GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קארין אלהרר: לכן אנחנו נמצאים במצב שבו אנחנו זקוקים לעוד בתי ספר לחינוך מיוחד.
קארין אלהרר: אנחנו נמצאים במצב שבו הורים מוצאים את עצמם בלי שיבוצים מתאימים.
קארין אלהרר: אי אפשר לשים ילד עם לקות על רצף האוטיסטי בבית ספר שלא מתאים לו.
קארין אלהרר: והדוגמא שעלתה כאן, של טליה, זה לא שהיא לא רוצה.
קארין אלהרר: הלוואי עליה שהילד יוכל לשבת בהסעה בלי לנפץ שמשות של החלון או בלי לפגוע בעצמו או בנהג.
קארין אלהרר: היא רוצה שזה יקרה.
קארין אלהרר: אז אני באמת מבקשת ממך אדוני, אני מודעת ליכולות שלך ולעובדה שאתה מחויב לנושא הזה.
קארין אלהרר: אני מבקשת ממך בכל לשון של בקשה, אני מוכנה לסייע בכל עניין, לא שאתה זקוק, אבל אם כן, אני מוכנה להושיט יד לדבר הזה כדי שלא נשב כאן בשנה הבאה באותה השיחה.
קארין אלהרר: הגיע הזמן לשים סוף לדבר הזה.
יעקב מרגי: אני חושב שהדברים נאמרו על ידי השר.
יעקב מרגי: תודה, לא מוחאים כפיים בכנסת.
יעקב מרגי: השר הניח זאת מתוך שהכיר את הנושא והנושא לא זר לו והוא הודה באומץ ואמר, רבותי לא צפינו את כובד המשקל של כל לקות ולקות.
יעקב מרגי: אני חשוב שגם אריאל לוי וגם השר אמר, הם מחויבים לנושא.
יעקב מרגי: האמירה שהשנה, עד האחד בספטמבר כולם ישובצו – ישובצו.
יעקב מרגי: אנחנו נלווה יחד עם המשרד במהלך מושב החורף הזה, את הסוגיה הזו של תכנית ההיערכות כבר לשנה הבאה, כי יש סוגיות שבאמת הגיע הזמן שלא נתמודד איתן כל אחד לספטמבר.
יעקב מרגי: אני מכיר את החשש הזה.
יעקב מרגי: דיברנו עליו בשנים עברו, אבל אי אפשר לומר שלא נעשה כלום.
יעקב מרגי: הדברים מדברים בעד עצמם, אבל אין ספק שברגע שילד אין לו מענה ויש אי ודאות – זו בעיה.
יעקב מרגי: במיוחד אצל הילדים האלה.
יעקב מרגי: רבותי, אנחנו עוברים עכשיו למנכ"ל משרד החינוך, יושבת ראש הסתדרות המורים ופותחים את הדיון.
<קריאה: יהיה זמן לדיון?
מסעוד גנאים: עד איזה שעה הדיון?
יעקב מרגי: יהיה, יהיה.
יעקב מרגי: עד שמסיימים.
מירב בן ארי: עד איזו שעה הוועדה?
<שמואל אבואב: אדוני יושב הראש, במקום שאני אציג את כל מכלול הדברים, אני רוצה לגעת בסוגיה הרגישה שמעסיקה אותנו ובמלוא מובן המילה מדירה שינה מעינינו, וזה הנושא של החינוך המיוחד.
<שמואל אבואב: אתמול עד שתים עשרה וחצי בלילה עסקנו בשיבוץ של מקום-מקום.
<שמואל אבואב: השבוע הוספנו כ-3,000 שעות.
<שמואל אבואב: השבוע הוספנו כ-400 סייעות בכדי לעשות כל שלאל ידינו לעבור מקום-מקום.
<שמואל אבואב: אנחנו מבינים את הרגישות.
<שמואל אבואב: אנחנו מבינים את המשמעות שלילד אין מקום ואנחנו נעשה את הכל.
<שמואל אבואב: נטפל.
<שמואל אבואב: בעניין של הנגישות השקענו 117 מיליון שקלים.
<שמואל אבואב: מה שמועלה פה זה נכון שיש רשויות שאין להן את המצ'ינג, אבל אנחנו לא משחררים את עצמנו מאחריות.
<שמואל אבואב: לכו לראות כמה בתי ספר כן סידרו את הנגישות.
<שמואל אבואב: כמה בתי ספר איחדו את הכיתות כהתאמה לאותם ילדים.
<שמואל אבואב: ואנחנו לא נרפה מהרשויות.
<שמואל אבואב: יש לנו מפת דרכים ברורה ואנחנו נעבור מקום-מקום.
<שמואל אבואב: הדבר השני – אנחנו נראה את התוספת של תוספת של שעות שצריך להוסיף.
<שמואל אבואב: אנחנו נוסיף את הסייעות שעדיין יש ביכולתנו להוסיף בכדי להגיע ליום שישי הבא עם מינימום בעיות.
<שמואל אבואב: אנחנו נתעסק עם הרשויות שלא רוצות להקים בתי ספר לחינוך מיוחד.
<שמואל אבואב: לכן בחלק מהמקומות, לא כפיתרון נכון, לא כפיתרון חברתי, אנחנו נבנה בכפרי הנוער, אנחנו נחזור לרשויות הללו ואנחנו נתבע - - -
יעקב מרגי: מכובדי המנכ"ל, אני מצטער שאני מפסיק אותך.
יעקב מרגי: השבוע, בכנס שקיים אבי קמינסקי במודיעין, ישב לידי יושב ראש המועצות האזוריות.
יעקב מרגי: הוא אמר שהוא פותח בית ספר לחינוך מיוחד, למרות שאין לו צורך במועצה.
יעקב מרגי: אני חושב שרשויות כאלה, שלוקחות את המשימה הזאת, את האתגר הזה, צריך לתעדף אותן.
יעקב מרגי: למרות ששוב, אני אומר לך, אני חסיד של התקצוב הדיפרנציאלי, במקרים כאלה - - -
<קריאה: צריך בתי ספר משלבים - - -
יעקב מרגי: רבותי, אני חושב שצריך לעשות הכל, גם וגם וגם.
יעקב מרגי: כשאני מדבר אז אני מדבר על הכל.
יעקב מרגי: אנחנו לא לומדים עכשיו תורה, חומש עם רש"י ופרשנות.
יעקב מרגי: אני מדבר על הכל, על כל הצרכים.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך לתעדף, צריך לתמרץ ראשי רשויות כאלה.
<שמואל מירון: אני מצאתי צדיק ואני רוצה - - -
יעקב מרגי: לא, תודה, אל תעזור לי.
יעקב מרגי: אחר כך אני אתן לך את רשות הדיבור.
<שמואל מירון: אבל מצאתי צדיק.
<שמואל אבואב: הדבר הבא, אנחנו נצטרך להתמודד עם הגישה החדשה איך מקדימים את כל ההרשמה.
<שמואל אבואב: איך מקדימים את כל הפרישה ואת השיבוץ הנכון.
יעקב מרגי: כדוגמא את השיבוץ החרדי.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך - - -
<שמואל אבואב: בדיוק ככה.
<שמואל אבואב: כפי שנקטו בהלכה חדשה בעניין של ההרשמה של החינוך החרדי והתגברו על חלק ניכר מהבעיות, אותו דבר צריך לעשות פה.
<שמואל אבואב: והדבר האחרון הוא הנושא של השילוב.
<שמואל אבואב: יש לנו אתגר חברתי ממדרגה ראשונה עכשיו, להעביר 16,000 ילדים מהמוסדות של החינוך המיוחד לשלב אותם בכיתות הרגילות.
<שמואל אבואב: זה לא שלוחצים על כפתור וזה לא החלטה אדמיניסטרטיבית.
<שמואל אבואב: זו החלטה שצריכה להיות מלווה ברגישות ובהרבה מאד משאבים שאנחנו צריכים להקצות לזה.
<שמואל אבואב: ככל שנצליח לשלב ילדים במרחב הרגיל, במרחב הציבורי, יהיה פה דבר הדדי, כי כל הכיתה כולה תרתם לעובדה שיש שם ילד בחינוך והילד של החינוך המיוחד יהיה בסביבה חזקה, בסביבה נורמטיבית.
<שמואל אבואב: לכן זה ברור לנו הרגישות הזאת.
<שמואל אבואב: מובן מה מצופה מאיתנו ואנחנו נעשה את כל מה שאנחנו רק יכולים.
<שמואל אבואב: לא נחסוך מעצמנו ולו דקה אחת של עבודה, עד וכאשר נוכל לפתור את הדברים במסגרת שניתנת לנו.
נפתלי בנט: אני רוצה לומר מילה בעניין הזה.
נפתלי בנט: כמו שאמרנו, אנחנו נגיע לכל ילד.
נפתלי בנט: באמת עובדים סביב השעון על הנושא של שיבוץ הילדים בחינוך המיוחד.
נפתלי בנט: אני גם רוצה לבשר, אנחנו אישרנו ארבעה בתי ספר מכילים בפעם הראשונה.
קארין אלהרר: שכחתי לברך אותך.
נפתלי בנט: לא היה דבר כזה.
נפתלי בנט: אולי היה קצת דבר כזה, אחד בגוש עציון, אבל בית ספר מכיל, אגב לא רעיון שלי.
נפתלי בנט: מי שבאה אלי והציעה לי זה עדי אלטשולר מכנפיים של קרמבו, אבל עשינו את המהלך.
נפתלי בנט: יקומו ארבעה בתי ספר ששליש מהתלמידים הם ילדים עם צרכים מיוחדים, שני שלישים ילדים רגילים.
נפתלי בנט: בשונה משילוב רגיל, זה לא בשוליים.
נפתלי בנט: מלכתחילה בית הספר יעוצב גם פיזית, גם פדגוגית, גם מבחינת התקנים והמורים לעניין הזה.
נפתלי בנט: אני חייב להגיד שזה אחד הדברים הכי מרגשים שאישרתי מאז שאני בתפקיד.
נפתלי בנט: אם זה יצליח – ואני חושב שזה יצליח – יש פה פוטנציאל לשינוי חברתי במדינת ישראל, הרבה מעבר רק למענה לילדים עצמם.
נפתלי בנט: משהו שיקרין לטובה על כל החברה הישראלית.
יעקב מרגי: יפה בן דוד.
יעקב מרגי: זו ההזדמנות גם לברך אותך שוב.
<יפה בן דוד: תודה רבה.
<יפה בן דוד: יפה בן דוד - - -
יעקב מרגי: אנחנו רבנו, אז הכרנו.
<יפה בן דוד: יפה בן דוד, מזכ"לית הסתדרות המורים.
<יפה בן דוד: ראשית אני רוצה לפתוח בדברי ולהודות לך, אדוני יושב ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת מרגי, על שיתוף הפעולה שיש בין הסתדרות המורים לוועדה.
<יפה בן דוד: אני חושבת שכל בעיה שאנחנו מביאים בפניך, אתה מטפל בה ומוביל אותה בצורה נכונה וגם דורש פיתרון, שזה הכי חשוב.
<יפה בן דוד: לא להביא רק את הדברים לידיעה, אלא להגיע למציאת פיתרון.
<יפה בן דוד: זו הזדמנות גם לומר לשר החינוך, השר נפתלי בנט, אני חושבת ששיתופי הפעולה וגם השולחן העגול שעשינו בנושא של הפתרון של קיצור החופשות והרחבה של בית הספר של הקיץ של החופש הגדול, הפתרון הזה ועצם העובדה שגם לא תהיה פגיעה בציבור עובדי הוראה, זה רק בדרך – אני חוזרת ואומרת – של שיתוף פעולה, של הבנה, של הקשבה, שאתה מבין את השטח, מסתובב בשטח, לומד את השטח וגם מביא את הפתרונות ופתרונות ביחד, לא בכפייה, ולך התודה והברכה.
<יפה בן דוד: אני חושבת ושותפה לדעה שלך, שהמינוי של המנכ"ל שמואל אבואב, אני חושבת שהוא המינוי, אחד המינויים הטובים ביותר.
<יפה בן דוד: אנחנו מרגישים את זה כבר בשטח.
<יפה בן דוד: זה מנכ"ל שאלף יש לנו גם ישיבות באופן סדיר ואתה רואה אחד שפועל, מבין, שומע, מקשיב ופותר וזה מה שצריך.
<יפה בן דוד: לא רק להקשיב.
<יפה בן דוד: להקשיב – כמעט לכולם יש את יכולת ההקשבה, אבל היכולת לבוא ולמצוא את הפתרון ולהוביל את הפתרון, זה הדבר שלא נמצא בכל אחד ואחד.
<יפה בן דוד: אני חושבת שבמשרד כל כך מורכב, עם כל הבעיות שיש בו, חייב שיהיו שם אנשים מעשיים.
<יפה בן דוד: תראו, הביטחון של מדינת ישראל הוא החינוך וזה לא סיסמה.
<יפה בן דוד: ואם המדינה הזאת לא תפנים, לא יהיו מנהלים ולא יהיו מורים.
<יפה בן דוד: כבר היום אנחנו נמצאים במצב – ואנחנו גם דנו על זה – שיש אחריות רבה.
<יפה בן דוד: ואיך אתה אמרת, אני אשתמש דווקא במינוח שאתה השתמשת – "הרגנו את המנהלים" – זה המינוח.
<יפה בן דוד: ההוראה היא מקצוע.
<יפה בן דוד: היא מקצוע שוחק, היא מקצוע מתיש, היא מקצוע מאד מורכב ואין לך רק מעסיק אחד.
<יפה בן דוד: אין לך רק אחד, גוף אחד שאתה מתמודד איתו.
<יפה בן דוד: יש לך הורים, יש לך תלמידים, יש לך משרד החינוך ויש לך את השלטון המקומי והרשויות וכל ראש עיר כזה או אחר.
<יפה בן דוד: ולכן את עובדי ההוראה צריך לחבק.
<יפה בן דוד: לחבק את המנהלים.
<יפה בן דוד: ואני אנצל פה את הבמה שיש פה הרבה הורים.
<יפה בן דוד: אתם צריכים להבין, אנחנו בעד מעורבות.
<יפה בן דוד: אנחנו בעד שיתוף, אנחנו נגד התערבות.
<יפה בן דוד: הנושא של לתת אוטונומיה למנהלים הוא חשוב מאד, אבל אני שוב חוזרת ואומרת, חייבים לתת דגש ולשים באמת את מעמד המורה, מעמד עובדי ההוראה במרכז.
<יפה בן דוד: כי אם לא נשים את זה, אנחנו נגיע למקום לא טוב.
<יפה בן דוד: אנחנו לא רוצים להיות שם.
<יפה בן דוד: וחלק מהמעמד הוא שכר.
<יפה בן דוד: הסתדרות המורים, בתיקון של ההסכם האחרון, שגם כבוד השר היה שותף לו ובאמת נתן שם דחיפה מאד רצינית יחד עם שר האוצר, הסתדרות המורים מימנה, נתנה מהתקציב שלה שהיה מגיע, לשכר של המורה המתחיל.
<יפה בן דוד: אבל אנחנו עדיין לא נמצאים במקום טוב.
<יפה בן דוד: אנחנו חייבים לשפר את השכר של המורים, בוודאי גם של המנהלים.
<יפה בן דוד: להפחית מהעומסים שמוטלים על כתפיהם של המורים ושל המנהלים.
<יפה בן דוד: אדוני המנכ"ל, שמואל אבואב, אני רוצה לברך אותך על הפתרון.
<יפה בן דוד: אתה היחידי – אני חייבת לומר את זה.
<יפה בן דוד: תמיד הייתה אחריות כבדה מאד על המנהלים בנושא של הבטיחות.
<יפה בן דוד: הכניסו את הנושא של ניהול עצמי ומנהל אומרים למנהלים אתם אחראים.
<יפה בן דוד: אמנם המבנים הם של הרשויות, אבל אתם תהיו אחראים על הכל.
<יפה בן דוד: מנהלת צריכה להתמודד עם בעיות בטיחות מאד קשות, שאומרים לה תשתמשי, אם היא רק תשתמש בחלק מהתקציב, לא יהיה לה כבר תקציב.
<יפה בן דוד: אני לא רוצה לדבר על זה שמנהלת לא ישנה בלילות בגלל כל הנושא של הבטיחות.
<יפה בן דוד: הדבר הזה הדיר שינה ממנהלים והרבה מנהלים עזבו את מערכת החינוך, מנהלים מצוינים, כי לא היו מוכנים לקחת את האחריות הכבדה הזאת.
יוסי יונה: האישית, יפה.
יוסי יונה: האחריות האישית.
יוסי יונה: זה אישית פלילית.
<יפה בן דוד: כמובן, כן, אישית.
<יפה בן דוד: והיו מנהלים ש - - - גם.
<יפה בן דוד: ולכן ברגע שאנחנו באנו ושמנו את הדברים הללו על שולחנך, אתה לקחת את זה לטיפול.
<יפה בן דוד: אני ראיתי את החוזר שאתם עושים ואני חושבת שזו פעם ראשונה שביקשו להציג חוזר ומביאים את זה גם לידיעה ולראות אם יש להסתדרות המורים יש השגות או אם יש לה תיקונים כאלה ואחרים.
<יפה בן דוד: ואני רוצה באמת לברך על כך.
<יפה בן דוד: אני ראיתי גם את החוזר שאומר לתת והוא חוזר מצוין, כי הוא פשוט מפריד את האחריות שמוטלת בנושא של הבטיחות על הרשויות ומה המנהל צריך להיות.
<יפה בן דוד: לך באמת תודה.
<יפה בן דוד: אני רוצה לגעת בנקודה מאד חשובה.
<יפה בן דוד: תראו, הדרישה – ואני חושבת שזו לא דרישה, זה דבר שצריך להיות מובן לכולנו – לשלם שכר במלואו במועדו.
<יפה בן דוד: אנחנו לפני פתיחת שנת הלימודים.
<יפה בן דוד: אני מאד מקווה ואני מתפללת ואני גם אמרתי את זה למנכ"ל.
<יפה בן דוד: אני יודעת שהורדת הנחיות ברורות יחד עם השר למחוזות, שלא יהיו תקלות בשכר.
<יפה בן דוד: קשה לי למחול על הלנת שכר.
<יפה בן דוד: אני בטח לא אגיד פה מה אני הולכת לעשות אם והיה, אבל אני שוב חוזרת ואומרת – זה זכות של המורים לקבל את השכר במלואו ובמועדו.
<יפה בן דוד: הדבר השני, יש עדיין בעיה שהיא עדיין לא פתורה ואנחנו הולכים לדון בה בישיבה הקרובה.
<יפה בן דוד: לא יעלה על הדעת שעובד הוראה, מורה יצטרך לשלם מכיסו כדי להגיע למקום העבודה, כדי להגיע לבית הספר.
<יפה בן דוד: אנחנו לא ניתן יד לזה.
<יפה בן דוד: אנחנו מאד מבקשים לפתור את הבעיה של הקבוצה, שפשוט אנחנו החרגנו קבוצה מסוימת ואמרנו לכם תטפלו, ולא אני לצערי אאלץ להגיד לאותם עובדי הוראה להגיע באוטובוסים.
<יפה בן דוד: אני לא רוצה להגיע ולהיות במקום הזה.
<יפה בן דוד: אנחנו רוצים לפתוח את שנת הלימודים בצורה הטובה ביותר ושתהיה לנו באמת שנה טובה ושנה מבורכת.
<יפה בן דוד: אני רוצה להעיר משהו לכיוון של החינוך המיוחד.
<יפה בן דוד: תראו, אני סיירתי בהמון בתי ספר ואני הלכתי גם לסייר בבתי ספר של החינוך המיוחד, חלק של הבינוני, חלק של הקשים.
<יפה בן דוד: אני מלאת הערכה לאותו ציבור עובדי הוראה, שעובד במקומות האלה, על ההשקעה, על המסירות.
<יפה בן דוד: אני לא חושבת שכל אחד יכול לעבוד במקומות האלה.
<יפה בן דוד: עם מה הם מתמודדים.
<יפה בן דוד: אני חושבת שגם צריך לתת להם תגמול נוסף ומעבר לעובד הוראה רגיל.
<יפה בן דוד: אני גם מבקשת, אני יודעת שזו פינה מאד חשובה לך, גם כבוד השר.
<יפה בן דוד: עובדה שאתה כן פתרת את התשלומים שבכלל לא היו אפילו בדיו בנושא של המורים הנודדים, שהמורים הנודדים החל מדצמבר יקבלו רטרואקטיבית וככה לא יצטרכו גם לממן מכיסם להגיע למקום עבודתם.
<יפה בן דוד: אבל שוב, אני יושבת, אני נפגשת גם לעתים עם הורים.
<יפה בן דוד: המצוקות של המסגרות של החינוך המיוחד הן קשות.
<יפה בן דוד: באמת, אנחנו נמצאים עוד מעט חודש אלול, חודש הסליחות, חודש הרחמים.
<יפה בן דוד: צריך לפתוח את הלב, להבין עם מה ההורים האלה מתמודדים.
<יפה בן דוד: אם אנחנו רואים עם מה המורים מתמודדים, אז קל וחומר מה עם ההורים האלה ובאמת לעשות כל שביכולתך.
<יפה בן דוד: תראה, אני רוצה לומר לך, רק אתה, אדוני שר החינוך נפתלי בנט ומנכ"ל משרד החינוך, מר שמואל אבואב, שנמצאים פה, רק אתם יכולים להביא את הפתרון לילדים ולמשפחות האלה.
יעקב מרגי: אנחנו פותחים את הדיון לסירוגין כמנהגנו – חבר כנסת ואורח.
יעקב מרגי: נתחיל עם ראשון הנוכחים, אבל תשכחו מהפריבילגיה הזו של דיונים ארוכים.
יעקב מרגי: כל חבר כנסת יאמר את המסר שלו בין דקה וחצי לשתיים.
יעקב מרגי: רבותי, להזכירכם, זו פתיחת שנת לימודים.
יעקב מרגי: זו ישיבה מיוחדת לפתיחת שנת הלימודים.
יעקב מרגי: לא נפתור את כל הבעיות היום.
יעקב מרגי: בסוף לא יהיה לי מה לעשות כל מושב החורף.
יעקב מרגי: בבקשה, מוטי יוגב, בקצרה.
קארין אלהרר: יש לי הרגשה שאתה תסתדר, מרגי.
יעקב מרגי: מה, את חושדת בי שאני אמציא בעיות?
מרדכי יוגב: אני אשתדל לתת דוגמא לחבריי בקיצור הדברים.
מרדכי יוגב: אז ברשות יושב הראש, השר והמנכ"ל, באמת בהערכה גדולה ומהמעט.
מרדכי יוגב: המערכת הגדולה בישראל זה חינוך בראש ולכל מי שיושבים פה אין חילוקי דעות בעניין הזה.
מרדכי יוגב: באמת בישר כוח גדול, אני גם חושב שיש המון המון דברים שמתקדמים ואני חושב שיש עוד דבר שהוא מתקדם וזה שיתופי הפעולה.
מרדכי יוגב: גם בוועדה אנחנו רואים את זה, בהובלה של יושב הראש, כפי שהוא אמר גם לגבי ועדת המשנה שהניע חברי, חבר הכנסת עודד פורר שלא פה, כל הכוונה הייתה רק שיתופי פעולה ודאי גם עם המשרד, אבל למשרד יש דברים אחרים, אז לא הייתה כוונה לפגוע באף אחד ולהגיע בסוף לאיזה קונסנסוס שישרת, שיהיה - - - לכולם.
מרדכי יוגב: אז תודה על כל מה שנעשה ושהסוגיות מטופלות באכפתיות.
מרדכי יוגב: כפי שהציעו גם פה, גם אני רשמתי לפני כמה סוגיות, שאחת מהן באמת היא תשלומי ההורים והגיל הרך, במובן הרחב לא של 3-4, אלא של אחריות המדינה מאפס עד בגרות.
מרדכי יוגב: ומעמד המורה לשכר בסיסי שהוצף פה על ידי הארגונים.
מרדכי יוגב: וילדים שזקוקים לחינוך מיוחד.
מרדכי יוגב: אני חושב שגם, כפי מה שראינו בשטח, תוספת תקציבית לנושא השיפוצים/בטיחות, אלא אתגרים.
מרדכי יוגב: אנחנו כוועדה ממש לא ועדה לעומתית.
מרדכי יוגב: הפוך מכך - ברוח יושב הראש – אלא ועדה שבאה לחפש יחד עם כל הגורמים פה איך לעשות את זה יותר טוב ולהגיע בסוף גם לפתרון הפרטני, מהמקרו לפרטני, שכל ילדי ישראל יפתחו את שנת הלימודים בהצלחה.
מרדכי יוגב: תודה לכם.
מרדכי יוגב: שנה טובה.
יעקב מרגי: פז כהן.
יעקב מרגי: תציגו את עצמם.
<פז כהן: קודם כל תודה.
<פז כהן: זה הגוף היציג של ההורים בישראל.
<פז כהן: כל ההורים בוחרים בכיתה – אני ככה עושה סדר – בוחרים בית ספר, בית ספר בוחר בעיר והעיר בוחרת את ועד ההורים היישובי.
<פז כהן: המון תודה על הברכות לפתיחת שנה.
<פז כהן: הזכרתם כולם את נושא שיתופי הפעולה, באמת הוועדה קודם כל, משרד החינוך כמובן בעבודה משותפת, את המש"מ, אבי קמינסקי וההתאחדות.
<פז כהן: ארגוני המורים, שאתם השותפים שלנו ואנחנו אומרים את זה בכל ישיבה ואנחנו נשמח גם לממש את זה עוד יותר חזק, את שיתוף הפעולה בין ההורים למורים; וכמובן התלמידים שנמצאים פה לצידי.
<פז כהן: השר סקר את ההישגים הרבים של המערכת השנה.
<פז כהן: אני חייב להגיד שהשנה הזאת ואני חושב שגם השר, נשמח גם להודעתך בנושא הזה, אבל באמת עבדנו כמעט על הכל ביחד – סייעות, צפיפות, התאמות לתלמידים מיוחדים.
<פז כהן: ידענו לעמוד משני צדי המתרס גם בבית המשפט וגם לבוא פה בוועדה ולהשמיע את קולנו ולהתמודד עם אי הסכמות.
<פז כהן: אני אגיד שגם בנושא החינוך המיוחד, שהוא נושא שקרוב מאד לליבנו, יושב פה שלמה קרב, שמרכז את זה בפורום.
<פז כהן: עד אתמול כל הלילה הוא ישב עם אריאל ועם עוד גורמים למשך הרבה ימים ומשבצים כל הזמן ילדים.
<פז כהן: אני לא בא להגיד שמה שנעשה עד עכשיו מספק, אבל אני כן בא להגיד שיש ערוץ ישיר של עבודה מול הגורמים, של הגוף הייצוג של ההורים וחשוב שגם ההורים יידעו וישתמשו בגוף הזה.
<פז כהן: השנה הייתה גם בזכותך, כבוד השר, הכרה בגוף הייצוגי, על אף שהיו בינינו הרבה מאד אי הסכמות וזה יצר בעצם שיתופי פעולה מאד חזקים.
<פז כהן: אני מאד מקווה שכולנו נשכיל השנה לממש את שיתופי הפעולה גם ברמה היישובית, להוציא את הפוליטיקה החוצה מהיישובים, שוועדי ההורים באמת יוכלו לעסוק ברמה היישובית; וגם ברמה הלאומית, כמובן להמשיך ולהתמודד יחד גם באי הסכמות ולדעת גם לקבל ביקורת כשאנחנו נמצאים שם.
<פז כהן: מבחינתנו כיעדים, הגדרנו שניים גדולים מאד, אתה הזכרת אותם, וההתחייבות שלך בנושא הזה חשובה לנו מאד.
<פז כהן: נושא של תשלומי הורים ונושא של חופשות.
<פז כהן: אנחנו נמצאים בשיח, אבל חשוב לנו שזה לא יסתיים בשיח, שזה יסתיים בעשייה.
<פז כהן: יש לי שתי הארות לדיון (ב-א').
<פז כהן: שתי הערות קטנות.
<פז כהן: האחת, ועדת החינוך עושה עבודה נפלאה.
<פז כהן: הרבה פעמים התחושה היא שבאים לפה למסקנות של הוועדה, הן מגיעות למעלה אבל אין הפנמה של המסקנות האלה.
<פז כהן: החופשות זה דוגמא טובה.
<פז כהן: לא הצלחנו ליישם את הנושא של הדינאמיקה בימי החופשה של המורים ועוד דברים שהיו פה בוועדה.
<פז כהן: נעשית פה באמת מלאכת מחשבת חשובה גם בתשלומי ההורים.
<פז כהן: הרגשנו שנעשתה עבודה ובסוף היא הגיעה לאיזו שהיא תקרת זכוכית שלא הצלחנו לפרוץ אותה.
<פז כהן: הזכרת בהתחלה את לימודי היהדות.
יעקב מרגי: זה לא במגירה, זה על השולחן.
<פז כהן: אז חשוב לנו שזה יהיה עד הסוף ואנחנו נלך עם זה ביחד עד הסוף, כי הנושאים האלה ממש מבחינתנו - - -
<פז כהן: רגע, שני דברים.
<פז כהן: אמרתם לימודי יהדות.
<פז כהן: מאד חשוב לימודי יהדות, מאד חשוב גם לימודי דמוקרטיה.
<פז כהן: מאד חשוב לימודי אנגלית.
<פז כהן: גם הוועדה פה ביקשה ומאד חשוב לימודי ערבית, כבוד השר.
<פז כהן: הבטחתם תכנית ואנחנו רוצים לראות שגם הדבר הזה מיושם.
<פז כהן: יש פה חברה ישראלית חיה ובועטת.
<פז כהן: אנחנו מקימים ועד הורים גם במגזר החרדי, גם במגזר הערבי, בונים את הדבר הזה.
<פז כהן: הנושא הזה של הדמוקרטיה ושל הייצוג של ההורים בתוך המערכת, בכלל הרמה הלאומית והרמה הפרטנית, מאד חשוב לנו.
<פז כהן: תודה רבה.
יוסי יונה: אדוני יושב הראש, קודם כל מזל טוב, הבנתי שנולד לך נכד.
יעקב מרגי: למה אתה מגלה פה?
יוסי יונה: נולד לו נכד, מזל טוב.
מירב בן ארי: איחלו לו מזל טוב בהתחלה.
יעקב מרגי: נכד ראשון.
יוסי יונה: נכד ראשון, אז אכן.
מירב בן ארי: כבר אמרנו לו.
יוסי יונה: אדוני השר, נתחיל בדברי שבח.
יוסי יונה: אכן תקציבי החינוך עלו בשנים האחרונות, אבל עדיין, אם אנחנו מסתכלים על תקציבי החינוך בישראל פר ילד, אתה יודע אדוני השר שאנחנו עדיין משתרכים הרבה אחרי מדינות ה-OECD.
יוסי יונה: וכפי שגם אדוני יושב הראש, אמרת בתחילת הדברים, אחת מהתופעות החמורות שאנחנו מזהים זה בעצם העלייה בהוצאה האזרחית לחינוך.
יוסי יונה: זאת אומרת של הורים, רשויות ועוד גורמים כאלה ואחרים.
יוסי יונה: אני חייב לומר, אדוני השר, אכן אתה הצגת תמונה שהיא חיובית.
יוסי יונה: אתם עושים דברים ויש לומר דברי שבח עליהם, אבל אנחנו צריכים גם לראות נכוחה ולהגיד את הדבר הקשה – קיימת עננה, עננה כבדה שמעיבה על מערכת החינוך.
יוסי יונה: צל כבד.
יוסי יונה: אנחנו רואים את זה בנתונים שמתפרסמים באשר להישגי התלמידים.
יוסי יונה: קיימת הלימה מדאיגה, מטרידה ביותר, בין היכולת הכלכלית של ההורים לבין ההישגים הלימודיים שלהם.
יוסי יונה: יש כאלה שאמרו ואני מסכים איתם, אדוני השר, שאנחנו למעשה פועלים פה במערכת חינוך שהיא מפוצלת לבני עניים ולבני אמידים.
יוסי יונה: דבר שכזה הוא אחד מהמקורות לתסיסה חברתית, לפלגנות ולאיום על ביטחונה של החברה הישראלית.
יוסי יונה: גם יושבת ראש הסתדרות המורים, יפה, אמרה זאת.
יוסי יונה: אמרת חינוך זה ביטחון.
יוסי יונה: ולכן אדוני השר יש פה סיכון מאד מאד גדול, שאת זה צריך להביא לתשומת ליבך.
יוסי יונה: אנחנו גם רואים אדוני השר, שקיימת גם הלימה בין בתי הספר שמציגים הישגים מאד גבוהים וגם מערכות מיונים, שהייתי אומר אפילו שהן דווקניות.
יוסי יונה: אני יודע שאתה הצהרת ועשית בתחום הזה, אבל לא די ואני גם רוצה להסב את תשומת ליבך, אדוני השר, שזה קורה המון גם במערכת החינוך הדתי לאומי.
יוסי יונה: אתה יודע, אתה צריך להסתכל גם בחצר האחורית שלך ולתת את דעתך על כך, שגם שם יש מיונים מאד אינטנסיביים, הייתי אומר.
יוסי יונה: דבר נוסף אדוני השר, זה בעניין של עובדי ההוראה.
יוסי יונה: באמת לטעמי זה אות קין על מצחה של החברה הישראלית, שבמערכת החינוך מועסקים אנשים שלא בהעסקה ישירה.
יוסי יונה: אני בכל אופן הנחתי לפתחה של הכנסת הצעת חוק שאמורה למגר את התופעה הזו אחת ולתמיד ואני מבקש שוב.
יוסי יונה: בעבר התנגדתם ואני לא יודע מדוע, להסיר את הקללה הזו מעל מערכת החינוך.
יוסי יונה: אני כתבתי לך גם מכתב, אדוני, רק אתמול בעניין של מורי תכנית שלבים, שפועלת במסגרת קדימה מדע, ששם 5,000 חולים לא יתחילו את שנת הלימודים משום שקדימה מדע מסרבת לנהל איתם משא ומתן קיבוצי על הזכויות שלהן.
יוסי יונה: זה תלמידים חולים.
יוסי יונה: 5,000 תלמידים חולים אולי לא יפתחו את שנת הלימודים בגלל, שוב, התופעה המבישה הזו של מורי קבלן - - -
יעקב מרגי: בהמשך תהיה התייחסות לזה.
יוסי יונה: כן, במערכת החינוך.
יוסי יונה: עוד שני דברים שלטעמי חשובים.
יוסי יונה: יש המון דברים חשובים, אבל מפאת קוצר הזמן אדוני, אנחנו נמנעים מלפתוח את היריעה כולה.
יעקב מרגי: קראת את מחשבתי מיד.
יוסי יונה: דיברת על צפיפות כיתות ועל פי הנתונים שאנחנו מקבלים, אנחנו רואים שבעיית הצפיפות קיימת בעיקר במרכזי הערים, בערים הגדולות.
יוסי יונה: בהתיישבות הכפרית, גם בהתנחלויות, שם באמת כמעט ולא קיימת בעיה, אבל הבעיה עדיין קיימת במידה מאד מאד גדולה במרכזי הערים ואני חושב שהמון פעמים שמדברים על ממוצע, זה מסווה איזו שהיא תמונה די עגומה במרכזי הערים, ועל כך אני רוצה לשמוע ממך מה הן התכניות האופרטיביות בשנים הקרובות.
יוסי יונה: אני יודע שזה לא תלוי רק בך, אלא זה תלוי גם בשר האוצר.
יוסי יונה: דבר אחרון באשר למעמדם של המורים.
יוסי יונה: אתמול צפיתי בתכנית של גל גבאי, בערוץ כאן וראינו את התופעה המאד כואבת, שמספר מאד גדול של מורים נוטשים את תחום ההוראה בגלל השחיקה, בגלל האחריות הגדולה המוטלת על הכתפיים שלהם ותנאי העבודה, כולל בוודאי גם שכר.
יוסי יונה: אני הייתי מבקש ממך אדוני השר וגם ממנכ"ל משרד החינוך, לומר לנו כיצד אתם מתכוונים להתמודד עם התופעה הזאת, כדי באמת ליצור אקלים טוב יותר הן מבחינה חומרית, הן מבחינה רגשית, עבור המורים, שהם, כפי שאנחנו תמיד באים ואומרים – מה זה המורים – המורים הם בעצם המתווך שבסופו של דבר מאפשר לילדי העתיד להשתלב בחברה באופן מיטבי הן מבחינתם כאזרחים עתידיים והן גם מבחינה זאת של שילובים המיטבי בשוק העבודה.
יוסי יונה: אז אנא התייחסותכם, תודה.
יעקב מרגי: כל חברי הכנסת רשומים.
יעקב מרגי: בוועדת החינוך חברי כנסת לא מבקשים רשות דיבור, הם נרשמים אוטומטית.
יעקב מרגי: יש כמה ועדות שצריכות ללמוד את זה.
יעקב מרגי: דרור אלוני, מרכז השלטון המקומי, בבקשה.
<דרור אלוני: שלום, ברשותכם בשם השלטון המקומי, אני רוצה להודות ולברך - - -
יעקב מרגי: אתה ידוע כקצרן.
יעקב מרגי: נכון ששלחת לי מייל.
יעקב מרגי: זה נייר עבודה לדיון הבא, אז תעמוד על - - -
<דרור אלוני: אז זה מה שאני תיכף רוצה להגיד, אבל לפני זה אני רוצה לברך ולהודות לצמרת המשרד על ההשקעה ועל העבודה.
<דרור אלוני: השבוע הזה אני נחשפתי למצגות היפות ולנתונים המרשימים ואני רוצה להודות.
<דרור אלוני: אבל אי אפשר להתעלם ונחמץ הלב, לנוכח אותן מספר משפחות שלא נמצא מענה לצרכים שלהן, ואני חושב שכולנו צריכים להזדהות ולמצוא פתרון ואני סומך על מנכ"ל משרד החינוך שימצא מענה הולם לכולם.
<דרור אלוני: מכל המצגות, לצערי הרב, נפקד שיתוף הפעולה של השלטון המקומי עם השלטון המקומי.
יעקב מרגי: אני לפחות הזכרתי.
<דרור אלוני: אני רוצה לומר שהשותף האמיתי, הגדול ביותר, הוא השלטון המקומי.
<דרור אלוני: ההישגים שנעשו באותם בתי ספר שהגיעו להישגים גדולים, הם בזכות מעשה נוסף של ראשי רשויות ושל הורים מעורבים וצריך לומר את זה בצורה ברורה.
<דרור אלוני: זאת אומרת חלק מאי השוויון נובע מיתר תשומת לב של מנהיגות מקומית ושל הורים מעורבים.
<דרור אלוני: ולא הכל של משרד החינוך ואני חושב שבעניין הזה חייב להתעצם שיתוף הפעולה והשיח המשותף, שלצערי הרב בשנים האחרונות לא מתקיים הלכה למעשה.
קארין אלהרר: אתם מוודאים שבתי ספר מונגשים - - -
יעקב מרגי: תודה קארין.
קארין אלהרר: מתי עשיתם את זה?
<דרור אלוני: אני לא שומע.
קארין אלהרר: מתי וידאתם שהתקציב שהועבר אליכם ממשרד החינוך, מתי וידאתם שהרשות בנתה?
<דרור אלוני: זה לא נעשה.
קארין אלהרר: למה.
<דרור אלוני: לא נעשה.
<דרור אלוני: ועדת החינוך לא מעורבת בהחלטות האלה.
יעקב מרגי: זה מרכז שלטון מקומי, רגע, קארין, סליחה.
קארין אלהרר: הועבר תקציב.
שולי מועלם-רפאלי: הועבר תקציב - - - מרכזי אל שלטון המקומי.
יעקב מרגי: שולי, תודה.
שולי מועלם-רפאלי: האם ועדת החינוך של השלטון המקומי עוקבת אחרי ה - - -
<דרור אלוני: התשובה - - -
יעקב מרגי: דרור, דרור - - -
<רויטל לן כהן: כל נושא החינוך המיוחד לא נידון שם.
יעקב מרגי: רגע, רויטל, אני אגנוז את הבקשות ל - - -
<דרור אלוני: אדוני יושב הראש - - -
יעקב מרגי: רגע, לא, אני חייב להעיר הערה.
שולי מועלם-רפאלי: החסם הגדול ביותר ל - - -
שולי מועלם-רפאלי: הוא הרשויות המקומיות החזקות.
שולי מועלם-רפאלי: פתאום שכחנו ל - - -
יעקב מרגי: רגע, דרור.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך לגבי יו"ר השלטון המקומי, בכל אופן בשנתיים האחרונות, הוא מוביל קו של שיתוף פעולה הדוק גם עם השר, גם עם הוועדה וכנראה שצריך קורלציה גם בתוך הוועדות.
קארין אלהרר: די, נו, מרגי, באמת.
יעקב מרגי: תראי, אי אפשר לפתור הכל במכה אחת.
קארין אלהרר: מה זה במכה אחת?
יעקב מרגי: רגע, אבל תחכי לסוף מה שאני בא לומר.
קארין אלהרר: לא, חמש שנים הילדה הזאת מחכה להנגשה בבית שמש, רבאק.
יעקב מרגי: רגע, רגע, זה מה שאני בא לומר.
<דרור אלוני: אני רוצה להגיד משפט - - -
קארין אלהרר: וזה לא הדבר היחיד.
יעקב מרגי: סליחה, לכן - - -
קארין אלהרר: זה המקרה הכי קיצוני - - -
יעקב מרגי: רבותי, את עיקר הדברים לא אמרתי.
יעקב מרגי: שיתוף הפעולה הזה הניב פירות משמעותיים ואני חושב והייתה לי שיחה השבוע בפרוזדור של הועידה.