GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישי פאליק: ולכן חובה עלינו כמערכת לחזק את בתי הספר שנשארו בלי, ולהעלות את זה למודעות, ואני מקווה ששיתופי הפעולה האלה שיתאפשרו בזכות הימים האלו יתחזקו, ונביא לתועלת למשפחות במה שאנחנו באמת נוכל.
יעקב מרגי: הסיכומים, כפי שציינתי.
יעקב מרגי: אני אוסיף לסיכום שתהיה ישיבת מעקב על הסיכום הזה.
יוליה מלינובסקי: עוד חצי שנה בוא נעשה ישיבה.
יעקב מרגי: שישה חודשים מהיום.
יוליה מלינובסקי: שישה חודשים.
יוליה מלינובסקי: ואנחנו בשאיפה לתוכנית לאומית לטיפול.
יעקב מרגי: ותודה שוב לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי ולמחויבות שלה.
איציק שמולי: בוקר טוב לכל האורחים, בוקר טוב גברתי מנהלת הוועדה, בוקר טוב חברת הכנסת לשעבר יפעת קריב, וכמובן וכל האורחים היקרים.
איציק שמולי: אני ברשות יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת מרגי שלא מרגיש כל כך טוב, אני אנהל את הדיון היום.
איציק שמולי: דיון בנושא חשוב מאוד שמגיע על רקע מכתב או פניה שנשלחה לוועדת החינוך וגם לשר החינוך ממספר ארגונים בנוגע למה שהם כינו "פגיעה קשה בתלמידי החינוך המיוחד בבתי הספר המוכרים שאינם רשמיים".
איציק שמולי: נושא שהוא כאוב ונושא שנמצא על סדר היום לפחות בשנתיים האחרונות, כאשר חלק מהארגונים הללו מנסים לפתור את האפליה המובנית.
איציק שמולי: אחרי זה כמובן משרד החינוך יוכל להתייחס להגדרות שאני נוקט בהם, אבל לאפליה המובנית שנמצאת כיום בתוך המערכת, כאשר תלמידי חינוך מיוחד במוסדות רשמיים ומוכרים, כביכול, מקבלים יותר, הרבה יותר, בהשוואה למה שמקבלים תלמידי חינוך מיוחד באותו הסטטוס.
איציק שמולי: כלומר, שסובלים מאותה הלקות, אבל כל חטאם הוא שהם לומדים במוסדות שהם מוכרים אבל אינם רשמיים.
איציק שמולי: אני, ברשותכם, רוצה לפתוח דווקא איתך, אדוני נציג ויצ"ו, שאני מבין שאתם הכוח המניע, או אחד הכוחות המניעים, מאחורי הפניה לוועדה ולשר החינוך.
איציק שמולי: אני אבקש ממך לפתוח ולהציג ממש בקצרה את הבעיה ואת העמדה שלכם ולאחר מכן ניתן אולי לעוד נציג אחד או שניים של הארגונים ונעבור להתייחסות של משרד החינוך.
איציק שמולי: אני רק מזכיר, כל מי שרוצה לדבר, אז יכול להירשם אצל מנהלת הוועדה בפתק, לא בהצבעה ולא בכל מיני שיטות כאלה.
איציק שמולי: בבקשה, אדוני.
איציק שמולי: תציג את עצמך רק לפרוטוקול.
<קובי הלל: בוקר טוב, שמי קובי הלל.
<קובי הלל: אני מנכ"ל של ויצ"ו בית הכרם.
<קובי הלל: אני נמצא פה עם חבריי לבעלויות ולבתי ספר ששותפים למאבק הזה שלנו.
<קובי הלל: יש פה נציגים מאור שלום, הרי ירושלים, מרכז שיקום נוער וכו'.
<קובי הלל: אנחנו בעיקר בתי ספר בירושלים.
<קובי הלל: לפני מספר שנים משרד החינוך השיק שתי רפורמות משמעותיות מאוד במערכת החינוך, אופק חדש ועוז לתמורה.
<קובי הלל: אופק חדש לבתי הספר היסודיים, עוז לתמורה לבתי הספר העל יסודיים.
<קובי הלל: משרד החינוך החליט שאופק חדש תיושם במערכת החינוך המיוחד, לא משנה אם בתי ספר יסודיים או לא יסודיים, ואכן הם השיקו את התכנית הזו, את הרפורמה, בכל בתי הספר של משרד החינוך המוכרים והרשמיים.
<קובי הלל: ואנחנו, שחיכינו, נאמר לנו "עוד שנה", ו"עוד מעט", ו"מתישהו זה יכנס גם אליכם" ודלגו עלינו.
<קובי הלל: ומאז אנחנו פנינו עשרות פעמים במכתבים, בשיחות אישיות דרך אנשי המקצוע עד לשר.
<קובי הלל: והתשובה היא "זה נמצא על שולחן הדיונים", "עוד מעט", "זה בטיפול" וכולי.
<קובי הלל: אני חושב שתלמיד בכיתה א', מלמדים אותו ש- 1 1=2, תנמק למה.
<קובי הלל: המשרד חשב שהוא לא צריך לנמק.
<קובי הלל: אנחנו בשנה האחרונה התאגדנו בבתי הספר של ירושלים והחלטנו לייצר איזשהו מהלך שהוא קצת יותר משמעותי, להיאבק למען מה שמגיע לנו.
<קובי הלל: אנחנו גם בדקנו את זה משפטית באמצעות משרד עורכי הדין של ויצ"ו שהוא משרד מאוד מאוד מכובד.
<קובי הלל: אין שום בסיס חוקי לאפליה הזו וזו פשוט אפליה.
<קובי הלל: אז מעבר לחוסר המוסריות, יש פה, אני חושב, גם עבירה על החוק.
<קובי הלל: מעבר לכל זה, גם ביקשנו שאם יש דיונים, אז בבקשה על פי החוק תחשפו את הדיונים, גם מזה משרד החינוך מתעלם.
איציק שמולי: קובי, אתה יכול רק למקד?
איציק שמולי: יש פה גם אנשים שצופים בדיון.
איציק שמולי: רק כדי לסבר את האוזן.
איציק שמולי: כשאתה מדבר על גופים שהם מוכרים אך אינם רשמיים, אני מציע שתיתן לנו איזה משפט על איזה גופים אנחנו מדברים, כמה מוסדות נפגעים כתוצאה מהמדיניות הנוכחית וכמה תלמידים לומדים באותם המוסדות.
<קובי הלל: אני אתן הערכות גסות, מכיוון שהנתונים האלה נמצאים בידי משרד החינוך ואולי בהסתדרות המורים, אולי בארגוני המורים.
<קובי הלל: אבל מהערכות שלנו, מה שבדקנו בכל מקורות המידע הגלויים, יש עד 150 בתי ספר, אנחנו בית ספר גדול אז יש בו 80-100 תלמידים, אם עושים את המכפלות אנחנו מגיעים ללא יותר מ- 2,000 תלמידים בכל רחבי הארץ.
<קובי הלל: מספר המורים הוא לא יותר מכמה מאות, אני לא חושב שאנחנו מגיעים ל- 1,000.
<קובי הלל: אני רוצה רק לחדד למי שלא מכיר - - -
<קריאה: 2,000 תלמידים איפה?
<קריאה: באיזה רשת?
<קובי הלל: רוב הבתי הספר בארץ, החינוך המיוחד - - -
איציק שמולי: חבר'ה, בבקשה קובי.
איציק שמולי: אתה אומר 147 בתי ספר.
איציק שמולי: עכשיו, הטענה הקשה ביותר של הארגונים היא כמובן טענה של חוסר שיוויון ושל אפליה.
איציק שמולי: אני מציע שתפנה לנו זרקור, מהם האלמנטים החיוביים שאתם רואים באופק חדש, שקיימים שם ולא קיימים אצלכם ומכאן עולה הטענה של אפליה פסולה.
איציק שמולי: מהם ההבדלים?
<קובי הלל: ראשית, בית ספר לחינוך מיוחד במעמד שמוכר כלא רשמי, מלמד לפי תכנית הלימודים של משרד החינוך וכפוף לכל החוקים.
<קובי הלל: אנחנו מחויבים לקבל כל תלמיד שמופנה אלינו על ידי משרד החינוך, זה לא בית ספר שאנחנו יכולים לבחור את התלמידים.
<קובי הלל: כל תלמיד שמופנה על ידי ועדת השמה, ועדת שיבוץ, אנחנו חייבים לקלוט אותו וללמד אותו לפי התכנית.
<קובי הלל: אנחנו אמורים לתת לו את כל מה שאנחנו יכולים והבעלויות שלנו נותנות עוד הרבה הרבה יותר ממה שהן צריכות לתת, אוקי?
<קובי הלל: עכשיו, אופק חדש נותן לנו פלטפורמה משמעותית מאוד להיטיב את החינוך שאנחנו נותנים לילד.
<קובי הלל: אם אנחנו מדברים על משרה של מורה בעולם הישן כמו שזה נקרא, במשרד החינוך, משרה של מורה 24 שעות, כאן אנחנו מדברים על משהו אחר לחלוטין, אנחנו מדברים על 36 שעות של מורה, 23 שעות הוראה פרונטלית, מתוכן 4 שעות של הוראה פרטנית ועוד 9 שעות שהיה.
<קובי הלל: רק בשביל לסבר את האוזן, אנחנו בדקנו אצלנו רק בויצ"ו בבית הכרם, סביב תלמיד אחד יש 16 אנשי טיפול והוראה שמקיפים אותו.
<קובי הלל: תחשבו שאנחנו צריכים לכנס ישיבה כזאת, אין לנו את השעות.
<קובי הלל: זה אומר שאנחנו מכשילים את התלמידים.
<קובי הלל: כל שעה פרטנית כזו, נותנת לו עוד איזשהו בוסט כזה, שהוא יוכל להתגייס לצבא, שהוא יוכל ללמוד תאוריה לנהיגה.
איציק שמולי: בסדר, קובי.
איציק שמולי: הדברים ברורים.
איציק שמולי: אני רוצה לבקש מנציג ההורים, אדון יגאל ישעיהו ובתו גם, שירי שנמצאת פה.
איציק שמולי: ברוכה הבאה, ברוכים הבאים.
איציק שמולי: אני מבקש גם לקבל את התייחסותכם למצב הנוכחי.
איציק שמולי: רק תדבר בבקשה למקרופון ותציג את עצמך.
<יגאל ישעיהו: שמי יגאל ישעיהו, אני אבא לשירי.
<יגאל ישעיהו: שירי היא על הרצף האוטיסטי ואצל שירי אפשר לראות אחד לאחד את האפליה המשגעת הזאת, בזה שהיא 7 שנים למדה בבית ספר "נעורים" בירושלים, משרד החינוך החליט לסגור את כיתת התקשורת של בית הספר "נעורים" - - -
איציק שמולי: בית ספר "נעורים" זה בית ספר - - -
<יגאל ישעיהו: בית ספר "נעורים" הוא מהחינוך הרגיל.
<יגאל ישעיהו: הוא חינוך מיוחד אבל עם כל היתרונות של - - -
איציק שמולי: המוכר והרשמי.
<יגאל ישעיהו: המוכר והרשמי, כן.
<יגאל ישעיהו: והפנו אותנו, המפקחת של משרד החינוך נתנה לנו את השם של מרכז שיקום נוער ירושלים, אנחנו כהורים מאוד מעורבים הלכנו, בדקנו, ראינו את החזון של בית הספר, ראינו את מה שבית הספר יתן לשירי בעוד שנתיים כשהיא תסיים ותלך לחיים הרגילים, תעסוקה וכולי.
<יגאל ישעיהו: אבל לא אמרו לנו ששירי לא תקבל את כל מה שהיא קיבלה בבית ספר "נעורים", שזה כל השעות וכל הטיפולים הפרטניים שהיא קיבלה שם ופתאום אין לנו אותם.
<יגאל ישעיהו: יכול להיות שאם היינו יודעים את זה מראש היינו חושבים אחרת, אבל הגענו לבית הספר ושם הבנו ששירי מופלית לרעה מול מה שהיה לה בבית ספר אחר לפני כן, ממש לפני שישה- שבעה חודשים, במשך 7 שנים.
<יגאל ישעיהו: עכשיו, שירי גם עבדה רבות על נאום שהיא הכינה והיא הייתה רוצה להגיד אותו, ברשותכם.
<יגאל ישעיהו: שירי בעיקרון יודעת לכתוב על מחשב וככה להביע את עצמה והיא כמעט ולא יודעת לכתוב רגיל, ואת שיעורי המחשב היא למדה בשיעורים הפרטניים של אופק חדש כשישב איתה מורה במשך שנים ולימד אותה לכתוב על מחשב.
<יגאל ישעיהו: הנה, שירי, בבקשה.
<שירי ישעיהו: שלום לכולם.
<שירי ישעיהו: אני מתבקשת לומר לכם שאני מאוד מתרגשת.
<שירי ישעיהו: השם שלי הוא שירי ישעיהו, אני בת 20, חגגתי יום הולדת בשבוע שעבר.
<שירי ישעיהו: אני לומדת במרכז לשיקום נוער ירושלים, אני מתבקשת להודות לכם שהזמנתם אותי לכנסת ואמרו לי שאתם יכולים לעזור לי בהרבה דברים טובים ולעזור לבית הספר שלנו.
<שירי ישעיהו: אני למדתי 7 שנים בבית ספר "נעורים", אבל משרד החינוך סגר את הכיתה שלנו.
<שירי ישעיהו: היו לי שעות אישיות עם אבנר המורה במחשבים, שלימד אותי הרבה דברים במחשב.
<שירי ישעיהו: אבל הכי חשוב שהיה לי זה שלמדתי לכתוב במחשב וכך להביע את עצמי.
<שירי ישעיהו: לימדו אותי כישורי חיים.
<שירי ישעיהו: אבא ואמא העבירו אותי למרכז לשיקום נוער.
<שירי ישעיהו: בבית הספר החדש אין לי יותר לימודים אישיים כמו שהיה לי ב"נעורים", ואני באתי היום לכאן כדי לבקש מכם לתת לנו גם את התנאים שהיו לי ב"נעורים".
<שירי ישעיהו: אני רוצה להגיד לכם שגם אנחנו ילדים מיוחדים, ילדי האלוקים, וגם לנו מגיעות זכויות לחיים שווים ולחיים הוגנים ומכבדים.
<שירי ישעיהו: תודה שהסכמתם להקשיב לי, שירי.
איציק שמולי: מותר למחוא כפיים.
איציק שמולי: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לאודי ליפשיץ מבית אקשטיין.
<אהוד ליפשיץ: טוב, תודה.
<אהוד ליפשיץ: שמי אודי, אני מנהל את בית אקשטיין חינוך, שהוא בעצם ארגון גדול.
<אהוד ליפשיץ: המספרים שאתה אמרת, קובי, הם הרבה יותר גדולים ממה שאתה ציינת.
<אהוד ליפשיץ: אני מנהל ארגון שרק בארגון הזה אנחנו מפעילים 18 בתי ספר לחינוך מיוחד ללקויות מורכבות.
<אהוד ליפשיץ: מעל 2,000 תלמידים לומדים רק אצלנו.
<אהוד ליפשיץ: רק אצלנו יש קרוב ל- 500 מורים שעובדים, כלומר, המספרים הם הרבה יותר גדולים ואני ברשותך רוצה להרחיב טיפה את היריעה מעבר לסיפור של עוז לתמורה ואופק חדש ואני אעשה את זה ממש בקצרה.
<אהוד ליפשיץ: צריך לשים את זה פעם אחת על השולחן ולהבין את זה ואני חושב שאין שום ברירה אלא להתערבות של המחוקק בסיפור הזה.
<אהוד ליפשיץ: היום, הגוף הזה שנקרא "מוכר שאינו רשמי" בחינוך המיוחד, נותן פתרון גדול מאוד למדינת ישראל.
<אהוד ליפשיץ: לא רק פתרון גדול אלא מקצועי ואיכותי וצריך לומר את זה.
<אהוד ליפשיץ: אנחנו ארגונים, ואני בטוח שגם הארגונים שיושבים פה, משקיעים המון בהתפתחות מקצועית ובהבנה של הצרכים המיוחדים של התלמידים וההתייחסות כיום של משרד החינוך, כמובן, שקשור גם למשרד האוצר או לכל גוף אחר שמתקצב, היא התייחסות מאוד מאוד חלקית עם תקצוב חסר משמעותי בהרבה תחומים, ולא רק בעוז לתמורה ובאופק חדש.
<אהוד ליפשיץ: אני אתן שתי דוגמאות.
<אהוד ליפשיץ: דוגמא אחת, בחינוך המיוחד עד כנראה לפני 20 שנה לא הבינו שתלמידים בחינוך המיוחד יכולים לגשת בבחינות הבגרות ולהצליח בהצלחה מרובה.
<אהוד ליפשיץ: יושב פה מנהל בית ספר שהוא מנהל בית ספר "שחר" בגבעתיים, בית ספר לתלמידים עם לקויות למידה, שאחוז המגיעים לבגרות אצלו גבוה מהאחוז הארצי בבית ספר לחינוך מיוחד.
<אהוד ליפשיץ: וראו פלא, משרד החינוך לא מתקצב בתי ספר לחינוך מיוחד בנושא של הגשה לבגרות.
<אהוד ליפשיץ: לא בנושא של גמול הגשה לבגרות למורים, לא בנושא של שעות נוספות, לא בכל תגבור אחר שכל ילד בחינוך הרגיל זכאי לו.
<אהוד ליפשיץ: אז האבסורד הגדול שילדי חינוך מיוחד, שאנחנו מצליחים להביא אותם להישגים מדהימים, בסופו של דבר הם מקבלים תקצוב חסר בבתי ספר כאלה?
<אהוד ליפשיץ: זה אבסורד.
<אהוד ליפשיץ: והדוגמא השניה זה הנושא של מבנה החינוך - - -
איציק שמולי: בשני המקומות או רק ב"מוכר שאינו רשמי"?
<אהוד ליפשיץ: אני מדבר על המוכר שאינו רשמי, אין לי מושג ברשמי.
<אהוד ליפשיץ: רחלי יושבת פה, היא בטח מכירה את הסיפור הזה יותר טוב ממני.
<אהוד ליפשיץ: אני לא בטוח שברשמי לא מקבלים, פשוט שיטת התקצוב היא אחרת.
<אהוד ליפשיץ: והדבר השני זה נושא מבנה החינוך.
<אהוד ליפשיץ: היום מדינת ישראל צריכה על פי חוק, התלמידים מגיעים דרך ועדות השמה, ועל פי חוק מדינת ישראל צריכה לתת להם מבנה פיזי, כיתה פיזית.
<אהוד ליפשיץ: היום מי שדואג לרוב המבנים האלה במוכר שאינו רשמי זה הבעלויות.
<אהוד ליפשיץ: כלומר, אם מחר בעלות מפסיקה לפעול, אם אנחנו מפסיקים לפעול מחר בבוקר, זה אומר ש- 2,200 תלמידים מהחינוך המיוחד עם המורכבויות הכי קשות, נשארים בלי בית.
<אהוד ליפשיץ: בלי כיתה פיזית ללמוד בה.
<אהוד ליפשיץ: והכל מוטל היום על הבעלויות.
<אהוד ליפשיץ: החזר שכר דירה, השתתפות בשכר דירה, רחוק מהעלויות הריאליות שקיימות בשוק.
<אהוד ליפשיץ: בזה אני מסיים ברשותך.
<אהוד ליפשיץ: המצב הזה מבחינתי, כארגון הכי גדול שעוסק בזה, הוא נפיץ.
<אהוד ליפשיץ: הוא על סף קריסה.
<אהוד ליפשיץ: ואם לא יתעוררו, פשוט יקומו מחר בבוקר עם אלפי תלמידים מהחינוך המיוחד שלא יהיה להם פתרון.
איציק שמולי: אוקי.
איציק שמולי: חברת הכנסת לשעבר, ואולי גם לעתיד, יפעת קריב.
איציק שמולי: את רוצה להוסיף לנו משהו?
יפעת קריב: האמת שאני רק רוצה עוד להוסיף.
יפעת קריב: תראה, אני בשנה האחרונה עובדת עם בית אקשטיין צמוד ועם צוות מדהים של אנשים ב- 18 בתי ספר, ואני רוצה להגיד שבעצם הדיון שמתקיים כאן היום הוא דיון תקציב, הוא דיון תקציב לכל דבר.
יפעת קריב: אני לא יודעת אם בכלל נמצאים פה נציגי משרד האוצר, אם הם הוזמנו או לא, אבל זה דיון תקציב לכל דבר.
יפעת קריב: כי בעצם, אני יכולה להגיד שבשנה האחרונה, אנחנו רצים בין משרד החינוך למשרד האוצר, והאחריות כל הזמן מוטלת כל פעם על מישהו אחר.
יפעת קריב: משרד האוצר מטיל על משרד החינוך, משרד החינוך מטיל על משרד האוצר, כשבפועל, אם אנחנו נחליט לכנס רק לנושא התקציב, נראה שיש תלמידים במדינת ישראל, כמובן, תלמידי החינוך המיוחד, שמופלים באופן עקבי.
יפעת קריב: אם ועדת החינוך תחליט לשים את כל התקציבים שמקבלים תלמידים בחינוך הרגיל מול תקציבים שמקבלים תלמידים בחינוך המיוחד, נורא פשוט לעשות את זה, אפשר לעשות את זה בדיון שבוע הבא בעוד הכנסת דנה בדיוני התקציב ולראות את האפליה המאוד גדולה שיש.
יפעת קריב: מה שכן, דבר מדהים שקורה, שהצוות המקצועי שיושב פה, בטח בבית אפשטיין ואולי, אני משערת, גם בבעלויות הנוספות, מביאים אותם להישגים מאוד גבוהים.
יפעת קריב: בעצם מאפשרים להם להצליח בחיים.
יפעת קריב: למצוא עבודה, לעשות בגרויות, להיות ברמת איכות חיים מאוד גבוהה, ועם זאת כל הזמן יש מאבק מתמיד על כל דבר.
יפעת קריב: מגודל הכיתות ועד כמובן לתקצוב המורים ותגמול המורים ומתן אופציות כמו לעשות בגרויות.
יפעת קריב: אז אני ממש אשמח אם גם האוצר יתייחס לזה וגם נעשה פה אולי דיון, ממש שמראה סעיף סעיף את התקציב.
יפעת קריב: אנחנו מכירים את זה בעל פה כבר.
איציק שמולי: מר ג'ראר פולדר?
איציק שמולי: אני מקווה שאני אומר את זה נכון.
איציק שמולי: מנכ"ל הר ירושלים, בבקשה.
<ג'ראר פולבר: אז רק עוד הערה אחת, בנוסף.
<ג'ראר פולבר: אני חושב שבלי אופק חדש, בתי הספר שלנו יהפכו להיות בתי ספר ירודים לילדים שצריכים יותר מאשר משהו אחר, כי המורים הטובים או המורים בהדרגה יעברו לבתי ספר "רסמיים" שבהם יש אופציה לאופק חדש, ואז אנחנו נישאר עם מורים או מתחילים או פחות מוכשרים וזאת באמת גזירה קשה מאוד.
איציק שמולי: יש עוד מישהו מהבעלויות שרוצה להוסיף לנו משהו?
איציק שמולי: רק להוסיף.
איציק שמולי: כן, בבקשה, מי את?
<אורה לנדא: אורה לנדא מויצ"ו העולמית.
<אורה לנדא: אנחנו כבר מתמודדים עם המצב של מנהלי בתי ספר ומורים שאינם מעוניינים לעבוד אצלנו, כי שאלה ראשונה שהם שואלים זה "האם אתם באופק חדש?".
<אורה לנדא: מהרגע שאנחנו לא באופק חדש, הם נוטשים אותנו ולאט לאט, אני מתחברת לדברי חברת הכנסת לשעבר, לאט לאט לא נצליח להגיש לבגרויות כי איכות המורים שלנו הולכת ופוחתת.
איציק שמולי: המצב הזה למעשה, כמה זמן הוא קיים?
איציק שמולי: מאיזה שנה?
איציק שמולי: וכמה זמן אתם מנסים לשנות אותו?
<אורה לנדא: אופק חדש כבר לפחות 6 שנים התחיל ברוב הרשויות ובתי הספר.
איציק שמולי: נציג נוסף מהבעלויות, יש?
איציק שמולי: מי אתה?
<דוד שרפר: שמי דוד שרפר, אני מייצג פורום של בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים בחינוך הרגיל.
<דוד שרפר: כאשר גם בחינוך הרגיל יש כיתות מקדמות, שבעצם הם חינוך מיוחד לכל דבר, כיתות של חינוך מיוחד.
<דוד שרפר: אצלנו - - -
איציק שמולי: רגע, אבל אתם באותו הסטטוס?
<דוד שרפר: אנחנו באותו סטטוס מוכר שאינו רשמי.
<דוד שרפר: בעצם אצלנו הבעיה נמצאת הרבה יותר אחורה.
<דוד שרפר: כל הבעיות שמעלים כאן
<דוד שרפר: בעצם משותפות גם לנו, אבל תלמידי כיתות חינוך מיוחד שלומדים בעצם בבתי ספר רגילים, אנחנו מדברים על אותם לקויות כמו שהוזכרו כאן.
<דוד שרפר: כיתות של אוטיסטים, של הפרעות קשות, כל מיני רמות של כיתות חינוך מיוחד.
<דוד שרפר: גם את ערך השעה, את התקצוב הבסיסי למורים, אנחנו מקבלים בחוסר משמעותי.
<דוד שרפר: אם אני אתן כמה דוגמאות, כדי לא להאריך.
<דוד שרפר: תוספת שמגיעה לאמהות צעירות, למשרת אם, לא מקבלים בכלל בכיתות כאלה.
<דוד שרפר: גמול חינוך למחנכי כיתות, גם כן לא מקבלים בכלל, רק אצלנו, אגב, בסקטור הזה.
<דוד שרפר: גמולי השתלמות, שאצל כולם מתוקצבים ברמה של 13%, אצלנו 8%.
<דוד שרפר: והאבסורד הגדול ביותר, אפשר להגיד, הוא שגמול חינוך מיוחד שבעצם מיועד למורי החינוך המיוחד, לא מתקבל בכלל.
<דוד שרפר: זה אמנם לא הרבה מאוד כיתות ואם אנחנו מדברים פה על דיון תקציבי, זה אירוע תקציבי מאוד קטן, אבל מישהו משלם את המחיר הזה בסוף, ואני אבקש שסביב הדיון הזה, תהיה איזשהי התקדמות גם בנושא הזה.
איציק שמולי: אחרונת המתייחסים בסבב הזה תהיה גלית פורסט כהן, אחרי זה נקבל התייחסויות נוספות.
איציק שמולי: את אם?
<גלית פורסט כהן: אני אם לילד שלומד בחינוך הרגיל, בבית ספר מיוחד, בית ספר מוכר שאינו רשמי.
<גלית פורסט כהן: בית ספר לאו-בק בחיפה.
<גלית פורסט כהן: מדובר בבית ספר שלומדים בו כ- 1,000 תלמידים והילדים שלנו הם כיום 7 כיתות יש, בערך 60 תלמידים.
<גלית פורסט כהן: אנחנו הגענו לבית הספר, בכל איזור חיפה זה בית הספר היחיד בעצם שנותן מענה לילדים שלנו, שהם ילדים על הרצף האוטיסטי, וגילינו כל מיני בעיות ברגע שאנחנו נכנסים למוסד הזה.
<יהודית גידלי: מאיפה באת?
<גלית פורסט כהן: מחיפה.
<יהודית גידלי: לא, הילד היה בבית ספר קודם לכן, איפה?
<גלית פורסט כהן: הוא היה בחטיבה הצעירה, היום הוא בתיכון.
<גלית פורסט כהן: ברגע שהם מגיעים לתיכון, לא ברור לנו מה התכניות המיוחדות שהילד אמור לקבל.
<גלית פורסט כהן: חלק ניכר מהם, למשל, הילד שלי לא מקבל כי הוא ילד שמשולב ואז מתחילים כל מיני סיפורים של "הוא יוצא לשילוב אז הוא לא יכול להיות בתעסוקה", "הוא יוצא לזה, אז הוא לא יקבל דירת הכשרה".
<גלית פורסט כהן: מתחילים כל מיני סיפורים כאלה ובסופו של דבר הוא לא מקבל את הסל שלו הוא זקוק.
<גלית פורסט כהן: אנחנו לא יודעים מהי תכנית הלימודים שבית הספר מחויב לתת.
<גלית פורסט כהן: זאת אומרת, אנחנו לא יודעים אם הוא באמת מחויב לתת את דירת ההכשרה, אם הוא באמת מחויב לתת את תכנית התעסוקה.
<גלית פורסט כהן: ברגע שהילד נכנס, 60 ילדים מתוך 1,000 ובתפקוד גבוה, הם כמובן רוצים להשתלב, הם כמובן רוצים להיות עם הילדים הרגילים.
<גלית פורסט כהן: בבית הספר שלנו לכל דבר כזה יש מחיר.
<גלית פורסט כהן: זאת אומרת, אנחנו מקבלים דרישת תשלום של 4,500 ש"ח להורה, כשהטענה היא גם שמשרד החינוך - - -
איציק שמולי: לשנה?
<גלית פורסט כהן: תשלומי הורים, לשנה.
<גלית פורסט כהן: כשהטענה היא "הילד שלכם נהנה מהתכניות המיוחדות של בית הספר, הילד שלכם משתתף בדברים".
<גלית פורסט כהן: ואנחנו לא יודעים, האם החינוך המיוחד אמור לכסות חלק מהדברים, לא אמור לכסות?
איציק שמולי: תכף נקבל התייחסות ממשרד החינוך ונבין.
איציק שמולי: רק לפני משרד החינוך - - -
<גלית פורסט כהן: ויש עוד נושא שהועלה פה, ואולי אני אגיד את זה מהצד של אם.
<גלית פורסט כהן: למשל, הילד שלי, אם הוא משולב בלימודי מתמטיקה, הוא לא יקבל תגבור במתמטיקה כמו שאר הילדים שמשולבים איתו כי המורה שלהם הוא המורה של התלמידים הרגילים ובתוך המערך אין מורה ל- 4 יחידות.
<גלית פורסט כהן: או כל מיני דברים כאלה שלא מסתדרים - - -
איציק שמולי: אוקי, תודה.
איציק שמולי: אני רוצה לפני משרד החינוך לקבל את ההתייחסות גם של יוסי בר מאיגוד בתי הספר - - - החרדי.
<יוסי בר: שלום וברכה.
<יוסי בר: אני מעבר למה שאמרו כאן, רוצה לדבר בעיקר על היעדר האופק.
<יוסי בר: חוץ מהאופק החדש שאין לנו, יש לנו היעדר אופק.
<יוסי בר: אנחנו פונים אל משרד החינוך חדשות לבקרים והדבר הזה חייב להיפסק.
<יוסי בר: אנחנו לא מקבלים תשובות.
<יוסי בר: משרד החינוך יכול להגיד "יש החלטה של האוצר, אין לנו מספיק כסף ולכן החלטנו עד שנת 2020 שלא יהיה אופק חדש".
<יוסי בר: נוכל להתלונן, נוכל להתמרד, נוכל לעשות דברים ופעולות כלשהן.
<יוסי בר: משרד החינוך פשוט לא עונה לנו תשובות.
<יוסי בר: מגיעים אלינו מורים ומבקשים לעבור לחינוך הממלכתי בגלל שבחינוך הממלכתי מציעים להם אופק חדש ואין לנו שום בשורה לתת להם.
<יוסי בר: על זה אני רוצה בעיקר לשים את הדגש, על זה שמשרד החינוך לא נותן לנו אופק לאופק.
איציק שמולי: רחלי אבר
איציק שמולי: מזון ממשרד החינוך נמצאת איתנו.
איציק שמולי: היא ראש האגף של החינוך המיוחד במשרד - - -
<קריאה: אפשר לפני התשובה של משרד החינוך לומר משהו אחד?
איציק שמולי: לא, אחרי.
איציק שמולי: ואני רוצה, רחלי, לקבל את ההתייחסות שלך.
איציק שמולי: גם באופן מהותי לטענה של האפליה וחוסר השיוויון, האם משרד החינוך מכיר בזה שיש פה אפליה בין מה שמקבלים ילדי חינוך מיוחד במוכר והרשמי לבין מה שמקבלים אחרים במוכר שאינו רשמי, ושתיים, בהתחבר למה שנאמר פה עכשיו על ידי הדובר האחרון, לפי הטענה, הארגונים מנסים לפנות ולקבל מכם תמונת מצב כבר מראשית 2014 ולכל הפחות היה צריך או צריך לצייד אותם באיזשהי תשובה.
איציק שמולי: אז אני מבין שהתשובה הקבועה של המשרד היא שהעניין עדיין נמצא בבחינה.
איציק שמולי: אני לא אומר את זה בציניות, זה נושא שהוא מורכב ומותר למשרד החינוך לשקול את הדברים.
איציק שמולי: השאלה אבל מתי אתם חושבים שתוכלו לספק את אותה התשובה להורים?
איציק שמולי: איפה אתם עומדים?
<רחלי אברמזון: אז בוקר טוב לכולם.
<רחלי אברמזון: אני ראשית רוצה קודם כל לומר שנמצאים סביב השולחן הזה באמת אנשים יקרים, מוערכים מאוד.
<רחלי אברמזון: הם שותפים שלנו ואני מכירה אותם גם באופן אישי מהעבודה היומיומית.
<רחלי אברמזון: אז באמת על זה אין עוררין, על העבודה הנפלאה.
<רחלי אברמזון: יחד עם זאת, אני רוצה לומר שבנושא החינוך המיוחד, תלוי איך מציגים את זה, אבל מבחינתי בחינוך המיוחד ילד הוא ילד הוא ילד.
<רחלי אברמזון: ומבחינת התקצוב גם של המשרד וההתייחסות של המשרד, אין שום שונות בתקצובו של ילד ברשמי ובמוכר שאינו רשמי.
<רחלי אברמזון: באותה נשימה אני רוצה לומר כי אני רוצה להתייחס למשל לאורך יום הלימודים, שהוא זהה, כמובן שהוא כפוף למוגבלויות כאלה ואחרות, אז ילדים עם אוטיזם מקבלים את הזכאות ליום לימודים ארוך עד השעה 16:45, ילדים עם מוגבלויות אחרות מסיימים ב- 14:30-15:30, זאת אומרת שמבחינה זו יש השוואת תנאים.
<רחלי אברמזון: הזכאות למתן חופשות שווה וזהה, הזכאות לקבל את התגבורים שווה וזהה, גם הטיפולים שהם מקדמי בריאות מטופלים ונמצאים באותה מידה.
<רחלי אברמזון: כך שמבחינת משרד החינוך, התקצוב עבור הילדים הוא תקצוב זהה - - -
ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול מה עם שכר המורים?
ישראל אייכלר: האם גם שם - - -
<רחלי אברמזון: עכשיו אני רוצה רגע לדבר - - -
איציק שמולי: חבר'ה, בבקשה.
איציק שמולי: נציגי משרד החינוך לא הפריעו לאף אחד לדבר - - -
ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול שאלת הבהרה פשוטה.
איציק שמולי: בסדר, לחברי כנסת מותר לשאול שאלות הבהרה, זה לא אומר שלכל האורחים מותר לשאול שאלות הבהרה.
<רחלי אברמזון: אז על זה יענה אילן שי, בסדר?
<רחלי אברמזון: נציג הלשכה המשפטית.
איציק שמולי: אילן, תציג את עצמך בבקשה.
<אילן שי: אני רוצה להתייחס לנקודה הספציפית של הסכם אופק חדש.
<אילן שי: הסכם אופק חדש הוא לא החלטה של משרד החינוך, לא מדובר באיזשהי החלטת מדיניות אלא בהסכם עבודה שנחתם בין המדינה לבין הסתדרות המורים.
<אילן שי: ההסכם הזה קובע בסעיף התכולה שלו שהוא חל רק על מורים שהם עובדי מדינה.
<אילן שי: משרד החינוך לא יכול לשנות את ההסכם באופן חד צדדי.
<אילן שי: מהצד של המדינה, מעבר למשרד החינוך - - -
ישראל אייכלר: המדינה צריכה רשות מהסתדרות המורים לתת שיוויון לכל המורים?
<אילן שי: כדי לשנות את הסכם העבודה, אי אפשר לשנות בצורה חד צדדית.
ישראל אייכלר: אבל הסתדרות המורים איננה צד לגבי המורים שאינם בהסתדרות הזו.
<אילן שי: היא צד להסכם.
<אילן שי: אני לא חושב גם שיש ארגון - - -
איציק שמולי: אבל אתה רואה את הסתדרות המורים נעמדת על הרגליים האחוריות כדי לא - - -
<אילן שי: אז אני רוצה להגיד, מלבד הסתדרות המורים שחייבת להיות צד לשינוי ההסכם, גם משרד האוצר, כדי לשנות את ההסכם, צריך גם את ההסכמה של משרד האוצר, של הממונה על השכר.
<אילן שי: ברור שלמשרד החינוך יש עמדה אבל אנחנו לא מסוגלים לשנות את זה בהחלטה של משרד החינוך, וכרגע, נכון להיום, הוראת התכולה של ההסכם קובעת שהוא חל רק על עובדי מדינה.
איציק שמולי: אני רוצה לשאול את נציג האוצר רק - - -
מסעוד גנאים: אולי עוד שאלה בקשר לטענה, בקשר להכנה לבגרות.
מסעוד גנאים: הועלתה פה טענה - - -
<אילן שי: רחלי תתייחס לזה, אבל אני רוצה לומר, כי הייתה כאן קודם שאלה מה לגבי המורים בחינוך המיוחד הרשמי.
<אילן שי: אותו כלל חל עליהם.
<אילן שי: זאת אומרת, אין בהסכם אופק חדש איזשהי התייחסות להכנה לבגרות של - - -
<קריאה: אופק חדש זה יסודי, זה ארגון ליסודי.
<אילן שי: אבל יש שם גם מספר סעיפים, איזה תת פרק שמתייחס למורי החינוך המיוחד, לא רק ביסודי אלא מורי החינוך המיוחד שמלמדים גם בבתי ספר רב שלביים ובשכבות גיל של חטיבת ביניים ושל על יסודי, וגם שם אין התייחסות - - -
איציק שמולי: לאור הפניות שנעשו אליכם מצד הארגונים, האם אתם ביררתם את העמדה מול ההסתדרות ומול האוצר?
איציק שמולי: תכף האוצר יוכל להתייחס גם בעצמו, אבל מול הסתדרות המורים, האם נעשה בירור מהי עמדת הארגון?
<רחלי אברמזון: תראו, אני רוצה קודם כל להתייחס באופן כללי לגבי הנושא הזה של הכלת הרפורמה של אופק חדש על כלל בתי הספר בחינוך המיוחד, מכיוון שאנחנו באמת ראינו וחשבנו שלא נכון יהיה להפריד.
<רחלי אברמזון: בעיקר מכיוון שרצף הגילאים והשנתונים של הילדים לא תמיד זהים למקום.
<רחלי אברמזון: הם לומדים לפעמים עד גיל 21 וחשבנו שיהיה נכון לדבר על רפורמה אחת בחינוך המיוחד.
<רחלי אברמזון: אז קודם כל, אל מול כל הדיונים האלה שאנחנו מקדמים ובאמת מקדמים ומתייחסים ברצינות, עולות כל מיני סוגיות של התלבטות.
<רחלי אברמזון: ואנחנו בוודאי רואים בארגונים גם חלק מהסיפור, כי הם שותפים.
<רחלי אברמזון: אז זה דבר ראשון.
<רחלי אברמזון: הדבר השני שאני כן רוצה להתייחס אליו, זה לעניין הבגרויות.
<רחלי אברמזון: זה נכון שהנושא הזה עלה וצף, כי באמת הייתה פגישה עם הנציגות של מוסדות החינוך שעליהם דיברו גם יפעת וגם אודי וגם מבחינת הבקשות של ויצ"ו, שהיו כאלה ואחרות.
<רחלי אברמזון: אז קודם כל, לגבי הגמולים, אנחנו כן נתנו פתרון.
<רחלי אברמזון: אני רוצה לדבר על זה ששעות תגבור נותנים והן ניתנות.
<רחלי אברמזון: לגבי הגמול למורים, כשאודי הציף את העניין אנחנו בדקנו.
<רחלי אברמזון: זו לא הייתה בעיה סוחפת, זו הייתה בעיה נקודתית שכנראה לא קיבלה את המענה וטופלה.
<רחלי אברמזון: כך ששעות התגבור נמצאות שם וכשאני אמרתי - - -
<אהוד ליפשיץ: היא לא טופלה.
<רחלי אברמזון: אז אם היא לא טופלה, אודי, אז בואו נחזור להיפגש ונדבר על זה ונראה מה קורה.
איציק שמולי: אני מציע אבל שלא נהפוך את זה לדיון - - -
<רחלי אברמזון: בדיוק, זו לא נקודה - - -
איציק שמולי: יש פה עניין עיקרי על הסיפור של אופק חדש.
<רחלי אברמזון: אז אני רוצה לומר, רגע, אבל כן יש התייחסות, אנחנו כן מתגברים שעות להכנה לבגרויות, גם בבתי הספר במוכר שאינו רשמי.
<רחלי אברמזון: באותו מפתח, באותה התייחסות.
<רחלי אברמזון: אז אני רוצה שזה יהיה ברור.