GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא אחרי זה, אנחנו עדיין בשיח.
עבדאללה אבו מערוף: עדיין לא התחלנו את השיח.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אבו מערוף, אם תרצה את כל החומר, כולל הנספח, כולל מה שפורסם ב"קול קורא", זה לא הדיון.
עבדאללה אבו מערוף: קל מאוד לבוא ולהגיד, הנה, היא התחילה להגיד.
יעקב מרגי: היא לא היתה אמורה להגיד לך את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה דיפרנציאלי מסבסוד של 350 שקלים ברשויות חלשות - - -
<נועה היימן: באשכולות 1-3 ההורה משלם - - -
עבדאללה אבו מערוף: אני רוצה - - -
יעקב מרגי: אבו מערוף, לא, אתה רוצה את זה, תקבל את זה - - -
עבדאללה אבו מערוף: אני רוצה את זה עכשיו, עכשיו זה הדיון.
יעקב מרגי: לא, לא תקבל את זה עכשיו, עכשיו אני בסעיף ההגדרות, תודה.
יעקב מרגי: אל תשבש לי את הדיון, אני בסעיף ההגדרות.
יעקב מרגי: אתה רוצה, תלמד את זה.
עבדאללה אבו מערוף: לא עניין של ללמוד את זה, זו הוועדה לקיים בה את הדיון, יש כאן נציגים של משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: אני לא הגעתי לזה.
עבדאללה אבו מערוף: אחר כך נחליט על - - -
יעקב מרגי: אבו מערוף, תודה.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אבו מערוף, זה לטובתכם החוק.
עבדאללה אבו מערוף: אני יודע, אנחנו שותפים לחוק.
יעקב מרגי: אדוני, אתה לא מקשיב לי.
יעקב מרגי: אם היית רוצה, היית מכין שיעורי בית.
יעקב מרגי: אתה רוצה לקבל את זה, תקבל את זה, לא עכשיו, אני בסעיף ההגדרות.
קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, אני רוצה רגע לחזור לעניין של הפיקוח לכיתה ג'.
קארין אלהרר: תראו, ההצעה שאני הגשתי, השם שלה זה פיקוח על הצהרונים, זו המטרה בעיני שלשמה התכנסנו כי את עניין המחירים פתרנו בתכנית של משרד האוצר.
קארין אלהרר: אם יש צהרון שהוא עד כיתה ג', אני לא רואה למה לא יהיה פיקוח עד כיתה ג', מה גם שלא מדובר באיזה מסה קריטית.
קארין אלהרר: כמה ילדים נמצאים בכיתה ג' והם בצהרון?
<דוד מזרחי: בשכבת הגיל יש 100,000 ילדים, אני לא יודע כמה בכיתה - - -
קארין אלהרר: אז אני אומרת לך, שלא כל שכבת הגיל נמצאת בצהרון.
קארין אלהרר: מדובר במספרים - - -
יעקב מרגי: דודי, לא שכנעתי אותך בזה שאני אהיה קשוב אליך בתאריך ההחלה לגבי מה שחריג?
קארין אלהרר: אדוני, אני חייבת להודות בעניין הזה, דעתי כדעתו של חברי חבר הכנסת מאיר כהן.
קארין אלהרר: תראו, משרד החינוך יודע להעביר רפורמות משמעותיות ויודע גם לבצע אותן.
יעקב מרגי: משרד החינוך לא אוהב את החוק הזה, קחי בחשבון.
קארין אלהרר: אני לא שאלתי מה הוא אוהב.
יעקב מרגי: אני אמרתי לך מה הוא אוהב.
קארין אלהרר: בסדר גמור, לא כל דבר אוהבים, גם אני לא אוהבת הרבה דברים שקורים, זה לא אומר שאני לא עושה כשאין מחויבות.
קארין אלהרר: בסוף מי שקובע זה כנסת ישראל, הרשות המבצעת אמורה לבצע ולפקח על העשייה.
קארין אלהרר: אני מבינה את המקום התקציבי אבל אני יודעת שגם יש כסף ואפשר להגיע להבנות ובאמת זה לא הסכום המשמעותי ביותר.
קארין אלהרר: לכן הייתי מציעה לא להתווכח על הדבר הזה, אני בטוחה שיהיו עוד הרבה מאוד דברים לאורך החוק שלא נסכים עליהם ויכול להיות שבדברים אחרים נבוא לקראת.
קארין אלהרר: זו לא הנקודה.
יעקב מרגי: תודה, מיצינו, אנחנו מתקדמים.
<מירב ישראלי: מבחינת החלופות של הפעלה בידי רשות מקומית, מקרקעין וכו', כרגע זה נשאר, כולל התוספת בפסקה 4 שמשרד החינוך הוסיף של מסגרות המשך.
<נועה בן ארי: לא, זה לא יכול להישאר ככה.
<מירב ישראלי: אז תגידו.
<נועה בן ארי: מירב, אם מקבלים את ההצעה של המשרד, הם מייצרים מצב שבו בבתי הספר ובגני הילדים המסגרות המתנהלות הן מסגרות מפוקחות אז הנוסח שקיים היום הוא נוסח שצריך להשתנות כך שאו שנגדיר מסגרות המשך ואז במקומות אחרים זה לא, אבל התנאי הוא, כמו שאמרתי, שלכל תלמיד באזור המגורים שלו יהיה צהרון מפוקח ומבוקר.
<נועה בן ארי: זה התנאי ואז צריך לכתוב ולנסח את זה בהתאמה.
יפעת שאשא ביטון: אני חוששת מזה.
<מירב ישראלי: זה מטיל חובה, זה סעיף אחר.
<מירב ישראלי: זה סעיף אחר.
<מירב ישראלי: את לא רוצה סעיף הגדרות, את רוצה סעיף שאומר, שהרשות המקומית מחויבת לספק כמו בבית ספר, לספק לכל ילד צהרון באזור מגוריו.
<מירב ישראלי: זה סעיף אחר, זה לא בהגדרות.
יפעת שאשא ביטון: ומה קורה ברשות שלא מספקת בכלל?
יפעת שאשא ביטון: יש רשויות שלא מפעילות צהרונים בכלל, זה אומר שאנחנו מחייבים אותן גם מתוקף החוק.
יעקב מרגי: אומר השלטון המקומי, כן.
<נועה בן ארי: בשונה מהנושא על הטענות התקציביות ועל המעמסה שמוטלת, השלטון המקומי מודע למעמסה שהולכת להיות מוטלת עליו, זה לא שאנחנו לא מודעים לזה.
<נועה בן ארי: ועדיין אנחנו חושבים שנכון וראוי, שלכל תלמיד באזור מגוריו יהיה צהרון על פי החוק הזה, מפוקח, מבוקר, בכל דרך אפשרית.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד, זה אומר שבנהריה היום הרשות המקומית מתעקשת לא לפתוח צהרונים, היא תהיה מחויבת בשנה הבאה לפתוח?
<נועה בן ארי: זה החוק.
<מירב ישראלי: לא, כרגע לא.
<מירב ישראלי: כרגע החוק לא אומר את מה שאמרת, הוא לא מחייב אותה לפתוח צהרון.
יפעת שאשא ביטון: אני קונה את זה בשתי ידיים.
יעקב מרגי: אני מבקש לדבר אחד אחד.
יעקב מרגי: נועה, את בעצמך אמרת, שאנחנו נצטרך לנסח, זה לא מופיע בחוק.
<נועה בן ארי: אמרתי, כפי שזה מופיע כרגע זה לא תואם גם לא את ההצעה שמציע המשרד.
<נועה בן ארי: זה לא תואם.
<מיכל חורין: הנוסח כמו שהוא היום, זה כולל גם מסגרות שהמשרד ביקש להוריד.
<מיכל חורין: כמו שנועה אומרת, ברגע שהרעיון לחייב רשויות מקומיות - - -
<נועה בן ארי: לא.
<נועה בן ארי: הרעיון הוא, שבכל מקום שהרשות המקומית מפעילה את הצהרון, יהיה לתלמיד באזור המגורים צהרון מפוקח ומבוקר.
<נועה בן ארי: זה הרעיון.
יפעת שאשא ביטון: חברים, תקשיבו, אני יושבת פה עם כאב בטן, אני אומרת לכם את זה בכנות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מנסים עכשיו להיכנע לקבוצות לחץ כדי לאפשר פתיחה של מנגנונים פרטיים ואני אומרת לכם, בסוף הכול יהפוך לפרטי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יושבים פה בשביל קומץ של צהרונים שיישארו בסופו של דבר.
יעקב מרגי: יפעת, אנחנו לא הסכמנו להחרגה.
יפעת שאשא ביטון: אין לי בעיה שמי שרוצה לשלם יותר שתהיה לו מסגרת פרטית.
יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים לבוא ולהגדיר מה זאת מסגרת פרטית, גם אין בעיה, אבל לא יכול להיות שאנחנו עכשיו מבטלים את הכול ומשאירים את שטח ההפקר.
יעקב מרגי: אז בואי תחדדי את זה.
<מיכל חורין: משרד החינוך מבקש, הרי כל מי שלומד בבוקר בבית הספר, עכשיו נועה אמרה שהרשות המקומית מחויבת להפעיל לו צהרון במוסדות החינוך, כן נועה?
יפעת שאשא ביטון: לא, זה כרגע לא בחוק.
<נועה בן ארי: רשות מקומית שתפעיל צהרונים על פי החוק הזה - - -
<מיכל חורין: שתפעיל או היא מחויבת?
יעקב מרגי: שתפעיל.
<נועה בן ארי: שתפעיל צהרונים על פי החוק הזה, המשמעות היא, שככל שההחרגה שהמשרד מבקש שנוסיף במסגרת החוק כאן, תחייב את הרשות המקומית שפועלת על פי החוק הזה, לספק לכל תלמיד באזור מגוריו צהרון מפוקח.
יעקב מרגי: את מבינה מה הרציונל?
יעקב מרגי: בהחרגה שאת מבקשת, אם הבנתי טוב את נועה, החשש מההחרגה הזאת, שיהיו מקומות בארץ, בעתיה של אותה החרגה, לא תהיה מסגרת מפוקחת.
יעקב מרגי: אפילו העירייה תפעיל מסגרת, בגלל ההחרגה, איך שהיא מפעילה, במקרקעין שהיא מפעילה, יהיה מצב שהיא תפעיל צהרון שלא יהיה מפוקח.
יעקב מרגי: אומרת נועה, כדי לתת שוויון, לא ליצור פרצה שיהיה יישוב מסוים שיופעלו בו צהרונים לא במסגרת מפוקחת.
<מיכל חורין: אני מבינה את החשש לגמרי, השאלה - - -
יעקב מרגי: לכן אני לא חי עם ההחרגה שלכם, אני מלכתחילה לא חייתי עם ההחרגה שלכם.
<מיכל חורין: השאלה, האם ניתן לחייב את הרשות, שרשות מקומית לנצח תפעיל צהרונים מפוקחים?
יפעת שאשא ביטון: בוא נודה על האמת, לא, עם כל זה שאני מאוד רוצה.
<דודי מזרחי: המסגרת הטבעית להפעלת צהרון - - -
יעקב מרגי: רגע דודי.
יעקב מרגי: תקשיבו, אני אומר לכם, אני עם ההחרגה הזאת לא חי טוב, אני לא חי עם ההחרגה.
יעקב מרגי: מבחינתי, השקפת העולם היא, שכל ילד יקבל תכנים מפוקחים במדינת ישראל.
יעקב מרגי: מי שרוצה מסגרת פרטית, תגדירו מה זה מסגרת פרטית, לא במסגרת הרשות המקומית.
יעקב מרגי: אם הורה רוצה במודע ליצור מסגרת שמבחינתו היא אופטימלית לילד שלו, לא מסובסדת, לא בפלטפורמה שלנו, שיתכבד לו.
יעקב מרגי: הממלכה נותנת משהו, הממלכה מפקחת.
<זהבה כהן: לי קוראים זהבה כהן, אני מלווה לא מעט גנים פרטיים ואני הגעתי לפה עם הגנים.
<זהבה כהן: למעשה, אנחנו מתוקצבים בשעות הבוקר על ידי משרד החינוך, הגנים הפרטיים.
<זהבה כהן: אנחנו הגנים הפרטיים לא היינו מודעים לכל החוק הזה, לא היינו מודעים לכל מה שעומד לקרות.
<זהבה כהן: אנחנו לפני תחילת שנת הלימודים, שלמעשה כבר גבינו את השכר עבור הצהרון – עבור שכר לימוד בשעות הבוקר אנחנו לא גובים.
<זהבה כהן: למעשה אנחנו לא יודעים איך הגנים הפרטיים - - -
<זהבה כהן: אני רוצה בבקשה לבטא את עצמי.
יעקב מרגי: תבטאי, בבקשה.
<זהבה כהן: אני רוצה להבין, איך אנחנו, הגנים הפרטיים שהצטרפו לחוק טרכטנברג, לפי בקשת המדינה, ביצענו את כל מה שנדרש מאתנו - - -
יעקב מרגי: אתם סובלים מזה, מסכנים.
<זהבה כהן: אני רק רוצה להגיד בבקשה, כי בסך הכול הכללי, המטרה שלנו היא כן לתת את החינוך הטוב ביותר.
<זהבה כהן: יש פה נציגות לא מעטה של הגנים.
<זהבה כהן: אבל לא אמרתי את העיקר.
יפעת שאשא ביטון: אסור להם לגבות כסף בבוקר כי משרד החינוך לא מאשר, אז הם כאילו גובים את זה על הצהרון אבל בעצם מממנים את כל הגן מהבוקר.
<זהבה כהן: נהדר.
<זהבה כהן: זאת אומרת, שגם אם הממשלה, החברים המכובדים כאן יוצאים בחוק שאתם רוצים להפעיל אותו, מן הסתם הייתי חושבת שאנחנו היינו צריכים לדעת מזה ולהיערך לנושא ולא ייתכן שאנחנו רואים את זה כהפתעה.
<זהבה כהן: איך אני אמורה לפתוח את שנת הלימודים?
יעקב מרגי: יש פה הורים ששכחו כשבאו במסגרת התפקיד שלהם, שהם גם הורים.
יעקב מרגי: תקשיבו טוב, אם האימא היתה רוצה ויכולה לתת לילד שלה את השעות האיכותיות בשעתיים שלוש האלה, היא היתה עושה את זה.
יעקב מרגי: שכחתם?
יעקב מרגי: היא רוצה לצאת לעבודה.
<זהבה כהן: אין לנו בעיה עם זה.
יעקב מרגי: המדינה כמדינה באה לתת קודם כל מענה לילדים ולהורים.
יעקב מרגי: תאמיני לי שאני רגיש וקשוב.
יעקב מרגי: אבל אני לא יכול להיות רגיש וקשוב על טענה שכבר גבינו וכבר עשינו - - -
<זהבה כהן: אבל אנחנו חודש וחצי לפני תחילת שנת הלימודים.
יעקב מרגי: אפילו שבועיים, אז מה?
<זהבה כהן: אבל מה אני אמורה לעשות?
<אביגיל שקוביצקי: אני באותו הקשר של הגנים הפרטיים, שמי אביגיל שקוביצקי, רו"ח, למשרד שלי יש כ-20 חברות פרטיות.
<אביגיל שקוביצקי: אנחנו מדברים במדינת ישראל בסך הכול על קבוצה של פחות מ-300 חברות.
<אביגיל שקוביצקי: רוב החברות האלה יש להן גן של 15-20-30 ילדים, קבוצה מאוד קטנה.
<אביגיל שקוביצקי: אותן גננות באו אלי בדמעות ואני רוצה להסביר ברשותך מה עבר עליהן.
<אביגיל שקוביצקי: אלה גננות שלפני שנה ושנתיים לקחו משכנתא והשקיעו 400,000-500,000 שקלים בשביל להפוך את הגן לגן עם רישיון, בריאות ובטיחות.
<אביגיל שקוביצקי: הן מבינות שיכול להיות שמפת הדרכים משתנה, אבל הן חייבות כמה שנים כדי להחזיר את המשכנתא.
יפעת שאשא ביטון: מה זה רלוונטי?
יעקב מרגי: את רו"ח נכון?
<אביגיל שקוביצקי: נכון.
יעקב מרגי: משרד מכובד.
יעקב מרגי: אני עוד לא מכיר התאמה של גן שעולה 400,000 שקל.
<אביגיל שקוביצקי: בוודאי שכן, שימוש חורג - - -
יעקב מרגי: גברתי, אל תסחפו.
יפעת שאשא ביטון: את רוצה לספר כמה כסף אתם מקבלים מהמדינה עבור הגן הזה שאתם קוראים לו פרטי?
יפעת שאשא ביטון: תספרו פה לוועדה, לפרוטוקול, כמה כסף אתם מקבלים.
<אביגיל שקוביצקי: כ-700 שקל כאשר הוא עולה בפועל 1,500 שקלים כי לא מקבלים על השכירות.
<אביגיל שקוביצקי: זה חברות בע"מ.
<אביגיל שקוביצקי: רשם העמותות לא מוכן לפתוח את זה כמלכ"רים.
<אביגיל שקוביצקי: זה חברות בע"מ, יש להן מע"מ של 17%, יש שכירות של בין - - -
יעקב מרגי: למה הן עושות את זה, לשם שמיים?
<אביגיל שקוביצקי: לא, לא, הן חברות בע"מ למטרות רווח אבל אי אפשר עכשיו להשית את זה, צריך לתת להן כמה שנים - - -
יעקב מרגי: תודה, שמעתי את החשש, נתייחס אליו בהמשך.
<אביגיל שקוביצקי: אפשר להחריג אותן.
יפעת שאשא ביטון: הן גם מקבלות תקצוב מהמדינה.
<אביגיל שקוביצקי: לא, הן מוותרות על התקצוב.
<יעקב אמציה דויטש: אמציה דויטש מפורום ועדי ההורים היישוביים.
<יעקב אמציה דויטש: לגבי החרגות שאמרו קודם, כמובן אנחנו חושבים שלא צריך להיות החרגות.
<יעקב אמציה דויטש: אם זאת מערכת חינוך ציבורית, אז היא ציבורית והיא נותנת מענה.
<יעקב אמציה דויטש: כי פה ניסו להתכוונן אולי לפי הסבסוד, לא סבסוד, אנחנו נשיג את הסבסוד בשנה הבאה גם לכיתה ג', לא לדאוג.
<יעקב אמציה דויטש: אבל חשוב שהמערכת כולה תהיה בפיקוח.
<יעקב אמציה דויטש: דובר על זה שאי אפשר להכריח את הרשויות לעשות, אז אולי אנחנו היום במצב הזה לצערי, אבל שלא יהיה מצב שמפעילים מערכת שהיא לא מפוקחת או חצי פרטית כשלא נתנו את המענה הזה.
<יעקב אמציה דויטש: דרך אגב, וחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון מכירה את זה מחוק הקייטנות, שם הרשינו לעשות משהו חריג רק בתנאי שבאותו אזור רישום לאותה שכבת גיל יש כבר מערכת מפוקחת, במקרה שלנו גם מסובסדת.
<יעקב אמציה דויטש: אז אם עושים איזה שהיא החרגה, אז רק במתכונת הזאת, שיש את המענה לאותו גיל באותו אזור.
<יעקב אמציה דויטש: אחר כך רוצים, שיעשו עוד משהו, אין בעיה.
<מיכל גולדברג: החוק הוא כמובן מבורך רק שצריך לקחת בחשבון – זאת ההערה שלנו כאן
<מיכל גולדברג: בשלב של היקף הגדרה של תחולת צהרון - ככל שההגדרה תהיה רחבה יותר, כמובן בהמשך נצטרך לראות מה יהיה היקף הפיקוח של משרד הבריאות, כמו שזה נמצא היום בהצעת החוק - - -
יעקב מרגי: אני קיבלתי את המכתב.
יעקב מרגי: קיבלנו אתמול את המכתב, אני חושש שמי שהביא את הפרטים לידי השר נתקף התקף חרדה, או שהוא לא מכיר את מה שהולך להיות.
יעקב מרגי: ודאי שאם זה משיט אז משרד צריך גם להיערך לכך.
יעקב מרגי: אנחנו לא רצים ריצת אמוק בחקיקה, גם שתהליך החקיקה נהיר לי, את רואה שאני נותן פתחון פה לכל הצדדים.
יעקב מרגי: גם אם אני נשמע תקיף, בסוף נעשה מה שטוב ולא נשליך את המים עם התינוק.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה את זה בצורה חכמה, בצורה שקולה ומדודה.
יעקב מרגי: קראתי את המכתב אתמול, זה כאילו עכשיו אנחנו משיטים על משרד הבריאות להפעיל תקני פיקוח.
יעקב מרגי: קודם כל התשתיות קיימות, החוקים מחוקקים כבר, הם מכוח אותם חוקים, אין משהו אחר, זה לא משהו חדש.
יעקב מרגי: אבל אני מבין שעדיין הדברים לא סגורים הרמטית.
יעקב מרגי: כדי שתנוח דעתכם, נתתי לך 50% קריאת הרגעה, לא נעשה דבר שהוא בניגוד, שישיט עליכם דברים שלא תוכלו לעמוד בהם.
<יוסי מכלוף: עו"ד יוסי מכלוף מנתניה, אני יושב ראש הנהלה של מתנ"ס, אנחנו מנהלים משהו כמו 130 צהרונים.
יעקב מרגי: מי בחר בך כיושב ראש הנהלה של מתנ"ס?
<יוסי מכלוף: העיר נתניה.
יעקב מרגי: עיריית נתניה, תודה רבה.
<יוסי מכלוף: אין לנו בעיה עם החוק, החוק מבחינתנו מבורך, אנחנו חושבים שהוא אפילו חוק חשוב.
<יוסי מכלוף: אני כן חושב שחייבים להכניס את כיתות ג'.
<יוסי מכלוף: למי ששואל ממשרד האוצר, אצלי בכל אופן כיתות ג' זה בערך 30% מכיתות א'-ב', הכמות הרבה יותר קטנה, הם חוזרים הביתה.
<יוסי מכלוף: זה לעניין הכמות.
<יוסי מכלוף: לעניין חיוב הרשות המקומית לקחת חלק, יש את ההחרגה, אם משאירים את ההחרגה צריך להשאיר אותה לשנה.
יעקב מרגי: אני אומר את דברי בסוף הסבב לגבי ההחרגה.
יעקב מרגי: אמרתי אותה, מאחר ולא הקשבתם אומר אותה עוד הפעם כדי שנתקדם הלאה.
<יוסי מכלוף: אני אומר שאם משאירים צריך להשאיר אותה לשנה אחת בסוף.
<יוסי מכלוף: לדוגמה, בעיר נתניה כלל המרכזים הקהילתיים צריכים להתארגן למשהו כמו 400-450 צהרונים, אלה מספרים שהם תהומיים וזמן ההיערכות שלנו הוא כמעט אפס.
<יוסי מכלוף: אני עוד מזכיר, שתוך גג עשרה ימים אני צריך להוציא הודעות פיטורין כי למעשה תוך 30 יום הודעה מראש אני חייב ב-20 באוגוסט לשלוח את העובדים הביתה.
יפעת שאשא ביטון: תסביר לי.
<יוסי מכלוף: אני מסביר, אנחנו ב-10 ביולי ואם בתוך שבועיים אני לא נותן תשובה למאות עובדים - - -
יפעת שאשא ביטון: תשובה למה?
<יוסי מכלוף: האם אני מעסיק אותם בשנה הבאה.
יפעת שאשא ביטון: מה שונה?
יפעת שאשא ביטון: מה השתנה עכשיו?
<יוסי מכלוף: אני אסביר, אני צריך להעסיק מורים.
יפעת שאשא ביטון: מה השתנה עכשיו חוץ מזה שאתם מפוקחים?
<יוסי מכלוף: אין לי בעיה להיות מפוקח, עצרי, אני מברך על החוק.
יפעת שאשא ביטון: אז מה השתנה?
<יוסי מכלוף: אני מסביר.
יעקב מרגי: מה בחוק הזה - - -
<יוסי מכלוף: אני עונה.
יעקב מרגי: אני רוצה לשאול אותך שאלה, תענה לשאלה שלי.
יעקב מרגי: אני אוהב לשאול שאלות בצורה יותר עממית, ככה בגובה הקרקע, לא בצורה פילוסופית גבוהה, אז בוא אשאל אותך שאלה.
יעקב מרגי: מה בחוק הזה שאנחנו עומדים לחוקק אותו עלול להביא אותך למצב של סגירת הצהרונים?
<יוסי מכלוף: אני לא סוגר צהרונים, אני מחליף עובדים.
<יוסי מכלוף: כי אני צריך להעסיק מורים.
<יוסי מכלוף: מה יש לכם?
<יוסי מכלוף: סליחה, אני מפטר 500-600 - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה מציג את זה כאילו אתה כועס שאנחנו - - -
<יוסי מכלוף: לא כועס, אני צריך לפטר אותם, צריך לשלוח הודעות פיטורין כחוק.
יעקב מרגי: אני אגיד לך מה קרה לנו.
<יוסי מכלוף: לא דיברתי פה על פיטורין המוניים, לא זה השיח.
יעקב מרגי: אני אגיד לך למה הכניסו אותנו למגננה.
יעקב מרגי: כי קיבלנו טענות כאלה שאם החוק הזה עובר, לא בגלל מי העסיק ומה אתה מעסיק, אלא אני צריך לפטר 300-400 עובדים.
יעקב מרגי: החשש שלך - - -
<יוסי מכלוף: חוקי אגב.
יפעת שאשא ביטון: לא, להפך, זה כי הוא צריך לקלוט כוח אדם איכותי יותר, בוא נברך על זה, תודה, אני שמחה שזאת המשמעות.
יפעת שאשא ביטון: בינתיים, אני רוצה לומר משהו למשרד הבריאות – משרד הבריאות שהוציא מכתב יפה וטרח – יש את חוק הפיקוח על מזון בצהרונים עם החוק הזה ובלי החוק הזה, נכון?
יפעת שאשא ביטון: על כל הצהרונים שקיימים, נכון?
<מיכל חורין: זה לא מדויק.
יפעת שאשא ביטון: אז תדייקו.
<מיכל גולדברג: החוק של הפיקוח על התזונה חל אך ורק על פיקוח על תזונה, הוא לא כולל היבטים תברואיים נוספים.
<מיכל גולדברג: בחוק הזה אתם מבקשים להוסיף היבטים תברואיים נוספים שאנחנו לא אומרים - - -
<מיכל גולדברג: זה מצריך תקציב - - -
יעקב מרגי: מאחר וחסר לך אני אומר לך, תשתיות קיימות לא מחייב כלום, לכן הורדנו את זה והתפשרנו והסכמנו שזה לא יהיה בחקיקה, רישוי, אלא בתנאי הסדרה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לפתוח את זה עכשיו.
<יוסי זילברברג: עו"ד יוסי זילברברג, מנכ"ל רשת "אפטר סקול", רשת צהרונים פרטית, שתי סוגיות בבקשה.
<יוסי זילברברג: סוגיה ראשונה זו סוגית התקורה שנקבעה פה בחוק בסעיף 16ג', שזה ינוהל כמשק סגור והכספים ישמשו אך ורק לטובת הצהרונים.
<יוסי זילברברג: אני יכול להגיד לכם, שכבר פנו אלינו רשויות שרוצות להעלות את התקורה עוד מעבר לקיים במצב היום.
<יוסי זילברברג: ב"קול קורא" של משרד החינוך נרשם שאפשר לבקש תשלומים על ניקיון, על חשמל, מים וכו' והראש היהודי ממציא לנו פטנטים ואז פתאום שמעתי בפרסומות, שלהפעיל מזגן זה פחות מארטיק משמש אבל כנראה שמזגן בבית הספר זה יקר פי כמה וכמה ומבקשים סכומים מאוד גדולים שהם לא בהלימה.
<יוסי זילברברג: אני גם פתחתי את ספר החוקים וקראתי חוק מאוד עתיק - - -
יעקב מרגי: אתה יודע למה, כי הם לא החליפו מזגנים משנת 70.
<יוסי זילברברג: בכל מקרה, קראתי חוק עתיק וחכם של הבית הזה מ-1949 שנקרא חוק חינוך חובה, שכותב, שאחזקה והקמה של מוסדות חינוך בסעיף 8, אמורה להתקיים מכספי הארנונה.
<יוסי זילברברג: ואם לדוגמה ובעתיד יוחל יוח"א, הרי ברור שהרשויות יצטרכו לתחזק ולהקים את מוסדות החינוך מכספי הארנונה.
<יוסי זילברברג: אז למה עכשיו בצהרונים - - -
<נועה בן ארי: יוסי, אתה באמת לא חייב.
<יוסי מכלוף: אני לא חייב, אבל זה משהו לטובת הכלל.
<יוסי מכלוף: אני חושב שבסופו של דבר התקציב שההורים משלמים לטובת הצהרון אמור ללכת לטובת הצהרון.
<יוסי מכלוף: אני רוצה ברשותך כבודו לתת דוגמה מהתל"ן.
<יוסי מכלוף: התל"ן זה תכנית לימודים נוספת.
יעקב מרגי: זאת ממש דוגמה גרועה.
יעקב מרגי: עזוב, תודה.
יפעת שאשא ביטון: פורמאלית אל תערבב.
<יוסי מכלוף: סוגיה שנייה שהיא גם קריטית וציינו אותה פה, אני ארשה לעצמי לייצג בעניין הרבה מאוד מפעילי צהרונים פרטיים שהפעילו את התחום הזה לאורך עשרות שנים ואני חושב שצריך כן תקופת מעבר, לאפשר לרשויות להסתדר גם אם מפעילי הצהרונים שמעסיקים מאות ואלפי משפחות, דווקא מהמשפחות הסוציו אקונומיות הנמוכות יותר, אלה העובדים של הצהרונים, לתת לנו תקופה ולא לתת לכל הגופים האלה - - -
קארין אלהרר: למה, אתם מעסיקים אותם כל השנה?
<יוסי מכלוף: התשובה היא כן, בחברות הפרטיות כן.
יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה לחדד שוב בסוגיה של ההחרגה.
יעקב מרגי: אני לא אחזור עליה כי קיימנו דיון ועשיתי סבב נוסף.
יעקב מרגי: אני מבין שצריך להחריג בצורה כזאת, קשה לי עם ההגדרה הכוללנית מקרקעין של הרשות המקומית וכו', זה פתח לכניסה של הרבה גופים לתוך ההגדרה של פרטיים.
יעקב מרגי: במסגרת השלמת שיעורי הבית אני מבקש להגדיר מה זה מוסד פרטי בצורה ברורה ולא יהיה מפלט.
יעקב מרגי: אני מעדיף שייפלו לי על המזבח מוסדות פרטיים, שייפלו על איזה נכס של הרשות המקומית, לא הייתי רוצה שהרשות המקומית – שהיא דוחפת את החוק הזה – ומפעילה את הצהרונים, תאפשר במתקנים שלה הפעלת צהרונים ללא פיקוח.
יעקב מרגי: לכן, אם אתם רוצים להגדיר, אני מכיר בצורך הזה, רוצים להגדיר, תגדירו הגדרה ברורה, חדה וגם אם יהיו בה חריגים נדע להתמודד עם חריגים כאלה ואחרים.
יעקב מרגי: אבל להכין לי הגדרה.
יעקב מרגי: מיצינו את הסוגיה הזאת, לכן קבלו קודם כל צפירת הרגעה בקטע הזה.
יעקב מרגי: החברה למתנ"סים זה לא פרטי, זה רשות מקומית.
יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים, הלאה.
<מירב ישראלי: סיימנו עם ההגדרות.
<מירב ישראלי: בדיון הקודם למיטב זכרוני הגענו עד סעיף 10-11, אתם רוצים להגיד עוד משהו לפני שאני ממשיכה?
<מיכל חורין: בעצם הורדנו את כל מה שקשור ברישיון.
יעקב מרגי: הורדנו ואמרנו שנכניס את זה - - -
<מירב ישראלי: דיברנו על זה, שיהיה - - -
יעקב מרגי: תבואי עם התשובות עד הסוף.
<מיכל חורין: יש בסיס, אני שוב מדגישה שמדובר רק בבסיס כי אין לנו פה הסכמות של משרדי הממשלה הרלוונטיים הנוספים, אבל כן הכנסנו בתקנות - - -
יעקב מרגי: אבל אתם מודעים לזה שהם יעברו בילד אין עם החוק.
<מיכל חורין: אנחנו נשתדל - - -
יעקב מרגי: אין נשתדל.
יעקב מרגי: אני אומר לך בצורה חד משמעית, אם לא, אני אכניס את זה לחוק, לא בתקנה.
יעקב מרגי: את ההסדרה בחוק.
יעקב מרגי: את רוצה להסביר בהקשר הזה?
<מיכל חורין: אמרנו שהחוק לא קובע סטנדרטים, הסטנדרטים יהיו בתקנת המשנה.
יעקב מרגי: אמרנו, אני מוכן להוריד – אני, יעקב מרגי, אחרי נאום הזעם שלי כלפיכם הסכמתי להוריד מהצעת החוק הכחולה את כל הסוגיה של הרישוי ואישור בריאות, בקשת סייגים לרישוי התנאים למתן הרישיון, כל זה להביא לאיזשהו דבר שקראתם לו סטנדרטיזציה.
יעקב מרגי: תוך כדי חשבתם שהכי נכון לעשות את זה בתקנות.
יעקב מרגי: תקנות אני יודע מה זה ההליך, ברגע שאתם מפיצים את זה בין כל משרדי הממשלה, אני, ערב שבת בין השמשות, מישהו רוצה הסבר מה זה נקרא ערב שבת בין השמשות?
יעקב מרגי: אנחנו תחילת שנת הלימודים, אני לא קורא לזה חופשה, סוף שנה, אנחנו בתחילת שנת הלימודים, אני לא יכול להרשות לעצמי זאת.
יעקב מרגי: לכן, לא באתי לפה לחוקק חוק - רכשנו את ה-F35 כדי, סליחה על הביטוי, להרוג יתוש או לפקח על המחיר, זאת לא המטרה.
יעקב מרגי: אני רוצה להעביר את החוק הזה, אם יהיו תקנות, הנה, אני אומר לכם, הולך אתכם על תקנות.
יעקב מרגי: לא יהיו תקנות, נמצא מסגרת אחרת שזה יוגדר בצורה לא של רישוי אבל בצורה אחרת.
<מירב ישראלי: מיכל, ראיתי את התקנות, לא הצלחתי להבין מהתקנות מה המבנה המשפטי שהולך להיות.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לדון בזה.
<מירב ישראלי: אני רק רוצה לדעת אם הם מתכוונים לדון במבנה משפטי, מי ייתן את האישור הזה, מי יבדוק?
<מירב ישראלי: מי יבדוק את זה?
<מירב ישראלי: אתם אומרים, צריך רכז וצריך זה – מי יבדוק את זה?
<מירב ישראלי: באיזה מבנה משפטי הרשות תבדוק את זה?
<מירב ישראלי: אני צריכה תשובה על הדבר הזה כדי לבדוק את זה.
<מירב ישראלי: בקייטנות אתם יודעים, יש לנו מבנה של רישוי עסקים פלוס אישור ממשרד החינוך בתקנות.
<מירב ישראלי: זה מבנה משפטי שאני מכירה שקיים.
<מירב ישראלי: השאלה, איך אתם רוצים לבנות את זה משפטית מבלי לבדוק.
יעקב מרגי: שלטון מקומי, עיני העם נשואות אליכם.
יעקב מרגי: נועה, מה אומרת?
<נועה בן ארי: הכוונה לייצר את הסטנדרטיזציה בתוך התקנות ברמה שבתהליך ההפעלה כל התנאים הללו יהיו חלק ממכרז המפעיל.
<נועה בן ארי: כלומר, חובה על הרשות לדאוג, במקומות שבהם היא מפעילה, על פי החוק הזה, שכל התנאים האלה נכנסים במסגרת המכרז למפעיל או אם היא מפעילה באמצעות החברה המנהלת של עצמה.
<נועה בן ארי: כל התנאים האלה חלים עליה.
<נועה בן ארי: מערכת הבקרה לגבי קיום הצהרון בהתאם לאותו הסטנדרט הוטל על משרד החינוך.
<נועה בן ארי: זאת אומרת, יש כאן מערכת הפעלה ומערכת הבקרה.
<נועה בן ארי: מערכת ההפעלה כפופה לתקנות האלה והיא בידי הרשות המקומית או החברה המפעילה.
<נועה בן ארי: ומערכת הבקרה היא בידי משרד החינוך.
<מירב ישראלי: אני לא מבינה מה זה אומר מבחינה משפטית, כלומר, איך זה ינוסח בחוק, למי צריך להגיש את הבקשה?
יעקב מרגי: תשבו על המדוכה, תייצרו את המוצר הזה.
יעקב מרגי: תודה, אנחנו ממשיכים.
<מירב ישראלי: זה מבחינת המנגנון.
<מירב ישראלי: אז אנחנו ממשיכים מסעיף 11.
<קריאה: יש לנו הערה גם לגבי התכנים, קצר מאוד, זה מאוד חשוב.
יעקב מרגי: יש שלב שצריך לא להיות יעקב מרגי.
יעקב מרגי: בדרך כלל אני אומר בסדר, כן, כן.
יעקב מרגי: עכשיו – לא.
יעקב מרגי: אנחנו לא סיימנו.
יעקב מרגי: תסמכי עלי שיהיו כמה חכמים שידאגו בצורה התנסחותית להחזיר אותי להגדרות שוב.
יעקב מרגי: הייתי בסרטים האלה.
<מירב ישראלי: אוקי, זה דברים שאמורים להיות בתקנות בעצם אבל אני מקריאה, אנחנו בסעיף 11.
<מירב ישראלי: סעיף 10 היה נושא של צוות הצהרון, בצהרון גן ילדים גננת וסייע או מדריך וסייע, ובצהרון בית ספר: מורה או לחילופין מדריך וסייע מוסדי, נדמה לי זה היה הסעיף האחרון.
יעקב מרגי: זה היה הסעיף האחרון שלנו.
יעקב מרגי: התייחסות המשרדים.
<מיכל חורין: אנחנו את כל הסעיף הזה, כל מה שקשור במינוי של צוות הכנסנו לתוך התקנות - - -
יעקב מרגי: מה היא אמרה, היא לא אמרה את זה?
יעקב מרגי: היא אמרה את זה בפתיח.
<מיכל חורין: לא, זה נמחק.
יעקב מרגי: היא אמרה שהיא תכניס את זה.
<דוד מזרחי: כדי לייעל את הדיון, כל הסעיפים הללו, גם בהמשך המסמך, ריכזנו אותם במסגרת התקנות.
יעקב מרגי: מירב אמרה זאת, גם מיכל אמרה זאת וגם אתה חוזר על זה.
יעקב מרגי: אוקי, בסדר, הסכמנו.
<טל צפירה: טל צפירה, אני יושב ראש ועד הגנים בתל אביב, אני רוצה להתייחס לנושא הזה של הרכז.
<טל צפירה: היום בתל אביב לפני המכרז יש מפקחת אחת על כל 600 גנים, אולי 400 צהרונים.
<טל צפירה: לעניין הכמות, כמה רכזים צריכים להיות?
<טל צפירה: לפי איזה מפתח?
יעקב מרגי: מה, לא ברור?
<טל צפירה: לא.
<טל צפירה: 1 ל-80?
<טל צפירה: רכז אחד ל-80.
<מיכל מנקס: אנחנו מקבלים את הגדרת משרד החינוך ואנחנו מניחים שהניסיון והידע שלו מותאמים ולכן קיבלנו את מה שנכתב ב"קול קורא".
יעקב מרגי: ומה כתוב ב"קול קורא" חיים?
<חיים הלפרין: משרה ל-80.
<טל צפירה: 1 ל-80 ברשות המקומית.
<טל צפירה: עכשיו לעניין הפיקוח של משרד החינוך על הרכזים ברשויות.
<טל צפירה: אני לוקח את זה מהפיקוח שיש היום על הגנים בבוקר.
<טל צפירה: בתל אביב יש היום 600 גנים, יש חמש מפקחות על כל העיר.
<טל צפירה: אני יכול להגיד שזה לא מספיק.
<טל צפירה: אני דיברתי עם הורים בעיר, אין עם מי לדבר מבחינת פיקוח.
<טל צפירה: השאלה מה משרד החינוך מתכוון לעשות בהקשר הזה?
<טל צפירה: האם יש מפתח כלשהו שגם משרד החינוך בהתאמה מול הרשויות?
<מירב ישראלי: אני לא יודעת, זה התקנות שהם העבירו.
יעקב מרגי: מיכל, בתקנות שהעברתם ליועצת המשפטית - - -
<מיכל חורין: בתקנות שהעברנו אין קביעה לגבי הרכז ברשות המקומית אלא יש קביעות לגבי הרכזים שמונו במסגרות.
<מיכל חורין: עכשיו אנחנו בדיוק בדילמה האם לקבוע בתקנות גם רכז לגבי הרשות המקומית כי הסטנדרטים הם לגבי המסגרת, מה תהיה מצבת כוח האדם במסגרת.
<מיכל חורין: זו דילמה.
<טל צפירה: אני יכול לעזור בדילמה ולהגיד שהיום - - -
יעקב מרגי: אתה לא יכול לעזור בדילמה כי המשרדים מתלבטים ביניהם.
<מיכל חורין: הסעיף האחרון שהוקרא היה לגבי מינוי רכזי צהרונים ברשויות המקומיות ואנחנו לא הכנסנו את זה לתקנות בגלל שחשבנו שאין מקום לחייב את הרשות המקומית במסגרת התקנות האלה אלא כן כתבנו את מצבת כוח האדם במסגרות, כי זה חלק מהסטנדרטים ופה עלתה השאלה לגבי הרכזים ברשויות.