GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת ירון: אני יכולה לפרט, לגבי בתי ספר יסודיים בעצם כל ההוצאות שמופו במערכת השקיפות התקציבית של משרד החינוך, שאלה הוצאות שקשורות לעובדי הוראה, תשלומים לרשויות מקומיות, לבעלויות ברכישות והקצבות, הם לא כוללים את השתתפות המועצות המקומיות והם לא כוללים את כל המקורות התקציביים, תשלומי הורים, עמותות וכדומה.
<ענת ירון: כמובן שלא היה פה מיפוי של הוצאות שהן שנתיות - - -
עודד פורר: לא התקורות.
עודד פורר: של מבנה, חשמל - - -
<ענת ירון: כמובן שאין כאן בעצם גם התייחסות להוצאות שהן כבר כיום שנתיות מול כאלה שקשורות למספר ימי ההוראה.
<ענת ירון: זה בעצם איזה שהוא אומדן באמת ראשוני ובסיסי.
חיים ילין: מה ההגדרה של בתי ספר יסודיים רגילים?
<ענת ירון: בחינוך הרגיל.
חיים ילין: מה זה חינוך רגיל?
<ענת ירון: שהוא לא חינוך מיוחד.
<ענת ירון: כל סוגי ה- - -
חיים ילין: כל החינוך היסודי שהוא לא מיוחד?
עודד פורר: חינוך ממלכתי.
עודד פורר: כל החינוך שהוא בגילאי יסודי, כולל חינוך שהוא לא רק ממלכתי.
<ענת ירון: נכון.
עודד פורר: בלבד שהוא לא בחינוך המיוחד.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה לסייג לרגע.
מנואל טרכטנברג: תראי, יש את העלות הממוצעת ליום הוראה שזה מה שעשיתם.
מנואל טרכטנברג: ויש את השאלה הרלבנטית שנדונה כאן, שזה מה קורה ליום האחרון שאתה יכול להוסיף או לגרוע, וזו שאלה נפרדת לגמרי.
<ענת ירון: פנינו, שוב, במסגרת - - - פנינו למשרד האוצר לקבל נתונים שלהם על עובדי הוראה, אבל לא קיבלנו נתונים.
עודד פורר: הם פה, אז הם יוכלו לתת לנו אותם.
<ענת ירון: נכון, הפנית אותי, אבל - - -
עודד פורר: המועצה הלאומית לכלכלה בבקשה.
עודד פורר: אני אולי אתן איזה פתיח, אנחנו צפינו כולנו ולמדנו בתקשורת שיש עבודה של המועצה הלאומית לכלכלה על מה הבנפיט הכלכלי ליום חופש כזה, או לקיצור החופשים.
עודד פורר: פניתי למועצה הלאומית לכלכלה לקבל את המסמך שעליו דובר, אז אני לאור העניין הזה זימנתי אתכם לבוא לפה כי הבנתי שאין בדיוק איזה מסמך.
<יוליה איתן: יש מסמך, אבל הוא בעבודה.
<יוליה איתן: אני סגנית ראש המועצה הלאומית לכלכלה.
<יוליה איתן: אכן המועצה הלאומית לכלכלה נדרשה לנושא החופשים.
<יוליה איתן: אני אולי אקדים ואומר שבעצם ועדה בראשות פרופ' יוג'ין קנדל בחנה את סוגיית יום א', נושא החופשים כבר בשלב מוקדם יותר של ה - - -
עודד פורר: חופשות.
<יוליה איתן: חופשות.
<יוליה איתן: נבחנה הסוגיה של יום א', וכבר אז ישנן מספר המלצות ששמנו על המדוכה.
<יוליה איתן: לעניין חופשות בבתי הספר, חופשים זה גם בסדר להגיד כי זה לא התייחס רק לבתי הספר, אבל אני אתמקד רגע בבתי הספר, הבדיקה הזאת נעשתה לבקשת השר בנט, כאשר בעצם הסוגיה שאנחנו נדרשנו אליה היא סוגיה של מה קורה, ואולי אני אקדים ואומר, בעצם הבחינה שלנו העלתה שהפער הגדול הוא לא בימי העבודה בהכרח של המורים, הבעיה היא באי סנכרון בין העובדים לבין ימי העבודה של המורים.
<יוליה איתן: כלומר, אם אנחנו מסתכלים אנחנו בסך הכל רואים שהמשק הישראלי עובד הרבה ימים, גם בהשוואה בינלאומית, וגם המורים עובדים הרבה ימים גם בהשוואות בינלאומיות.
<יוליה איתן: הבעיה זו אי ההלימה בין שתי המערכות האלה שיוצרת עומס מאוד מאוד גדול על משפחות צעירות בעיקר, כי אנחנו לרוב יודעים שיש מתאם כרונולוגי בין גיל הילדים לגיל העובדים, וזה בדיוק השלב שבו האנשים גם נמצאים בין הפטיש לסדן ובעומס ייחודי, גם בתחילת הקריירה וגם הוצאות גבוהות מאוד על גידול הילדים בלי קשר למערכת החינוך, ולכן יש פה איזו שהיא סוגיה ומצוקה מהותית אמיתית במשק.
<יוליה איתן: מה שאנחנו ניסינו לבדוק זה מה יכולה להיות התרומה הכלכלית של גישור על הפער הזה.
<יוליה איתן: אנחנו כל פעם הסתכלנו מכיוונים אחרים ואני אתמקד ואומר שהמסקנה שלנו הייתה שעיקר העומס או עיקר אי ההלימה בין ימי החופשה והפער בהשוואות בינלאומיות, נופל על אותם ימים במהלך השנה ולא בהכרח בחופש הגדול, שבהם המשק חוזר לפעילות סדירה ורגילה ואילו מערכת החינוך ממשיכה להיות בחופש.
יוליה מלינובסקי: את מדברת על 15 הימים שאני דיברתי עליהם.
<יוליה איתן: אנחנו מדברים על איסרו חג, אנחנו מדברים על חנוכה, אנחנו מדברים על ימים שהם פזורים במהלך השנה, ובימים האלה אין מענה מערכתי לילדים, מאוד קשה גם להקים מענה מערכתי לאור ההעדפה הזאת שנקראת יתרונות לגודל, לא מקימים קייטנה בשביל יום.
<יוליה איתן: כשמדובר בתקופה ממושכת אנחנו יכולים להבין למה יש פעילות כלכלית שצומחת סביב זה.
<יוליה איתן: כשמדובר על יום בודד, לרוב מאוד מאוד קשה למצוא מענים והמענים שניתנים הם או יקרים מדי או לא זמינים.
<יוליה איתן: בחלק מהמקרים יש הנחה שיש סבא וסבתא כשאנחנו יודעים שלאור שיעור הולך וגובר של השתתפות מבוגרים בשוק העבודה, גם המענה הזה הולך ומצטמצם ובמשך הזמן יצטמצם עוד יותר.
<יוליה איתן: כלומר יש פה איזו שהיא התנקזות של צרכים שכן מתמקדת במהלך שנת הלימודים, מבחינתנו שם הפער המובהק בינינו לבין העולם, שם הצורך הגדול ביותר ושם העומס הגדול ביותר על המשפחות הצעירות, ולכן לא מפתיע הקול הקורא לפעולה בעניין הזה.
<יוליה איתן: אני רק אציין שהפער שאנחנו אמדנו אותו הוא פער של כמעט 60 ימי עבודה בין ההורים לילדים, וזה ימים מאוד חשובים שצוין פה כבר קודם שגם אם לכאורה המשק חזר לפעילות רגילה, אנחנו יודעים שבימים האלה הפריון הוא יחסית נמוך.
מירב בן ארי: איך הגעת לשישים?
<יוליה איתן: הסתכלנו.
מירב בן ארי: תסבירי, כי אני ספרתי 42.
מירב בן ארי: תגידי לי איך הגעת ל-60.
<יוליה איתן: אני יכולה להראות לך את החישובים.
מירב בן ארי: לא, איך.
מירב בן ארי: מה ספרת ימי שישי?
עודד פורר: 42 זה אולי בקיזוז חופשים.
מירב בן ארי: אין בקיזוז.
מירב בן ארי: 42 זה ימים ספורים.
מירב בן ארי: איך הגעת ל-60?
<יוליה איתן: אני מוכנה להראות לך את כל החישובים.
מנואל טרכטנברג: אנחנו הגענו ליותר.
מירב בן ארי: תאמין לי, בדקנו שלוש פעמים כולל עם צוות של האוצר.
יוליה מלינובסקי: לא, זה לא 60.
יוליה מלינובסקי: זה 66 ימי חופשה.
מירב בן ארי: אני אראה לכם גם במפורש, בדקנו את זה.
<יוליה איתן: אני אשמח לשבת איתך בפרטני.
<יוליה איתן: בשמחה.
מירב בן ארי: זה קצת מטריד אותי, כי זה גם נאמר בתקשורת.
מירב בן ארי: בדקנו שלוש פעמים אחד-אחד את ימי החופשה לפי לוח השנה של בתי הספר, אני גם במקרה עשר שנים עבדתי מול בתי ספר, זה לא 60.
מירב בן ארי: וחשוב לומר.
מנואל טרכטנברג: זה כולל את החופש הגדול או לא?
מירב בן ארי: החופש הגדול זה 60 יום.
עודד פורר: לא, השאלה אם כשאת סופרת, תראי, אם תקחי - - -
מירב בן ארי: קח את הימים במהלך השנה.
יוליה מלינובסקי: במהלך השנה זה 40 - - -
עודד פורר: אי אפשר לא להסתכל על חודשים יולי-אוגוסט.
מירב בן ארי: אז אין בעיה, אז החופש הגדול - - -
יוליה מלינובסקי: בסך הכל 66.
עודד פורר: החופש הגדול לבד.
עודד פורר: רק החופשה של החופש הגדול שהיא בערך סדר גודל של שמונה וחצי, זה 60 יום, אבל זה לא 60 ימי חופשה כי את השבתות לא סופרים.
עודד פורר: פה יש שאלה של פרקטיקה, אם אתה סופר את ימי שישי או לא.
<יוליה איתן: אני רוצה לחדד מה אמרתי.
<יוליה איתן: אני אסביר מה אמרתי.
<יוליה איתן: אמרתי שיש 60 ימים בהם קיים פער בין ימי העבודה של - - -
מירב בן ארי: וזה גם לא נכון, זה לא נכון בעיני כי גם המגזר הפרטי, זה לא על 14 ימי חופשה.
עודד פורר: לא, אבל מדברים על ה- - -
מירב בן ארי: יש כאן איזה שהוא סחף - - -
עודד פורר: מה שאני מציע - - -
מירב בן ארי: תביאי את הנתונים.
יוליה מלינובסקי: אני אעביר לך את הנתונים.
עודד פורר: מה שאני מציע בעניין הזה, יוליה ויוליה, המועצה הלאומית לכלכלה תעביר לנו את ההשוואה הזאת של הנתונים, זה לא כזה מסובך.
עודד פורר: ה-ממ"מ עשה גם הוא מחקר בעניין הזה, זה גם מונח בפני הוועדה.
<יוליה איתן: בהקשר הזה אנחנו גם הסתמכנו על ה-ממ"מ.
עודד פורר: זה לא כזה, זה בסך הכל לספור, אני לא חושב שבשביל זה צריך לכנס את הוועדה.
<יוליה איתן: אוקיי, אז אני חוזרת לנקודה, מבחינתנו הסוגיה המרכזית היא אי סנכרון בין ימי העבודה של ההורים לימי העבודה של מערכת החינוך.
<יוליה איתן: הבעיה היא משמעותית יותר בגילאים הצעירים והיא מעיקה במיוחד במהלך השנה, כאשר אין פתרונות מערכתיים לתת מענה, כאשר בחופש הגדול יש שם סוגיות אחרות גם איתם צריך אולי להתמודד.
<יוליה איתן: הבעיה המרכזית מבחינתנו היא הימים במהלך השנה.
<יוליה איתן: בעצם אנחנו כן התייחסנו לכך, אנחנו בחנו מה תהיה התרומה השולית של שבעה ימים תוספתיים בהם כן יתקיים סנכרון בין העבודה של ההורים לעבודה של מערכת החינוך.
<יוליה איתן: נדרשנו לסוגיה הזאת, אמרנו בואו נניח שמוסיפים שבעה ימים שבהם יש מענה לילדים במערכת החינוך, וההורים יכולים לחזור לעבודה כאשר פה אני רוצה לחדד, לא נדרשנו לפן הפדגוגי.
<יוליה איתן: הנקודה הזאת זה לא תחום ההתמחות שלנו, אני לא יודעת להגיד אם טוב יותר או טוב פחות שיהיה רצף של הלימודים או חופשים, זה באמת לא התחום שלנו, אנחנו נדרשנו לסוגיה הכלכלית של האם זה כדאי למשק ומה התועלת שיכולה לצמוח.
<יוליה איתן: אנחנו כמובן התייחסנו פה גם לעניין הפריון שיכול לעלות, הסוגיה של עובדים צעירים.
<יוליה איתן: דיברנו גם על הנטל הכלכלי ובעצם את הבחינה הזאת עשינו בשלוש גישות שונות: גישה מרחיבה, גישה ממוצעת וגישה מצמצמת.
<יוליה איתן: ספויילר – בשלושת החישובים התועלת הכלכלית למשק היא חיובית ומשמעותית וגדולה.
<יוליה איתן: הגישה המצמצמת או גישת עלות/תועלת היא גישה יחסית שמרנית, באנו ואמרנו בואו ונראה כמה זה עשוי לעלות אל מול השאלה של מה ערך תוספת הפריון שאנחנו יכולים לקבל במערכת אל מול ההוצאות.
<יוליה איתן: התייחסנו לגילאים גן עד גיל 12.
<יוליה איתן: לא הסתכלנו על הפעלה של כל המערכת, הסתכלנו על הגילאים הצעירים, שם לדעתנו גם מוקד - - -
<קריאה: מאיזה גיל?
<יוליה איתן: מגיל 3 עד 12.
<יוליה איתן: בגילאים האלה יש כ-600,000 משקי בית רלבנטיים, כשמתוכם חלק ממשקי הבית הם משקי בית חד הוריים ששם המצוקה עוד יותר גדולה, וצריך לציין גם את העניין הזה.
<יוליה איתן: בעצם בגישה הזאת התוספת לשבעה ימי פעילות היא כ-600 מיליון ₪, כחצי מיליארד שקל, קצת יותר אפילו, בהסתכלות שנתית.
עודד פורר: 90 מיליון שקל ליום.
<יוליה איתן: משהו כזה.
יוליה מלינובסקי: שבעה ימים - - -
<יוליה איתן: כ-600 מיליון שקל.
<יוליה איתן: תועלת כלכלית משקית.
<יוליה איתן: שוב, אנחנו לא מדברים פה על חישוב תקציבי, אנחנו מסתכלים על תועלת.
עודד פורר: זאת אומרת שלשיטת
עודד פורר: כם המשק מרוויח עוד 90 מיליון שקל בכל יום שאנחנו מצליחים לסנכרן.
<יוליה איתן: כשבעצם הנתונים שהסתכלנו עליהם, אנחנו הסתכלנו על הכנסות ההורים, פילחנו את משקי הבית, הסתמכנו על סקרי הכנסות והוצאות וראינו גם ש- - -
עודד פורר: אני אומר את זה לאגף השכר כדי שהם ידעו מאיפה הם יוכלו לשלם את התוספת למורים שיבקשו כשאנחנו נבטל ימי חופשה.
עודד פורר: אפשר גם להתבדח בוועדה.
עודד פורר: הרי הם לא יוותרו והם לא יוסיפו, אז זה לא משנה.
<אמיר הלוי: הם לא רוצים כסף אפילו.
יוליה מלינובסקי: מה שנאמר כאן קודם שיום לימודים ביסודי וגני זה 80 מיליון שקל, ופה אנחנו רואים 90 מיליון שקל, אז זה מתאזן.
יוליה מלינובסקי: זה די מתאזן, אפילו ברווח.
<יוליה איתן: שוב, זו לא אותה צורת חישוב והכסף יוצא ממקומות אחרים, אני לא מתייחסת לזה.
<יוליה איתן: אגב, ההסתכלות שלנו הייתה שבעצם אנחנו לא מבקשים מהמורים לעבוד ימים נוספים, אלא ניתנים מענים שהם חיצוניים או שונים מהפעלה רגילה של מערכת החינוך כי מטבע הדברים אנחנו פה על הצעה שהיא חלקית, בעצם זה שמפעילים גילאים מסוימים, אנחנו לא בטוחים שזה חייב להיות מתכונת הפעלה מלאה, יכול להיות שאפשר לחשוב פה על פעילויות אחרים עם ערכים תוספתיים שהם לאו דווקא של מערכת חינוך רגילה אלא תכנים אחרים סו-קולד, לא דובר על הפעלה רגילה מלאה של מערכת החינוך בחישוב הזה.
מירב בן ארי: כי גם אתם עסקתם במקום הכלכלי, באתם ואמרתם "אם אנחנו משחררים את ההורים, כמה המשק מרוויח".
מירב בן ארי: זה התפקיד שלכם.
מירב בן ארי: התפקיד שלהם הוא לא להגיד כמה יעלה להשאיר את הילדים בקייטנה, לצורך העניין.
עודד פורר: לא, זה לא תפקידם.
איילת נחמיאס ורבין: זה האוצר.
מירב בן ארי: זה גם לא האוצר.
מנואל טרכטנברג: אבל מה העלות.
מנואל טרכטנברג: ציינת את התועלת.
<יוליה איתן: אנחנו ניכינו את העלות, שבה לקחנו כאומדן - - -
מנואל טרכטנברג: אה, זה הנטו?
עודד פורר: זה הנטו, אחרי ניכוי של ה-80 מיליון עלויות.
עודד פורר: זה לא 80 מול 90, יוליה.
עודד פורר: ה-90 הוא נטו.
מירב בן ארי: 90 מיליון נטו ליום.
יוליה מלינובסקי: אחלה עסק.
מנואל טרכטנברג: זה נטו כחלון.
מירב בן ארי: הכל נטו כחלון, עמנואל.
יוליה מלינובסקי: נשנה את הטרמינולוגיה הכלכלית.
מנואל טרכטנברג: אבל מה הברוטו, זה גם חשוב.
<יוליה איתן: תראה, מה שאנחנו ניכינו, לקחנו כאומדן את העלות של הפעלה של קייטנות של החופש הגדול, שזאת מתכונת הפעלה זולה יחסית.
עודד פורר: שהיא מוערכת בכמה?
<יוליה איתן: מהנתון שיש לנו ההפעלה ליום כ-40 מיליון ₪.
עודד פורר: זאת אומרת התועלת הכלכלית היא 130 מיליון ₪.
<יוליה איתן: מ-3 עד 9.
<יוליה איתן: אנחנו בחישוב שלנו הרחבנו את זה עוד שלוש שנים.
מנואל טרכטנברג: זה טוב, כי ה-90 היה נראה לי מאוד נמוך כברוטו.
<יוליה איתן: לא, זה נטו.
<יוליה איתן: וזה גם הגישה הכי מצמצמת, אבל התחלתי איתה כי היא בסופו של דבר מאוד אינטואיטיבית כי זה עלות/תועלת, ופה אנחנו מסתכלים גם על - - - אגב, יש דברים נוספים שקשה לנו לתמחר אותם, קשה לנו לתמחר את היום שבו ההורה לכאורה נמצא במקום העבודה אבל הילד שהגיע איתו לא מאפשר לו לעבוד בתפוקה מלאה.
איילת נחמיאס ורבין: כן, איך הוא עובד.
יוליה מלינובסקי: הוא לא עובד, נו.
עודד פורר: מה יורד הפריון כשבחודש יולי מגיע ההורה עם הילד לעבודה.
איילת נחמיאס ורבין: שלא לדבר על אוגוסט.
מירב בן ארי: הילד מגיע לעבודה, הפריון נשמר.
איילת נחמיאס ורבין: היום הפריון של שתי ח"כיות נפגע.
עודד פורר: עוד שאלה יוליה בהקשר הזה.
עודד פורר: אתם לא הבאתם בחשבון את הנתונים בהקשר של מה שהציג פה משרד התיירות שאומר, כשתפרשו את זה אחרת, גם בחופשים אני ארוויח.
<יוליה איתן: אנחנו לא באנו וביקשנו לשנות את ימי החופש.
עודד פורר: לא, אני אומר, אם יהיה פה סוף שבוע ארוך לא באתם ואמרתם "עכשיו גם פה המשק ירוויח".
עודד פורר: את זה לא הכנסתם.
עודד פורר: זה אתה אומר בנוסף.
עודד פורר: זאת אומרת נוסף ל-130 מיליון שקל, יש לנו רווח בפרישה אחרת, ואני עוד לא מדבר על קיצוץ ימי חופשה.
עודד פורר: מלא כסף לתקציב המדינה שאפשר יהיה להחזיר אותו בנקודות זיכוי במס.
<יוליה איתן: אני אמנם לא - - - במשרד האוצר, אבל צריך לא להתבלבל בין תועלת ותוספת למשק לבין הכנסות המדינה ממסים, כשבעצם בסוף, נכון שבסיס המס שלנו מתרחב, זה לא אומר שיש לנו יותר כסף להתחיל לשלם למישהו או להוסיף בתקציב.
<יוליה איתן: זה שתי תופעות שונות ואחרות.
עודד פורר: בוא נגיד ככה, שכשמישהו גם מרוויח יותר הוא גם פחות נשען על - - -
<יוליה איתן: יש תועלות למשק וזה טוב וראוי שיהיו, זה לא אומר שיש יותר כסף בקופת המדינה שאפשר להתחיל לחלק אותו עכשיו.
מנואל טרכטנברג: יוליה, חישוב כקירוב, אם משקל המסים בתוצר הוא 38%, אז מה-90 האלה יותר משליש ילכו ל - - -
<יוליה איתן: אם אנחנו מניחים פה גמישות יחידתית.
עודד פורר: לא סתם גייסנו את יו"ר המועצה הלאומית לכלכלה לשעבר לוועדה.
עודד פורר: הוא לא יושב פה סתם.
<יוליה איתן: לרגע לא חשבנו.
<יוליה איתן: אנחנו למדנו מהטובים ביותר.
<יוליה איתן: זאת גישה אחת שעושה גישת עלות/תועלת.
<יוליה איתן: אני רק אגיד שיש עוד שתי גישות שבהן בחנו את הסוגיה.
<יוליה איתן: גישה אחת היא גישת תוספת התוצר, בעצם גם בדקנו מה קורה.
<יוליה איתן: אמנם אפשר להסתכל על זה כעל עלויות הפעלת המערכת, אבל מצד שני יש פה אנשים שמקבלים תוספת למשכורת, יש פה פעילות נוספת שמתרחשת למשק וגם אותה אפשר להוסיף לחישובים.
<יוליה איתן: בעצם ה-G שלנו עולה, והגישה השלישית היא willingness to pay, בעצם לבוא ולהסתכל על כמה אנחנו היום מוכנים לשלם על יום חינוך נוסף, זה לקחת פשוט את התקציב שהיום יוצא על חינוך ולבוא ולהגיד – והמדינה כבר פעם אחת אמרה כמה היא מוכנה לשלם על יום כזה, אז - - -
עודד פורר: זה המחיר.
<יוליה איתן: זה המרחיב ביותר.
<יוליה איתן: אז אני אומרת שגם אם אנחנו הולכים לגישה המצמצמת ביותר מדובר על תועלת כלכלית גדולה למשק.
עודד פורר: לאיזה מספר הגעתם בגישה המרחיבה?
<יוליה איתן: בגישה המרחיבה הגענו ל-250 מיליון שקל ליום.
עודד פורר: 250 מיליון נטו?
<יוליה איתן: נטו.
<יוליה איתן: אבל שוב, זו גישה מסוימת, לכל אחת מהגישות, פעם זה מרחיב פעם זה מצמצם.
עודד פורר: בין 90 ל-250 מיליון ₪.
<יוליה איתן: שוב, מבחינתנו הערך הגדול הוא בלסנכרן בין הימים, ליצור את הגשר.
<יוליה איתן: הקושי הגדול הוא במהלך השנה, שם גם אנחנו חריגים ביחס לעולם.
<יוליה איתן: ברור לנו שיש ערך מאוד גדול פה להשען על תשתיות ציבוריות במתן המענה, כיוון שהן כבר קיימות וההשקעה הראשונית נעשתה, לעשות בהן שימוש, ולכן הדוגמה של בית ספר בחופש הגדול היא דוגמה מצוינת כמשהו שאפשר לקחת אותו כמודל שפשוט משכפלים אותו באותם הימים.
<יוליה איתן: האם זה נותן את המענה האופטימלי מבחינה פדגוגית, האם זה בדיוק למה שהוועדה שואפת, זה לא מה שאנחנו בדקנו.
<יוליה איתן: זה מה שיש לנו להגיד, כמובן נשמח לבחון כל נתון שלנו אל מול נתונים אחרים.
<יוליה איתן: שוב, ה-60 ימים זה הפער, לכל השנה.
עודד פורר: תודה יוליה.
עודד פורר: אני חוזר שוב למה שאנחנו דיברנו לגבי הפרישה והסנכרון האחרים, לבקשות שלנו שהיו והופנו להסתדרות וארגוני המורים, שאני אשמח בהמשך לשמוע את ההתייחסויות שלכם גם לעניין הזה.
עודד פורר: נמצא איתנו משה בנימין.
עודד פורר: תוכל להציג את עצמך.
עודד פורר: לגבי הנושא של היוזמה של ימי ראשון ימי חופש שבזמנו עלתה ואפילו אושרה פה בקריאה טרומית.
<משה בנימין: אני ראש מטה השר במשרד הכלכלה.
<משה בנימין: יצא לי ללוות את היוזמה הזאת עוד בתקופתו של חבר הכנסת והשר סילבן שלום שניסה לקדם את זה למהלך יותר רחב של סופי שבוע שיתפרשו על פני כל השנה.
<משה בנימין: זה הצטמצם עם הזמנים, ביחד עם המועצה הלאומית לכלכלה שכל פעם ניסתה לחתוך בזה, זה הגיע ל-12, עכשיו הם הולכים למהלך של שישה, וזה גם מה שהביא חבר הכנסת, שר הכלכלה והתעשייה אלי כהן.
<משה בנימין: שזה פתרון.
<משה בנימין: אמיר, ואני גם מכיר את היוזמות שהיו בעבר, זה נראה לי הפתרון שיכול לתת לנו פה תשובה לשני דברים שעלו פה גם מהמועצה הלאומית לכלכלה וגם ממשרד התיירות, שזה הקטע של הסנכרון והקטע של הוודאות.
<משה בנימין: כי ברגע שנלך למהלך הזה גם יהיה לנו ודאות על הימים וגם תהיה לנו פה איזו שהיא אופציה לעשות את הסנכרון הזה כי העלו פה "איך נסנכרן", "איך נדע", ואמר נכון מנכ"ל משרד התיירות "אנחנו צריכים לדעת קדימה".
<משה בנימין: המהלך האחרון שהתבצע מרגע שנכנס השר אלי כהן לתפקידו כשר הכלכלה, ושם גם יש איזו שהיא נקודה שקשורה לעניין הזה, זה הפריון כמובן ושחיקת העובד והרצון לסנכרן בין ימי החופשה כדי להגדיל את הצריכה ולסייע למגזר המסחרי, אם אנחנו מדברים גם על העניין של לשכות המסחר שתומכות בכך, גופי תיירות אם זה איגוד התיירות או משרד התיירות, הבעיות שתמיד היו – וזה היסטורי – תמיד הקשיים היו למול התאחדות התעשיינים, אם פה דיברנו על מודל של סוף שבוע ארוך הוא מודל שעתי, שזה גם מה שבחנו לאחרונה ואני מאמין שגם ראיתם בתקשורת, והסתדרות העובדים שכמובן גם רצתה לייצג את כל העובדים, ויש לנו את ארגוני המורים עם רן ארז שעבר אני זוכר שתמך, היום אני לא יודע מה היא עמדתו לגבי סוף שבוע ארוך, והיה את הארגון שהיום עובד בו יפה, בעבר עבד בו וסרמן, ששם היו קצת חילוקים איך אנחנו פורשים את זה, אם זה באמת על כל השנה ומתחילים במהלך רחב או כפיילוט.
<משה בנימין: ההצעה שעברה עכשיו, ועליה אנחנו דנים גם היום עם התעשיינים ועם הסתדרות העובדים באיזה שהוא מהלך משלים זה שישה ימים, או שזה יגיע לארבעה ימים.
<משה בנימין: אנחנו כבר נתנו ימים מוצעים שעכשיו אני שמח גם לשמוע את הימים שמשרד התיירות נתן, אני אוכל להציג את הימים האלה, באמת לנסות ולעשות סנכרון, זה היום הראשון של חנוכה למעשה שזה גם סנכרון עם החופש וגם סנכרון עם ההורים, היום הראשון של פסח שזה חופש לילדים אבל אין שם חופש להורים, היום הנוסף אם אני לא טועה היה היום הראשון של חופשת הילדים מבית הספר, שאמרנו בואו נעשה גם איזה שהוא יום שזה היום הראשון, תמיד ה-1.7, שמתחילים.
עודד פורר: או א' בתמוז.
<משה בנימין: אם אנחנו הולכים על הלוח העברי.
<משה בנימין: לאחר מכן התחלנו לראות אם אנחנו נוגעים במהלך הזה, כי רצינו לבדוק - - -
<קריאה: הגענו לשלושה ימים.
<משה בנימין: כן, אני אומר הרביעי, ופה היה דיון באמת, כי עכשיו אנחנו מדברים על מהלך של ארבעה, לפני השישה.
<משה בנימין: ההצעה מדברת על שישה אמרנו נתחיל בארבעה קודם כל שהם יהיו הבאלק המרכזי, ואז נעשה דיונים.
<משה בנימין: אז הרביעי, רצינו למעשה יום שייתן פה איזו שהיא אופציה, היום שהוצע, יום ראשון לאחר חופשת פורים ואז עושים מעין איזה שהוא גשר.
<משה בנימין: זה בדיוק כמו יום לותר קינג וכל הבוקסינג דיי שקורה בארצות הברית.
<משה בנימין: אם אנחנו מדברים פה באמת על עניין של סנכרון ולבדוק את זה כמעין פיילוט, זה יכול לבדוק את זה כי סנכרון, בדיוק כמו ש- - - גם את העבודה פחות או יותר ואנחנו יודעים מה אנחנו חוסכים ומה נכנס.
<משה בנימין: יום שהוא לא מסונכרן, השאלה מה אנחנו מרוויחים ממנו.
<משה בנימין: תיירותית, מסחר, בוודאות נרוויח ואני בטוח שאנחנו נקבל גם את הנתונים.
<משה בנימין: השאלה מבחינת תעשייה ומבחינת הגופים האחרים איך הם מצליחים לסנכרן את היום הזה, ואנחנו פה צריכים לראות את ההתאמות.
<משה בנימין: זו ההצעה שנדונה עכשיו בינינו לבין התעשיינים.
עודד פורר: אחת ההסכמות שלכם מול התאחדות התעשיינים, לפי מה שאני הבנתי, היא לוותר על הימים ולעבור למודל שעתי, של להפחית את ה- - -
עודד פורר: אחת ההסכמות שלכם מול התאחדות התעשיינים, לפי מה שאני הבנתי, היא לוותר על הימים ולעבור למודל שעתי, של להפחית את ה- - - אז זהו, זה היה המודל שהציעו הסתדרות העובדים, מודל שעתי להפחית שעה ואמרו או שזה יהיה מודל משולב, או מודל נפרד.
עודד פורר: זאת אומרת או סוף שבוע או שעתי.
עודד פורר: אנחנו אומרים שאם יש את הסוף שבוע ואנחנו רואים את התועלות הכלכליות, ואני שמח על העבודה שעכשיו אני אקבל, זה הרבה יותר משמעותי.
עודד פורר: זה יצא גם בתקשורת, אני רואה שלא כולם פה גם קפצו, ניסו לקבל פידבקים ובדקו, וזה לא נתן איזה שהוא פידבק משמעותי.
יוליה מלינובסקי: השאלה איפה זה נמצא עכשיו.
<משה בנימין: זה נמצא עכשיו, אני אומר, ולכן גם הגעתי לעדכן, אנחנו ממש בדיונים להחיות את זה מחדש ולהריץ את זה.
<משה בנימין: אנחנו עכשיו בדיונים מול - - -
יוליה מלינובסקי: צריך לסנכרן את זה עם מערכת החינוך.
<משה בנימין: כמובן.
<משה בנימין: אני אומר, כבר עכשיו כשאנחנו מדברים על ארבעה ימים, 75%.
<משה בנימין: זאת אומרת שלושה מתוך אחד יהיו מסונכרנים.
<משה בנימין: הנוסף זה בשביל הפיילוט כדי לבדוק את העניין.
<משה בנימין: אם נלך על שישה כמובן נעדיף, או שננסה שחמישה מתוך השישה – ועברנו על כל אורך השנה כמו שעשו במשרד התיירות, למצוא את הימים האלה.
מרדכי יוגב: אני אהיה קצר ואני מתנצל שאני לא רציף פה, אני בוועדות נוספות.
מרדכי יוגב: שאלה אחת, האם מה שעושה משרד החינוך, האם יש פה נציג משרד החינוך שדיווח מה הם עושים ואנחנו לא טוחנים מים.
עודד פורר: נמצאת פה?
איילת נחמיאס ורבין: עודד, כדאי אולי שחבר הכנסת יוגב יידע שביקשנו בסוף הדיון - - -
עודד פורר: אנחנו ביקשנו גם בדיון הקודם התייחסות ממשרד החינוך, לא התקבלה תגובה גם להצעות שעלו כאן.
מרדכי יוגב: יכול להיות שהוועדה עובדת, והמשרד יחליט מה שיחליט.
איילת נחמיאס ורבין: זה לא שונה אגב ממה שהיה בשנה וחצי - - -
עודד פורר: אני אציין אדוני, שעוד טרם הכינוס הראשון של הוועדה ממש הוצאתי מכתב לשר בנט, הזמנתי אותו.
עודד פורר: אני אשמח לשמוע את עמדתו בעניין הזה פה.
עודד פורר: טרם קיבלנו תשובה לעניין.
מרדכי יוגב: אני אומר רק בתמצית מאוד רבה, אני אשתדל לחזור ב-16:00 להמשך.
מרדכי יוגב: אמרתי כעקרונות שאני חושב נעשה, אם לא כמהפכה שבאה לפתור הכל כי אין לזה סיכוי אלא כאיזה ניסוי וטעייה שמרבה בהסכמות ובא לצמצם את הפערים האלה ומנסה לשים שישה ימים, שבעה ימים, עשרה ימים גג של השוויה, של מה הכי מועיל להורים, למורים, לתלמידים, לסנכרון בין כל המערכות והמשק כמובן, ואזי ממנו לגזור גם דברים אחרים.
מרדכי יוגב: ואז עלו פה כהצעות או עלה הצורך פעם אחת של האיסרו חג שאין להם פתרון, ופה שמעתי שקשה למצוא פתרון ליום אחד, ופעם שניה חלק מהחופש הגדול, לקצר אותו משמונה שבועות לשבעה שבועות, ופעם נוספת עלה הרעיון שהעלה יו"ר הוועדה והוא לסנכרן עם הלוח העברי, לתת בלוק לימוד קבוע ואז ליצור את החופש בין אזור ז' תמוז ל-א' אלול, ואז מ-א' אלול יום כיפור ושם להשלים עוד שני ימי חופש במעין חופשת סוכות ארוכה יותר.
עודד פורר: גשר בין יום כיפור לסוכות.
מרדכי יוגב: גשר שכזה.
מרדכי יוגב: זה דבר שאתה העלית אותו ואני זורק אותו כניסוי וטעייה.
מרדכי יוגב: אבל הייתי מתחיל באמת באותם ימים בודדים, לקחת עוד כמה ימים ולראות כי טוב ולנסות ליישם אותם מה פחות מבהיל.
מרדכי יוגב: יותר מזה עלה, ואני מאמץ, לתת עבור זה למורים חמישה ימי בחירה במהלך השנה מה שהם משועבדים ואינם יכולים לקחת, ואם הם צריכים ללכת עם ילד לקופת החולים, משהו כזה, או לכל דבר אחר, או לחתונה של בן, אזהם מסבנים ומבקשים - - - רפואי, כדרך שהיינו עושים בתיכון, מסבנים את הרופא.
מרדכי יוגב: אז זה לא ראוי שהמורה יעשה את זה.
מרדכי יוגב: אני אומר לכם, יש מספיק צבא מילואים של מורים, של פנסיונרים ואחרים, שרישום שלהם פר רשות, פר מקום, פר בית ספר, יכול פר בקשה של המורה, יום יומיים מראש להביא את המחליף לאותו יום שהוא זקוק לו, שגם זה היה נותן למורים את הפתרון אל מול עבודתם בימי החופש.
מרדכי יוגב: הדבר האחרון שעלה הוא לתגמל עבור עבודה בימי החופש בתגמול מסוים, כמעין נסיעת לילה של נהג מונית או כל דבר אחר שגם הוא היה נותן את התגמול על אותם דברים אל מול מוסכמות שהן פה מקום המדינה.
מרדכי יוגב: אני שמח ומודה לראש הוועדה שמנהל את הדברים בדרך הזאת, על מנת שנוציא דבר מתוקן מתחת ידינו ואומר גם למשרד החינוך שנעשית פה עבודה ושווה להביא את זה כדבר משותף, שאני מניח שתוצאתו תחזיק מים ולאחר ניסוי וטעייה של שנה אולי נוסיף ונגיד מזה יותר טוב.
עודד פורר: עורכת הדין לילי בורוכוב, מנהלת קשרי ממשל בלשכת העצמאים והעסקים הקטנים.
<לילי לאה בורוכוב: תודה על רשות הדיבור.
<לילי לאה בורוכוב: אנחנו כאן מייצגים את ארגון הגג של העצמאים בישראל.
<לילי לאה בורוכוב: אנחנו קוראים לוועדה למצוא את הדרך לשמור על יכולת ההישרדות של המעסיקים והעצמאיים.
<לילי לאה בורוכוב: כל הדיון בימי חופשה הוא כרגע לא רלבנטי לעצמאים.
<לילי לאה בורוכוב: אין להם זכויות סוציאליות.
<לילי לאה בורוכוב: בעצם כל איסרו חג וכל יום שאין את ההתאמה הזאת בין מערכת החינוך לבין יום שהמשק פועל, הם יוצאים לקרב.
<לילי לאה בורוכוב: הם צריכים למצוא סידור "איפה אני שם את הילד שלי היום, איך אני דואג לו מחר".
<לילי לאה בורוכוב: זה מה שקורה.
<לילי לאה בורוכוב: אנחנו הגענו לפה כדי לבקש שתהיה התאמה.
<לילי לאה בורוכוב: לעצמאים אין פתרונות, אין להם ימי חופשה, הם לא יכולים לבקש חופש מהמעסיק, אין להם מעסיק.
<לילי לאה בורוכוב: הם המעסיק של עצמם.
<לילי לאה בורוכוב: גם בכובע של המעסיקים, אנחנו מבקשים שיוכלו המעסיקים גם לקיים את העסק עם העובדים שלהם, שגם הם צריכים התאמות לילדים שלהם שנמצאים במערכת החינוך.
<לילי לאה בורוכוב: יש מעל 1,490,000 מועסקים בעסקים קטנים, ואנחנו באמת צריכים לשמור על אותם עסקים קטנים שישרדו, כדי שימשיכו לתת משכורות וימשיכו לדאוג לאותם הורים וכך הלאה בשרשרת, ומבקשים שהוועדה תקדיש לזה דיון רציני ואמיתי כמו שנעשה כאן, כדי ליצור את ההתאמה הזאת.
עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה, שמעתי את זה גם בדיון הראשון, שהועלו על ידי חלק מנציגי המורים שהגיעו לדיון, אמרו "תוסיפו ימי חופש להורים" אמרתי אז, ואני חוזר ואומר את זה גם עכשיו, יש חצי מיליון עצמאים במדינת ישראל, וכשאנחנו אומרים "תוסיפו ימי חופש להורים" אנחנו לא כוללים אותם, זאת אומרת הם לא בתוך המשוואה הזאת, והם יהיו במשוואה הזאת פה בוועדה.
עודד פורר: זאת אומרת הפטנט הזה שכאילו לא יקחו בחשבון את העמדות של ארגוני העצמאים והמעסיקים, לא יעבוד והרצון שלנו פה, וזה גם חלק מהדיון.
עודד פורר: לכן אני גם פונה אלייך ודרכך לארגוני העצמאים.
עודד פורר: תראו, הפתרון הזה יצטרך להיות גם פתרון כפי שנאמר פה גם קודם, של ניוד.