GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'בארין בבקשה.
יעקב מרגי: אריאל לוי איתנו, אתה משאיר לי אותו.
<שמואל אבואב: כן, תודה.
<שמואל אבואב: שתהיה שנה טובה.
יעקב מרגי: בוא תשב לידי, אריאל, כך שאני אשלוט בך.
יעקב מרגי: אדוני, לנגד עיני.
יעקב מרגי: בסדר, גם אתה נציג משרד ממשלתי כמו אחד ההורים שלא יודע איך משרד עובד?
יעקב מרגי: יש פה את ראש המזכירות הפדגוגית.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, עם כל הכבוד, שלא ייפגע ממני המנכ"ל שהלך, לא מעניין אותי השר, לא מעניין אותי המנכ"ל, איתו אני עובד כל השנה, אז בואו.
<קריאה: הוא מכיר את הבעיות, לא המנכ"ל.
יוסף ג'בארין: טוב, האמת היא שהרושם שלי הוא שאולי צריכים היו לנהל את הדיון הזה בצורה קצת אחרת.
יוסף ג'בארין: רוב הזמן הלך להציג דברים שאולי מוכרים לרוב האנשים נמצאים כאן, ואולי היה צריך להתמקד בבעיות, לרבות הבעיות של החינוך המיוחד, החינוך הערבי בנגב.
יוסף ג'בארין: אז למדנו משהו, אני מקווה, לשנה הבאה, שהישיבה הזאת תהיה יותר עניינית ו - - -
יעקב מרגי: מפורקת לגורמים.
יוסף ג'בארין: ולצורך טיפול בבעיות הקונקרטיות בתחום הזה.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד עם כל הכבוד לתכנית הדיפרנציאלית בחינוך היסודי ובחטיבת הביניים, לפי הנתונים שיש לי ואני מקווה שאם לאנשי משרד החינוך יש נתונים אחרים, אז אולי הם יציגו אותם, גם אחרי יישום מלא של תכנית התקצוב הדיפרנציאלי, בעוד כשנתיים היא תסתיים, לא נגיע למצב של שוויון בהקצאת התקציבים, ככה שתלמידים בשכבה החלשה עדיין יקבלו פחות, לפחות במה שקשור לחברה הערבית.
יוסף ג'בארין: אז לכן זו סוגיה שצריך לשים אליה לב.
יוסף ג'בארין: אבל הכי חשוב בעניין הזה ואני חושב שכל מי שמעורב בתכנית התקצוב הדיפרנציאלי, יודע שהתכנית עד היום לא חלה על חטיבה עליונה.
יוסף ג'בארין: נכון, אריאל?
יוסף ג'בארין: ולכן אחד הדברים הבעייתיים אולי שהיו בהצגה עד היום, שלא הייתה שום התייחסות לחטיבה העליונה ולתיכונים, ואני לתומי חשבתי שאולי השר תכנן איזו שהיא בשורה, שהנה סוף סוף מרחיבים את התכנית לחטיבה העליונה, במיוחד אחרי הכתבה שהייתה בדה-מרקר לפני כמה ימים, לפיה ראינו שתלמיד בחינוך הממלכתי דתי מקבל בממוצע 33,000 שקלים, לעומת כ-20,000-21,000 שקלים שמקבל תלמיד ערבי בחטיבה העליונה.
יוסף ג'בארין: כבוד יושב ראש הוועדה, יש כמה נושאים, אני לא אפרט אותם, אבל הם בטיפולך ועדייך לא נפתרו.
יוסף ג'בארין: אחד – סוגיית 5,000 התלמידים הערבים בנגב, בגילאי חובה של 3 עד 5, שעדיין בלי מסגרת.
יוסף ג'בארין: שנית, סוגיית הכיתות החסרות בחברה הערבית.
יוסף ג'בארין: משרד החינוך הודה שמדובר בכ-4,000 כיתות.
יוסף ג'בארין: סוגיה שממשיכה עד היום; ושלוש, אותם אלפי מורים ערבים שפשוט אין להם תעסוקה, אין להם מקום להשתלב במערכת.
יוסף ג'בארין: אלה סוגיות שכנראה נמשיך לטפל בהן גם בשנה הקרובה.
יוסף ג'בארין: שתי הערות לגבי הדברים המהותיים.
יוסף ג'בארין: אני רואה גם את יושב ראש המזכירות הפדגוגית.
יוסף ג'בארין: אחת, אתה כבר יודע שספר האזרחות החדש נתקבל בכל כך הרבה התנגדות בקרב החברה הערבית.
יוסף ג'בארין: אז יכול להיות שהגיע הזמן להגיד שהספר הזה לא מתאים, הוא לא מתאים גם לחברה היהודית, אבל לפחות בכל מה שקשור לחברה הערבית אי אפשר להכתיב ספר כזה למורים הערבים.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שהמספר הזה סוף סוף ייקלט ולא רק שהספר הזה לא יתורגם, אלא פשוט שיהיה צוות מקצועי שיעבוד בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: אחרי העתירה לבג"ץ – וזה הנושא השני והאחרון – משרד החינוך התחייב לאייש את המועצה המייעצת לחינוך הערבי ואני רוצה להיות בטוח שיאוישו שם אנשים בעלי מקצוע, אנשים אקדמאים, אנשים שבאמת יוכלו להשפיע על קבלת ההחלטות בתוך המערכת.
יוסף ג'בארין: עד שתקום אותה מועצה פדגוגית ערבית, שאנחנו מייחלים אליה כמו שיש מועצה בחינוך הממלכתי דתי וכמו שיש את הניהול העצמי בחינוך החרדי.
יעקב מרגי: אביבית אהרונוף, בבקשה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: צר לי שהמנכ"ל הלך.
יעקב מרגי: אל תחזרו על זה, כי הוא הלך.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא, בסדר, סמנכ"ל משרד החינוך, אריאל, מכיר את הדברים שאני בוודאי אגיד.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: הוא בקשר יום יומי אתנו, גם עם הארגונים.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שהיה חשוב שאם לא השר, לפחות שהמנכ"ל ישמע את הדברים והדברים יגיעו ישירות אליו.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: הנושא של השיבוצים, אני לא אחזור על הדברים, ברור לי גם להכיר את הנפשות הפועלות במשרד החינוך וגם מהטיפול היומיומי שיש לנו, שהוא ייפתר ויינתן מענה לכלל התלמידים, אבל אני מסכימה עם מה שנאמר קודם על ידי בחברי, שהבעיה הזאת תחזור על עצמה בשנית גם בשנה הבאה וגם שנה אחר כך, אם הדברים הבעייתיים, שגם אתה אריאל ציינת קודם לא יקבלו מענה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני אתייחס ברשותך רק לשתי נקודות.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: הנקודה הראשונה זה ההתנהלות של ועדות ההשמה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: ישנה הסללה בוועדות ההשמה לחינוך המיוחד, בניגוד לרצון של הורים שילדים ישולבו, בניגוד לחוות דעת מקצועיות שמוטב שהילדים יהיו בשילוב, ועדות ההשמה פועלות במין חלל ויש נתק בין כוונות המשרד, בין מה שהמנכ"ל אמר קודם לכן, שיש לו חזון שיהיה שילוב, לבין מה שקורה בשטח.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: ועדות מסלילות לחינוך המיוחד.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אגב, אני רק אומר שלפעמים זה לא בהכרח מתוך איזה שהוא רצון רע.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: לפעמים זה גם מתוך ההיכרות של השטח, שבאמת המסגרת החינוכית לא תיתן מענה לילד משולב כמו שצריך, כי המשרד נותן מעטפת דלה מדי, אם לא לומר סל מצומק.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: ובמקרה כזה, באמת ילד שלא יקבל את המעטפת הנדרשת, השילוב נועד לכישלון.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: נקודה שנייה זה נושא של הנגישות.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: נעשתה טעות היסטורית.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: חוק שוויון חוקק ולמשרד החינוך ניתנה פריבילגיה שמוסדות החינוך לא יונגשו אלא בהתאם לבקשה פרטנית של תלמיד.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: מה שקרה בשטח וזה כבר מוכח פעם אחת פעם, כפי שציינה חברת הכנסת קארין אלהרר.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: הפרוצדורה הארוכה שנדרשת עד שבית ספר מונגש, לצד העדר מערכת של פיקוח ובקרה ממשרד החינוך, ילדים מסיימים את שנת הלימודים לפני שבית הספר שלהם הונגש וגם אותה ילדה, שעלתה לכיתה א' וההורים שלה הגישו את הבקשה לרשות המקומית בבית שמש, שבית הספר שלה יונגש כבר כשהיא הייתה בגן חובה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: גם אותה ילדה כנראה תסיים את שנת הלימודים, כי היא כבר עולה השנה לכיתה ה' בלי שבית הספר שלה מונגש.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: נקודה נוספת זה שלמרות שיש הנגשה פרטנית, משרד החינוך התבקש לעשות שני דברים.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: להנגיש בבתי הספר פיר מעלית ושירותי נכים וזה עד לאחד במאי 2019.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: למרות זאת, לפי מה שהשר אמר, רק כ-1,334 מוסדות חינוך יש בהם פיר מעלית ושירותי נכים, מתוך כ-5000 מוסדות חינוך.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה אומר שרק לרבע - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: והמעלית לרוב לא תקינה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש רק את הבור מעלית.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: נכון, כי זה מה שהחוק מחייב.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: החוק מחייב להנגיש רק פיר מעלית ושירותי נכים וזה עד מאי 2019 וגם זה לא נעשה.
יעקב מרגי: אביבית, להתכנס לסיכום.
יעקב מרגי: אנחנו בתוספת של שעה לזמן.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: וגם זה לא נעשה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: ולכן גם בשנה הבאה, אם משרד החינוך לא יתחיל להנגיש את בתי הספר ולא תהיה מערכת בקרה, שברגע שהם נותנים הרשאה תקציבית גם יש מי שמפקח שההרשאה הזאת באה לידי מימוש, שוב בתי הספר לא יהיו נגישים וילדים לא יוכלו להיכנס לשערי בית הספר באחד בספטמבר וגם הילדים האלה יישארו בבית.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: ברשותך אדוני, אם יש עוד דקה, באמת רק כדי להמחיש.
יעקב מרגי: נקודה, בבקשה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: נקודה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אמא לילד עם קושי בוויסות חושי, כתבה אתמול בעקבות זה שוועדת ההשמה החליטה שהוא ילד עם הפרעת התנהגות והחליטה שהילד הזה יהיה בחינוך מיוחד, ובדרך לוועדת הערר היא כתבה את השורות הבאות: "קיבלנו מכתב בזו הלשון: הילד יקבל כיסא גלגלים החל מיום ראשון.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: למה, שאלתי?
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זו זכותו הם ענו, לעזור בעניין הצליעה, טענו.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני אמא שלו ויודעת מה טוב, מכירה את הבן שלי מקרוב.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש צורך בקביים, לא בכיסא גלגלים שיהרוס וישבש הרגלים.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: יהפוך את הילד לנכה ומתוסכל, ינוון לו שרירים.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: כך ירגיש כה אומלל.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: כך קבענו – כיסא וזה סוף מעשה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זאת זכותו של הילד וכך נעשה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא ראיתם את הילד וגם לא את הצליעה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: איך אתם מעריכים כך את סוג הפציעה?
<אביבית ברקאי-אהרונוף: איך מוציאים פתרון קיצוני וכואב בלי לשאול את הילד מה הוא שונא ומה הוא אוהב.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: הכיסא אותו יבדיל מכל החברים, כך לא יתאמץ כלל ויצבור פערים.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: הילד הולך וצריך קצת עזרה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: תסתכלו על הילד.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זכרו את המטרה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: כיסא הוא צריך, הוא צריך כיסא, כך קבעה הוועדה, זה סוף מעשה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: וכיסא גלגלים לשכן זהו כורח, לא הולך בעצמו, להרימו זה טורח.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: כיסא גלגלים לשכן יעזור, זה ייתן לו סיכוי לחברה לחבור.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אין תקן לכיסא לשכן, כך קבענו.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: קוד 55 אצלו לא מצאנו.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: הקביים אצלו, הכיסא אצלכם.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אל תתערבו בעניין שלא שלכם.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: כך ילך הכיסא לפי הנהלים ולמי שלא צריך לשבש הרגלים".
יעקב מרגי: תודה אביבית.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני רק אתן את הקרדיט ואחזק את דברי ורדית, אמא ל-א', ששוב, זאת התחושה של הורים שמגיעים לוועדות השמה - - -
יעקב מרגי: הדברים דיברו בעד עצמם.
יעקב מרגי: נאמרו בצורה הכי חדה וברורה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני שמחה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני שמחה שהייתה לי אפשרות להשמיע את הדברים.
יעקב מרגי: רבותי, אנחנו תכננו את הדיון לשעתיים ואנחנו כבר שלוש שעות ואני לא מצר על כך.
יעקב מרגי: אני חושב שכל מי שדיבר פה דיבר והציג את הנושא הזה.
יעקב מרגי: לא, את לא יכולה כשאני מדבר, עם כל הכבוד.
יעקב מרגי: יש עוד 20 שביקשו משפט ולא יקבלו רשות דיבור, מה לעשות?
<קריאה: משפט - - -
יעקב מרגי: לא, לא, אני לא יכול, סליחה.
יעקב מרגי: אני לא יכול.
יעקב מרגי: רבותי, מטרת הדיון היום זה לא למצות את מושב החורף של הוועדה.
יעקב מרגי: אנחנו נשב.
יעקב מרגי: כל מי שיש לו סוגיה, מצוקה שהיא דורשת פתרון כללי, יכול להתכתב אתנו בוועדה.
יעקב מרגי: אנחנו מקיימים דיונים.
יעקב מרגי: אנחנו הולכים לעבוד קשה במושב החורף, גם על הילדים המיוחדים.
יעקב מרגי: זה אתגר ונתמודד איתו.
יעקב מרגי: לכן אני מבקש סליחה מראש, יהיה עוד דובר אחד שאני החלטתי עליו ואני לא רוצה לשמוע למה ואיך ומה, כי כולם פה מבוגרים.
יעקב מרגי: לאחר מכן תהיה התייחסות כללית של אריאל ונסכם את הדיון.
יעקב מרגי: קובי הלל, בבקשה, תציג את עצמך.
<קובי הלל: אני קובי הלל, אני מייצג פה את הקואליציה לחינוך מיוחד במוכר שאינו רשמי.
<קובי הלל: קודם כל ליושב הראש שהיה תמיד קשוב אלינו, קיבל אותנו לאורך כל השנה, שנתיים אפילו.
<קובי הלל: אנחנו מייצגים עשרות ארגונים ובתי ספר, שכולם לחינוך מיוחד מוכר שאינו רשמי.
<קובי הלל: לצערנו המצב הוא שהילדים שמופנים על ידי המדינה למוסדות שלנו שווים פחות, הרבה פחות.
<קובי הלל: היינו פה בוועדה בשלושה ביולי.
יעקב מרגי: הלל, אני אומר משהו, אתה אומר את זה באיטיות, בדרמטיות ואין לי סבלנות ואני אומר ברשותך.
יעקב מרגי: היה כאן דיון - - -
<קובי הלל: ייצגת אותנו כמו שצריך.
יעקב מרגי: היה כאן דיון בוועדה בסוגיה של השוואת החינוך המיוחד במוכר שאינו רשמי לממלכתי.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים את הסוגיה הכללית בנושא החינוך הרגיל.
יעקב מרגי: השר אמר את הדברים בצורה נחרצת.
יעקב מרגי: הממלכה מעדיפה את הממלכה.
יעקב מרגי: מי שרוצה ליהנות מפריבילגיה של סינון תלמידים וכל מיני תכנים אחרים, משלם, למרות שאני אומר לכם, לי יש השקפת עולם שילד באשר הוא ילד, לא משנה איפה הוא לומד, צריך לקבל את זה.
יעקב מרגי: אבל כנראה שאותם מוסדות, אותם זרמים שהחליטו להיות במוכשר, לפחות התחייבו להביא את הדלתא הזו ממקורותיהם הם, כדי שלפחות לא נצא עם הכרה דה פקטו בכך שילד שלומד כאן, לעומת ילד שלומד בממלכתי, מופלה לרעה.
יעקב מרגי: בחינוך המיוחד הרציונל הזה לא קיים.
יעקב מרגי: הגענו להכרה.
יעקב מרגי: המנכ"ל ישב בוועדה, התחייב שבשנת תשע"ח יושווה החינוך המיוחד במוכר שאינו רשמי לחינוך המיוחד בחינוך הממלכתי.
יעקב מרגי: קיבלנו רוח גבית משפטית של דורית מורג שישיבה בדיון, שנשאלה שאלה על ידי יושב ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת גפני, האם זה חוקי להפלות בחינוך המיוחד והיא אמרה – לא.
יעקב מרגי: אני מקווה לא - - - התייחסות, לא של השר ולא של המנכ"ל.
יעקב מרגי: אני מבקש לקחת את הדברים איתך.
יעקב מרגי: אני מבקש לקבל לא תשובה מה הולך להיות, תשובה שאכן המשרד נערך לכך, שבשנת תשע"ח, שנת הלימודים הקרובה, החינוך המיוחד במוכר שאינו רשמי ישווה לחינוך הממלכתי.
<קובי הלל: תודה רבה.
יעקב מרגי: סיכמתי את הדברים שלך?
<קובי הלל: כמו שצריך.
יעקב מרגי: אריאל לוי, ככה בגדול, לאור כל מה שנאמר פה.
<אמיתי שוחט: אפשר רק נקודה אחת?
<אמיתי שוחט: באמת הנושא של ניצול התקציב בנגישות ברמה מאד נמוכה.
<אמיתי שוחט: מדובר על כך שבשבוע שעבר בישיבה דיברו כאן על 50% ניצול בנגישות אקוסטית, פחות מ-60% בנגישות פיזי והנושא של הנגישות הכללית, שבאמת כמו שאביבית הזכירה כאן, באחריות משרד החינוך.
<אמיתי שוחט: לפני כשבועיים משרד החינוך הודיע באופן רשמי שהוא הולך לסיים את ההנגשה הכללית עד שנת 2022.
<אמיתי שוחט: חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות קובע שזה אמור להסתיים, כמו שאביבית אמרה, עד האחד במאי 2019.
<אמיתי שוחט: אני אשמח לדעת את ההתייחסות של משרד החינוך, איך הוא בא בטענות אל השלטון המקומי, כשמשרד החינוך מודיע בריש גלי שהוא בעצמו, לכאורה, מתכוון להפר את החוק.
<אריאל לוי: טוב, אני אתייחס לכמה נקודות שעלו ואני אעשה את זה בקצרה.
<אריאל לוי: לגבי התקצוב הדיפרנציאלי – במהלך השנה הבאה יושלם המהלך של תקצוב דיפרנציאלי ביסודי ובחטיבות הביניים וילד בפריפריה, לא בהכרח רק בהקשר הערבי - - -
<קריאה: זה כולל גנים?
<אריאל לוי: יסודי וחטיבות ביניים.
<אריאל לוי: בית ספר יסודי וחטיבות ביניים.
<אריאל לוי: שנייה, שיטת התקצוב בגנים היא אחרת.
<אריאל לוי: אני רגע מתייחס לשיטת התקצוב בבתי הספר.
<אריאל לוי: במובן הזה, ילד בפריפריה יקבל יותר מילד במרכז הארץ וזה לא משנה אם הוא ערבי או יהודי.
<אריאל לוי: אכן, התקצוב הדיפרנציאלי בחטיבה העליונה לא קיים.
<אריאל לוי: אגב, האוצר ומשרד החינוך כן מובילים תכנית, אז אני מודיע לך שיש תכנית להיערך לדבר הזה.
<אריאל לוי: זה מחייב הרבה מאד מקורות, אבל התחלנו לעבוד על זה.
<אריאל לוי: זה לא יקרה תוך יום ולא תוך יומיים, אבל יש רצון גם באוצר וגם במשרד החינוך לבצע את זה גם בחטיבה העליונה.
<אריאל לוי: אני אתייחס לגבי נושא המורים.
<אריאל לוי: אני לא אכנס לכל ההיבטים שעלו פה, יש פה הרבה מאד היבטים.
<אריאל לוי: אני חושב שגם חלק מהנתונים לגבי הנשירה שהוצגו פה הם לא נכונים.
<אריאל לוי: אני לא רוצה להתמודד עם איזה מספר הוא יותר נכון או פחות נכון.
<אריאל לוי: יושב פה גם אייל רם, מנהל מינהל עובדי הוראה.
<אריאל לוי: אני כן אגיד ש-700 מורים ערבים כן מלמדים היום בבתי ספר יהודים.
<אריאל לוי: שיטת הניקוד של שיבוץ המורים בבתי ספר היא שיטה שמתמודדת עם סוגיות שצוינו פה על ידי חברי הכנסת, על ידי חבר הכנסת אחמד טיבי בשאלה של פרוטקציות ואחרות.
<אריאל לוי: זה בדיוק בא בשביל זה, בשביל להתמודד עם העניין.
<אריאל לוי: עדיין יש חסרים במורים במקצועות מסוימים והמינהל נערך לזה לטווח הארוך.
<אריאל לוי: אני רוצה להתייחס עכשיו לחינוך המיוחד, ברשותך.
<אריאל לוי: לי, כאיש משרד החינוך וכפקיד, ואני לא מתבייש במילה הזאת, מתחיל להימאס מכל פעם להביא את אותו מקרה שלא עובד.
<אריאל לוי: ויש.
<אריאל לוי: טליה שיושבת פה ואחרים שיושבים פה - - -
<שלמה קרפ: אפשר גם להראות מה שכן עובד.
<אריאל לוי: אני יודע.
<אריאל לוי: אני תיכף אתייחס לזה.
<אריאל לוי: להגיד עכשיו שכל ועדות ההשמה, ל-210,000 ילדים או לאותם 100,000 ילדים שהם לא עם לקויות למידה, דופקות את הילדים, לא מתמודדות ברצינות עם הצרכים של לקויי הלמידה או של אחרים, זה פשוט לא פייר.
<אריאל לוי: זה לא פייר כלפי מי שיושב בוועדות האלה.
<אריאל לוי: איך יכול להיות שבירושלים העיר אין בעיות שיבוץ?
<אריאל לוי: כי כל ועדות ההשמה שלהם דפוקות?
<אריאל לוי: אז אביבית, במקום כל פעם לקחת את הדברים האלה לקצה, בואו קצת נעשה חסד - - -
<שלמה קרפ: לא, אבל גם חשוב להגיד למה, איך, מה גרם - - -
<אריאל לוי: שנייה, שנייה.
<אריאל לוי: נכון, כי הייתה היערכות, היה שיתוף פעולה.
<שלמה קרפ: מה גרם לשינוי בירושלים?
<אריאל לוי: שלמה, אתה תתייחס לזה אחרי זה אם יתנו לך.
<שלמה קרפ: לא, אבל הרב מרגי לא נותן לי לדבר.
<אריאל לוי: אבל אני אמרתי את זה בשמך, נכון?
יעקב מרגי: אני רוצה אותך בישיבה שתהיה - - -
<אריאל לוי: שלמה, שנייה, אבל זה לא רק בירושלים.
<טליה בושרי: לא, אבל היא לא תהיה רלבנטית לתחילת שנת הלימודים ועל זה אני מדברת.
<אריאל לוי: טליה, תתני לי לסיים.
<טליה בושרי: שנת הלימודים נפתח, ל-ל' אין בית ספר.
<טליה בושרי: אני מבטיח לי אישית שאתה דואג לילד שלי?
יעקב מרגי: אריאל לוי הבטיח לך 4 פעמים.
<טליה בושרי: אריאל לוי הבטיח והוא מנסה ורחלי מנסה ואין פיתרון.
<טליה בושרי: לילד שלי אין מסגרת.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני אתן לך את הטלפון שלי שהוא מפורסם.
יעקב מרגי: באחד בחודש, לא באחד בחודש, יום לפני האחד בחודש – אם לא תקבלי מענה אני נכנס לתמונה.
יעקב מרגי: אני רוצה לראות - - -
<אריאל לוי: טליה, יש היגיון שאני עכשיו אסביר איזה פתרונות נתתי ל-ל' היום או אתמול על כיתה זו או אחרת?
<אריאל לוי: לא, זה לא יהיה ראוי.
<אריאל לוי: זה לא פייר כלפייך ולא כלפי הילד.
<אריאל לוי: אני רגע אתייחס ברמת העיקרון.
<אריאל לוי: אנחנו כאנשי מערכת - - -
<טליה בושרי: אני אמרתי שאתם עשיתם את מה שאתם רק יכולים, אריאל, אם לא הבנת אותי נכון.
<אריאל לוי: שנייה.
<טליה בושרי: הבעיה היא שאין פתרון הולם.
<טליה בושרי: ראש העיר שלי רוצה לפתוח כיתה - - -
יעקב מרגי: טליה, סליחה.
יעקב מרגי: יש לך בעיה עם להקשיב תוך כדי דיבור.
יעקב מרגי: מה לעשות, כמי שקצת נגע בחינוך המיוחד, בילדים המיוחדים, כפי שאני אוהב להגדיר אותם, אין תכנית שתתוכנן בהכי יסודיות - - -
<טליה בושרי: נכון.
יעקב מרגי: והכי דקדקנית שיכולה להיות, שתתאים לכל ילד בכל מקום מגורים, בכל סגנון לימוד.
יעקב מרגי: אבל אני לפחות רוצה כמחוקק, כמי שמפקח על עבודת הממשלה, רוצה לחיות בוודאות מוחלטת.
יעקב מרגי: להיווכח שהמשרד עשה הכל וכל מה שהוא יכול גם לצפות שזה יקרה.
<טליה בושרי: אני מבטיחה לך שיש פתרון לארבעה ילדים.
<טליה בושרי: יש לי ארבעה ילדים שרוצים ורוצים ללמוד בכיתת תקשורת בראש העין.
<טליה בושרי: ראש העיר שלום בן משה אמר אין בעיה, אני מוכן לבוא לקראתכם, אנחנו נפתח השנה כיתת תקשורת.
<טליה בושרי: מערימים עלינו קשיים.
יעקב מרגי: הנה דיברת, תודה.
<טליה בושרי: גם מתיה ורונית וייס, כבודם במקומם מונח, אמרה שזה מסובך לוגיסטית.
יעקב מרגי: תשלחי לי, סליחה.
יעקב מרגי: אם הסיפור הוא ראש העין, תשלחו לי מייל, נתמודד עם זה.
<קריאה: ראש העיר - - -
יעקב מרגי: אני לא יודע להגיד לך מה.
יעקב מרגי: אני אלמד את זה, אני אתמודד.
יעקב מרגי: יש באתר הכנסת, אם תרצי אני אתן לך.
יעקב מרגי: אנחנו בשלב הסיכומים, לא יהיו הפרעות יותר.
<אריאל לוי: כן, אני רק אגיד, אפרופו התייחסות לוועדות ההשמה, או לוועדות הערר או לכל מיני נושאים שקשורים בחינוך המיוחד, להגיד שבגלל אותה מורכבות ואנחנו לא מושלמים, ו- - - יודעת את זה יותר טוב מכולם.
<אריאל לוי: יש טעויות.
<אריאל לוי: המערכת שלנו רוויות תקלות.
<אריאל לוי: יש הרבה מאד עבודה של הכשרה של לבבות ושל תפיסות עולם וזה נעשה וזה ייעשה.
<אריאל לוי: ויחד עם זאת, בגין העובדה שזה תהליך, כל פעם להגיד שמופתעים מהאחד בספטמבר ושהכל לא בסדר ושיש 1,400 ילדים שיש להם בעיות, אני מתקשה לקבל את זה.
<אריאל לוי: אני חושב שמה שקורה פה לא פעם ולא פעמיים, לא משרת את העניין עצמו.
<אריאל לוי: אני כן אגיד מה משרת, לסיכום.
<אריאל לוי: חבר הכנסת מרגי יודע שהונחה הצעת חוק בנושא השילוב, שצריך לתקן אותה.
<אריאל לוי: אנחנו עובדים עליה ביחד, לא עובדים עליה לבד.
<אריאל לוי: לגבי הנגשה, הכי נוח זה לשרטט ולנפנף בזה שאנחנו עוברים על החוק.
<אריאל לוי: איזה עוד משרד ממשלתי עושה את מה שאנחנו עושים?
<אריאל לוי: לא, אתה תיתן לי רגע לסיים.
<אריאל לוי: איזה עוד משרד ממשלתי פועל באופן הזה במיליארד שקלים, בקצב שאנחנו עושים.
<אריאל לוי: לא הכל טוב.
<אריאל לוי: הרשויות לא תמיד מבצעות - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: - - אחד - - -
<אריאל לוי: לא, זה לא הנקודה.
<אריאל לוי: זה הנחיה לכל משרדי הממשלה, סליחה.
<אריאל לוי: תלכו לרשויות.
<אריאל לוי: מה שאני מנסה להגיד - - -
יעקב מרגי: רבותי, כמי שהיה בקדנציה הקודמת יו"ר ועדת משנה לתיקון התקלות של ההנגשה במוסדות להשכלה הגבוהה ובמוסדות החינוך, בואו תקשיבו.
יעקב מרגי: לומר לכם שהייתי שבע רצון מהקצב?
יעקב מרגי: חוקק חוק ההנגשה.
יעקב מרגי: כולם צהלו ושמחו.
יעקב מרגי: בלחץ, שוב, של כל מי שהיה וזה טוב ומבורך - - -
<קריאה: החוק לא תוקצב.
יעקב מרגי: לא תוקצב, לא תוקנן בתקנות.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, גם אלה שרצו את החוק לא הכירו.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, ישבו ארגונים שהובילו ודחפו, שלפעמים הם היו המפריעים הכי גדולים ליישום התקנות.
יעקב מרגי: ולא ידעו גם.
יעקב מרגי: לומדים את זה תוך כדי הליכה וזה גם דורש משאבים רבים ויש פה התחייבויות.
יעקב מרגי: המדינה מחויבת, המשרד מחויב.
<אריאל לוי: לא רק שאנחנו מחויבים, אין ספק שיש מורכבות בקשר בינינו לבין השלטון המקומי ביכולת לאכוף חלק מהביצוע.
<אריאל לוי: אז אתם, במקום שתפנו אלינו, תלכו לשלטון המקומי ותשאלו אותם למה הם לא מקדמים את החוק, כשאנחנו מקצים תקציב.
יעקב מרגי: שוחט, זה לא הדיון.
<אמיתי שוחט: שבוע שעבר הוא בא אלינו בטענות לנציבות - - -
יעקב מרגי: בא אליו בטענות, ענה לך ותפסיקו עם ה - - -
<אריאל לוי: לא, אני לא בא אליך בטענות.
<אריאל לוי: אני אגיד לך מה, אני חושב שמה שאתם עושים מאד מסייע ל - - -
<אמיתי שוחט: אנחנו מבקשים מכם ש - - - מה לעשות.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, אתה מתגרה בי.
יעקב מרגי: אני אגיד לך מה שאמרתי לך בדיונים אחרים.
יעקב מרגי: אולי שכחם אתם, הנציבות לשוויון.
יעקב מרגי: הביקורת היא כל כולה עליכם.
יעקב מרגי: כי אתם הגוף הממשלתי, זה שאתם יושבים במשרד המשפטים, היה בזה היגיון מסוים של אכיפה, של הרתעה, אבל שוב, אתה הריבון.
יעקב מרגי: אם המשרד לא פועל על פי החוק או מפגר בזה, תלך לשרה הממונה עליך, תבקש סמכויות של סנקציות ותתחיל להטיל סנקציות על משרדי הממשלה.
יעקב מרגי: השיח הזה שאנחנו - - -
<אמיתי שוחט: אתה אתנו שם?
<אמיתי שוחט: אתה תלך אתנו לשם?
יעקב מרגי: אני אלך איתך.
יעקב מרגי: חוק בלי סנקציה הוא לא שווה.
יעקב מרגי: חוק שכל כולו אכיפה והוא בלי סנקציה, אז סלח לי, זה אותיות מתות בספר החוקים.
<אמיתי שוחט: נכון, ישבנו לפני שבועיים - - -
<אמיתי שוחט: עם הייעוץ המשפטי של משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: מר שוחט היקר, אני מוכן לסייע.
יעקב מרגי: תבואו כל היחידה שלכם אלי, אני מוכן להיות יועץ בחינם בנושא.
<אריאל לוי: אגב, אני חושב שהסנקציות יסייעו לנו ולכם, אתה צודק מאד.
<אריאל לוי: אתה צריך את זה ואנחנו צריכים את זה.
<אריאל לוי: אני אומר שוב, לא מה שאין לנו מה לשפר, גם במערכת בקרה וגם במערכת האכיפה.
<אריאל לוי: אנחנו צריכים פה עבודה הרבה יותר מתוחכמת.
<אריאל לוי: הבטחנו גם מערכת שתעקוב אחרי הילד ותקדים את זמנה.
<אריאל לוי: היא בעבודה.
<אריאל לוי: המנכ"ל נתן הנחיה גם אחרי הישיבה האחרונה לקדם את זה.
<אריאל לוי: אפשר לרשום שאנחנו נבצע את המערכת הזאת.
<קריאה: שזה יהיה רשום.
<אריאל לוי: לסיכום אני אגיד כך: אני חושב שסיפור החינוך המיוחד צבע פה את הישיבה ובצדק.
<אריאל לוי: יש מורכבות.
<שמואל מירון: תעשו ישיבה נפרדת שנה הבאה, רק לחינוך המיוחד.
<אריאל לוי: אני לא קובע ישיבות, אני מתייחס.
<קריאה: למה החינוך המיוחד צריך להיות בנפרד?
<קריאה: למה בנפרד?
יעקב מרגי: אמרתי זאת, סליחה.
יעקב מרגי: בוא, אדוני, מכובדי.
יעקב מרגי: הנה ראיתם נושא אחד כמה דעות.
יעקב מרגי: שנה שעברה עשיתי דיון בנפרד, מכובדי, השנה חשבנו, בגלל הדממה של הכנסת ולוחות הזמנים, עשינו דיון אחד כללי.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, אחת אפס לטובת כל מי שבא לזעוק את הזעקה כי הוא הצליח.
יעקב מרגי: הוא הצליח.
יעקב מרגי: אני אומר את זה בכנות ואני לא אומר כמפסיד.
יעקב מרגי: אנחנו באותו צד.
יעקב מרגי: הבעיה הוצבה, הושמה במרכז הבמה, על השולחן.
יעקב מרגי: אני לא חושב שמישהו פה התעלם ממנה לפני כן, אבל לי אין ספק שהוא יוצא מפה עם תובנה יותר מחוזקת, שצריך להתמודד עם זה אחת ולתמיד.
<אריאל לוי: לסיום אני אגיד רק לגבי החינוך המיוחד – שאלו איפה הכסף, איפה אותם 250 מיליון שקלים – אני רוצה שתדעו שהרבה מאד מהפערים נסגרו בעקבות אותו תקציב.
<אריאל לוי: הם לא השלימו אבל את כל הצרכים שלנו ואם רוצים להכיל שילוב באופן מלא נצטרך תוספת תקציבית בשביל שנוכל לקיים את רוח חוק דורנר גם בהמשך.
<אריאל לוי: מה שאני רוצה רק להגיד לסיכום, נכון שהחינוך המיוחד הוא באמת, לפחות בזמן שלי, של המינהל שלי, של הצוות במשרד החינוך, לוקח את מירב המשאבים ותשומת הלב בגלל החשיבות והרגישות.
<אריאל לוי: אנחנו לא מושלמים, אבל אנחנו כן נשלים את העבודה וצריך לעשות את ההבחנה בין שני הדברים האלה.
<אריאל לוי: אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת מרגי, על הישיבה.
<אריאל לוי: הישיבה חשובה.
<אריאל לוי: אנחנו נפתח את השנה ואני מקווה שתהיה שנה בטוחה וטובה.
יעקב מרגי: אני אקריא מספר נקודות לסיכום: הוועדה מודה לשר, למנכ"ל ולצוות משרדו על סקירה מורחבת שניתנה כאן.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה על היעדים שהמשרד הציב לעצמו בתחומים שהוצגו לשנים הקרובות.
יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מעקב לגבי אותם יעדים שהמשרד הציב לעצמו.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה את מצוקתם של ההורים לילדים המיוחדים על חסרים בשיבוץ, חסרים בסייעות, חסרים בבתי ספר מתאימים ועל הקושי הרב ביישום השילוב בתוך מערכת החינוך הרגילה.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה את הודעת השר שניתנה הנחיה לחינוך המיוחד לתת מענה כולל עד תחילת שנת הלימודים.
יעקב מרגי: הוועדה תקיים מעקב תוך כדי, עד לפתיחת שנת הלימודים ביחד עם המשרד, כדי לוודא שהתהליך הזה קורה.
יעקב מרגי: אני קורא למשרד החינוך להכין תכנית התמודדות עם אותם קשיים שמתעוררים כל שנה בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מעקב תוך כדי מושב החורף לראות שאכן נעשתה תכנית עבודה כזו.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה את הודעתו של השר שהוא מחויב להמשך צמצום הפערים בחינוך.
יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מיוחד כבר בתחילת מושב החורף, כישיבת מעקב, בבעיות שצצו בדיון המיוחד כפי שאמרתי.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר החינוך להאיץ את תהליך השילוב תוך כדי הקצאת המשאבים הנדרשים.
יעקב מרגי: אנחנו שומעים על דו"ח דורנר.
יעקב מרגי: יש לי ספק, אני לא רוצה להטיל ספק ברמת הזיכרון של השופטת בדימוס דורנר, אבל גם היא כבר, מרוב שעבר הרבה זמן, אני לא יודע אם היא מצויה בכל המסקנות שהיא המליצה עליהן.
יעקב מרגי: לכן הגיע הזמן שסוגית ה - - -
<קריאה: זה כמו צו החינוך.
יעקב מרגי: לכן סוגית השילוב צריכה להתקדם.
יעקב מרגי: אני שמח שגם ללא חוק המשרד בשנים האחרונות – וזה צריך שייאמר – סוגית השילוב קורית.
יעקב מרגי: קורית לא בקצב שאנחנו רוצים, לא בדרך שאנחנו שואפים, האופטימאלית, אבל כפי שאמרנו גם שילוב בלי חליפה מתאימה, היה עדיף שלא יהיה שילוב.
יעקב מרגי: לכן צריך לעשות את זה בשום שכל ותוך כדי הקצאת המשאבים והידע והמקצועיות הנדרשת.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, הוועדה מודה לכולם על שיתופי הפעולה.
יעקב מרגי: כולם, בלי יוצא מן הכלל: הורים, מורים, שלטון מקומי, משרד החינוך, לארגונים – למרות שלפעמים הם קצת מכעיסים אותנו, אבל אין ספק שגם שיתוף הפעולה, הרי החכמה לא נמצאת אצלנו.
יעקב מרגי: אנחנו מחויבים לדרך.
יעקב מרגי: במושב החורף, כפי שאמרתי, ועדת החינוך לא הולכת להתעסק לא עם איכות הסביבה – ולא בגלל שזה לא חשוב ולא עם חקיקה כלכלית – היא הולכת להתעסק אך ורק בסוגיות של חינוך.