GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עלי סלאלחה: בית ג'אן, כל אחד בישראל, מאילת ועד ראש הנקרה ועד ג'בל א-שייח', כולם מכירים אותו בזכות זה שאנחנו עבדנו כצוות, מועצה מקומית, משרד חינוך, מחוז, הורים, תלמידים, כולם עובדים ביחד כצוות מגובש, כולם חדורי מוטיבציה ועובדים.
<זאב גולדבלט: ומורים.
עלי סלאלחה: כמובן, צוות המורים.
עלי סלאלחה: בלי צוות מורים לא שווה לי שום דבר.
מירב בן ארי: עלי, רק תסכם, כי אנחנו חייבים לשמוע עוד אחרים.
עלי סלאלחה: חברים, המצב הפיזי שלנו קשה ואני אגיד לכם, זה בגלל המערכת המרכזית שהיא לא נותנת בזמן או במקום את המשאבים שאנחנו צריכים לקבל כפריפריה, כבית ג'אן.
עלי סלאלחה: אנחנו קיבלנו מקום ראשון, מקום שני, מקום שלישי, אנחנו לא קיבלנו על זה שום דבר.
עלי סלאלחה: טלוויזיה, אבל זה לא שייך למדינה, זה גוף אחר, נתנו לנו את זה, אבל אנחנו היינו אמורים לקבל גם בשביל ההצלחה הזאת דברים נוספים שאנחנו נשפר את המצב הפיזי שלנו.
עלי סלאלחה: אני חושב שוועדת החינוך, הייתי אז כשהיה מצנע שם, הייתי בוועדה הזו, כשקיבלנו מקום שלישי, היה פה חבר הכנסת לשעבר מצנע וישבנו באותו אולם, אם אתה זוכר, ביאן ואחרים, ודיברנו על הדברים האלה.
עלי סלאלחה: מאז ועד היום, אני אגיד לכם, ההתייחסות של המערכת המרכזית לכפרים שלנו, למועצות שלנו, כמעט ולא קיימת.
עלי סלאלחה: אני חושב, חברים, שהעדה הדרוזית היא עדה מאוד יקרה, מאוד חשובה, תרמה ותורמת, לפני קום המדינה ואחרי קום המדינה והיא צריכה לקבל את מה שמגיע לה ולתת לה בנוסף, על מנת לסגור את הפערים שאנחנו נמצאים בהם לאורך כל הזמן.
עלי סלאלחה: לא יכול להיות שהמועצות המקומיות הדרוזיות נמצאות בתכניות הבראה זה כבר 20 שנה.
עלי סלאלחה: לא יכול להיות.
עלי סלאלחה: פעם אחת המושבים נכנסו לבעיה, המדינה סגרה להם את החוב, הקיבוצים נכנסו לבעיה, המדינה סגרה להם את החוב, באר שבע, אני זוכר, נכנסו לבעיה של 300 מיליון, אני זוכר את זה משנות ה-80, נדמה לי, סגרו להם את החוב והם התיישרו.
עלי סלאלחה: אנחנו צריכים לסגור לנו את החובות של המועצות המקומיות הדרוזיות ואז החינוך יפרח והרווחה תפרח וכולנו נתקדם הלאה.
עלי סלאלחה: אז אני רוצה להודות לוועדי ההורים ולכל הבאים שבאמת דאגו להיות פה יחד איתכם וביחד נצליח.
מירב בן ארי: אני ממש מבקשת, עלי, אנחנו אצלו בבית, אבל כל השאר, בבקשה, שתי דקות התייחסויות כי אנחנו לא נסיים עם זה.
מירב בן ארי: אני ממש מתנצלת, זה צריך להיות קצר.
מירב בן ארי: כל מי שמדבר צריך להגיד את התפקיד שלו.
<יוסף חרב: צהריים טובים לכולם.
<יוסף חרב: אני לא אחזור על דברים שנאמרו, אני מברך את כולם, תודה על היוזמה, על הביקור.
<יוסף חרב: אני יוסף חרב, מנהל חטיבת בית ג'אן.
<יוסף חרב: בהמשך למה שאמר יושב ראש המועצה ומנהל המקיף אנחנו פה עם בעיה פיזית מאוד גדולה.
<יוסף חרב: יש לנו בעיה של מרחבים, במיוחד מקלטים.
<יוסף חרב: יש לנו מקלט שיכול להכיל מקסימום 80 תלמידים כאשר בחטיבה יש לנו 628 תלמידים.
<יוסף חרב: זה דבר ממש מסוכן.
<יוסף חרב: אין לנו מקומות לקיים שיעורי ספורט כמו שצריך.
<יוסף חרב: יש לנו ארבע כיתות תמיד בחוץ, יש רק את החצר שבין החטיבות שאי אפשר לשחק בה, יש המון צפיפות וזו בעיה רצינית.
<יוסף חרב: יש לנו המון בעיות.
<יוסף חרב: המנהל, שאמור לנצל את הזמן שלו לפדגוגיה ודברים חשובים בבית הספר, מוצא את עצמו עוסק בחצי מהיום רק בעניינים פיזיים, טיפול בבעיות.
<יוסף חרב: למשל היום, ועד ההורים עד לזה, מהבוקר אין חשמל, אגף שלם בלי חימום, יש לנו בעיה במנוע וצריך לטפל, לדבר עם המועצה, לדבר עם המתחזק.
<יוסף חרב: הרבה זמן נשרף על דברים שהם לא חינוך, על דברים פיזיים בסיסיים שאמורים להיות מוכנים וטובים.
<יוסף חרב: יש לנו בעיות עם ההסעות.
<יוסף חרב: יש לנו חדר מורים שבאמת לא ראוי.
<יוסף חרב: יש לנו את הרפורמות של משרד החינוך, 'עוז' ובתיכון ואצלנו 'אופק חדש'.
<יוסף חרב: אין לנו פינות עבודה למורים, אין מרחבים, יש לנו מחסור בחדרי הפרטני.
<יוסף חרב: אנחנו מנסים כל הזמן לאלתר ועסוקים כל הזמן בדברים האלה כשבאמת היינו אמורים לעסוק בדברים הרבה יותר חשובים, לפי דעתי, אם הבסיס הזה היה קיים.
<יוסף חרב: אז יש לנו הרבה חוסרים.
<יוסף חרב: יש לנו גם בעיה שהכסף לא מגיע אלינו, אנחנו כל הזמן דרך המועצות.
<יוסף חרב: ביסודי למשל יש את הניהול העצמי.
<יוסף חרב: אני לא יודע מתי זה יגיע לחטיבות.
<יוסף חרב: למרות שזה עומס על המנהל, אבל זה נותן לבית הספר לקבוע את הקדימויות וסדר העדיפויות שהוא צריך לטפל בהם.
<יוסף חרב: לא חסר, כמו ששמעתם, דברים שצריכים טיפול, באמת טיפול מיידי, ואני עוד פעם מברך על הביקור.
<יוסף חרב: למרות כל הקשיים וכל הדברים שנמצאים כאן אנחנו עושים חינוך, מתקדמים, גם החטיבה וגם התיכון, יש לנו הישגים מאוד טובים, מעל הממוצע הארצי, יש המון עבודה.
<יוסף חרב: למרות כל הקשיים, ברוכים הבאים.
<מוחמד טאפש: אני יושב ראש ועד הורים בחטיבת הביניים.
<מוחמד טאפש: אני אמשיך מאיפה שסיים יוסף.
<מוחמד טאפש: אנחנו מגיעים להישגים שלנו לא בזכות הכול, אלא למרות הכול.
<מוחמד טאפש: יש לנו, כהורים, אמון מלא במערכת החינוך בבית ג'אן, במועצה שמשתדלת כמה שיותר, אבל באמת יש בעיה של תקציבים ומרחבים כאן באזור הזה.
<מוחמד טאפש: אם נסתכל מהחלון, לבנון, רואים את הגבולות מכאן.
<מוחמד טאפש: במלחמה האחרונה נפלה קטיושה 100 מטר מכאן.
<מוחמד טאפש: לסכן 1,300 תלמידים, זו באמת אחריות גדולה וזה סך הכול תלוי בכסף, אם ישקיעו כסף ויבנו עוד בית ספר, יפזרו את התלמידים מכאן לפי התקן שמחייב עד 900 תלמידים באותו בית ספר, טוב שתעשו את זה כמה שיותר מוקדם, ועניין של מדיניות.
<מוחמד טאפש: המועצה ביקשה, לפי מה שהבנתי.
<מוחמד טאפש: יש את העניין של אולמות הספורט.
<מוחמד טאפש: המפקחים יודעים, לפני חודש כמעט ביקרו כאן והם ראו איך 1,300 תלמידים משחקים בחצר של 300 מטר כאן בחוץ.
<מוחמד טאפש: אולמות סגורים שש שנים מחוסר תקציבים לשיפוץ.
<מוחמד טאפש: בדיוק לפני שנה הגיע קב"ט המרחב של משרד החינוך ונתן הוראה לסגור את האולמות, הם לא ראויים לשימוש מבחינת בטיחות.
<מוחמד טאפש: אז אנחנו מבקשים באמת לטפל בזה.
<מוחמד טאפש: הבניין כאן קיים כמעט 25 שנה, שני הבניינים האלה, אם אפשר לדאוג לשיפוץ כללי של שני הבניינים, טוב יעשו, אז לא יהיו לנו תקלות של חשמל ולא יהיו תקלות של חימום ולא נצטרך להשבית את הלימודים.
<מוחמד טאפש: בעניין הספורט, מאוד מבקשים לטפל מיידי, שלא נצטרך לנקוט בצעדים כהורים, אף אחד לא רוצה שהילדים יפסידו שיעור אחד.
<מוחמד טאפש: תודה שהגעתם ואני מקווה באמת שייצא משהו מהמפגש.
מירב בן ארי: עוד מישהו בוועד ההורים?
<רודי סעד: צהריים טובים.
<רודי סעד: אני רודי סעד מינוח ג'ת, אני היושב ראש שם.
<רודי סעד: התקווה שלי שייצא משהו מהביקור הזה ובאמת שהגענו והאווירה טובה וחיבור כל הקצוות ואני באמת מקווה לראות משהו פרקטי, את הדברים שלנו בינוח ג'ת שמעת, בבית ג'אן אני בכלל מזועזע.
<רודי סעד: למרות כל הציונים שאני מאוד גאה בהם, הלוואי עלינו ציונים כאלה, אבל המצב הפיזי פה ממש קטסטרופה.
<רודי סעד: אני יכול להגיד לך בבטחה, זה מזכיר לי אותם בתי ספר באיו"ש, אצל הפלסטינים.
<רודי סעד: באחריות אני אומר את זה וצר לי שזה כך במדינת ישראל, בבית ספר ברמה הזאת.
<רודי סעד: באמת תודה רבה לך, אני סומך עלייך מאוד, אני עוקב אחרייך בפייסבוק ואני מקווה שאני לא אתאכזב.
מירב בן ארי: ועד ההורים הכללי, בבקשה.
מירב בן ארי: שמענו את בית ג'אן ועכשיו כללי.
<עסאף בדר: < מירב, אומרים עלייך שאת האישה שלא מוותרת, אז אל תוותרי, אנחנו באמת מחזיקים לך אצבעות.
<עסאף בדר: >
מירב בן ארי: תודה, אני מרגישה את כובד האחריות.
<פז כהן: אני אגיד כמה מילים.
<פז כהן: אני אגיד כללית ואני אגיד גם לגבי בית ג'אן.
<פז כהן: קודם כל, חשוב, גם יש פה נוכחים חדשים.
<פז כהן: העובדה שוועדת החינוך הגיעה לפה היום מראה כמה זה אכפת ולקיים ישיבה של ועדת חינוך כאן וביישובים הדרוזיים זה באמת תעודת כבוד גדולה ותודה לך, מירב, שאת מובילה את זה.
<פז כהן: אני אומר לכל האנשים שראינו פה וצפינו בבעיות, לא יהיה שינוי מחר בבוקר, אנחנו גם גוף שנועד לבוא, לצפות ולהעביר את הדברים, אבל שינוי התודעה שאתם עושים הוא קריטי וזה חייב להיעשות וצריך להמשיך איתו.
<פז כהן: זאת אומרת שינוי התודעה שעשה אסעד פה וחאתם וכל החברים עושים אותו, זה שינוי שהוא מחלחל, הוא מחלחל באוצר, הוא מחלחל בחינוך, הוא מחלחל בכל המקומות ואתם תראו תוצאות לאורך זמן.
<פז כהן: אל תרפו ואל תתאכזבו שמחר בבוקר תבואו לאותם מקומות, זה ישתנה ואנחנו נעזור לכם שזה ישתנה.
<פז כהן: נקודתית פה לגבי בית ג'אן.
<פז כהן: אני חייב להגיד, יש דיסוננס עצום בין התוצאות המדהימות האלה, שאפשר רק לקנא, לתשתיות.
<פז כהן: הנושא של בטיחות ונגישות, אלה דברים שהם בסיסיים וחייבים לעשות אותם.
<פז כהן: גם כשאין תקציב, אני מבקש, כמובן אני לא חבר כנסת, אבל שהוועדה תוציא בשם הוועדה פנייה כי בנושא הזה אסור לוותר.
<פז כהן: אם חס וחלילה יקרה פה משהו, כמו שראינו לפחות חלק מהתשתיות, אני יודע שבבתי הספר שאני הייתי זה לא היה עובר, מהנדס עיר לא היה חותם על דברים כאלה בבית ספר.
<פז כהן: אני ממש פונה אליך, ראש הרשות, מה שאפשר אנחנו נעזור לכם, יש עכשיו גם את קרן הארנונה החדשה שמשרד האוצר עשה בדיוק למטרות האלה.
<פז כהן: חייבים לקבל את התמיכה הזאת כי אלה דברים שהם מעבר לכול, הבטיחות של הילדים והנושא של הנגישות הוא חשוב.
<פז כהן: אני כן ממליץ לכם פה כולם סביב השולחן, תנסו לפתח את היכולת של פיתוח משאבים, אני חושב שיש פה הון אנושי מדהים, נראה לי לא הגיוני שחברות גדולות, חברות מתקדמות, לא יפתחו פה במקומות האלה מקומות של פיתוח.
<פז כהן: יש פה את הכול, יש פה את כל מה שצריך בשביל לעשות את זה.
<פז כהן: אני לוקח על עצמי ומתחייב שנשב, עסאף, שאנחנו נשב ונחשוב ביחד איך עוזרים בפיתוח משאבים.
<פז כהן: הרי בסך הכול - - - שנדרשים פה, פה הם מרגישים גדולים, אמרת את הרמה הסוציואקונומית, לחברה גדולה שבאה ורוצה לפתוח מרכז פיתוח, נראה לי שזו הזדמנות אדירה לעשות את זה כאן וצריכים לחשוב ביחד איך עושים את שיתופי הפעולה האלה.
<פז כהן: עוד פעם, המון המון תודה, אנחנו איתכם לאורך כל הדרך, תודה על האירוח ותודה, מירב, על הכול.
<גאנם חאתם: אני מכפר סג'ור.
<גאנם חאתם: קודם כל תודה רבה.
<גאנם חאתם: אני גם הסגן של הפורום הדרוזי.
<גאנם חאתם: אנחנו עדכנו גם בפורום שאתם מגיעים עם מרגי וכולם, עם גב' איה, שעושה המון בשביל העדה, וגם ג'לאל שעושה.
<גאנם חאתם: השאלה שלנו, אחרי הפרסום כולם אמרו 'וואו, הם מגיעים?
<גאנם חאתם: סוף סוף יוצאים מהמשרדים ומהמזגנים ומהחימום ובאים אליכם לביקור בצפון', השאלה אם יוצא לנו משהו אחרי כל הוואו הזה.
מירב בן ארי: כן, אבל אתה יודע שאני לא באה - - -
<גאנם חאתם: בסדר, אבל היא באה כדי לתמוך.
<גאנם חאתם: היא ראתה, אנחנו הבאנו אותה בכדי שיראו מה הליקויים אצלנו בבתי הספר.
<קריאה: אתם שואלים את השאלה ונותנים את התשובה.
<קריאה: העליתם את הבעיה.
מירב בן ארי: בעיות, לא בעיה.
<גאנם חאתם: הייתם אמורים להגיע אלינו לסג'ור, נכון?
<גאנם חאתם: למה לא?
מירב בן ארי: זה לא מתאים עכשיו הדיון, נדבר על זה.
<גאנם חאתם: אני רוצה לשמוע את זה.
מירב בן ארי: אנחנו יכולים לדבר על זה, זה לא קשור עכשיו.
<קריאה: הבעיות של סג'ור ובית ג'אן זה אותו דבר.
<קריאה: אם אתה פה, אתה - - -
מירב בן ארי: אנחנו עוברים עכשיו לבדר.
<עסאף בדר: אני פתחתי בכפר ינוח ואמרתי שתמונה שווה אלף מילים.
<עסאף בדר: המשמעות של הביקור שבסוף ליצור את המוחשיות של המצב האמיתי של החינוך במגזר הדרוזי ואנחנו הרגשנו את חוש הריח בתוך מעבדת המחשבים, את המסכים הגדולים, הם מילאו גם את העיניים שלנו, וזו בדיוק הנקודה שבאים ובודקים את החזון של משרד החינוך, להתאים את מערכת החינוך לעידן המאה ה-21 שעוסקת בתקשוב מדעי טכנולוגי ובטח ובטח עם תנאים כאלה אי אפשר לחבר את התלמידים לעידן החינוך של המאה ה-21, מה שהזכרתי בהתחלה.
<עסאף בדר: קודם כל זו המשמעות של הביקור.
<עסאף בדר: שלוש נקודות.
<עסאף בדר: קודם כל הסביבה הלימודית.
<עסאף בדר: כשאני אומר הסביבה הלימודית זה גם המורים וגם התלמידים.
<עסאף בדר: אנחנו ראינו בשלושת בתי הספר את הסוגיה של פינות המורה, שגם הוא צריך שתהיה לו סביבה נוחה וטובה שהוא יכול לתקשר מול התלמיד ומול ההורים.
<עסאף בדר: גם התלמידים עצמם, מבחינת סביבת לימודית, תנאי לימודים, ראינו את הכיתות הקטנות, הריהוט המיושן, הכיתות, הכול ראינו בעיניים.
<עסאף בדר: מיותר לציין, חייבים פה לשים את הדגש והאצבע כדי לשפר את הסביבה הלימודית.
<עסאף בדר: תשתיות חינוכיות.
<עסאף בדר: ראיתם מעבדות, חייבים לתת את הדגש בשביל ליצור את השינוי ואת האקלים המתאים ללימוד, להתאמת המערכת לעידן המאה ה-21.
<עסאף בדר: הנושא האחרון, כלל החברים דיברו עליו, זה סוגיית התקציבים.
<עסאף בדר: התקציבים קיימים, נמצאים, השאלה שנשאלת זה האם הם מגיעים ליעדם הסופי, שזה לתלמיד.
<עסאף בדר: הדרך היא ארוכה וכולנו מכירים ומודעים לעובדה שלא כל התקציבים מגיעים, הם נתקעים בכל מיני תחנות בדרך.
<עסאף בדר: ליצור את המנגנון האיכותי, מנגנון הפיקוח, איך אפשר לבדוק ולעקוב אחרי התקציבים האלה שיגיעו לכל תלמיד ותלמיד.
<עסאף בדר: ואני רוצה לסגור באמירה של שרון שאמר 'עם מה שיש צריך לנצח'.
<עסאף בדר: הוא כבש את כל סיני עם ארבעה טנקים בלבד.
<עסאף בדר: אנחנו בבית ג'אן הגענו להישגים, גם בכפרים דרוזיים נוספים, בשם כל ועדי ההורים של המגזר, גם הארצי, אנחנו רוצים להודות לוועדת החינוך על שיתוף הפעולה, על זה שפיניתם את הזמן והגעתם לפה לכפרים לראות שבסופו של דבר אתם בהחלט בעמדה שיכולים להשפיע, לשנות, אם זה בהנחיות, אם זה בחוקים בכנסת, שסוף סוף המגזר יקבל את מה שמגיע לו בכל הרמות ואת מכירה את כל הסוגיות.
<עסאף בדר: אם אנחנו בשלב של התודות, אז אנחנו בפורום ועדי ההורים - - -
מירב בן ארי: לא, אנחנו לא בשלב התודות, אני אודה.
<עסאף בדר: טוב, אז בהמשך.
<עסאף בדר: תודה רבה.
מירב בן ארי: מוראד, אתה רוצה להתייחס?
<זיאד מוראד: שלום לכולם, צהריים טובים.
<זיאד מוראד: שמי זיאד מוראד, יושב ראש ועדת החינוך, גם סגן של ראש המועצה.
<זיאד מוראד: אני באתי מהצד החינוכי.
<זיאד מוראד: את מירב אני - - -
מירב בן ארי: בלי תודות.
<זיאד מוראד: לא, לא תודות, זו שעת עשייה.
<זיאד מוראד: אני אומר, אני גם הייתי בכובע השני, יש לי - - - ועושה בלגנים, 'בוא תעזור, בוא תנצל פה'.
<זיאד מוראד: כשהגעתי למועצה גם הבנתי מה הצד של המועצה.
<זיאד מוראד: כל מה שאנחנו אומרים, גם מבחינת תשתיות, גם מה שאנחנו מבקרים וגם כל הבלגן שיש פה, הכול יושב בתחנה אחת, זה אצלנו במדינה, זה בכנסת.
<זיאד מוראד: אני יודע שפנית גם לחברי הכנסת הדרוזים וזו לא פעם ראשונה שהם לא מגיעים ומצטרפים, אבל אני רוצה להגיד לך משהו, מירב.
<זיאד מוראד: מפה, ועדת החינוך גם, שגם מירב מנסה לקדם את העניין של המגזר הדרוזי בפרט, אני כולי תקווה שגם בוועדת החינוך, שבאמת תנסו להוביל ולקדם את המגזר הדרוזי, זה מאוד מאוד חשוב ושיהיה לנו בהצלחה ואני אוזן קשבת לכולם.
<זיאד מוראד: ושוב, תודה, מירב.
מירב בן ארי: תודה רבה, מוראד.
מירב בן ארי: איה.
<איה חיראדין: קודם כל אי אפשר לא להודות לכם על זה שפיניתם את הזמן וראיתם את זה כמשהו חשוב לבוא ולבקר במגזר הדרוזי, זה לא מובן מאליו, ואני יודעת שאת עומדת מאחורי הרצון והביצוע של הביקור הזה.
<איה חיראדין: אז באמת יישר כוח והרבה הרבה תודה לכל המצטרפים, לוועד ההורים הארצי, לוועד ההורים היישובי והמרכזי של המגזר הדרוזי, לכולם וכמובן לראש המועצה על האירוח, על קבלת הפנים, על זה שהצטרפת לסיור, זה לא מובן מאליו, גם לראש המועצה יש לו"ז עמוס, אז באמת תודה רבה.
<איה חיראדין: למנהלי בתי הספר, על העשייה ועל התוצאות שהן לא מובנות מאליהן, זה לא מובן מאליו בתנאים כאלה קשים ובדיוק דיברנו על זה כשבאנו לכאן, זה לא מובן מאליו במקום כזה קשה, עמוס, צפוף להגיע לכאלה הישגים, זו באמת עשייה.
<איה חיראדין: כמובן ג'לאל, שעומד כמפקח מרכז, עם המפקחים של המחוז, אורנה, שנותנים ותומכים והם אוזן קשבת.
<איה חיראדין: מה שאנחנו רואים ומה שראינו, בכל הסיור, מהבוקר, בכל בתי הספר והגן שביקרנו, שמשרד החינוך נותן את המשאבים, לא חסר משאבים, יש תכנית ממשלה, יש מבחינת משאבים של חומש ופיקוח ופדגוגיה, תכניות לימודים, השתלמויות, פיתוח מקצועי של מורים, באמת אנחנו במצב מאוד מאוד טוב כמגזר, אפילו מצוין.
<איה חיראדין: תמיד אפשר לשאוף עוד קדימה ולעוד הישגים, זה בסדר גמור, ואנחנו שוקדים על העשייה הזאת ביחד עם המחוז ועם המנהלים יום יום.
<איה חיראדין: העניין שראינו והעניין של המבנה הפיזי והצפיפות והשיפוצים, את מכירה את הקשיים של המועצות שלנו, בכל המגזר הדרוזי זה מדד טיפוח מאוד נמוך ברשויות, 2-3, שזה אומר הרבה על היכולות של מועצה להוביל דברים כאלה.
<איה חיראדין: הטיפוח של המבנים והצד הפיזי הוא לא פחות חשוב מהפדגוגיה.
<איה חיראדין: ילד שלומד בסביבה פיזית, אסתטית ונכונה וראויה, הוא בטוח יהיה יותר פנוי להישגים יותר טובים.
<איה חיראדין: אני חושבת שרוב המאמצים צריכים להיות מושקעים במקום הזה כדי באמת לעזור לרשויות באיך להתגבר.
<איה חיראדין: גם הבקשות ששמעת במשך היום, זה אולם ספורט, זה שיפוצים, זה עוד מבנים, במקום הזה, הנושא הפדגוגי כמעט שלא עלה, כי הפיקוח עושה ממש את כל מה שנדרש כדי לקדם.
<איה חיראדין: איפה שרואים שיש בעיה אנחנו נכנסים, ביחד עם המחוז ועם המפקחים, ועושים את מה שצריך כדי לעזור למנהלים ולמורים.
מירב בן ארי: הקול קורא של מעבדות התקשוב, מתי הוא יוצא?
<איה חיראדין: ממש בקרוב, שבוע, שבוע וחצי.
מירב בן ארי: ומי שניגש לקול קורא זה ראש המועצה?
מירב בן ארי: זה לא מנהל בית הספר.
<איה חיראדין: מנהל מחלקת החינוך ראש המועצה מגישים - - -
עלי סלאלחה: אנחנו הגשנו ל-200,000 שקל וקיבלנו כמה?
מירב בן ארי: חכה שנייה.
מירב בן ארי: לא דיברתי על שיפוץ התשתיות, יש קול קורא למעבדות תקשוב והמעבדה כאן במצב קטסטרופה.
מירב בן ארי: אז צריך לוודא - - - אני תיכף אתייחס לזה, אבל זה מאוד חשוב.
מירב בן ארי: מנהל מחלקת החינוך פה בבית ג'אן, אני לא יודעת כמה הוא מעורב, אבל אם הוא מעורב, אז שלא נפספס את הקול קורא הזה.
<איה חיראדין: לא, אנחנו נדאג שלא יפספסו.
מירב בן ארי: כשהייתי בדיר אל אסד, הם פספסו, כי הם קשורים למרום גולן.
<ג'לאל אסעד: אנחנו כמשרד תמיד בקשר הדוק עם ראשי הרשויות.
<ג'לאל אסעד: קול קורא שמתפרסם, אנחנו מיד שולחים וכל מנהלי המחוז ממלאים את זה.
<ג'לאל אסעד: השאלה באמת, מה שאמר עלי, כמה כסף מקבלים בסוף.
<ג'לאל אסעד: זו השאלה המרכזית, אבל מבחינת קול קורא, אנחנו תמיד על המשמר וכל קול קורא שיוצא מיידית שולחים לראשי רשויות.
מירב בן ארי: אז, ג'לאל, אנחנו נסכם בינינו שאחרי שהם ייגשו עם הקול קורא אני רוצה לדעת כמה כסף הם קיבלו.
<איה חיראדין: אני יכולה לשלוח לך טבלה של כל רשות, כמה קיבלה.
מירב בן ארי: כולם יכולים לגשת לקול קורא?
<ג'לאל אסעד: כן.
מירב בן ארי: אני רוצה לדעת כמה כסף בסוף הגיע.
<איה חיראדין: אחרי שניגשים ויש ועדת הקצבות, אני אשלח לך את הטבלה.
מירב בן ארי: אתה רוצה להוסיף עוד משהו, ג'לאל?
<ג'לאל אסעד: רק שני משפטים.
<ג'לאל אסעד: סוד ההצלחה זה שותפויות בין כל הגורמים.
<ג'לאל אסעד: לשמחתי גם אצל ההורים יש כבר מודעות לחינוך, אין ספק שיש ראשי רשויות שהם במקום אחר, לא רק בסיסמאות, אלא בשטח, בשיתוף הפעולה.
<ג'לאל אסעד: המנהיגות החינוכית, אם זה מנהלים, מפקחים, יש לנו צוות, שיתוף הפעולה בין המטה והמחוז הוא בהבנה מלאה ולאחרונה גם ההורים התחילו להיות שותפים ואני שמח שיש ועד הורים דרוזי, אבל הדגש צריך להיות על שותפויות של הורים.
<ג'לאל אסעד: שם יש לנו בעיה.
<ג'לאל אסעד: נכון שיש ועדים נבחרים, אחרי שבוע-שבועיים חלק גדול מתאדה ואני פה פונה לחבר'ה שאנחנו בשיתוף פעולה, בכל יישוב לדאוג לזה שההורים יהיו שותפים, שבית הספר יהיה לא רק אכסניה, או ששולחים את התלמיד לבית הספר ונגמר הסיפור, אלא אם יש מודעות אצל ההורים והם הופכים להיות שותפים ואנחנו רוצים את זה, כי בית ספר לבד זה לא, תקציבים לבד זה לא, גם הצד האנושי.
<ג'לאל אסעד: ובאמת זו הזדמנות להודות לכולם, אבל זו גם הזדמנות לקרוא לכולם לעודד את ההורים להיות שותפים.
<ג'לאל אסעד: נכון שחלק מהמנהלים רואים בזה איום, שיהיה איום, אבל שיהיו באמת שותפים, אנחנו רוצים אותם ואין ספק שהמגזר הדרוזי נמצא במקום ראשון רק בזכות כל הדברים האלה, השותפויות של כל הגורמים.
<ג'לאל אסעד: ואני באמת מודה לך על הביקור.
<ג'לאל אסעד: אני מקווה שיהיו עוד ביקורים ויהיו עוד תוצאות.
<ג'לאל אסעד: אנחנו היינו גם עם זאב בישיבה וחשוב שוועדי ההורים יידעו מה התפקיד שלהם בדיוק, זה חשוב לנו, חשוב לכולם.
<ג'לאל אסעד: תודה רבה לכם.
<סמדר סגל: משפט אחד.
<סמדר סגל: סמדר סגל, אני מנתניה, אני נציגת פורום ועדי ההורים היישוביים.
<סמדר סגל: לגבי סכנת החיים שיש כאן ויש כאן בבית הספר הזה, כל נושא החשמל, כל הבטיחות, איך שמים דגש על זה ומטפלים בזה עכשיו והרגע?
<סמדר סגל: זה ממש כתוב על הקיר, זה מטריד ממש.
<סמדר סגל: גם הנושא הזה שהם נמצאים כאן ליד הגבול, בטונדות, לא יודעת, משהו שצריך לעזור.
מירב בן ארי: אני רוצה לסכם, ברשותכם.
מירב בן ארי: ראשית אני כן אתחיל בתודות, כי לקחתי את זה פה מכמה את האפשרות.
מירב בן ארי: אני רוצה באמת לומר שזה נכון שאתם מצפים שאנחנו נבוא וכבר ניתן את הפתרונות, אבל אתם חייבים להבין משהו אחד, ועדת החינוך, עזבו בקדנציות האחרונות שאני לא הייתי חברת כנסת, אני חברת כנסת פחות משנתיים, אף פעם לא הלכה לסיור במגזר הדרוזי בתחילת הקדנציה, אני לא מדברת איתך על הכנסת הקודמת של ועדת החינוך.
מירב בן ארי: זאת אומרת זו פעם ראשונה בכלל, לפחות בשנתיים, שוועדת החינוך, וזה לא משנה אם אין פה חמישה חברי כנסת, זו ועדה, יש לה פרוטוקול, יש לה סיכום, היא מוציאה לכל משרדי הממשלה, כך שבסופו של דבר קודם כל אנחנו כבר התחלנו כאן תהליך.
מירב בן ארי: זה תהליך שאני מעורבת בו באופן אישי, אני מודה, כמה חודשים, באמת גם בגלל מוראד, שבאמת אנחנו חברים טובים, אבל מעבר לזה באמת המחויבות שלי כחברת כנסת וכנציגה של מדינת ישראל למגזר הדרוזי, שזו מחויבות - - - אנחנו כל הזמן אומרים ברית דמים, אבל תכלס בסוף המחויבות לבוא ולהביא אותם למנכ"לית משרד החינוך ולבוא לוועדת החינוך ולדון ולהביא את ראשי המועצות וללכת ובאמת להסתובב פה בין בתי הספר ולראות תלמידים ולראות כיתות, זה כבר התחלה.
מירב בן ארי: לכן בהתייחסות, מה שאתה אומר, חשוב לומר שחינוך הוא תהליך, כך גם העבודה של ועדת החינוך, זה תהליך, אבל אנחנו מגויסים ואנחנו מפקחים ולכל דבר שיהיה פה יהיה מעקב.
מירב בן ארי: אז אני רוצה באמת להודות לך, קודם כל, ראש המועצה, שאתה נמצא כאן.
מירב בן ארי: זו לא פעם ראשונה שאנחנו נפגשים, אתה מגיע, אתה מחויב, זה לא ברור מאליו.
מירב בן ארי: היו כאן ראשי מועצות שהצטרפו אלינו וזה חשוב מאוד.
מירב בן ארי: אני גם כמובן רוצה להודות לכל הצוות של ועד ההורים, בדר, שאנחנו חברים, כבר יש לו פינה אצלי בלשכה, ובכלל לוועד ההורים הדרוזים, אתם עושים עבודה נהדרת.
מירב בן ארי: כל הורה, אבל בעיקר הייצוגיות שלכם, זה גם משהו חדש.
מירב בן ארי: אני ופז וזאב וסמדר דיברנו על זה, הם פה מוועד ההורים הארצי, אני מודה להם כמובן, בפעם השלישית היום, שהצטרפו, אבל אפילו אין ועד הורים דרוזי.
מירב בן ארי: זאת אומרת ליהודים זה שנים, כל מקום, אין היום ועדת חינוך שאין נציג של ועד הורים, אין החלטה, גם אם היא החלטה שלילית או חיובית, גם אם אני חוטפת מהם לפעמים על הראש, הם תמיד שם, הם חלק בלתי נפרד מוועדת הכנסת.
מירב בן ארי: לכן בעיניי, שיש לך אלפי תלמידים דרוזים, שעד היום לא היה להם ייצוג, זה גם משהו שאנחנו פותחים פתח ששנים לא היה בכלל, לא קיים, וג'לאל לא סתם התייחס לזה כי זה באמת צעד.
מירב בן ארי: אנחנו כל הזמן מתקדמים עוד צעד.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה גם לפיקוח וגם לצוות של משרד החינוך ולאיה וג'לאל שמלווים.
מירב בן ארי: גם את איה אני מכירה באופן אישי ואני יודעת כמה שהיא טורחת וכמה שהיא עושה.
מירב בן ארי: לפעמים זה שהילד בסוף לא מקבל זה מאוד מאוד מתסכל, כי אתה אומר, 'הנה, העברנו 13 מיליון', 'הנה, העברנו עוד 27 מיליון', אז למה אנחנו מגיעים ויש לי מכל סולר שתלוי על כרעיים שם בבית הספר.
מירב בן ארי: אתם יודעים, זה דבר שמאוד מאוד גם מדיר שינה מעיניי בסוף, כי בסוף אני באה כוועדת חינוך, מסתכלת על מכל הסולר הזה ואני אומרת לעצמי באיזה בית ספר יהודי זה היה קורה?
מירב בן ארי: ועד ההורים היה סוגר את בית הספר, היה אומר 'תפני את המכל, אף ילד לא נכנס לפה'.
<קריאה: את ה-27 שמחלקים, זה מחלקים לכל המועצות ואז יוצא לכל מועצה כמה?
<קריאה: גרושים.
מירב בן ארי: אתה חייב להבין משהו אחד, אל"ף, 27 פלוס 13 זה 40 מיליון, ובי"ת, יש לך 16 רשויות היום חוץ מהארבע ברמת הגולן?
מירב בן ארי: 40 מיליון שקל ל-16 רשויות זה יחסית סכום סביר.
מירב בן ארי: רגע, זה עוד לא עבר אליך בקול קורא.
מירב בן ארי: עוד שנה תגיד לי 'מירב, אחרי הקול קורא הגיעו 40 מיליון ולצורך העניין קיבלתי 15,000 שקל', אז אני אגיד לך אוקיי.
מירב בן ארי: אבל רגע, חכה, אני באמת אומרת לך שאנחנו מנסים לחלק את זה בצורה שוויונית.
מירב בן ארי: אני רוצה כמובן להודות לוועדת החינוך, לכל הצוות, למנהלת הוועדה, לכל הצוות שהגיע לסיור.
מירב בן ארי: לפני שאני אגיד את מילות הסיכום אני רוצה להגיד תודה לגיא, העוזר שלי, שהוא זה שעניין את כל ה - - - וזה לא היה לו קל לבוא ולתמרן.
מירב בן ארי: אני רוצה כמה דברים בסיכום, נקודות שייצאו בסיכום, אני גם אכתוב היום בערב, כי אני רוצה עוד להוסיף משלי.
מירב בן ארי: אחת, זו פעם ראשונה, אבל בטח לא אחרונה.
<קריאה: שיהיה רשום בפרוטוקול, שיהיה לנו גם - - -
מירב בן ארי: אתה רואה את זה?
מירב בן ארי: זה פרוטוקול, הכול מפורסם, אנחנו ועדה שקופה, אתם יכולים לראות.
<קריאה: לא, אבל גם בשבילנו, אנחנו צריכים, שנגיד לכם ש - - -
מירב בן ארי: פרוטוקול זה עמודים על עמודים, אני אתן לך את הנקודות המרכזיות.
מירב בן ארי: אחת, אני כבר דיברתי עם מרגי בדרך, הוא באמת חולה, אם הוא לא הלך לבית הכנסת בשבת אז כנראה שבאמת המצב קשה, אני חושבת שצריך להיות כאן עוד סיור באזור חודש מרץ, לא פה ספציפית, בעוד כפרים שלא הגענו אליהם.
מירב בן ארי: אתם כוועד הורים, אני אדאג שיהיה תאריך נוסף במרץ.
מירב בן ארי: דבר שני, יהיה מעקב בתוך ועדת החינוך כדי לבדוק את הליקויים שאנחנו ראינו כאן היום.
מירב בן ארי: הוועדה תוציא פנייה גם לשר החינוך, גם לשרת הספורט, שאגב, כמו שהסבירו לי, כל מה שקשור לאולמות הספורט זה באחריות של משרד הספורט.
מירב בן ארי: אני גם אישית אדבר גם עם מנכ"ל הטוטו, שאנחנו חברים מאוד קרובים, וגם אוציא פנייה ל - - - על העניין הזה של אולמות הספורט, כי בכל בית ספר שאתה נכנס ועוד בית ספר ועוד בית ספר ואין לילדים לאן ללכת.
מירב בן ארי: אז זה אני מבטיחה לכם פנייה שתצא מהוועדה ואני אעקוב אחריה.
מירב בן ארי: לעניין המעבדות של המחשבים.
מירב בן ארי: יש את הקול קורא של התקשוב, שאתם אמורים לגשת.
מירב בן ארי: אני מבטיחה לך שאני אבדוק כמה כסף כל בית ספר קיבל.
עלי סלאלחה: אני אגיד לך, 50,000 לתקשוב.
מירב בן ארי: לא, אתה לא יכול להגיד כי הקול קורא עוד לא יצא.
מירב בן ארי: בגלל זה וידאתי עם ראש המועצה שהוא ניגש ואחרי שהוא ייגש יאושר לו הכסף ואז אם אתה תגיע לשם, אני מבטיחה לך, אני נותנת לך את מילתי פה בעניין, כדי לדעת כמה קיבלת.
מירב בן ארי: אתה חושב שלי נוח להיכנס למעבדה עם מסכים שמנים, עם ריח של טחב, ולחשוב שילדים - - - זה מזעזע אותי.
מירב בן ארי: אני לא רואה את זה וזה עובר לידי ולכן אני ביקשתי מאיה לדעת בדיוק כמה כסף יקבלו למעבדת מחשבים.
<איה חיראדין: אני אשלח לך טבלה מסודרת.
מירב בן ארי: אני אקבל את זה.
מירב בן ארי: ונושא שהוא חשוב, הוא יהיה פה בדיון בנפרד וזה מאוד מעניין אותי, זה הנושא של ההכנה לאקדמיה.
מירב בן ארי: אנחנו רואים שאתם מעולים בתיכונים, באמת, מבחינת מערכת החינוך הפדגוגית, היא מצוינת, אנחנו רואים שאתם מעולים בגיוס לצבא, זה בכלל אין שאלה, גם שאלתי והתעניינתי בשירות הלאומי של הבנות, שגם זה עלה, אבל מעניין אותנו לדעת, ואני אבקש גם מהמל"ג, אני גם יו"ר השדולה להשכלה גבוהה, לדעת את אחוזי הכניסה לאוניברסיטאות ומכללות של המגזר הדרוזי, עד כמה באמת אנחנו מצליחים לנגוע בכולם, או לפחות ברובם.
מירב בן ארי: יש לנו פה הצלחה מדהימה בתיכונים ואנחנו רוצים שבאמת אנחנו כמדינה מעבירים את זה הלאה.
<איה חיראדין: אני רוצה ברשותך להתייחס לנקודה הזאת.
<איה חיראדין: קודם כל אחוז הסטודנטים הדרוזים מכלל הסטודנטים בארץ לשנת תשע"ה זה 1.5 וזה פחות מהאחוז שלנו באוכלוסייה, כאשר אנחנו כמעט 2% מכלל האוכלוסייה בארץ.
<איה חיראדין: וגם במל"ג אנחנו מטופלים תחת המגזר הערבי, המגזר הערבי מקבל את כל התקציב ו - - -