי על ידי כבל, שוב ושוב - - -
נחמן שי: גירשו אותך מהחדר.
<לילך גבאי שזר: גירשו אותי, נכון, בדיוק.
<לילך גבאי שזר: אני צריכה לחזור ל-180 עובדים ולומר להם מה יהיה איתם ביום שאחרי ואין לי שום מושג.
<לילך גבאי שזר: כל הסוגיות שקשורות בטלוויזיה החינוכית ועובדיה נותרו פתוחות למרות שאנחנו במרחק של 10 חודשים מיום הדין שהוא יום המעבר שלנו, שלא נדע.
<לילך גבאי שזר: החינוכית היא השידור הציבורי, היא חלק עיקרי, תמיד הייתה, בשידור הציבורי.
<לילך גבאי שזר: אסור לוותר עליה, היא צריכה להיות חלק מהפלטפורמה של השידור הציבורי במדינת ישראל, מה שלא קרה עד עכשיו.
<לילך גבאי שזר: יש כאן אי צדק, יש כאן עוול שאף אחד לא נתן את הדעת עליו.
<לילך גבאי שזר: מקבלי ההחלטות שפנינו אליהם, ולא מעט, שורה שלמה, כולם, נהדפנו על ידי כולם, למרות שאמרנו, שוב, שהחינוכית - - - טוב, אורנה כבר אמרה, אני לא רוצה שוב לפרוט ולשווק את החינוכית, כולנו מכירים את התכנים המשובחים של החינוכית, מכירים אותם היטב.
<לילך גבאי שזר: נכון לעכשיו גם החוק מדבר על החינוכית בעמימות מוחלטת, עמימות מוחלטת.
<לילך גבאי שזר: ואמרתי להם, לא יכול להיות, 'אוקיי, אנחנו מפסיקים לשדר ו-?' ומה קורה?
<לילך גבאי שזר: יש כאן 180 תקנים במדינת ישראל, אנשים שהם משרתי ציבור, אני משרתת ציבור - - -
יעקב מרגי: שבן רגע, כמו הקיקיון של יונה, בן רגע היה ובן רגע נעלם.
<לילך גבאי שזר: אני מדברת עליי כעובדת, אני כמשרתת ציבור שחתומה על לא מעט תכניות, אני וכל העובדים הנהדרים שהגיעו, בשכר באמת באמת צנוע.
<לילך גבאי שזר: אני קודם כל משרתת ציבור, אני נמצאת בחינוכית כי אני נהנית מהעבודה, כי אני עושה עבודה מאוד מאוד מסורה.
<לילך גבאי שזר: לא יכול להיות שהמדינה תפנה לי עורף אחרי 22 שנה ולא תיתן את הדעת עליי ועל כל עובדי החינוכית.
יעקב מרגי: את יודעת מה, גילוי נאות, מה שאמרתי לדב.
יעקב מרגי: כנראה בגלל הערכיות והתחום שאת עוסקת בו, היה צריך להיות לך עוד תוספת של דנ"א של ועד עובדים כדי שהם ירגישו אותך.
יעקב מרגי: אני לא אומר את זה לגנאי, אני אומר את זה לשבח.
יעקב מרגי: רק בצורה כזו יודעים להקשיב פה במדינה.
<לילך גבאי שזר: ההפקרות בונגע לחינוכית הייתה הפקרות מוחלטת, כי לא ייתכן שיש לנו מנכ"ל שהוא גם מנכ"ל החינוכית מצד אחד וגם מנכ"ל התאגיד מצד שני, אלדד קובלנץ, שהשאיר אותנו בריק, בוואקום.
<לילך גבאי שזר: זאת אומרת אני מגיעה לחינוכית ואין מנכ"ל נוכח, יש לשכה ריקה.
נחמן שי: אבל הוא גם אחראי להצלחה המדהימה של החינוכית בשנים האחרונות.
<לילך גבאי שזר: מה?
נחמן שי: בואו נזכור גם את הזכויות שלו.
נחמן שי: הוא הצעיד - - -
<לילך גבאי שזר: לא, הדיון הוא העובדים, אבל כמנכ"ל הוא צריך לתת את הדעת על העובדים וזה לא נעשה.
<לילך גבאי שזר: עזוב, על זה אני מדברת, שהדיון הוא על העובדים קודם כל.
זוהיר בהלול: אז מה אם הצליח והפקיר את העובדים?
נחמן שי: הוא הקפיץ את הטלוויזיה החינוכית, צריך להודות בזה.
שולי מועלם-רפאלי: הדיון הוא לא אלדד קובלנץ, הדיון הוא ההחלטה על הקמת התאגיד והסיפוח של החינוכית באופן בלתי סביר.
<לילך גבאי שזר: זהו, שאין כאן סיפוח, אין כאן סיפוח אמיתי.
יעקב מרגי: עד שסוף סוף לילך מדברת כמו יו"ר ועד עובדים אתם מחזירים אותה לקובלנץ עכשיו ולתכנים?
<לילך גבאי שזר: עזבו, אני לקחתי את זה לשם.
<לילך גבאי שזר: אם היו אומרים רגע, החינוכית, היא צריכה להיות שותף מלא בפלטפורמה של תאגיד השידור הציבורי והחוק היה נותן את הדעת ולא אומר שמשהו שכביכול יש לו ריח של נפטלין מבחינתם ובואו נעשה משהו רענן וחדש, אנחנו קוברים אותו, זהו, מכאן הכול מתחיל.
<דורון קרני: אני הייתי רוצה - - -
<לילך גבאי שזר: הוא גם חלק מהארגון היציג שלנו.
יעקב מרגי: אתה רוצה להשלים משהו שהיא לא אמרה?
<דורון קרני: אני רוצה בהחלט להשלים דברים.
<דורון קרני: שאלת כאן שאלה, אני שאלתי - - -
שולי מועלם-רפאלי: מי אדוני רק?
<דורון קרני: קוראים לי דורון קרני, אני בין היתר מחזיק תיק החינוכית בהסתדרות עובדי המדינה.
<דורון קרני: שאלת משהו וחשוב לי להגיד אם כן היינו או לא היינו.
<דורון קרני: אני אומר לצערי רק מילה אחת על משרד החינוך הקודם, לא הנוכחי, שזה ממש ממש לא עניין אותו ולא היה אומץ להנהגה הקודמת, לא הנוכחית, לדבר אפילו פעם אחת על העובדים.
יעקב מרגי: כי הם הובילו את החוק.
<דורון קרני: זה דבר אחד.
<דורון קרני: דבר שני, אני שאלתי בתמימות את אגף התקציבים, למה אתם סוגרים?
<דורון קרני: זה רשות השידור, זה לא אותן מחלות בכלל, זה מחלות שונות לגמרי, החינוכית היא גוף בריא, היא רזה, 180 עובדים, המון הפקות, כמו בחלומות הכי רטובים שלכם, הם בחוץ, הן חיצוניות, הן לא מופקות בתוך החינוכית, למה אתם סוגרים?
<דורון קרני: התשובה הייתה 'ככה'.
<דורון קרני: זאת הייתה התשובה, פשוט ככה.
<דורון קרני: \
יעקב מרגי: הם לא ראו את השידורים של החינוכית שאומרות שככה זה לא תשובה.
<דורון קרני: אוקיי, לא רוצים טלוויזיה.
<דורון קרני: עכשיו באמת מה שצריך לעניין אותנו זה עתיד העובדים.
<דורון קרני: אז יש פה כמה אפשרויות, אפשרות אחת, וצודקת גם המנכ"לית וגם לילך, שבאמת המחוקק לא נתן את דעתו על העובדים.
<דורון קרני: העובדים בכלל לא מוזכרים שם וגם לאף אחד אין תשובות.
<דורון קרני: התשובות של האוצר זה תמיד 'אני אתן לכם כסף'.
<דורון קרני: אנחנו לא רוצים כסף, אנחנו רוצים עבודה.
<דורון קרני: כסף זה דבר נחמד, כסף גם נגמר, עבודה זה העתיד ויש עדיין קבוצה לא קטנה של אנשים צעירים שכל עתידם לפניהם, יש להם מקצוע ייחודי.
<דורון קרני: לא לשכוח, רובם במקצועות ייחודיים, זה לא פקידים, זה במאים וצלמים ועורכי וידיאו וכהנה וכהנה תפקידים שטובים לתקשורת.
<דורון קרני: בעניין הזה זה צריך להיות המאבק שלנו, איך אנחנו מבטיחים את 180 העובדים האלה, או בצורה שהחינוכית תישאר, כמו שאמרה המנכ"לית, שאני איתה בעניין הזה במאה אחוז, או בצורה אחרת, שהם ימשיכו לשדר כי זה מה שהם יודעים לעשות והם עושים דברים טובים, על זה אני לא אחזור.
<דורון קרני: זה מה שהיה חשוב לי לומר לכם.
יעקב מרגי: יש לי הרבה דברים על לבי לומר, אבל זו לא הפלטפורמה.
יעקב מרגי: מכמה עובדים משביתים את המדינה, זו שאלה בכלל?
יעקב מרגי: לאוצר במדינת ישראל זה כן.
יעקב מרגי: הביקורת שלי היא גם כלפי ארגוני העובדים.
יעקב מרגי: איזו סולידריות זו שרק כשחברת חשמל, מישהו מדבר עליה, אז יש איום, או נמלים, או, סליחה, גם הסתדרות המורים וארגוני המורים, 180,000 מורים.
יעקב מרגי: רק ככה?
יעקב מרגי: רק להם תהיה תקווה להסכמי עבודה מכובדים ואיכותיים?
יעקב מרגי: להגנה כעבודה מאורגנת?
יעקב מרגי: הנה, עובדי מדינה, חלומו של כל ישראלי לקום ולהיות עובד מדינה עד שנה מסוימת, מאז זה עבר להייטק ולזה, מסתבר שגם שם לא.
יעקב מרגי: הנה, יש חוק שפשוט השאיר אותם בתחום אפלולי שלא רואים אותם.
יעקב מרגי: וזה מקומם.
יעקב מרגי: אני נדרשתי בדיון הקודם ליועצות החינוכיות, סוגרים, 3,000 יועצות חינוכיות, מי יסתכל עליהן?
יעקב מרגי: תשבתו, מה אכפת לנו מה ההשלכות על החברה הישראלית?
יעקב מרגי: עם 3,000 אפשר לחיות, 180,000 שמקלקל את התמונה של פתיחת שנת לימודים חגיגית, זה מביא חלחלה לכל שר חינוך.
יעקב מרגי: סגירת הנמלים, כל שר אוצר חושש מכך, סופר את הימים כמו מוניטור, כמה מיליונים זה.
יעקב מרגי: הפכנו להיות למה, לעסק כלכלי או למדינה?
יעקב מרגי: אני שואל את עצמי, אני לא שואל אתכם, זה מקומם.
יעקב מרגי: רוני צייג, זה אחרון הדוברים לפני חברי הכנסת.
יעקב מרגי: דקה וחצי, תציג את מה שלא נאמר.
יעקב מרגי: אפשרי?
<אהרון צייג: שמי רוני צייג, אני מנהל את הדיגיטל בחינוכית, אני עובד ותיק בחינוכית ואני רוצה להגיד שיש כאן קרב על משהו שהוא קשור למורשת שלנו.
<אהרון צייג: הטלוויזיה החינוכית, לא רק שהיא מובילה ומשדרת תכנים א-פוליטיים, תכנים שפונים לכל הציבורים בישראל, שמקשיבה, רכשנו משהו.
<אהרון צייג: במשך השנים שאני עובד שם, ואני מייצג את כל העובדים, יש משהו בדנ"א של המוסד הזה שאנחנו עובדי ציבור.
<אהרון צייג: מקומם אותי, בהמשך לדבריך, יושב הראש, העובדה שהולכים להפריט גוף שמשדר תוכן שהוא כמו שהילדה כאן אמרה בצורה כל כך מרשימה, להפריט את זה ולתת את זה למפיקים שמזדמנים, וזה מה שמטריד אותנו.
<אהרון צייג: אנחנו, כשאנחנו מפיקים תוכן אנחנו מפיקים תוכן גם לדור הזה שיראה את זה וגם לחיי מדף ארוכים, לדורות הבאים.
<אהרון צייג: יש לנו ארכיון עם 22,000 תכנים ביוטיוב.
<אהרון צייג: המנכ"לית, אני רוצה לתקן את דבריה, ברשותה, יש לנו ביוטיוב למעלה מ-5 מיליון צפיות בחודש.
<אהרון צייג: רואים אותנו ברחבי העולם.
<אהרון צייג: אני מקבל מיילים ותגובות מצופים שרואים את התכנים שלנו באיים הקריביים ולומדים מזה ומתרשמים, ישראלים שחיים all over the world.
<אהרון צייג: יש לנו בפייסבוק סדר גודל של עוד 5 מיליון צפיות.
<אהרון צייג: זאת אומרת אנחנו גוף בריא, אנחנו גוף איכותי, זכינו בפרס נציבות המדינה לשנת 2016, זכינו בפרס חדשנות מנציבות המדינה ב-2016.
<אהרון צייג: איך המדינה הולכת וסוגרת ומחסלת גוף כזה?
<אהרון צייג: לטובת מה?
<אהרון צייג: לטובת איזה שהוא הימור?
<אהרון צייג: אני לא רוצה להיכנס לתאגיד, אבל מה שאנחנו רואים בתאגיד זה - - - אנחנו הולכים לחוף מבטחים?
<אהרון צייג: אנחנו לוקחים את הספינה הזאת ומובילים אותנו למשהו שהוא הולך להיות יותר טוב?
<אהרון צייג: יש כאן משהו טוב, למה לחסל?
<אהרון צייג: עם זה התחלת את הדברים.
<אהרון צייג: אני קורא כאן לכל החברים לעצור ולהחריג אותנו.
<אהרון צייג: יש פה אנשי מקצוע, אנחנו יודעים את העבודה שלנו.
<אהרון צייג: עם כל הכבוד לאלדד קובלנץ, עבדתי איתו במשך השנים האלה, אנחנו הפקנו תכנים מצוינים עשרות שנים לפני שהוא הגיע, הוא לא היה עושה את המהפכה הזאת אם לא היינו מביאים את היכולות שלנו וגם אחרי שהוא עזב ההישגים שלנו לא ירדו, להיפך, אפילו עלו, ואני זוקף את זה לזכות האנשים שעובדים כאן.
<אהרון צייג: ואני מבקש בכל לשון של בקשה, ובזה אני אסיים, לעשות מה שנדרש, שכל ישר, לטובתנו, לטובת הילדים ולטובת הוריהם.
<אהרון צייג: תודה.
יעקב מרגי: תאגיד השידור.
<טל קרמר-ודעי: כן, בוקר טוב לכולם, שמי טל קרמר-ודעי.
יעקב מרגי: אני אכוון אותך קצת, כדי שלא נתפרס.
יעקב מרגי: יש פה ח"כים שמכירים את חוק התאגיד, ליוו את זה, כתבו, יש פינה חמה לטייטל הזה, חינוכית בתוך התאגיד, מה התכניות שלכם לקליטת עובדים, יש לכם בכלל - - -
<טל קרמר-ודעי: אז אני אענה על הכול.
<טל קרמר-ודעי: כמו שאמרתי, שמי טל קרמר-ודעי ואני רכזת תחום טלוויזיה בתאגיד השידור הישראלי.
<טל קרמר-ודעי: אנחנו בתאגיד נערכים כדי לקיים את לשון החוק כפי שהחוק מחייב אותנו שאכן, כפי שאמרה מנכ"לית החינוכית, ב-15 אוגוסט התאגיד יתחיל לשדר ערוץ שהוא ערוץ מותאם לילדים ונוער כחלק משידורי התאגיד.
<טל קרמר-ודעי: ב-15 באוגוסט 2018.
יעקב מרגי: מה החוק אומר מנובמבר עד אוגוסט?
<טל קרמר-ודעי: זה 15 חודשים מהיום שהתאגיד התחיל לשדר.
<טל קרמר-ודעי: זה לשון החוק, התאגיד התחיל לשדר ב-15 במאי 2017, תיקח שנה ורבע משם - - -
נחמן שי: איפה ישודרו התכנים?
<טל קרמר-ודעי: יהיה אפיק מיוחד, כמו שיש אפיק מיוחד של הטלוויזיה בערבית שלנו, שיהיה אפיק מיוחד של התכנים של ה - - -
נחמן שי: על הרשת?
נחמן שי: במקום 23?
<טל קרמר-ודעי: במקום 23.
<קריאה: אבל בלי העובדים.
יעקב מרגי: נגיע לעובדים.
<טל קרמר-ודעי: אני אגע בכל הנושאים.
<טל קרמר-ודעי: אנחנו מתכוננים להפעלה הזאת, אנחנו בהחלט מכירים ומוקירים את התכנים ואת העובדים ומתייחסים לזה בחרדת קודש ובכבוד ורצינות למעבר הזה.
<טל קרמר-ודעי: אנחנו כמובן, כפי שאמרה המנכ"לית של החינוכית, פועלים על פי החוק.
<טל קרמר-ודעי: כרגע - - -
זוהיר בהלול: יראת קודש - - -
יעקב מרגי: אף אחד לא מאשים שפלשתם לתחום שהוא לא שלכם.
זוהיר בהלול: גב' ודעי, יראת קודש זו אמירה יפה, בפועל הם באוויר, הם לא יודעים מה גורלם, שלא נשתמש במלים מליצות.
<טל קרמר-ודעי: לא אני זאת ששמתי אותם - - -
יעקב מרגי: גברתי, בסדר, את צודקת.
יעקב מרגי: רבותיי, תנו לה להציג.
אילן גילאון: אין איזה רציונל, מלבד העובדה שזה כתוב בחוק.
מיכל בירן: כל המהלך כולו היה חסר היגיון - - -
יעקב מרגי: חברי הכנסת, לטובת העניין, שלא נפתח - - - רבותיי, אין לי בעיה, אם תרצו לא לתת לה לדבר ואני אתן לחברי הכנסת.
יעקב מרגי: תנו לה, בבקשה, אני חושב שזה יעזור לדיון אם היא תיתן לנו קצת, תחכים אותנו לקראת מה אנחנו הולכים.
<טל קרמר-ודעי: כפי שאמרה המנכ"לית של החינוכית כרגע ההערכה היא שמבחינת אנשי תוכן אנחנו נזדקק לכ-15 תקנים, אנחנו מעריכים שנוכל לקבל ולהרחיב - - -
יעקב מרגי: אנחנו אחרי כן נמליץ עליכם לפרס ישראל שמ-185 תקנים הצלחתם לעשות 15 תקנים.
<טל קרמר-ודעי: זה תקני התוכן, אני מעריכה שנוכל גם לקבל עוד אנשים מסביב, אנשי מנהלה וכיוצא בזה במחלקות אחרות בתאגיד, אני כרגע עוד לא יכולה להגיד מה המספר המדויק.
<טל קרמר-ודעי: התקציב שמיועד - - -
יעקב מרגי: אתם מחויבים בחוק לעדיפות לאנשי החינוכית?
<טל קרמר-ודעי: יש העדפה.
<לילך גבאי שזר: אלדד קובלנץ לא קיבל אפילו עובד אחד מהחינוכית.
יעקב מרגי: גברתי, התחלת להיות יו"ר ועד עובדים?
יעקב מרגי: אל תתפרצי.
יעקב מרגי: תקשיבי, כשענית לי - - -
<לילך גבאי שזר: 100 עובדים - - - ואלדד קובלנץ לא קיבל אפילו עובד אחד.
יעקב מרגי: גברתי, אני לא רוצה להיות השלישי שמוציא אותך.
יעקב מרגי: תקשיבי, כשאת אומרת לי כן האם זה מכלל עובדי השידור הציבורי, אני התבייתי על החינוכית, אם יש סעיף שמייחד את החינוכית בהעדפה לקבלת עובדי החינוכית לטובת התכנים החינוכיים.
<טל קרמר-ודעי: במכרזים שיוצאים ושייצאו יש העדפה לאנשי רשות השידור וליוצאי החינוכית.
יוסי יונה: אבל יש שאלה כאן, אדוני היושב ראש, הרי מאז שהחל התאגיד לעבוד נעשו כבר המון מינויים, הובאו עובדים לתאגיד - - -
יעקב מרגי: חיצוניים.
יוסי יונה: גם מרשות השידור.
שולי מועלם-רפאלי: או מרשות השידור או מבחוץ.
יוסי יונה: לכן גם עולה השאלה של עובדות, הרי הייתה איזה שהיא תקרה של 51%, לכן אם יש לנו עכשיו איזה שהוא נתון שאומר כמה כבר הועסקו מרשות השידור ואז תהיה לנו אינפורמציה מה המספר שנשאר.
<לילך גבאי שזר: המכסה סגורה, נשארו אפס מקומות לעובדי החינוכית.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אבל התשובה שלה היא לעניין.
יעקב מרגי: את מי שאלת?
יוסי יונה: שאלתי אותה וכאן יש איזה שהוא דיאלוג מתפתח בינינו כדי שאנחנו נרד לשורש העניין.
יעקב מרגי: אתה עכשיו באת לסייע לי, תודה רבה.
יעקב מרגי: הוא בפילוסופיה של החינוך.
עודד פורר: יש לי רק עוד שאלה לנציגת התאגיד, כמה עובדים היו ברשות השידור בכלל וכמה עובדים עובדים היום בתאגיד?
<טל קרמר-ודעי: אני לא יודעת לענות לך.
<טל קרמר-ודעי: אני עוד פעם חוזרת על הנתונים שיש בידיי, אנחנו מעריכים שאנחנו נצטרך כ-15 תקנים לאנשי תוכן ונוכל לגייס עוד - - -
יעקב מרגי: אני חושב שבקטע הזה נתת לנו.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, לפי סדר רשימתי, אני לא רוצה להתיימר להגעתם, מקווה שקלעתי, שולי, בבקשה.
שולי מועלם-רפאלי: שלום וברכה, אני חייבת להגיד כמשפט פתיח לדיון הזה, זה לא סוד, אני הייתי חלק מהותי מהדיונים של הוועדה המיוחדת שהוקמה לצורך הפעלת התאגיד.
שולי מועלם-רפאלי: אני גם, זה לא סוד, מתנגדת לסגירה שלו.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהנפנוף הזה, שכל פעם שחסר איזה 2 מיליון שקל פה או 400 במקום אחר אז הנפנוף החדש הוא 'בואו נסגור את התאגיד', אנחנו לא שם.
שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת נראה לי שהמטרה מבחינתי של הדיון הזה היא לנסות לבטל את סעיף 120 לחוק התאגיד.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שמה שקרה - - -
יעקב מרגי: שהוא לבדל את החינוכית מהחוק?
שולי מועלם-רפאלי: שהוא להוציא את החינוכית מחוק התאגיד הישראלי.
שולי מועלם-רפאלי: הוא הנקודה בעיניי.
יוסף ג'בארין: אבל בכלל למה הוא נסגר?
יוסף ג'בארין: אם היית מעורבת - - -
שולי מועלם-רפאלי: לא, יקירי, אני לא הייתי מעורבת בכנסת הקודמת.
שולי מועלם-רפאלי: גם צריך להגיד את זה פה על השולחן, חברת הכנסת קארין אלהרר, בתמיכתו המוחלטת של שר החינוך דאז שי פירון - - -
יעקב מרגי: וראש הממשלה דאז גם.
שולי מועלם-רפאלי: וראש הממשלה וכל מי שתמך בחוק - - -
נחמן שי: זה צריך להזכיר תמיד.
נחמן שי: צריך להזכיר, זו הייתה ועדה מיוחדת ש - - -
שולי מועלם-רפאלי: בסדר, היא הייתה ועדה מיוחדת, שר החינוך לא חשב שצריך להחריג את החינוכית, בניגוד לשר החינוך היום שחושב שצריך לעשות הכול כדי שהחינוכית תישאר כזרוע סמך, יחידת סמך, כמו שאמרה אורנה בדבריה החכמים.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לדבר על שתי זרועות, אדוני.
שולי מועלם-רפאלי: זרוע אחת, וברשות
שולי מועלם-רפאלי: כם אני לא אתחיל מהעובדים, למרות דבריו של אדוני, כי אני חושבת שאם שאלת העובדים היא השאלה אז כאילו יימצא פתרון.
שולי מועלם-רפאלי: לא, שאלת החינוכית ותכני החינוכית היא השאלה ודרך זה גם נפתור את שאלת העובדים.
שולי מועלם-רפאלי: הטלוויזיה החינוכית, כמו שאמר אדוני וכמו שאמרו פה דוברים נוספים, היא רוח אחרת, היא לא בייביסיטר לילדים, היא לא ריאליטי לילדים או לא, היא לא תכנים שלמי מאיתנו יש עליהם סימני שאלה, ויש לנו לא מעט סימני שאלה על ערוצי ילדים אחרים.
שולי מועלם-רפאלי: אני מודה, את חטאיי אני מזכירה, גם הזכרתי אותם בדיונים המיוחדים בוועדה של ביטן, אני לא אישה שיש לה טלוויזיה מאוד פעילה בבית, אני גם חושבת שאת רוב הטלוויזיה שלי אני צורכת, כמו רוב הציבור הישראלי היום, בפלטפורמות אינטרנטיות, יחד עם זאת, אם יש שידורים שעליהם אין סימני שאלה בכל חלקי החברה הישראלית הם השידורים שיוצאים תחת הטלוויזיה החינוכית וככאלה אני לא חושבת שנכון לסגור אותם או להפסיק אותם, לא מבחינה חינוכית, לא מבחינה חברתית ולא מבחינת זה שהם מנסים הרבה יותר טוב, ואני אומרת את זה ומסתכלת על חבריי שהם מנהיגי הציבור הערבי, הרבה יותר טוב מפלטפורמות אחרות בכל זאת להביא גם ציבורים אחרים בחברה הישראלית אל תוך הטלוויזיה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: מתוך שכך אני מהדהדת את אדוני, למה?
שולי מועלם-רפאלי: מה קרה?
שולי מועלם-רפאלי: מה בער לסגור את זה?
שולי מועלם-רפאלי: מה בער להעביר את זה?
שולי מועלם-רפאלי: ואני אומרת את זה פה.
שולי מועלם-רפאלי: אני הייתי מהתומכות הגדולות של התאגיד, חשבתי שצריך לעשות שידוד מערכות ברשות השידור ויודעים את זה ראשי התאגיד.
שולי מועלם-רפאלי: בעניין של החינוכית, אני חושבת שצריכים ראשי התאגיד לבוא ולהגיד 'תעצרו, תעצרו, זה לא מתאים לנו' - - -
<לילך גבאי שזר: אגב, התאגיד רוצה בנו היום, הוא רוצה בשידור שלנו, לא סתם.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שנכון יהיה להם יותר להגיד 'אנחנו רוצים אותם, אבל חושבים שנכון להמשיך אותם כמו שהם', אם הם יקשיבו לי.
שולי מועלם-רפאלי: זה דבר אחד.
שולי מועלם-רפאלי: דבר שני זה העובדים.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא שמעתי, או אני שומעת ומתנגדת לזה שוב ושוב, שגוף שהוא מאוזן, גוף שעובדים בו עובדים מסורים, גוף שמתנהל שנים באופן תקין, ולו יצויר שיש מה לתקן בו, כל עוד הנר דולק אפשר לתקן.
שולי מועלם-רפאלי: אז מה אנחנו בעצם אומרים?
שולי מועלם-רפאלי: בואו נעשה פריש מיש, בואו - - -
יעקב מרגי: אבל מאחר שאין מה לתקן צריך לכבות.
יעקב מרגי: אמרתי, אסור להצליח במדינה.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני לא התייאשתי עדיין ואני חושבת שבשיתוף פעולה שלך עם שר החינוך, שברור מה הוא רוצה וברור ההישג שלו בהארכת זמן החינוכית, וקריאה ברורה לראשי התאגיד ו - - -
יעקב מרגי: ולשר האוצר.
שולי מועלם-רפאלי: ודרכך לשר האוצר ולשר התקשורת.
שולי מועלם-רפאלי: כל מי שיושב פה מהקואליציה, והם לא רבים - - -
שולי מועלם-רפאלי: שלושה, גם מרגי הוא מהקואליציה וגם עודד.
יעקב מרגי: לא תמיד מרגיש ככה, אבל אני בקואליציה.
עודד פורר: הם עוד זוכרים את הימים שהיינו באופוזיציה בקדנציה הזו.
שולי מועלם-רפאלי: שיכול להגיד את האמת וצריך להגיד את האמת, כל סיעות הקואליציה חתומות בהסכם קואליציוני שאומר שמי שמוביל את נושא התקשורת הוא משרד התקשורת.
שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת אני חושבת שיש פה מציאות שאנחנו צריכים אפילו לא ל עלות 20,000 רגל, לעלות מטר אחד למעלה, להגיד שיש פה דבר חשוב, יש פה גוף מאוזן, 180 עובדים שעושים את מלאכתם, ושוב אני אגיד, אם צריך לתקן צריך לתקן את זה בתוך החינוכית.
שולי מועלם-רפאלי: הקריאה שלי היא לראשי התאגיד, בואו נשאיר את החינוכית כגוף נפרד.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו יודעים לעשות את זה עם גלי צה"ל ועם ערוץ הכנסת, גם החינוכית יכולה לקבל את הדבר הזה.
דב חנין: אני רוצה רק למען הסדר לומר גם לך, אדוני היושב ראש, שנציגי העובדים בחינוכית היו בכל הסיבובים האיומים של הדיונים על סוגיות השידור הציבורי.
דב חנין: אני לא הייתי חבר בוועדה הזו, אבל - - -
יעקב מרגי: אם לא היית אומר את זה, זה הדיר שינה מעיניי.
<לילך גבאי שזר: יש לי משהו להוסיף שהוא חשוב.
יעקב מרגי: אני אתן לך אחר כך.
דב חנין: אני רוצה לומר לך שבכל אותם סיבובים, בכמה וכמה ועדות, שלא הייתי חבר באף אחת מהן, אבל השתתפתי בדיונים האלה כי ראיתי בסוגיה הזו סוגיה חשובה מאוד והם היו בסבב הנורא של לפני חוק 2014 והיו בסבב הנורא של לפני החוק של 2016 ובכל זאת הם מגיעים אלינו גם עכשיו.
דב חנין: עכשיו, אני מצטרף לדברייך, חברתי חברת הכנסת שולי מועלם, אנחנו מסתכלים על הטלוויזיה החינוכית ואנחנו רואים באמת גוף מיוחד במינו, גוף עם הרבה יכולות, מעט מאוד משאבים, יחסית למשאבים הצלחות מאוד גדולות.
דב חנין: זה לא אומר, גם לי לפעמים יש הערות, הייתי רוצה לראות עוד דברים, בסדר גמור, כמו בכל מערכת עובדת ופעילה.