GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: גוף שאגב גם מצטיין ביעילותו בתוך המערכת, אנחנו מסתכלים על התקציב, על הפעילות של הגוף, מול התקציב של 84 מיליון שקלים, נדמה לי, התקציב שלכם - - -
<לילך גבאי שזר: נכון.
דב חנין: זה תקציב קטן מאוד.
דב חנין: צריך לחדד את הנקודה הזו, אנחנו לא עוסקים בשאלה תקציבית פה, אנחנו עוסקים בסופו של דבר מבחינת המדינה בכסף מאוד קטן.
דב חנין: אבל בכסף הקטן הזה יש עבודה, יש הצלחות, יש הישגים, יש תרומה לחברה, יש ילדים שנהנים, יש מערכת חינוך, יש עובדים, יש פה מערכת טובה והמערכת הטובה הזו היא חלק מהשידור הציבורי.
דב חנין: שידור ציבורי בתפיסה הנכונה שלו זה מגוון של דברים, זה גם מערכות של חינוך, גם מערכות של תרבות, גם מערכות של בידור, גם מערכות של אקטואליה, זה הכול משפחה אחת גדולה שנקראת שידור ציבורי.
דב חנין: את הדבר הטוב הזה רוצים להרוס ועל פני הדברים המהלך הזה נראה פשוט שיגעון.
דב חנין: אני רוצה לומר לכם שמאחורי השיגעון הזה יש היגיון, וכדי שלא נעצום כולנו את העיניים כל הזמן אני אומר כמה מילים על ההיגיון מאחורי השיגעון ואחר כך אני גם אציע הצעה.
דב חנין: ההיגיון מאחורי השיגעון הוא אותו היגיון, פעם הרי באו בשם התאגיד להרוס את רשות השידור, אחר כך באו בשם עובדי רשות השידור להרוס את התאגיד, וכל הזמן באים להרוס את הטלוויזיה החינוכית בשם אני לא יודע מה, אבל מאחורי כל הדברים האלה יש מהלך אחד.
דב חנין: אגב, לאחרונה יצא המרצע מהשק, אמר את זה בגלוי שר התקשורת, 'לא צריך בכלל שידור ציבורי, אנחנו נגד שידור ציבורי'.
דב חנין: צריך להגיד לזכותו של השר איוב קרא שהוא אומר בגלוי את מה שהבוס שלו, ראש הממשלה נתניהו, חושב כל הזמן.
דב חנין: קבלני הביצוע של ההריסות, של מסע ההרס הזה, התחלפו.
דב חנין: אני זוכר את קבלן ההריסות הראשון, גלעד ארדן, שמגיע לכאן בהתלהבות, אני זוכר אחר כך את מחליפו, קבלן ההריסות השני, השר אופיר אקוניס, אחריו בא לתקופה קצרה קבלן הריסות יעיל במיוחד, השר צחי הנגבי, עכשיו קבלן ההריסות הוא איוב קרא.
דב חנין: חברות וחברים, מאחורי המהלך הזה עומד ראש ממשלה שלא רוצה שידור ציבורי, נלחם בשידור הציבורי ובדרך לא לוקח שבויים, לא מרחם על ילדים, לא על עובדים, לא על מבוגרים ולא על אף אחד.
דב חנין: אגב, כמות הבלופים והשקרים שהופצו במסע הזה של ההרס לאורך כל השנים האחרונות היא פשוט חסרת תקדים.
דב חנין: אני מתקשה לראות נושא שבו הממשלה באה ומעל השולחן הזה אומרת בדיוק את ההיפך תוך שלושה חודשים, פעם ככה, פעם בדיוק ההיפך, ותמיד באותה התלהבות ובאותו מסע צלב נורא.
דב חנין: בשורה התחתונה, עמיתיי חברי הכנסת, אני אומר לכם, בואו לפחות את הלקח ממה שקרה בחורבן הזה של השנים האחרונות נלמד סוף סוף, כי אני הייתי גם נגד הביטול ב-2014 ונגד הריסת התאגיד ב-2016, אני כל הזמן נגד המהלכים של הממשלה בתחום הזה.
דב חנין: אני אומר, בואו נלמד את הלקחים, בואו נעצור את מסע ההרס לפני הרך האחרון, הרך הקטן הזה, שנקרא בשם הטלוויזיה החינוכית, נעצור את מסע ההרס הזה.
דב חנין: אני רוצה להגיד גם לראש הממשלה, אני מקווה שהוא עוקב אחרי השידור הזה, אני יודע שנושא השידור הציבורי הוא מאוד בדמו, אז אני בטוח שהוא גם עוקב - - -
יעקב מרגי: אני חוטא בתגובות מהירות, אני לא רוצה להגיד לך בעניין של צנצנות עכשיו.
דב חנין: אז אני אומר גם לראש הממשלה שלעתים אני מבין מאיפה בא מסע השנאה הזה לשידור הציבורי, אבל הסיפור הוא לא הטלוויזיה החינוכית.
דב חנין: אני חושב שהטלוויזיה החינוכית, גם אם מישהו שונא נורא את השידור הציבורי, את הטלוויזיה החינוכית בכל זאת הוא יכול להשאיר.
דב חנין: לכן אני מציע לנו, עמיתיי חברי הכנסת, שאנחנו נתאחד כולנו בעצירת מסע ההרס.
דב חנין: נציל את הטלוויזיה החינוכית.
דב חנין: משהו שעובד ועובד טוב אין שום סיבה להכניס אותו עכשיו לניתוח על שולחן הניתוחים כשאף אחד לא יודע מה יהיה איתו.
דב חנין: אני אפילו בעצמי לא בטוח, יהיה תאגיד שידור, לא יהיה תאגיד שידור, הרי הכול משתנה פה כל יום.
דב חנין: יש לנו טלוויזיה חינוכית שעובדת, עושה תוצאות נהדרות, באמת, בבית הזה יש קשת כל כך רחבה של אנשים שחושבים שזו מערכת טובה, למה להרוס?
דב חנין: בואו נשאיר את זה, בעוד חמש שנים נתכנס לדיון מחדש, נחשוב, נלמד את הלקחים ממה שעשינו, ממה שקלקלנו, אולי גם ממה שנצליח לתקן, אפשר יהיה להמשיך ולדון על זה.
דב חנין: לא את כל ההרס צריך להשלים בשנה אחת.
יעקב מרגי: נחמן.
נחמן שי: תודה לך, אדוני היושב ראש.
נחמן שי: אני באמת מייצג פה קצת היסטוריה, אני מכיר את החינוכית הרבה מאוד שנים ואני הייתי גם כשעלתה השאלה האם לשלב את הטלוויזיה החינוכית בערוץ 2, לא יודע כמה מהאנשים שישנם פה עוד זוכרים את הרגע הזה וכמובן שאותן זכייניות, הן כבר השתנו בחלקן, התנגדו בחריפות והיום אני שומע מאורנה שהם מחפשים דרך לשלב את החינוכית בכל זאת, כי הם מבינים שלחינוכית יש ערך ושהתכנים שלה תרמו להם.
נחמן שי: זה שונה לחלוטין מאותה גישה שהייתה - - -
<לילך גבאי שזר: גם התאגיד רוצה לשלב את השידורים של החינוכית, הוא פנה אלינו.
נחמן שי: אבל בלי החינוכית.
<לילך גבאי שזר: לא, כרגע, נכון לעכשיו - - -
יעקב מרגי: לילך, זה על חשבון הזמן של נחמן.
יוסף ג'בארין: אז מה הבעיה, תקציבית?
<לילך גבאי שזר: לא, חשוב שאנחנו רלוונטיים גם לתאגיד היום.
<לילך גבאי שזר: התאגיד פנה וביקש שנמלא את כל זמן היום בשידור של החינוכית.
נחמן שי: כן, אני יודע, אבל יש בזה משהו ערמומי כמובן.
נחמן שי: אני אומר את זה כדי שתהיה איזה פרספקטיבה היסטורית.
נחמן שי: יש משהו בחינוכית כמו עוף החול, שהוא תמיד חוזר, ולכן אני הזכרתי את אלדד, לא כי אנחנו עכשיו מנתחים את הביצועים שלו.
נחמן שי: הוא לקח את הארגון לפני כמה שנים והוא תרם לו תרומה יוצאת מן הכלל חשובה, כולם יודעים את זה, גם בדיגיטל וגם בתחומים אחרים ואני חושב שהוא הכין אותו, במידה מרובה, לעידן החדש.
נחמן שי: עכשיו זה איכשהו התגלגל שהוא גם האיש שמביא וגם האיש שלוקח וזה די אומלל מבחינתו האישית, אבל הטלוויזיה החינוכית עומדת היום במצב יותר טוב מאשר עמדה לפני כמה שנים, צריך לזכור את זה, ויש לה ערך יותר גבוה בבורסה הזאת, נקרא לזה, של השידור.
<אהרון צייג: אבל גם אחרי לכתו היא ממשיכה.
נחמן שי: אני מאוד חרד ממה ששמעתי פה ואני חושב שצריך לגשת בגישה חדשה ודב אמר דבר מאוד חשוב.
נחמן שי: כאן אנחנו נמצאים עוד בשלב שאפשר לעצור.
נחמן שי: בתאגיד כבר אכלנו אותה, ידענו ואכלנו.
נחמן שי: בשידור המסחרי, אגב, במדינת ישראל גם אנחנו הולכים לאכול אותה.
נחמן שי: מי שחושב ששני ערוצים מסחריים יהיו יותר טובים מערוץ אחד הוא טועה, זה יירד עוד יותר נמוך, התחרות תהיה עוד יותר חריפה והצהוב או האדום, לא חשוב באיזה צבע, ישתלט לחלוטין.
נחמן שי: אין שום ספק, זה היגיון של כל אחד שיש לו הבנה בסיסית בתקשורת.
נחמן שי: אז מי שרוצה להוסיף עוד אחד לשם, גם התאגיד יגיע לשם בסוף כי מודדים אותו עכשיו ברייטינג.
נחמן שי: השר קרא, מומחה חדש בינלאומי לרייטינג, סופר כמה נקודות רייטינג ואומר 'זה לא שווה לי 750 מיליון שקל'.
נחמן שי: זה יגידו גם עליכם מחר בבוקר, אתם לא שווים את הכסף שמשקיעים בכם.
נחמן שי: אני חושב שאפשר וצריך לעצור את זה.
נחמן שי: השותף שלנו לעניין הוא שר החינוך.
נחמן שי: שר החינוך בנט, אני לא רוצה לתקוף אותו, אני מעריך אותו כי אני יודע - - -
שולי מועלם-רפאלי: אין מה לתקוף אותו, הוא בעד השארת החינוכית במשרד החינוך והוא עושה הכול - - -
נחמן שי: אני יודע, אני אומר לך, שולי, אם בנט ירצה הוא יודע לעצור את זה, נקודה.
נחמן שי: הוא נלחם על נושאים הרבה יותר גדולים, לא בהכרח יותר חשובים, והוא ידע לעצור אותם, אז גם את הרכבת הזאת הוא יודע לעצור.
נחמן שי: ומילה אחרונה לעובדים.
נחמן שי: אני לא רוצה לראות יותר את העיניים העצובות של העובדים שבאים לוועדה הזאת, נמאס לי, עשו את זה לכמעט 1,000 עובדים של רשות השידור ואני זוכר מה היה פה.
נחמן שי: אי אפשר.
נחמן שי: ואני גם לא אוהב שאת סופרת, סליחה, אורנה, ידידתי הטובה, עד 47 ועד 51 ועד 65, בעיניי גם בני 65 יודעים לעבוד וצריכים לעבוד, הם לא סיימו את חייהם, לא המקצועיים ולא בכלל.
<אורנה שמחון: מסכימה איתך.
נחמן שי: לכן אני אומר, אין סיבה להיפטר מהעובדים, הם צריכים להמשיך ולעבוד.
נחמן שי: אם זה יהיה בתאגיד, שיהיה בתאגיד, לא אכפת לי איפה, אבל אי אפשר לתת לג'ונגל הזה להשתולל פה.
יעקב מרגי: פרופ' יוסי יונה, בבקשה.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, יש ביטוי שאני חושב שכולנו מכירים כביטוי אמריקאי שאומר אם זה לא מקולקל אל תתקן, ופה אפשר להגיד גם יתרה מזאת, אם זה לא מקולקל אל תסגור.
יעקב מרגי: יש פתגם מרוקאי מהצד השני, בא לתקן קלקל, זה בא לנשק עיוור אותו.
יעקב מרגי: זה בחרוזים.
יוסי יונה: כן, זה דרך אגב ביטוי שהוא מקובל בכל הלהגים הערביים.
שולי מועלם-רפאלי: תגיד את זה בערבית.
יוסי יונה: ג'אי סליח אעמא (ערבית).
יעקב מרגי: פרופ' יוסי יונה, אני רוצה לומר לכם שהוא כותב עשיר וטוב בערבית.
מסעוד גנאים: הוא נואם גם, הוא נאם בערבית.
יוסי יונה: תודה רבה, אדוני, על הדברים.
יוסי יונה: בכל אופן נחזור לעניין הזה, בכל המקרה, הדבר, לא רק שאין צורך לתקן, אלא אין צורך לסגור, יש דווקא צורך לפתח ולעודד את הדבר הזה.
יוסי יונה: הביטו, הדיונים בכנסת בשבועות או בחודשים, אולי בשנים האחרונות, אופיים נושא מין איזה שהוא פרשת דרכים, ימין שמאל, המחנה הזה והמחנה הזה, פה יש קונצנזוס, יש קונצנזוס בין ימין ושמאל, בוא לא נעשה את כל הדיונים או ימין או שמאל, או המחנה הזה או המחנה האחר.
יוסי יונה: אם זה ככה אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מאחדים כוחות - - -
יעקב מרגי: השאלה אם זה בגלל ההסכמה או בגלל שהיטשטשו הגבולות.
יוסי יונה: לדעתי ה - - -
יעקב מרגי: לא, אתה לא חייב לענות.
יוסי יונה: בכל אופן, לכן אין כאן מחלוקת בין מחנות ואז עומד בפנינו אתגר, במיוחד האתגר מוצע בפניכם, חברות וחברי הקואליציה שיושבים מסביב לשולחן, אתם כאן יושבים וטוענים בזכות המשך פעילותה של הטלוויזיה החינוכית ולכן האתגר הוא בפניכם.
יוסי יונה: הרי סביר מאוד להניח שכל אנשי האופוזיציה שיושבים כאן, כל החברות וחברי האופוזיציה, בעד המשך פעילותה של הטלוויזיה החינוכית, אז עכשיו אנחנו מפנים את האתגר אליכם, הבא ונעשה מהלך משותף.
יוסי יונה: אני, דרך אגב, מסכים לחלוטין עם דבריה של שולי מועלם, חברתי כאן, שלדבר על העובדים זה כאילו שאנחנו עכשיו לשכת תעסוקה.
יוסי יונה: לא, יש כאן דבר מופלא, יש נחיצות, יש צורך, העובדים הם אלה שבעצם מספקים את הצורך הציבורי הנפלא הזה.
יוסי יונה: אז אנחנו לא צריכים לבוא לכאן ולומר 'אתם יודעים, תשמעו, בכל זאת, אולי אין צורך בזה, אבל יש צורך להבטיח את תנאי החיים של העובדים', לא, יחסי הגומלין הם אחרים, יש נחיצות, הדבר הזה פועל ולכן העובדים נחוצים, כפי שאמר גם חברי נחמן שי, בכל הגילאים.
יעקב מרגי: הנמך טוס לנחיתה.
יוסי יונה: אני מנמיך טוס, מתכונן לנחיתה ואומר שוב, לכן בואו חברותיי וחבריי, בעיקר מהקואליציה, תראו, כל מה שצריך לעשות, שימו לב, שולי, את אמרת את זה, זה סעיף 120.
יוסי יונה: היה ואנחנו נבוא ונציע הצעת חוק שאומרת משהו מאוד מאוד פשוט וקטן, ביטולו של הסעיף, ביטולו של הסעיף מאפשר את המשך פעילותה של הטלוויזיה החינוכית.
יעקב מרגי: מבחינתי הדיון יכול לעצור כי הסיכום כבר כתוב.
יוסי יונה: אוקיי, אז הנה, אז הסיכום כתוב, אני מקווה ברוח הדברים הללו, היושב ראש יסכם.
יעקב מרגי: ואף מעבר לזה.
יוסי יונה: כולנו מחויבים לבטל את סעיף 120 שבעצם מחייב את סגירתה של הטלוויזיה החינוכית באוגוסט 2018 וכך אנחנו נוכל להמשיך את המשך פעילותה של הטלוויזיה החינוכית שעשתה ועושה טוב מאוד, לא רק לילדים, אלא גם לבוגרים.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, אם כולם רוצים לדבר אני מבקש לקצר בדברים כי יש לנו עוד הרבה דוברים.
יעקב מרגי: יוסוף, בבקשה.
יעקב מרגי: ד"ר יוסף ג'בארין, חבר כנסת.
יוסי יונה: תגיד על הערבית שלו משהו.
יוסף ג'בארין: טוב, חברים, קודם כל באמת תודה ליושב ראש על הדיון החשוב הזה ואני רוצה להגיד לכם, כחבר בוועדה הזו כשנתיים וחצי זה אחד הדיונים המעטים שאני משתתף בהם שאני בתחושה שבאמת אפשר לקדם משהו.
יעקב מרגי: אם לא הייתי מבין אותך הייתי נפגע.
יוסף ג'בארין: לא, מהצד שלי, מהצד של חבר אופוזיציה וגם עם היכולת לתרגם באופן מעשי את המסקנות ואת ההמלצות של הוועדה.
יוסף ג'בארין: אני לפעמים חושב, כבוד היושב ראש, שצריך לעבוד שנתיים ולהוציא מסקנות ואת השנתיים הנוספות, אם יהיו, לבצע אותן.
יעקב מרגי: אם היית יודע כמה זמן לוקח להם ליישם לא היית ממליץ את זה.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שהדיון הזה באמת לגופו של עניין נראה מאוד מוזר כי באה ד"ר שמחון ובצדק מציגה את תמונת המצב וכשאני מחפש את אותו שיח על מה הן הסיבות, מה הבעיות, מה צריך לתקן וכדומה, כמעט ואין תשובה והתשובה היחידה היא שהחוק קבע.
יוסף ג'בארין: החוק קבע, החוק קבע, החוק קבע.
יוסף ג'בארין: ומה קבע החוק לגבי 185 עובדים?
יוסף ג'בארין: מה קבע החוק לגבי הילדים שצופים, קהל היעד הזה?
יוסף ג'בארין: מה קבע החוק לגבי תכני החינוך?
יוסף ג'בארין: כמעט כלום.
יוסף ג'בארין: כשאני שומע את החברים מהקואליציה, גם חברת הכנסת שמאותה מפלגה הגיע השר, התשובה היחידה שאני שומע לגבי האפשרות של תיקון המצב היא שההסכם הקואליציוני אומר כך וכך.
יוסף ג'בארין: ההסכם הקואליציוני אומר שבנושאי תקשורת זה נשמר לראש הממשלה, אבל חברתי, גב' מועלם, נושאי התקשורת זה בעיקר התייחס לכל מה שקשור אולי לחטיבת החדשות והנושאים האקטואליים, זה פחות נוגע בסוגיות הללו, שהן הסוגיות היותר מקצועיות.
יוסף ג'בארין: לכן אני חושב שיש כאן אפשרות, אם שר החינוך באמת רוצה לדאוג לעתידו של השידור החינוכי, אפשר לטעון באמת שזה לא חלק מההסדרים הקואליציוניים.
יוסף ג'בארין: זה נושא שצריך להישאר אולי מחוץ לנושאים הקואליציוניים.
יוסף ג'בארין: מה גם שאני חושב שיש כאן הסכמה, גם בתוך האופוזיציה, שדבר כזה לא יכול לקרות ככה בגלל שהחוק קבע.
יוסף ג'בארין: מה זה החוק קבע?
יוסף ג'בארין: יש לפחות חצי שנה לתקן את המצב, אני חושב שהוא בר תיקון ואני אסיים ואומר לכם, אולי כפעיל בתוך החברה הערבית, זה לא שאני מקבל את תמונת המצב כיום לגבי השידור החינוכי, אני אומר שצריך לתקן עוד הרבה דברים וכדומה, אבל אני מסכים איתך, גב' שמחון, יש ניצנים מאוד חיוביים לעניין הזה של שילוב האוכלוסייה הערבית ותכניות דו לשוניות וכדומה.
יוסף ג'בארין: המעט אולי שיש, אני חרד לגביו ולכן אני רוצה להיות שותף למהלך שיכול באמת לשמר את מה שיש וצריך לשמר את מה שיש.
יוסף ג'בארין: ואני מצטרף לקריאה, גם להנהלת התאגיד החדש, אבל גם בעיקר למשרד החינוך, להתערב כאן ויש להם, לדעתי, את הכוח הפוליטי לשמור על השידור החינוכי.
עודד פורר: אני אחלק את הדברים שלי לשלושה נושאים מרכזיים.
עודד פורר: הראשון, ואולי אני לא תמים דעים עם כל מי שיושב פה, זה לגבי איך הוא רואה את כל הנושא הזה של התאגיד.
עודד פורר: אני אולי בתפיסות או בעמדות שלי יותר קיצוני מדברים שאחרים הובילו לגבי הנחיצות של התאגיד או איך צריך להיראות השידור הציבורי.
עודד פורר: תפיסת העולם שלי אומרת ששידור ציבורי צריך להיות איפה שיש כשל שוק וכשל שוק יש בדיוק דווקא בנושא הזה שנוגעת בו החינוכית.
עודד פורר: זאת אומרת אני בכוונה מפריד בין תאגיד השידור לרשות השידור לכל הנושא הזה שהוא נושא אחד שהיה צריך לפתור אותו לטעמי אחרת, לא בצורה של תאגיד, הלכו לצורה של התאגיד, זה בסדר, אבל דווקא בעניין הזה של החינוכית, איפה שיש כשל שוק, איפה שיש צורך בטלוויזיה כזו שחייבת להיות ציבורית, היא לא יכולה להיות משהו אחר, והיא חייבת להיות גם in house, פה טעו, ולכן אולי הכותרת הראשונה של הנושא הזה צריכה להיות שהחינוכית נחוצה.
עודד פורר: צריך אותה, צריך טלוויזיה חינוכית, צריך אותה במתכונת שהיא מתכונת שיושבת איפה שהיא צריכה לשבת, במשרד החינוך, כמו שהיא יושבת היום, מנותקת לחלוטין.
עודד פורר: עם כל העובדה שהמשרד הזה עבר ידיים פוליטיות כאלה ואחרות החינוכית מעולם לא נגעה בפוליטיקה, זה לא היה עם איזה שהן גישות פוליטיות.
עודד פורר: אני שמח במובן הזה לשמוע לפחות את העמדה של שר החינוך, כפי שהביאה אותה חברת הסיעה שלו, חברת הכנסת שולי מועלם.
עודד פורר: והנושא השני, ופה אני לא רואה אותך, איפה הסתדרות העובדים?
עודד פורר: איפה אבי ניסנקורן במלחמה שלו?
עודד פורר: הוא ידע לנהל מלחמה מאוד מאוד עזה על נושאים אחרים, אני מצפה ממנו לנהל את אותה מלחמה פה.
עודד פורר: תן לי, שלושה נושאים, אני בשני.
עודד פורר: הוא ידע לנהל ואני מצפה מההסתדרות לנהל מאבק גם בעניין הזה.
עודד פורר: מהסיבה הפשוטה, יש פה פיטורי עובדים או זריקה של עובדים לאן שהוא, לא ברור, בהיקפים רחבים.
עודד פורר: העניין השלישי והכותרת השלישית, וזה אני אומר לכל חבריי פה, אל תשלו את עצמכם, זה לא סיפור של תאגיד וזה גם לא סיפור של האג'נדה של ראש הממשלה בענייני תקשורת.
עודד פורר: יש פה סיפור של כסף, משרד האוצר רואה 185 תקנים שהוא מבטל אותם, הוא רואה את החיסכון של הכסף בסיפור הזה, זה כל הסיפור, חד וחלק.
עודד פורר: העובדה שלדיון הזה לא הגיע נציג של אגף התקציבים ונציג של האוצר, מעבר לחומרה שהם לא מגיעים לוועדה מוועדות הכנסת, זו ועדה שדנה בדיוק בנושא שעליו הם צריכים לתת את הדעת.
עודד פורר: אני מבקש, אדוני, שייכנס לסיכום, אם משרד האוצר חושב שאפשר לקיים טלוויזיה חינוכית במקום ב-185 עובדים עם 10 עובדים, אני מצפה ממשרד האוצר לבצע את אותה התייעלות ושמשרד האוצר יבצע את עבודתו בירידה של 90% מכוח האדם במשרד האוצר.
אילן גילאון: קודם כל גילוי נאות, אדוני, את הופעת הבכורה שלי בטלוויזיה אני עשיתי בקלאוזנר 14.
איילת נחמיאס ורבין: גם אני, אבל אני בחתול שמיל.
יעקב מרגי: ותראו לאן הגעתם.
אילן גילאון: אני בא בכמה כובעים פה, גם בתור כמובן שעדיין מבכה את פירוקה של רשות השידור.
אילן גילאון: אני חושב שבשבילי - - -
יעקב מרגי: בגילוי נאות, אני עדיין לא מחונך, עדיין יש לי ציפיות מהחינוכית.
אילן גילאון: אתה רואה?
אילן גילאון: אל"ף, אין שום סיבה כלכלית שהדבר הזה יקרה.
אילן גילאון: בי"ת, צריך להבין על איזה רקע הדבר הזה קורה, על איזה רקע פורקה רשות השידור ובתוך זה התאגיד, זה בדיוק הפוך מהסיסמה שלכם, איכות היא כן מילה גסה.
אילן גילאון: תבינו, זה הרקע.
אילן גילאון: איכות היא כן מילה גסה ועל הרקע הזה אנחנו, מדינת ישראל, אנחנו, ואתה פה אומר 'למה אתם לא נלחמים?
אילן גילאון: ' אנחנו מייצרים להם סיבה למלחמה ואז קוראים להם להיאבק?
אילן גילאון: למה בכלל צריך את הדבר הזה?
אילן גילאון: אנחנו מנפצים באופן שיטתי את כל נכסי צאן הברזל של מדינת ישראל, ביד מכוונת, בכוונה תחילה.
אילן גילאון: כל הזמן השיר הזה של רחל חזר לי בראש, יד ענקים זדונה ובוטחת, יד מתבדחת, שמה לאל, מה זה משנה?
אילן גילאון: אנשים הם פירורים על מפת שולחן ואתה מעיף אותם, מה אכפת לך מה קורה שם, אם אנחנו לא שולטים אז למה אנחנו צריכים את זה?
אילן גילאון: אני רוצה להגיד, הייתי נותן לזה שם של סרט של במאי שמאוד אהוב על שרת התרבות, קוונטין טרנטינו, שאומר ממזרים חסרי כבוד.
אילן גילאון: זה הרקע.
אילן גילאון: עכשיו, אני מבקש, אדוני היושב ראש, מי שטוען את הטענה הנלוזה הזאת שמדינה היא עסק, אני מזמין אותו למכור את המפעל הציוני במחיר שהושקע בו ואז אנחנו נראה מי יקנה אותו.
אילן גילאון: אני מודיע לך, אדוני היושב ראש, שאף אחד לא יקנה אותו.
אילן גילאון: לכן סעיף החוק הזה צריך להתבטל ככפרה על החטא הקדמון של פירוק רשות ציבורית במדינת ישראל, ככפרה, וצריך לקחת את הכול בחשבון, את העובדים - - - פעם דיברנו, ואני אסיים, כי כנראה נגמר לי הזמן גם, היה דיבור על חדוות יצירה.
אילן גילאון: אני צופה עד היום, אני נשבע לכם, באמת, אמרתי שרגא ביש גדא ואני צופה בחדשות מן העבר עם אלתרמן ועם מירי נבו, אני גם סבא לשמונה נכדים, יש לי גם אינטרס פרטי מעבר לזה שצמחתי ב - - - אבל הייתה אמירה שנקראה חדוות יצירה שהיום לא משתמשים בה יותר כי אנחנו חיים בעולם כל כך ציני וחדוות יצירה זה היה ביטחון תעסוקתי, יכולת להתפרנס בכבוד וגם שאתה אוהב את מה שאתה עושה.
אילן גילאון: זה היה אתגר ציוני ממדרגה ראשונה.
יעקב מרגי: אילן, לא הייתי מפסיק אותך אם לא היה לי אילוץ, אני נהנה מכל רגע.
אילן גילאון: אני גמרתי.
אילן גילאון: אני חושב, אל"ף, צריך לשנות את הסעיף, ורק מילה אחרונה, חבר'ה, אני יכול להנפיק חמש אצבעות, אנחנו מפלגה שרצינו לעשות הפגנה המונית, אבל המונית לא הגיעה, אז ביטלנו אותה.
אילן גילאון: אז זה מה שאני יכול להבטיח, וריבה.
<לילך גבאי שזר: תודה רבה.
יעקב מרגי: אני מצטער שאני לא יכול לאחל לך שתגדלו, אבל אני אוהב אתכם גם כחמישייה.
שולי מועלם-רפאלי: איך אורי היה אומר?
אילן גילאון: אורי אורבך היה אומר לי, 'שתהיה לך הצלחה גדולה במפלגה קטנה'.
יעקב מרגי: אני חושב שהוא היטיב לבטא את מה שרציתי לומר במילים אחרות.
יעקב מרגי: אמרתי, לא נהפוך את זה לישיבה חגיגית כי נחטיא את המטרה.
מסעוד גנאים: טוב, אדוני היושב ראש, האמת שהיטיבו חבריי בהצגת הנושא והדרישות והבקשות, רק הייתי מוסיף שמתחילה באמת העניין הוא עניין של השקפת עולם, לאיפה המדינה הזו הולכת, לאיפה הממשלה הזו הולכת.
מסעוד גנאים: לא הכול כסף, לא הכול יכולים למסחר בסוף.
מסעוד גנאים: גם אני, כאבא, כהורה, כאיש חינוך לשעבר, אני רוצה גם שהילדים שלי, הנוער, בתכניות הטלוויזיה החינוכית, אני רוצה שמשרד החינוך יהיה אמון על זה ולא כל גוף מסחרי אחר, לא יודע מה יעשה בתכניות לבני הנוער שלנו ולילדים שלנו.
מסעוד גנאים: גם העניין של העובדים שהוא, לפי דעתי, גם עניין קריטי, חשוב.
מסעוד גנאים: אלה 185 משפחות שמתפרנסות ומתפרנסים מהטלוויזיה החינוכית.
מסעוד גנאים: בקצרה, יש לנו הערות, לכולנו יש הערות, אני הייתי רוצה לראות יותר תכניות בערבית, יותר תכניות שמייצגות את הייחוד התרבותי הלאומי הערבי בתוך מדינת ישראל, אבל אני מצטרף לכולם בזה שהמשימה היא מאוד קלה, במיוחד לאלה שבממשלה, וזה להפסיק את סעיף 120 והחינוכית תישאר.
יעקב מרגי: מיכל בירן.
מיכל בירן: ממש שתי נקודות קצרות.
מיכל בירן: האחת, שבעולם הגיוני הדיון הזה היה לא הגיוני.
מיכל בירן: סליחה, עבר חוק, החליטו, הדברים יצאו לדרך, בכל מדינה אחרת, אני חושבת, ובכל סיטואציה אחרת זו הייתה התשובה, אבל המקרה הזה הוא גם ככה כזאת פרסה, כמו שדב חנין היטיב לתאר, וראש הממשלה בעצמו, אחרי שהכול עבר, אומר שבכלל לא צריך את זה.
יעקב מרגי: יש לנו אילנות גבוהים להיתלות בהם.
מיכל בירן: כמה שיגעו אותנו, כן תאגיד, לא תאגיד, כן רשות שידור, אחרי שניסינו לשכנע אותם שצריך את רשות השידור הם אמרו שלא צריך, צריך תאגיד, ואז כשנהיה תאגיד הם אמרו לא, לא, אפשר להבריא את רשות השידור.
מיכל בירן: המילים עברו באמת - - -
שולי מועלם-רפאלי: טרנספורמציות.
מיכל בירן: כאילו כמעט זה גורם לך לפקפק במה המשמעות של מילים, מה המשמעות של משפטים שנאמרים במשכן הזה.
מיכל בירן: בתוך הפרסה הזאת ובתוך ההתנהלות הלא סבירה, שכשמנסים להסביר לאנשים מה קורה פה בארץ, אני חושבת שאין דבר שמסביר יותר טוב על החוליים שלנו מאשר מה שקרה עם כל פרשיית רשות השידור והתאגיד.
מיכל בירן: לקחת דווקא את הדבר שבעצם לא היו טענות כלפי מלכתחילה, שזה החינוכית, כי חלק מהטענות על רשות השידור, גם בתור מישהי שעמדה לצד העובדים, היו שם טענות שהיה בהם ממש, לקחת את הגוף שמלכתחילה לא היו טענות עליו ולתת לו להיות נזק משני בתוך הסופה הזאת שהתרחשה פה, זה לא סביר.
מיכל בירן: שוב, למרות שאני ידועה בזה שאני תמיד עומדת לצדם של העובדים, אם הייתם אומרים לי שהם לא טובים, שהתכנים לא טובים, שזה לא שימושי, שאין מה לעשות בזה, הייתי אומרת ואללה, זה כורח המציאות, זה לא המצב שאנחנו עומדים בו, זה פשוט חוסר היגיון.
מיכל בירן: פה, רובנו באמת מהאופוזיציה, אנחנו צריכים אתכם, החברים בקואליציה, שתעזרו להעביר את הסעיף הזה אחרת אנחנו יכולים לדבר מכאן ועד להודעה חדשה שכל מה שצריך לבטל אותו, אבל בין כל מה שצריך לבינינו עומדת ועדת שרים.
איילת נחמיאס ורבין: למרות, אדוני, שבוועדת החינוך לא עסקת במיוחד בענייני התאגיד, זו דווקא הזדמנות מאוד מאוד טובה, בעיקר בגלל שעכשיו צריך לחפש לי בארכיון את החתול שמיל, להזכיר את נושא הארכיונים של רשות השידור.
איילת נחמיאס ורבין: גם הארכיונים של החינוכית, אנחנו כמובן עוסקים בבני אדם קודם כל, אבל הארכיונים זה ההיסטוריה של מדינת ישראל וצריך גם לתת את תשומת הלב על הדבר הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה, אני באמת רוצה להתמקד בייחוד של החינוכית ופחות בעניין התאגיד כי יכול להיות שהדעות שלי על התאגיד ומה שמתהווה ממנו הן שונות משל חברים, אני בסך הכול חושבת שבהתחשב בנסיבות הם עושים מוצר שמאוד מאוד מעניין יהיה לראות זה יתפתח, זה בכלל לא הדיון בעיניי, אבל למשל אותי מעניינת השאלה איך זה שתכנית כמו עושים סדר, שהיא תכנית מאוד מאוד טובה, יורדת מהאקרנים.
איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שהיא תעלה בערוץ 2 או תעלה בערוץ 1, אבל זו הייתה תכנית שהייתה לה משמעות מבחינה ציבורית מאוד מאוד גדולה ואני אומרת לעצמי, רגע רגע, אף אחד פה לא מושך בחוטים, לא מנסים לתמרן?
איילת נחמיאס ורבין: וכמובן שבסוף אי אפשר לא להגיע לנושא העובדים, ונחמן לצערי הלך, אבל כן, אני חושבת, אורנה, שהציון של העובדים, אני יודעת ממה הוא נבע, את רוצה לראות את מי את יכולה להוציא בהסכמי פרישה, במי אפשר לטפל בדרכים נוספות מעבר, כי אנחנו בסך הכול בסוף לא רוצים שיתפתח פה דור של עניים בני 45, זה דבר שמדאיג את כולנו, וכמובן שלבני ה-65 אנחנו רוצים שיוכלו לפרוש בכבוד ומי שלא צריך ולא רוצה לפרוש, אולי למצוא לו פתרונות אחרים.
איילת נחמיאס ורבין: סופו של דיון, יש כאן איזה שהוא נכס, אפילו הייתי משתמשת קצת במילים שחוקות, נכס צאן ברזל, אבל כמו שאמרה מיכל, אנחנו כבר פה מפקפקים, למדנו לפקפק פה במילים, במיוחד אלה מאיתנו שהם חמוצים, אז ערכן של מילים - - -
יעקב מרגי: לקחת את זה אישית מאתמול, אני רואה.
איילת נחמיאס ורבין: האמת היא, אני מוכרחה להגיד לך, הייתי קצת המומה, אבל - - -
יעקב מרגי: בואי נישאר בחינוכית, סליחה שהכשלתי אותך.
איילת נחמיאס ורבין: לא, אני לא התכוונתי להמשיך בזה, אבל כן, הערך של מילים קצת נשחק פה בכנסת, למרות זאת שבפרוטוקול יירשם שהחינוכית היא נכס צאן ברזל וצריך לראות איך ניגשים לנכס הזה.
יעקב מרגי: תוך כדי סיכמתי ואני מקווה שקלעתי פחות או יותר לדברי החברים.
יעקב מרגי: קודם כל ועדת החינוך מודה לכל מי שהגיע לדיון הזה, הן מהחינוכית, הן מהתאגיד, הן הילדים החמודים והאיכותיים, העובדים, כולם יחד.
יעקב מרגי: ועדת החינוך נדרשה לדיון על גורלה של הטלוויזיה החינוכית וקיימה דיון על גורלה של הטלוויזיה החינוכית עם כניסתו לתוקף של סעיף 120 לחוק התאגיד הציבורי.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה ועמדה מקרוב על תפקודה והצלחתה של הטלוויזיה החינוכית, הוועדה הגיעה למסקנה החד משמעית, חוסר שביעות הרצון שהיה מהשידור הציבורי בכלל, הן בהתנהלות והן באיכות והן בהתנהלות התקציבית גירעונית, לא היה נחלתה של הטלוויזיה החינוכית, לכן הוועדה לא ראתה הצדקה בכלל להכליל אותה בחוק הזה.
יעקב מרגי: היא לא הייתה בכלל באותה פלטפורמה, לכן לא הייתה הצדקה.
יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה שחוק התאגיד הציבורי חוקק תוך התעלמות מוחלטת מצרכי התכנים החינוכיים ותוך התעלמות מוחלטת מגורלם של 185 עובדים איכותיים ומסוריים.
יעקב מרגי: הוועדה רואה עין בעין, אני לא נוהג להכניס את זה בסיכום, אבל הפעם הכנסתי, את הצורך בביטול חוק או בתיקון חוק שחוקק בחיפזון, באופן רשלני, כפי שקבע בג"צ לעניין חוק דירה שלישית.
יעקב מרגי: משכך הוועדה קוראת לשר האוצר, לשר החינוך, לשר התקשורת ולראש הממשלה בראשם, להורות על תיקון החוק על מנת להגיע למצב שהטלוויזיה החינוכית תמשיך לשדר בחוק, כגוף עצמאי או בכל מסגרת שהממשלה תחליט, או בהעברתו אחד על אחד, כפי שהוא במתכונתו הנוכחית, שאין ספק ואין מחלוקת על הצלחתו בתוך התאגיד, אחד על אחד, או לחילופין, פעם שנייה, לדחות את תאריך הביצוע לשנה מסוימת על מנת להגיע לתיקון ראוי תוך מתן מענה הולם, הן לתכנים והן לגורלם של העובדים.
יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב אחר ההתפתחויות.
יעקב מרגי: על סדר היום משבר בבית הספר "נעמי שמר" בתל אביב, העסקת מורה פדופיל.
יעקב מרגי: מספר מילות פתיחה.
יעקב מרגי: אני חייב לומר שחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין לא עזבה אותי במהלך הפגרה והאיצה בי לקיים את הדיון.
יעקב מרגי: היו כמה בקשות לכך אבל אפשר לומר שחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין היא יוזמת הדיון.
יעקב מרגי: בעקבות המקרה שקרה בבית הספר נעמי שמר, התקיים דיון בוועדה לא על בית הספר אלא על בכלל העסקת מורים במערכת החינוך ואיך קורה דבר כזה.
יעקב מרגי: התגלתה לנו תמונה מאוד בעייתית.
יעקב מרגי: באותו דיון, מי שנכח בו, השגנו בעזרת המשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל, ומשרד החינוך את התחייבות המשרד לעשות סקירה כוללת על כל מי שנמצא במערכת החינוך, עובדי הוראה בכלל, והמשרד נתבקש לחדד נהלים איך זה לא קורה במצב של מילוי מקום.