GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: השאלה כאן יותר משמעותית.
תמר זנדברג: ברור שזה לא רק בדרג שלך אבל יש קונצנזוס שמה שהיה לא יהיה.
תמר זנדברג: האם אתם הולכים לאיזושהי חשיבה מחדש וקודם כל על אסרו חג ועל דברים שהם אבסורד.
יעקב מרגי: סוניה, האם יש כוונה לעשות - - - -
<סוניה פרץ: מכיוון שמדובר בהסכמות שבסופו של דבר הן עם תוקף משפטי - - -
תמר זנדברג: זה לא יכול להיות חזות הכול.
יעקב מרגי: רגע, תמר, תני לי.
יעקב מרגי: אני אוביל אותך לשם.
<סוניה פרץ: כל הסדר קיבוצי - - -
יעקב מרגי: סוניה, את לא מחדשת לנו.
יעקב מרגי: תאמיני לי שכאשר אבי ניסנקורן, יושב-ראש ההסתדרות, רוצה להכריז סכסוך עבודה הוא מכריז, למרות שיש הסכם קיבוצי בגלל סוגיה כזאת.
יעקב מרגי: בסדר, זאת לא הלכה למשה מסיני שלא משתנה.
יעקב מרגי: לו יצויר שהמורים היום היו מבקשים להגדיל את השכר שלהם בעקבות התייקרויות.
יעקב מרגי: הם היו מבקשים מכם להיכנס למשא ומתן.
יעקב מרגי: אני לא מבקש כרגע שתאמרי לי שאתם הולכים לשנות את לוח ימי החופשה השנתית במערכת החינוך ללא תיאום עם המורים, ללא הידברות עם המורים.
יעקב מרגי: יכול להיות שתגידי לי: אתם מקשקשים פה, אתם לא חיים את המציאות.
יעקב מרגי: לוח החופשות השנתי של המורים ומערכת החינוך הוא לוח טוב, רציונלי, אידאלי, ואנחנו לא מתכוננים לשנות אותו למרות שהוא מבוסס על הסכם שנחתם ב-1980.
יעקב מרגי: גם זו תשובה, רק תאמרי לנו אותה.
יעקב מרגי: אין לך תשובה.
<סוניה פרץ: אין לי תשובה.
יעקב מרגי: אני אומר אותה.
יעקב מרגי: מה שהיה בהרבה תחומים הוא כבר לא מה שקיים וכנראה שגם בנושא הזה אנחנו נעשה כל מאמץ שמה שהיה לא יהיה יותר, כי זה חייב להיות במשולש שווה צלעות.
יעקב מרגי: שווה צלעות, ככה לימדו אותי במערכת החינוך הממלכתי של מדינת ישראל, כי אם לא, הוא לא משולש.
יעקב מרגי: הוא משהו אחר.
יעקב מרגי: אנחנו בשנת השבעים מתקנים הרבה עיוותים וגם בקטע הזה שנת השבעים תצוין בתיקון העיוות הזה ואני אדרוש את זה.
<עדי מן: גם ההורים יודעים לעמוד על הרגליים האחוריות.
יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה לומר שלהורים יש רגליים אחוריות.
יעקב מרגי: הבנו אותך, אבל הייתי חייב לתקן אותך.
יעקב מרגי: אני אומר את הסיכום ואפילו לא צריך לכתוב אותו.
יעקב מרגי: ראשית, אני מודה לכל מי שהשתתף בדיון.
יעקב מרגי: מודה לפורום ארגוני ההורים על המצגת.
יעקב מרגי: אני חושב שהיא מצביעה על הקלות הבלתי נסבלת שבה חופשות מוזזות במערכת החינוך.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר החינוך, לראשי ארגוני המורים ולשר האוצר להיכנס להידברות בסוגיית התאמת ימי החופשה במערכת החינוך לצרכי המשק ולצרכי ההורים במדינת ישראל.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לכל הנוגעים בדבר – הורים, ארגוני מורים, ארגוני גננות – כל מי שיש לו הצעה אלטרנטיבית ללוח החופשות, להגיש אותה אליי כיושב-ראש הוועדה.
יעקב מרגי: במקום שאין איש, כנראה אני אשתדל להיות איש.
יעקב מרגי: אני אקיים כאן שולחן עגול, על הראש של המשרדים, על הראש של המורים.
יעקב מרגי: אם הם לא יעשו את זה, אנחנו נעשה את זה.
יעקב מרגי: אנחנו נקים קול זעקה, לא נשאיר את השטח הזה פרוץ יותר.
יעקב מרגי: אני חושב שהגיע הזמן שיהיה שינוי.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים לעשות את זה בהסכמה ובהידברות.
יעקב מרגי: תבואו בהסכמה ובהידברות?
יעקב מרגי: יהיה טוב.
יעקב מרגי: לא תהיה הסכמה ולא תהיה הידברות?
יעקב מרגי: זה יהיה מעל הראש שלכם ואני אומר לכם שיפה שעה אחת קודם כי כשהזעקה עולה מלמטה, אי אפשר לעצור אותה.
יעקב מרגי: מי שדורש מאתנו בימים האלה לחזק את מעמדו של המורה, שיחשוב פעמיים כי אני מצפה ממורה וממחנך במדינת ישראל שהוא יהיה גם קשוב.
יעקב מרגי: שיבוא וישכנע בשולחן עגול בהידברות שלא נכון השינוי שאנחנו מבקשים לעשות, אבל לא ייתכן שהערך היחיד יהיה להסתתר מאחורי הסכם קיבוצי.
מירב בן ארי: אני אחליף את חבר הכנסת יעקב מרגי ונאחל לו החלמה מהירה ושירגיש טוב.
מירב בן ארי: היום ה-20 בדצמבר 2016, כ' בכסלו התשע"ז.
מירב בן ארי: יש לנו דיון גם לציון יום הסוכרת ונתייחס לתקנות הפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות החינוך, התשע"ש-2016 וליישום החוק לפיקוח לאיכות התזונה בבתי הספר, חינוך לתזונה בריאה וחינוך גופני בבתי הספר.
מירב בן ארי: נתחיל קודם כל בנושא של התקנות ונבהיר שהתקנות נמצאות על שולחן הוועדה, קיבלנו אותן ב-11 לחודש, ולכן הדיון על התקנות עצמן יהיה לא בשבוע של חנוכה שזה בשבוע הבא וכאן הוא שבוע קצר, אלא בשבוע שלאחר מכן.
מירב בן ארי: אתם כמובן תקבלו זימון, כל הגורמים הרלוונטיים, והתקנות יידונו בזמן הקרוב.
מירב בן ארי: דיברנו עם מרגי על כך.
מירב בן ארי: הן לא יידחו יותר.
מירב בן ארי: אני רוצה לדבר גם על העניין הזה של יום הסוכרת אבל אחרי כן אני רוצה לדבר גם על מה קורה באופן כללי בתוך בתי הספר.
מירב בן ארי: נתחיל עם משרד החינוך.
מירב בן ארי: אני מבקשת את ההתייחסות שלכם גם ליישום החוק לפיקוח איכות התזונה.
מירב בן ארי: עירית ליבנה, מפקחת על תחום הבריאות במשרד החינוך.
<עירית ליבנה: נתחיל מהמעגל הרחב יותר במשרד החינוך ובמערכת החינוך, במוסדות החינוך.
<עירית ליבנה: תחום הבריאות וקידום הבריאות הוא המהות, חינוכית, והצבנו ביחד יעד ל-2020, מנכ"לית משרד החינוך ומנכ"ל משרד הבריאות, שכל מוסדות החינוך יפעלו כמקדמי בריאות לפי מה שהוגדר ביחד וזה יעד שאנחנו בד בבד קבענו דרכים למילוי והגעה ליעד הזה.
<עירית ליבנה: היעד הזה באמת הוא מהפכה מבחינה זאת והתיאום הוא בין משרדי.
<עירית ליבנה: ממש.
<עירית ליבנה: כך זה גם בתכנון, גם בליווי, גם בביצוע.
<עירית ליבנה: העבודה היא משותפת ומקצועית לחלוטין.
<עירית ליבנה: הגדרנו למוסדות החינוך מה הצעדים שנדרשים כאשר אחד מהנושאים המרכזיים ביעד הזה הוא באמת הנושא של תזונה בריאה ונבונה יותר שבאה לידי ביטוי בכל המעגלים ובמספר אמצעים.
<עירית ליבנה: קודם כל, כל המעגלים הם בית הספר, הגן, הבית ועובדי ההוראה, ובלי המשולש הזה אנחנו לא מתקדמים.
<עירית ליבנה: קהל היעד המסיבי יותר שלנו מהשנה הוא עובדי ההוראה כי אנחנו למדנו ובעולם למדו שכאשר הם יעשו את השינוי בעצמם ברמה האישית, יהיה להם קל יותר גם להנחיל את זה לילדים וכמובן להורים.
<עירית ליבנה: מאז החקיקה – כיוון שזה היה מתואם ולכן אולי הזמן, אבל זה גם בסדר – פרסמנו חוזר, רעננו, הרחבנו ושיפרנו את חוזר המנכ"ל.
מירב בן ארי: מה מגדיר חוזר המנכ"ל?
<עירית ליבנה: חוזר המנכ"ל מדבר על כל ההיבטים.
<עירית ליבנה: קודם כל על ההיבט החינוכי, אחר כך על ההיבט התפעולי, מה האחריות של הצוות החינוכי.
מירב בן ארי: בואי נפענח את זה.
מירב בן ארי: כשאת אומרת בהיבט החינוכי, זה אומר שיש שיעור לתלמידים?
<עירית ליבנה: חוזר מנכ"ל הוא לא שיעור.
מירב בן ארי: אני יודעת מה זה חוזר מנכ"ל.
מירב בן ארי: אני שואלת אותך בפועל, בשטח, האם מורים או בתי הספר מחויבים לתת איזשהו שיעור לתלמידים על החשיבות של תזונה נכונה.
<עירית ליבנה: אם מדברים על לימוד ממש, הלימודים שזורים הן בלימודי המדעים, הן בפעילות הגופנית, הן בפן החברתי.
<עירית ליבנה: הידע מונגש להם כתחום – וזאת ההגדרה שלו – בין מקצועי.
<עירית ליבנה: אנחנו מכשירים את המורים ואת הגננות לצורך זה כדי שיהיה להם את זה.
<עירית ליבנה: אנחנו היום בשלבים עם משרד הבריאות לפיתוח עוד מערכים ועוד מקורות תוכן לעובדי ההוראה וזה קורה בדיוק בימים האלה.
<עירית ליבנה: אנחנו יודעים מהניסיון בעולם ששיעור שלומדים אותו, הוא נגמר ומסמנים וי, לא יעשה את השינוי.
<עירית ליבנה: אנחנו מדברים על הנגשת ידע, אנחנו מדברים על שינוי התנהגות ואנחנו מדברים על קשר עם הבית.
<עירית ליבנה: אלה שלושת המרכיבים שכמובן הם מבוססים על מידע יותר לעובדי הוראה, חלק מהמידע – וזה נמצא בחוזר המנכ"ל – מיועד גם להורים, כל ההמלצות התזונתיות המפורטות בחוזר שהן משוקפות גם בתקנות הן בהתייעצות עם המחלקה לתזונה והן בשפה מאוד ישימה כי כשיש סייעת בגן, כתוב לה כפית וכף ולא 35 גרם.
<עירית ליבנה: זאת אומרת, היישום מחוזר המנכ"ל לעבודה בשטח, ביום יום, הוא מאוד ברור, מובן ומתואם.
מירב בן ארי: אני שואלת אותך שאלה פרגמטית.
מירב בן ארי: יש שיעורים על אלכוהול או על סמים או על הטרדות מיניות, יש שיעורי כישורי חיים, ולא דיברתי על שיעור אחד ואני שואלת למה לא לעשות שיעור על תזונה נכונה, על אורח חיים בריא, וממש להקדיש לזה ולדבר עם התלמידים ולהגיד להם איך הם מונעים את השמנת היתר, את הסוכרת.
<עירית ליבנה: זה חלק מתוך התהליך של כישורי החיים שנעשה.
מירב בן ארי: בימים אלה אתם בונים את זה?
<עירית ליבנה: התפיסה שלנו מדברת על כך שכל מורה וכל גננת מבחינתנו היא ה-רול מודלינג כדי שיהיה שינוי.
<עירית ליבנה: זה לא שיש שיעור של מישהו וזה לא יהיה מסומן מ-9:00 עד 10:00 כי זה לא יהיה אלא זה יהפוך לשיעור למידה וסימון וי.
<עירית ליבנה: אנחנו מדברים על זה שכן, קידום בריאות הוא אישיו.
<עירית ליבנה: אני אומרת סתם.
<עירית ליבנה: היעד הזה הוא לא הוגדר כיעד שלא עומד ומתבסס על כל העשייה.
<עירית ליבנה: זה תהליך שבסופו זה לא עניין של הלמידה והשיעור אלא זה השינוי ההתנהגותי ואם זה לא יהיה שזור - - -
מירב בן ארי: בסדר, עירית, את מכירה אותי, אנחנו עובדות ביחד כבר הרבה זמן.
מירב בן ארי: אם בימים אלה את עובדת על תכנית כזו שבאמת משקפת לצוות ההוראה שבסוף ישקף לתלמידים, תוך כמה זמן נראה לי שתוכלי להציג אותה בוועדה?
<עירית ליבנה: אני אומרת שזה חלק מהקשרים.
<עירית ליבנה: אנחנו עושים היום יחד עם משרד הבריאות איזשהו מכלול כולל של התערבויות וההתערבויות, דרך אגב, הן גם במכללות כי משנה הבאה, מתשע"ח, בכל המכללות להכשרת עובדי הוראה יהיו לימודי חובה של קידום בריאות.
<עירית ליבנה: אבל זאת לא רק תזונה.
<עירית ליבנה: כאן היום אנחנו ממקדים את זה.
מירב בן ארי: מכללות לחינוך.
<עירית ליבנה: מכללות להכשרת עובדי הוראה.
<עירית ליבנה: מתשע"ח קידום בריאות יהיו לימודי חובה.
<עירית ליבנה: זאת אומרת, אנחנו עובדים על כל המגזר, גם בהתפתחות ב-אין סרוויס וגם ב-פרי סרוויס וגם כמובן עם הרשויות והן יספרו איך עושים את המכלולים האלה כמשותפים כי אין תכנית לקידום בריאות שהצליחה בשיעור מ-9:00 עד 10:00.
<עירית ליבנה: זה ממש לא.
מירב בן ארי: אני לא שם.
מירב בן ארי: אני לא ברמה הזאת אלא אני ברמה של תהליך.
<עירית ליבנה: מאוד.
מירב בן ארי: גם סדנאות בנושא הטרדות מיניות לצורך העניין שמעביר המרכז לנפגעות תקיפה מינית, אלה שלושה מפגשים.
מירב בן ארי: זה תהליך.
<עירית ליבנה: אנחנו בונים את זה.
<עירית ליבנה: יש לנו סטנדרטים שנבנו למוסדות החינוך בתיאום.
<עירית ליבנה: בעקבות היעד שהוכרז, אנחנו בונים תכנית פעולה לשלוש השנים הקרובות שהיא תוצג כאן.
מירב בן ארי: ספרי לנו קצת על מה קורה מבחינת הקפיטריות בבתי הספר.
<עירית ליבנה: קודם כל, בחוזר המנכ"ל, בתקנות ובחוק, הנושא של הקפיטריות והמכונות, אלה הגילים היותר בוגרים.
מירב בן ארי: בתי ספר התיכוניים.
<עירית ליבנה: חטיבות הביניים והתיכוניים.
<עירית ליבנה: אלה בדרך כלל הגילים.
<עירית ליבנה: קודם כל, ישבנו עם מועצת התלמידים ונציגה יוכל להרחיב יותר.
<עירית ליבנה: מועצת התלמידים הקימה ועדה עשינו מיקודים עם תלמידים כדי לחשוב איך עושים את השינוי בפועל כי זה לא עניין של הקיוסקאי וההיצע אלא השאלה היא איך אתה גורם לבני הנוער לבחור מאותו היצע מזון שאתה משנה לו ויש קצת התנגדויות.
מירב בן ארי: צריך לעבוד גם על התלמידים.
<עירית ליבנה: אנחנו עובדים.
מירב בן ארי: וגם צריך להוציא.
<עירית ליבנה: זה בדיוק זה.
<עירית ליבנה: זה גם וגם.
<עירית ליבנה: זה לא מספיק, כי אז מה שקורה זה שהם לא יקנו בקיוסק או במכונה שבתוך בית הספר אלא הם יעברו את הכביש ויקנו בחוץ ולא זאת המטרה שלנו.
<עירית ליבנה: המטרה שלנו היא לגרום להבנה ולשינוי אתם כדי שהם יפנימו את זה.
<עירית ליבנה: מההיצע שהוא באמת רחב אלא שהוא הוציא את הקצוות מבחינת התקנות, מה מותר ומה אסור, את זה אנחנו רוצים.
מירב בן ארי: אבל התקנות האלה שיובאו בעוד שבועיים כתוב מה מותר ומה אסור בבית הספר?
מירב בן ארי: היועצת המשפטית, נעמי, בתקנות שאת מכירה שיובאו לכאן בעוד שבועיים, תמשיכי את הדברים של עירית, יוגדר מה מותר ומה אסור בשטח בית הספר?
<נעמי יולס: נכון.
<נעמי יולס: הכוונה היא שכל ספק שמוכר, גם קפיטריות וגם מכונות אוטומטיות שנכנסות בגדר החוק.
<נעמי יולס: התקנות מפרטות בתוספת הראשונה שלהן מה מותר ומה אסור.
<נעמי יולס: פירוט של כל הדברים שאסורים למכירה או לאחזקה בתוך המוסדות.
<נעמי יולס: החלק השני של התקנות, שם קיימות טבלאות מפורטות על כל הארוחות במהלך היום, ארוחות הבוקר בגן הילדים ובבתי הספר בארוחות צהרים.
מירב בן ארי: זאת אומרת, התקנות מגדירות מהגן עד התיכון.
<נעמי יולס: מהגן.
<נעמי יולס: הפירוט של הארוחות, יש גם גן וגם בית ספר אבל בבית ספר, מגיל היסודי עד גיל התיכון, בחלוקה לפי גילאים עם בדיוק איזה היצע אנחנו כן מאפשרים וגם מה הכמויות.
מירב בן ארי: סתם מעניין אותי לדעת מה יוצא מהשטח של בית הספר.
<נעמי יולס: אפשר לראות לדוגמה בתוספת הראשונה את כל המזונות שפורטים בטור א'.
<נעמי יולס: אם אנחנו הולכים לדוגמה בסעיף של המשקאות, המשקאות שהם אסורים אלה משקאות דיאטטיים, משקאות אנרגיה, משקאות מתוקים וממותקים.
<נעמי יולס: במקביל יש גם כמובן מה אפשר – מים, חלב, סודה, משקה סויה ללא תוספת סוכר או ממתיק מלאכותי, קפה ותה ללא סוכר או ממתיק מלאכותי, תוספת כמות מסוימת של חלב.
מירב בן ארי: אני רוצה לראות את הילד הראשון שישתה סודה בהפסקה.
מירב בן ארי: אני לא נחשפתי לסודה עד גיל 35.
<נעמי יולס: יש גם התייחסות לאופן הכנת המזון.
<נעמי יולס: למשל מזונות שעברו טיגון יוצאים מהמוסדות ומה שנכנס זאת אפייה, צלייה, בישול או אידוי.
<נעמי יולס: כמובן כל התקנות בהתייעצות עם המחלקה לתזונה במשרד הבריאות ויש היצע מאוד גדול של מה שכן מאפשרים, ואת זה אפשר לראות גם בטור א' וגם בתפריטים עצמם.
מירב בן ארי: אין לנו את זמן לעבור על זה עכשיו.
מירב בן ארי: זאת הייתה סקרנות שלי מאחר ואנחנו עוסקים בזה.
<עירית ליבנה: אני חושבת שאחד האתגרים שעומדים בפנינו הוא באמת להגיע ליעד הזה שכל מוסדות החינוך – וזה בקונספט בין לאומי, זאת אומרת, לא המצאנו אלא עשינו התאמה, מה זה אומר מוסד חינוכי, גן ילדים או בית ספר מקדם בריאות.
מירב בן ארי: הבנתי שבארצות הברית זה מאוד חזק.
<עירית ליבנה: יש לנו עוד הרבה מה ללמוד.
<עירית ליבנה: הצבנו את היעד ביחד עם משרד הבריאות ולשם אנחנו מתקדמים.
<עירית ליבנה: כל המעגלים החברתיים ש"אפשרי בריא", עם משרד הבריאות, עם התכנית הלאומית שעוצבה, פועלת וחידשה במלוא המרץ בתקופה האחרונה, אנחנו אחראים על מה שעושים פנימה אבל יש מעגלים נוספים של החברה הקהילה והרשויות ששותפים.
<עירית ליבנה: אנחנו מנהלים עכשיו שולחנות עגולים.
<עירית ליבנה: סיימנו שולחנות עגולים בבריאות ויש כאן שותפויות מדהימות.
<עירית ליבנה: אנחנו חותמים על אמנה משותפת שעומדים בה גם המנכ"לים של שני המשרדים וגם כל השותפים שלנו.
מירב בן ארי: עוד שאלה.
מירב בן ארי: יש תקציב לפעילות הזאת?
<עירית ליבנה: התקציב הזה מתוקצב.
<עירית ליבנה: "אפשרי בריא" מתוקצב בידי שני המשרדים עם איזון בין מה לתקצב כדי שיהיה בעל ערך וריאלי.
<עירית ליבנה: אנחנו עובדים בצורה מתוכננת, הגיונית, לא בבת אחת, לא בהוצאת כותרות אלא עם עובדי ההוראה, בקשר עם ההורים, עם התלמידים עצמם, זה מותאם לגילאים.
<עירית ליבנה: ציינה כאן נעמי את התקנות, כך שמגן הילדים ועד סוף כיתה י"ב ולא להיכנס עם ראש בקיר אבל כן להקפיד.
<עירית ליבנה: הנתונים של משרד הבריאות שבאים מכל הסקרים שלנו לא טובים.
<עירית ליבנה: אנחנו יודעים שבתהליך חינוכי נוכל ביחד להגיע לזה.
<קריאה: אלה לא שלושה משרדים?
מירב בן ארי: לכן עכשיו נשאל את משרד הבריאות.
<חוה אלטמן: אני אעשה את זה מאוד קצר כי התקנות נמצאות כאן ואנחנו מעורבים בכתיבה שלהן.
<חוה אלטמן: אני רוצה לדבר על כמה דברים ואת אמרת איזה משפט שרציתי להתייחס אליו.
<חוה אלטמן: את אמרת שאת לא מכירה ילדים שישתו סודה בהפסקה.
<חוה אלטמן: אני חושבת שזה שורש הבעיה.
<חוה אלטמן: אנחנו לא מכירים שום דבר ממה שמתרחש היום.
<חוה אלטמן: זאת אומרת, אנחנו לא מכירים דבר אחר שיכול להיות וזאת בדיוק המטרה.
<חוה אלטמן: לכן העניין החינוכי מאוד חשוב.
<חוה אלטמן: לכן הליווי, ההדרכה, אנשי מקצוע, חינוך של מורים, של מורות, של סייעות וכולי, כל אלה צריכים להיות מעורבים בתהליך.
<חוה אלטמן: זה תהליך שייקח זמן, זה תהליך של שינוי, זה לא משהו שקורה מעכשיו לעכשיו.
<חוה אלטמן: לכן, מה שאנחנו לא רואים היום, אנחנו מאוד מקווים שנתחיל לראות לאט לאט.
מירב בן ארי: דרך אגב, אני מאוד מסכימה אתך.
מירב בן ארי: לכן שאלתי אותך איך את בתוך בית הספר יוצרת את התשתית שהוא בכלל יודע מהי סודה.
מירב בן ארי: סביר להניח שהוא לא יקנה את זה כי הוא לא שתה את זה גם בבית.
מירב בן ארי: ציינתי את הסודה כמשל.
מירב בן ארי: כל דבר שילד נחשף אליו, זה קודם כל מתחיל מהחינוך.
מירב בן ארי: גם אם בבית הוא ימשיך לשתות קולה, הוא יבוא לבית הספר והמורה תסביר לו.
<חוה אלטמן: אנחנו מדברים קודם כל על חשיפה, שייחשפו לעוד דבר חוץ מקולה.
<חוה אלטמן: החשיפה הזאת היא בעייתית, כמו שאת אומרת, כי אם אף אחד לא קונה, אף אחד לא ירצה למכור משהו אחר.
<חוה אלטמן: אנחנו קודם כל צריכים לחשוף את הדברים ושהם יהיו שם.
<חוה אלטמן: אחר כך יש את העניין של הסבר, של חינוך, של לימוד ושל כל המערכת שהיא שותפה.
<חוה אלטמן: אני רואה כאן אנשים ממסגרות שונות וזה בדיוק מה שחשוב שיקרה, שכל המסגרות של העיריות, של בתי הספר, של המורים, של הגננות, של המוסדות להכשרת מורים, של המוסדות להכשרת גננות, כולם יהיו בתוך המאמץ הזה.
<קריאה: של ההורים.
<חוה אלטמן: של ההורים.
<חוה אלטמן: כולם צריכים להיות שותפים.
<חוה אלטמן: אנחנו מדברים על איזושהי דרך ועל איזשהו שינוי בתפיסה של כולנו ולא רק של הילדים.
<חוה אלטמן: דבר שני.
<חוה אלטמן: אנחנו עובדים היום במרץ על תכנית שמדברת על ללמד בבית הספר את המקצוע הזה – תזונה.
מירב בן ארי: את מדברת על המכללות?
<עירית ליבנה: לא רק.
<חוה אלטמן: אני אפרט.
<חוה אלטמן: העניין הוא שאנחנו בעצם רוצים שיהיו גם מורים שהם מקצועיים, למשל דיאטניות שיתחילו ללמד תזונה בבתי הספר ולצורך זה אנחנו מקדמים תכנית לדיאטניות שילמדו בכיתות הגבוהות יותר, שיוכלו לעשות תעודת הוראה ולהיכנס לבתי הספר וללמד את זה.
<חוה אלטמן: בכיתות הנמוכות יותר אנחנו מכינים תכניות למורים, לגננות, לסייעות, לכל מיני אנשים בשיתוף עם משרד החינוך, בשיתוף עם אנשי מקצוע נוספים שבנו תכניות ואנחנו רוצים ליישם את זה.
<חוה אלטמן: ברכת הכנסת בהחלט תעזור בקטע הזה.
<חוה אלטמן: אנחנו גם מדברים על כך שכל המורים, גם בבתי הספר התיכוניים, יקבלו רקע בתזונה.
<חוה אלטמן: זאת אומרת, כל מערכת החינוך בעצם צריכה לקבל רקע מתאים בתזונה כדי שכולם ידברו בשפה אחת.
<חוה אלטמן: עד כאן, אלא אם יש לך שאלות.
<מיכל מנקס: היינו בטוחים שהמיקוד יהיה בתקנות.
מירב בן ארי: אל תדאגי, בעוד שבועיים יהיה מיקוד בתקנות.
<מיכל מנקס: אני יודעת.
<מיכל מנקס: אנחנו גם ניצור קשר עם משרד החינוך, הייעוץ המשפטי, בנושא.
מירב בן ארי: את מכירה את התקנות?
<מיכל מנקס: בוודאי, אבל למרות שיתוף הפעולה נחשפנו אליהן לראשונה מהחומר שהוצג לוועדה וזה קצת מפתיע.
<מיכל מנקס: נגיד שזה חד פעמי ואנחנו באמת עובדים בשיתופי פעולה מדהימים.
<מיכל מנקס: אני רוצה לומר משהו.
<מיכל מנקס: אנחנו יושבים כאן סביב שולחן עם תכניות מדהימות ומציירים לנו עולם ורוד.
<מיכל מנקס: לדעתי אנחנו קצת חוטאים למטרה.
<מיכל מנקס: הילדים לא חיים בתוך בועה, הם לא יפסיקו לשתות קולה, אז הם לא יאכלו את הבורקס כאן אבל הם יאכלו אותו כשהם יבואו לכנסת כי יש אותו במזנון.
<מיכל מנקס: אנחנו לא יכולים לגדל בועה ולתלות את יהבנו רק במערכת החינוך.
מירב בן ארי: את הולכת רחוק עם הכנסת.
מירב בן ארי: הוא יצא משער של בית הספר ויקנה את הבורקס שם.
<מיכל מנקס: אני מעט צינית אבל זה באמת ממקום שרוצה לשנות.
<מיכל מנקס: השינוי חייב להיות במסרים שמגיעים מהשרים, כולל לשכת הפרסום הממשלתית, כדי שישיקו את כל המהלכים האלו וזה יובא לידיעת כל.
<מיכל מנקס: המדיה חייבת להיות בסיפור.
<מיכל מנקס: שר הבריאות ברור ומכוון לשם.
<מיכל מנקס: שר החינוך צריך לעמוד בראש.
<מיכל מנקס: שרת הספורט צריכה לעמוד בראש.
<מיכל מנקס: זאת אומרת, צריכה להיות אמירה שמדינת ישראל הולכת לצד אחר וכך נגייס את ההורים.
<מיכל מנקס: גם ההורים נמצאים אתנו וכולנו באותו מקום.
<מיכל מנקס: אנחנו רוצים את אותם דברים אבל אני חוששת ממערכת חינוך שתשדר שפה שלא מתכתבת עם השפה שיש בבית, שיש ברחוב, שיש לא בוואקום שהילדים האלה חיים.
מירב בן ארי: יש כאן מישהו ממשרד הרווחה?
מירב בן ארי: גם משרד הספורט לא כאן.
<קריאה: הם חלק מהעניין.
מירב בן ארי: הוועדה תפנה לשרת הספורט שקיבלה לרשותה את לשכת הפרסום הממשלתית לטובת הנושא עליו דיברה עכשיו מיכל שהוא חשוב מאוד לקמפיין.
מירב בן ארי: אנחנו בכל מקרה נפנה אליה כוועדה.
מירב בן ארי: פרופסור איתמר רז, בבקשה.
<איתמר רז: אני דיברתי אתמול עם שרת הספורט והיא מגויסת לעניין ותעשה את כל מה שצריך.
מירב בן ארי: אנחנו נכתוב אליה.
<איתמר רז: אני נשיא עמותת מהיום ויושב ראש המועצה הלאומית לסוכרת.
<איתמר רז: אני כן חושב שיש לנו חלון הזדמנויות לעשות מהפך.
<איתמר רז: אני חושב שהדבר הזה צריך לצאת גם מהוועדה הזאת.
<איתמר רז: במשך ארבעים שנים לא קרה מה שקורה עכשיו.
<איתמר רז: אנחנו במשך עשר שנים, לא רק אנחנו אלא הרבה עמותות, הרבה גופים והרבה עיריות – יושבים כאן נציגים של עיריית תל אביב, של עיריית אשדוד ועיריות אחרות – עושים הרבה מאוד אבל זה לא הפך למשהו לאומי.
<איתמר רז: אורח חיים בריא זה דבר קריטי היום במדינת ישראל.
<איתמר רז: זה דבר שהממשלה צריכה להתגייס אליו ולא רק המשרדים.
מירב בן ארי: האמת היא הממשלה מגויסת.
מירב בן ארי: אנחנו היינו גם בכנס שלכם ושמענו גם את השר.
מירב בן ארי: אני בעצמי נכחתי שם.
מירב בן ארי: הממשלה מגויסת.
מירב בן ארי: לפרוט את זה ברמה יותר טכנית, מה שאנחנו צריכים לעשות כאן גם ברמה של הוועדה.
מירב בן ארי: נראה לי שהשר הזה מתבטא כמו שאף פעם לא התבטאו לפניו.
<איתמר רז: אני מסכים.
מירב בן ארי: אפילו את הסופגניות הוא כבר שבר.
מירב בן ארי: כולנו היינו שם ושמענו את מוטיב הסופגניות.
<איתמר רז: אני חושב שהייתה כאן הערה נכונה מאוד של מיכל.
<איתמר רז: מדובר במהלך לאומי.
<איתמר רז: יש לנו חלון הזדמנויות בלתי רגיל, יש את החוק שמתחיל ללבוש צורה, יש את משרד הבריאות שהתייצב מאחורי זה ועושה תכנית מניעה גדולה ומי מתקצב אותם מספיק בינתיים.
<איתמר רז: אני מדגיש את זה, אבל עצם המהלך, יש בו חשיבות גדולה מאוד.
<איתמר רז: , אבל יש עוד חורים לא קטנים.
<איתמר רז: בואו נחשוב מי יכול לעשות מהפכה ואיך אפשר לעשות מהפכה במדינת ישראל.
<איתמר רז: רק דרך הילדים.
<איתמר רז: הילדים הם אלה שהפסיקו לקטוף פרחי בר, הילדים הם אלה שלימדו אותנו לשים חגורות בטיחות, הילדים הם אלה שהולכים לים ושמים משחת שיזוף.
<איתמר רז: אין טובים מהילדים לעשות את המהפך.
<איתמר רז: אני דווקא מאוד מסכים עם עניין הסודה.
<איתמר רז: אם נחנך את הילדים, אם נלמד את הילדים, הילדים יעשו את המהפך.
<איתמר רז: איפה אנחנו נמצאים היום.
<איתמר רז: אנחנו נמצאים היום בזה שהצלחנו להעביר בוועדת ההסדרה את הסימונים שיהיו מאוד בהירים ובעיקר הצלחנו להעביר את נושא כפיות הסוכר.
<איתמר רז: אם אתם שמים לב, יש כבר חברות שאימצו את זה ולא מחכים להנחיות שלנו.
<איתמר רז: בעזרת כפיות סוכר, אתה יכול ללמד ילדים כל כך פשוט מה כמות הצריכה הסבירה ואיפה הם מתחילים להרעיל את עצמם.
<איתמר רז: זאת אומרת, אם אנחנו לא נאחד את הסימון הזה ואת המהלך הזה ואת חוסר הפרסום הזה ואת ההתערבות בקפיטריות ובסופרמרקטים ובבתי החולים, אם לא נאחד אותו בשני דברים – ביידוע של הציבור ובחינוך של הילדים בבתי הספר – המהלך לא יצליח.
<איתמר רז: איך ניידע את הציבור.
<איתמר רז: אנחנו כרגע בונים קואליציה, זה נקרא יחדה או אחודה, איך את רוצה.
<קריאה: יחדה היא קואליציה.
<איתמר רז: אני קורא לזה אחודה.
<איתמר רז: אני יותר אוהב את השם הזה.
<איתמר רז: כנין של בן יהודה מותר לי לשבש לפעמים.
<קריאה: מותר לך להמציא.
<איתמר רז: אנחנו בונים היום גוף שמאחד את כל מי שיש לו עניין בבריאות בישראל, ויש כאלה עשרות אלפים.
מירב בן ארי: תחת גג אחד.
<איתמר רז: תחת גג אחד.
<איתמר רז: כרגע זה של עמותת מהיום אבל כולנו יושבים ביחד כדי שנתחיל להעביר את המסר הזה.
<איתמר רז: אנחנו נצטרך לגייס כספים, והרבה כספים, כדי להעביר את זה אבל הדבר העיקרי, לכן אנחנו כאן היום, זה החינוך בבתי הספר.
<איתמר רז: את זה לא צריך לעשות לא בטיפות ולא במשך שנים אלא צריך לעשות תכנית נבונה בבתי הספר.
מירב בן ארי: עירית התייחסה לזה.
<איתמר רז: מה שעירית אמרה, בעיני זאת טיפה בים.
<איתמר רז: אני חושב שזה צריך להיות דבר מרכזי.
<איתמר רז: דרך אגב, זה לימוד ביולוגיה.
<איתמר רז: אנחנו כרגע מתקצבים 1,200 מורים שאנחנו מלמדים אותם ביולוגיה ואיך להעביר בבתי הספר את הנושא של בריאות ואת הנושא של מניעת סוכרת.
מירב בן ארי: גם מדעים, גם ספורט.
<איתמר רז: אני רוצה להגיד שמכאן צריך לצאת מסר שהמהפכה תתחיל ותמשיך דרך הילדים.
<איתמר רז: ההורים לבד לא יספיקו.
<איתמר רז: אין מצב.
<איתמר רז: הילדים יחנכו את ההורים ולא ההורים את הילדים.
<איתמר רז: כדי לעשות את המהפכה הזאת, חייבים ששר החינוך ייקח אותה כדגל, בדיוק שעשה שר הבריאות.
<איתמר רז: אף אחד לא צריך לעשות לנו טובות.
<איתמר רז: זה ה-א'-ב'.
<איתמר רז: שר החינוך ימצא את הדרך לעשות שיעורים באופן קבוע ברמה שבועית בכל הנושא של אורח חיים בריא כאשר רק דרך זה נוכל להעביר להם את כל המסרים האלה ורק דרך זה נוכל לעשות את המהפך הגדול הזה.
<איתמר רז: זאת חובה.
<איתמר רז: מעבר לזה, אני רוצה להזכיר לכם שבמדינת ישראל היום יש שני דברים.
<איתמר רז: אין לנו מספיק שיעורים לפעילות גופנית.
<איתמר רז: התואנה תמיד היא שכל שעה עולה מיליארד שקלים.
<איתמר רז: אז אולי שיוותרו פעם על ספרות או על תנ"ך או על מתמטיקה או על משהו ויעשו את הדבר הזה.
<יהודית גידלי: אם מותר, הערה קטנה.
<יהודית גידלי: אתמול היינו במגזר הבדואי – אין בכלל מגרשי ספורט.
<איתמר רז: הערה שנייה.
<איתמר רז: במדינת ישראל חסרים 2,500 מתקני ספורט כתוצאה מהזנחה של 15 השנים האחרונות.
<איתמר רז: אבל אנחנו מדינה שאפשר לעשות בה פעילות גופנית כמעט כל יום במשך השנה גם בלי מגרשי ספורט וזאת לא תואנה לא לעשות את הדבר הזה.
<איתמר רז: צריך לעשות היפוך בראש.
<איתמר רז: למה מדינת ישראל עד היום, כשזה מגיע לפעילות גופנית, אנחנו לפלפים בעולם?
<איתמר רז: אנחנו טובים בסטרט-אפים, אנחנו טובים בכל, אנחנו טובים בכל דבר חוץ מאשר בספורט.
<איתמר רז: מי שטוב אצלנו בספורט, אלה אנשים שמגיעים מחוץ לארץ.
<איתמר רז: אנחנו לא מבינים את התחום הזה.
מירב בן ארי: זה כבר נושא אחר.
מירב בן ארי: אל תיכנס אליו.
<איתמר רז: אני מוריד את הנושא הזה.
מירב בן ארי: הנושא של הספורט רשום.
מירב בן ארי: לבדוק את מצב הספורטאים בעולם, זה יכניס אותנו לדיון אחר.
מירב בן ארי: אין ספק שזאת נקודה חשובה.
מירב בן ארי: אנחנו טובים גם בסטרט-אפים וזה לא אומר שאנחנו לפלפים.
<דניאל אמיתי: זאת ועדה ראשונה שלי בכנסת ואני מתרגש מאוד.
<דניאל אמיתי: אני מקריית מוצקין, מחוז חיפה.
<דניאל אמיתי: התעסקנו כאן בנושא של הנחלת ערכי התזונה הנכונה.
מירב בן ארי: באיזה כיתה אתה?
<דניאל אמיתי: בכיתה י"ב.
<דניאל אמיתי: דיברנו כאן על הנחלת ערכי התזונה הנכונה בבתי הספר, בגני הילדים, ביסודי, במטרה שבאמת יחד, במאמץ משותף של משרד החינוך, המורים בבתי הספר, ההורים והילדים נוכל ליצור כאן איזושהי תשתית לשנים הבאות בה תלמידים יבינו מה זה לשמור על אורח חיים בריא.
<דניאל אמיתי: אני רוצה לשאול שאלה פשוטה.
<דניאל אמיתי: מישהו מכם עיין פעם בתכנית הלימודים לתחום החינוך הגופני של 2007?
<דניאל אמיתי: זאת התכנית הנוכחית.
<דניאל אמיתי: התכנית הזאת כבר מכילה בתוכה לימודים עיוניים בתחום של תזונה נכונה.
<דניאל אמיתי: זאת ועדה שמתעסקת בתחום של תזונה נכונה בבתי הספר וכושר גופני, פעילות גופנית יום יומית.
<דניאל אמיתי: על המורים בבתי הספר לקיים את השיעורים העיוניים האלה, על המורים להוות דוגמה בקרב התלמידים בכל הנושא של תזונה נכונה בשילוב של כושר גופני.
<דניאל אמיתי: אני נפגשתי בסוף החודש האחרון עם אברהם זוכמן, מפמ"ר ארצי לתחום החינוך הגופני, במטרה לנסות להבין את התמונה הכללית של תחום החינוך הגופני בבתי הספר כי שיעורי הספורט לא באמת מרגישים מנוצלים ואין בהם מספיק נפח.
<דניאל אמיתי: זה מסריקה שעשינו ברמה הארצית.
<דניאל אמיתי: הגענו לפגישה וגילינו תכנית לימודים מדהימה שנכתבה ב-2007.
<עירית ליבנה: ועכשיו היא עוברת עוד שדרוג.
<דניאל אמיתי: היא מכילה בתוכה לימודים מעשיים ועיוניים.