GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ג'האד אבו פריח: הילד שלי קם בשעה חמש, כי אין לי בית ספר באזור ויש לי גן אחד באזור, אז מצבנו על הפנים.
יעקב מרגי: לאיפה הם נוסעים?
טלב אבו עראר: כמה ילדים מוסעים, תראה איזה מרחק.
<ג'האד אבו פריח: המרחק הוא 56 קילומטר.
טלב אבו עראר: עד ואדי אל נעם, 400 תלמידים, נכון?
<ג'האד אבו פריח: כן.
<ג'האד אבו פריח: אדוני, אני לא עשיתי רע למדינה.
מאיר כהן: רח'מה זה יישוב מוכר, מה הבעיה יוסי?
מאיר כהן: יש תכנית להקים שם.
<ג'האד אבו פריח: אנחנו לא עבריינים.
<ג'האד אבו פריח: הגיע מעיין, אתה לא רואה אותו.
<ג'האד אבו פריח: היה יהודה בכר, טיפל בעניין וניסה לפתור את הבעיה.
<ג'האד אבו פריח: הגיע מעין, סידר לעצמו את החדר, זה לא טוב אדוני.
יעקב מרגי: אני חושב שהדוברים רק מציגים את חומרת המצב ואת גודל הבעיה.
יעקב מרגי: יוסף, מה שלומך?
<יוסף אזברגה: מצוין.
<יוסף אזברגה: שלום לכולם, אני יושב ראש ועד הורים.
<יוסף אזברגה: אני חושב שהבעיה לא נמצאת בכנסת או בממשלה עצמה, הבעיה נמצאת אצלנו, אנחנו במגזר הבדואי.
<יוסף אזברגה: שם נשפכים המון תקציבים.
<יוסף אזברגה: אני אתן לך דוגמה בקטנה.
<יוסף אזברגה: עיריית רהט מקבלת 110 מיליון שקל בשנה ואחוז ההצלחה בבגרות הוא הכי נמוך בארץ.
יעקב מרגי: זאת בעיה אחרת, שמשרד החינוך מטפל בה.
<יוסף אזברגה: לא, זאת רק דוגמה.
טלב אבו עראר: בוא נתמקד בזה שיותר מ-5,000 ילדים לא לומדים.
יעקב מרגי: הוא העלה על הדרך בעיה אחרת.
יעקב מרגי: אני זוכר את ההתמרמרות שלך כבר בסיור, לכן שאלתי אותך מה שלומך, כי חשבתי שנרגעת מעט.
טלב אבו עראר: הבעיה במגזר הבדואי, שלא נבנו גנים לילדים, שידברו לעניין.
חנין זועבי: יש בעיה שלא מקצים מספיק.
יעקב מרגי: אנחנו באים לפתור כרגע בעיה של 5,000 ילדים, שנמצאים מחוץ למערכת החינוך, יש לך משהו להוסיף בתחום הזה?
יעקב מרגי: הבאת דוגמה.
<יוסף אזברגה: הבעיה שלנו שהרשויות שלנו לא דואגות לזה.
טלב אבו עראר: על מה אתה מדבר?
<יוסף אזברגה: אני הקשבתי לכם.
<יוסף אזברגה: עם כל הכבוד, תקשיבו לי.
יעקב מרגי: זכותך לדבר, אני אגן עליך.
יעקב מרגי: אמרת ומותר לך, זאת דעתך.
יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע לו.
<יוסף אזברגה: אני חוזר ואומר שוב ששם נשפכים הרבה מאוד תקציבים, אבל זה נופל בין הכיסאות.
יעקב מרגי: יכול להיות, אבל זאת לא הבעיה.
חנין זועבי: הוא מועמד לבחירות.
יעקב מרגי: כשאנחנו נדון על מצבה של מערכת החינוך במגזר הבדואי, תאמר את זה.
טלב אבו עראר: מי שלא לדבר על 5,000 הילדים, שייצא החוצה וזהו.
יעקב מרגי: אתה לא מנהל את הדיון.
טלב אבו עראר: אני עוזר לך לנהל את הדיון.
יעקב מרגי: הבנת את הבעיה?
יעקב מרגי: יכול להיות שאתה טוען טענות הכי צודקות, יש משרדי ממשלה שצריכים לבדוק את זה, אבל כרגע זה לא הדיון.
יעקב מרגי: אנחנו היום התכנסנו לדיון מעקב על הדיון הקודם, מדוע לא נפתרה בעייתם של 5,000 הילדים?
<יוסף אזברגה: תאמין לי שאני יודע טוב מאוד על מה מדובר, עבדתי באבו בסמה לפני כן 15 שנה ואני מכיר את הבעיה היטב, יותר מהרבה אנשים שמדברים פה ולא יודעים על מה מדובר.
יעקב מרגי: אני מבין מה שאתה אומר, אבל אותי מעניין בסוף בסוף בסוף – אם הייתי רוצה כמוך להתחיל לחפש את האשמים, אני לא אמצא רק את משרד החינוך ואת משרד החקלאות, הייתי גם מאשים חלק מהאוכלוסייה הבדואית, אבל אני לא שם.
יעקב מרגי: אותי כרגע מעניינים 5,000 ילדים.
יעקב מרגי: המדינה לא יכולה להרשות לעצמה מצב כזה, לא משנה מה הסיבה.
יעקב מרגי: כשהבן שלי לא הולך לבית ספר שבועיים, הקב"סית מתקשרת.
יעקב מרגי: לכן הדברים שלך צריכים להיאמר בפורום אחר בדיון אחר.
<עלי ענאמי: האמת היא שמאוד חשוב לנו לראות את הילד במסגרות כשהוא גר בעבדת וברח'מה, ולא להסתכל על הפוליטיקה ועל כל הדברים האלה.
<עלי ענאמי: זה מה שחשוב לנו מבחינת חינוך הילדים.
<עלי ענאמי: הבעיה מאוד גדולה, כבוד יושב ראש הוועדה, אבל לדעתי הפתרון הוא מאוד פשוט.
<עלי ענאמי: לפני 15 שנה הוצע לנו פתרון ונעשה ביישובים הלא מוכרים עוד נקודות חדשות, שמו שם יבילים.
יעקב מרגי: וזה הצליח?
<עלי ענאמי: זה הצליח, בגדול.
<עלי ענאמי: אני שוב אומר שיש פתרון.
יעקב מרגי: לא לחינם אמרתי, שאנחנו יודעים איך לעשות את זה ויודעים מה הפתרונות, ולא עושים.
<עלי ענאמי: אנחנו לא צריכים הרבה כסף, אבל אנחנו צריכים הרבה הרבה רצון.
<אילנית שושני: אני אנסה להיות ממוקדת לגבי הנקודות שעלו וקשורות אלינו – פריסה, הטיפול ביתרת התלמידים, שאלו מה קורה עם ה-1,700 הנוספים.
יעקב מרגי: אני, מבחינתי 3,400 לא קיבלו מענה.
יעקב מרגי: זה שנתתם איזה נייר למועצות?
<ניר שמואלי: הייתי גם בדיון הקודם.
יעקב מרגי: והיית גם בסיור.
<ניר שמואלי: נכון, הייתי גם בסיור.
<ניר שמואלי: אני רוצה לעדכן, מאז עד היום אני חושב שיש התקדמות מאוד משמעותית.
<ניר שמואלי: יש היום 97 הרשאות תקציביות, שלא היו בדיון הקודם.
טלב אבו עראר: התקדמות בדיבורים או בביצוע?
<ניר שמואלי: ביצוע.
טלב אבו עראר: ביצוע?
<ניר שמואלי: ביצוע תקציבי שמאפשר למועצה מחר לכנס את המליאה ולהציב את המבנים.
<ניר שמואלי: צריך לעשות הבחנה בין רשות מקומית לבין משרד החינוך.
<ניר שמואלי: אנחנו לא יכולים ליצור את ההתקשרויות להציב את המבנים.
<ניר שמואלי: מבחינת החוק, זה הוא תפקידה של המועצה האזורית.
יעקב מרגי: עצם העובדה שנשלחו לכאן – אני אגדיר את התפקידים – ממשרד החינוך אילנית שושני, מנהלת אגף בינוי ותקצוב, היא שורש הבעיה.
יעקב מרגי: זה שורש הבעיה, זו הלקונה בדיון.
יעקב מרגי: העובדה שנשלחת אתה ולא באה מנהלת המחזו להסביר לי, למה סוללת הקב"סיות לא עובדות ולא מביאות, ואז היינו הולכים לבית משפט והשופט היה שם את האצבע המאשימה או על האימא או על המדינה או עליך או על המורה או על ראש הרשות, סימן שהעבודה לא נעשתה.
יעקב מרגי: מה שאני מנסה להסביר לכם מהתחלה, אני נשמע קצר רוח.
יעקב מרגי: אני לא קצר רוח, אני פשוט הייתי שם, אני לא באתי היום לשמוע איך התהליך עובד, זאת לא מטרת הדיון.
יעקב מרגי: הדיון הזה הוא דיון מעקב, איך הולכים לפתור את הבעיה.
יעקב מרגי: כרגע יש לי 5,000 תלמידים שלא נמצאים במסגרת חינוכית.
יעקב מרגי: לו יצוין היום, מבחינתך אילנית, שהיית אומרת לי: לא 94 גנים, אלא 140 גנים אושרו, מבחינתך אני פתרתי את הבעיה – אבל לא פתרנו את הבעיה, הילדים לא שם.
יעקב מרגי: אתה יכול להסתכל מההר על ארץ ישראל, לא מעבר לזה.
יעקב מרגי: זה לא ישים, הילדים עובדתית כרגע בבית.
יעקב מרגי: הדרך היחידה לעשות זה משהו מידי, של חירום.
יעקב מרגי: אתה יודע, לא מעניין אותי מלחמות.
יעקב מרגי: אמרתי שאם הייתי רוצה עכשיו לחפש אשמים, הייתי מצביע על טלב, על חנין, על מסעוד, עלי, על נציגי המועצות, לכל אחד יש פה יד בדבר למה זה לא נפתר.
יעקב מרגי: כולנו שיושבים פה, יש לנו אשמים למה זה לא נפתר.
יעקב מרגי: אני לא שם, אותי יותר מעניינים 5,000 ילדים, הם צריכים להיות מחר, מחרתיים, באיזה מסגרת.
יעקב מרגי: למצוא להם מסגרת.
יעקב מרגי: לא יודע איך תעשו את זה, תאמינו שכשהמדינה רוצה, היא יכולה לעשות את זה ועוברים לי בראש כל מיני פתרונות מידיים.
טלב אבו עראר: גנים – לא יכולים להציב גנים?
טלב אבו עראר: באמת, מוזר מאוד.
טלב אבו עראר: זה בכוונה, זה מתוכנן, בגלל שהם בדואים, זה בדיוק המצב.
יעקב מרגי: תקשיבו, אני יכול לדון אתו על התחושה.
יעקב מרגי: אם הוא יגיד שיש פה גזענות, אני לא יכול לנזוף בו, אני לא יכול, כי אין הסבר.
יעקב מרגי: אין הסבר.
יעקב מרגי: בית ספר מסוים שנמצא כרגע בנקודת שבר, מארגנים אולם ספורט, כדי שלא ישוטטו ברחובות.
יעקב מרגי: 5,000 ילדים.
טלב אבו עראר: האחראים עליך מושחתים.
יעקב מרגי: אני אגן על פקידי הממשלה, אני אוציא אותך.
טלב אבו עראר: האחראים עליהם מושחתים.
יעקב מרגי: תכתוב להם מכתב ותגיד להם שהם מושחתים.
טלב אבו עראר: והם מושחתים אם ילכו בדרך הזאת.
יעקב מרגי: אני לא שם, הטיפול לא שם.
יעקב מרגי: כרגע צריך לתת מענה בטווח המידי.
יעקב מרגי: כשאני ב-2016 קיימתי דיון, בא השר וחשב, הוא היה שר חדש, אני יו"ר ועדה חדש, זה היה 50 מיליון שקל לפתור את סוגיית ההסעות, והוא התחייב לתקצב את זה – ונפתרה הבעיה?
יעקב מרגי: נתתם הרשאה ל-94 גננים, נפתרה הבעיה?
יעקב מרגי: יש מודל שהצליח, מרכזי השירותים האלה, אז מה?
יעקב מרגי: אנחנו קנאים לכל כך הרבה דברים, לזה להיות קנאים?
יעקב מרגי: אז עוד פריסה של שלושה, ארבעה מקומות, בזה אני אכשיל את המוטיבציה של הבדואים להסדרה או לא להסדרה?
יעקב מרגי: על עוד שלושה, ארבעה מרכזי שירותים?
יעקב מרגי: המדינה יודעת להפקיע קרקעות.
יעקב מרגי: תפקיעו קרקע שתהיה סמוכה לאזור.
יעקב מרגי: לא יודע מה תעשו, שימו שם מתחם של גנים.
יעקב מרגי: תרכזו, תעשו משהו.
טלב אבו עראר: בית ספר, גן, כל מבנה ציבורי שמשרת את האוכלוסייה – אף בדואי לא מתנגד, לא מתנגד אף פעם.
יעקב מרגי: אני חולק עליך, הייתי שם.
טלב אבו עראר: אתה חולק עלי?
טלב אבו עראר: תגיד איפה, באיזה יישוב?
טלב אבו עראר: באיזה אזור?
יעקב מרגי: הייתי בסיור ואמר לי ראש המועצה.
<קריאה: אבו קווידר - - -
יעקב מרגי: אבו קווידר, היינו שם.
יעקב מרגי: לעומת זאת, איזה משפחה שכן נתנה את השטח שלה.
<קריאה: בלקיה - - -
יעקב מרגי: רבותי, אתה רואה?
יעקב מרגי: אני לא פותח דיון, אני סיימתי את הדיון.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע ממשרדי הממשלה מה הולך להיות הפתרון.
טלב אבו עראר: גנים - - -
<יוסף אזברגה: - -
יעקב מרגי: טלב, יוסף, תצאו החוצה לדבר.
יעקב מרגי: הוא מבקש סובלנות, אבל אין לו סובלנות, הוא לא אוהב לשמוע ביקורת.
טלב אבו עראר: אנחנו מדברים על ילדים בלי גן, באמת.
יעקב מרגי: מותר לומר ביקורת, מה קרה?
טלב אבו עראר: מה זה קשור לרהט?
יעקב מרגי: אתה מפריע לי, אדוני.
<ניר שמואלי: אדוני, רצית תכנית אופרטיבית, אז באנו מהדיון הקודם לדיון הזה עם תכנית אופרטיבית.
<ניר שמואלי: שאלתם לגבי הפזורה, אז אני אתן אזכור, ויושב פה גם נציג של נווה מדבר ויושבת פה נציגה של אל קסום, שאמנם איתה לא עבדנו, עבדנו כמו בנווה מדבר.
<ניר שמואלי: שאלתם על הפזורה, ברח'מה יש היום שני גנים ויקומו עוד שני גנים, זו הבקשה של המועצה.
<ניר שמואלי: באחד בספטמבר, זו ההתחייבות של המועצה האזורית נווה מדבר ואל קסום.
<ניר שמואלי: הם שלחו פריסה מאוד מסודרת: רח'מה – שני גנים, אבו קרינאת – 5, ביר אל משאש – 4, אבו תלול – 12, אבו קוידר פזורה – 3, ואדי אל נעם פזורה – 11, ביר הדאג' – 4, עבדת – 2, 47 מבנים, מתוכם 50% בפזורה, 50% בתוך יישובי הקבע.
יעקב מרגי: באיזה מצב נמצא כל מה שאתה אומר?
<ניר שמואלי: כרגע הם מחכים להרשאה מאתנו.
<ניר שמואלי: מחר תתקבל ההרשאה, מבחינתנו מחר - - -
יעקב מרגי: מה זמן ממוצע מהרשאה לביצוע?
<ניר שמואלי: שלושה חודשים.
יעקב מרגי: אומרת לך מנהלת גנים, שמוסדות שהוקמו לא אוכלסו.
<ניר שמואלי: יפה, אילנית נגעה בזה בתחילת הדיון.
<ניר שמואלי: התקצוב שקיבלה היום המועצה הוא תוצאות מכרז שביקש מהנדס המועצה.
<ניר שמואלי: זה בשונה ממה שדיברה פה גברת אבו עבייד.
<ניר שמואלי: היא קיבלה הרשאה, כפי שהאוצר מתקצב, 120,000 שקלים, שלא תמיד כולל גם את התשתיות.
יעקב מרגי: אתם ערוכים לתת מענה למצב הזה?
<ניר שמואלי: בוודאי, אילנית נגעה פה בזה, 210,000 שקלים זה תוצאות המכרז של המבנים היבילים.
<ניר שמואלי: עשינו עבודה גם עם תוצאות המכרז.
<ניר שמואלי: אנחנו יצאנו עם שיעורי הבית אחרי הדיון.
<ניר שמואלי: הפריסה הזאת – לקחנו בעיקר את נווה מדבר ואל קסום, שזאת המסה, למעלה מ-70% מהתלמידים נמצאים שם.
<ניר שמואלי: במקביל, נעשית עבודה שהיא לא פשוטה עם רשויות הקבע, עם חורה, ששם יש 183 ילדים שמגיעים מפזורת חורה, כסיפה – 413 שמגיעים מפזורת כסיפה, לקיה – 240 פזורת לקיה.
<ניר שמואלי: הקושי עם רשויות הקבע זה איפה להציב את המבנים.
<ניר שמואלי: יש להם את הגידול הטבעי שלהם ויש את הגידול הטבעי של הפזורה שמקיפה אותם, וטלב מכיר את המקרה הזה.
יעקב מרגי: מה עם מרכזי השירותים?
יעקב מרגי: למה אתם לא מרחיבים אותם?
<ניר שמואלי: יש תכנית שיש בה 16 מרכזי שירותים, שקבע משרד הפנים בזמנו.
טלב אבו עראר: אבל אלה שנים - - -
מסעוד גנאים: לא, צריך להוסיף עליהם, זה העניין.
יעקב מרגי: אז הוא מפריע לי לשמוע.
מסעוד גנאים: באמת, צריך להוסיף עליהם, זה בדיוק העניין.
יעקב מרגי: אתה נכנסת, לא שמעת אותי.
מסעוד גנאים: אני שומע את זה בשידור.
יעקב מרגי: בהליכה, אתה עוד לא שמעת אותי עכשיו.
יעקב מרגי: אתם מפריעים.
טלב אבו עראר: נעזור לך.
יעקב מרגי: לא, אתה לא עוזר לי.
<ניר שמואלי: אנחנו כמשרד לא אחראים על נקודות התכנון, זה לא במנדט שלנו.
יעקב מרגי: אתם אחראים על הילדים?
יעקב מרגי: אל תגידו לי את זה, תעשו לי טובה.
יעקב מרגי: אני אעצור אתכם, אתה בא בשם משרד החינוך.
יעקב מרגי: מבחינתי, אתה מייצג עכשיו את כל משרד החינוך, ומבחינתי 5,000 הילדים שלך, לא מעניין אותי מה הסיבה, נמצאים ללא מסגרת חינוכית, לכן תשתדל לא ליפול לי להגדרות האלה "אני לא אחראי על זה".
יעקב מרגי: גם מה שאמרת לי ואתה מתפאר בזה, וזו עבודה, מחר, מחרתיים תגיד לי: מה אתה רוצה?
יעקב מרגי: זאת המועצה ולא פתרנו כלום.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע הצהרה, ואני אומר לכם שאני לא אצליח לשמוע אותה, איך אני יודע שמקסימום בחודש הבא נמצא פתרון שה-5,000 ילדים האלה נמצאים במסגרת חינוכית.
<יוסי מימון: אני רוצה לציין שבדיון הבא הייתי מבקש מאדוני, שיזמן לכאן את ראשי הרשויות שחלק מהבעיות איפה להציב את כל הפתרונות הללו רובצות לפתחם, כי אם אני צריך במכחול לבטל שני גנים ולשים אותם במקום אחר, כי משפחה לא תיכנס לגן בשטח של משפחה אחרת, זה יוצר לנו בעיות.
יעקב מרגי: זה הוא מפלטו, אני לא רוצה להגיד לך של מה.
יעקב מרגי: אתה לוקח סיבה מסוימת שקיימת, לא חולק - - -
<יוסי מימון: 13 - - -
יעקב מרגי: אתה לוקח סיבה שהיא קיימת, לעומת הגלובל של 5,000 ילדים.
יעקב מרגי: פתרתי לך את הבעיות האלה, פתרתי לך 1,000, אבל זה לא.
<יוסי מימון: אנחנו פותרים 3,700 ילדים בהצעה הזו.
<יוסי מימון: בספטמבר הקרוב לכולם יהיו פתרונות.
<יוסי מימון: מעבר לזה, בהחלטת הממשלה, בתכנית החומש של הממשלה, יש תקצוב של 750 מיליון שקל לרשויות, שהן יעשו עם זה את התשתיות, את הכבישים, בכסף שיהיה אצלן.
טלב אבו עראר: אתה מתחכם.
יעקב מרגי: טלב, אני בדיון הבא לא מזמין אותך.
יעקב מרגי: זה יהיה דיון שלי, לא שלך, לא תקבל רשות דיבור.
יעקב מרגי: לא תקבל רשות דיבור.
יעקב מרגי: זה דיון סרק.
יעקב מרגי: שבועיים מהיום יתואם ששר החינוך ושר החקלאות כאן, שר הפנים כאן – לא שר הפנים, זה יותר מנהל התכנון, שר האוצר.
יעקב מרגי: משרד האוצר, משרד הפנים, משרד החינוך, השרים יוזמנו.
יעקב מרגי: אני אוכל להתפשר רק עם המנכ"לים.
יעקב מרגי: אם לא שרים, מנכ"לים כאן בסוגיה הזאת של ה-5,000 ילדים.
יעקב מרגי: כרגע אני קורא ומודיע, וזה הסיכום של הדיון הזה – אות קלון במצחה של ממשלת ישראל על כך שמתחילת הקדנציה הזו שהתקיים דיון סביב העובדה ש-5,000 ילדים בפזורה הבדואית נמצאים ללא מסגרת חינוכית, זה לא מפריע לאף גורם ממשלתי.
יעקב מרגי: לכן בעוד שבועיים יתקיים דיון עם השרים הנוגעים בדבר.
יעקב מרגי: אתפשר רק עם מנכ"ל, לא דרג פחות ממנכ"ל.
עודד פורר: בוקר טוב לכולם, אני שמח לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת החינוך, התרבות והספורט לעניין בחינת ימי הלימודים במערכת החינוך.
עודד פורר: זאת ישיבה ראשונה וכבר בפתיחה אני אומר שיתקיימו מספר ישיבות ובסוף תינתן אפשרות לכולם לדבר, וגם לבוא הנה, גם לאלה שלא יכלו להגיע בדיוק למועד הזה.
עודד פורר: בפתח הדברים אני רוצה להתייחס למה שקורה בכנסת, רק שתדעו.
עודד פורר: יש בכנסת תרגיל חירום לרעידות אדמה.
עודד פורר: במהלך הדיון נצטרך לצאת לכאן במסגרת התרגיל וגם נחזור לכאן להמשך הדיון.
עודד פורר: הבקשה שלי לחברי הכנסת וגם לאורחים היא לצמצם בדברים ולנסות להיות ממצים.
עודד פורר: אני לא חושב שצריך יותר משתי דקות לדובר במהלך רשות הדיבור.
עודד פורר: צריך לתת את המסגרת בתוך אותן שתי דקות.
עודד פורר: כדברי פתיחה חשוב לי לומר שהוועדה הזאת קמה מתוך זעקה אמיתית שחשים מהשטח.
עודד פורר: זאת זעקה לא רק בכנסת הזו, זה משהו שרצים אתו לא מעט שנים ונערכו לא מעט דיונים בכנסת ביוזמת לא מעט חברי כנסת.
עודד פורר: הנחתי על שולחן הכנסת הצעת חוק, יחד עם חברתי לסיעה, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, כדי לקבוע בחקיקה את ימי החופשה בבתי הספר.
עודד פורר: היא טרם נדונה בוועדת השרים ובעצם הוועדה דחתה את הדיון לבקשת שר החינוך.
עודד פורר: לאור זאת פניתי ליושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת יעקב מרגי, שאני שמח שנענה לבקשתי, להקים את ועדת המשנה הזאת.
עודד פורר: אני גם חושב שזו הדרך הנכונה לגשת לנושא וזו ההזדמנות להביא לשולחן את כל הגורמים – את המורים, את ההורים, את הגננות, את הגננים, את התלמידים, את נציגי כל הזרמים כדי לשמוע גם את ההצעות לפתרון וגם את ההשגות שיש לכל אחד על העניין הזה.
עודד פורר: תינתן פה במה גם לארגוני העצמאים, שחשוב שגם הם יישמעו בתהליך הזה כי גם להחלטות שמתקבלות כאן יש השלכה עליהם.
עודד פורר: אני יכול לומר שגם ממשרדי ממשלה נוספים, כמו משרד התיירות, ביקשו להגיע כדי לתת את האג'נדה שלהם, שנכונה לגבי יצירת גשרים.
עודד פורר: אם כבר קובעים ימי חופש, להתחשב גם בצרכים אחרים של המשק.
עודד פורר: אבל עיקר הזעקה מגיעה בסוף באמת מהעובדה שימי החופשה ניתנים לקביעה שרירותית על ידי פקידות של משרד החינוך.
עודד פורר: אני חושב שאת העדות לכך גילינו בפארסה שהייתה בל"ג בעומר, או שמא יש לומר ל"ד בעומר, התזוזה של יום החופשה הזה.
עודד פורר: זה לא רק ריבוי ימי החופשה אלא גם חוסר המקובעות שלהם והיכולת להזיז אותם בלי שום בקרה ציבורית.
עודד פורר: גם כאן יש איזושהי הצעת חוק של חברת הכנסת מלינובסקי, שיידרש אישור של ועדת החינוך כשרוצים להזיז את ימי החופשה, אגב, כמו שאנחנו מאשרים תזוזה של סעיפים תקציביים בין משרדי הממשלה.
רחל עזריה: רציתי 15 ובסוף התפשרנו על 12.
עודד פורר: נתנו עוד שניים.
רחל עזריה: מ-10 ל-12, המינימום, למיליון וחצי עובדים.
עודד פורר: הבעייתיות בסוף היא גם מספרם המועט של ימי הלימודים, גם בהשוואה למדינות העולם.
עודד פורר: אפילו אם אני משווה למדינה אחרת במדינת ישראל, וזה החינוך החרדי, שם בכלל לוח החופשות שונה לחלוטין.
עודד פורר: יכול להיות שתעלה הצעה לאמץ אותו.
עודד פורר: אנחנו ניגע גם במגזרים.
עודד פורר: הייתה פנייה מהעדה הנוצרית במדינת ישראל, שחיה לפי לוח החופשות המוסלמי והם אומרים: לנו יש לוח חגים שונה.
עודד פורר: יש הרבה הצעות לפתרון וגם ערוץ 2 ביקשו להציג את ההצעה לפתרון שלהם, ואנחנו נאפשר להם היום להציג את זה.
עודד פורר: אזרחים, הורים, תלמידים, ערוצים – כל מי שיש לו הצעה, זה המקום לבוא ולשמוע את כל ההצעות כדי שבסוף נגבש איזושהי הצעה.
עודד פורר: חשוב לי להדגיש שלא תהיה מריחה בוועדה הזו.
עודד פורר: אין כוונה לעשות לא מריחה של דיונים ולא גרירת רגליים.
עודד פורר: אנחנו נקיים דיונים בחודש וחצי הקרובים, ככל שיתאפשר ללוח זמני הוועדה לקיים את הדיונים האלה, כשהמטרה היא בסוף להביא למליאת ועדת החינוך של הכנסת הצעה מוועדת המשנה לחקיקה שתובל על ידי ועדת החינוך.
עודד פורר: יכול להיות שאם הוועדה לא תקבל את ההצעה, אני, ואולי חברי כנסת נוספים, נגיש אותה בסוף כהצעת חוק פרטית, אבל הגיע זמן לעשות סדר בעניין הזה.
עודד פורר: אני אבקש מחברי הכנסת לפתוח בהתייחסות, ואני מבקש שזה יהיה כמה שיותר קצר.
עודד פורר: אני אעשה את זה לפי סדר ההגעה.
עודד פורר: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.
חיים ילין: אני רוצה להגיד לציבור שנמצא פה ולנציגים, גם של ההורים וגם של משרד החינוך, שאני מסתכל על חברי הכנסת פה ואני מודיע לכם שבסופו של דבר תהיה פה עמדה שתלך לביצוע.
חיים ילין: היא תהיה יותר טובה מהמצב הקיים היום.
חיים ילין: בזה אין לי ספק בכלל.
חיים ילין: אני מכיר את עודד ואני יודע שהוא ידחוף.
חיים ילין: אני רואה פה את כל חברי הכנסת אז אין לי ספק.
חיים ילין: אני לא הולך לדבר על פופוליזם.
חיים ילין: אני הולך לדבר על מה שהיה לי כראש רשות.
חיים ילין: העברנו את חטיבת הביניים ואת התיכון לחמישה ימי לימודים בשבוע, וזה היה אחד הדברים הכי טובים שקרו גם למורים וגם להסעות.
חיים ילין: במועצות אזוריות זה יום שירד מההסעות.
חיים ילין: תבינו, מדובר לפחות על מיליון שקל בשנה, אם לא יותר.
חיים ילין: כשרצינו להעביר את גני הילדים ואת בתי הספר היסודיים גם ללימודים של חמישה ימים בשבוע, חטפנו מההורים.
חיים ילין: שימו לב, חטפנו מההורים מכול הכיוונים ומה הם אמרו לנו?
חיים ילין: זה היום החופשי שלנו, אנחנו יכולים לעשות קניות, אנחנו רוצים את השקט שלנו, מה אנחנו צריכים את הילדים עלינו עכשיו?
חיים ילין: אתם תחנכו אותם ביום שישי.
חיים ילין: אני אומר לכם שזה מה שאני שמעתי.
חיים ילין: חברים, אני מודיע לכם שאין לי ספק עכשיו שאנחנו סוגרים עסקה.
חיים ילין: סופית, אני מודיע לכם.
איילת נחמיאס ורבין: אני אף פעם לא מצליחה להשתלט על זה, כי כל שנה הלוח השתנה.
עודד פורר: זאת בדיוק הוועדה של המטרה.
חיים ילין: אני מנסה להביא גם את הצד האישי שלי כראש רשות, ולא רק את הצד של ההורים.
חיים ילין: אני מגיע לכאן ונלחמתי להגיע לוועדת המשנה הזאת כדי שבאמת נגיע לאיזשהו סדר כך שלהורים תהיה ודאות, לילדים תהיה ודאות, למורים תהיה ודאות ולכולם תהיה ודאות.
חיים ילין: אני לא רוצה להסתכל רק על הממוצעים, ובזה אני מסכם.
חיים ילין: נכון שכילד שהתחנך בחו"ל נהניתי גם מהחגים הנוצריים וגם מהחגים היהודיים.
חיים ילין: הייתה לי חופשה כפולה ומאוד נהניתי מזה, אבל חברים, די.
חיים ילין: אני רציני עכשיו.
חיים ילין: אני לא הולך להעלות את ימי החופשה של המגזר הפרטי ולא של העובדים בשביל לאזן את המערכת.
חיים ילין: אני חושב שבסופו של דבר, אם רוצים משהו מאוד תכליתי, זה לסנכרן את המערכת במשאבים הקיימים כך שלא יכתיבו לנו מראש, שלא יביאו חקיקה מראש ושהכול יהיה מתואם.
חיים ילין: אני מאוד רגוע כשאני רואה את הצוות שיושב כאן.
חיים ילין: אין לי ספק בכלל שאנחנו נצא מפה עם פחות ישיבות ממה שאתה חושב.
עודד פורר: תודה, חיים.
עודד פורר: לאחרונה היה חג שבועות והיינו אדוקים, עשינו את זה שלושה ימים.
עודד פורר: זה גם יצא בימים שלישי-רביעי-חמישי ואם המצב קשה, תנו גם את יום שישי, תעשו גשר ותוותרו לנו על אסרו חג במקום אחר.
עודד פורר: אגב, זה היה עוזר לתיירות כי אנשים היו לוקחים חופשות יותר ארוכות ועוזרים לתיירות.
חיים ילין: הייתה הזדמנות לקחת את סלינו על כתפינו ביום חמישי, יום הגשר.
עודד פורר: בשביל זה צריך לחשוב.
עודד פורר: אני אומר כאן, כדי שתדעו, שאני לא חושב ששבועות צריך להיות שלושה ימים.
עודד פורר: בחינוך החרדי זה היה יום אחד.
איילת נחמיאס ורבין: לא היה אסרו חג?
עודד פורר: וגם בערב החג לומדים.
עודד פורר: העניין הוא שהחג הגיע ממש אחרי חופשת פסח הארוכה.
עודד פורר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.
איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, עודד פורר.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שבשנה וחצי האחרונות, מאז שהתחלתי להוביל את מאבק החופשות, לא שמחתי כפי ששמחתי בבוקר, כשקראתי על ההחלטה של חבר הכנסת מרגי להקים את הוועדה.
איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד שחבר הכנסת מרגי היה אחד האנשים בכנסת שנתנו הכי הרבה במה לנושא של מאבק החופשות – כן ועדת משנה, לא ועדת משנה.
איילת נחמיאס ורבין: הוא ראה בזה חשיבות גדולה.
איילת נחמיאס ורבין: לפני חודש וחצי, אחרי שנתיים של הידברות עם שר החינוך וניסיונות אין ספור לדבר אתו, חבר הכנסת פורר, בשאלה מה עושים כדי לשנות את המצב של חוסר הסנכרון הזה, החלטתי להגיש בג"ץ.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שזאת הטכניקה הטובה ביותר שנועדה לחברי כנסת, למרות שפה זה לא נגד חקיקה שהצבעתי עליה, אלא באמת כנגד שאלת הסמכות:
איילת נחמיאס ורבין: האם בכלל יש סמכות לקבוע את לוח החופשות בצורה שרירותית כזאת.
איילת נחמיאס ורבין: בחודש וחצי שהצבעת עליו אנחנו אמורים להתארגן סביב הנושא של החופשות כי המדינה אמורה להשיב על הבג"ץ עד 23 ביוני.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נראה מה המדינה משיבה ואני חושבת שיהיה לנו עוד כלי.
עודד פורר: יכול להיות שהיא תשיב שהקימו בכנסת ועדת משנה.
איילת נחמיאס ורבין: רגע, רגע, יותר מזה.
איילת נחמיאס ורבין: היא תשיב את זה והיא גם תשיב את זה שהנחתם הצעת חוק פרטית בעניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: ראינו את זה ואמרנו: אוקיי, אנחנו כבר מבינים מה המדינה תשיב.
איילת נחמיאס ורבין: מכיוון שאנחנו כבר יודעים מה המדינה תשיב אני רוצה היום, ברשותך, מעבר להצעות לביטול ימי שישי – אגב, חבר הכנסת ילין, אני חושבת שההורים יתייחסו היום מעט שונה לימי השישי.
איילת נחמיאס ורבין: אני באמת חושבת שאפשר לייצר התייחסות הורית שאומרת שימי שישי הם ימים שיכולים לקצר את לוח החופשות.
חיים ילין: בכל העולם יש שבת וראשון.
חיים ילין: יומיים.
איילת נחמיאס ורבין: ברשותכם, אני רוצה להתמקד בדיון הזה במשהו שנוהגים לבוא אלינו בטענות עליו, בוודאי אליי, באמת בגלל הנושא של מאבק החופשות, וזה המורים דווקא.
איילת נחמיאס ורבין: בכל פוסט ובכל מהלך שהובלתי בנושא מאבק החופשות תמיד דיברתי על המורים.
איילת נחמיאס ורבין: המורים הם פרטנרים.
איילת נחמיאס ורבין: המורים הם לא האויב, הם לא היריב בשום צורה, בוודאי לא הגננות.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם למה אני אומרת את זה.
איילת נחמיאס ורבין: ממש לפני כחודש, כשהעליתי עוד איזשהו מ"מ בנושא אסרו חג של שבועות, העלתה אישה מדהימה בשם שלומית, מורה, פוסט מדהים כמורה.
איילת נחמיאס ורבין: אני אקרא לכם ממש פסקה קצרה.
עודד פורר: לא, כי זמננו ממש קצר לפני התרגיל של רעידת האדמה.
איילת נחמיאס ורבין: הייתי כבר מסיימת, אבל נחשו מה?
איילת נחמיאס ורבין: גם במקצועות אחרים עובדים לא פחות קשה ולא פחות שעות.
איילת נחמיאס ורבין: היא שוטחת ומסבירה מה אפשר לעשות כדי לטפל בחוסר הסנכרון של ימי החופשה.
איילת נחמיאס ורבין: המורים הם השותפים שלנו ואת התודעה במשרד החינוך וגם במשרד האוצר, ברשותכם, צריך לשנות.
איילת נחמיאס ורבין: אם באים לדבר על ימי ראשון, אני מבקשת ממשרד האוצר, שעדיין לא קידם באופן מלא את סופי השבוע הארוכים, בואו נדבר על כל הדברים האלה ביחד.
עודד פורר: תודה, איילת.
עודד פורר: אגב, יש פה נציג של משרד האוצר?
עודד פורר: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.
רחל עזריה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, אני חושבת שהקמת הוועדה הזאת מאוד חשובה.
רחל עזריה: הגענו לרגע רתיחה שבו אנחנו מבינים שצריכים לייצר פתרונות ואני חושבת שהוועדה הזאת היא בדיוק הדרך.
רחל עזריה: אני רוצה לתת מבט היסטורי ובין-לאומי, הכול בשלושים שניות.
רחל עזריה: שיעור תעסוקת הנשים בישראל צמח בעשרים השנים האחרונות מ-55% ל-75%.
רחל עזריה: זה שיעור תעסוקה מאוד מאוד גבוה.
רחל עזריה: שיעור הילודה בישראל עומד על 3.3 ילדים לאישה וזהו שיעור מאוד מאוד גבוה.
רחל עזריה: אנחנו המדינה היחידה בעולם שבה נשים ממשיכות לעבוד וגם מגדלות ילדים.
רחל עזריה: אנחנו יודעים ששלושה ממנהיגי אירופה – גם גרמניה, גם צרפת וגם אנגליה – אין להם ילדים.
רחל עזריה: בהרבה מדינות בעולם, או שהפסיקו ללדת או שנשים הפסיקו לעבוד.
רחל עזריה: ישראל היא המדינה היחידה שבה שניהם קורים בצורה כל כך מסיבית.
רחל עזריה: לכן אנחנו המדינה הראשונה שמתמודדת עם האתגר הזה בצורה כל כך משמעותית כי הנחת העבודה גם מערכת החינוך וגם שוק העבודה הייתה עד היום שיש מישהו בבית שמגדל את הילדים.
רחל עזריה: אין יותר מישהו בבית שמגדל את הילדים.
רחל עזריה: אנחנו צריכים לעשות את הסנכרון גם בשוק העבודה וגם במערכת החינוך.
רחל עזריה: נפגשתי בנושא הזה עם הסנטורית של מיין בארצות הברית, סוזאן קולינס, וסיפרתי לה את זה.
רחל עזריה: היא אמרה לי: מה שאתם תפתרו פה, זה מה שיעשו בכל העולם.
רחל עזריה: אז אני אומרת לך, אדוני היושב-ראש, שהפתרון שאתה תייצר פה, תגלה שבכל העולם מעתיקים אותו ומדברים עליו.
עודד פורר: נהיה אור לגויים.
רחל עזריה: כי בכל העולם אין מצב שבו גם יולדים וגם ממשיכים לעבוד.
רחל עזריה: על זה אני מדברת וזאת תופעה מאוד משמעותית.
רחל עזריה: לפני תשע שנים התחלתי מהלך יחד עם "הורים עובדים לשינוי" ויחד עם ועד ההורים הירושלמי להארכת שנת הלימודים בגני הילדים עד סוף יולי.
רחל עזריה: תקשיבו, זה לגמרי אפשרי.
רחל עזריה: ההורים שילמו סכום לא גבוה ובעירייה שמה מיליון שקל בעיר ענקית כמו ירושלים.
רחל עזריה: זה מהלך שהוא לא מאוד יקר כשאנחנו מורידים את כל התקורות והופכים את זה באמת לכך שמה שאנחנו משלמים זה מה שאנחנו מקבלים.
רחל עזריה: יש עכשיו מהלך דומה בנושא של הצהרונים ואותו דבר עשינו גם בירושלים.
רחל עזריה: חייבים לתת מענה.
רחל עזריה: אני חושבת שמה שחשוב שיקרה בוועדה הזאת הוא שהמענה לא יהיה רק בדמות מסגרות משלימות ושכל עירייה או כל רשות מקומית תחפש פתרונות, אלא באמת לתת פתרון מלמעלה.
רחל עזריה: אני בטוחה שתעשה פה עבודה מצוינת כדי להגיע לפתרונות האלה ואחר כך נלך ונעשה מסע יחסי ציבור בכל העולם.
עודד פורר: תודה, רחל.
עודד פורר: מירב, בבקשה.