GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אנחנו נאיץ את הקצב.
יעקב מרגי: כמה שהוא היה מואץ – 468 ישיבות מתחילת הקדנציה הזו זה מספר אסטרונומי.
יעקב מרגי: תחשבו ותחשבו כבר – מספר דיונים ליום עבודת כנסת – ואנחנו נמשיך במגמה הזאת ויותר.
יעקב מרגי: אני מחויב כפי שאמרתי להורים, במיוחד להורים של הילדים המיוחדים, מחויב לקיים דיונים שאכן שנת תשע"ט תיפתח לא בצורה כפי שתשע"ח נפתחה בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: תודה רבה לכולם על פתיחת שנת הלימודים כסדרה.
יעקב מרגי: 14 באוגוסט 2017, כ"ב באב התשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – צו לימוד חובה (שיעור השתתפות של המדינה ושל רשויות החינוך המקומיות בקיום מוסדות חינוך רשמיים לשנת הלימודים התשע"ח), התשע"ז-2017.
יעקב מרגי: נושא שני ברצף יהיה אישור תשלומי הורים לשנת הלימודים תשע"ח.
עודד פורר: אדוני, יש לי הצעה לסדר.
יעקב מרגי: מיד, אומר מספר מילים ואני אתן לך.
יעקב מרגי: כפי שידוע, ישנה חובת היוועצות עם ועדת החינוך, התרבות והספורט לגבי צו לימוד חובה, שבא להסדיר – בוא נאמר בגדול, במשפט מסכם – את שיטת התקצוב של כל נושא החינוך בין המדינה לבין הרשויות המקומיות.
יעקב מרגי: בשנה שעברה התקיים דיון על תשע"ז, כשתשע"ו היה באיחור.
יעקב מרגי: אמרתי דברים כבר בדיון הקודם, שכל חובת ההיוועצות הזאת כמעט ריקה מתוכן, הייתי אומר.
יעקב מרגי: אם לא היה אגו פרלמנטרי, עוד סמכות לוועדת החינוך, התרבות והספורט, היה צריך או לבטל אותה או לשנות כפי שהצהרתי בדברי הסיכום שלי בשנה שעברה, לחוקק ממש בחוק את שיטת התקצוב, שיטת הסדרת התקצוב, מערך היחסים בין השלטון המקומי לבין המדינה.
יעקב מרגי: לבוא פעם בשנה לוועדת החינוך, התרבות והספורט, להציג את הצו, לומר מספרים כמעט חסרי משמעות?
יעקב מרגי: אני לא מרגיש שאני ממלא את תפקידי כפרלמנטר, כיושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.
יעקב מרגי: אני באמת רוצה שנושא החינוך יתוקצב בצורה איכותית ומיטבית.
יעקב מרגי: לצערי הרב, מושב הקיץ היה קצר, התעסקנו עם הרבה נושאים רבים.
יעקב מרגי: בנוסף לדיוני הוועדות, גם כמה שולחנות עגולים, וקצת הזנחנו את הסוגיה הזאת ולא טיפלנו בנושא ההסדרה של צו לימוד חובה 7(ב).
יעקב מרגי: אלה הדברים.
יעקב מרגי: הדיון הוא בנוכחות מנכ"ל משרד החינוך, מר שמואל אבוהב.
יעקב מרגי: ברשותך, אתה רוצה להתייחס לסוגיה הזאת?
יעקב מרגי: רגע, רצית להציג הצעה לסדר.
עודד פורר: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאנחנו נפגשים פה במהלך הפגרה גם בנושא הזה, בוודאי כשנמצא פה מנכ"ל המשרד, ברוך הבא לוועדת החינוך, התרבות והספורט.
עודד פורר: טרם יציאתנו לפגרה, אנחנו אישרנו טרם יציאתנו לפגרה את חוק הצהרונים שאדוני היושב ראש הוביל יחד עם חברי כנסת נוספים, שיש לברך עליו, כי הוא אמור להסדיר את המחירים והעלויות בצהרונים.
עודד פורר: בחוק נקבע בסעיף 9, שהשר יקבע בצו – בהסכמת משרד האוצר, וגם כאן לאחר התייעצות עם ועדת החינוך, התרבות והספורט – את המחיר המרבי לצהרונים, תוך שהוא מתחשב במספר פרמטרים, ובהם: אופן ההתאגדות של מי שמפעיל את הצהרונים, סל השירותים שניתן, שאני חושב שזה מנעד משמעותי, ובוודאי גם האזור שניתנים השירותים, כי יש פה גם את הנושא הסוציו-אקונומי, ומספר הילדים.
עודד פורר: ניצנים.
עודד פורר: למיטב הבנתי, צו כזה לא הוצא.
עודד פורר: הדבר היחיד שכן יצא זה אותו קול קורא לאותה תכנית ניצנים.
עודד פורר: אני מבקש כמה דברים: להבין האם הקול הקורא הזה הוא הצו, ואם הוא הצו – גם ראוי היה שתהיה איזושהי התייעצות עם ועדת החינוך, התרבות והספורט; ואם הוא הצו, גם לגבי הקול הקורא, יש לי השגות לגבי כמה דברים שנקבעו שם, שלפחות לא עומדים בתחום ההיגיון.
עודד פורר: יש חשש לפחות מהפניות שאנחנו מקבלים, שבחלק מהרשויות המקומיות תהיה בעיה עם פתיחת הצהרונים עם פתיחת שנת הלימודים, והמשמעות פה לגבי ההורים היא אקוטית, היא קריטית.
יעקב מרגי: יוסי יונה, הצעה לסדר.
יוסי יונה: אדוני, אני רוצה להפנות תשומת לב כולנו לדיונים שהתקיימו גם בשנה שעברה בעת הזאת, ומהפרוטוקול גם עולה שחברים שמשתתפים גם היום בישיבה הזו, בהחלט הפצירו בנו, בך אדוני היושב ראש, שאנחנו לא נעבור לסדר היום באשר לנושא הזה, אם לא תהיה מדיניות אפילו של הפחתה בתשלומים הללו.
יוסי יונה: אני רק רוצה להביא לתשומת לבנו, שאנחנו מתנהלים באיזשהו דיון שהוא טנטטיבי, שיהיה לו איזשהו קשר לדיון שהתקיים בפעם הקודמת.
יעקב מרגי: אין ספק, כשנגיע לתשלומי הורים, נתייחס.
יוסי יונה: כן, שנקבל החלטות בהתאם.
יוסי יונה: אני פונה לחברות ולחברי הכנסת, שיזכרו שהם עצמם אמרו שהם לא מוכנים יותר להשלים עם ההסדר.
יעקב מרגי: יו"ר הוועדה הצהיר.
יוסי יונה: הצהיר, וחברי הכנסת הצטרפו אליך.
יעקב מרגי: נתייחס לזה בתשלומי הורים.
יוסי יונה: אני מקווה שאכן יהיה ביטוי היום בדיוני הוועדה לחוסר שביעות הרצון של חברות וחברי הכנסת מהפעם הקודמת.
יעקב מרגי: 7(ב), אתה רוצה להתייחס?
בשתי ורסיות: המסלול השני הוא מסלול המורחב יותר.
בשתי ורסיות: באו צהרונים, באו רשויות מקומיות ואמרו: אנחנו רוצים להרחיב את היקף השירות.
בשתי ורסיות: מה הם רוצים?
בשתי ורסיות: אנחנו רוצים שהצהרון יפעל עד שעה חמש, לא עד שעה ארבע, אנחנו רוצים שהוא יפעל בחפיפה בימי חופש בחנוכה, בפסח ואסרו חג.
בשתי ורסיות: בכדי לא לאבד את הכוונה של המחוקק להפחית את סכום הכסף בצהרונים, נקבעה תקרה של 935 שקלים באשר ואך ורק לתוספת הזו.
בשתי ורסיות: עם המתווה הזה יצאנו בקול קורא לרשויות המקומיות.
בשתי ורסיות: מה התוצאה של הקול הקורא?
בשתי ורסיות: זאת אינדיקציה מרכזית, האם זה עובד או שזה לא עובד.
בשתי ורסיות: עד כה 242 רשויות פנו לקול הקורא.
בשתי ורסיות: להערכתנו, בשעות האלה יש כ-450,000 ילדים שהם בפוטנציאל הרשמה לצהרונים, ואני אדבר על זה אחר כך בהמשך.
בשתי ורסיות: תוסיף על זה עוד כ-200,000 ילדים - - -
יעקב מרגי: ברשותך אדוני, היום ארוך ויש נושאים כבדים, אני לא רוצה להפוך את הדיון הזה לדיון על הצהרונים.
יעקב מרגי: אני רוצה התייחסות לצו.
יעקב מרגי: הצו בעבודה, אני מאמין - - -
עודד פורר: אחד, האם זה הצו?
עודד פורר: אם לא, האם אמור להגיע צו לשנה הזו?
יעקב מרגי: חייב להיות.
יעקב מרגי: לפי החוק שחוקק, חייב להיות צו.
עודד פורר: ואם תהיה דיפרנציאציה בין הרשויות?
יעקב מרגי: אני מאמין שעד תחילת שנת הלימודים ובמהלך תחילת שנת הלימודים חייב להיות צו, כך נאמר.
יעקב מרגי: תחילת שנת הלימודים, זה יכול להיות גם כן בספטמבר.
עודד פורר: כן אדוני המנכ"ל, יהיה צו בעניין הזה?
<שמואל אבואב: עכשיו יצא קול קורא, זה השלב הראשון, ואחר כך עוברים לשלב הבא.
יעקב מרגי: גברתי היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה.
<מירב ישראלי: מדובר באמת על צו לימוד חובה, שמובא להתייעצות עם הוועדה על פי סעיף 7 (ב) לחוק לימוד חובה, שלפיו "קיום מוסדות חינוך רשמיים למתן חינוך יסודי חינם לפי חוק זה לילדים ולנערים הגרים בתחום שיפוטה של רשות חינוך מקומית מסוימת, יהא מוטל על המדינה ועל אותה רשות חינוך מקומית במשותף".
<מירב ישראלי: השר מביא לנו כל שנה צו, שקובע איך מתחלק הנטל בין המדינה לבין הרשויות המקומיות.
<מירב ישראלי: הצו מונח לפניכם, זה צו לימוד חובה (שיעור ההשתתפות של המדינה ושל רשויות החינוך המקומיות בקיום מוסדות חינוך רשמיים לשנות הלימודים התשע"ח).
<מירב ישראלי: אני לא אקריא את כל הפרטים, אבל אני רק אומר במה הוא עוסק.
<מירב ישראלי: שיעור ההשתתפות של המדינה, מדובר בשכר עבודה של עובד הוראה, באגרת שכפול וחומרי מלאכה, בעלות משרה של פסיכולוג, של קצין ביקור סדיר, שירותים נלווים – שזה מזכיר, שרת ופועל ניקיון, זה גם מתחלק לפי חטיבת ביניים, ויש סעיף שמדבר על גני ילדים לגילאי 5 שכר עבודה ופסיכולוג, וגן ילדים לגילאי 4-3, מדובר על שכר הלימוד שהמשרד ישתתף בשיעור של 90% מעלות אחזקה של גן ילדים.
<מירב ישראלי: יש פה אבחנה בין רשויות שמקבלות מענק כללי לאיזון, שזה לפי מפתח של 31 ילדים, ורשויות נטולות מענק איזון 33 ילדים, ונקבע שהרשויות המקומיות ישתתפו בשיעור של הפער בין מה שהמדינה משתתפת ל-100%, וששיעור הקצאת המשרות בידי המדינה לרשויות המקומיות יהיה בכפוף לתקינה שהמשרד מפרסם באתר האינטרנט של המשרד.
<מירב ישראלי: הצו הזה בעצם זהה לצו שהובא להתייעצות בשנה שעברה.
יעקב מרגי: בשנה שעברה הוא היה שונה, בגלל החלת החוק גם על גני הילדים
יעקב מרגי: אבל הפעם הוא דומה.
יעקב מרגי: שלטון מקומי, משרד הפנים – קוימה חובת ההיוועצות עם שר הפנים?
<חגי ברוכיאן: כן, קוימה.
<מיכל מנקס: אני רוצה להתייחס בדבריי הקצרים לשתי נקודות.
<מיכל מנקס: במיקרו, לטענתנו החוזרת ונשנית על אותו סעיף ביישום, אנחנו מתייחסים להחלטה כהחלטה המבורכת של טרכטנברג בגני הילדים – רשויות נטולות מענק שמקבלות השתתפות מופחתת, על אף שמדובר בגני חובה ועל אף שמדובר בצורך במימון מלא, אנחנו מדברים לא רק בגין החוסר הזה, אלא בגין העובדה שהשכונות הפריפריאליות ברשויות הללו, גם הן לא מתוקצבות כמו רשויות המקבלות מענק.
<מיכל מנקס: בקשתנו החוזרת זו השנה השנייה, שהתיקון הזה לצערנו לא תוקן.
<מיכל מנקס: מילה על המקרו, אנחנו סברנו כבר שנה שעברה, ואף שלחנו דוח ומחקר שעשינו בנושא הזה, שהגיעה העת שנשב ונגדיר את יחסי השותפות הזו בין המדינה לבין הרשויות המקומיות במשפט שבחוק, המדבר על קיום משותף של מערכות החינוך.
יעקב מרגי: תודה על הפניית תשומת הלב.
יעקב מרגי: אני חושב שכבר בדיון בשנה שעברה נאמרו הדברים.
יעקב מרגי: בשנה הראשונה, כשמחילים את זה על גני הילדים, אני מבין את הדיפרנציאליות, אבל במדינה שיש בה חוק חינוך חובה, בבסיס של חוק חינוך חובה חינם, אני לא חושב שצריך לעשות את ההבחנה.
יעקב מרגי: אתם יודעים, אני חסיד של התקצוב הדיפרנציאלי בתוספתי, אבל לא יכול להיות בבסיס.
יעקב מרגי: אם יש חוק חינוך חובה חינם מגיל שלוש, ביושר אני אומר זאת, אני חושב שזה צריך לחול על כל תלמידי ישראל ברחבי הארץ.
יעקב מרגי: מילא, אני מבין שנה ראשונה החלה הדרגתית, אבל אני לא רואה שיש פה התייחסות כאילו זה הולך להשתנות.
יעקב מרגי: לא יכול להיות שלמרות ההמלצה שהנושא הזה יוחל הדרגתית, זה יהפוך להיות משהו קבוע.
<נועה היימן: החוק לא חל בצורה הדרגתית, החוק חל בצורה מלאה.
<נועה היימן: לעניין התקצוב, יש שני סוגי תקצוב, לפי מפתחות שונים.
<נועה היימן: רשויות מקבלות מענק איזון מתוקצבות לפי מפתח של 31 ילדים בכיתה, בעוד רשויות שאינן מקבלות מענק איזון, מתוקצבות לפי מפתח של 33 - - -
<נועה היימן: על הכול.
<מיכל מנקס: אחוז.
<נועה היימן: שיטת התקצוב היא שונה, כאשר היא נותנת מפתח דיפרנציאלי.
<נועה היימן: בפעמים רבות בדיונים בוועדת החינוך, ועדת החינוך תמכה בתקצוב דיפרנציאלי ובהבחנה בין רשויות חלשות לרשויות חזקות.
יעקב מרגי: את אומרת לי במילים אחרות, שההבחנה שלי לא נכונה.
יעקב מרגי: יכול להיות שאת צודקת, את במילים אחרות אומרת לי: ההבחנה שלי שמספר הילדים בכיתה זה לא בבסיס.
יעקב מרגי: אני אמרתי: מילא, בתוספתי אני יכול לקבל תקצוב דיפרנציאלי או הבחנה בין רשויות.
יעקב מרגי: את אומרת שמספר ילדים בכיתה זה לא הבסיס.
יעקב מרגי: של חוק חינוך חובה חינם.
יעקב מרגי: זו גם דעה.
<נועה היימן: גם בבתי הספר היסודיים תקצוב של מספר התלמידים בכיתה קרוב לעשור הוא דיפרנציאלי - - -
<קריאה: כן, אבל את מממנת 100% - - -
<נועה היימן: אבל אני לא מתקצבת 100%.
<נועה היימן: גם בבתי הספר היסודיים ישנו מפתח דיפרנציאלי, שבבתי ספר חלשים יותר מספר הילדים בכיתה יהיה קטן יותר, ובבתי הספר החזקים יותר מספר הילדים יהיה גדול יותר.
יעקב מרגי: משרד הפנים, מעבר לכך שקוימה חובת ההתייעצות, אתה רוצה לומר משהו?
<חגי ברוכיאן: לגבי 33, 31, זה אומר הגדלת תקציב.
יעקב מרגי: ברור, את זה אנחנו יודעים.
יעקב מרגי: אם זה לא היה תלוי תקציב, לא היתה הבחנה.
יעקב מרגי: בנושא צו לימוד חובה 7(ב), אני פותח את הדיון ורוצה סבב התייחסויות.
יעקב מרגי: הורים?
יעקב מרגי: בנושא הזה לא.
יעקב מרגי: משרד החינוך עברנו, סיכמנו, מימשנו.
יעקב מרגי: המועצה לשלום הילד?
יעקב מרגי: שלא יאמרו שלא קוימה חובת היוועצות.
יעקב מרגי: חברי הכנסת רוצים להתייחס ל-7(ב)?
יעקב מרגי: אז מבחינתנו, מבחינת ועדת החינוך, התרבות והספורט קוימה חובת היוועצות לצו לימוד חובה (שיעור השתתפות של המדינה ושל רשויות החינוך המקומיות בקיום מוסדות חינוך רשמיים לשנת הלימודים התשע"ח).
יעקב מרגי: אנחנו עוברים לנושא שגם התכנסנו לדון בו היום, לא רק.
יעקב מרגי: ברשותכם, אני אומר כמה מילות פתיחה מן הכתוב, כי תראו שכאשר אני לא כותב, אני יותר אגרסיבי, אז אני ריסנתי את עצמי בכתיבה.
יעקב מרגי: הנה עוד שנה חלפה – כל חברי הכנסת רשומים, זה נוהג בוועדת החינוך, התרבות והספורט, אנחנו בקטע הזה יותר טובים מוועדות אחרות – ואנחנו נדרשים לאשר שוב תשלומי הורים.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי קודם, במדינת ישראל יש חוק חינוך חובה חינם, ואט אט תשלומי הורים שונים ומשונים, משוכללים יותר ומשוכללים פחות השתרשו והשתלטו על הכיס של ההורה ועל מערכת החינוך.
יעקב מרגי: וחובה עלינו, אנחנו חברי הכנסת, להביא לידי ביטולן כליל, והסיבות הן רבות, ואמנה אותן בהמשך.
יעקב מרגי: תשלומי ההורים שהוועדה אמורה לאשר היום הם תשלומי רשות וחובה בלבד, כשבחובה נשאר לנו רק נושא של ביטוח תאונות אישיות ושאר תשלומי הרשות כפי שמופיעים בטבלה, ונדבר עליהם.
יעקב מרגי: היצר הרע אלוף האלופים.
יעקב מרגי: נוטה להתעסק בזוטות כל השנה, ותוך כדי שאנחנו מתעסקים בזוטות, גונב אותנו בדברים הכבדים.
יעקב מרגי: אנחנו מרימים קול זעקה על תשלומי הורים, תשלומי חובה ותשלומי רשות, שהם מוערכים בכ-1.5 מיליארד ש"ח, בו בזמן שאנחנו מפקירים את הזירה שנקראת תל"ן.
יעקב מרגי: שם בתכניות הלימודים הנוספות, שמוערכות בכשלושה מיליארד ויותר – תסלחו לי על הביטויים הנוקשים והבוטים – ישנה הפקרות מוחלטת, שהמשרד לא מסוגל או לא רוצה או מעלים עין, ואני יכול למנות לכם עוד סיבות רבות ואחרות, סליחה שוב על הביטוי, מאפשר את השוד הזה לאור היום, בחסות המדינה; ואנחנו לא מרימים חרב על אותם הורים שרוצים לשלם עבור תכניות לימודים נוספות.
יעקב מרגי: אנחנו כן רוצים להרים יד ולהפסיק את השוד, למה אני אומר שוד?
יעקב מרגי: כי מוסדות רבים גינו את הפרצה הזאת, וגובים תל”ן על שעות תקן, ואם לא שעות תקן, מבצעים בניגוד להוראות בתוך שעות התקן.
יעקב מרגי: מוסדות רבים, תתפלאו לשמוע, גובים תל"ן, ולא מבצעים את תכניות הלימודים הנוספות.
יעקב מרגי: אין להם עילה לאישור התל"ן, ואני אומר דברים מבוססים, דברים שנבדקו על ידי המשרד.
יאמרו לי: ואני אומר לכם רבותי, אתם יודעים שכשאני לוקח נושא, אני לוקח אותו ליד.
יאמרו לי: מושב החורף הזה יהיה סביב התל"נים.
יאמרו לי: אני רוצה לדבר עם המשרד יחד עם המנכ"ל, אנחנו נשב על זה בנפרד.
יאמרו לי: מוסד שירצה לקבל אישור לתל"ן, יצטרך לעבור מסלול אישי לבקרה ופיקוח, לראות אם בכלל יש עילה לגביית התל"ן.
יאמרו לי: לומר לכם שהיו מוסדות חינוך, שהתל"נים הועברו למימון המנהלה ובעלי התפקידים ברשת הארצית, ולא לתלמידים ולא עבור תכניות לימודים, בו בזמן שהחוק אומר שהתל"ן חייב להיות עבור תכנית לימודים בלבד.
יאמרו לי: מוסדות שגבו תל"ן, נמצאו שאפילו את שעות התקן לא מקיימים.
יאמרו לי: אנחנו זועקים, זה כיף לתפוס את תשלומי ההורים – את הטיולים, את ביטוח החובה, בזמן שגונבים אותנו באמת, אבל אנחנו לא מוותרים, אנחנו ניאבק, גם על זה, גם על תשלומי הורים.
יאמרו לי: אנחנו שואפים לבטל כליל, כליל את תשלומי ההורים מהמערכת, יש כמה מסלולים.
יאמרו לי: האחד מהם, כפי שהציע בזמנו חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, זה ביטול הדרגתי, לקבוע תכנית תלת שנתית, דו-שנתית, ארבע שנים, אבל לא יותר.
יעקב מרגי: לא לא, 10 זה הרבה.
חיים ילין: תוריד.
יעקב מרגי: 10 זה הרבה, אין סיבה.
מנואל טרכטנברג: - - - פעימות.
יעקב מרגי: המדינה הוכיחה לנו שאם רוצים, גם 900 מיליון שקל יכולים לעבור תוך חודש וחצי לתוך מערכת החינוך תוספתית, ובלי שהיה בספר התקציב, ראה הצהרונים ועוד בית הספר של החופש הגדול.
יעקב מרגי: אבל זה לא יחליש אותנו במאבק על התל"נים.
יעקב מרגי: הדיון היום לא על התל"נים.
יעקב מרגי: רבותי, במושב הקיץ שכפי שאמרתי היה מושב קצר אבל עמוס, התקיים הדיון על אישור תשלומי הורים.
יעקב מרגי: בשנה שעברה התקיים שולחן עגול סביב השולחן אצלי באולם הוועדה, בהשתתפות מנכ"ל שלטון מקומי, נציגות ההורים, חברי ועדה, המועצה לשלום הילד וגופים נוספים.
יעקב מרגי: הכנו מסלול – נקרא לזה לצורך העניין, מסלול הימלטות, במידה ולא נצליח לבטל את תשלומי ההורים, לבחינת או ליצירת מנגנון גבייה חלופי.
יעקב מרגי: בזמנו ועדה ממשלתית שהוקמה על ידי הממשלה המליצה עליה, שזה מנגנון גבייה באמצעות הביטוח הלאומי תמורת תוספת כמה פרומילים של הביטוח הלאומי, והמדינה יודעת לעשות את זה טוב – ראה ביטוח בריאות ממלכתי.
יעקב מרגי: משרד החינוך יידע להתמודד.
יעקב מרגי: נציגיו בשולחן העגול אמרו שהם יידעו להתמודד, ילמדו.
יעקב מרגי: נכון, גם מרכז המחקר והמידע של הכנסת, היחידה הכלכלית, שיתפו אתנו פעולה והכינו מסמך, שאומר כמה אדם שמשתכר בגובה שכר מינימום תהיה תוספת ביטוח לאומי, וכן בשכר הממוצע וכן מי שמשתכר מעבר לשכר הממוצע.
יעקב מרגי: המסמך הזה הוגש לאוצר, אמנם לא בצורה פורמלית אלא בהידברות עם לשכת השר.
יעקב מרגי: אנחנו נתכנס לישורת האחרונה גם עם משרד האוצר, יחד עם משרד החינוך, כך שהסוגיה הזאת תבשיל לכדי היתכנות.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שהדיון היום על תשלומי הורים לא היה מתאפשר ולא היה מתקיים – כפי שהבטחתי, אני לא אביא תשלומי הורים לוועדה, הבטחתי, הצהרתי, ולא היה מתקיים הדיון היום – אלמלא הבטחה חד-משמעית של שר החינוך, חד משמעית, שאחד הנושאים הראשונים בדיוני התקציב בתקציב הקרוב יהיה הדרישה לתשלומי הורים.
יעקב מרגי: אין פה בתוספתי או במנגנון גבייה חלופי - - -
מנואל טרכטנברג: בתקציב הקרוב אתה מתכוון - - -
יעקב מרגי: לא, 18' סגור, לא 18'.
חיים ילין: לא סגור.
יעקב מרגי: תקציב 18' לא סגור?
מנואל טרכטנברג: לא סגור.
מנואל טרכטנברג: לכן זה מאוד חשוב, לא סגור.
יעקב מרגי: אם הוא לא סגור, זה בדיוני התקציב הקרוב.
חיים ילין: אל תדאג, עוד מעט יתחילו עם העברות משנה לשנה.
מנואל טרכטנברג: על פי החוק שעבר בכנסת, חוק התקציב, האוצר חייב להביא באוקטובר, נובמבר, עדכון של התקציב הדו-שנתי לקראת 2018, וזו ההזדמנות להעלות את הנושא הזה.
יעקב מרגי: זו הזדמנות, אבל אני חייב להיות הוגן, וההוגנות חייבת להיות על השולחן.
יעקב מרגי: לי נאמר התקציב הקרוב.
יעקב מרגי: תקציב 18' בעיקרון אושר, אלא שצריך להבין, שזו הזדמנות, אני מסכים אתך.
יוסי יונה: סגור פתוח.
יעקב מרגי: בסדר, סגור פתוח, לא לזה כיוון המשורר כשהתחייב השר, אבל אני אומר לך שאנחנו ננסה להביא אותו לשם.
יעקב מרגי: הנה אני מצהיר, שאנחנו ננסה להביא אותו לשם בהזדמנות הזו.
יעקב מרגי: לכן רבותי, מעבר לזה, צריך לומר בצורה הכי הוגנת, שמה שאפשר את הדיון זה שבשנתיים האחרונות, יחד עם הוועדה, יחד עם ההורים, הייתי אומר – תרשו לי קצת, משרד החינוך, לא לפגוע לכם באגו, אבל גם דחפנו אתכם, לא אילצנו אתכם, כי "אילצנו" נשמעת לי מילה קשה, פוגעת.
יעקב מרגי: אבל דחפנו אתכם לקבל החלטות חשובות, שגרמו לתוספת תקציב לא קטנה שגם הורידה את המעמסה מההורים בתחומים רבים.
יעקב מרגי: לכן אני רוצה להעביר את רשות הדיבור למנכ"ל משרד החינוך, שמואל אבואב.
יעקב מרגי: אנחנו נקשיב בקשב רב למצגת שהכין לנו משרד החינוך.
יעקב מרגי: הוא רוצה להוכיח לנו עד כמה הנטל ירד מההורים, עד כמה יש תוספות, וגם נשמע מהמנכ"ל לגבי ההתחייבות שאני שמעתי וגם ההורים שמעו.
<שמואל אבואב: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על ההזדמנות להציג את הבקשה שלנו להעברת תשלומי הורים.
<שמואל אבואב: אני רוצה גם לקדם בברכה את חברי הכנסת ואת כל המסובים סביב השולחן, שהם שותפים לא רק לדיון הזה, אלא למהלכים הגדולים שנעשו בעת האחרונה.
<שמואל אבואב: ברשותך, אני רוצה להפריד את דבריי לשני חלקים – אחד, תשלומי ההורים; שניים, כפי שביטאת בתחילת דבריך, בעת שהמתווה ישתנה, בין אם בחוק ובין אם הממשלה שתאשר את זה, מה טוב, מבורך, ראוי ורצוי, ובתי הספר יפסיקו לעסוק בגבייה.
<שמואל אבואב: זו אינטראקציה לא נוחה, לא נעימה.
<שמואל אבואב: עד אז צריך לנהל את העניינים, ולכן בתקופה שבין השמשות, בתקופת הביניים, אני מבקש להציג את תשלומי ההורים.
<שמואל אבואב: החלק השני של דבריי ייוחד למהלכים הגדולים, שיש בהם משמעות רבה בהפחתת הנטל.
<שמואל אבואב: מי כמוך ומי כל המסובים סביב השולחן הזה הובילו מהלכים משמעותיים, בין אם צמצום מספר הילדים בכיתה, בין אם זאת סייעת שנייה, בין אם אלה צהרונים, בין אם אלה קייטנות, ובין אם זה חוג חינם לכל ילד באשכולות הנמוכים.
<שמואל אבואב: כל אלה הביאו להורדה משמעותית בנטל, ואת זה אני אציג בהמשך.
<שמואל אבואב: בעוד אנחנו מדברים על תשלומי הורים, מהיכן אנחנו שואבים בכלל את הזכות הזו?
<שמואל אבואב: מחוק לימוד חובה, שמסדיר את עניין גביית ההורים.
<שמואל אבואב: מה הזירות, מה האפשרויות של גביית הכספים?
<שמואל אבואב: לא הכול פתוח ולא הכול ניתן, וטוב שגם הדברים כאן מקובצים בארבעה מסלולים, בארבע חלופות: האחד שירותי חובה, השני שירותי רשות, השלישי תכניות להעשרת תל"ן, והמסלול הרביעי זה רכישה מרצון.
<שמואל אבואב: מה מובא היום לוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת אל מול פני השנה שעברה?
<שמואל אבואב: בקשה להוסיף שקל וחצי עבור ארגון ההורים המייצג בגני הילדים, שקל וחצי בבתי הספר עבור ארגון ההורים הארצי.
<זאב גולדבלט: הוא לא קיים כבר.
<קריאה: פורום ועדי ההורים היישוביים.
<משה אשכנזי: אני רוצה בנושאים האלה שקיפות ובקרה על כל הכספים האלה.
יעקב מרגי: בפעם הבאה תאמר מה שאתה רוצה ברשות דיבור, זה יישמע גם יותר טוב, לא מלחמתי.
<שמואל אבואב: מה הוועדה כבר אישרה תחת ידך בחודש שעבר?
<שמואל אבואב: אישרו את תשלום החובה.
<שמואל אבואב: אישרו את השאלת הספרים, וכרגע אנחנו מביאים את יתרת הדברים לכאן לבקשת אישור עד וכאשר הדברים ישתנו בהיקף רחב וגדול.
<שמואל אבואב: אנחנו מציגים בטבלה הצפופה כאן, שהיא חולקה לכל האנשים, את הבקשה לאשר בקדם יסודי את התשלום שהוא חובה שאושר, את תשלומי הרשות.
<שמואל אבואב: בגני הילדים ההורים מתבקשים לשלם 296 שקלים, בכיתות א' ו-ב' 556 שקלים לשנה, בכיתות ג'-ד' 581, וכך זה עולה עד י"ב 1,388 שקלים.
<שמואל אבואב: זו הטבלה של תשלומי ההורים רשות וחובה.
<שמואל אבואב: אני רוצה לעבור למהלך הבא, והוא מפעל ההזנה.
<שמואל אבואב: בעת שלא היתה ההזנה, לא היו צריכים לשלם.
<שמואל אבואב: ברגע שהכנסת והממשלה קיבלו החלטה שמפעל ההזנה הוא מפעל ראוי ומתבקש, כחלק מהשירותים שנדרשים לתת לכל תלמידי מדינת ישראל, עשינו שינוי משמעותי בשנה האחרונה.
<שמואל אבואב: ביקשנו להפסיק, אדוני היושב ראש – ואתה ליווית מקרוב את התופעה שהמזון איננו בריאותי, שהוא איננו בנוי על המרכיבים שיש להם השפעה רבה על התפתחותם של הילדים.
יעקב מרגי: להזכירך, התקנות עדיין לא חזרו אלינו.
<שמואל אבואב: מחד, אבל מאידך, וזה נכון מאוד, אנחנו עושים מאמצים גדולים לשכנע את מי שעדיין לא השתכנע, שהמהלך הזה מתבקש, אבל גם בתקופת הביניים, שהתקנות לא הגיעו לכדי סיום, הטבלאות והסטנדרטים והפיקוח מכווני מטרה ברורה, בפחמימות, בשומנים, בנתרן, בברזל.
<שמואל אבואב: בכל אותם דברים יש טבלאות ברורות, מה המרכיבים הבריאותיים בכל מרכיב מזון.
<שמואל אבואב: עם הסטנדרטים האלה, הפיקוח שלנו יוצא לדרך, וכך הוא יקבע, האם ההזנה ראויה או לא ראויה; והמטרה שלנו היא לא רק להזין את הילדים, אלא להזין אותם במזון בריא, ולכן זו הפעולה השנייה.
<שמואל אבואב: יצא מכרז, התקבלו הגורמים, ועם זה יוצאים לדרך.
יוסי יונה: והמנגנון שכתוב בהתאם לרמות ההכנסה זה בית הספר?
<שמואל אבואב: אין תשלום מעבר למה שנקבע בחלוקה הדיפרנציאלית, בהתאם למצב הסוציו-אקונומי של האזרחים.
<שמואל אבואב: אם אתה מביט בטבלה, אתה רואה שמי שהכנסתו היא עד 1,274 שקלים לא משלם ולו שקל אחד עבור ההזנה.
יוסי יונה: המנגנון זה המנהלת או הרשות המקומית?
<שמואל אבואב: באמצעות הרשות המקומית.
<שמואל אבואב: אנחנו רואים ברשויות המקומיות את התשתית הביצועית לכל מפעל ההזנה, וזה הגוף שמבצע וגובה בהתאם לחלוקה הדיפרנציאלית שמוצגת כאן, והמשמעות העקרונית והקונספטואלית – החלשים משלמים מעט, החזקים משלמים קצת יותר, בסוף הכול מסובסד, אבל בעיקר ההזנה היא בריאה ואיכותית, זו המטרה.
יעקב מרגי: ההתייקרות הושתה רק על ההורים, או שהמדינה גם נשאה בחלקה?
<שמואל אבואב: בוודאי, תראו את הסבסוד.
<שמואל אבואב: הטבלה מצביעה מה ההשתתפות של ההורים ומה ההשתתפות של המדינה.
מירב בן ארי: מה ההשתתפות של המדינה בתכנית הזאת?
<שמואל אבואב: מחיר למנה יגיע ל-14.94 שקלים, נעגל את זה ל-15 שקלים.
<שמואל אבואב: הטבלה הימנית מראה מה ההשתתפות של ההורים.
<שמואל אבואב: אז אנחנו רואים מה ההורים משלמים.
מירב בן ארי: כל השאר זה המדינה.
<שמואל אבואב: תראו את הפער.
יוסי יונה: 6.30 שקלים - - -
<שמואל אבואב: ואז המסקנה היא מאוד ברורה, שהחזקים ביותר – שהמנה עולה להם 14 שקלים ומשהו, משלמים שישה שקלים.
<שמואל אבואב: זאת אומרת, מראשית הדרך של כל המפעל הזה, המדינה נטלה על עצמה אחריות, בין אם זה לחזקים ובין אם זה לחלשים, בשני מסלולים: האחד – לסבסד ולהפחית את עלות ההזנה ולהשתתף במשאבי המדינה כדי להוזיל להורים, והשני – לדאוג שהשירותים ניתנים ברמה ראויה.
מנואל טרכטנברג: זה נראה ש-70 אגורות לארוחה זה כלום, אבל צריך להכפיל את זה במספר הארוחות בשנה, כדי שנקבל מספר, סכום שאפשר להתייחס אליו, כי אתה יודע, כמה ארוחות יש בשנה?
מנואל טרכטנברג: מאתיים ומשהו?
מנואל טרכטנברג: קח 200, אז אם הורה משלם חמישה שקלים לארוחה כפול 200, ככל שידוע לי זה 1,000 שקל.
מנואל טרכטנברג: זה לא מעט.
<אריאל לוי: 150.
מנואל טרכטנברג: כל מה שאני אומר זה שהמספרים יוצגו בצורה שאנחנו נוכל באמת לגזור מזה מה באמת הנטל על ההורים, שהוא קומפטבילי עם הטבלה הקודמת, שם הנתונים הם שנתיים.
מירב בן ארי: אני גם רוצה לשאול – זה 15 שקלים לארוחה רגילה, ומה לגבי ילדים אלרגניים?
<שמואל אבואב: תיכף אנחנו נרד לכל הפרטים, נאסוף את השאלות.
יעקב מרגי: אני חושב שהמנכ"ל צודק.
מירב בן ארי: יש לו עוד הרבה שקפים, אז רק לעניין ההזנה שזה נושא חשוב.
יעקב מרגי: יש לי עוד כמה סוגיות בנושא התשלומים, דברים שהמשרד התחייב לגביהם, לכן בואי נשאיר את זה לסוף ונעשה סדר.
<שמואל אבואב: לגבי מפעל ההזנה, אמרתי את הדברים, תיכף נפתח את זה לדיון ונשיב על כל השאלות המפורטות.
<שמואל אבואב: אני רק אסכם, המפעל הוא מסובסד והוא מפוקח.
<שמואל אבואב: המרכיב הבא הוא תשלומי הורים לתל"ן.
<שמואל אבואב: כאן רואים את הטבלה שמציבה תקרה מקסימלית.
<שמואל אבואב: לקחנו לתשומת לבנו את ההערה הנוקבת, שהיושב ראש אמר, שיש טרמפיסטים שתופסים טרמפ על העניין של התל"ן, מרחיבים את זה הרבה מעבר למה שהמחוקק קבע, ומוטלת על משרד החינוך האחריות לפקח.
<שמואל אבואב: יכול להיות שאנחנו צריכים להדק פה יותר.
<שמואל אבואב: במבט שמלווה את השנים האחרונות, אפשר לומר שהאכיפה היא הרבה יותר גדולה, אבל עדיין איננה מספקת.
<שמואל אבואב: נעבור לרכישת שירותים מרצון, זה המרכיב הרביעי והבא.
<שמואל אבואב: לאחר מכן אני רוצה להראות באיזה שיטה המשרד מפקח, מה היה בעבר, איך יודעים האם בתי הספר גובים מעבר למותר, מה השיטה של המשרד שמצוי עם יד על הדופק על מה שמתרחש בבתי הספר ברמת הגבייה.
<שמואל אבואב: אנחנו רואים פה את האופן שבו זה מוקלד למערכת שלנו בשיטת מערכת אפיק.
<שמואל אבואב: אנחנו הגענו רק ל-66% של העברת הנתונים ובאמצעות הנתונים אנחנו יכולים לראות מה קורה.
<שמואל אבואב: יש לנו השלמה דרך, זו המשימה שלנו, זו האחריות שלנו, להגביר את אלה שמעבירים את כל הנתונים ולהגביר את האכיפה.
יוסי יונה: זה לשנה?
<שמואל אבואב: הוא שאל לגבי תשלומים מרצון, זאת תוספת בסך הכול.
<שמואל אבואב: בסך הכול הם יכולים לגבות סכום מרבי, שמותר לרכישת שירותים מרצון בהיקף הזה לתקופה של שנה.
מירב בן ארי: אין שינוי באפיק?
מירב בן ארי: ירד המספר?
<שמואל אבואב: לא, לא ירד.
מירב בן ארי: הנה, מ-3,099 ל-3,040.
<שמואל אבואב: לא ירד, משום שיש מספר מוסדות שעדיין לא הקלידו.
<שמואל אבואב: אנחנו חושבים שזה כן מתנהל שם, אין הלימה בין המספר לבין המסקנה, יש שם הפקרות בגבייה.
<שמואל אבואב: יש בעיה בירוקרטית של הכנסת כל הנתונים, אנחנו נשלים את זה עד פתיחת השנה, ואני מעריך שיהיה גידול, ובעיקר מה שמחייב אותנו מעבר להשלמה של הפרוצדורה של הכנסת הנתונים, זה לאתר את אותם מקומות, אותם כיסים שבהם אין סדר בתשלומי הורים.
יעקב מרגי: יש לי התייחסות, אבל בסוף הסקירה.
עודד פורר: הכוונה בדף הזה כמה שילמו ההורים?
יעקב מרגי: לא, כמה דווחו.
<שמואל אבואב: הרי אנחנו לא יכולים ללכת בית ספר, בית ספר.
<שמואל אבואב: מה שיטת המעקב והבקרה שלנו וליצור צמצום של פער בין מה שהכנסת רוצה לבין מה שמתהווה ורוחש בשטח.