GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רויטל לן כהן: הורים שאין להם, לא יכולים, והמצב הלא שוויוני הזה שיוצר פערים בלתי נסבלים ופוגע פגיעה חמורה בילדים שאנחנו צריכים לתת יד לשיקום שלהם גם אם עולים לנו היום יותר, וכן, הם עולים יותר, זה בסדר, זכותם.
<רויטל לן כהן: בעתיד אנחנו נתרום באופן כזה למיצוי הפוטנציאל שלהם שהם יעלו פחות למדינה ויגיעו למיצוי פוטנציאל עצמי יותר גבוה.
<רויטל לן כהן: לא יעלה על הדעת ששנה אחרי שנה אנחנו נמצא את עצמנו פה באותו דיון.
<רויטל לן כהן: צריך להחיל אותם, לדאוג להם לפעילויות, וכשאני אומרת פעילויות זה גם פעילויות משקמות.
יעקב מרגי: עורכת דין איילת דיין.
<איילת דיין: שלום, נעים מאוד, עורכת דין איילת דיין מאלו"ט.
<איילת דיין: אני רוצה לדבר על כמה סוגיות.
<איילת דיין: אני רוצה קודם כול להתחיל מהיישום.
<איילת דיין: גם בתי הספר שצריכים ליישם את הארכת שנת הלימודים בחופשות, פעמים רבות לא מיישמים באופן מלא.
<איילת דיין: מודיעים שהלימודים לא יהיו בימי שישי או יגמרו בשעה 14:30.
<איילת דיין: בחודשים האחרונים אנחנו באופן אישי קיבלנו למעלה מעשר פניות מהורים מבתי ספר שונים שהודיעו להם, אין יום שישי בחופשת הקיץ או חופשת הקיץ, הלימודים מסתיימים ב-14:30, וכשההורים מתעקשים אז מפחידים אותם ואומרים להם, אוקיי, אנחנו נעשה לכם את הלימודים בשעות האלה אבל זה לא יהיה צוות שאתם מכירים, הוא לא יודע לעבוד עם הילדים וחבל שתשלחו את הילדים, זה סתם יהיה אסון בשבילם.
<איילת דיין: אז גם כשכבר במסגרות שזה מיושם, זה לא מיושם כמו שצריך והרשויות המקומיות לא נותנות את חלקן.
<איילת דיין: אני לא רואה אם יש פה מישהו מהשלטון המקומי, אבל יש פה הרבה פעמים פער בין מה שהמשרד נותן להשלמה של הרשות המקומית, שהרשות המקומית לא משלימה, וליכולת של המשרד לאכוף על המסגרות באמת לתת את השעות המלאות.
<איילת דיין: בהקשר הזה גם ההזנה, כמובן שכבר דיברו עליה, שלא יתכן שפתאום בקיץ הילדים לא צריכים לאכול אפילו שהלימודים שלהם הם עד 16:45, ועוד פעם נטל על ההורים שגם ככה הנטל עליהם כבד מאוד.
<איילת דיין: הדבר השלישי שאני רוצה להתייחס אליו זה באמת התלמידים המשולבים.
<איילת דיין: התלמידים המשולבים, בייחוד אלה שכבר אין להם קייטנות, אלה שיש להם קייטנות בחלק מהמקרים הסייעת מצליחה להשתלב.
<איילת דיין: גם היו לנו מקרים השנה שהודיעו להם שהסייעת בחופש כל הקיץ ולא תהיה סייעת אחרת אז הוא לא יכול להצטרף לקייטנה, אבל הילדים היותר גדולים שאין להם קייטנות, למרות שהסייעת מקבלת שכר לשניים עשר חודשים ואמורה לעבוד שניים עשר חודשים, היא לא עובדת איתם בקיץ.
יעקב מרגי: גם המורה מקבל לשניים עשר.
<איילת דיין: נכון, אבל הילדים האלה המשולבים, הם צריכים את העבודה הרציפה הזאת גם בקיץ.
<איילת דיין: השילוב הוא לא רק לימודים, הוא גם חברתי.
יעקב מרגי: התייחסות מיוחדת לשילוב בנפרד, רחל, בסוף, התייחסות לכל ילדי השילוב.
<רויטל לן כהן: אגב, ההסכם הקיבוצי של הסייעות תוקן ב-2014 לצורך זה, כדי לשלב אותן בחופש.
<איילת דיין: ברגע שיקבעו בתוכנית חינוך יחידנית שקובעים לכל ילד משולב גם את העבודה שהסייעת צריכה לעשות איתו בקיץ, המטרות החברתיות, מטרות שיקומיות נוספות, לא רק ההנגשה של חומר הלימוד, היא תוכל לעבוד איתו גם בקיץ בצורה מפוקחת.
יעקב מרגי: הניה מרמורשטיין.
<הניה מרמורשטיין: הניה מרמורשטיין, אני מ"עלה".
<הניה מרמורשטיין: אנחנו מסגרת שכן מתפקדת עד ה-15 באוגוסט אבל יש בזה המון מגבלות.
<הניה מרמורשטיין: קודם כול זה עד 12:45 בלי הזנה.
<הניה מרמורשטיין: הורים לא גומרים לעבוד ב-12:45, כך שרוב הילדים מקבלים את היום הארוך של הרווחה ואז רווחה לא משלמת הזנה, חינוך לא משלם הזנה.
<הניה מרמורשטיין: אנחנו צריכים לבד.
<הניה מרמורשטיין: אנחנו לא יכולים לבקש אפילו אוכל מהבית כי אצלנו זו מוגבלות קשה, סיעודיים שאנחנו צריכים לפעמים לטחון גרוס, כל מיני צורות.
<הניה מרמורשטיין: אי אפשר לבקש מהם להביא את זה מהבית.
<הניה מרמורשטיין: אנחנו צריכים לבד לממן את זה.
<הניה מרמורשטיין: כמו שרחלי אמרה, המורות והגננות והצוות הפרא רפואי לא חייב לבוא, אז אם הם רוצים לקחת חופש, הם יכולים לקחת חופש, מה גם שהם כן אפילו מממנים את זה.
<הניה מרמורשטיין: מממנים את זה באופן מוגבל ביותר, אז הרבה מורות והרבה גננות וצוות פרא רפואי מעדיפים לקחת את החופש כי זה ממילא לא משולם להם, אבל יש להם ילדים בבית.
<הניה מרמורשטיין: יושבים עם הילדים בבית ואז אנחנו מגיעים למצב שילדים עם מוגבלות כזאת קשה, אני צריכה להביא צוות אחר, אפילו אם זה לא האנשים שעובדים איתם ומכירים את הרצף ואת הכול.
<הניה מרמורשטיין: ההורים באים בטענות ואני בין הפטיש לסדן מי יממן.
<הניה מרמורשטיין: כל המנהלים שאנחנו איתם בקשר באמת מתפקדים.
<הניה מרמורשטיין: אנחנו מגיעים להמון אירועים חריגים בקיץ בגלל הדברים האלה שאין את אנשי המקצוע המתאימים.
<הניה מרמורשטיין: רצף טיפולים, בגלל זה שאין מספיק טיפולים, הם רוצים לגשת לקופת חולים.
<הניה מרמורשטיין: קופת חולים לא מממנת את זה כי הם נותנים את זה למסגרות, אז הם לא מוכנים לממן וגם זה הרבה תור ולא מכירים את הילדים ולא בדיוק יכולים לתת את הטיפול הנכון, ככה שאנחנו גם צריכים את החוק הזה, להחזיק את הילדים וגם לא מקבלים את כל היכולות ואת כל מה שצריך בשביל שנוכל באמת לתפקד ולתת לילדים האלה את כל מה שצריך.
יעקב מרגי: אסתר קרמר.
<אסתר קרמר: אני רוצה לדבר קצת מהפן האישי.
<אסתר קרמר: אני אימא לילדה בשילוב.
<אסתר קרמר: בבית ספר שלה יש קייטנה דווקא.
<אסתר קרמר: היא ילדה בכיתה מקדמת, בכיתת שילוב.
<אסתר קרמר: יש בבית ספר שלה קייטנה.
<אסתר קרמר: כל שנה היא מאוד רוצה להשתתף בקייטנה אבל אין לי שום דרך לשלוח אותה לקייטנה.
<אסתר קרמר: היות ומשרד החינוך לא מממן את המשך הקייטנות, אז אין הסעות.
<אסתר קרמר: נכון שיוצאת הסעה כל יום מהשכונה, אבל לא מוכנים שהיא תעלה על ההסעה הזאת ולכן אין קייטנה.
<אסתר קרמר: אני מבחינתי רושמת אותה בשמחה לקייטנה, אבל הילדה לא יכולה ללכת לקייטנה כי אין לה הסעה.
<אסתר קרמר: זו כבר לא שנה ראשונה שדיברתי על זה.
<אסתר קרמר: גם שנה שעברה דיברתי על זה שהילדה שלי נשארת כל יום בבית.
<אסתר קרמר: כל הבנות של בית הספר שהיא כאילו משולבת איתן מגיעות כל יום לקייטנה אבל היא נשארת בבית והיא כל יום בוכה שהיא רוצה ללכת לקייטנה, אז אם אני יכולה, אני לוקחת אותה ברכב, אבל לא כל בוקר אני יכולה לקחת אותה הלוך וחזור, אז לא כל בוקר היא יכולה ללכת לקייטנה.
<אסתר קרמר: היא לא יכולה לנסוע באוטובוס.
<אסתר קרמר: אין לה מסוגלות לנסוע לבד באוטובוסים.
<אסתר קרמר: זה דבר ראשון.
<אסתר קרמר: דבר שני, אני רוצה לדבר על אימא אחת שאני מלווה אותה מזה כמה שבועות.
<אסתר קרמר: יש לה בת שמשולבת בשילוב יחידני בבית ספר חרדי בלוד.
<אסתר קרמר: הילדה, יש לה סייעת.
<אסתר קרמר: הסייעת יכולה לעבוד בחופש הגדול אבל בית ספר לא מוכן לשלב את הילדה בקייטנה כי הילדה בכיתה ז' והקייטנה היא רק עד כיתה ה'.
<אסתר קרמר: אנחנו פנינו לכל מי שרק אפשר.
<אסתר קרמר: זה לא עזר לנו.
<אסתר קרמר: יש סייעת ולא מוכנים לשלב את הילדה בתוך פעילות הקייטנה והילדה לא יכולה לקבל תוכנית בקיץ.
<אסתר קרמר: הילדה נכה על כיסא גלגלים.
<אסתר קרמר: האימא, ממש קשה לה להתמודד עם הילדה ולילדה אין פתרון.
יעקב מרגי: יש מישהו סביב השולחן שרוצה להתייחס ולא התייחס עדיין?
<רויטל לן כהן: אפשר רק להדגיש משהו שאולי לא היה ברור מהדברים של אסתר?
<רויטל לן כהן: הילדים בכיתות הקטנות, בכיתות החינוך המיוחד - - -
<יהודית גידלי: מה זה כיתות קטנות?
<חיים הלפרין: קטנות זה גודל הכיתה.
<רויטל לן כהן: כיתות חינוך מיוחד למיניהן, אלה שלא זכאים, למשל לקויות למידה.
<רויטל לן כהן: הם נשלחים רחוק מהבית.
<רויטל לן כהן: זה הרי לא בית הספר השכונתי, אז מצד אחד נגזר עליהם להיות מחוץ לקהילה.
<רויטל לן כהן: מצד שני, אנחנו מנתקים אותם כי אנחנו לא פותחים להם כיתות כאלה ליד הבית.
<רויטל לן כהן: הם נאלצים לנסוע ואז בחופש הגדול אין להם יכולת להגיע לכיתה הזו.
<אמירה חדר שושן: יש לי שאלה, כי אני לא קיבלתי חודשים מענה עליה.
<אמירה חדר שושן: אנחנו מקבלים 25 שקלים ליום, הזנה לילד, משלמים לקייטרינג 15 שקלים.
<אמירה חדר שושן: ב-10 נוספים מימנו את כל אורך הקייטנות.
<אמירה חדר שושן: מרגע שזה נפסק, 10 שקלים ליום לילד, נעלמו.
<אמירה חדר שושן: לא קיבלנו תגובה איפה הם מתגלגלים, והם כספים שיכולים להזין את הקייטנה.
<אמירה חדר שושן: איפה הכסף הזה?
<אמירה חדר שושן: אין לי מושג ולא קיבלתי תשובה.
<אמירה חדר שושן: שתיים, ממחר בבוקר אין אוכל לילדים כי הקייטרינג הגיע עד כה - - - ואני לא יודעת מי יממן את זה.
יעקב מרגי: אם היו הטענות האלה, הדיון לא היה מתקיים.
יעקב מרגי: אלה נושאים שצפו כל השנה, במיוחד שנה שעברה אחרי ההחלטה.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לצאת מכאן עם תשובות.
יעקב מרגי: גם עולם כמנהגו נוהג זו תשובה מבחינתכם.
יעקב מרגי: אנחנו מבחינתנו נראה מה אנחנו עושים, אבל צריך לקבל תשובה, האם ה-15 באוגוסט זה תאריך, דינו כדין 30 ביוני ביסודי או 20 ביוני בעל יסודי או שזה סתם איזו מחווה הומניטרית חלקית שניתנה על ידי השר.
יעקב מרגי: אני רוצה לקבל תשובות חד משמעיות.
יעקב מרגי: אני אומר לכם חד משמעית, אם אתם לא תתקנו את זה, אני אתקן את זה בהצעת חוק, שההסתכלות על 15 באוגוסט לאותן לקויות יהיה מוגדר בחוק חינוך חובה.
יעקב מרגי: אני חושב שלא יעלה על הדעת, לא מאמין שהשר קיבל את ההחלטה הזו ונתן לזה התייחסות של איזו מחווה הומניטרית.
יעקב מרגי: או שנעלם ממנו נושא כל הטיפול ההוליסטי המערכתי או שהוא לא מכיר את החינוך המיוחד על בוריו, על גווניו ועל כל סוגיו.
יעקב מרגי: זו הסיבה שגם אנחנו עכשיו בתחילת החופשה של כל הילדים הרגילים נדרשים לסוגיה הזאת והלוואי ויכולתי לעשות את זה עוד לפני כן, אלא שצוק העיתים של הוועדה, כל אחד הוא בן יחיד וכל בעיה היא זועקת לשמיים, במיוחד שלנשיאות עומדת גם הזכות לקחת נושאים מהחלל החיצון או איזוטריים ולשים לי אותם בדיונים מהירים, לא יודע על פי איזה מבחן, אבל לא משנה.
יעקב מרגי: זה לוקח את הזמן, אז אני אומר לך, לאילן, לכל הצוות.
יעקב מרגי: אני צריך לקבל תשובות חד משמעיות לגבי ההזנה.
יעקב מרגי: אני לא נכנס כרגע האם התעריף של משרד החינוך הוא תעריף מספק.
יעקב מרגי: זה לא הדיון אם ה-25 שקלים הם מספקים, לא מספקים, ריאליים, לא ריאליים.
יעקב מרגי: הדיון שלעצמו הוא 1 ביולי, 15 באוגוסט, מה זה אומר.
יעקב מרגי: אני צריך לקבל תשובות חד משמעיות.
יעקב מרגי: מבחינתי, כשקיבלתי את הודעת השר, קיבלתי את זה כי זה הארכת שנת הלימודים לכל דבר ועניין.
יעקב מרגי: אם לא, אז השר לא הבהיר את עצמו והמשרד לא האיר את עיניו כנראה, אז אני מבקש תשובות לסוגיה הזאת קודם כול מבחינה משפטית, חוקית.
<אילן שי: הדבר הראשון שאני רוצה להעיר זה על מה שנאמר על ידי אמיתי.
<אילן שי: ההוראה של סעיף 14 שעניינה הארכת משך שנת הלימודים היא בסמכות שר החינוך בהסכמת שר האוצר.
<אילן שי: האופן שבו מממשים החלטת שר בדרך של צו או תקנות, לא בדרך של חוזר מנכ"ל, אז גם מבחינת הצורה זה לא האופן שבו מבצעים הוראה כזו וגם לא התקבלה הסכמת שר האוצר ולכן הארכה הזאת שבמסגרת מדיניות של משרד החינוך, זה לא אומר - - -
יעקב מרגי: אני פחדתי שלך לשם.
יעקב מרגי: זה מפלטו, לא רוצה להגיד לך של מה, כי המשרד, כשרוצה לתת לנו את כל כובד המשקל וחשיבותו של אותו חוזר מנכ"ל, הוא יודע לשים לנו את זה במרכז השולחן.
יעקב מרגי: אפילו אנחנו מרגישים את ההטחה על השולחן.
יעקב מרגי: פחדתי שתברח לשם, אבל הנה שמת את זה.
<חיים הלפרין: אבל זה המשרד היחידי שיש חוזר מנכ"ל, תקנות וחוק.
יעקב מרגי: מאחר ואתם עושים את זה, אני גם מרשה לעצמי לעשות זאת, ומבחינתי, למרות שאני אומר תמיד שחוזר מנכ"ל זו לא חקיקה ואני דורש שהדברים יהיו או בתקנות חקיקה משנית או בחקיקה ראשית, ואני אומר לך חד משמעית, נאמר בחוזר מנכ"ל, להערכתי השר לא ידע מה ההשלכות של קביעה חשובה ונדרשת של 15 באוגוסט.
<רויטל לן כהן: אדוני, אני רוצה לספר לך שהוא לא ידע.
<רויטל לן כהן: כשאנחנו סיפרנו לעוזרי השר שהילדים לא אוכלים, הם היו בהלם.
יעקב מרגי: ההבדל ביני לבינך, שאת יודעת.
יעקב מרגי: כל החיים שלי אני לומד.
<אילן שי: זה בהיבט של המקור הנורמטיבי.
<אילן שי: לגבי הסוגיה של הסכום, אני מבין שאנחנו לא רוצים להיכנס.
<רחל אברמזון: אני כן רוצה להתייחס בבקשה, אמירה, ולהגיד לך תודה שאת מביאה בשקיפות מלאה את התוצאות, וזאת הסיבה שאנחנו התחלנו בפיילוט הזה.
<רחל אברמזון: 25 שקלים נשארים 25 שקלים עבור הילדים ועבור ההזנה.
<רחל אברמזון: יחד עם זה, אני רוצה לסבר את האוזן ולספר שה-25 שקלים האלה נקבעו כדי לתת לילדים שנשארים עד 16:45 במסגרות החינוך לאורך כל שנת הלימודים שלוש ארוחות ביום, ארוחת בוקר, צהריים ומשהו אחר הצהריים, ולכן המקור הזה של ה-10 שקלים הוא בדיוק הנקודה שבה נכנס המשרד קצת לבקר ולראות מה עושים עם הכסף הזה, אז מצד אחד לפעמים אומרים לנו, אתם לא מספיק אוכפים, אתם לא מספיק מבקרים, אתם לא מספיק בודקים, אז בדקנו ובפיילוט אנחנו מגלים שבאמת צברו 10 שקלים לאורך השנה.
<רחל אברמזון: ההורים הביאו את מה שצריך להביא לארוחות הבוקר וכו' ואז נשאר בקיץ כסף לעשות - - -
יעקב מרגי: את רוצה לומר לי ש-25 שקלים זאת תמורה לשלוש ארוחות ביום?
<רחל אברמזון: לילד.
יעקב מרגי: ה-100%.
<רחל אברמזון: כן, שארוחת צהריים היא הארוחה החמה.
יעקב מרגי: עכשיו אני אגיד לך משהו.
יעקב מרגי: תחשבי שאמרתי לך את זה בצורה בוטה.
יעקב מרגי: אני לא אומר אותה בצורה בוטה.
יעקב מרגי: אחרי זה אמרת לה, "ההורים הביאו מה שהביאו".
יעקב מרגי: מה שההורים הביאו זה לא עניינך, לא עניין המדינה, לא עניין המשרד.
<רחל אברמזון: לכן אני עוד יותר רוצה לחדד, לומר שאם באמת היו משתמשים בכסף - - -
יעקב מרגי: את רוצה לומר שיש עודף מאותם 25 שקלים?
יעקב מרגי: <קריאה:> ברור.
יעקב מרגי: <קריאה:> זה בדיוק מה שמספרת האימא.
יעקב מרגי: את רוצה לומר לי שיש קייטרינג שמוכן לספק לך שלוש ארוחות ב-25 שקלים?
<רחל אברמזון: זה תלוי במספר הילדים.
<חיים הלפרין: אני אספר מה היה בכנסת.
<חיים הלפרין: החליפו את הקבלן שמביא את המזון ואז מה קרה?
<חיים הלפרין: היה להם שני סוגי מנות, מנה אחת לבני אדם ומנה אחת לא לבני אדם.
<חיים הלפרין: לא לבני אדם זה מה שילדים אוכלים.
<חיים הלפרין: איך אני יודע את זה?
<חיים הלפרין: כי פשוט הגיע אלינו בטעות שלושה שבועות.
<חיים הלפרין: עכשיו שיפרו את זה ואני מודיע לך חגיגית, אני לא הייתי נותן לילדים שלי ולאף ילד במדינת ישראל לאכול את האוכל הזה.
<רחל אברמזון: אז אני מבקשת ברשותכם, שחיים שאחראי על כל תוכנית ההזנה החדשה במשרד החינוך ייסבר את האוזן קצת על התוכניות האלה שהן כן קשורות, רק אני רציתי לומר, אמירה, שאנחנו לומדים את הפיילוט הזה ואנחנו לומדים באמת את היצירתיות בכל מקום ומקום, ולכן אנחנו לא מן הסתם אמרנו שאנחנו בוחנים באמת בחיוב לבחון ולראות מה אנחנו יכולים לעשות כדי לקדם את המענה הזה שאתם מאוד רוצים אותו.
<רחל אברמזון: בסדר, הדרישה היא דרישה והבקשה שלכם היא בקשה לגיטימית, רק אנחנו צריכים לדעת איך אנחנו עושים את זה ומאיפה אנחנו עושים את זה.
<רחל אברמזון: זה העניין שלנו.
יעקב מרגי: רחל, אמרתי שאני לא רציתי להיכנס לדיון של המחיר.
יעקב מרגי: השאלה היא כזו, האם עד ה-15 באוגוסט הילדים האלה שאושרה להם הארכת שנת לימודים זכאים להזנה מטעם המשרד?
<רחל אברמזון: השנה לא.
<רחל אברמזון: לא קבענו את זה.
יעקב מרגי: זאת אומרת, יביאו תיק אוכל כמו שהיינו באים לגן.
יעקב מרגי: זאת גם תשובה.
<רויטל לן כהן: יש ילדים שלא יכולים להביא.
יעקב מרגי: סליחה, זו גם תשובה.
יעקב מרגי: את רוצה שהיא תשקר או שתעשה הוקוס פוקוס?
יעקב מרגי: זו תשובה.
יעקב מרגי: לגבי טיפולים פרא רפואיים, רחל, אני רוצה תשובה.
<רחל אברמזון: הטיפולים יימשכו בדיוק כמו שהם היו בעבר.
יעקב מרגי: מה זה בעבר?
<רחל אברמזון: אני שוב אומרת, התוכנית היא לא תוכנית מלאה.
<רחל אברמזון: הם לא עובדים כמו שהם עובדים במהלך שנת לימודים, אבל אותם מקומות שבהם המטפלים ממקצועות הבריאות נמצאים ועובדים במהלך החופשה, הם יעבדו גם - - -
יעקב מרגי: הבנתי כבר בדברי הפתיחה שלך הקודמים.
יעקב מרגי: אתם מתכוננים לבוא להסכם עם צוותי העבודה האלה, שיתנו, או שאתם חיים עם זה טוב, טוב לכם מסגרת של קייטנה חלקית.
<רחל אברמזון: אנחנו נמצאים בשיח עם הסתדרות המורים.
<רחל אברמזון: יש נציגות לעובדים שלנו ולמורים.
<רחל אברמזון: אנחנו פוגשים אותם.
יעקב מרגי: ומה אתם מבקשים מהם בפגישות, לעשות טובה או לבוא איתם להסדרה?
<רחל אברמזון: זה לא עניין של טובה, זה עניין של הסדרה, לראות הסדרה.
<רחל אברמזון: זה דו צדדי.
<רחל אברמזון: יושב כאן נציג הסתדרות המורים, לדעתי.
<רחל אברמזון: יכול להציג את עמדתם.
יעקב מרגי: משרד החינוך, יש להוסיף עוד משהו?
יעקב מרגי: למישהו יש להוסיף משהו?
<מאיר אסרף: הייתה הידברות עם הסתדרות המורים ואנחנו נתקלים בבעיה.
<מאיר אסרף: הבעיה שדיברה עליה כאן נציגת משרד החינוך, ההסכמים הקיבוציים הם לא הבעיה אלא היישום שלהם.
<מאיר אסרף: ברגע שיש מספר נמוך של כוח אדם, יש חוסר בכוח אדם שמתעסק בחינוך מיוחד, אז לא ניתן ליישם את הסיכומים וההסכמים ויש להם קשיים להפעיל את המערכת הוולונטרית הזאת.
יעקב מרגי: זה בשוטף.
יעקב מרגי: הדיון כרגע בהארכת שנת הלימודים.
<מאיר אסרף: הארכת שנת הלימודים לפי ההסכמים שהגיעו איתנו היא וולונטרית לעובדי ההוראה, זאת אומרת עובד הוראה שמעוניין לשנות את ההעסקה שלו, הוא משנה בהתאם להסכמים.
יעקב מרגי: כיוונתי לדעת גדולים.
יעקב מרגי: אמרתי שהתחושה היא וולונטרי.
יעקב מרגי: אני לא הייתי מברך את שר החינוך בשנה שעברה בסיכום של הדיון הקודם אם הייתי יודע שזה וולונטרי.
<הניה מרמורשטיין: רציתי רק להוסיף שמורה שרוצה לעבוד, אז הסכום שניתן ממשרד החינוך הוא לא מלא, אבל אני בתור עמותה צריכה להשלים לו, כי אני לא יכולה לתת לו פחות ממה שמגיע לו לפי הוותק, זאת אומרת שאני צריכה להוסיף לו כדי שהוא ירצה לבוא, אם הוא באמת רוצה לבוא.
יעקב מרגי: רחלי, אז הנה עוד סוגיה.
יעקב מרגי: למה השכר בתקופה הזו לא דומה לשכר בשוטף?
<רחל אברמזון: הם מקבלים מעל השכר השוטף.
יעקב מרגי: כרגע אמרנו הסכם קיבוצי.
יעקב מרגי: ניקח תאריך מסוים.
יעקב מרגי: אני כמורה, כאיש צוות, ה-1 ביולי הוא שלי מכוח הסכם קיבוצי.
יעקב מרגי: עכשיו אני הולך לעבוד במוסד שלה.
יעקב מרגי: אני מצפה לקבל גמול בנוסף למה ששלי, את אותו דבר שאני מקבל בשוטף.
יעקב מרגי: ודאי שהוא מקבל תוספת.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים, למה לא מלא, למה לא זהה לאותו שכר, בנוסף.
<רחל אברמזון: זה לא התקן.
<רחל אברמזון: זה מעל התקן.
יעקב מרגי: אם ב-30 ביוני אני מקבל 100 ₪ לשעה, למה את רוצה שאני עכשיו אעבוד בחופשה שלי אצל גברת הניה ב-50 ₪?
יעקב מרגי: אני לא אלך לעבוד ב-50 ₪.
יעקב מרגי: רבותיי, אני רוצה התייחסות למשולבים.
יעקב מרגי: להערכתי זו אותה התייחסות כמו שקיבלנו לגבי החינוך המיוחד.
<רחל אברמזון: רציתי רגע לדבר על הסייעות.
יעקב מרגי: אבל אני רוצה שתדברי על השילוב.
<רחל אברמזון: קודם כול, אין הארכה במסגרת שלנו בשלב הנוכחי.
<רחל אברמזון: הילדים בשילוב לא נכללו למסגרות מיוחדות להארכת שנת לימודים.
<רחל אברמזון: יחד עם זה, אנחנו באמת מצפים ורוצים שהם ישתלבו, אז במסגרת בתי הספר של החופש הגדול מ-א' עד ג' הם נמצאים שם יחד עם כל הילדים שלהם בתוך בית הספר.
<יהודית גידלי: עם הסייעות?
<רחל אברמזון: עם הסייעות.
<רחל אברמזון: עכשיו אני מחזיקה בידי שני מכתבים שאנחנו הוצאנו, אחד הוצאנו בשיתוף עם השלטון המקומי.
<רחל אברמזון: הגברת מיכל מנקס חתומה עליו.
<רחל אברמזון: זה מכתב שמנחה את הרשויות המקומיות לגבי ליווי הסייעת במהלך החופשה בפעילויות.
<רחל אברמזון: הפעילויות המאושרות הן: קיץ אחר לילדים ונוער ובתי ספר של החופש הגדול, קייטנות שמאושרות ומפוקחות על ידי הרשות והמשרד, קייטנה שקיבלה את האישור שלה מהבחינה הפדגוגית על פי חוזר מנכ"ל.
<רחל אברמזון: הסייעת עובדת באותו היקף שמוקצה לתלמיד במהלך השנה ויש לעשות כל מאמץ שאותה סייעת שעובדת עם התלמיד במהלך שנת הלימודים, תשובץ גם לעבודה איתו במהלך החופשה.
<רחל אברמזון: המכתב הזה מופנה למנהלי אגפים ומחלקות חינוך, מנהלי מחלקות חינוך מיוחד, מחלקות פרט, מפקחי החינוך המיוחד, כל המסגרות האפשרויות.
<קריאה: זה המכתב מ-2015?
<רחל אברמזון: זה אותו מכתב שאנחנו מחדשים אותו כל שנה.
<רחל אברמזון: אין בו שינוי מבחינה זו ואנחנו באמת רוצים לקוות שיותר ויותר ילדים בשילוב ישתלבו.
<רויטל לן כהן: ומה עם הילדים שאין קייטנות לגילאים שלהם?
<רויטל לן כהן: חטיבה, תיכון.
<רחל אברמזון: אז אני אמרתי, רויטל, גם לדיון הקודם הזכרתי שכל פעילות הנוער שהיא במסגרת קיץ אחר לילדים ונוער ברשות המקומית, זכאים הילדים להשתתף בה ולהיות מלווים על ידי - - -
<רויטל לן כהן: אני אמרתי את זה גם בדיון הקודם.
<רויטל לן כהן: הפעילויות האלה, אין להן סמל מוסד, אין להן סמל מסגרת.
<חיים הלפרין: לא מעט פעמים אני יושב עם שרים.
<חיים הלפרין: אני אומר להם, תגידו אם כן או לא.
<חיים הלפרין: אל תמרחו.
<חיים הלפרין: מי שאמר כמו שהשר, מה שהוא אמר, צריך לשלם עד השקל האחרון ולהבין מה האחריות של האמירות שלו.
<חיים הלפרין: את לא.
<חיים הלפרין: אני לא בא אלייך בטענות.
<חיים הלפרין: אני לא בא בטענות לעולם לא על הפקידות ולא על הצד המקצועי.
<חיים הלפרין: הביקורת שלי אליהם היא אחרת לגמרי, אבל יש פה אמירה.
<חיים הלפרין: אם שר אמר, צריך לקיים את זה.
<חיים הלפרין: אם לא, אז אנחנו נביא לפה עוד פעם את השר שהוא יחזור או שנזכיר לו מה שהוא אמר.
<חיים הלפרין: יש לזה השלכות.
<חיים הלפרין: אני שומע פה את אותם סיפורים כל הזמן.
<חיים הלפרין: הייתי ראש מועצה שבע וחצי שנים, הסעות, הזנה, כל מה שאת רוצה.
<חיים הלפרין: אם זו מועצה או עיר שהיא ענייה, אין להם מה לעשות בכלל, ואם בלי כוונה יצאה להם אוכלוסייה שמעבר לממוצע, אז אני לא רוצה להגיד מה המשמעות של התקציב בכלל.
<חיים הלפרין: זה דבר אדיר, אבל בסוף על מה אנחנו דנים?
<חיים הלפרין: זה הילדים.
<חיים הלפרין: צריך לעזור להם.
<חיים הלפרין: צריך לעזור למשפחות.
<חיים הלפרין: כבוד היושב ראש, אם אנחנו נמצאים באותו מקום, צריך להביא את השר לפה, לא את המנכ"ל, ולהסביר לו מה ההשלכות.
<חיים הלפרין: הוא אמר?
<חיים הלפרין: שישלם.
<חיים הלפרין: היה אומר, לא יכול, אין לי תקציב, ידענו להתמודד, אבל כשאומרים שיש, ולא, זה המצב הכי גרוע שיש.
<חיים הלפרין: ההתנדבות של המורים, די.
<חיים הלפרין: אני עכשיו בצוות של ההתאמות של החופש עם עודד פורר.
<חיים הלפרין: די.
יעקב מרגי: זה לא צוות, זו ועדת משנה שמינה היושב ראש.
<חיים הלפרין: אנחנו חוטפים מהורים ומהמורים.
<חיים הלפרין: מה אנחנו רוצים כולם?
<חיים הלפרין: טובת הילד והמשפחה.
<חיים הלפרין: כולם שוכחים את זה.
<רויטל לן כהן: משפט אחד לגבי הילדים המשולבים.
<רויטל לן כהן: הפתרונות הם לא תמיד הפעילויות הקיימות.
<רויטל לן כהן: חלק מהילדים האלה זקוקים למשהו מובנה, להטמעת החומר משנה שעברה או להתאמה לקראת שנה הבאה.
<רויטל לן כהן: לא יעלה על הדעת שלא ימצא פתרון שבו הם יכולים לשבת אפילו בספרייה או במועדוני הנוער עם הסייעות שלהם, לפעמים בקבוצות ולפעמים בנפרד.
<רחל אברמזון: את זה אמרנו שנבחן.
<רויטל לן כהן: אבל אתם בוחנים את זה כבר שנים.
<רויטל לן כהן: מה אכפת לכם שזה יקרה כבר השנה?
<רחל אברמזון: רויטל, ביקשו מאיתנו שהסייעת תבוא לביתו של הילד במהלך החופשה.
<רויטל לן כהן: את יודעת שמעולם לא אמרנו בית.
<רויטל לן כהן: אנחנו מדברים תמיד על ספרייה, מתנ"ס.
<אמיתי שוחט: רחלי, אבל אתם מסכימים שסייעת זה לא הפתרון היחיד.
<אמיתי שוחט: גם הפרא רפואי.
<אמיתי שוחט: רשויות שעדיין לא עושים את הפיילוט, שכן תהיה הסדרה מול הרשות בינתיים לפחות, על ההזנה.
יעקב מרגי: אם הייתה הסדרה, לא צריך פיילוט, היו מסדירים לכולם.
יעקב מרגי: המשרד לא שם.
יעקב מרגי: תמיד היושב ראש מודה למי שיזם את הדיון, אז הפעם אני אודה למי שיזם את הדיון, ליו"ר הוועדה.
יעקב מרגי: הוועדה קיימה דיון מעקב ובחינת היערכות משרד החינוך לחופשת הקיץ והארכת שנת הלימודים בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: בדיון הוברר שהחלטת השר להאריך את שנת הלימודים עד לתאריך 15 באוגוסט בלקויות הבלתי שכיחות אינה מגובה ביכולת המשרד לספק שירותים נאותים ונצרכים לאוכלוסיות אלו, כגון: צוות חסר שמגיע באופן וולונטרי ולא חובה, טיפולים פרא רפואיים בחסר, ילדים ללא הזנה, מערך הסעות לא מושלם.
יעקב מרגי: הוועדה דורשת אף לתת מענה ראוי לילדי השילוב במערכת החינוך.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לתקן את חוק חינוך חובה שיכיל את החלטת השר להאריך את שנת הלימודים ל-15 באוגוסט על כל המשתמע מכך, שדין התקופה הזו יהיה כדין כל יום ויום בשנת הלימודים.
יעקב מרגי: אם המשרד לא יעשה זאת, אנחנו נשקול להגיש זאת כהצעת תיקון לחוק במסגרת ועדת החינוך.
יעקב מרגי: התחושה שלנו כפי שעלתה בדיון, שהשר אכן לא מודע לקושי האמיתי או לדרך שמבוצעת החלטתו.
יעקב מרגי: אני מבקש להביא את הרשמים של הדיון הזה בפניו ולהשיב לוועדה.
יעקב מרגי: אנחנו גם נעלה זאת בסיכום, שהשר יצטרך לתת לנו תשובה איך כבר במהלך הקיץ הזה המשרד ייתן מענים לסוגיות שעלו כאן בדיון.
עודד פורר: היום יום שלישי 11 ביולי 2017, י"ז בתמוז התשע"ז.
עודד פורר: אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת המשנה לעניין בחינת ימי הלימודים במערכת החינוך, זו הישיבה השלישית של הוועדה.
עודד פורר: הנושא שנמצא על סדר היום של הישיבה הוא באמת הנושאים והחשיבות הכלכלית של אותם ימי חופשה שייגרעו או שיתווספו או שיתוכננו אחרת, בתוך העניין תהיה לנו כאן גם מצגת של מנכ"ל משרד התיירות, גם התייחסות של המועצה הלאומית לכלכלה, משרד האוצר וארגוני המעסיקים שביקשנו שיגיעו לכאן.
עודד פורר: אני כן חייב לומר אולי שני משפטים על הפרסומים שהיו לאחרונה סביב הנושא הזה.
עודד פורר: תראו, עניינה של הוועדה הזאת הוא להגיע ולעשות עבודה משותפת, מעמיקה, ששומעת את כל הצדדים ושמנסה לגבש איזה שהוא פתרון שהוא פתרון הוליסטי ולצערי הפרסומים שעד עכשיו היו בתקשורת היו סוג של ניסיון כזה או אחר להציג פתרונות מהירים, שאגב, לפחות לפי מיטב הבנתי ומהשיחות שאני גם ערכתי, גם אף אחד לא הסכים עליהם, זאת אומרת אין עליהם שום הסכמה לא מכיוון האוצר לא מכיוון הסתדרות המורים בוודאי, וגם הפתרונות עצמם שהוצגו, בעינינו לפחות, ואני מרשה לעצמי על דעת רוב חברי הוועדה כי דיברתי עם רובם, הם לא מספקים, כי הפתרון של בית הספר של החופש הגדול יכול להיות חלק מהפתרון – אמרתי את זה גם בדיון הקודם – הוא לא הפתרון.
עודד פורר: בית הספר של החופש הגדול לא יפתור את זה שמזיזים את ל"ג בעומר מהיום למחר ביום.
עודד פורר: ובית הספר של החופש הגדול לא יפתור בעיה אחרת שקיימת גם מבחינת אורך החופש הגדול או החופשות האחרות, ואנחנו חושבים, לפחות אני סבור וגם חלק מחבריי סבורים שחלק מהנושאים צריכים להיות מוסדרים בחקיקה, חלק מהעניין צריך להיות שכשרוצים לשנות את לוח החופשות במהלך השנה, צריך לבוא לוועדת החינוך של הכנסת ולאשר את השינוי הזה, כמו שאנחנו עושים על שינויים תקציביים כאלה או אחרים.
עודד פורר: כשרוצה מנכ"ל משרד התיירות לעשות איזה שהוא שינוי תקציבי במשרדו אחרי שהאוצר מאשר לו, בסוף הוא צריך לבוא לוועדת הכספים שתאשר את התזוזה של התקציב.
עודד פורר: אז אני חושב שכשיום חופש זז מפה לשם וההשלכות של זה, ואנחנו נראה חלק מההשלכות כאן על המשק, הן כל כך קריטיות, הרבה יותר משמעותיות מתזוזה של סעיף תקציבי כזה או אחר באחד ממשרדי הממשלה, אין שום סיבה שלפחות לא יהיה דיון ציבורי בוועדת החינוך.
עודד פורר: אני בטוח שאם היה דיון כזה לפני ל"ג בעומר האחרון, כנראה שהוא לא היה זז ביום, כי היו מבינים מה ההשלכות של זה על התחבורה, מה ההשלכות של זה על הכלכלה.
איילת נחמיאס ורבין: עבודת מטה, בפשטות.
עודד פורר: ואגב, זה פגע לא רק בהורים, זה פגע גם במורים.
עודד פורר: גם מורה תיכנן, הוא ידע שיום ראשון שלו הוא יום חופשי, הוא עשה איזה שהוא תכנון ופתאום שבוע לפני שינו לו את התכניות.
עודד פורר: אני כן רוצה לומר שלצערי אנחנו לא מקבלים מספיק התייחסויות מחלק ממשרדי הממשלה.
עודד פורר: אני לא קיבלתי, יש פה נציגי משרד החינוך?
עודד פורר: אני בוועדה הקודמת ביקשתי התייחסות של משרד החינוך, טרם קיבלתי אותה.
עודד פורר: גם בסיכום הדיון שאנחנו הוצאנו לגבי תזוזת חופשת הקיץ בכך ששנת הלימודים תחל ב-א' באלול, ובהנחה שלא פוגעים במספר ימי החופש של המורים.
עודד פורר: אני חייב לומר, יושב פה נציג הסתדרות המורים, גם ממכם לא קיבלתי התייחסות ואני אשמח לשמוע.
עודד פורר: אני חוזר על השאלה, בהנחה שלא נפגע מספר ימי החופשה של המורים, תזוזות גם הם מבחינת
עודד פורר: כם שינויים שמהווה פתיחת הסכמי שכר כאלה או אחרים שיש לכם מול האוצר.
עודד פורר: אבל נושא הדיון שלנו בדיון הזה הוא בהחלט הראייה הכלכלית.