GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צבי ארד: אני מאמין שבעתיד יהיו יותר סטודנטים.
<עמוס ישראלי: חסרות לנו כיתות, חסרות לנו מעבדות.
יעקב מרגי: ואתם לא רוצים לשלם 3,600 לסטודנט?
<עמוס ישראלי: בוודאי, בגלל זה אנחנו צריכים את השטח.
<עוזיאל זעפרני: קודם התפרצתי ועכשיו אני באופן רשמי.
<עוזיאל זעפרני: דבר ראשון, כמו שאמרתי, אני סטודנט למדעי המחשב, נכון, אמרתי, יש את הקשיים הכלכליים, אבל אני רוצה לדבר על רמת הלימוד.
<עוזיאל זעפרני: רמת הלימוד פה במדעי המחשב היא טובה, היא גבוהה, לפני שהגעתי לפה גם ביררתי בכל מיני מוסדות הייטק, דרך מכרים וכאלה, הרמה פה היא גבוהה.
<עוזיאל זעפרני: נכון, שוב, ששכר הלימוד קצת מקלקל, אז אל"ף, אם שכר הלימוד - - -
יעקב מרגי: הוא לא מקלקל, הוא גם גבוה.
<עוזיאל זעפרני: כמו שאמרתי מקודם, אני עושה גם תואר שני במסלול חץ, שנותנים מלגה של 40%.
<עוזיאל זעפרני: בכל מקרה, בגלל הקשיים הכלכליים שקלתי להקפיא את זה, כלומר שקלתי לעצור, לסיים תואר ראשון, לעבוד שנה ואז לחזור למסלול חץ ואז לזכותה של המכללה ייאמר, הציעו לי פה הלוואה שנקראת קרן שכ"ל, שאתה מקבל איזה שהיא הלוואה של 15,000-20,000 שקל והם מסבסדים את הריבית.
<עוזיאל זעפרני: בזכות זה אני מצליח לסיים את שני התארים ביחד.
<עוזיאל זעפרני: בעצם חסר לי שנתיים של לימודים.
יעקב מרגי: יש לציין שאתם יצירתיים.
<עוזיאל זעפרני: דרך אגב, אני מסכים עם האמירה שלה, שתכלס מי שרוצה ונלחם וזה, הוא יכול, אין ספק שהוא יכול, אני מאוד מסכים עם האמירה שצריך להכניס את זה למודעות, בעיקר של האנשים היותר צעירים.
<עוזיאל זעפרני: לגבי מה שנאמר פה מקודם, שהדיקן של מדעי המחשב נותן יחס אישי לכל תלמידי פרחי הייטק, אז אני בתור תלמיד שהוא לא פרחי הייטק יכול להגיד שהוא נותן יחס אישי גם למי שלא פרחי הייטק.
מירב בן ארי: נראה שזה בנפשו.
<עוזיאל זעפרני: זה בנפשו.
<עוזיאל זעפרני: אין אומרים שבחו של אדם בפניו - - -
<יהודית גידלי: אין אומרים כל.
<עוזיאל זעפרני: אני יכול להגיד שבהתחלה כשהכרתי את עמוס חשבתי שהוא קצת סנוב, סלח לי, כן?
<עוזיאל זעפרני: עם הזמן אני יכול להגיד לכם שהכרתי כאן דיקן שבאמת אכפת לו, באמת חשוב לי, והוא באמת - - - ואני חופר רצח, אני מודה שאני מתקשר על כל שטות.
<עוזיאל זעפרני: זהו, היה חשוב לי להגיד את הדברים.
<צבי ארד: נעשה סיור במכללה.
<ליאת הלבץ: לגבי משפטים, יש סוגיה ברמה ארצית, גם מבחני הלשכה, הארכת ההתמחות, שינוי המבחן, יש לכם איזה שהוא - - - חבל שהדיקן של משפטים יצא.
<גיל רשף: צריך לדבר עם פרופ' סיני דויטש, יש לו עמדה מאוד ברורה בנושא - - - לגבי הארכת ההתמחות במשפטים ושינוי המבחן - - -
<צבי ארד: אנחנו פעלנו, זאת אומרת סיני פעל שמי שלומד לתואר שני, לא משנה במה, ההתמחות שלו תהיה שנה וחצי.
<צבי ארד: אנחנו לא אהבנו את זה, אבל זה מה שכפו עלינו.
<גיל רשף: חבר הכנסת מרגי, לפני שנצא לסיור אני רוצה לומר משהו.
<גיל רשף: אני מכיר אותך הרבה שנים, מכיר את חברי הכנסת שיושבים כאן, את הכנסת, אני יושב הרבה בישיבות של ועדות החינוך בגלל תפקידי כמנכ"ל ועד המכללות.
<גיל רשף: אני הגעתי לכאן לפני שלושה חודשים ואני מצאתי פה משהו באמת מאוד מעניין.
<גיל רשף: כמו שראיתם, לא סתם הבאנו לכאן סטודנטים שמייצגים כאן כמעט את כל הרבדים, את המרכיבים של החברה הישראלית, מעולי אתיופיה, חברים שבאו מצרפת, בחור שבא מהאוניברסיטה העברית, שעבר ללמוד פה, חרדים - - -
<עוזיאל זעפרני: מכללת הדסה.
<עוזיאל זעפרני: דרך אגב, גם אני עולה מחו"ל, אני גם לא נולדתי פה.
יעקב מרגי: כולנו עולים.
יעקב מרגי: עוד 70 שנה נדבר על העלייה.
<גיל רשף: אני לא, אני דור שביעי, אני בסדר.
יעקב מרגי: בסדר, אתם מיעוט.
<גיל רשף: אני מיעוט הולך ונעלם.
<גיל רשף: מה שרציתי לומר, יש כאן מענה להמון המון מורכבויות וסוגים בחברה הישראלית.
<גיל רשף: אחד הדברים הכי חשובים זה, ואנחנו מדברים על זה כל פעם, זה הנושא של גמישות מחשבתית, גמישות תפעולית, גמישות ביצועית של מוסדות מהסוג הזה להיענות לצרכי השטח, שזאת הבעיה המרכזית שלנו כל פעם.
<גיל רשף: אנחנו כל פעם נתקעים בבעיה כמו, בא צבי ואומר 'בוא נפתח את הכיתות לחרדים בפנים, לא בחוץ', 'לא, אתה לא יכול, חכה עד שתהיה ועדה כזאת', 'בוא נעשה תכנית של עמוס בחוץ', 'לא, זה רק עד 30 נקודות'.
יעקב מרגי: אפקט המרור, אמרתי כבר.
יעקב מרגי: כשאתה צריך מהם עזרה הם לא לידך, כשאתה עושה משהו סוף סוף הם נזכרים שהם קיימים.
<גיל רשף: נכון, אתה חוטף.
<גיל רשף: עמוס רוצה לעשות תכנית נפלאה בחוץ למגזר הערבי, אז אתה כל הזמן עסוק בחששות, האם זה עובר את כללי המל"ג או זה לא עובר את כללי המל"ג?
<גיל רשף: אנחנו כל הזמן עסוקים בחשש מהרגולציה, לא ברגולציה, מהחשש, במקום לייצר בה.
<גיל רשף: הדבר הנפלא של מוסדות מהסוג שלנו זה הגמישות, היכולת לתפקד ולתפעל ולענות מהר לצרכי השטח, וזה אנחנו צריכים כל פעם להציף ולהעלות ולהגיד 'חבר'ה, תנו לנו גמישות, תפקחו על הרמה האקדמית'.
<עמוס ישראלי: יש אבסורד, המוסדות שהכי יודעים להיענות לצרכים של השכבות החלשות, בהם שכר הלימוד הגבוה ביותר.
<עמוס ישראלי: זה הפוך מההיגיון.
יעקב מרגי: אני מביא לך דוגמה ממקום אחר, תבין למה אתם באקדמיה סובלים.
יעקב מרגי: אתם יודעים למה מוסד הרבנות הראשית בישראל הולך ודועך?
יעקב מרגי: מי שקבע מי ירכיב אותו ואיך ירכיבו אותו זה רבני ערים, רבני ערים מקבלים החלטות נגד עצמם?
יעקב מרגי: הם לא יכולים לקבל החלטות נגד עצמם.
יעקב מרגי: זו תפיסה, אל תצטטו אותי בחוץ, גם ככה יש לי צרות עם מה שאני מייצג, אז זה אותו דבר.
יעקב מרגי: אתם לא מיוצגים במל"ג.
יעקב מרגי: סליחה שעכשיו אני יוצא מכללי הנימוס ואומר לך, זה מועדון חברים ששומר על עצמו והוא מקשה ומקשה על כל רצון שלנו לשנות ולא, אל תיבהלו, לא הולכים לעשות מהפכות, קצת שינויים, לתת את ההתאמות האלה הקטנות.
יעקב מרגי: על כל דבר אתה שומע, בדיונים בוועדות אנחנו מאוד מובילים לשם, יש לנו קשיים.
יעקב מרגי: הבטיחו לי שבתכנית החומש נתנו את הדעת, מצד אחד, מצד שני, אומרים לך 'חופש אקדמי, אנחנו לא מתערבים למוסדות', כשאתה רוצה לשנות פה הם מתערבים.
יעקב מרגי: פה אין חופש אקדמי.
יעקב מרגי: לכן במכללות, תדעו לכם, סליחה שאני אומר, לכם אין חופש אקדמי, כי לכם מתערבים בכל דבר.
יעקב מרגי: לכם מתערבים בכל דבר.
יעקב מרגי: זה דבר שאנחנו הולכים לשנות, דוחפים לאט, זה כמו במיקרונים, לצערי הרב, שלא יחשדו בך שאתה הולך לזעזע את אמות הספים או לפגוע בחופש האקדמי.
יעקב מרגי: אני אומר לך, עד שלא באתי לתפקיד הזה חשבתי 'חופש אקדמי' זה לא לעצב, לא לשכתב את ההיסטוריה, לא לעצב את תכני הלימוד.
יעקב מרגי: החופש האקדמי במדינת ישראל כל כולו זה לאפשר לאוניברסיטאות לקבוע מה מלמדים ואיך מלמדים, זהו, איזה מגמות, זה החופש האקדמי ובזה אומרים לך 'שומו שמים, אל תיגעו'.
יעקב מרגי: לצערי הרב, קטונתי.
יעקב מרגי: כמה שאני מנסה לדחוף, אבל אני משתף אתכם בתחושות, כדי שתבינו את המציאות שאתם נמצאים בה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, הבדיחה הזו של מוסדות מתוקצבים ולא מתוקצבים.
יעקב מרגי: כשאמרתי מועדון חברים סגור, כשהמל"ג רצה להכניס לוות"ת את המכללות לחינוך הוא עשה זאת, הוא לא ספר אף אחד, מהעוגה הכללית הוא הכניס ומתקצב אותם.
יעקב מרגי: חלק ממכללות החינוך נכנסו לוות"ת, חלקן עדיין לא, אלה שלא, קשה להם.
יעקב מרגי: אז עם כל הכבוד, אפשר לחלק את העוגה היום - - -
מירב בן ארי: אבל שם מראש במכללות לחינוך היה שכר אוניברסיטאי, הבעיה כאן זה שכר הלימוד הכבד.
יעקב מרגי: היום הם נהנים מתקצוב שוטף, מאיפה זה בא?
יעקב מרגי: מתקציב תוספתי?
יעקב מרגי: לא, זה בא מתוך התקציב הכללי.
יעקב מרגי: אמרתי בדיונים - - -
מירב בן ארי: אבל אתה רואה את עצמך באמת כמוסד, השאלה האם כל מוסד רוצה היום להיכנס למל"ג, זו גם שאלה.
<גיל רשף: לתקצוב של הוות"ת.
מירב בן ארי: כי עם התקצוב מגיעה הרגולציה והבירוקרטיה.
מירב בן ארי: היית רוצה להיכנס?
<צבי ארד: התשובה שלנו, היות שהסטודנטים כאן משכבות נמוכות באופן כללי, לכל שר חינוך לדורותיו, פרט לבנט, אני פניתי בבקשה לתקצוב כולל, לבנט דרך ראש העיר.
<צבי ארד: כך שאם את שואלת, אוריאל רייכמן, הוא לא מעוניין, כי לומדים שם - - -
<עמוס ישראלי: זה מוסד אליטיסטי, אנחנו לא אליטיסטיים.
מירב בן ארי: הוא לא מוסד אליטיסטי, וגם שם - - -
יעקב מרגי: הוא אליטיסטי, זה שלמדת שם זה לא עושה אותו לא אליטיסטי.
מירב בן ארי: זה לא קשור, יש - - - מכל המוסדות בארץ, יש להם מלגות יותר מכל מוסד אקדמי בארץ, זה לא העניין.
מירב בן ארי: איזה תקצוב?
מירב בן ארי: זה הכול התנדבות.
<יהודית גידלי: בדיוק, יש להם יותר התנדבות.
<צבי ארד: חברת הכנסת בן ארי, אני לא עסוק בלהתקיף את המרכז הבינתחומי.
מירב בן ארי: אני לא באתי כנציגת הבינתחומי.
מירב בן ארי: אתה פשוט אומר לי דברים ואתה מצפה ש - - -
<גיל רשף: בואו נצא לסיור, כי אני חושב ש - - -
<צבי ארד: אלה שני מוסדות שונים.
מירב בן ארי: בגלל זה רק שאלתי אם אתם רוצים והוא ענה לי, זו שאלה לגיטימית לשאול האם מוסד רוצה להיכנס למל"ג או לא.
<גיל רשף: התשובה היא כן.
<צבי ארד: בפורום המכללות ביקשתי - - - בגלל העיר נתניה והתשובה הייתה היות שמגוון המקצועות, זה היה משפטים, מדעי המחשב, הנדסה, תעשייה וניהול ומינהל עסקים, היות שאלה מגמות שלא זקוקים לתמיכה כלכלית, 'אם אתם תתרחבו למגמות נוספות תתוקצבו', זו הייתה החלטה של הוות"ת.
<צבי ארד: בזמנו את המכללה האקדמית תל אביב- יפו תקצבו ואותנו לא.
יעקב מרגי: בתהליך מדורג אפשר - - -
מירב בן ארי: אין בעיה, אז אנחנו נשאל ונתעסק בזה.
מירב בן ארי: אם זה משהו שפעם ראשונה אני שומעת.
<צבי ארד: יש לי קלסרים גדולים עם הפניות שלי ועם התשובות ועם ההבטחות, אבל לא קרה כלום.
יעקב מרגי: רבותיי, נעשה סיכום לדיון כדי שלא נצטרך לחזור לשבת.
יעקב מרגי: ברשותכם, אני שמעתי, אל"ף, אין ספק שהמגוון הרחב שאתם מאפשרים, גם בקורסים, מחייבת אתכם לגמישות שכמעט אתם מתמודדים איתה לבד, בכוחות עצמכם.
יעקב מרגי: היוזמות הן ברוכות, אין ספק שזה מתחבר עם קהילת עולי צרפת, קהילת יוצאי אתיופיה ובכלל קליטה וכל הפעילות בשכונות, אני חושב שזה דבר מבורך.
יעקב מרגי: שמענו כאן את הסטודנטים וזה לא מובן מאליו, כי כולנו מכירים סטודנטים, מה הם חשים לגבי הקורסים שהם לומדים ולגבי התכנים שהם לומדים, שומעים פה סטודנטים שמחוברים למוסד.
יעקב מרגי: אני חושב שמבחינתי זה ביקור חשוב שמכללת נתניה, שהגיעה ל-3,500-3,700 סטודנטים, זה דבר מבורך, עברתם את הרף שמישהו יכול לומר לכם או לחשוב על עצם קיומכם.
יעקב מרגי: אין ברירה, אם המדינה תעשה מה שהיא אומרת ומצהירה וחושבת להביא ליעדים של חלקים באוכלוסייה - - - תראו, יש תחרות קשה על סטודנטים, בעשור הקרוב אתם הולכים להתמודד על כל סטודנט וסטודנט, בלי חשיבה יצירתית אתם או תדרכו במקום או - - - האוניברסיטאות יודעות זאת.
יעקב מרגי: בעשור הקרוב יהיה גרף כזה של סטודנטים ברמת ירידה.
יעקב מרגי: האוכלוסיות שמודרות מהאקדמיה, אלה מהחתך הסוציואקונומי הנמוך מבחינה חברתית וכלכלית והחרדים והערבים, ושם צריך ליצור, לשם אתם צריכים לכוון אם אתם רוצים למצוא את עצמכם באיזה מקום באמצע פלוס בגרף הזה.
יעקב מרגי: תהיה תחרות קשה על כל סטודנט וסטודנט.
יעקב מרגי: האוניברסיטאות נמצאות בפרשת דרכים וזה עולה בדיונים, גם במל"ג וגם בוועדה.
יעקב מרגי: אני חושב שמכללה עם מגוון רחב של קורסים, מגוון רחב של פעילויות, מלגות, יצירתיות כמו שיש לכם, אין ספק שזה יכול לבוא לעזרתכם ותלכו לכיוון הזה.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך לעשות הכול שקודם כל בשלב הראשון, אם לא מתקצבים אתכם, לא להפריע לכם, לא להפריע לכם ביצירתיות הזו.
יעקב מרגי: בקטע של המל"ג, אני חושב שהמל"ג צריך ללכת בכיוון הזה שאם זה לא פוגע ברמה האקדמית ובתוצאות ועומדים בכל היעדים, אני חושב שהיצירתיות הזו, הגמישות הזו מתבקשת, במיוחד למכללות שיודעות לעשות את זה בצורה כמו שהצגת, שאתם נמצאים במדעי המחשב ובמתמטיקה במקום טוב.
יעקב מרגי: בכלל הפרויקט הזה של פרחי ההייטק, זה מתחבר לאני מאמין שלי ואני חושב שבהזדמנות נקיים דיון על זה ונראה לאן המדינה הולכת עם זה.
יעקב מרגי: מבחינת שר החינוך, הוא מצהיר מצהיר מצהיר, בואו נראה כמה המשרד שלו יודע להתחבר ולדחוף כמה שיותר לשם.
יעקב מרגי: אני אשמח לקבל מכם נקודות ספציפיות שפתוחות מול המל"ג בקטע הזה של גמישות.
יעקב מרגי: אנחנו נצטרך להיכנס לישיבות משותפות, ניכנס, ולא בגלל שאני בביקור כאן היום ואני רוצה לומר לכם שיש אוזן קשבת, לפחות בשנה האחרונה, מאז כניסתה של יו"ר הוות"ת - - -
מירב בן ארי: יפה זילברשץ.
יעקב מרגי: יש אוזן קשבת, זה לא מה ש - - -
מירב בן ארי: חגית מסר-ירון.
יעקב מרגי: אני לא אומר שמות.
יעקב מרגי: הייתה תקופת ביניים - - -
מירב בן ארי: הייתה תקופה קשה.
יעקב מרגי: שבמל"ג היו בחיפוש דרך כי חששו.
יעקב מרגי: אני חושב שיש היום אוזן קשבת.
יעקב מרגי: הם לא מתמסרים בקלות, שלא תחשבו שמחר כל מה שמבקשים - - - יש דיונים, יש נכונות לקיים דיון ולומדים לעומק את הדברים ורואים, אתה רואה שיש רצינות.
יעקב מרגי: אני חושב שכשאני דיברתי על עשור אבוד בהשכלה הגבוהה התכוונתי לקטע הזה, שאני טוען שההיפך, המל"ג חייב לשים את הידיים על ההגה, לא חזק, כמו שאנחנו יודעים לנהוג בקלילות ברכב, לתת ולראות מה הצרכים של החברה הישראלית, מה הצרכים של המדינה, כי בסוף בסוף החופש האקדמי, כפי שאמרתי, זה לאפשר לאוניברסיטאות לעשות מה שהם רוצים, אבל לאפשר גם למכללות כי המכללות זו עובדה קיימת.
יעקב מרגי: יש התרחבות ובשלב מסוים יש התרחבות שהיא גם מסכנת את הקיימים, צריך לחשוב על זה, להגדיר מה היא מכללה יציבה.
יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה שסטודנטים יתחילו מסלול חיים באקדמיה באיזה מכללה, שאחרי שנתיים-שלוש לא יהיה להם אבא ואמא.
יעקב מרגי: חשוב הקטע הזה שבכלל ההשכלה הגבוהה בישראל תתייחס ביראת כבוד גם לתארים של מכללות.
יעקב מרגי: אם במכללות מסוימות רואים שהתארים שלהם לא מתקבלים באהבה ובאהדה מסיבה אמיתית, שירימו את הרף קצת, מבחינת איך הם מוציאים את הבוגרים שלהם.
יעקב מרגי: הסולידריות הזו של ההשכלה הגבוהה, כולם ביחד.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר שאתם לא מרגישים אותו, יש מתח חזק בין, הייתי אומר המתוקצבות והלא מתוקצבות, האוניברסיטאות מול המכללות בכלל וצריך לראות איך חיים עם זה בצורה חכמה וזה תפקידו של המל"ג.
יעקב מרגי: מל"ג-ות"ת זה לא רק כמה לתקצב, צריך צופה פני עתיד, לתכנן מדיניות.
יעקב מרגי: אני מאלה שאומרים, כן, אם צריך לדאוג שיהיו לנו גם בוגרים במקצועות מדעי הרוח, מה שהיום כמעט הולך ונכחד, אז כן, פוגעים בחופש האקדמי ודוחפים לאוניברסיטאות תמריצים כדי שבקורסים מסוימים לא יהיו שלושה סטודנטים במקצועות מסוימים.
יעקב מרגי: יש מקצועות נכחדים בהשכלה הגבוהה וזה האני מאמין שלנו, אנחנו מדברים על זה ודנים בכך ועושים הכול.
יעקב מרגי: ההנגשה של ההשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: רבותיי, אומרים לנו היום שאנחנו בממוצע במקום טוב, אבל מקום טוב למה?
יעקב מרגי: כי יש אוכלוסיות שהן ברף גבוה במיצוי בהשכלה הגבוהה וכפי שאמרתי קודם, יש אוכלוסיות שהן נעדרות בהשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: אפשר, המל"ג עשה דברים מבורכים עם מגזרים מסוימים והגענו לתוצאות.
יעקב מרגי: בקרב המגזר הבדואי, זה מיזם שהיה בחומש האחרון והוא הוגדר כהצלחה.
יעקב מרגי: אפשר להמשיך, להעצים אותו, אפשר לראות מה הצליח פה ולאמץ את זה למגזרים האחרים.
יעקב מרגי: ושוב, היד נתונה, אני לא יודע לומר לך, גיל, ופרופ' ארד, היום מה מו מי, תעלו, תציפו את הנקודות הבעייתיות אלינו במסמך.
יעקב מרגי: אם צריך נקיים ישיבה מקדימה לפני, אם לא נצליח בישיבה מקדימה נעשה דיון בוועדה, כי אני חושב שמה שאתם מציגים נכון לעוד מכללות רבות וכדאי וראוי שזה יעלה לדיון.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, אנחנו זוכים לאוזן קשבת בשנה האחרונה, ואפילו פחות קצת משנה, אין ספק שאותי זה הכניס לרגיעה מול המל"ג.
יעקב מרגי: פעם הייתי כמעט בכל דיון מצליף בהם, אבל ברגע שיש נכונות לכך, אני לא מקבל הכול, לא מקבלים הכול, אבל יש נכונות לקיים דיונים.
יעקב מרגי: לכן, גיל, אני מקווה לקבל מכם מסמך.
<גיל רשף: יהיה, כתבתי.
יעקב מרגי: ספציפית לגבי, איך אתה קורא לזה?
יעקב מרגי: מכון לחקר יהדות ספרד.
יעקב מרגי: אני חושב שתעלו פנייה, אני אחבר את שר החינוך לקטע הזה.
יעקב מרגי: אין ברירה, יש מסמך, יש ועדה שהוקמה ביוזמתו של שר החינוך, זה לא יקרום עור וגידים להכניס פה עוד רפרטואר כזה או דמות, זה לא עושה את החיבור ליהדות ספרד, זה באמת ממש טיפול קוסמטי.
יעקב מרגי: אם רוצים, זה חייב להתחיל ממחקר, להוריד את זה למטה, למכללות, למכללות לחינוך ורק ככה עושים, רק ככה מתקדמים, ככה זה מחלחל מלמעלה.
יעקב מרגי: נשמח לסייע בנושא הזה ונצא לסיור.
<צבי ארד: בבר אילן אני הקמתי מכון לחקר יהדות המזרח, יש בבר אילן פעילות עצומה שאני בזמנו הקמתי.
<גיל רשף: בואו נצא לסיור.
יעקב מרגי: לפני כן חברי הכנסת, לסיכום.
מירב בן ארי: אני רוצה גם להגיד תודה לכם על כל הפעילות פה.
מירב בן ארי: גם אם היה נראה לכם שאני באיזה מקום, כי אני מגיעה משם אז אני יודעת, קצת, לא הרבה, אבל באמת מאוד מרשים, גם הסטודנטים, גם הפעילות של נקודות הזכות, שזו פעילות מעולה בעיניי.
מירב בן ארי: החוק הראשון שלי בכנסת היה שזה יהיה בחירה, אפילו לא חובה, שתבין, שהסטודנט יכול לבחור קורס אחד במשך שלוש וחצי-ארבע שנים של מעורבות בקהילה.
מירב בן ארי: זה היה חצי שנה של דיונים ובסוף המל"ג די נפנף אותי, אני מודה, אבל זה בנפשי.
מירב בן ארי: אני עשיתי את זה גם בבינתחומי ויש לי פה מרכז שמקבל סטודנטים בעצמו ולדעתי זה נהדר, אז אני חייבת לפרגן לכם.
מירב בן ארי: זה לא קיים בכל המוסדות האקדמיים בארץ וחבל מאוד, כי כל מה שהוא אמר, אני חותמת על זה ומסכימה.
מירב בן ארי: כמובן גם הפרויקטים שלכם וגם העניין של עולי צרפת, אני לא חושבת שיש מכללה או אוניברסיטה בארץ שמחויבת לעולי צרפת כמוכם.
מירב בן ארי: אין לי ספק, זה גם המיקום שלכם פיזית, אבל גם הראייה שהיא באמת כל כך חשובה בעעיניי כי זו עלייה נהדרת שאם מחזיקים אותה כמו שצריך היא פשוט עולה ופורחת ואם לא אנחנו מפספסים וחבל.
מירב בן ארי: וכמובן פרחי ההייטק והסטודנטים שדיברו והציגו את הפרויקטים שלהם בעצמם.
מירב בן ארי: אני יותר אופטימית לגבי המל"ג, גם מיפה, גם הסגנית שהגיעה מהמכללות, זה משהו שמאוד השתנה במל"ג.
מירב בן ארי: יש לי דלת פתוחה, גם אצל גדי, אני כל הזמן מעלה שם דברים, אני גם אעלה - - - מעניין אותי, דרך אגב, כפורום שאנחנו מתעסקים המון, גיל, אתה חבר קבוע, אבל מעניין לשבת עם כל המכללות הלא מתוקצבות ולהבין כמה מהם באמת היום רוצים, האם יש לכם נתונים של כמה.
מירב בן ארי: נגיד הבינתחומי, אתה אומר שאוריאל לא רוצה, אתם כן רוצים, לא יודעת, יש עוד מכללות לא מתוקצבות, אז את זה להעביר לוועדה ולעשות דיון ספציפי, ממוקד, שבו יבואו המל"ג, משרד האוצר והמשרדים הרלוונטיים, יבואו אותם נציגי מכללות, לא רק גיל, אלא אותם נציגי מכללות שאומרות 'אנחנו רוצים להיות מתוקצבים' עם כל המשמעויות של זה, ושיבואו להסביר לוועדה מה העלויות ומה המשמעויות.
מירב בן ארי: אני מוכנה באמת לעזור במה שאני יכולה.
מירב בן ארי: באמת לא ידעתי.
מירב בן ארי: אני אגיד לך את האמת, כי אני מסתובבת במכללות לא מתוקצבות וחלק אומרים לי 'אנחנו לא צריכים אותם', אבל חלק אומרים שכן.
מירב בן ארי: אם זה כבר נעשה בעבר, אם כבר היה תקדים, אין סיבה שזה לא יהיה.
מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד עוד דבר אחרון, בכל מקום שאני נמצאת, בכל הוועדות, גיל יודע, אני בעד המכללות.
מירב בן ארי: אני חושבת שמה שהמכללות עשו במדינת ישראל זה שינוי שלא עשה שום דבר מבחינת גם שינוי חברתי, חינוכי, כלכלי, כל עיר שהם מגיעים פורחת, נתניה פורחת, ספיר בדרום והרצליה וכל עיר ואפילו שנקר עם רמת גן.
מירב בן ארי: העיר פורחת מזה ולצערי ראשי הערים לא רואים מספיק את המשמעות של העניין הזה, ולכן אני מאוד בעד.
מירב בן ארי: אני גם מאוד מסכימה איתכם על הפריפריה, פריפריה זה לא רק בדימונה, היא גם פריפריה חברתית.
מירב בן ארי: קרית נורדאו ושכונת דורה ושכונת סלע, שבה אני גדלתי, הם לא פחות פריפריה מדימונה וירוחם והקשיים הם קשיים.
מירב בן ארי: כמו שציין כאן הבחור המקסים, שבא ואמר על ההנגשה של האקדמיה.
מירב בן ארי: לכן אני מאוד בעד.
מירב בן ארי: אני חושבת שאנחנו הרבה פעמים צריכים לתפוס את הפריפריה החברתית של מדינת ישראל, שהיא לא פחות, לצערי, נחשלת מהפריפריה הגיאוגרפית.
מירב בן ארי: אגב, כשאמרת על ותיקים, אמרת חפציבה, זה שני עולמות שונים.
מירב בן ארי: מי שיודע מה זה חפציבה מבין שזה אחד המקומות הכי קשים שיש במדינת ישראל, באמת, ושיכון ותיקים זה לא אותו דבר.
מירב בן ארי: הקשבתי לךְ, כל הכבוד, אני אומרת לך, לכולם, אבל לבוא מחפציבה ולתת שם דמות לחיקוי, אז ברכות וכל הכבוד לךְ.
<עמוס ישראלי: אני רוצה לשאול את חברי הכנסת למה אי אפשר לתמוך בתחומים מסוימים.
<עמוס ישראלי: מדינת ישראל, אני שומע מכל - - -
יעקב מרגי: אני שמח שבגיל שלך אתה עוד שואל למה.
מירב בן ארי: על העניין של ההנדסאים שהיה עכשיו, נגיד?
<עמוס ישראלי: למה אתם באיזה שהוא אופן לא יכולים לתמוך בסטודנט למדעי המחשב.
<עמוס ישראלי: הוא נחוץ למדינה בכל מקום שבו הוא לומד ברמה טובה, למה?
איציק שמולי: אני אגיד לך על זה משהו.
איציק שמולי: אתה מתפרץ פה לדלת פתוחה, כי אנחנו תומכים ביוזמה של הוואוצ'רים, מה שנקרא.
איציק שמולי: אני לא חושב שצריך להצמיד את זה למקצועות טובים יותר וטובים פחות כי אחרת מה שאתה מקבל, כמו שאמר היושב ראש, שבסופו של דבר במדעי הרוח, בגלל שהעולם הופך להיות יותר ויותר מוכוון הכשרה, וכך גם האקדמיה, התוצאה היא שאם אתה גם תתקצב את זה בהתאם אתה תקבל לא רק שלושה סטודנטים בחוג למדעי הרוח אלא גם סגירה מוחלטת של החוג למדעי הרוח ולשם אנחנו לא רוצים להגיע.
איציק שמולי: אני חושב שזה נוגע בכשל גדול יותר שנוגע להשכלה הגבוהה, שהוא לא רק בתקופה הזאת, הוא כבר זמן ממושך יותר, אני ראיתי את זה במו עיניי גם כחבר המועצה להשכלה גבוהה.
איציק שמולי: אני חושב שהמועצה להשכלה גבוהה לא עוסקת במידה הנדרשת בתכנון מדיניות ובהתוויית מדיניות, היא עוסקת יותר באישור של תכניות.
איציק שמולי: זה מבחינתי חלק ממקור הכשל.
איציק שמולי: בארבע שנים במל"ג מעולם לא ישבתי בישיבה, שיכול להיות שקרתה בוות"ת, אבל גם למליאה יש אחריות פה ואני גם לא בטוח שהיא קרתה, על החיבור בין צרכי התעשייה לבין האקדמיה, על איך הגענו למצב שיש הצפה של עורכי דין ועכשיו במקום למצוא פתרונות בתוך המערכת האקדמית נותנים לסטודנטים ללמוד עכשיו כמה שנים ואחרי זה אומרים להם שאין מקום בשוק, לשכת עורכי הדין.
איציק שמולי: כל זה נוגע להיעדר או לחוסר בתכנון מדיניות וזה כמובן מתקשר גם למצב ולחלוקת העבודה באקדמיה בין המוסדות הלא מתוקצבים לבין האוניברסיטאות.
איציק שמולי: כחלק מהרפורמה בהשכלה הגבוהה, למרות שבסופו של דבר לא הושגו הסכמות עם הסטודנטים, השר לשעבר גדעון סער הזניק תכנית בהשכלה הגבוהה, זו כמובן זכותו, זה הפררוגטיבה שלו, אבל במסגרתה הוגדרה מחדש חלוקת העבודה בין מכללות לבין אוניברסיטאות.
איציק שמולי: אני חושב שחלק גדול מהתסכול שאתם משמיעים פה, גם בהקשר של שכר הלימוד, גם בהקשר של חוסר התקצוב של תחומים מסוימים, זה לא עלה פה, אבל לפעמים זה נדמה כאילו על המוסדות הלא מתוקצבים מערימים קשיים גדולים יותר במועצה להשכלה גבוהה, גם בכל מה שקשור לאישור תכניות, גם בכל מה שקשור לכל מיני נהלים באופן שבו אתה מנהל את המוסד ואני חושב שאולי, כמו שאמרה מירב, צריכים לקרות שני דברים.
איציק שמולי: אחת, אנחנו צריכים שאתם תמפו לנו את מה שמשותף לכם, המוסדות הלא מתוקצבים, והאתגרים שאתם עומדים בפניהם במערכת ההשכלה הגבוהה, לא רק עכשיו, היום בבוקר, אלא נגיד בהסתכלות של חומש או עשור קדימה.
איציק שמולי: אין שום ספק ששכר הלימוד זו אחת הנקודות.
איציק שמולי: לא יודע, אולי אחד הפתרונות יכול להיות שאתם תיקחו ותובילו תחומים מסוימים באקדמיה במדינת ישראל, כפי שראיתי בחוברת.
איציק שמולי: יש אצלכם תחומים שאני לא ראיתי אותם כמעט באף מוסד אקדמי אחר.
<צבי ארד: יש לנו MBA בניהול מערכות בריאות, נדל"ן, בנקאות, ביטוח, משאבי טבע, סביבה ואנרגיה.
איציק שמולי: אז אני בעד זה שאתם תראו לנו, אני לא יודע אם הפורום של המכללות הלא מתוקצבות עדיין פעיל.
<צבי ארד: הוא פעיל.
איציק שמולי: אז אני בעד זה שאתם תכינו מסמך לוועדה, שתמפו עבורנו את האתגרים המרכזיים שבפניהם אתם עומדים ובאופן שוטף כמובן הדברים שמטרידים אתכם.
איציק שמולי: אני חושב שכוועדה אתם תמצאו אוזן קשבת, גם בהקשר של שכר הלימוד וגם בעניין של סוגיות אחרות.
איציק שמולי: יש גם לנו מן הצד השני שאלות, אמרה את זה ליאת, אמרה את זה כבדרך אגב, גם דברים שהם מנקודת מבט לאומית מטרידים אותנו, כמו למשל הדירוג, כל שנה מחדש, במשפטים, כמה עוברים - - -
מירב בן ארי: בחינות לשכת עורכי הדין.
איציק שמולי: אנחנו רוצים לעזור, אני לא אומר את זה חלילה בהתרסה, אבל כמו שאומרים את הדברים הטובים צריך להגיד גם את הדברים הפחות טובים, שאנחנו צריכים לעזור לכם לראות איך מתגברים על זה.
איציק שמולי: אני בסך הכול מאוד מודה לכם, העבודה שאתם עושים פה היא מאוד מאוד מרשימה, מאוד מרשימה, אתם דוגמה חיה לזה שתפקיד האקדמיה, תפקידה העיקרי הוא כמובן לגלות ידע ולהעביר ידע, אבל בסופו של דבר לאקדמיה יש גם תפקיד חברתי ואתם ממש, אבל ממש, לא עושים את זה מהשפה ולחוץ, אתם עושים את זה במלוא המרץ ובלב שלם ובכוונה מלאה ורואים את זה, גם עם הישראלים יוצאי אתיופיה, גם עם העלייה מצרפת, גם עם פרויקטים אחרים שאתם עושים פה ובאמת כל הכבוד לכם.
<צבי ארד: תודה רבה על הביקור ותשומת הלב.
יעקב מרגי: נצא לסיור.
יעקב מרגי: היום ה-10 במאי 2017, י"ד באייר התשע"ז, בלוח העברי זה פסח שני למי שלא יודע.
יעקב מרגי: הנושא – אלפי תלמידים בדואים ללא מסגרות חינוכיות ולא מוצע להם שום פתרון.
יעקב מרגי: זה היה דיון מהיר של חבר הכנסת טלב אבו עראר, ואנחנו כאן בדיון המשך, כפי שהבטחנו ערב יציאתנו לפגרת חג הפסח.
יעקב מרגי: בדרך כלל כשמסכמים ישיבות ואומרים שתוך 30 יום תתקיים ישיבת מעקב, אני מתאר לעצמי שכמה בתוך תוכם אמרו: הנה עוד דיון שנגמר בלי כלום.
יעקב מרגי: והנה אנחנו עם פתיחת המושב ומקיימים הבטחה, כי זו באמת באמת עוולה שצריכה להיות מתוקנת.
יעקב מרגי: נקרא לזה "אש הביקורת", שבדיון הקודם היתה מופנית למשרד החקלאות, שהמנדט – אני לא מבין למה, אבל לא משנה – ניתן לה, למשרד החקלאות, לטפל בכל סוגיית התשתיות, שהיא חלק מהבעיה.
יעקב מרגי: זה פתרון לחלק מהבעיה.
יעקב מרגי: טלב, אתה רוצה לומר כמה מילות פתיחה?
טלב אבו עראר: מכובדי היושב ראש, אני מודה לך על קיום ישיבת המעקב.
טלב אבו עראר: כפי שידוע לכולנו, לפני יותר משנתיים אלפי תלמידים בדואים בלא מסגרת – אני לא רוצה לחזור על אותם הדברים – אשמתם היחידה שהם לא יהודים.
טלב אבו עראר: אם הם היו יהודים, אפילו ילד אחד, לא 5,000, אפילו ילד אחד יהודי, לא זכור ולא ידוע לי שיש ילד יהודי אחד בלי מסגרת לימודים, אין.
יעקב מרגי: יש אבל זה לא בגלל שאין לו בית ספר.
טלב אבו עראר: לא עשרות, לא מאות, לא אלפים, אני בטוח.
טלב אבו עראר: אבל מה, הילדים האלה נפלו קורבן למדיניות גזענית מתמשכת של המדינה, של הממשלות המתחלפות, של מה שנקרא המינהלת.
טלב אבו עראר: אתה קורא לזה משרד החקלאות.
טלב אבו עראר: למשרד החקלאות – אין לו - -
יעקב מרגי: מה לעשות, זה שאין לו - - -
טלב אבו עראר: תסכים, לא תסכים, זאת העמדה שלי, מה זאת אומרת?
טלב אבו עראר: זו גזענות.
טלב אבו עראר: אין פירוש אחר, מה זאת אומרת?
טלב אבו עראר: יותר משנתיים אנחנו צועקים, יותר משנתיים – לא חודש, לא חודשיים.
טלב אבו עראר: ילדים מסתובבים בשטח שם בלי מסגרת, אפילו בלי ביטחון ובטיחות.
טלב אבו עראר: משתמשים בזה כאמצעי לחץ על התושבים שם, על הילדים שיישארו בלי חינוך, עד שההורים, עד שהמשפחות שם, עד שהערבים שם יסכימו לפנות את האדמה.
טלב אבו עראר: אמצעים פסולים, מוזרים.
טלב אבו עראר: הרי מכובדי היושב ראש, כ-40% מהילדים האלה לא רשומים לגנים.
טלב אבו עראר: מרחק הגנים מאזור המגורים מהווה חסם לרישום הילדים האלה.
טלב אבו עראר: אפילו בשתי המועצות אל קסום ונווה מדבר – הכיתות שם דחוסות, בכיתה ישנם 40 תלמידים ויותר, אבל לפי מנהל התכנון, צריכים להיות רק 30, נדמה לי שזה המקסימום.
טלב אבו עראר: אבל כנראה שבמגזר הערבי בדואי בנגב הכול מותר.
טלב אבו עראר: מנהלת הבדואים או השר הממונה על הבדואים, אתה אל תגיד שר החקלאות, הוא לא עוסק בחקלאות, הוא עוסק כל היום איך לתכנן ולהחליט על הקמת יישובים יהודיים חדשים, זה מה שמעסיק אותו יום ולילה.
טלב אבו עראר: עכשיו באתי, כל ממשלת ישראל שם ליד חורה, עם דחפורים, עם זרנוקי מים.
יעקב מרגי: לא, הם מנקים את הכביש.
טלב אבו עראר: מנקים שם באמת, כדי להרוס בתים.
טלב אבו עראר: זה כל יום, כל יום, זה ממש "ייעוד", זה מלמד על שנאה.