GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: דבר אחרון שאני רוצה להגיד זה לגבי הצהרונים.
חיים ילין: אני יכול לתת צל"שים לכל מי שהיה שותף לזה, אבל בסוף בוא נשים את זה על השולחן, חוק יום לימודים ארוך שחוקק לפני כ-20 שנה במדינת ישראל הוא חוק שלא מיושם.
חיים ילין: אם הוא היה מיושם, לא היינו צריכים צהרונים.
חיים ילין: ההבדל הוא שהצהרונים עולים מיליארד שקל וחוק לימודים ארוך כנראה עולה קרוב ל-10 מיליארד שקל.
חיים ילין: מישהו פה פתר את הבעיה במעט כסף - - -
<נועה היימן: עד שתיים וחצי בצהרים, והוא חל היום על 280,000 תלמידים.
חיים ילין: אני מדבר על זה כחוק, כחקיקה.
יעקב מרגי: הוא לא מיושם במלואו.
<נועה היימן: בחקיקה חל כיום על כ-280,000 תלמידים בצו.
חיים ילין: אני לא מדבר על זה, אני מדבר על יום לימודים ארוך, כמו שחוקק.
מירב בן ארי: הוא פשוט חל ברשויות 3-1.
חיים ילין: בסדר, עזבי את יוח"א.
מירב בן ארי: תבדוק איפה נמצאים רוב האנשים שחיים ב-3-1, ותבין למה אתה לא רואה את יוח"א, מאוד פשוט.
מירב בן ארי: זה בדיוק מה שאני אומרת תמיד, כל עוד מדינת ישראל תמשיך להתייחס לתלמידים על פי היישוב שהם גרים ולא על פי בית הספר, אנחנו לא נראה את הדברים האלה.
חיים ילין: לגבי הצהרונים, אני רוצה תשובה לגבי החינוך המיוחד, איפה אנחנו עומדים ביחס לחינוך המיוחד ואיפה אנחנו עומדים ביחס למועצות האזוריות, שאני רוצה לציין ששם התקבלה החלטה בוועדת הכספים, שהיא יוצאת דופן, שיהיה בפעם הראשונה למ"ס ליישוב – לא למועצה, ליישוב, לקיבוץ, למושב, ליישוב קהילתי בפעם הראשונה, שזה מה שאת אומרת.
עודד פורר: רק הלמ"ס לא הביא את זה.
חיים ילין: נכון, נתנו להם שנתיים והם לא עשו.
חיים ילין: אם הם לא עשו את זה בשנתיים, אנחנו רוצים שיעשו את זה – זה נראה ערטילאי.
יעקב מרגי: זה כשלעצמו מצריך דיון, אבל זה לא הזמן.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני רוצה להזכיר לך שאנחנו היום רוב באופוזיציה, או שתתחיל להביא אנשים.
מירב בן ארי: זה אירוע זמני, זה יעבור להם.
יעקב מרגי: אני לא יודע, אני לא מוטרד, אתה רואה אותי מוטרד?
יעקב מרגי: יעבור, לא יעבור, מה אתה מוטרד?
<כרמית פולק כהן: אני מודה שאני, כשאר האנשים, מאוכזבת מאוד להיות פה השנה.
<כרמית פולק כהן: בשנה שעברה אנחנו ניהלנו במהלך השנה מאמצים כבירים, יחד עם אדוני היושב ראש, כדי שלא נהיה בדיון הזה השנה.
<כרמית פולק כהן: ניסחנו אפילו הצעת חוק, מהלכים מאוד מתקדמים, ואני מודה שאני – לא רק מאוכזבת, אני גם מופתעת.
<כרמית פולק כהן: מבחינתי, אנחנו אתמול שלחנו מכתב לאדוני היושב ראש, שלחנו מכתב גם לחברי ועדת החינוך, אנחנו מבקשים מאוד שהשנה לא - - -
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני מאמץ את המשפט שלך אחד לאחד, מזדהה, מתחבר, אפילו בדברים שלי לקחתי מהמכתב, אבל שכחתם את התל"ן, תשימו אותו בפעם הבאה.
<כרמית פולק כהן: אם כבר הזכרת את זה, אדוני היושב ראש, אני אזכיר שאנחנו שלחנו הצעת חוק כוללת את התל"ן.
<כרמית פולק כהן: מבחינתנו, אין שום ספק שהתל"ן חייב להיות חד-משמעית בתוך הצעת החוק, בגלל שאלה הסכומים המשמעותיים, שמטילים נטל לכאורה על ההורים, אבל למעשה בסופו של דבר על הילדים.
<כרמית פולק כהן: אני מתחברת לדברים שאמר חבר הכנסת יונה, שהדבר המשמעותי ביותר שאתם צריכים לשים לנגד עיניכם הוא הילדים והשוויון האמיתי של הילדים האלה – זה נשמע כל הזמן קלישאות ואמירות מדהימות, אבל בסופו של דבר, אתם צריכים להגיד: אני בעד הילדים, לצאת נגד העובדה שילד שאין להורים שלו - - -
מירב בן ארי: אנחנו בעד הילדים, אל תתחילי להפוך את הקואליציה שהיא נגד הילדים.
מירב בן ארי: אנחנו בעד הילדים.
יעקב מרגי: מירב תודה, אל תהפכי את הדיון - - -
מירב בן ארי: כל מי שיושב פה בשולחן, אכפת לו מהילדים.
מירב בן ארי: כל מי שיושב בוועדת החינוך, נלחם כל שבוע.
מירב בן ארי: לא קל לי להסתכל לפז כהן בעיניים, אבל אני רואה את פז כל שבוע.
מירב בן ארי: אנחנו מדברים בטלפון, כל החבר'ה שנמצאים פה, זאת לא פעם ראשונה איתם, אני ישבתי והקשבתי לכל מי שהוא אומר ולא קל לי, אז תעשי לי טובה, כולם פה בעד הילדים.
מירב בן ארי: אין פה בן אדם אחד שהוא נגד.
יעקב מרגי: תני לה לדבר.
<כרמית פולק כהן: אין חולק על כל הדברים הנפלאים שהוצגו במצגת, אין חולק על הדברים הנפלאים שנעשו השנה, ובטח חבר הכנסת מרגי יודע גם את השותפות שלנו לדברים האלה, לכן אין חולק.
<כרמית פולק כהן: אבל היום – היום זה בידיים שלך, לא בידיים שלי.
מירב בן ארי: תעשי לי טובה, כמה אפשר?
מירב בן ארי: קודם כל אני חייבת לומר משהו אחד, אני לא אחזור על דבריי, מה זה בידיים שלי?
מירב בן ארי: די כבר עם הפופוליזם הזה.
<כרמית פולק כהן: אבל זה לא בידיים שלי.
מירב בן ארי: תשלומי הורים, אנחנו כולם נגד, כולם רוצים לבטל.
מירב בן ארי: אתה מכיר אותי כבר, אני פי ולבי שווים, וגם בניגוד לכל אלה שהתאספו כאן, אני יושבת פה מתחילת הדיון כשיש לי הצעה דחופה על שני מקלטים במעמד האישה.
מירב בן ארי: אז תאמיני לי שיש לי הרבה כבוד, ואני מסתכלת על פז ועל כל הצוות שיושב פה, כל שבוע אנחנו נפגשים בוועדות.
מירב בן ארי: אני חושבת – ואמרתי את זה – שאם רוצים לבטל את תשלומי ההורים, זה לא לשבת פה ולהגיד: תצביעו נגד, זה עובד ככה, זה חמישה מיליארד שקל, גברת.
מרדכי יוגב: מיליארד וחצי רק.
מירב בן ארי: צריך למצוא לזה מקור תקציבי, וזה לא פופולרי מה שאני אומרת עכשיו, אבל כדי שזה יקרה באמת באמת ולא סתם, צריך לשבת עם משרד האוצר והחינוך.
<משה אשכנזי: שלוש שנים?
מירב בן ארי: צריך לשבת על תקציב המדינה.
מירב בן ארי: נועה, בדיוק באת בזמן, צריך לשבת ביחד עם אגף תקציבים ועם כולם, כי התקציב של שנה שעברה כבר היה סגור אגב, ובתקציב הבא לבוא ומחדש להיכנס לכל סעיף וסעיף בתשלומי ההורים, וכמובן יודעים פה ועד ההורים היישובי, אתם יודעים כולכם – וביום שישי דיברתי לפחות שלוש פעמים עם פז בטלפון – שצריך למצוא את המקור התקציבי.
יעקב מרגי: והוא יימצא.
מירב בן ארי: והוא יימצא.
מירב בן ארי: בהרמת יד את תבואי ותגידי לי "טובת הילד" כשאת מצביעה?
<כרמית פולק כהן: אל תזלזלי בדברים שלי.
יעקב מרגי: סליחה, מה לעשות?
יעקב מרגי: היא נבחרה.
יעקב מרגי: כרמית תודה.
מירב בן ארי: זה מכעיס אותי.
מירב בן ארי: אני הקשבתי לכל מה שאמרת, אני הרגשתי שאת קצת מזלזלת בנו.
<כרמית פולק כהן: הפוך, הכוח הוא אצלך – הפוך.
מירב בן ארי: אוקי, אז אם הרגשתי אינה נכונה, אני מתנצלת, כי הרגשתי לא בסדר.
מירב בן ארי: אנחנו נשב עם ועד ההורים ונילחם.
מירב בן ארי: פז, אתה יודע שבאמת בתקציב הבא חייבים לפעול.
מירב בן ארי: נועה, אני אומרת לך שאי אפשר להמשיך לשבת פה.
יעקב מרגי: נועה לא תהיה פה.
מירב בן ארי: לא משנה, היא תהיה, ואם היא לא תהיה, תהיה מישהי אחרת.
יעקב מרגי: זה עניין של שמואל.
מירב בן ארי: אי אפשר בסופו של דבר להמשיך להצביע כל שנה – די, מספיק, יש תקציב חדש, באים לפתוח אותו, תפתחו את הכול.
מירב בן ארי: הקואליציה תצביע בעד תשלומי ההורים, לצערנו הרב, שלא תתבלבלו, אבל – ואני אומרת אבל אחד גדול – במקביל אנחנו נמשיך כל הזמן להקל על ההורים; ואמר כאן המנכ"ל, מהצהרונים ומהמתווה של ימי החופשה שטרם פורסם, נכון אדוני?
מירב בן ארי: אבל אתם עובדים עליו.
מירב בן ארי: אני יודעת, כי זה ביחד עם כחלון, ויהיה כאן מתווה ימי חופשה, שגם יקל על ההורים.
עודד פורר: הצחקת אותי.
מירב בן ארי: תשמעו, חבר הכנסת פורר עשה עבודה נהדרת - -
עודד פורר: מוריד את הכובע, להפך.
מירב בן ארי: - בסוף, מי שצריך להביא את הכסף זה כחלון, בואו, אל תתבלבלו.
עודד פורר: את טועה, מי שצריך להביא את הכסף זה אזרחי ישראל שמשלמים מיסים.
עודד פורר: הם אלה שמביאים את הכסף.
עודד פורר: זה לא הכסף – לא שלי, לא של כחלון ולא שלך.
עודד פורר: את זה רק צריך לזכור.
יעקב מרגי: כל מפלגה מפרגנת - - -
עודד פורר: לא, אני מפרגן בכל מקרה, אבל זה לא כסף אישי של מישהו.
מירב בן ארי: תפרגן, ובואו לא נשכח שיש כאן עוד מתווה של נקודות זיכוי להורים צעירים, שגם זה הקלה על ההורים, ואותן לא ציינו.
מירב בן ארי: לכן, במקביל להקלות על ההורים, אנחנו בהחלט חייבים להכניס את הנושא של תשלומי ההורים לדיוני התקציב ולהפסיק לבוא לפה ולהגיד: אני אצביע היום ככה או ככה?
מירב בן ארי: לא, צריך לבוא ולהיכנס לדיונים מרתוניים וכן להפסיק עם העניין הזה.
אחמד טיבי: שאלה, סיעת הליכוד בחופשה?
מירב בן ארי: הם יגיעו, מה אתה דואג?
אחמד טיבי: אין פה אף אחד מהליכוד.
יעקב מרגי: אתם ראיתם את יושב ראש הוועדה מוטרד?
חיים ילין: האוטובוס יבוא.
עודד פורר: ראשית, אני חייב לומר בהקשר הזה שדברי הפתיחה שלך הציגו את המציאות כפי שהיא.
עודד פורר: אממה, אני עדיין, כמו שאומרים אצלנו, לא שלם עם העובדה שמביאים לנו צו, ואנחנו צריכים ככזה ראה וקדש להניף את היד ולחתום עליו, בעיקר כשאני קורא את הסיכום שהוועדה חתומה עליו, שאתה חתום עליו מהשנה שעברה.
עודד פורר: בתוך הצו הזה ובסיכום הזה של הוועדה מהשנה שעברה, הוועדה ביקשה כמה דברים.
עודד פורר: היא ביקשה כמה דברים גם ממשרד החינוך, היא ביקשה כמה דברים גם ממשרד האוצר, שגם הם – ופה אני גם עונה על העניין התקציבי - לא כולם זאת פריצת מסגרת התקציב, ולא הכול זה לבטל במאה אחוז את כל תשלומי ההורים, או שיש 100% תשלומי ההורים.
עודד פורר: יש כל מיני מתווים שהם מתווים בדרך והם מתווים באמצע, ואני חושב שאפשר ללכת אליהם.
עודד פורר: אני גם חושב, אדוני המנכ"ל, שיש מקום שמשרד החינוך בעניין הזה קצת יגלה גמישות וקצת יגיד: אתם יודעים מה?
עודד פורר: אנחנו רואים מה קורה פה ומה הלך הרוח בעניין הזה, כי הלך הרוח הציבורי, מה לעשות, השתנה.
עודד פורר: הוועדה ביקשה כמה דברים מאוד מאוד פשוטים.
עודד פורר: הדבר הראשון, כפי שאתה גם ציינת בשולחן העגול, היא אמרה: תשלומי ההורים האלה זה מס.
עודד פורר: אנחנו מסתובבים, קוראים לזה בכל מיני שמות.
עודד פורר: זה מסים, מסים שאזרחי ישראל משלמים, משלמים אותם בצורה כזו, יש עוד כל מיני מסים כאלה שאנחנו משלמים כאן, גם זה מס.
עודד פורר: בסדר, תגבו את זה כמו מס, תעשו את זה בצורה מסודרת, תעשו את הגבייה הזו דרך הביטוח הלאומי.
עודד פורר: אני עוד לא מדבר על להוריד שקל.
עודד פורר: אין פה שקל.
עודד פורר: אגב, יכול להיות שיש פה גם הרבה חיסכון בעלויות, במקום שבית הספר יתעסק עם כל הקשקושים האלה.
עודד פורר: תיקחו מקצבאות הילדים ותגידו:
עודד פורר: אנחנו לוקחים את זה אוטומטית מקצבאות הילדים.
עודד פורר: הרי על מה מדובר פה?
עודד פורר: מדובר פה על כסף, שמצד אחד הביטוח הלאומי מזרים לנו בקצבאות בכיס ימין, ואז באים ולוקחים לנו את זה מכיס שמאל ומוציאים את זה.
עודד פורר: בואו נעשה את זה הרבה יותר פשוט.
עודד פורר: אגב, גם הרבה יותר נכון, כי הביטוח הלאומי רואה באופן אוטומטי מה המצב הסוציו-אקונומי של ההורים.
עודד פורר: הוא יודע למי הוא צריך לתת הנחה ולמי הוא לא צריך לתת הנחה, וזה לא משהו שבתי הספר צריכים להתעסק אתו.
עודד פורר: אני לא מקבל את האמירה שזה צריך לחכות לתקציב הבא.
עודד פורר: אין שום סיבה שהעניין הזה יחכה לתקציב הבא.
עודד פורר: הביטוח הלאומי במדינת ישראל הצליח לעשות דברים הרבה יותר מורכבים מאשר לשנות את העניין הזה של הגבייה, וזה בסך הכול מחשוב.
עודד פורר: אתה יודע מה, יכול להיות שיגידו לי: תשמע, זה ייקח כמה חודשים, זה יקרה במהלך השנה הזו, אבל אין שום סיבה שלפחות האפיק הזה לא יקרה.
עודד פורר: אפיק נוסף שביקשה ועדת החינוך בסיכום שלה, ועליו אני מבקש אדוני לעמוד – אני רוצה שייכנס כבר מה שכתוב בסעיף 7, שמשפחות עם יותר מילד אחד, תינתן הנחה בתשלומי הורים.
עודד פורר: אני לא רואה את ההנחה הזו באה לידי ביטוי כאן, אלא אם כן אתה מגיע לרף המקסימלי, וזה כשיש לך בערך שלושה או ארבעה בתוך המערכת, אז אתה תגיע לרף המקסימלי.
עודד פורר: אבל ברגע שיש משפחה עם עוד ילד, עם שני ילדים, יהיה צריך לתת איזושהי הנחה לילד השני.
עודד פורר: לא יכול להיות שהם ישלמו אותו דבר.
מירב בן ארי: בלי קשר למצב הכלכלי שלהם?
עודד פורר: כן, את יודעת מה מירב?
עודד פורר: את רוצה לעשות את זה עם מבחני הכנסה?
עודד פורר: תעשי את זה עם מבחני הכנסה, אין לי בעיה.
עודד פורר: לא יכול להיות שילד אחד ושני ילדים עולים במובן הזה אותו דבר.
עודד פורר: דבר נוסף, אני מבקש לקבל ממשרד החינוך – אנחנו ביקשנו שאתם תגידו, או לפחות אתם תיידעו את ההורים על הקיום של תוכנת אפיק, על האפשרות להשתמש בה, על קרן המלגות.
עודד פורר: איזה פעולות עשה משרד החינוך בשנה האחרונה כדי ליידע את ההורים על העניין הזה?
עודד פורר: אין פה שום עלות תקציבית במובן הזה, שום עלות תקציבית.
עודד פורר: ועדות החריגים המחוזיות של משרד החינוך יציגו ויגבשו קריטריונים, על פיהם יאשרו תשלומי הורים בשיעורים משתנים לפי הצורך.
עודד פורר: האם זה נעשה או לא נעשה?
עודד פורר: אם יש קריטריונים כאלה, אנא הציגו את הקריטריונים האלה בפני הוועדה, ולא שהסיכום של הוועדה הזו מהפעם הקודמת יהיה אות מתה.
עודד פורר: לעניין הצהרונים ויוח"א והמדיניות של משרד החינוך, אדוני היושב ראש, אתה ואני בחוק ההסדרים האחרון – פעם ראשונה לא דחו אוטומטית בחמש שנים את יום חינוך ארוך, אלא בזכות אותה הסתייגות צריך להגיד.
עודד פורר: בתקציב 19' אתם תבואו עוד פעם לוועדה, אני מקווה שזו תהיה הוועדה הזו.
מירב בן ארי: על מה?
עודד פורר: על דחיית ההחלה של חוק יום לימוד ארוך.
עודד פורר: החוק הזה הרי חוקק ב-97' ובכל פעם דוחים אותו בחמש שנים.
עודד פורר: המדיניות שמנסה משרד האוצר במובן הזה – וזה לא שר האוצר הזה, אלא אלה שרי האוצר לדורותיהם – היא לנסות ולמסמס את החוק הזה שעבר בממשלתו הראשונה של נתניהו ב-97' ולהביא אותו בכל מיני מקומות אחרים.
עודד פורר: כשאומרים לנו: הפתרון הוא הצהרונים ולא יום חינוך ארוך, אומרים לנו: חברים, תעשו יום חינוך ארוך, תשלמו עליו, פשוט נעלה מיסים בזה שנגבה על הצהרונים.
עודד פורר: הרי מה זה הצהרונים?
עודד פורר: הצהרונים האלה ממומנים.
עודד פורר: גם עכשיו כשהם יסובסדו, וטוב שכך, במסגרת התכנית שמועצת עכשיו, עדיין ההורים צריכים לשלם.
עודד פורר: יום לימוד ארוך חינם זה יום לימוד ארוך חינם, ולא יום לימוד ארוך, שבסוף ההורה משתתף בכמה מאות שקלים לילד או בכמה אלפי שקלים, או מעבר לזה, ולכן המדיניות הזו – ואת זה אני אומר לנציגים של האוצר וגם למנכ"ל משרד החינוך – עלי לא מקובלת לפחות.
עודד פורר: אני חושב שצריך לבוא עם תכנית ליום לימודים ארוך, ובמסגרת הזאת להכניס את כל המשמעויות האלה.
עודד פורר: אם זה דורש תקציבים, אולי תעלו מסים, כי גם ככה אתה גובים אותם בלי לקרוא לזה מסים במקומות אחרים.
עודד פורר: לכן אני אומר שאני מבקש לקבל התייחסות להשגות שהצגתי על הצו.
עודד פורר: אני חושב שיש מקום שהוועדה הזו תכניס - - -
יעל כהן-פארן: אתה תצביע נגד, עודד?
עודד פורר: אני חושב שאם אנחנו רוצים להיות רציניים, אדוני, בוא לפחות נחריג סעיפים.
עודד פורר: אפשר יהיה לבוא ולאשר אותם אחר כך עוד פעם.
עודד פורר: יוכל לבוא משרד החינוך ולהגיד: אנחנו בעוד שבועיים באים לפה עוד הפעם כדי לאשר את הנושא של הטיולים, אנחנו נאשר את הנושא של מסיבות סיום או כל מיני נושאים אחרים, אבל אנחנו לא נהפוך להיות איזושהי חותמת גומי; ואני אומר גם בהקשר הזה, דיפרנציאציה לגבי מספר הילדים בתוך המערכת.
יעקב מרגי: יואל זהורי, הורה שרוצה לדבר בסוגיית תשלומי הורים, מקרה ספציפי יכול ללמד קצת על הכלל.
<יואל זהורי: שמי יואל זהורי, הורה לשני תלמידים בחטיבת הביניים בירושלים.
<יואל זהורי: אני הגשתי אצלך תלונה לגבי בית ספר דרור תיכון.
<יואל זהורי: יש פה חוזר מנכ"ל שאומר: יש גבול לבית ספר רגיל שהוא לא תורני ולא ייחודי להגיע לסכום של תל"ן של 1,000 שקל.
<יואל זהורי: אצלנו מגיעים בבית ספר דרור ל-6,000 שקל לילד, ובבית ספר רעות מגיעים ל-7,000 ו-8,000.
מירב בן ארי: תפרט.
<יואל זהורי: על כלום.
<יואל זהורי: אני שלחתי לך את מערכת השעות האמיתית.
<יואל זהורי: הילד הראשון לומד בבית ספר דרור תיכון.
יעקב מרגי: עזוב את רעות כרגע, נגיד דרור תיכון.
יעקב מרגי: הוא מקבל מסגרת של שעות תקן בלבד, ואתה נאלץ לשלם?
<יואל זהורי: כן, אני סופר את השעות ומגיע ל-34 שעות, כאשר משרד החינוך, המדינה נותנת 40 שעות, וזה בדוק.
<יואל זהורי: מגיע רפרנט בשם דן גרוסמן, אחראי על מחוז ירושלים.
יעקב מרגי: בלי שמות, כי הוא לא נמצא כאן.
<יואל זהורי: בסדר, הבן-אדם שולח אליך מערכת שעות מזויפת, שהוא טוען שזאת המערכת האמיתית, יש שם חוג ספורט.
מירב בן ארי: אני לא מבינה, אתה משלם 6,000 שקל לילד לשנה?
יעקב מרגי: מה את מתפלאת?
יעקב מרגי: יש הרבה הורים שמשלמים.
מירב בן ארי: קודם כל אני רוצה להבין על מה.
יעקב מרגי: הם לא יודעים על מה.
מירב בן ארי: אז מי יודע?
<יואל זהורי: זו בדיוק הבעיה.
<איריס הרינג: מירב, לא רק הוא.
יעקב מרגי: לכן אני אומר לכם שהסוגיה הזו, סוגיית התל"נים במושב החורף אני אהיה אגרסיבי לגביה.
יעקב מרגי: המשרד יצטרך לשנס מותניים, להיכנס לסוגיה הזו.
יעקב מרגי: הוא ידע לעשות את זה בתחום של תשלומי השכר לעובדי ההוראה, עמותות או בעלויות שלא שילמו כדת וכדין, ידעו אליהם בביקורות עומק, ידעו לדרוש השבת כספים, ואני רוצה להגיד לכם שיש בשורה בתחום תנאי השכר של עובדי ההוראה.
יעקב מרגי: לא יתכן שבסוגיה הזו אנחנו נמשיך את ההפקרות הזו.
מירב בן ארי: שתהיה בשורה גם למורים הצעירים, לא רק למורים הוותיקים.
יעקב מרגי: תשע"ז היתה שנת הסתגלות של אגף פיקוח ובקר.
יעקב מרגי: בתשע"ח לא תהיה סלחנות, העסק צריך להיכנס לסד בדיקות קפדני ולא סלחני.
<יואל זהורי: אדוני המנכ"ל, הבעיה היא ביחידת האכיפה שלך.
<יואל זהורי: אני מצטער להגיד את זה, גור רוזנבלט הביא תשובה כתובה שהיא שקרית.
<יואל זהורי: הוא טוען שאני משקר, שזה לא השעות, שאלה שעות רוחב, אני מבקש את בדיקתך האישית.
<יואל זהורי: לא יתכן שנשלם את הסכום הזה.
<יואל זהורי: גור רוזנבלט החזיר תשובה לא חוקית.
מנואל טרכטנברג: אדוני היושב ראש, תראו, שש שנים אחרי המחאה החברתית ששמה את הנושא הזה של העלות הכבדה של חינוך ילדינו על המשפחות הצעירות, אנחנו עדיין כאן.
מנואל טרכטנברג: אנחנו עדיין כאן, תבין, על אותו דבר, על אותו נטל שנופל על הורים ועל ילדים צעירים.
מנואל טרכטנברג: המשרד התקדם הרבה, וצריך לתת את הקרדיט למי שמגיע, ואני מברך על העשייה ומברך את המנכ"ל הנוכחי, שמואל אבוהב, שבאמת עושה רבות בעניין הזה, אבל עדיין, לפי החישובים האחרונים שנעשו, הנטל של הוצאות לחינוך למשפחה בישראל הוא השני בחשיבותו אחרי הדיור.
מנואל טרכטנברג: נבין את זה, זה נטל אדיר.
מנואל טרכטנברג: זה לא חריג, הנתונים נמצאים, יש פער גדול, שמואל, בין מה שאתה מציג, שזה הדברים המוכרים והידועים וכו'.
מנואל טרכטנברג: אני מציע לך לקחת את הנתונים של הלמ"ס וסקר הוצאות משפחה, בסוף זה המקור הכי אמין, סקר הוצאות משפחה, ותראה כמה משפחה אופיינית טיפוסית של שלושה ילדים ויותר בגילאים הרלוונטיים, כמה היא מוציאה על חינוך בסך הכול, ותראה מה קרה לאחוז ההוצאה הפרטית על חינוך לעומת ההוצאה הציבורית על חינוך, ותראה מה שקרה בשנים האחרונות, על אף המאמצים הראויים שלכם.
מנואל טרכטנברג: שתי הצעות קונקרטיות, הצעה ראשונה נוגעת למה שעומד לפנינו כאן להחלטה, לכאורה החלטה טריוויאלית של העלאה של שקל וחצי פה, שקל וחצי שם ו-70 אגורות שם, זה מה שמובא.
מנואל טרכטנברג: רבותי, זה כאילו סימבולי, אז זה סמלי לשני הכיוונים.
מנואל טרכטנברג: אדוני היושב ראש, אני רוצה להציע שניקח את הטבלה הזאת בדיוק כפי שהיא, ופה בשורה התחתונה נוריד שקל אחד, שקל אחד על כל אחת מהעמודות האלה, לאמור: מה שהוועדה תאשר בקדם יסודי זה לא 269 אלא 268, מה שהוועדה תאשר לגבי א' ו-ב' זה לא 556 אלא 555 וכו'.
מנואל טרכטנברג: למה אני רוצה שנעשה את זה?
מנואל טרכטנברג: כי זה מסר שנגמר הסיפור.
<קריאה: שלא יהיה תקדים, כל שנה שקל.
<איריס הרינג: תוריד סעיף, יותר פשוט.
מירב בן ארי: אם מורידים, אז מורידים סעיף, זה לא עובד ככה.
מירב בן ארי: אין מצב, אין דבר כזה.
מנואל טרכטנברג: החלק השני נוגע למה שהולך לקרות באחד בינואר 2018.
מנואל טרכטנברג: באחד בינואר 2018, מי שלא יודע, אמורה להיכנס לתוקף ההורדה השנייה של מס חברות מ-24% ל-23%.
מנואל טרכטנברג: המשמעות התקציבית זה כמיליארד שקל.
מנואל טרכטנברג: ממי מורידים את הנטל הזה של מיליארד שקל?
מנואל טרכטנברג: לא מההורים, אלא ממי?
חיים ילין: מפישמן.
מירב בן ארי: פישמן כבר לא רלוונטי.
מנואל טרכטנברג: אז מה שאני רוצה להציע, שנבטל את ההורדה של מס חברות באחוז אחד, שהיתה אמורה להיכנס לתוקף בשנה הבאה באחד בינואר, ואת הסכום הזה שמתפנה תקציבית, נקדיש כולו להפחתת תשלומי ההורים.
מנואל טרכטנברג: מתוך מיליארד וחצי של תשלומי הורים ירד מיליארד.
מנואל טרכטנברג: המקור התקציבי ישנו, ואז נראה את ראש הממשלה ונראה את שרי הממשלה למיניהם למי הם מיידעים מיליארד שקל – או לכיסים השמנים שאמורים לרדת משמה, או להורים של הילדים שלנו.
<פיצ'י רובינר: שמי פיצ'י רובינר, אני מוביל את המאבק לחינוך חינם.
<פיצ'י רובינר: אני מוריד תשלומים, אני לא משלם תשלומים, אני קורא להורים לא לשלם, והסיבה היא פשוטה, כבודו.
<פיצ'י רובינר: קודם כל, הפתעת אותי בפתיח שלך, כי אחד מהדברים האבסורדיים בעניין זה שמנסים להשאיר את התל"ן מאחור, כאילו הוא לא קיים, כאילו לא מאשרים אותו.
<פיצ'י רובינר: כשאמרת חמישה מיליארד ופה אמרו לך מיליארד וחצי, זה כי מתעלמים מתעלמים מהשלוש וחצי בערך שיש בתל"ן.
<פיצ'י רובינר: תל"ן הוא הפרטת החינוך, הגיע הזמן שנדבר במילים הנכונות, כי שמה טמון כל הסיפור.
מנואל טרכטנברג: אני גר בקציר, בוואדי ערה.
מנואל טרכטנברג: כבודו, כישראלי, כיהודי, כציוני, אני קצת נבוך מהדיון הזה.
מנואל טרכטנברג: אני מכבד את כולכם, אני מאוד מעריך את כולכם, אמרתי לחיים ילין, שאנחנו עוד מעט עם השחיתויות שלנו מגיעים לארגנטינה ואז נדע לדבר רק בספרדית.
מנואל טרכטנברג: ..
יעקב מרגי: נגיע לקראקס בסוף...
<פיצ'י דובינר: אנחנו לצערי הרב צריכים לשאול, האם מדינת ישראל החליטה להפריט את החינוך, או שהיא לא מפריטה את החינוך.
<פיצ'י דובינר: התל"ן הזה הוא נזק לכל ילד וילד בישראל.
<פיצ'י דובינר: סלח לי כבוד המנכ"ל, אני יודע שעושים הרבה עבודות, אבל מה, מעמיסים על החמור טונות, ואז באים ומספרים לו שמורידים לו מהגב כמה קילוגרמים קטנים.
<פיצ'י דובינר: אני יודע למה אמרתי עם כל הכבוד, אבל לא שם הבעיה.
<פיצ'י דובינר: להפריט את החינוך או להפריט – אני נגד הפרטת החינוך, וצריך לדעת שילד שמקבל תל"ן בבית ספר, בית ספר שמקבל תל"ן, לפי האישור של הוועדה מקבל שלוש שעות נוספות בשבוע.
<פיצ'י דובינר: זאת אומרת, שבחודש זה 12 שעות, בשנה זה 20 יום לימודים, ב-12 שנה אותו ילד מקבל שנת לימודים פחות, ואחר כך אנחנו בוכים על אלימות ואנחנו בוכים על פערים חברתיים; שנת לימודים שמאושרת על ידי הוועדה כל שנה ושנה.
<פיצ'י דובינר: בנוסף לזה, יש בתי ספר שלוקחים הרבה יותר, בלי שאף אחד יידע.
<פיצ'י דובינר: בתי ספר חזקים, שהוועדים הם חזקים, גם כי ההורים חזקים כלכלית, ובמקום שלוש שעות, מקבלים תשע ושמונה שעות או יותר, שלא לדבר על זה שאותם ילדים אחרי הצהרים, גם יש להם חוגים ויש להם את כל הדברים, שזה בסדר, אנחנו במדינה דמוקרטית.
<פיצ'י דובינר: התל"ן צריך להיעלם.
<פיצ'י דובינר: התל"ן נולד בגלל שמדינת ישראל לפני 25 שנה התחילה בקיצוצים בשעות הלימוד, ואז באו הורים טובים, כמו הורי הפורום, אנשים טובים שרוצים את טובת הילדים שלהם ואמרו: אנחנו רוצים לתת לילד שלי, קודם כל ניתן, אחר כך נריב.
<פיצ'י דובינר: ואז ממשלות ישראל למיניהן ניצלו אותנו, מנצלות אותנו, מגדילות ומעמיקות את הפערים.
<פיצ'י דובינר: דרך אגב, אני קורא להורי ישראל לא לשלם תל"ן, לעשות מרד תשלומים ולא לאשר את זה.
<פיצ'י דובינר: תודה.
אחמד טיבי: אני מוותר.
מרדכי יוגב: כבוד היושב ראש, חבריי חברי הכנסת וברכות למנכ"ל הנכנס, מר שמואל אבוהב.
יעקב מרגי: למה הוא מברך אותו?
יעקב מרגי: כבר בירכנו אותו 20 פעם.
מרדכי יוגב: אני לא זכיתי, אני עכשיו זוכה ושמח.
יעקב מרגי: אמרתי זאת לא בגלל שאני קמצן בברכות, אלא שלא יחשדו שהוא לא פקד את הוועדה.
מרדכי יוגב: אני מוכרח לומר לך, חיים, ובלי להתריס חס וחלילה, אני חושב שהמטרה של צמצום תשלומי ההורים – ואני מקבל פה את דברי חברי, חבר הכנסת טרכטנברג – היא באמת משימה לאומית כבדה מאוד.
מרדכי יוגב: היא כבדה על ההורים, היא כבדה מנשוא, עם הדיור, חלק לפני הדיור, חלק אחרי הדיור.
מרדכי יוגב: אגב, אני מודע וער לה גם בכל הלומדים באגף החינוך ההתיישבותי עם תוספת הפנימיות, עלויות לא נורמלית לזוג הורים ממוצע.
מרדכי יוגב: יחד עם זאת, חיים, במשימה הזאת, גם בשנתיים שלכם, עם אוצר ועם חינוך ביחד, אני לא חושב שירד משהו.
מרדכי יוגב: לכן אני אומר גם לנו, צריך להמשיך ולפעול.
מרדכי יוגב: אני מאוד שמח על דברי היושב ראש שאמר – עם שורה תחתונה, בוא נעשה עוד שתי ישיבות מעקב, אחת עם פתיחת מושב החורף שאולי עוד תשפיע על רזרבות ועל דברים אחרים ל-18', כי 17'-18' תקציב סגור.
מרדכי יוגב: אולי אפשר כן להשפיע.
חיים ילין: לא, יש התאמות בוועדת הכספים.
מרדכי יוגב: לכן אני אומר שכן צריך להשפיע גם על 18' בתחילת המושב ממש, באוקטובר, ועוד אחת כזאת בינואר, פברואר, שיהיו לה כבר מגמות השפעה על תקציב 2019, לא משנה איזו ממשלה תהיה.
מרדכי יוגב: יהיו כבר כיוונים ברורים גם באוצר וגם בחינוך, לשם צריך לחתור כשורה תחתונה.
מרדכי יוגב: דבר נוסף, נעשו פה מאמצים גדולים על ידי משרד החינוך.
מרדכי יוגב: הם אינם מספקים אותנו.
מרדכי יוגב: השר שלנו, שלי, עשה בנושא הצהרונים, עשה בהקטנת כיתות עם השלכה כזאת או אחרת, עשה בעוד כמה דברים, אבל זה עדיין לא מספיק.
מרדכי יוגב: נצביע כמובן עם הקואליציה או עם המשרד, וזה קשה לנו.
מרדכי יוגב: אני מסתכל פה בעיניים לכולם, גם לילדיי שלי ולכל ההורים של תלמידי ישראל, ובזה אנחנו כן – אני חושב שהארכת יום הלימודים לכל תלמידי ישראל, על המשמעויות הכספיות הנגזרות מזה, במגזר הרוצה בתוספת פיסיקה או במגזר הרוצה בתוספת לימודי קודש או במגזר הרוצה בתוספת אחרת, שפה נוספת, זה יעד חשוב מאוד לילדי ישראל, יעד שיביא את כולם למקום יותר טוב, גם לפחות שעות של שיטוט או באינטרנט או ברחובות.
מרדכי יוגב: הדבר הזה הוא מאוד חשוב.
מרדכי יוגב: ביטוח ועוד הוצאות שהן hard core כחלק ממערכת החינוך, לשם אנחנו צריכים לחתור.
מרדכי יוגב: כמו שאמרתי בשורה התחתונה, כדי לא להאריך את דבריי ולשים תוקף לדבריי, יהודית מזכירת הוועדה, כבר תאריך באוקטובר וכבר תאריך בינואר, פברואר, ישיבות מעקב בוועדה הזאת, כדי שנוכל לבוא לשנת הלימודים הבאה, תשע"ח, ועם המנכ"ל וגם שר החינוך עם עוד סיוע לכך שתשלומי ההורים וכל המכלול, סדרי העדיפויות, וכמובן בהתחשב גם באזרחי ישראל, אולי באיזה מצב מדרגי ביחס לשכר, תלמיד שני או כל דבר שנאמר פה, נבוא עם בשורה עוד יותר משמעותית לשנת הלימודים תשע"ט.
<מנשה לוי: שמי מנשה לוי, יושב ראש התאגדות מנהלי בתי הספר העל-יסודיים.
<מנשה לוי: אני אומר את דבריי בקצרה, אני באתי לבטא את התחושות של מנהלי בתי הספר, תחושות שהייתי מסכם במילים של תסכול, ייאוש מהתהליך הזה של אישור תשלומי ההורים, שזאת סאגה שכל שנה אנחנו מתמודדים איתה מחדש, ובעיקר מהטיימינג שלה.
<מנשה לוי: אני רוצה לספר לכל מי שנמצא פה שאנחנו כמנהלי בתי ספר, עד ה-31 במאי בכל שנה, עד ה-31 במאי, מסיימים להכין את שנת הלימודים הבאה, בעיקר בתחום של הפדגוגיה, חינוך חברתי, בירוקרטיה, כוח אדם וכו' וכו'.
<מנשה לוי: אני מספר עכשיו חוויות אישיות שלי.
<מנשה לוי: באחד בספטמבר הייתי אמור לפתוח את שנת הלימודים בבית ספרי בטקס סמוך לבית הספר, כי בבית הספר שלי אין אולם תרבות.
<מנשה לוי: אני שוכר אולם סמוך, אני שוכר מערכת הגברה, מערכת תאורה, כיבוד קל.
<מנשה לוי: תכננתי, הייתי אמור לתכנן, את חגי תשרי, שגם זה חינוך חברתי שעולה כסף, טיולים שנתיים הייתי צריך לשלם מקדמות, כי אצלנו יוצאים לטיולים שנתיים כבר בנובמבר, מיד אחרי פגרת סוכות.
<מנשה לוי: תשלומי ההורים נכון לאמצע אוגוסט, ואני דיברתי על ה-31 במאי, עדיין לא אושרו.
<מנשה לוי: לכן כל מה שאמרתי ביטלתי.
<מנשה לוי: אני לא פותח את שנת הלימודים עם טקס, אני לא שוכר אולם, אני לא מתכנן את חגי תשרי, כי אין לנו כסף כמנהלים לממן את כל זה.
<מנשה לוי: לא שילמתי מקדמות, לכן התלמידים שלי לא ייצאו לטיולים שנתיים בנובמבר, ייצאו מתישהו במהלך השנה, אם בכלל.
יעקב מרגי: אם אני הבנתי אותך נכון, אתה מבקש שבמאי 2017 היינו צריכים לאשר תשלומי הורים לשנת הלימודים תשע"ח.
<מנשה לוי: אני פניתי בקריאה הזאת ליולי טמיר, לגדעון סער, לנפתלי בנט ואני לא יודע לכמה שרי חינוך לסיים את הסאגה הזאת.
יעקב מרגי: אנחנו מקווים שבשנה הבאה לא נצטרך לאשר בכלל.
<מנשה לוי: אני מכבד את כל מה שנאמר פה, אני לא נוקט כאן עמדה כזאת או אחרת, אני רק אומר שהתהליך הזה לא יכול להימשך עד אמצע אוגוסט.
<מנשה לוי: אנחנו צריכים לפתוח בית ספר, שנת לימודים בעוד שבועיים, למה אתם מחכים?
<צחי בן עיון: תודה, אדוני היושב ראש.