GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צחי יצחק מילגרום: אתן לכם סיפור שאותי הוא התמיה מאוד.
<צחי יצחק מילגרום: בפורום של ור"מ, של ועד ראשי המכללות המתוקצבות הופיע נשיא הטכניון.
<צחי יצחק מילגרום: דיברנו על האפשרות של בוגרי המכללות שהם יוצאים עם תואר אקדמי לכל דבר ועניין ויש מספיק מכללות להנדסה, אנשים יוצאים עם תואר אקדמי ומהנדסים, לתואר שני.
<צחי יצחק מילגרום: אמר נשיא הטכניון, אנחנו לא נוטים לקבל - - -
יעקב מרגי: לא נוטים לקבל בוגרי מכללות.
<צחי יצחק מילגרום: שאלתי אותו, אתה חושב שהתואר שלנו פחות טוב?
<צחי יצחק מילגרום: הוא אמר, לא, אבל הסטודנטים שלכם התקבלו אליכם עם פסיכומטרי יותר נמוך.
<צחי יצחק מילגרום: אמרתי, רגע, אתה פה עושה יותר גרוע מהנוצרים, מהחטא הקדמון, אתה אומר פה שבן אדם - - -
יעקב מרגי: סליחה, אל תצטט.
יעקב מרגי: אינטל, מקום עבודה מכובד, גדול.
יעקב מרגי: בוגר עם תואר מהנדס של מכללה להנדסה, רוצה לממש את זה בדירוג שלו, בתפקיד שלו, הוא אומר לך, באת מאוניברסיטה, טכניון, תתקדם.
יעקב מרגי: באת, אם היית הנדסאי, תישאר הנדסי, אם היית טכנאי, תישאר טכנאי.
<צחי יצחק מילגרום: אני יכול להגיד דבר אחד, שיש לנו ברוך השם בוגרים שמצליחים בכל שדרת התפקידים גם בהייטק.
<צחי יצחק מילגרום: נכון שיש מסה יותר גדולה של סטודנטים, הם מפוזרים על פני כל התפקידים.
<צחי יצחק מילגרום: ברור שיש סיכוי אולי לבוגר האוניברסיטה שלמד וקיבל ציונים מעולים והתקבל לתפקידים יותר מתקדמים, אבל אין הרבה תפקידים כאלה.
<צחי יצחק מילגרום: המסה המרכזית של התעשייה כולל ההייטק היא בתפקידים שבוגרי המכללות בהחלט מאיישים אותם בכבוד ובהצלחה.
עודד פורר: סליחה שאני מתעכב על הסיפור הזה שאתה סיפרת.
עודד פורר: זאת אומרת שבטכניון לא מקבלים סטודנטים לתואר שני - - -
יעקב מרגי: לא קטגורית.
עודד פורר: בגלל הפסיכומטרי?
יעקב מרגי: הוא ימצא לך סיבות אחרות.
<צחי יצחק מילגרום: זה שהוא גמר אצלך בהצטיינות - - -
עודד פורר: שערורייה.
<צחי יצחק מילגרום: זה דבר, אתה אמרת, אתה לא רוצה שאני אהיה מזועזע, אז אני רק תמה.
עודד פורר: אנחנו מזועזעים.
<צחי יצחק מילגרום: הדבר החשוב בעניין הזה שאותו אני רוצה לציין ואותו גם מצא הסקר של הכלכלן הראשי של משרד האוצר, שהופיע בתקשורת, זה שהפער בין נקודת הכניסה לנקודת היציאה של רוב הסטודנטים במכללות המתוקצבות, האנשים שמגיעים מאותן פריפריות שאנחנו מדברים עליהם, אנשים שמגיעים, וזה סיפור אחר, עם חסרים וחסכים ממערכת החינוך היסודית והעל יסודית, מגיעים אלינו, מה שאנחנו יודעים לעשות בעזרת המכינות, בעזרת חבר הכנסת מרגי הצלחנו לקדם אותם באמת בצורה מאוד יפה בעזרת מערכת התמיכה האדירה שאנחנו נותנים לסטודנטים בכל המכללות, בכל התחומים, מערכת תמיכה אדירה שמאפשרת לאנשים שלא היו מצליחים להתקדם באוניברסיטה, בגלל שאולי הפסיכומטרי שלהם יותר נמוך, עם כל כמה שאני לא מייחס חשיבות בכלל למה שהפסיכומטרי מנבא, ואמרתי את זה בישיבות הרלוונטיות של הוועדה המכובדת הזאת.
<צחי יצחק מילגרום: הבוגר שלנו עם כל התמיכה, עם זה שאנחנו לוקחים אותו ביד ועוזרים לו כל שלוש או ארבע שנים, לא זורקים אותו למים ואומרים לו, באת עם נתונים גבוהים, בוא תצליח.
<צחי יצחק מילגרום: עם כל מערכת התמיכה הזאת מגיע בן אדם ומסיים בכבוד, מסיים עם יכולות להשתלב, ובוגרים שלנו משתלבים גם באוניברסיטאות בתואר שני מחקרי.
יעקב מרגי: ד"ר צחי, אתה יכול לומר שהדבר הזה שאתה אמרת נכון לגבי כלל המכללות?
<צחי יצחק מילגרום: אני בא מהמכללות המתוקצבות.
<צחי יצחק מילגרום: אני אומר עוד פעם, אני הפרדתי ולא סתם הפרדתי.
<צחי יצחק מילגרום: גם המקצועות שנלמדים אצלנו, לפחות התפיסה שלי אומרת, אם בן אדם נכנס אלינו, למד שלוש שנים, סיים את הלימודים ולא התקדם במעמד הסוציו אקונומי שלו, אנחנו עשינו פשע, חטאנו גם לבן אדם, גם למדינה שתקצבה אותו.
<צחי יצחק מילגרום: ההשכלה הגבוהה זה דבר חשוב.
<צחי יצחק מילגרום: התפקיד שלנו הוא תפקיד חברתי, תפקיד של מוביליות חברתית ועם הדברים האלה זה מה שאנחנו עושים.
יעקב מרגי: אחר כך נחזור לחברי הכנסת שהגיעו.
<עדי שטיין: צהריים טובים, שמי עדי שטיין, אני מיוזמות קרן אברהם.
<עדי שטיין: ישבתי פה כמה דקות לפני הדיון ועלו כאלה רחשים, למה בכלל הסקרים שהנחתי פה על השולחנות, רלוונטיים, אז קודם כול הערה כללית על זה.
<עדי שטיין: החברה הערבית היא חלק מהחברה בישראל.
יעקב מרגי: את לא צריכה להתנצל.
<עדי שטיין: אם מדברים על פריפריה גיאוגרפית, חברתית, כלכלית וכו', אופקים כמשל, גם החברה הערבית רלוונטית.
<עדי שטיין: אני רוצה להזכיר כמה נתונים שעלו בסקר הזה, סקר שעשינו יחד עם התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל ואני אגיב גם להערה הטובה והטיעון המעניין שהעלה חבר הכנסת פורר.
<עדי שטיין: קודם כול, באמת הסטודנט הערבי מגיע מרקע סוציו אקונומי נמוך יותר באופן משמעותי מהסטודנט היהודי.
יעקב מרגי: לרוב, אבל לא תמיד.
<עדי שטיין: זה ממוצע וזה סקר.
<עדי שטיין: זה מהותו של ממוצע.
<עדי שטיין: 40% מהסטודנטים הערביים מעידים שההורים שלהם מכניסים הכנסה ממוצעת נמוכה עד נמוכה מאוד לעומת רק 12% מהסטודנטים היהודיים.
<עדי שטיין: המשכורת הממוצעת של סטודנט ערבי, וכאן אני אגיב גם לדברים של חבר הכנסת פורר, במהלך הלימודים היא סביב 2,500 לעומת שכר ממוצע של סטודנט יהודי, של סביב 3,500.
<עדי שטיין: לטענתך, חבר הכנסת פורר, משרה שמתאימה לסטודנטים, מתדלק, מלצר, משרת סטודנט במשרד ממשלתי וכו', השכר שלה מוגדר מעצם היותה משרת סטודנט.
<עדי שטיין: זה לא לפי גיל.
<עדי שטיין: אפליה לפי גיל היא אסורה היום על פי החוק.
<עדי שטיין: נראה לי שמה שאדוני התכוון זו שאלה של ותק.
<עדי שטיין: כסטודנטית יהודייה, אמנם התחלתי ללמוד בגיל 25 אבל לא היה לי ותק לפני, זאת אומרת רוב הסטודנטים היהודיים גם לא מגיעים עם ותק - - -
עודד פורר: כמה סטודנטים יהודיים יש, שהם במהלך שירותם הצבאי או במהלך שירות קבע, כמה סטודנטים יהודיים או לא רק יהודיים, אגב, גם ציבורי, בני מיעוטים אחרים כמו דרוזים או אחרים שמשרתים בצבא, יש הבדל גם בקבלה לעבודה.
עודד פורר: כשאתה מקבל מישהו שלוש שנים בצבא במינימום או מישהו שהיה קצין בצבא, יש לזה גם משמעות של ניסיון וגם ברמת איזו משרה אני יכול לתת למישהו שהוא לפני שירות צבאי ומישהו שהוא אחרי שירות צבאי.
חנין זועבי: אז זו אפליה.
עודד פורר: יש אפליה על רקע ניסיון.
חנין זועבי: אתה קורא לה אפליה.
עודד פורר: האפליה היא שאתם לא משרתים ואתם לא עושים כלום, רק מוצצים פה - - -
חנין זועבי: אי אפשר לדבר על צמצום פערים ולדבר על שירות בצבא.
חנין זועבי: או מדברים על צדק - - -
עודד פורר: אם החבר'ה שאת אומרת להם לא לשרת בצבא, היית אומרת להם לשרת, היית רואה איך הפערים מצטמצמים.
חנין זועבי: או שמדברים על צמצום פערים וצדק או שמדברים על צבא.
חנין זועבי: שניהם לא הולכים ביחד.
חנין זועבי: כלום לא יעזור לך.
עודד פורר: ההתייחסות היא בסופו של דבר לוותק ולאיזה - - -
חנין זועבי: זו לא ועדת חוץ וביטחון, זו ועדת חינוך.
חנין זועבי: מדברים על צדק, על צמצום פערים.
יעקב מרגי: חנין, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.
עודד פורר: אני מדבר בסופו של דבר על השוואה לגבי אנשים שהם בסיטואציה דומה.
עודד פורר: אני לא יכול להשוות מישהו שהוא רק סיים תיכון, למצבו התעסוקתי, למישהו שהוא כבר - - -
<עדי שטיין: אז השאלה היא שוב, כאמור, ותק ולא גיל.
<עדי שטיין: אפליה לפי גיל אסורה על פי חוק מדינת ישראל.
<עדי שטיין: גם עניין הוותק, שוב, כמי שהייתה סטודנטית יהודייה, לא בטוחה כמה הוא רלוונטי למשרות שסטודנטים עובדים בהם במהלך התואר.
עודד פורר: יש עוד משרות.
עודד פורר: אני כסטודנט עבדתי במקצוע אחר.
<עדי שטיין: דבר נוסף, אני רק אגיד שאני גם מנסה להצביע על מצב נתון, והמצב הנתון הוא שהסטודנט הערבי עני יותר מהסטודנט היהודי.
<עדי שטיין: זו המסקנה.
<עדי שטיין: גם בזה צריך לטפל.
עודד פורר: אני אומר, היה צריך לשים את כל התמונה, כמה מהסטודנטים הערבים שירתו בצבא.
יעקב מרגי: עדי, יש לך עוד נקודות?
יעקב מרגי: אני מיציתי את הבסיס לסטטיסטיקה.
<עדי שטיין: עוד שתי נקודות מהממצאים של הסקר.
<עדי שטיין: 59% מהסטודנטים הערבים מרווחים שכר נמוך של עד 2,000 ש"ח בחודש לעומת 27% מהסטודנטים היהודים.
<עדי שטיין: נקודה נוספת, 45% מהסטודנטים הערבים קיבלו מלגות מענקים בשנת הלימודים, אבל באופן כללי המלגות עומדות על 70% בערך מהמלגה של סטודנט יהודי.
יעקב מרגי: אוקיי, תודה רבה לך.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, אפשר הערת ביניים?
עבדאללה אבו מערוף: לא מקובל.
עבדאללה אבו מערוף: עשית את הדיון לעניין מי שירת, מי לא שירת.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, עם כל הכבוד לעודד, ויש הרבה צעירים מהעדה הערבית הדרוזים שמשרתים וההישגים שלהם אותו דבר, נמוכים מאוד, לכן התירוץ הזה, מה שנקרא שירות, לא מקובל עלי בכלל.
עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד, אנחנו דנים על ההשכלה, על מציאת פתרונות להשכלה וזה לא מקובל להסית את הדיון למצב הזה.
עבדאללה אבו מערוף: הנה המפקח כאן והוא יכול להעיד על הדבר.
עבדאללה אבו מערוף: יש פערים.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו רוצים לדעת איזה פערים ולטפל בהם ולא להתמקד בעניין של השירות.
חיים ילין: לפני שבועיים היה פה דיון בכנסת בוועדת חינוך בנושא הנגב, אבל הנגב משקף כמעט את כל מדינת ישראל.
חיים ילין: חלק מהנתונים שאנחנו ראינו שם, שיש קשר ישיר בין המצב הסוציו אקונומי של היישוב לכמה בנים מתוך אותם ישובים יוצאים לאוניברסיטה.
חיים ילין: הפער הוא פער אדיר כי אנחנו רואים שמסוציו אקונומי 3 פחות או יותר מגיעים כ-25% "גג" ללמוד באוניברסיטה ולעומת זאת בסוציו אקונומי 9-10 אנחנו רואים מעל 80%, זאת אומרת הפער הזה הוא כמעט בלתי נסבל.
חיים ילין: כשאנחנו מדברים על חינוך חינם ואנחנו מדברים על כלים שבעצם סוגרים פערים כלכליים, המקום היחידי שיכול לסגור זה החינוך.
חיים ילין: אין מקום אחר.
חיים ילין: אין מצב שנותנים כסף לבן אדם בשביל שיתעשר, נותנים לו כסף בשביל שהוא יהמר.
חיים ילין: אין חיה כזאת, לכן אנחנו צריכים לבוא ולהתמקד בחינוך.
חיים ילין: עכשיו כמה הערות.
חיים ילין: כשבאים ואומרים שהמכללות לא יכולות לפתוח סניפים אלא רק ברדיוס של 15 קילומטר, מי שכתב את הדבר הזה לקח מחוגה, שם את זה בכיכר רבין ועשה 15 קילומטר.
חיים ילין: בדרום 15 קילומטר זה בין הבית שלך לבית שלי.
יעקב מרגי: אמרתי, אולי מושב.
חיים ילין: ממש, בין מושב למושב, בין קיבוץ למושב, בין אופקים לבין שדרות.
חיים ילין: זה אפילו 40 קילומטר כמעט.
חיים ילין: נכון, אנחנו לא סובלים מפקקים וזה רבע שעה נסיעה, אבל זאת המציאות, זאת אומרת אנחנו באים בעצמנו, יש תקנות ואנחנו אומרים, רגע, מי כתב אותן?
חיים ילין: למה זה צריך להיות ככה?
חיים ילין: למה מכללת ספיר לא יכולה לבוא ולקחת ולאמץ את מכללת אילת, לדוגמא?
חיים ילין: סתם אני נותן דוגמא.
יעקב מרגי: או לפתוח סניף באופקים.
חיים ילין: כן, חד משמעית, אבל מה?
חיים ילין: איך אמרת לי, מנו?
חיים ילין: אם הם יפתחו סניף לחרדים, אז יש החרגה.
חיים ילין: אז אני אומר ככה, תפסיקו עם הדבר הזה.
חיים ילין: תבואו ותגידו שפותחים בכל מקום שנדרש, שהסוציו אקונומי נמוך ושצריך להרים אותו.
חיים ילין: תבואו ותיתנו את זה.
חיים ילין: תפסיקו להפלות אוכלוסייה, גם לטובה וגם לרעה, ולבוא ולהגיד, אוקיי, בכל מקום שיש סוציו אקונומי 4 ומטה, אפשר לפתוח והכול מותר.
חיים ילין: כמו שיש בעוטף, לא משנה הסוציו אקונומי, כולם מקבלים את אותו דבר, למה?
חיים ילין: כי גם העשירים וגם העניים סובלים אותו דבר.
חיים ילין: העושר או הסוציו אקונומי לא נותן לבן אדם את האפשרות לסבול יותר מטילים מאשר העני.
חיים ילין: זה לא עובד ככה, אז בואו נראה מה האזורים שאנחנו יכולים לבוא ולתת לקראת.
חיים ילין: הנושא השלישי שאני רוצה להעלות זה הנושא של המצ'ינג.
חיים ילין: אני לא חושב שבנושא של פיתוח באזורי נגב וגליל - - -
יעקב מרגי: הפיתוח במוסדות להשכלה גבוהה.
חיים ילין: צריך לשים מצ'ינג כי בסופו של דבר מה שיקרה, אני מכיר את המשרדים.
חיים ילין: הכסף יחזור למשרד, כי למי שאין לו את המצ'ינג או את התורמים לשים את הכסף, את ה-50%, הוא לעולם לא יתפתח, לא יצליח לבנות.
חיים ילין: מי יבנה?
חיים ילין: מי שמצא במרכז איפה שכל הכספים.
חיים ילין: אנחנו במו ידנו, בהחלטות של משרד החינוך פותחים את הפערים עוד יותר וזו סתירה לוגית.
חיים ילין: אי אפשר לקבל את זה.
חיים ילין: עזבו פוליטיקה.
חיים ילין: עזבו אותי מצבא, לא צבא, ואני נותן תמיד את הדוגמא הקטנה ביותר שיש בנגב, אצלנו, זה חורה.
חיים ילין: איך יכול להיות שבחורה יש את הכי הרבה רופאים, אחיות, מהנדסים, כימאי, כל מה שאתם רוצים, יותר מאשר בעומר עם סוציו אקונומי 10? למה?
חיים ילין: זה גם מוכיח שסטטיסטיקה זו סטטיסטיקה, רק שיש ראש מועצה, ראש עיר שהוא בא ואומר, אני רוצה שהנוער שלי יתחנך ויקבל חינוך, הוא שם את כל המשאבים שם, וזו דוגמא.
חיים ילין: בסוף אל תאשימו את צה"ל ואל תאשימו את זה.
חיים ילין: אל תאשימו שום דבר.
חיים ילין: בסופו של דבר השלטון המקומי, יש לו גם אחריות, רק אנחנו חייבים לתת את הכלים.
יעקב מרגי: פרופ' מנואל טרכטנברג.
יעקב מרגי: גם הוא לא מבין קצת בהשכלה.
מנואל טרכטנברג: כמה הערות לעניין הזה.
מנואל טרכטנברג: הפערים באמת הם עצומים והשאלה שצריך לשאול, האם ילד צעיר שבא מהפריפריה, האם יש לו סיכוי לממש את הפוטנציאל שלו באותה מידה של צעיר מהמרכז?
מנואל טרכטנברג: מימוש הפוטנציאל צריך להיות גם לאור העובדה שמערכת החינוך בפריפריה לא מעניקה לילד את הכלים שדרושים כדי להמשיך הלאה להשכלה גבוהה, לתעסוקה וכו' וכו'.
מנואל טרכטנברג: לאור העובדה הזאת, כי מערכת החינוך לא הולכת להשתנות מחר בבוקר, אי אפשר לשים את הכול שם.
מנואל טרכטנברג: לאור זאת השאלה חוזרת בין היתר לתנאי קבלה והאם תנאי הקבלה שנהוגים כיום במוסדות להשכלה גבוהה לוקחים בחשבון את הפערים האלה?
מנואל טרכטנברג: התשובה היא לא.
מנואל טרכטנברג: יש מה לעשות קונקרטית לגבי העניין הזה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה לתת דוגמא.
מנואל טרכטנברג: בזמנו, באוניברסיטה מסוימת, בחוג מסוים, לא רוצה לפרט, נקבע כלל שיקבלו מעבר לתנאי הקבלה הרגילים של פסיכומטרי וכו', יקבלו, לא זוכר אם זה יהיה ב-5% העליונים של מצטיינים מבתי ספר תיכוניים מהפריפריה, תוספת ניקוד, כלומר אם אתה הצטיינת יחסית לסביבה שלך, צריך להיות שיש לך סיכוי הרבה יותר טוב להתקבל ללא קשר לפסיכומטרי או לתעודת הבגרות, כי העניין הוא יחסי לסביבה שלך.
מנואל טרכטנברג: זה משהו שאפשר לקדם אותו כנורמה הרבה יותר רחבה.
מנואל טרכטנברג: זה בר ביצוע.
חנין זועבי: למה הפסיקו את זה?
מנואל טרכטנברג: אני לא יודע אם הפסיקו.
מנואל טרכטנברג: זה היה נקודתי, זה לא היה כללי.
מנואל טרכטנברג: למה אני מציין את זה, אדוני היושב ראש, כי יש מהלכים שלוקחים זמן, במשאבים, לבנות או לא לבנות.
מנואל טרכטנברג: זה משהו שניתן לעשות אותו והוא נכון בפן המהותי, כי בחור או בחורה שמוכיחים את עצמם יחסית לבית ספר שלהם, ברור שיש להם את המרכיבים להצלחה עתידית ולכן זה משהו שאפשר לעשות אותו.
יעקב מרגי: אבל זה וולונטרי למוסדות ההשכלה הגבוהה.
מנואל טרכטנברג: המל"ג יכול לעודד את המגמה הזאת ויכול לתמרץ את המגמה הזאת.
מנואל טרכטנברג: אפשר לנקוט צעדים כדי שזה יהפוך לנורמה בפועל של המוסדות להשכלה.
מנואל טרכטנברג: לגבי מה שציינת, ואנחנו מכירים טוב את התופעה של הערך, של תואר מהטכניון לעומת ממכללה להנדסה.
מנואל טרכטנברג: יש בעיה, אלא מה, שאנחנו יכולים עד מחר בבוקר פה לצעוק, אבל את העובדה הזאת לא תצליח לשנות במהרה, נכון?
מנואל טרכטנברג: זו עובדה ולכן איך מתמודדים עם זה?
מנואל טרכטנברג: לכן מה שאני אומר, שהנקודה זה לא רק להביא מכללה לפריפריה, לאופקים או מה לא, אלא לאפשר לצעירים מכל מקום בארץ.
מנואל טרכטנברג: אנחנו ארץ קטנה.
מנואל טרכטנברג: על איזה מרחקים אנחנו מדברים?
מנואל טרכטנברג: לאפשר לכל צעיר או צעירה מכל מקום בארץ ללמוד במקום שהכי מתאים לו או לה.
מנואל טרכטנברג: זה מה שצריך לקרות וזה אפשרי בטווח מאוד קצר.
מנואל טרכטנברג: אנחנו צריכים לצד החיפוש של פתרונות ארוכי טווח כדי לאזן, צריכים גם פתרונות קצרי טווח.
חנין זועבי: אבל אתה הצגת את הרעיון הזה למל"ג.
חנין זועבי: ומה התשובה שלהם?
מנואל טרכטנברג: יש לא מעט דברים שהצלחתי.
מנואל טרכטנברג: יש לא מעט דברים שלא הצלחתי והרשימה ארוכה משני הצדדים.
מנואל טרכטנברג: יש הרבה מה לעשות בעניין הזה.
מנואל טרכטנברג: הערה אחרונה לגבי זה, גם שניתן לעשות.
מנואל טרכטנברג: חלק מהקשיים של סטודנט, נניח שכן מתקבל למוסד יוקרתי, נקרא לו במרכז, ובא מהפריפריה, זה קושי כלכלי גם מבחינת תנאי מגורים, שכר דירה וכו'.
מנואל טרכטנברג: זה יקר, לכן כן צריך שמערכת המלגות תשקף את העובדה הזאת.
מנואל טרכטנברג: יש מלגות כאלו.
מנואל טרכטנברג: אני פעלתי לא מעט בעניין הזה, אבל זה לא מספיק.
מנואל טרכטנברג: אתן לך קנה מידה.
מנואל טרכטנברג: אם יש צעיר שגר בבית הוריו במרכז והולך לאוניברסיטה.
מנואל טרכטנברג: לעומת זאת יש צעיר שבא מאופקים ולומד באותו מוסד, לא יכול להיות שלא תהיה - - -
יעקב מרגי: פער במלגה.
מנואל טרכטנברג: צריך להיות שתהיה מערכת מאזנת, כי זה שגר בבית הוריו חוסך לעצמו 3,000 שקל לחודש.
מנואל טרכטנברג: אלה דברים שהם ברי ביצוע בטווח הקצר, לכן אני לא מרחיב את הדיבור על דברים אחרים אלא על דברים שהם ברי ביצוע.
חנין זועבי: אני לא רוצה לדבר כלום, אני רוצה שאתה תיקח על עצמך לקדם את ההצעה של חבר הכנסת טרכטנברג.
יעקב מרגי: הוא יכתוב לי את הסיכום של הדיון.
חנין זועבי: ולהזמין לוועדה הזאת את ראשי האוניברסיטאות וגם לקחת בחשבון את תנאי הקבלה שמחשיבים אותם לפי ההיצע והביקוש של הסטודנטים היהודיים, לא לפי דרישות אקדמאיות.
חנין זועבי: אנחנו לא רוצים להוריד את הרמה האקדמית בכלל, אבל יש תנאי קבלה למשל בפסיכולוגיה, שמחשיבים אותם לפי היצע וביקוש של הסטודנטים היהודים.
חנין זועבי: כתוצאה מזה אחוז הסטודנטים הערבים למשל בפסיכולוגיה הוא 4%, אז גם כאשר מחשיבים את תנאי הקבלה, להחשיב אותם רק כדרישה אקדמית ולא כדרישה כלכלית לפי היצע וביקוש.
חנין זועבי: זהו.
יעקב מרגי: את העלית במשפט אחד ארבעה דיונים שהיו בוועדה הזו.
יעקב מרגי: אי אפשר להצביע על בעיה אחת שהיא התכלית שיוצר את הפער הזה, לכן זה אם כל חטאת כשבאים לטפל באיזה נושא נקודתית.
יעקב מרגי: הבעיה היא לא נקודתית.
יעקב מרגי: זה טיפול מערכתי.
יעקב מרגי: צריך לשקול לחברה הישראלית, של מערכת החינוך הישראלית יחד עם ההשכלה הגבוהה, שילוב ידיים, לראות איך מצמצמים את הפערים.
יעקב מרגי: לא הצלחנו בכלכלי, לפחות שלא ישליכו על הפערים במערכת החינוך וההשכלה הגבוהה וצריך לעשות הכול.
יעקב מרגי: משרד החינוך, גם המל"ג, שמעתם את הדיון כאן.
יעקב מרגי: בואו נתחיל ממשרד החינוך.
יעקב מרגי: בסוף זה המוצר, סליחה על הביטוי, שאתם מגישים להשכלה הגבוהה, אם נייצר את זה באופן ציורי.
<מוהנא פארס: אני מוהנא פארס, אני מנהל אגף בכיר לתוכניות לאומיות, זה אומר תוכנית לקידום מתמטיקה בכלל ו-5 יחידות בפרט, תוכנית לקידום אנגלית וגם תוכנית מיוחדת לפריפריה.
<מוהנא פארס: אני אתחיל בנימה אישית, שאני בא מהפריפריה.
<מוהנא פארס: לא גדלתי בתל אביב, גדלתי בצפון הרחוק ואני מכיר את הסיפורים שקרו פה ואני חושב שזה דיון מאוד חשוב ברמה אישית וגם ברמה לאומית.
<מוהנא פארס: אני אספר מה אנחנו עושים במשרד החינוך בשנתיים האחרונות.
<מוהנא פארס: קודם כול, יש החלטה אסטרטגית שכל תוספת תקציב תהיה לפי מדד סוציו אקונומי, אבל המדד הוא לא מדד של ישוב, אלא הוא מדד בית ספרי.
יעקב מרגי: בית ספרי, לפי האוכלוסייה.
<מוהנא פארס: חבר הכנסת מהדרום שדיבר, אין מצ'ינג.
יעקב מרגי: הוא דיבר בפיתוח מוסדות להשכלה גבוהה, לכן אל תיכנס לזה.
<מוהנא פארס: לא נכנס לזה.
<מוהנא פארס: ההחלטה השנייה היא בעצם הנושא של תקצוב דיפרנציאלי.
<מוהנא פארס: היום בית ספר מקבל את השעות שלו, עוד פעם, לפי מדד טיפוח בית ספרי ואנחנו רואים תוספת שעות מדהימות ואדירות ויפות ואנחנו מאוד גאים בזה, בבתי ספר מהדרום, מהצפון - - -
יעקב מרגי: האם משרד החינוך מדד את עצמו אם זה היה אפקטיבי, עם שינוי מגמה או שעדיין לא נמדד בגלל שזה התחיל לפני שנתיים?
<מוהנא פארס: קודם כול זו שנה שלישית.
<מוהנא פארס: עדיין מוקדם מאוד ואנחנו כבר רואים ניצנים של עלייה במספר תלמידים ל-5 יחידות במתמטיקה.
<מוהנא פארס: רואים את זה כבר בניצנים מאוד יפים בכיתות י', בי"א.
<מוהנא פארס: פחות בבגרויות אבל זה כנראה יבוא - - -
<אורה חכם: התוספת בין בית הספר החלש לבית ספר חזק, בכמה אחוזים?
<מוהנא פארס: התוספת, אנחנו מודים, זה ברמה של שיפוע.
<מוהנא פארס: השיפוע 1:6, כלומר אם בעשירון העשיר יקבל איקס, העשירון החלש יקבל איקס כפול 6.
<מוהנא פארס: באמצע יש עשירונים.
יעקב מרגי: באמצע, ברור לנו.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים מה זה שיפוע.
<אורה חכם: אני לא מאמינה.
יעקב מרגי: תאמיני, תאמיני, אורה.
<מוהנא פארס: החלטה שנייה, הנושא של ההנגשה.
<מוהנא פארס: אנחנו מאמינים בתוכנית.
<מוהנא פארס: אני עם פרופסור יונה, שכל מקצוע חשוב, אבל מתמטיקה היא מפתח להצלחה בעתיד.
<מוהנא פארס: כדי להביא אוכלוסיות חלשות לאקדמיה - - -
יעקב מרגי: מה עם האוריינות שהחברה הישראלית סובלת ממנה?
<מוהנא פארס: תשמע, אפשר לדבר על אוריינות.
<מוהנא פארס: גם השפה הערבית חלשה מאוד, שפה העברית חלשה מאוד.
<מוהנא פארס: אנגלית עוד יותר חלשה.
יעקב מרגי: אבל תסכים איתי, יש מדע מוכח שככל שהאוריינות תהיה גבוהה יותר, גם הציונים במתמטיקה, באנגלית ובפיסיקה יהיו גבוהים יותר.
<מוהנא פארס: נכון, אבל יש מחקרים, אם אתה טוב נניח במדע ובמתמטיקה, אתה יכול למשוך את כל המקצועות.
<מוהנא פארס: זה תלוי גם במסוגלות העצמית, בהרגשה האישית.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, עכשיו דיון פילוסופי.
יעקב מרגי: אני תמיד אומר, לא חוכמה לחנך או להביא תלמיד שיש לו נתונים אישיים גנטיים ואובייקטיביים עם יכולות קוגניטיביות גבוהות, להצלחה.
יעקב מרגי: מה אתה אומר לי?
יעקב מרגי: המדע מוכיח שדרך המתמטיקה והפיזיקה אתה יכול להגיע להישגים.
יעקב מרגי: נכון, זה למי שיש לו את היכולות.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים לפתח.
יעקב מרגי: תלמיד מפתח את עצמו.
יעקב מרגי: אם אני עכשיו הולך ללמוד ואני ברמה ממוצעת קוגניטיבית ותהיה לי אוריינות גבוהה, יהיה לי יותר קל במתמטיקה, יותר קל אנגלית, יותר קל פיזיקה.
יעקב מרגי: אני אתמודד.
יעקב מרגי: יהיו לי את הקשיים שלי אבל אני אתמודד.
יעקב מרגי: זה דיון פילוסופי.
<מוהנא פארס: נכון, אתה צודק.
<מוהנא פארס: מצד שני, לא יעלה על הדעת שיש פערים גדולים בין דרום - - -
יעקב מרגי: לא בגלל האוריינות, מסכים איתך.
<מוהנא פארס: הסיפור של הנגשה.
<מוהנא פארס: מעבר לתוכניות הרגילות של משרד החינוך, יש מקומות, נניח בצפון, שאין מורה לפיסיקה.
<מוהנא פארס: אילת, אין אפילו מורה אחד לכימיה, לכן פתחנו תיכון וירטואלי במתמטיקה, תיכון וירטואלי בפיזיקה, תיכון וירטואלי במתמטיקה 5 ותיכון וירטואלי כשר לחרדים.
<מוהנא פארס: עכשיו בת חרדית יכולה ללמוד מתמטיקה בתיכון מאוד וירטואלי מותאם לחברה החרדית.
<מוהנא פארס: עוד נתון אחד לגבי החברה הערבית.
<מוהנא פארס: מזרח ירושלים.
<מוהנא פארס: היום יש בתי ספר שרוצים ללמוד 5 יחידות מתמטיקה שם.
<מוהנא פארס: אין מספיק מורים והמורים לא יודעים עברית.
<מוהנא פארס: אנחנו פותחים תוכנית מיוחדת במתמטיקה, 5 בשפה הערבית.
יעקב מרגי: זו הייתה התחייבות כאן בדיון שהיה כאן.
<מוהנא פארס: אנחנו כבר עושים את זה בשנה הבאה.
<מוהנא פארס: דרך אגב, חרדים, אני בא מביקור בבית וגן.
<מוהנא פארס: שלושים נשים חרדיות לומדות להיות מורות ל-5 יחידות.
<מוהנא פארס: זה סיפור של תשתיות מצד אחד, מצד שני גם מהפכה שעשינו.
<מוהנא פארס: פתחנו 160 מגמות חדשות ל-5 מתמטיקה בפריפריה.
<מוהנא פארס: 130 מתוך ה-160 נמצאות בעשירון 5 עד 10.
יעקב מרגי: פארס, מאחר והדיון הוא כזה, אני אשאל אותך את השאלה המתבקשת.
יעקב מרגי: האם אתם מוכווני מטרה לאקדמיה?
יעקב מרגי: מה הכוונה שלי?
יעקב מרגי: ודאי שאתה אומר לי 5 יחידות, אז בשביל מה?
יעקב מרגי: מה הולך לעשות איתם במכולת?
יעקב מרגי: השאלה אם אתם בתפיסה, בהסתכלות, בדחיפת התלמיד שהוא עצמו גם יהיה מוכוון מטרה לכיוון האקדמיה?
יעקב מרגי: השאלה אם יש לכם ראיה כזו?
<מוהנא פארס: קודם כול בהגדרה, תלמיד שעובר את התיכון בהצלחה - - -
יעקב מרגי: כרטיס כניסה.
<מוהנא פארס: הבעיה של הפריפריה זו ההרגשה של התלות באחרים, חוסר מסוגלות עצמית, אמונה עצמית של המורים בתלמידים אפילו, אבל אם תלמיד חווה חוויה של הצלחה - - -
יעקב מרגי: מה המשרד עושה בשביל זה?
<מוהנא פארס: אני אגיד לך מה אנחנו עושים.
<מוהנא פארס: אתן לך דוגמא.
<מוהנא פארס: באותם 160 מקומות פתחנו מגמה של 5.
<מוהנא פארס: אנחנו הבאנו מהנדסים, מהנדסות.
<מוהנא פארס: אם בית ספר ערבי, מהנדס ערבי.
<מוהנא פארס: אם בנות זה מהנדסת.
<מוהנא פארס: היא מדברת עם התלמידים.
<מוהנא פארס: היא אומרת אוקיי, מסלול החיים שלכם הוא כזה, מתמטיקה 5 יחידות לימוד - - -, ולכן הסיפור של המודלינג המיקומי הוא מאוד חשוב.
<מוהנא פארס: אנחנו עושים את זה עם ארבע מאות מהנדסים שגייסנו דרך חברות הייטק, שמגיעים לאותם בתי ספר.
<ארן זינר: ארן זינר.
<ארן זינר: אני מהות"ת, מרכז את התוכניות להנגשה לחברה הערבית ואני נמצא בתוך הצוות שמתעסק בכל הנושאים של חברה, קהילה ומכינות.
<ארן זינר: אני אתחיל מהדברים הכללים שאנחנו מטפלים בהם ואחר כך אני אדבר ספציפית על החברה הערבית.
<ארן זינר: מבחינת תוכניות שמתקדמות בפריפריה הגיאוגרפית חברתית, אז התוכנית הכי מובהקת היא תוכנית הישגים.
<ארן זינר: בעצם תחתיה פועלות שלוש תוכניות.
<ארן זינר: הישגים הקלאסי זו בעצם תוכנית להרחבת מתן מידע והכוון אקדמי ביישובי הפריפריה הגיאוגרפית והחברתית.
<ארן זינר: בהתחלה זה כלל גם את החברה הערבית והדרוזית בעיקר.
<ארן זינר: היום בעצם יש את התוכנית הזאת לחברה היהודית ובמקביל את תוכנית רואד תחת אותו מנגנון, שמפעילה רק לחברה הערבית.
<ארן זינר: ההישגים בחברה היהודית, זה נמצא בשלושים מרכזים.
<ארן זינר: בחברה הערבית, ביישובים זה בערך שישים ישובים ופלוס מינוס ארבעים תקנים של עובדים והיא אמורה להמשיך להתרחב.
<ארן זינר: השנה אנחנו מרחיבים אותה באופן ספציפי לחברה הבדואית בדרום ובמקביל אנחנו גם מרחיבים את התוכנית הזאת במזרח ירושלים.
<ארן זינר: בנוסף לשתי התוכניות האלה שפועלות תחת הישגים יש את תוכנית הישגים להייטק שגם היא פועלת בשתי מתכונות, גם לחברה הערבית וגם כללית, שבעצם לוקחת מועמדים מהפריפריה שהם לא עומדים בתנאי הקבלה למקצועות הנדרשים, מקצועות ההייטק, זה בעיקר הנדסה ומדעים ובעצם עושים להם תוכנית כוללת מכינה, קדם מכינה למי שצריך ומכינה, ומלווה אותם לכל אורך התואר עד לסיום התואר במדעים ובהנדסה.
<ארן זינר: זה קיים בבר אילן, בטכניון ובבן גוריון.
<ארן זינר: המכללות, צחי דיבר על זה קצת קודם.
<ארן זינר: ההקמה שלהן מלכתחילה, בעיקר של המכללות המתוקצבות אבל לא רק, הייתה באמת להגיע לפריפריה בעיקר הגיאוגרפית בישראל.
<ארן זינר: מבחינת נתונים, מה שצחי אמר מאוד נכון.
<ארן זינר: האחוז של הסטודנטים שהם אשכולות 1 עד 4 מהמכללות המתוקצבות הוא 30% לעומת המכללות הפרטיות ששם זה רק 23%.
<ארן זינר: התפקיד החברתי של המכללות המתוקצבות הוא מאוד משמעותי.
<ארן זינר: בתוך המודל תקצוב של המכללות יש לנו מרכיב לעידוד הפריפריה ובגובה 26 מיליון שקל, אני מקווה שאני לא טועה במיליון לפה או מיליון לשם, שבעצם מתמרץ את המכללות לקלוט עוד סטודנטים מהפריפריה.
<ארן זינר: הפריסה של המכינות היא לפי המוסדות האקדמיים אבל זה גם בא באמת לסייע לסטודנטים שלא עומדים בתנאי הקבלה.
<יהודית גידלי: אמרת שבמכללות המתוקצבות אחוז הסטודנטים מהפריפריה הוא 30%?
<ארן זינר: לא מהפריפריה, מאשכולות 1 עד 4.
<יהודית גידלי: אשכולות 1 עד 4 הם 30% לעומת במכללות הלא מתוקצבות, הם 23%.
<ארן זינר: כן.
<יהודית גידלי: בסך הכול 7%?
<יהודית גידלי: אני ציפיתי לפער הרבה יותר גדול.
יעקב מרגי: בואי תקשיבי טוב.
יעקב מרגי: זה האבסורד הכי גדול.
יעקב מרגי: בגלל הקשיים שהמערכת מערימה, דווקא במכללות הפרטיות נאלצים אלה שבכול זאת רוצים מהפריפריה להגיע ויש להם את הקשיים באוניברסיטאות ובמכללות המתוקצבות, שכפופים יותר לנוהל כזה או אחר, דעי לך שהרבה סטודנטים נאלצים לשלם סכומי עתק במכללות הפרטיות.
<ארן זינר: רק למען הדיוק, אם אנחנו מתעכבים על הנושא הזה ספציפית, אז באשכולות 1 עד 2 הייצוג במכללות הפרטיות הוא 4% והייצוג במכללות המתוקצבות הוא פי 2, הוא 8%.
<ארן זינר: שם דווקא ההבדל הוא יותר - - - .
<יהודית גידלי: זה עדיין קטן מאוד.
<יהודית גידלי: אני ציפיתי שכול הרעיון של המכללות שיש בהן פריסה ארצית ושיש בהן כול מיני תוכניות ומכינות וכל הדברים האלה, שהאחוז יהיה הרבה יותר גבוה.
<צחי יצחק מילגרום: שזה כולל 5,000 חרדים באונו, למשל.
<צחי יצחק מילגרום: הם בטוח באשכולות הנמוכים ביותר.