GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אתי מימרן: הגיעו מקרית שמונה והגיעו מהדרום ומהצפון ומירושלים.
<אתי מימרן: הפגישה הראשונה של מזכ"לית הסתדרות המורים עם נציגי משרד החינוך, ויושבים גם נציגי משרד החינוך והאוצר, הנושא הראשון שהועלה זה הנושא של המורים הנודדים, במיוחד המורים של לקויי - - -
יעקב מרגי: זה על סדר היום שלכם?
<אתי מימרן: זה על סדר היום שלנו.
יעקב מרגי: מעבר לזה, את רוצה להוסיף משהו?
<אתי מימרן: אני רק רוצה לומר שביחס לאותן עשר עובדות הוראה, יש כעשר עובדות הוראה שהן עיוורות, העברנו את השמות שלהן למנכ"לית משרד החינוך שאמרה שהיא תטפל בזה אישית ואנחנו מחכים בימים הקרובים לתשובה וגם לתשובה של מר איצקוביץ' לאותה תוספת תגמול, לא רק נסיעות ריאליות אלא גם אחזקת רכב כתנאי לעבודתן.
<אתי מימרן: הדבר הראשון ששואלים אותן זה האם יש לך רכב?
<אתי מימרן: אם אין לך רכב אתה לא יכול להיות עובד.
<אתי מימרן: הם פשוט לא מקבלים אותם.
<אתי מימרן: אז לקבל אחזקת רכב זה המינימום.
<אתי מימרן: כמובן שהוצאות ריאליות והוצאות משתנות וביטוחים וטסט, אלה דברים מינימליים שהם צריכים לקבל.
<מאיר אסרף: עורך דין מאיר אסרף, גם מהסתדרות המורים.
<מאיר אסרף: אני רק רוצה לסכם את זה במשפט אחד קצר, מה שהיה לא יהיה.
<מאיר אסרף: התקופה ופרק הזמן שבו אתם פונים להסתדרות המורים ולא מקבלים מענה ראוי – נגמרה.
<מאיר אסרף: הנושא הזה הוא הנושא הראשון שעלה לסדר היום בדיונים עם משרד האוצר ואני פונה למשרד האוצר ואומר להם גם כן, מה שהיה לא יהיה.
<מאיר אסרף: אם לא נקבל מענה, ואני יודע שאנחנו אמורים לקבל מענה, אנחנו ניאלץ לנקוט בכל מה שעומד לרשותנו.
יעקב מרגי: גב' סימה זגורי.
<סימה זגורי: אני מורה תומכת ללקויי ראייה ועיוורים במחוז ירושלים.
<סימה זגורי: אני מייצגת מאחורי 13 מחוזות של מורים ללקויי ראייה ושמיעה.
<סימה זגורי: בהגדרת התפקיד שלנו במשרד החינוך אנחנו מורים נודדים תומכים ללקויי ראייה ושמיעה.
<סימה זגורי: עצם ההגדרה הזו של נודדים, היא כבר מצביעה על התפקיד שלנו.
<סימה זגורי: בזמן ראיון הקבלה שואלים אותי, "האם יש לך רכב?
<סימה זגורי: " במידה ויש לי רכב ואני עומדת בשאר הקריטריונים, אני מתקבלת לעבודה.
<סימה זגורי: במידה שאין לי רכב אני לא יכולה לעבוד בעבודה הזאת.
<סימה זגורי: בנוסף לקריטריון הרכב, אחרי שאני נכנסת לעבודה, יש לנו שלוש שנים של הסמכה שאנחנו חייבות לעבור.
<סימה זגורי: אנחנו מקבלות תעודת הסמכה מטעם משרד החינוך כמומחיות תחום.
<קריאה: זה ארבע שנים פלוס שלוש שנים.
<סימה זגורי: כן, אז יש לי תואר ראשון בחינוך, תואר שני בחינוך מיוחד, שלוש שנים הסמכה, הייתי יכולה להיות דוקטור.
יעקב מרגי: התכוונת לרופאה.
<סימה זגורי: מעבר לכל הדברים האלה, אחרי שעברתי את כל המסע המפרך ואני עובדת - - -
יעקב מרגי: גם שם היית מתחילה עם 5,000.
<סימה זגורי: אני מתחילה בשכר ממש זעום, כן.
<סימה זגורי: אני, אישית, עובדת ב-14 מסגרות כשיש לי 22 תלמידים.
<סימה זגורי: אם יש לי תלמיד שקיבל, לדוגמה, חמש שעות, אני לא יכולה לבוא יום אחד ולסיים את כל חמש השעות איתו.
<סימה זגורי: זו לא הוראה מיטבית.
<סימה זגורי: אני צריכה לפרוס את חמש השעות האלו לאורך כל השבוע.
<סימה זגורי: תלמידי חינוך מיוחד, לעתים אני צריכה לפצל שעה אחת לפעמיים בשבוע.
<סימה זגורי: יש לנו הוראות מהפיקוח שלנו איך לפצל את אותן שעות ואני צריכה לעמוד באותן הוראות שלהם.
יעקב מרגי: יש מפקחת ייעודית?
<סימה זגורי: יש, גב' שולמית כהן - - -
יעקב מרגי: לא משנה שמות, יש פונקציה שהיא למורות הנודדות?
<סימה זגורי: כן.
יעקב מרגי: היא למורות הנודדות?
<קריאה: אגב, לא נכון הייצוג הזה, זו החרגה לא נכונה וזה ניסיון של ההסתדרות לפצל את כוחות המורים הנודדים.
יעקב מרגי: אני לא נכנס פה לדיון של ייצוג עובדים.
<קריאה: לא, זה חשוב לדעת את זה.
<קריאה: ההתנצחות גם הייתה - - -
יעקב מרגי: אם תריבו בינים - - - גבירתי, אני לא מרשה.
יעקב מרגי: אמרת את זה, ביקשת סליחה ארבע פעמים ואת מתפרצת.
יעקב מרגי: הדיון פה כרגע הוא לא על הייצוג, תסגרו את העניינים ביניכם, זה לא הדיון.
יעקב מרגי: אני לא נכנס לזה בכלל.
<סימה זגורי: מעבר לפריסה של שעות הלימוד בין המסגרות המרובות לאורך כל יום, יש לנו גם נוכחות חובה בישיבות שונות, שזה ישיבות תל"א, תח"י, 22 ילדים, 22 ישיבות.
<סימה זגורי: יש לי את הישיבות - - -
יעקב מרגי: המפקחת הייעודית, היא פעם נדדה איתך ביום עבודה טיפוסי?
<סימה זגורי: מעולם.
<סימה זגורי: אני ראיתי אותה, במקרה פעם אחת.
<קריאה: לא, לא, אני גם מייצגת - - -
יעקב מרגי: רגע, אין "לא, לא".
יעקב מרגי: גבירתי, גבירתי, מה זה?
יעקב מרגי: תני לה לומר מה שהיא רוצה לומר.
יעקב מרגי: את מפריעה לי, את מפריעה גם לה.
<קריאה: אל תחששי, יש לך את ההגנה של הכנסת.
יעקב מרגי: נו.
<סימה זגורי: כן, ראיתי כאן הרבה מאבטחים, הם יגנו עליי.
<קריאה: את יודעת למה התכוונתי.
<סימה זגורי: תראה, הגב' שולמית כהן, אני מאוד מעריכה אותה, אני רואה שהיא עובדת הרבה.
<סימה זגורי: אני במקרה פגשתי אותה פעם אחת.
<סימה זגורי: אני יודעת שהיא אף פעם לא הגיעה אליי - - -
יעקב מרגי: אתן לכן עצה.
יעקב מרגי: ואתן, מאחר ואתן מתיימרות אחר כך גם לייצג עובדים ולהיות בישיבות, השם היה מיותר.
יעקב מרגי: היא לא כאן.
יעקב מרגי: לא ביקשתי את שמה.
יעקב מרגי: למה אתן נכנסות?
יעקב מרגי: שאלתי שאלה פשוטה, למה לסבך את זה?
יעקב מרגי: אנחנו, היהודים, אלופים בלסבך את הדברים הפשוטים.
<סימה זגורי: נכון.
יעקב מרגי: שאלתי שאלה פשוטה, האם אי פעם אותה מפקחת ייעודית התלוותה אלייך ליום עבודה טיפוסי, כדי להבין.
<סימה זגורי: לא.
יעקב מרגי: תודה, למה - - -
<סימה זגורי: היא מוזמנת גם, היא יכולה לבוא.
יעקב מרגי: השאלה שלי הייתה לאוזנם של משרד החינוך, להבין.
יעקב מרגי: כשרוצים להכיר משהו, אי אפשר לקבוע מסגרת העסקה, אי אפשר לקבוע שכר, אי אפשר לקבוע הרבה דברים, אם לא מכירים את מהות העבודה שלא בתיאוריה.
יעקב מרגי: פעם אחת להתנסות, פעם אחת להתנסות כדי להבין, כדי לייצג אותך נאמנה, גם בתוך המשרד.
<סימה זגורי: מעבר לעניין של הנוכחות בישיבות, אנחנו גם מדריכים הורים, אנחנו מגיעים לבתי הילדים.
<סימה זגורי: אנחנו סוחבות ציוד מאוד מאוד כבד, יש לנו טמ"סים, וכל מיני ערכות טכנולוגיות.
<סימה זגורי: האוטו שלי נראה כמו מחסן.
<סימה זגורי: יש לנו משחקים ייעודיים מותאמים לאותם תלמידים, דברים שנמצאים ברכב.
<סימה זגורי: אם הייתי צריכה לנסוע באוטובוס לא יודעת איך הייתי סוחבת את כל הציוד.
<סימה זגורי: כיום, מה שמשולם לנו זה לפי נסיעה בודדת בין המסגרות.
<סימה זגורי: מעבר לזה, מגבילים אותנו עד 1,300 לחודש.
<סימה זגורי: נותנים לנו שעתיים נסיעה מתוך שעות השהייה, כשלא מקטינים לי את כמות התפקיד שלי, אני בעצם מחזירה אותם מהזמן הפרטי שלי בסופו של דבר.
<סימה זגורי: עוד משהו, משפט אחד אחרון, צריך להבין שאפילו הפסקה אין לי.
<סימה זגורי: שעות השהייה - - -
יעקב מרגי: זה נאמר.
יעקב מרגי: ארבע פעמים זה נאמר.
<סימה זגורי: זה מאוד חשוב.
<סימה זגורי: עוד משהו אחד, רק מה אנחנו דורשות.
<סימה זגורי: אנחנו רוצות שישלמו לנו לפי כמה שאנחנו מוציאות.
<סימה זגורי: אני מוציאה 2,000 שקל בחודש רק על דלק ואני מקבלת ממשרד החינוך 960 שקל, זה בלי השעות שאני באוטו, בלי החניונים שאני משלמת, בלי אחזקת רכב, בלאי רכב - - -
יעקב מרגי: אוקיי, תודה, הדברים ברורים.
<קריאה: אפשר להוסיף משפט?
יעקב מרגי: יש לנו מגבלה של זמן, יש לי עוד דיון.
יעקב מרגי: משרד החינוך ומשרד האוצר, תחליטו ביניכם.
יעקב מרגי: נאמר לי שהסוגיה הזו על השולחן.
יעקב מרגי: מאחר והיא על השולחן, אנחנו נשמע.
יעקב מרגי: אתה רוצה לפתוח?
<יוסי איצקוביץ': כן, יוסי איצקוביץ', סגן החשבת הכללית, משרד האוצר.
יעקב מרגי: אני מודה לך מאוד שהגעת לדיון למרות האילוצים.
<יוסי איצקוביץ': שתי נקודות בקצרה כדי להבהיר.
<יוסי איצקוביץ': הבעיות שהוצגו בשכר המורים רובן ככולן לא קשורות לשכר, לא קשורות לנושא של קצובת נסיעה, גם כמעט לא קשורות למערכת השכר, הן קשורות לתהליכים אחרים במשאבי האנוש במשרד.
<יוסי איצקוביץ': עובדה שזה חוזר על עצמו כל ספטמבר כל שנה - - -
יעקב מרגי: אתה מתייחס למה שאמר איתן ברושי.
יעקב מרגי: הוא לא פה, אז למה?
<יוסי איצקוביץ': זה נאמר גם על ידי חבר הכנסת שמולי, אני רק רוצה להבהיר שהנושא של קצובת הנסיעה הוא לא מה שגרם לבעיות, הבעיות היו כל שנה בספטמבר, רובן ככולן לא קשורות לקצה של תשלום השכר אלא לדברים אחרים.
איציק שמולי: היא הנותנת.
איציק שמולי: כל שנה חודש ספטמבר מפתיע את משרד החינוך מחדש.
איציק שמולי: הרי מנכ"לית משרד החינוך בעצמה ושר החינוך בעצמם אמרו שזו לא בעיה חדשה.
יעקב מרגי: רגע, איציק.
איציק שמולי: אתם כן הייתם שם.
יעקב מרגי: יוסי איצקוביץ', בוא תקשיב.
יעקב מרגי: הדיון הוא לא זה, היה דיון כאן, המשרד, יחד איתך, הצגתם פה מתווה לפתרון.
יעקב מרגי: אתם מכירים בבעיה, מכירים בזה שהמענה שניתן היום אינו תואם ולא הולם את גודל המשרד ואופיו ודרכי עבודתו, אז למה לפתוח את זה עכשיו?
יעקב מרגי: עזוב, הסוגיה של ספטמבר לא על השולחן.
<יוסי איצקוביץ': כבוד היושב ראש, אני מתייחס למה שביקשת, אני חייב להגיד שנעשתה עבודה מאוד יסודית על ידי מנכ"לית משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: אני מקווה שהיא תוכיח את עצמה.
<יוסי איצקוביץ': עבודה רצינית, עבודה יסודית והנושא של קצובת הנסיעה והמורים הנודדים מופיעים שם כסעיף.
<יוסי איצקוביץ': זה לא משהו שעלה כרגע, זה מופיע שם כסעיף וזה מטופל.
<יוסי איצקוביץ': אלו שתי ההבהרות.
יעקב מרגי: לגבי אופי ההעסקה של המורות הנודדות.
<יוסי איצקוביץ': אנחנו כבר זמן מה נמצאים בשיח, גם עם ההסתדרות.
<יוסי איצקוביץ': זה נושא שנמצא על שולחנו של מנכ"ל משרד האוצר.
<יוסי איצקוביץ': אנחנו מגבשים בימים אלה כמה חלופות.
<יוסי איצקוביץ': אנחנו מכירים בבעיה, אנחנו רוצים לפתור את הבעיה, אנחנו לא רוצים שעובד, אם זה עובד מדינה, אם זה עובד הוראה, יוציא מכיסו כסף כדי למלא את תפקידו, זאת לא המטרה.
<יוסי איצקוביץ': נציע כמה חלופות למנכ"ל משרד האוצר ואני מאוד מקווה שבזמן הקרוב - - -
יעקב מרגי: תן הערכת זמנים.
יעקב מרגי: אני לא אתפוס אותך על המילה, אבל לתת לנו תחושה איפה זה עומד.
<יוסי איצקוביץ': אני מאוד מקווה שזה תוך סדר גודל של חודש חודשיים.
<קריאה: לא, לא, סוכם - - -
<קריאה: איתנו סוכמו שלושה שבועות.
יעקב מרגי: אחרי כן תצאו בחוץ ותשבו.
יעקב מרגי: אני לא מנהל פה את הנושא.
<לילך פרטוש שמר: יש אפשרות להצטרף לוועדות האלו?
<לילך פרטוש שמר: ממש לא?
יעקב מרגי: לא, אני לא עונה לך לא, כי התפרצת לי.
יעקב מרגי: תקשיבו, פה זו לא ועדת העבודה הרווחה והבריאות, שם דנים בסכסוכי עבודה.
יעקב מרגי: פה זו ועדת החינוך וזה נושק ישירות לחינוך, לכן לקחתי זאת ושמתי את זה על סדר היום.
יעקב מרגי: רק לומר לכם שהנושא הזה עקף מימין עשרות נושאים אחרים.
יעקב מרגי: עשרות נושאים אחרים.
יעקב מרגי: שמנו את זה על השולחן.
יעקב מרגי: בבקשה, יוסי.
<יוסי איצקוביץ': אני למעשה - - -
יעקב מרגי: אתם אומרים שאתם מכירים בבעיה, מכירים את המצוקה הזו, וכשאני אומר מכירים זה לא מצד היכרות אלא מכירים שזה צורך שחייב להיפתר ושצריך לתת לזה מענה.
יעקב מרגי: תקבל חודש, חודשיים, שלושה שבועות, תגיעו לזה, תתיישרו.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אתה צודק, תיאבק על השלושה שבועות - - -
<מאיר אסרף: בטח, מה זה?
<מאיר אסרף: מסקנות - - -
יעקב מרגי: רגע, תן לי, אתה חדש, אני סבלני אליך, בסדר?
יעקב מרגי: תקשיב, תן לי.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, אם האוצר, יושב פה סגן החשבת הכללית באוצר ואומר שזה מונח על שולחנו של מנכ"ל משרד האוצר והוא מבטיח לי חודש חודשיים - - -
<יוסי איצקוביץ': אני מקווה שזה בין חודש לחודשיים.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, אני אופטימי.
<מאיר אסרף: לא יודע.
יעקב מרגי: אתה תמשיך לעבוד איתו לאחר מכן.
<מאיר אסרף: בטח שאני אעבוד איתו.
יעקב מרגי: משרד החינוך, מישהו רוצה להוסיף משהו?
<תמר כהן: תמר כהן, מנהלת תחום שכר.
<תמר כהן: אנחנו מכירים את הבעיה.
<תמר כהן: אנחנו לא חושבים שמדובר ב-1,000 אנשים, הבעיה היא הרבה יותר נרחבת כי זה לא רק מורים נודדים, אלו אוכלוסיות נוספות.
<תמר כהן: כולן כרגע בדיון מול האוצר, מול יוסי איצקוביץ'.
<תמר כהן: אנחנו כבר קיימנו מספר דיונים, זה חלק ממסקנות הוועדה שקיימה מנכ"לית משרד החינוך ואנחנו מקווים שכמו שיוסי אמר, בתוך חודש חודשיים כבר יהיו לנו הנחיות אחרות.
איציק שמולי: אני רוצה להגיד לנציגי הממשלה, אני מאוד מכבד אתכם ואני לא רוצה להגיד דברים קשים ובוטים, אבל בכל הכבוד, לבוא ולוועדת החינוך ולהגיד לנו "אנחנו מכירים את הבעיה והנושא ידוע והנושא מטופל ואני מקווה שבחודש או חודשיים הקרובים זה ייפתר", זה באמת, אני יום אחד, לא רוצה להגיד לכם על עצמכם, אני, אם הייתי במצב שלהם, אם הייתי במצב של המורה לקוית הראייה, שאני לא זוכר את שמה ואני מתנצל, הייתי אומר לך בבושה גדולה, "אני מבקש ממך לעזוב את משרד החינוך".
<עדינה נח: אני מאוד אשמח.
איציק שמולי: אני לא מבין מה את עושה שם, לא מבין מה את עושה שם, את השתגעת?
איציק שמולי: עוד כמה זמן האידיאולוגיה תוביל אתכן למסגרות החינוך המיוחד?
איציק שמולי: אומר לכם את זה מורה לחינוך מיוחד.
<עדינה נח: הבת שלי שאלה אותי אם יהיה כסף לקנות לה מתנה ליום הולדת.
איציק שמולי: אתן השתגעתן?
איציק שמולי: אתם השתגעתם?
איציק שמולי: זה נראה כאילו זה לא מזיז לכם בכלל, פשוט לא מזיז לכם ואני אומר לָך, אני חושב, אני בטוח שאת עושה את עבודתך בשליחות גדולה ואת אוהבת את מה שאת עושה, אבל אתם מדברים על כל כך הרבה רפורמות במערכת, זה המשאב האנושי שלכם, תראו איך משרד החינוך מתייחס אליו.
איציק שמולי: אתם אומרים לו, "אנחנו נטפל בזה עוד חודש חודשיים", האם יכול להיות דבר כזה?
איציק שמולי: זה לא יעלה על הדעת.
איציק שמולי: זו לא הקופה הקטנה של משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני אענה, יוסי, במקומך.
יעקב מרגי: בדרך כלל יושב ראש ועדה נואם נאומים חוצבי להבות.
יעקב מרגי: חסכתי את זה מכם היום.
יעקב מרגי: תקשיבו, אין ספק שהדברים יוצאים מהלב, שמעתם את העוצמות, שגם חבר הכנסת איציק שמולי, ידידי, ביטא אותן.
יעקב מרגי: מאחר ומה לעשות, החיסרון שלי הוא שהייתי שם.
יעקב מרגי: הייתי שם לא רק כשר, הייתי שם כאיש שכר בשירות המדינה, שהוביל הסכמי שכר.
יעקב מרגי: הייתי שר שניסה לשנות את מסגרת ההעסקה של הסקטור הכי עלוב במדינת ישראל, שגם אם יוסיפו לו 20% הוא עדיין יקבל השלמה על פי חוק לשכר מינימום.
יעקב מרגי: תוספת של 20% לא הצלחתי בכהונתי לעשות זאת, אבל כשאומר לי סגן החשב, מה לעשות, יש הליכים במדינת ישראל, הליך סוגיית השכר, לתקן סוגיה של שכר, כשהוא אומר לי חודש חודשיים אני יודע שזה בקצה האחרון, מבחינתי הם סיימו את הטיפול.
יעקב מרגי: יש להם את ה'אני מאמין' יש הסכמה עקרונית ואפילו מקורות מימון, זה לא האחריות שלהם.
יעקב מרגי: הוא אומר לך שיש לו הכרה, לא מצד שהוא מכיר, נפגש עם הבעיה, אלא הכרה, הוא מכיר בצורך שיש.
יעקב מרגי: לכן וידאתי שכשהוא אומר "אנחנו מכירים", מכירים בצורך, אז זה מכירים בצורך או מכירים בהיכרות?
יעקב מרגי: אני מבין שכל יום וכל חודש זה עוד הוצאה שיוצאת מכיס המורים והמוטיבציה נפגעת, אבל איך אומרים?
יעקב מרגי: סבלתם הרבה, תסבלו עוד חודש ואנחנו כאן כדי לוודא שזה קורה.
יעקב מרגי: יוסי, אני באמת קורא לכם, לא להניח את זה, כדי באמת לסיים את זה כבר בחודש הבא.
<מאיר אסרף: יש לי רק - - -
יעקב מרגי: אבל ממש תוספות קטנות ואני מסיים את הדיון, משהו שלא נאמר.
<מאיר אסרף: לגבי שלושה השבועות שהובטח.
יעקב מרגי: אבל אמרתי לך, תעשו את זה אחר כך בחוץ.
<מאיר אסרף: אבל זה משהו שחשוב לי שייאמר לפרוטוקול, אדוני.
<מאיר אסרף: כשמנכ"לית משרד החינוך מסכמת עם מזכ"לית הסתדרות המורים שיהיה מענה תוך שלושה שבועות, אנחנו לא מקבלים את זה ש אתם מגיעים לכאן בלי לדבר איתנו לפני ומודיעים לוועדה שתוך חודש חודשיים, זמן ערטילאי.
<מאיר אסרף: לא יהיה.
<סימה זגורי: משהו שלא אמרתי.
<סימה זגורי: גם את הסכום הזעום שמשרד החינוך אמור לשלם לי על נסיעה בודדת, לא קיבלתי מספטמבר עד עכשיו - - -
יעקב מרגי: זה במסגרת הבעיה הכללית.
<סימה זגורי: קיבלתי פעמיים 150 שקל וזה כל שנה כך, כבר שבע שנים.
<מנאר חדד: אני רוצה להוסיף עוד משהו.
<מנאר חדד: אני מנאר, גם מדריכה ורכזת אזורית במחוז הצפון ללקויי שמיעה וגם מדריכה ארצית ללקויי שמיעה המגזר הערבי.
<מנאר חדד: אני רוצה להוסיף שאני, כעובדת של פיקוח ארצי, גם אני נודדת, לא רק המורות נודדות - - -
יעקב מרגי: לכן קפצת כששאלת אותה?
<מנאר חדד: רציתי להוסיף שגם מהפיקוח אנחנו גם מתנסים בזה, אנחנו לא מקבלים, אני גם מקבלת 150 שקל לחודש מתחילת השנה ואני נודדת לא רק בין כפרים או ערים, אלא גם בין מחוזות, בין דרום ומרכז וצפון.
<מנאר חדד: אני רוצה להוסיף שגם המפקחת עצמה לא מקבלת את הסכום שהיא ראויה.
יעקב מרגי: אני מאמין שיהיה מענה לכול סוגיית הנדידות.
יעקב מרגי: זה מה שאמרה תמר.
יעקב מרגי: תמר אמרה שזה לא 1,000, להערכתה זה יותר, היא כיוונה לכל סוגיית הנודדות והנדידה במשרד החינוך.
יעקב מרגי: אני הייתי רגיל עד היום להסתכל כלפי שמיא ולראות את העופות הנודדים בחילופי העונות אבל בסדר, יש גם מורות נודדות, בבקשה.
<לילך פרטוש שמר: אני רוצה להוסיף גם בנושא - - - אני כן רוצה לחזור על זה שבעצם האחריות מבחינתנו, היא של משרד האוצר ומשרד החינוך.
<לילך פרטוש שמר: חשוב לי - - -
יעקב מרגי: האחריות מבחינתך, משפטית, זה רק של משרד החינוך כי הוא המעסיק שלך.
<לילך פרטוש שמר: אז משרד החינוך.
<לילך פרטוש שמר: אני רוצה לחדד.
<לילך פרטוש שמר: הפגיעה במורים הנודדים היא בעצם בסופו של דבר פגיעה גם בתלמידים.
<לילך פרטוש שמר: כל מה שהמורות ציינו פה - - -
יעקב מרגי: מוטיבציה ולהיות מרוכז ומפוקס.
יעקב מרגי: לא ייתכן שמורה, בזמן שהוא מתעסק עם ילד או ילדה, חושב על הפקקים ועל הדרך.
<לילך פרטוש שמר: יפה.
<לילך פרטוש שמר: ציינו פה את כל הדברים, אבל אני רוצה להגיד שהפגיעה היא בעצם בהיבט האחד שהוא המערכתי והפיזי וזה משהו שלא דיברנו פה.
<לילך פרטוש שמר: המורות לבתי הספר, יש מרכזי תמיכה, זה אנחנו מוצאים, זה משהו אחר, אבל המורות מלמדות במסדרונות, במחסנים, בחדרי מורים, בכל מיני מקומות כאלה, שזו פגיעה גם במורה וגם בתלמיד עצמו.
<לילך פרטוש שמר: זה בהיבט אחד.
<לילך פרטוש שמר: בהיבט השני, יש פה עזיבה של כוח אדם איכותי.
<לילך פרטוש שמר: מצד אחד רוצים לראות כוח אדם שיהיה מקצועי, בעל ידע, להכשיר אותו וכו', אבל מצד שני כל התנאים שדוברו כאן לא ניתנים למורה.
<לילך פרטוש שמר: בסך הכול בשורה התחתונה, מורה נודד צריך רכב וצריך ציוד.
<לילך פרטוש שמר: כמו שאמרה סימה, הרכבים שלנו הם מחסן, הם מיני משרד וחבל, הייתי יכולה לצלם את הרכב שלי כדי להמחיש לכם מה זה רכב של מורה נודד ואלה התנאים שהוא לקיים אותם כדי לקיים את התפקיד שלו נאמנה.
<לילך פרטוש שמר: משרד החינוך ומשרד האוצר צריכים לתת על זה את הדעת ולראות איך מתקצבים את הנושא של הצטיידות והנסיעות ברמה שהיא באמת הוגנת.
<לילך פרטוש שמר: אני לא חושבת שיש פה אנשים שיושבים ועושים נסיעות ולא משלמים להם, שזה יוצא רק מכיסם, אלא אם כן זה מקובל עליהם, אבל הגענו לנקודה שזה כבר לא מקובל ואף אחד כבר לא יכול לשתוק עם הנושא הזה.
<לילך פרטוש שמר: רציתי לשאול האם יש לנו את האפשרות כן להתלוות לכל התהליך הזה של ההחלטות של האוצר והחינוך, כי נכון שיש את ההסתדרות, ההסתדרות לא התייחסה אלינו לאורך שנים, היא עברה טלטלה עוברת והיא עדיין עוברת טלטלה, ולכן אין לנו משהו שאפשר כרגע להסתמך עליו.
יעקב מרגי: מאחר ואת בתחום של החינוך המיוחד אז את מבינה גם בסוגיות של קשב - - -
<סימה זגורי: אני רוצה רק לומר שאני כבר נמצאת ב-14 מסגרות - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע תקשיבי.
<סימה זגורי: קשב וריכוז.
יעקב מרגי: נכון, זו מכת מדינה היום אצלנו וגם הגיל זה הולך ומתחזק.
<מאיר אסרף: אני חושב שזה בגלל העומס, אדוני.
יעקב מרגי: לא, לא, שום עומס.
יעקב מרגי: אני אומר, תקשיבי.
יעקב מרגי: יש סדר במדינה וסדר צריך לעשות.
יעקב מרגי: לפעמים סדר לא ממצה את הכול.
יעקב מרגי: אני לא אתן לך הרצאה פילוסופית עכשיו, שהחליטו שרק ארגונים מציגים.
יעקב מרגי: יש בזה שכל.
יעקב מרגי: אי אפשר לדבר עם כולם על הכול.
יעקב מרגי: אני לא נותן לכם, תקשיבי לי, הלוואי והייתי מסתדר עם ההסתדרות וארגוני המורים והסתדרות המורים, בואו תקשיבו, אני אומר לכם, תקשיבו טוב טוב, אני נותן לכם עצה ממרומי גילי, תאחדו כוחות.
יעקב מרגי: עכשיו אני לא נותן לכם פה בדיון איך עושים את זה.
יעקב מרגי: תתפטרו –תתפזרו, אתם תחלישו את עצמכם, נקודה.
יעקב מרגי: מישהו רוצה להוסיף משפט שלא נאמר?
יעקב מרגי: ואני מסכם מיד אחרייך.
<עדינה נח: אני רוצה להגיד משפט אופטימי לסיום.
<עדינה נח: למרות כל מה שנאמר פה, אנחנו מבטיחים גם למשרד החינוך, גם לוועדה וגם לכולם, שלמרות שאנחנו מוציאים את זה מהכסף שלנו אנחנו נמשיך להגיע לילדים.
<עדינה נח: וכמה שדיברנו על המוטיבציה - - -
יעקב מרגי: אני זיהיתי מתחילת הדברים שלך את המזוכיזם.
<עדינה נח: אני רוצה להגיד שבכל הדיון הזה אני זוכרת משפט שאימא אומרת לי, היא מתקשרת אליי, אמא שפתאום מגלה שלילד שלה יש קושי ואמרו לה שיש איזו מורה שמטפלת בעניין והיא אומרת לי, "אבל הוא יוכל פעם לקרוא?
<עדינה נח: הוא יוכל פעם להצליח?
<עדינה נח: " וכשאנחנו מלווים אותם עד השלב של התיכון, במקרה שלי של הישיבה או הסמינר או כל דבר אחר, אנחנו מבטיחים שאנחנו נהיה שם בשבילם עם כל הציודים הכבדים ואצלי זה לא רק הציוד לתלמידים אלא גם הציוד עבורי ולא דיברנו על זה שהכול אני קונה מכספי הפרטי, יש ציודים שעולים עשרות אלפי שקלים, ולמרות כל הקשיים אני אחזור היום הביתה לבת שלי ואני אגיד לה שתהיה לה מתנה ליום הולדת, כי אימא כרגע אין לה כסף לקנות, אבל יהיה לה ואנחנו נמשיך להגיע ונמשיך לעבוד את העבודה שלנו.
יעקב מרגי: בבקשה, משהו שלא נאמר?
<רינה אסא: משהו שלא נאמר.
<רינה אסא: בגלל מה שהיא אמרה כרגע.
<רינה אסא: אני רינה מהסתדרות המורים, למרות הציונות הזאת של המורים, אנחנו לא ניתן הפעם להמשיך ולנצל את הציונות הזאת ופתרון יהיה, זה בטוח.
<רינה אסא: הפתרון יהיה רק בשילוב כוחות.
יעקב מרגי: רבותיי, הוועדה מודה לחבר הכנסת איציק שמולי ולמורות הנודדות, סליחה על הביטוי, על היוזמה לדיון החשוב.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה על מצוקתם של המורים הנודדים, הן בהחזרי תשלום והן בתנאי העבודה.
יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע שהסתדרות המורים מחויבת לנושא.
יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע שמשרד החינוך ומשרד האוצר והסתדרות המורים כבר שמו את הנושא הזה על השולחן.
יעקב מרגי: הוועדה רשמה למעקב את הודעת סגן החשבת הכללית באוצר, מר יוסי איצקוביץ', שהפתרון לסוגיה הזו יינתן במהלך החודש-חודשיים הקרובים הוועדה תעקוב אחרי הנושא הזה.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 20 ביוני 2017, כ"ו בסיון תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא: העסקת עובדים ללא הכשרה מתאימה במערכת החינוך.
יעקב מרגי: יוזמת הדיון חברת הכנסת ד"ר יפעת שאשא ביטון, יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד.
יעקב מרגי: אני אחסוך את מילות הפתיחה ואעביר אליה את רשות הדיבור.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.
יפעת שאשא ביטון: אז כן, רבות דובר סביב הנושא של הפדופיל, אותו מורה מחליף שנכנס לתוך המערכת, קיבל תעודת יושר בלי שהיה מצוין שבעצם עומדים נגדו הליכים משפטיים.
יפעת שאשא ביטון: אבל היום אני לא רוצה לדבר על הלקונה בחוק.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהוא העלה על סדר היום נושא שהרביתי לעסוק בו בשנים האחרונות, וזה העניין של אנשי הוראה או אנשי הסגל שנכנסים לתוך מערכת החינוך, כשלמעשה הם לא אנשי חינוך.
יפעת שאשא ביטון: הם לא עברו שום הכשרה שתאפשר להם את הכניסה למערכת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתקלים בזה במורים פרטיים ואנחנו נתקלים בזה באיזשהו מערך מובנה שקיים היום, של סייעות בעיקר ברשויות המקומיות, שכולנו יודעים שרובן לא עברו שום הכשרה בנושא של חינוך.
יפעת שאשא ביטון: אותן סייעות שיכולות לעבור מתפקיד לתפקיד ברשות המקומית, פעם מזכירה בבית-הספר, אולי אחר כך מזכירה באחת הלשכות ויום אחר כך או שנה אחר כך להיות סייעת.
יפעת שאשא ביטון: יסלחו לי כל הסייעות, ואני יודעת שיש הרבה מהן שעושות עבודת קודש, אבל אני חושבת שהגיע הזמן שאם אנחנו רוצים שתהיה לנו מערכת חינוך כפי שהיא צריכה להיות, אז האנשים שנמצאים בתוך המערכת צריכים להיות אנשי חינוך, אנשים שעברו את ההכשרה המתאימה כדי להיות שם, כרגע בלי קשר לעברם הפלילי, שזו כמובן סוגיה שצריך לעסוק בה.
יפעת שאשא ביטון: מחר בבוקר יהיה דיון בסוגיה הספציפית הזאת.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתכנס רק לנושא של מי הם האנשים שפוגשים את הילדים שלנו בתוך מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: יש פה נציגים של השלטון המקומי?
יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב אין פה נציגים של השלטון המקומי, שהם פונקציה מאוד מאוד משמעותית, כי מערך הסייעות שנמצא בגנים - - -
יעקב מרגי: הנציג אמור להגיע.
יעקב מרגי: הוא רשום ואמור להגיע.
יפעת שאשא ביטון: מערך הסייעות שנמצא בגנים הוא בעיקר תחת תחום אחריותו.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהשיח שצריך לעלות כאן הוא שגם הסייעות צריכות להיות נשות חינוך ששייכות או למערכת החינוך או למערך החינוך.
יעקב מרגי: אני יכול לבשר לך שבימים אלה סיימתי הכנת הצעת חוק להגדרת מקצוע הסייעות.
יפעת שאשא ביטון: אפשר רק לברך על זה.
יפעת שאשא ביטון: הגיע הזמן שהדבר הזה ייעשה.
יפעת שאשא ביטון: מערכת החינוך, מדינת ישראל, שנת 2017, וחייב להפסיק להיות פרטאץ', סליחה על הביטוי, זה חייב להיות מקצועי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים חינוך, אנחנו רוצים חינוך, אנחנו רוצים להגן על הילדים שלנו ואנחנו צריכים אנשי מקצוע בתוך המערכת.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, שאף הוא הגיש הצעה לדיון מהיר, אבל לא אושר לו בנשיאות, אבל אנחנו בוועדה אישרנו.
מסעוד גנאים: אין ספק שזו תופעה מדאיגה מאוד, ומי שקורא מה שפורסם ב"ידיעות אחרונות" צריך להיות מודאג מאוד.
מסעוד גנאים: צריך להזכיר שבבתי-הספר יש את היקר לנו, של כולנו, הילדים שלנו שם.
מסעוד גנאים: לכן צריך לוודא של אחד שנכנס כדי ללמד את הילדים האלה או כל אחד שייכנס לכותלי בית-ספר יהיו לו את כל התנאים, כל הקריטריונים שיגרמו לזה שזה יהיה אדם שלא מסוכן לילדים שלנו ויתרום גם לאקלים החינוכי, למרחב החינוכי הבטוח, שהוא תנאי ראשון לעשייה חינוכית ולימודית בתוך בתי-הספר.
מסעוד גנאים: נדמה לי שכל מי שרוצה ללמד, תוך שעות מתקבל ומכניסים אותו לבית-ספר, נפגש עם תלמידים ותלמידות, בלי לשאול מה עברו הפלילי או אפילו מה ההכשרה הפדגוגית שלו, בהוראה, בי.
מסעוד גנאים: אי.
מסעוד גנאים: וכל הדברים האלה.
מסעוד גנאים: אני חושב שזה מדאיג מאוד.
מסעוד גנאים: אני רוצה להעיר שאני יודע שבבתי-הספר הערבים יש הרבה מורים מחליפים.
מסעוד גנאים: שם זה משום שיש עודף.
מסעוד גנאים: אתה תמצא שלכל מחליף יש תעודת הוראה, יש לו את כל הקריטריונים וכל התנאים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שאתם יותר מתקדמים.
מסעוד גנאים: לכן – לפי הדוח - בבתי-הספר העבריים, בחברה היהודית, בגלל מחסור מקבלים כל אחד.
מסעוד גנאים: לפי דעתי זה עניין מאוד מדאיג.
מסעוד גנאים: והכל לכאורה עד שמשרד החינוך יגיב.
מסעוד גנאים: כן, אנחנו רוצים לשמוע את משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: זו עובדה בשטח.
יפעת שאשא ביטון: כנראה שהתפיסה היא שמי שנכנס רק לשעה או שעתיים לא באמת צריך לעשות משהו משמעותי, וזו הנגזרת.
יעקב מרגי: אמיתי שוחט, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
<אמיתי שוחט: צהרים טובים.
<אמיתי שוחט: לנושא סייעות השילוב – ככלל, לסייעות השילוב, כמה שנועד לתמוך בשילוב ילדים עם מוגבלות, יש גם תפקידים פדגוגיים כי הן אמורות לתווך את הלמידה, ויש להן גם תפקידים חברתיים.
<אמיתי שוחט: הן אמורות להבין במוגבלויות שונות, אמורות להבין גם את חומר הלימודים, וכשאנחנו מביאים לשם סייעות בוגרות 12 שנות לימוד בעצם מצפים מהן להיות בייביסיטר של הילדים ואי אפשר לצפות שהיא תקדם את הילדים.
<אמיתי שוחט: כרגע התחום ברור.
<אמיתי שוחט: כלומר, אם יש סייעת טובה או סייע טוב, שזה מישהו עם תואר או מישהו עם ניסיון, הוא גם דורש וגם משלמים בשחור.
<אמיתי שוחט: כל הורה שתשאל אותו יגיד שזה לא חוקי, אבל אני דואג לילד שלי ואני עושה את זה.
<אמיתי שוחט: אני יודע שבמשרד החינוך יש תוכניות להכשרות והם מדברים על הסיפור הזה.
<אמיתי שוחט: יש גם רשויות מקומיות שעושות את זה בעצמן, עושות את ההכשרות.
<אמיתי שוחט: דיברתי גם עם הורים שאמרו: עזבו שבועיים ראשונים של הלימודים, אל תתנו לילדים שלי סייעת, ותעבירו להן הכשרה.
<אמיתי שוחט: תבנו את זה כגמול.
<אמיתי שוחט: הנושא הזה צריך טיפול.
<אמיתי שוחט: אנחנו שמחים על הצעת החוק הזאת ונשמח גם לקחת חלק.
<אמיתי שוחט: אנחנו עומדים בפני כינוס של ועדה אצלנו בנושא הזה.