GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: אנחנו כאן כל פעם מאזנים ושואלים וכאן המקום שוב לחזור ולומר לך, פרופסור רז, תודה על מה שאתה מוביל ועושה שנים רבות.
עליזה לביא: המחלה הזאת פוגעת.
עליזה לביא: לפני חמש שנים אחיינית אהובה שלנו חזרה מהגן עם יובש והיא שותה ושותה ושותה בלי הפסקה ולוקחים אותה ומסתבר שיש לה סוכרת נעורים מגיל חמש.
עליזה לביא: היום היא בת 18.
עליזה לביא: אני רואה את הבת הקטנה שלי שהיא בת 18 שמגיל חמש יודעת מה הבת דודה שלה צריכה.
עליזה לביא: איך המורה, כשזה קורה בכיתה, נבהלת ולא יודעת מה לעשות והילדות בכיתה עושות את זה ומסייעות בידה לצאת למחנות ולטיולים.
עליזה לביא: עכשיו הן היו בפולין ביחד כי הן יודעות מה לעשות כשזה קורה.
עליזה לביא: הילדות גדלות עם זה.
עליזה לביא: זאת לא מחלה אלא זה אורח חיים וזאת נוכחות שלהן שהן מלוות אותה והדרכה מצוינת.
עליזה לביא: אני חייבת לומר שהמשפחה זוכה לליווי נהדר.
עליזה לביא: אפשר להחזיר לחיים תקינים.
עליזה לביא: יש היום פיתוחים, המשאבות וכולי.
עליזה לביא: אני חיה במקום שעוד רגע מוצאים לו את הפתרון כי אומרים שסוכרת נעורים זה רגע לפני הפתרון.
עליזה לביא: אני לא יודעת אבל בטח שצריך מודעות למניעה אבל אם חלילה זה קורה, זאת לא מחלה.
עליזה לביא: אפשר לחיות עם זה.
<אפרת טיש: אין מניעה.
<אפרת טיש: בסוכרת סוג 1 לצערנו אין מניעה.
עליזה לביא: אתם המומחים.
עליזה לביא: הרבה מאוד מההורים והילדים חוששים לשלוח ולאפשר לילדים הללו.
עליזה לביא: צריך להבין שאפשר לחיות עם זה.
עליזה לביא: אם עושים הנחיה – כפי שקרה במקרה של זוהר ושל הכיתה – ואנשים לא נבהלים ומורים לא חוששים לקחת אחריות.
עליזה לביא: יש חשש כי לא כולם יודעים מה לעשות במקרה כזה.
עליזה לביא: אני רואה איך גם במקרים הקשים הבנות הצעירות שמלוות אותה מגיל חמש יודעת איך לטפל גם כשהמורה למתמטיקה כמעט מתעלפת.
עליזה לביא: זה משהו שצריך לדבר עליו.
עליזה לביא: באתי לומר תודה רבה על העבודה הנהדרת, על ההתקדמות המחקרית והמדעית אבל מצד שני כן צריך לחנך ובטח שצריך לסמן ולהזהיר.
עליזה לביא: גם אני כסבתא, אי אפשר שלא להביא את הפטל וזאת בעיה.
<גלעד בוק: אני גם חבר בפורום לאורח חיים בריא ויושב ראש פורום הבריאות של לשכת עורכי הדין.
<גלעד בוק: אני רוצה קודם כל לברך אותך חברת הכנסת בן ארי גם על המעורבות וגם על הדיון.
<גלעד בוק: את היית שותפה גם בפורום עצמו.
<גלעד בוק: בדרך כלל מגיע שר הבריאות אבל לא ראינו הרבה חברי כנסת ואני חושב שזה מאוד משפיע וחשוב.
<גלעד בוק: ירושלים כמודל, ואני מתחבר למה שאמרו אילנה ומיכל.
<גלעד בוק: רשת ערים בריאות קיימת שנים רבות.
<גלעד בוק: זה לא עושה את האפקט מכמה סיבות, ראשית, ההיבט התקציבי, ושנית, ההיבט הלאומי.
<גלעד בוק: אם ניקח מודל אחר, ואני לא רוצה להתייחס אליו, המודל של עיר ללא אלימות, זה מודל שתוקצב מכמה מוקדים, מודל שהוא לא רגולטורי.
<גלעד בוק: אני נגד החקיקה ארוכת הטווח הזאת שמתחילים אתה ולא מסיימים אותה.
<גלעד בוק: גם עירית מסכימה אתי בסיפור הזה.
<גלעד בוק: אני חושב שאם לוקחים מודל כמו המודל אותו ציין איתי, ירושלים היא פיילוט נהדר.
<גלעד בוק: גם מנכ"ל משרד הבריאות התגייס לזה, גם ראש העיר ניר ברקת, גם איתי הוביל את זה, גם ראש מנח"י.
<גלעד בוק: שם זה עובד ומה שיעבוד בירושלים כעיר שיש בה מגזרים רוסים, ערבים, חרדים, שזה מאוד משמעותי.
<גלעד בוק: דיברתי עם החברים ממועצת התלמידים, אנחנו נסייע להם ונחבר את המגזר החרדי הלא פורמלי.
<גלעד בוק: הנגישות שלנו למגזר החרדי הלא פורמלי, למגזר הרוסי, למגזר הערבי, היא מאוד משמעותית.
<גלעד בוק: בואו נזכור שיש 256 רשויות ואם זה לא יעלה רמה ויהיה ברמה של איזשהו צוות היגוי, ועדת שרים וכדומה, משהו שיתכלל ויתוקצב, זה לא יתקדם.
<גלעד בוק: מחוללי השינוי הן הרשויות המקומיות, ארגוני התלמידים, ארגוני ההורים והמגזרים.
<גלעד בוק: כל מה שוועדתה הסדרה עשתה, זה נהדר, זה חשוב, זה טוב.
<גלעד בוק: אם משרד הספורט שהוא חלק מהחלטת הממשלה של "אפשרי בריא" לא כאן, ודיברנו על זה בכנס ואת התייחסת לזה, צריך להיות קוהרנטי.
<גלעד בוק: זה מרכיבים של ספורט, של חינוך של הורים, של בית, של ערים ואז זה יצא לפועל.
<גלעד בוק: לדעתי זאת מטרת העל של התאגוד של הסיפור ושם תהיה ההצלחה.
<מלכה אוברלנדר: חשוב לכם לשמוע אותי כי אני העם של כל מה שדיברתם כאן.
<מלכה אוברלנדר: אני אימא לילד סוכרתית, אני חרדית, אני מאשדוד.
מירב בן ארי: כולנו עם.
<מלכה אוברלנדר: ברור.
<מלכה אוברלנדר: אני אדבר קצר ואם תרצו, אני ארחיב היכן שתרצו.
<מלכה אוברלנדר: אני לא מדברת רק בשם חרדית ולא רק בשם אימא לילדה סוכרתית אלא אני באה באמת לספר לכם מה קורה בשטח.
<מלכה אוברלנדר: אחרי כל התכניות הנהדרות, ויש הרבה תכניות, תכנית שכבר קיימת חמש שנים וחוזר מנכ"ל שיצא בתחילת השנה, ואנחנו קבוצה של אימהות לילדים עם סוכרת, מאוד שמחנו וחיבקנו את חוזר המנכ"ל והרגשנו שזאת הבשורה.
<מלכה אוברלנדר: אבל זה לא קורה בשטח ולא צריך לעשות תהליכים מאוד גדולים כדי שזה יקרה, לא תכניות של טווח ארוך של שלוש שנים ושל חמש שנים אלא זה משהו שיכול לקרות השבוע אבל הוא לא קורה.
<מלכה אוברלנדר: אני מדברת אתכם על גננת שנותנת פרס עידוד לילדה – עדשים, סוכריות, טופי.
<מלכה אוברלנדר: זה נמצא בגן על מדף בגדול.
<מלכה אוברלנדר: אני מדברת אתכם על מורה שבאופן רגיל פעם בשבוע יש אימא של שבת – וזה רגיל ולא משהו מעבר – פעם בשבוע יש יום הולדת, שלא נדבר על חגים, על מסיבות, על פרסים, על תכניות מיוחדות.
<מלכה אוברלנדר: שם זה עוד יותר.
<מלכה אוברלנדר: אתם מדברים כאן הרבה על מה שקורה במסגרות שנותנות את ההסעדה מטעם בית הספר.
<מלכה אוברלנדר: זה קיוסק שקיים בבית הספר.
<מלכה אוברלנדר: בואו נזיז את זה הצידה כי על זה הרבה יותר קל לפקח.
מירב בן ארי: הקיוסק נקבע בתקנות.
<מלכה אוברלנדר: על זה הרבה יותר קל לפקח.
<מלכה אוברלנדר: אני מדברת על כך שילד בא בבוקר עם שקית של ממתקים לחלק לכל הילדים לכבוד זה שנולד לו אח, כי הם עברו דירה וכולי.
<מלכה אוברלנדר: זה קורה בשטח ואני לא מדברת רק על החרדים ואני לא מדברת רק על ילדים סוכרתיים אלא אני מדברת על מה שקורה.
<מלכה אוברלנדר: אני חברה בקבוצה של 150 אימהות מכל הארץ ומכל המגזרים.
<מלכה אוברלנדר: אני פעילה בארגון מתוקים לדרך, ארגון שפעיל למען ילדים סוכרתיים דתיים וחרדים.
<מלכה אוברלנדר: אנחנו פועלים בהרבה מישורים באורח חיים בריא.
<מלכה אוברלנדר: הילדים הסוכרתיים הם אלה שלא צריכים את ההדרכה.
<מלכה אוברלנדר: הם יודעים מתוך שינה להגיד לכם מה זה טופי ומה זה וופל לעומת מה זה קמח מלא או קמח רגיל.
<מלכה אוברלנדר: הם יודעים את זה בעל פה.
<מלכה אוברלנדר: לתקתק במשאבה כמה פחמימות וכמה כפיות סוכר יש.
<מלכה אוברלנדר: הילדה שלי בת שבע, מגיל ארבע מזריקה לעצמה ומחליפה לעצמה את הסטים, היא מלמדת את המורה שלה ואומרת לה שהיא לא תבין אבל היא צריכה להחליף את זה למשהו אחר כי זה יותר טוב לה.
<מלכה אוברלנדר: בבית שלנו שותים רק מים, עוד לפני הסוכרת אבל בבית הספר מחכה לה בצד ערכה שהיא לא תהיה המסכנה היחידה.
<מלכה אוברלנדר: היא לא מסכנה, היא מחונכת היטב, אבל בכל זאת שהיא לא תופלה, מחכה לה שם מיץ דיאט שאצלי בבית לא נכנס כי הוא לא בריא עם כל הממתיקים המתועשים.
<מלכה אוברלנדר: זה מחכה לה כי לא יעבור שבוע שלא תהיה איזו מסיבה שיחולק בה מיץ או ארטיק או סופגנייה.
מירב בן ארי: אני מודה לך שבאת.
מירב בן ארי: אני חייבת לומר שכל מי שנמצא כאן בשולחן הזה, אלה בהחלט אנשים שמכירים ומגויסים לעניין.
מירב בן ארי: זאת אומרת, לא מנתקים.
<מלכה אוברלנדר: משפט סיכום.
<מלכה אוברלנדר: באתי לחזק מחוזקים.
<מלכה אוברלנדר: המורים והמנהלים לא יודעים עדיין על חוזר המנכ"ל.
<מלכה אוברלנדר: לא רק המנהלים החרדים.
<מהרטה ברוך רון: חשוב לי לסכם ולומר שזה מהלך לאומי.
<מהרטה ברוך רון: צודק פרופסור רז.
<מהרטה ברוך רון: אני חושבת שצריך לייצר סביבה שתומכת במהלך הזה, וכדי לייצר סביבה תומכת צריך את שיתוף הפעולה של כולם.
<איילת מייזנר: אני מברכת על הדיון הזה ומברכת את השותפים.
<איילת מייזנר: אנחנו רואים כאן בין השורות אילו שותפויות מדהימות בין מגזריות נוצרות ואיך זה יוצר דחיפה בשטח.
<איילת מייזנר: כמו שהוזכר כאן כמה פעמים, הקול של הממשלה שצריך לדחוף בתמריצים את כל הרשויות בישראל לעשות את הפעילות יחד עם משרד החינוך ויחד עם משרד הבריאות ואנחנו מחכים כבר שתתחיל התכנית הלאומית "אפשרי בריא".
מירב בן ארי: מתי היא אמורה להתחיל?
<איילת מייזנר: בימם אלה יוצאים קולות קוראים.
<עירית ליבנה: היא פועלת כל הזמן.
<עירית ליבנה: איילת, את מדברת לגבי הרשויות.
<עירית ליבנה: "אפשרי בריא" פועלת כל הזמן.
<עירית ליבנה: ועדת ההסדרה שעבדה עם כמה שותפים היא חלק מ"אפשרי בריא".
<עירית ליבנה: היא מקבלת תנופה כל הזמן.
<עירית ליבנה: יש מנהלת, יש תקציב, יועבר תקציב.
<עירית ליבנה: אנחנו כל הזמן בתנועה משפרים ומרחיבים.
<עירית ליבנה: ירושלים כדוגמה היא חלק מ"אפשרי בריא".
<איילת מייזנר: לא אחזור על מה שאמרו.
<איילת מייזנר: אני כן חושבת שהוועדה הזאת צריכה להסתכל גם על המכללות והאוניברסיטאות המתוקצבות.
<איילת מייזנר: אנחנו התחלנו פעילות בנושא הזה באוניברסיטת תל אביב וזה משהו שבהחלט הגיע הזמן להניע עכשיו אחרי שבירכנו על התקנות בבתי הספר.
מירב בן ארי: אני חייבת לסכם את הדיון כי אני חייבת להתחיל את הדיון הבא בשעה 12:00.
מירב בן ארי: אני מודה לכולכם, לכל מי שהגיע לכאן, לכל הנציגים, גם של המשרדים, גם של הרשויות, גם של הארגונים החברתיים.
מירב בן ארי: אין ספק שיש כאן באמת פעילות נפלאה.
מירב בן ארי: זה מוזר שזה מתחיל רק בשנים האחרונות אבל פתחנו פערים גדולים מאוד בנושא הזה ועכשיו אנחנו צריכים להתחיל לעשות חינוך מחדש.
מירב בן ארי: היו כאן דוגמאות מאוד יפות שנתת איתמר גם על פרחי הבר וכולי.
מירב בן ארי: אלה תהליכים שכבר ראינו ואנחנו כן יכולים לשנות.
מירב בן ארי: שוב, אנחנו צריכים לשים את הסקפטיות והציניות בצד ולחשוב איך כן לעשות את זה.
מירב בן ארי: אנחנו נפנה לשרת הספורט בנושא של הפרסום - זה חשוב וזה עלה כאן - גם כגיבורי נוער, גם להשפיע על ההורים.
מירב בן ארי: חייבת להיות פנייה בנושא.
מירב בן ארי: לשכת הפרסום עברה לשרת הספורט ואנחנו נפנה אליה.
מירב בן ארי: אנחנו יודעים שהיא מגויסת לעשות קמפיין ברמה ארצית.
מירב בן ארי: זה ייתן גב גם למשרד הבריאות וגם למשרד החינוך.
מירב בן ארי: לגבי התקנות.
מירב בן ארי: כמו שאמרתי, בעוד שבועיים הן יעלו ואנחנו נתכנס כאן כל האנשים הרלוונטיים.
מירב בן ארי: אנחנו גם נוודא שהתקנות עולות כדי לקדם ואז נוכל לבדוק שהתקנות יוצאות לפועל.
מירב בן ארי: לוועדה תהיה אחריות גם במסגרת סיור, במסגרת אחד הסיורים הבאים של הוועדה בבתי הספר, להסתכל על הקפיטריה ולראות את המכונות.
מירב בן ארי: אני גם אדבר על זה עם מרגי ואני בטוחה שהוא יקרא את הסיכום.
מירב בן ארי: אנחנו מסיירים הרבה בבתי ספר.
מירב בן ארי: רק אתמול הייתם במגזר הבדואי.
מירב בן ארי: יש הרבה סיורים ואני משתתפת ברובם.
מירב בן ארי: גם כוועדה ניקח עלינו את האחריות לראות מה קורה בתוך בית ספר אליו אנחנו נכנסים בלי קשר לסיור אחר.
מירב בן ארי: דבר נוסף שאני רוצה לומר בנושא של הספורט.
מירב בן ארי: אני בקשר טוב עם המנכ"לית.
מירב בן ארי: ביקשתי להיפגש עם המפמ"ר בנושא אחר ואמרו לי שנחכה למפמ"ר החדש.
מירב בן ארי: אכן נחכה למפמ"ר החדש שמתחיל בתפקידו בינואר.
מירב בן ארי: הנושא של הנשים בספורט אותו העליתם כאן, אני כבר ישבתי עם ארגון אתנה שמוביל את הנושא של נשים בספורט והובטח לי על ידי המנכ"לית שנשב ביחד עם המפמ"ר כדי שאותן נשים, בעיקר בנות, הן עוד לא נשים, שנמצאות על הגדר או לא שותפות, שהן כן ייקחו חלק.
מירב בן ארי: אני בעניין הזה של הספורט וישבתי על זה עם המנכ"לית.
מירב בן ארי: לגבי המעורבות.
מירב בן ארי: הסיכום כמובן יצא גם לשר הבריאות, גם לשר החינוך וגם ליושב ראש השלטון המקומי.
מירב בן ארי: אין ספק שצריך להיות כאן איחוד של הכוחות לעניין המעורבות הממשלתית.
מירב בן ארי: אני חושבת ששר הבריאות מאוד מאוד מעורב בנושא, הנושא מאוד בנפשו.
מירב בן ארי: הוועדה כן תפנה לשר החינוך שגם הוא צריך לקחת חלק בעניין הזה, בעיקר אם אנחנו רוצים לשנות את בתי הספר ובעיקר אם אנחנו יודעים שעד שהתלמיד מגיע לגיל המבוגר, הוא פספס הרבה ואלה אותם פערים שפתחנו במערכת החינוך.
מירב בן ארי: משרד החינוך חייב להיות יותר מעורב בנושא הזה.
מירב בן ארי: עירית, אני רוצה בעוד כחודשיים שתבואי לכאן לוועדה ותציגי את התכנית.
<עירית ליבנה: תכנית של "אפשרי בריא", מעכשיו קדימה.
מירב בן ארי: תציגי את התכנית עם מצגת.
מירב בן ארי: תבואי ותגידי מה עשיתם, יצא קול קורא, מי קיבל אותו וכולי.
מירב בן ארי: זה התפקיד של הוועדה, לפקח על העבודה של משרדי הממשלה אבל גם ללמוד.
מירב בן ארי: כל פעם אנחנו לומדים גם ממשרד הבריאות.
מירב בן ארי: לגבי השלטון המקומי.
מירב בן ארי: אני רוצה להודות לך מאשדוד על הפעילות החשובה שאתם עושים בערים.
מירב בן ארי: אין ספק שהנושא של המצ'ינג – הצימוד, כמו שיהודית אומרת בעברית – היא בעייתי בעיקר ברשויות החלשות.
מירב בן ארי: אנחנו גם ניתן על זה דגש מול השלטון המקומי ונצטרך להבין את הפערים מבחינת תקציב.
מירב בן ארי: דבר אחרון שאני חייבת לומר לך האימא החרדית.
מירב בן ארי: מלכה, תשמעי, יש שינוי.
מירב בן ארי: הוא איטי, היא עם פערים גדולים.
מירב בן ארי: אני עבדתי עשר שנים עם בתי ספר ובתחילת הדרך גם הייתי עם מורות שעישנו לי מול הפנים בחדר מורים והיום אין שום סיכוי שתראי את זה, לפחות לא בחדר המורים.
מירב בן ארי: יש שינוי.
מירב בן ארי: אגב, נושא הבריאות במדינת ישראל, כמו בארצות הברית שלקחה את זה על עצמה אשת הנשיא ועשתה למען הנושא הזה של מזון בריא, זה תהליך.
מירב בן ארי: זה בהחלט קורה רק בשנים האחרונות לצערי ועל הדרך הכנסנו עוד ילדים סוכרתיים ומבוגרים סוכרתיים וילדים שמנים שסובלים ואפילו לא מצליחים להתגייס לצבא בגלל זה.
מירב בן ארי: עשינו הרבה טעויות בדרך אבל אני רוצה להגיד לך שאני דווקא כן רואה תהליך.
מירב בן ארי: יש עוד דרך אבל אנחנו שם.
מירב בן ארי: אמרתי ליהודית שלאחיין שלי הייתה יום הולדת לפני שבועיים והמורה אמרה שאין שקיות ממתקים ואין כלום.
מירב בן ארי: עוגה ביום שישי ובזה נגמר הסיפור, עם הנחיות מפורשות להורים.
מירב בן ארי: לפני שנה זה לא היה כך.
מירב בן ארי: אי אפשר שלא לומר שאין תהליך.
מירב בן ארי: אני מאוד מודה לכולכם.
מירב בן ארי: הוועדה תתכנס גם לתקנות וגם לסיפור של "אפשרי בריא".
מירב בן ארי: היום ה- 20.12.16, כ' בכסליו תשע"ז, אני אחליף את חבר הכנסת מרגי ונאחל לו החלמה מהירה.
מירב בן ארי: אז בואו נתחיל.
מירב בן ארי: אנחנו מציינים היום בוועדת החינוך, כמו גם בשדולה של חברי חבר הכנסת מאיר כהן את הנושא של יום המורה.
מירב בן ארי: המטרה של הדיון היום, באמת היא יותר מהמקום של לפרגן ולהכיר תודה ובאמת לציין את תפקיד המורה בעיצוב מערכת החינוך.
מירב בן ארי: הבנתי שזה כבר ארבע שנים, נכון?
מירב בן ארי: וזו היוזמה שלך ותפסה תאוצה, היום היא נמצאת בכל הארץ ואני חושבת שזה רעיון מבורך.
מירב בן ארי: אני חושבת שהיום, לצערי, אנחנו לא מספיק יודעים להוקיר תודה למורים, לצערי אנחנו הרבה פעמים יודעים רק להלין ולא באמת לבוא ממקום אחר.
מירב בן ארי: היה כאן גם לפני שבוע, מה זה היה?
מירב בן ארי: של יפעת שאשא ביטון?
<ספיר בלוזר: הייתה שדולה לכבוד יום המורה - - -
מירב בן ארי: ושל מאיר כהן זה גם?
<ספיר בלוזר: לא, זה לא קשור, היה איזשהו בלבול, אבל השדולה לכבוד יום המורה התקיימה לפני שבוע, לשמחתנו גם שר החינוך וגם מנכ"לית המשרד וגם הרבה מאוד חברי כנסת, ביניהם חברי הכנסת - - -
<קריאה: הבאנו את ה - - -
מירב בן ארי: הבאת את המורה שלך.
<קריאה: מורה מכיתה ב', ג', ד'.
<ספיר בלוזר: היה מאוד מרגש.
מירב בן ארי: לא, אני יודעת.
מירב בן ארי: ראיתי פה את המדבקות, גם הציעו לי להביא מורה שלי אבל וויתרתי על הרעיון.
מירב בן ארי: לא מצאתי אף אחד שהיה גאה בי והיה מוכן לקחת אחריות על התופעה.
מירב בן ארי: לא, היו לי מורים טובים אבל התנתקנו מאז.
מירב בן ארי: אבל אין ספק שלבוא ולומר מילה טובה למורים, זה יום חשוב, זה יום שבאמת ובלי גרם של ציניות, אנחנו לא עושים את זה פשוט מספיק.
מירב בן ארי: נתנו לי כאן איזה משפט יפה: "המורה זוכה לנצחיות, לעולם אינו יכול לדעת היכן חדלה השפעתו בקרב הממשיכים", של הנרי ברוקס אדמס.
מירב בן ארי: זה משפט מאוד יפה כי בסופו של דבר אנחנו רואים כל כך הרבה פעמים בעתיד כמה אנשים, כשמסתכלים אחורה, מבינים כמה השפעה הייתה למורה על עיצוב האופי שלו.
מירב בן ארי: אוקי, אז עכשיו אחרי שפירגנו ועוד נפרגן, אני אשמע את חברי הכנסת.
מירב בן ארי: חבר הכנסת ברושי, אתה רוצה להתחיל?
איתן ברושי: ניתן לשטרן אולי, קצין חינוך ראשי.
איתן ברושי: אחר כך אני.
אלעזר שטרן: האמת היא, הייתי מורה גם.
אלעזר שטרן: במקיף שרת בנצרת עלית, בכיתות י' ו-יא'.
אלעזר שטרן: הנושא של החינוך הוא מעסיק את כולנו, מעבר לכל הסיסמאות.
אלעזר שטרן: משם מתחיל הכל, זאת האמת.
אלעזר שטרן: משם מתחיל המדע, משם מתחיל הביטחון, משם מתחילה הבריאות, משם מתחילים כל הדברים הטובים שיש בארץ שלנו ולצערי הרב, כשאנחנו לא מצליחים, אז גם הדברים הרעים משם מתחילים.
אלעזר שטרן: ואני חושב שהכותרת על מעמד המורה, זו כותרת מאוד נכונה.
אלעזר שטרן: ואם חבר הכנסת ברושי הזכיר את זה, כשהייתי קצין חינוך ראשי, אז תסתכלו על המעמד, נניח, של הקצין והמפקד בחברה מול המעמד של המורה ומה זה עושה למשיכה של אנשים לתוך אותו עולם תפקידים.
אלעזר שטרן: ואין ספק שיש לנו עשרות אלפי מורים נהדרים, צריך לומר את זה.
אלעזר שטרן: גם במציאות הנוכחית.
אלעזר שטרן: אבל אנחנו כמובן רוצים לאתגר אותם, כמו דרך אגב, גם אותנו עם חברי הכנסת, שעל המקומות שלנו ושלהם יתמודדו טובים יותר.
אלעזר שטרן: כל הזמן מי שבאמת אכפת לו מהתפקיד שהוא ממלא בחברה, רוצה כל הזמן שיתמודדו איתו טובים יותר.
אלעזר שטרן: ואם אני צריך לשים אצבע ואני אגיד עוד דבר אחד, תמיד יש פער בין מה שאתה שווה לבין מה שאתה מקבל מבחינת השכר.
אלעזר שטרן: ואנחנו רוצים להשאיר את הפער הזה כיוון שאנחנו רוצים שגם לחינוך יבואו אנשים לא רק בגלל השכר.
אלעזר שטרן: אבל יש גבול מסוים לדלתא של כמה אתה האידיאל יכול לגשר מול השכר שאתה מקבל, מול מה שאתה שווה.
אלעזר שטרן: ואם אני צריך לשים אצבע כאן, ועל האידיאולוגיה אני בטוח שכולנו יודעים לדבר הרבה, אני חושב ששכר המורים במדינת ישראל הוא אתגר לכולנו.
אלעזר שטרן: ואני באמת לא רוצה לחזור לביזיון שהיה בלילה אתמול או שאנחנו חווים אותו גם היום, על לאן הולכים הכספים ואיך מחלקים את הכספים, אבל יש דבר אחד שברור.
אלעזר שטרן: יש הרבה מאוד מליונים שהם עוד לא החליטו מה הם עושים איתם וכל חבר כנסת שקיבל קופה יחליט מה לעשות.
מירב בן ארי: אני חייבת להגיד, לא כל חברי הכנסת אלא מעט חברי הכנסת קיבלו.
אלעזר שטרן: חברי הכנסת שקיבלו.
אלעזר שטרן: לא, כל חבר כנסת שקיבל קופה, זה מה שאמרתי.
אלעזר שטרן: ואני חושב באמת, צריך להשתדל להוציא את הפוליטיקה ולא להאשים את מי שנותן להם את הקופות האלה, אבל אם היינו יודעים לקחת את המאות מליונים האלה ולשים אותם על שכר המורים במדינת ישראל, אז אני מניח שהיינו מצליחים למשוך למערכת החינוך מורים עוד יותר טובים, ואם אני צריך להתמקד שם, אחרי שיבואו היותר טובים שבעיני האיכות הבסיסית הראשונית היא יותר חשובה אפילו מאיפה למדת בדיוק ומה.
אלעזר שטרן: אם יבואו אנשים טובים, בתי הספר לחינוך וחדרי המורים שלנו ידעו לקחת אותם ולהכשיר אותם להיות מורים עוד יותר טובים.
אלעזר שטרן: אני חושב באמת שהדבר הזה הוא בנפשנו, תודה.
מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת שטרן.
מירב בן ארי: את רוצה רגע, ספיר, להציג את יום המורה?
אלעזר שטרן: אבל אפשר אולי לפני זה, כיוון שזה דיון מאוד מיוחד פה, אולי את התלמידים?
מירב בן ארי: כן, אין בעיה, הם הבאים בתור.
מירב בן ארי: אני רק רוצה מילה שתציג את היום.
מירב בן ארי: כי זה חשוב, היא גם נתנה לי הקדמה וזה חשוב גם לפרוטוקול.
<ספיר בלוזר: בשמחה.
<ספיר בלוזר: אני אשתף אתכם שיוזמת יום המורה, באופן מפתיע, צמחה באופן כמעט מקרי.
מירב בן ארי: ספיר, תגידי את השם שלך.
<ספיר בלוזר: בוודאי.
<ספיר בלוזר: אני פשוט מרגישה פה בבית.
<ספיר בלוזר: אז שמי ספיר בלוזר, אני בת 26, אני סטודנטית וכמו שאמרתי, אני שמחה לשתף אתכם שההתחלה של יוזמת יום המורה הייתה כמעט מקרית.
<ספיר בלוזר: כמה חברים, שישה חברים, שהחליטו שהם רוצים לשים את המורים במרכז התמונה, מתוך הבנה שהיכולת לשפר את מערכת החינוך נמצאת בראש ובראשונה אצל המורות והמורים.
<ספיר בלוזר: ועוד הבנה, זה שחוץ משכר והנושאים שאנחנו דנים בהם 364 ימים בשנה, יש נושא מאוד חשוב שהוא לא מטופל, וזה המעמד הציבורי של המורות והמורים ובכלל, של תחום ההוראה בישראל.
<ספיר בלוזר: ומתוך הדבר הזה התחלנו עם איזשהו רעיון ולשמחתנו כנסת ישראל הייתה כמעט הראשונה לאמץ את זה וכבר 4 שנים מקיימת בכל שנה גם שדולה וגם דיון מאוד חשוב בוועדת החינוך, אבל מעבר לזה ממש ביום חמישי הקרוב שבו יתקיים יום המורה הרביעי בישראל, הולכים לחגוג מאות אלפי תלמידים, מורים והורים יחד ובסך הכל לעשות משהו מאוד פשוט - לומר תודה.
<ספיר בלוזר: הולכים לתת מכתבי תודה למורות ולמורים, להעניק פרח בכניסה לבית הספר, ואני יכולה לספר לכם ככה - - -
מירב בן ארי: בכל בתי הספר בארץ?
<ספיר בלוזר: ברוב בתי הספר בארץ, אנחנו לא מנהלים את היום, אנחנו בסך הכל הזמנו אנשים להצטרף לרעיון ולשמחתנו זה נגע בלב של הרבה מאוד אנשים.
<ספיר בלוזר: חוץ מבתי הספר, גם כל הארגונים למיניהם: מועצת התלמידים הארצית שנמצאת כאן, ארגוני ההורים, ארגוני המורים ומרכזי הפסג"ה במשרד החינוך שעושים עבודה באמת יוצאת דופן השנה.
<ספיר בלוזר: מי שככה יש לו הזדמנות להגיע, אז שווה, ביום חמישי הקרוב, ומשרד החינוך שעושה את זה ובאמת לקח שותפות יפה לדבר הזה.
<ספיר בלוזר: בעיני הכי מרגש זה לשמוע את המכתבים האישיים, את הרגעים האישיים שבו תלמיד אפילו שכבר לפני 30 שנה לא לומד עם המורה הזאת, אבל היא נגעה בו ושינתה משהו בחיים שלו, מתקשר או שולח מכתב וזה באמת לפגוש את הרגעים הכי אנושיים והכי חשובים שיש בחיים האלה.
<ספיר בלוזר: ואני גם אשתף אתכם בדבר אחרון, שלשמחתי כל שנה אני מקבלת כמה טלפונים, כמה סמסים ממורים, דווקא המורים הכי טובים, שהם מספרים לי ככה, הם אומרים לי: "אני הגעתי לפני כמה שנים למערכת כי זה היה הייעוד שלי, אני ידעתי שאני הולך להילחם למרות שאני יכול ללכת לכל מקום אחר, אבל אני הולך להיות מורה כי זה חשוב לי ואני מבין שהחינוך באמת מעצב את העתיד של המדינה שלנו, אבל אני אודה, השנה הרגשתי שזה גדול עלי, המערכת קשה לי, ישיבות הצוות הם יותר מדי ואני החלטתי לפרוש.
<ספיר בלוזר: והיום בבוקר, כשהתלמידים שלי בבית הספר הגיעו עם מכתבי התודה וכל אחד נתן לי רגע אחד קטן שהוא השפיע עלי, שהוא נגע בי, איך נגעתי בו - החלטתי שאני לא פורש.
<ספיר בלוזר: הם הזכירו לי למה הלכתי ללמוד הוראה, הם הזכירו לי שיש משמעות לזה שאני מגיע כל בוקר לכיתה".
<ספיר בלוזר: ואנשים באמת נשארים במערכת, ואנשים מעולים וזה בעיני באמת ברכה גדולה בשביל כולנו, אז קודם כל תודה על הקיום של הוועדה הזאת, וכמובן אם יש מישהו שעדיין לא אמר תודה למורה שלו, אז יום חמישי הקרוב - - -
מירב בן ארי: זו ההזדמנות.
מירב בן ארי: אנחנו קוראים מפה לכל התלמידים לקחת חלק - - -
<ספיר בלוזר: וגם התלמידים לשעבר, התלמידים בבתי הספר כמובן.
מירב בן ארי: תלמידים לשעבר אני לא יודעת.
<ספיר בלוזר: אני אומרת לך, באמת, חברת הכנסת בן ארי, אנחנו כל שנה מקבלים אלפי מכתבי תודה שאנשים שולחים דרך האתר "יום המורה" - - -
מירב בן ארי: אין ספק, תאמיני לי, אני אמרתי את זה בתחילת דברי.
<ספיר בלוזר: אתם באמת מוזמנים בשמחה, אתם יכולים באמת בכמה דקות לעשות טוב לבן אדם ולתת לו כזו תכלית גדולה לעשיה שלו לאורך שנים ושיהיה יום המורה שמח לכל מורות ומורי ישראל, הגננות - - -
מירב בן ארי: כל הכבוד על המיזם.
איתן ברושי: גברתי היושבת ראש, חברי הכנסת ואתם היוזמים והתלמידים, אני כמובן מצטרף לברכה ואני רוצה לומר שישראל ידועה כמדינה, עם כל הקשיים, רבת הישגים ובין המלחמות, בהפוגות, נוצרו פה הישגים לרבות פרסי נובל וכל הדברים שזה וודאי לא הזמן להאריך בהם, וכל זה, מה שקרה פה, נוצר פה בזכות האדם, גם במלחמות אמרנו שהפלדה זה האדם, גם בפיתוח הראש, היכולת לייצר כאן את ההישגים הכי גדולים היא קודם כל נובעת מההון האנושי וישראל היא מדינה שהיא דלת משאבים ומחצבים, אמנם קצת התגלה גז אבל תמיד ידענו שההון העיקרי פה זה ההון האנושי, וההון האנושי הוא תוצאה כמובן של ההורים, של כל מי ששותף ליצירה הזאת, אבל קודם כל למורים, למחנכים, למדריכים בתנועות הנוער, לכל מרכיבי החינוך כולל צה"ל ככור ההיתוך.
איתן ברושי: ולכן אני חושב שהשאלה המרכזית היא לא הוקרת המורה, אלא זה מובן שההוראה היא המקצוע הנדרש והחיוני והמנהיגות וההובלה הם תנאי הכרחי להגיע לאותם יעדים.
איתן ברושי: אני חושב שזה לא שהמדינה אומרת תודה או התלמידים או המורים אומרים תודה, אלא הייתי אומר שהתוצאה הזאת, מצד אחד, והיעדים אליהם אנחנו חותרים, הם יוצרים את החובה ואת האין ברירה.
איתן ברושי: לכן אני חושב שהשאלה המרכזית היא לא רק התודה שהיא מובנת, אלא בעצם יצירת התנאים כדי שהעסק הזה יצליח.
איתן ברושי: ואני חושב ואמרתי את זה גם ביום חמישי שעבר בביקורת שהייתה על שאלת השכר, אני רוצה לומר שהוקרה למורה צריכה לבוא לא רק ביום בשנה ולא רק באיזה טקס, והוא חשוב ואני פה בגלל זה, אלא ביצירת תנאים שיבטאו באמת את ההערכה.
איתן ברושי: אני חושב, לפני שנגיע לשכר, אני חושב שכדי להיות מורה ולהצליח, צריך למשל גודל כיתה.
איתן ברושי: צריך למשל תנאים בבית ספר.
איתן ברושי: צריך למשל תנאים בחדר מורים.
איתן ברושי: הייתי ראש מועצה, היו לי 18 בתי ספר בעמק יזרעאל, כולל מיוחדים.
איתן ברושי: אבל בתנאים שמורה צריך לעבוד הוא כמעט לא יכול לעבוד ולהצליח.
איתן ברושי: לא בגודל הכיתה, לא במספר התלמידים, לא בחדר המורים, אפילו אין לה ארון ושולחן לפעמים.
איתן ברושי: אני חושב שיש פער גדול מאוד, כולל בדברים ששר החינוך והמנכ"לית המצוינת שהוא תמיד דואג לומר.
איתן ברושי: בסופו של דבר, יש פער גדול בין חשיבות המורה וההוראה והחינוך לבין התנאים שנותנים לו והם תנאי להצלחתו, ובתוך זה כמובן גובה השכר.
איתן ברושי: ושיא השיאים, במציאות שעדיין לא תוקנה, שהמשרד לא גמר להסדיר את מה שמתחייב מתשלום מלא של השכר.
איתן ברושי: כלומר, ישבו פה מורים לפני שבוע וציירו מציאות שהם קיבלו חצי מהמשכורת.
איתן ברושי: לכן אני חושב שאם המדינה רוצה לבטא את חשיבות ההוראה והתפקיד של המורה ואני רוצה עוד להגיד משהו אחד שמירב ואני הובלנו ביחד, אבל אני רוצה לומר, צריך לבטא את זה במספר דברים.
איתן ברושי: אני אומר לכם, אתמול נאמתי נאומים על החקלאות, אני עושה את זה.
איתן ברושי: זה לא מספיק לתת מחמאות, צריך לתת גם המחאות.
איתן ברושי: אם המדינה חושבת שזה חשוב, היא צריכה גם לשלם.
איתן ברושי: היא לא יכולה להחזיק תקציב השני בגודלו מתקציב המדינה, תקציב החינוך, ואני יודע שגם מחזירים לא מעט כסף לאוצר כל שנה, ובסופו של דבר לא לתת את התנאים הדרושים גם בתנאים הפיזיים.
איתן ברושי: מזה גם נגזר חלק מהמעמד החברתי.
איתן ברושי: אי אפשר להגיד שזה כל כך חשוב ולעשות משכורות כל כך נמוכות.
איתן ברושי: דבר אחרון שאני חושב שהמסלול של הנוער המתבגר דרך תנועות הנוער, קורסי מדריכים והמנהיגות שמגלים בכל מיני גופים, הצבא, שנת השירות והצבא, יוצרים עתודה חינוכית גדולה שהיא חלק בחינוך פורמלי וחלק בלתי פורמלי.
איתן ברושי: חלק גם בתור הורים אחר כך גם מתנדבים לוועד הורים וכל הסיפור.
איתן ברושי: זה נראה לי מאוד חשוב שכדי שהמורה יצליח, שתהיה לו סביבה מבינה ותומכת ולא עוינת.
איתן ברושי: ואנחנו יזמנו הצעת חוק שבנתיים לא אושרה, שתהיה עבודה מועדפת בחינוך.
איתן ברושי: אומרת לי גליה וולך, ראש נעמ"ת, שהיא מעסיקה בנות של שירות לאומי בחינוך בגיל הרך, שלמדנו שהכי חשוב זה הגיל הרך.
איתן ברושי: זאת אומרת שאנחנו רוצים, ואני רותם אתכם כי אז יש לנו - - - לגמור את זה עם הממשלה, שיתנו עבודה מועדפת בחינוך.
איתן ברושי: יש בחקלאות, בתחנות דלק, בבניין, הצענו גם לעשות החלפה ואני לא רוצה להאריך.
איתן ברושי: אני חושב שיש כוח אדם שבא מהמסלול עד אחרי הצבא, שהוא בא מהחינוך ורוצה לעסוק בחינוך וסבירות גבוהה שמי שעשה עבודה מועדפת בחינוך ישאר בתחום הזה גם לאחר מכן כהמשך ללימודים וגם הוא יחזק את החינוך, בעיקר הבלתי פורמלי של אוכלוסיות עם צרכים מיוחדים, של תנועות הנוער, של הגיל הרך, הוא יחזק את המערכת החינוכית והוא ייצור עתודה לחינוך בישראל ולא פחות חשוב, למי שמבין את צרכי החינוך.
איתן ברושי: אני מברך אתכם.
מירב בן ארי: מי ממועצת תלמידים?
מירב בן ארי: חנן, אתה מדבר?
מירב בן ארי: אייל.