GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: או, מתחיל להיות אופטימי.
תמר זנדברג: מה הפער כרגע בין ההצעה שלהם לבין הדרישות ההתחלתיות?
יעקב מרגי: ככה זה כשנושא לא מוסדר.
<יוחנן יומטוביאן: מר מרגי, - - - זה לא מוסדר.
יעקב מרגי: אתה מפריע לי, אתה אפילו יודע מה אני הולך לומר.
יעקב מרגי: זה מפליא אותי.
יעקב מרגי: לא הצלחתי להבין מה אתה אומר ואתה יודע מה אני הולך לומר.
<יוחנן יומטוביאן: אני מתנצל.
יעקב פרי: יעקב, בשביל זה זה ארגון, לא כמוך.
יעקב מרגי: תמיד, עוד מילדותי, הסתכלתי על הקונסרבטוריונים מלמטה למעלה.
יעקב מרגי: הייתי בטוח שזה דבר מסודר, מוגדר, אבל ככה שזה מתנהל חאפ לאפ, כל רשות מקומית, בצורה שהיא - - -
<יוחנן יומטוביאן: נכון.
יעקב מרגי: לא, אתה רק מפריע לי.
יעקב מרגי: תאמינו לי, התמודדנו עם בעיות יותר קשות מהמשברון הזה.
יעקב מרגי: תסלחו לי, אני לא מקטין ולא מזלזל בערך של שום משבר.
יעקב מרגי: אני אומר בצורה חד-משמעית שהגיע הזמן – מדינת ישראל בת 70 והיא אפילו לא כבת 70.
יעקב מרגי: היא בת 70.
יעקב מרגי: בהגדה הוא היה רק כבן 70 שנה.
יעקב מרגי: מוסדות תרבות כאלה, מוסדות חינוך לכל דבר ועניין – מה, נאמר עכשיו קלישאות והרצאות בומבסטיות על חשיבות המוזיקה ומה זה עושה לתלמידים, מה זה עושה לבן-אדם, מה זה עושה לחברה?
יעקב מרגי: אין צורך.
יעקב מרגי: אתם יודעים, נכון?
יעקב מרגי: אז תסדירו את זה.
יעקב מרגי: משרד החינוך, משרד התרבות, רשויות מקומיות.
יעקב מרגי: למה יעקב פרי צריך כמו מחזר על הפתחים להתחנן לשרים שלא מבינים את החשיבות של הסדרת החינוך המוזיקלי?
יעקב מרגי: אתה יודע מה, תכניס את הרגל למשקוף, כמו שאומרים למפקד, וקח את החוק שלך ותוריד ממנו את כל העלויות הכספיות ותכניס רק הסדרה.
יעקב פרי: הורדתי.
יעקב מרגי: הסדרה מינהלית.
יעקב פרי: הורדנו.
יעקב מרגי: תביא לי את ההצעה ואני אוריד את יעקב פרי מראש רשימת המציעים.
יעקב מרגי: אחרי שזה יעבור אני אתן לו הצמדה ואחזיר אותו להתחלה.
יעקב מרגי: בתחבולות תעשה לך מלחמה, כך לימדו אותנו להתמודד עם היצר הרע, לתחבל אותו.
יעקב מרגי: אז נתחבל גם את הקואליציה.
יעקב מרגי: תסדירו את זה.
יעקב מרגי: ריבונו של עולם, למה צריך לחזר על הפתחים פה.
יעקב מרגי: זה יהיה הסיכום של הדיון הזה.
יעקב מרגי: אני קורא לכם, אין מה לדבר עוד.
<שנית פנחסי הראל: אני מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.
<שנית פנחסי הראל: את ההסדרה שלנו עשינו באמצעות הקריטריונים החדשים להכרה ולתקצוב.
<שנית פנחסי הראל: יש שני נדבכים.
<שנית פנחסי הראל: במסגרת הקריטריונים להכרה הכנסנו מה שיכולנו להכניס, אבל צריך לזכור שאנחנו לא המעסיק פה ויש צורות העסקה שונות.
<שנית פנחסי הראל: חלקם מועסקים על-ידי הרשות המקומית, חלקם על-ידי חברות עירוניות.
יעקב מרגי: את זה אנחנו רוצים לפתור.
<שנית פנחסי הראל: אז הקריאה צריכה להיות מופנית בעיקר לשלטון המקומי שיסדיר את זה בשולחן עגול עם הממונה על השכר.
יעקב מרגי: גם שלטון מקומי, גם משרד התרבות וגם משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני לא זורק על אף אחד.
יעקב פרי: גם ההורים, זה בסדר.
יעקב מרגי: אני חושב שזה צורך חברתי, צורך של המדינה.
יעקב מרגי: אנחנו לא מבקשים להכיר, מכירים בזה כבר וצריך להסדיר את זה.
יעקב מרגי: תאמין לי, כשהצעת את הצעת החוק עוד לא נפל לי האסימון עד כמה אנחנו זקוקים לו, ואני חתום על החוק אתך.
יעקב מרגי: עוד לא נפל לי האסימון כמה, והנה זו דוגמה.
יעקב מרגי: בצלאל, רצית משהו?
יעקב מרגי: לא כדאי לך, עד עכשיו היית בצד של הטובים ואתה תיפול פה.
יעקב מרגי: מעצה אתה הולך לעלות על מוקש ואתה תחטוף.
<בצלאל קופרווסר: לפני שבוע היינו פה ובישרתי לכם בשורות טובות.
<בצלאל קופרווסר: אתמול היתה לנו ישיבה עם המנכ"ל והוא הוסיף עוד 5 מיליון שקלים לבתי-הספר המנגנים.
יעקב מרגי: 5 מיליון שקל.
יעקב מרגי: אני מתאמץ למצוא את הפרומילים ולא הצלחתי, אבל תבורכו.
יעקב מרגי: אני לא מזלזל בשקל.
יעקב פרי: להפך, לקונסרבטוריונים זה הרבה כסף.
<בצלאל קופרווסר: כפי שאמרה לך שנית, אנחנו מודעים לדברים האלה ואנחנו פועלים.
יעקב מרגי: השאלה היא כזאת – כשיוגש החוק והוא יטפל רק בהסדרה, אל תקפצו להתנגד.
יעקב מרגי: תראו נכונות ושתהיה עין פקוחה, קצת נוגעת, קצת מכוונת.
יעקב מרגי: יש למשרד החינוך מה לומר, כי ההתנגדות המסיבית באה, מאיזה כיוון?
<קריאה: חינוך.
יעקב מרגי: זה מה שהתכוונתי.
יעקב מרגי: תהיו נדיבים בפעם הבאה, כשהחוק יבוא יותר מעודן.
<דניאל שץ: אני מורה בבית-ספר, מלמד גיטרה קלאסית.
<דניאל שץ: רציתי לומר שזה לא רק עניין של כמה כסף אתם זורקים על קונסרבטוריונים, שזה כמובן דבר חשוב.
<דניאל שץ: יש כאן עניין אמיתי של מעמד.
<דניאל שץ: ברגע שאנחנו, המורים, לא נחשבים מורים - - -
יעקב מרגי: למה דיברנו על הסדרה והגדרה?
<דניאל שץ: ברגע שאנחנו מדריכים ולא מורים, זאת אומרת שימי המחלה שלנו הם ימי מחלה של המשק ולא של מורים.
<דניאל שץ: למשל, אף אחד מהמורים פה אין לו ימי מחלה.
<דניאל שץ: יש לי שני ילדים קטנים בבית, אם אחד מהם חולה, אני לא יכול לקחת יום מחלה כי אני מחויב להורים ולתלמידים ל-42 שיעורים בשנה.
<דניאל שץ: אגב, אין אותם, הם לא קיימים.
<דניאל שץ: ימי ראשון השנה יש 39, אין 42, אבל אני צריך לתת 42 שיעורים ימי ראשון.
<דניאל שץ: אני לא יכול לתת אותם.
<דניאל שץ: אם אני חולה, אני מגיע חולה ללמד.
<דניאל שץ: אם הילדים שלי חולים, אני צריך לדאוג להביא מישהו שישמור על הילדים.
יעקב מרגי: מה הסטטוס שלך בחופשות השנתיות הרבות שיש במערכת החינוך?
<דניאל שץ: רק בחול המועד ובכל היתר - - -
יעקב מרגי: על חשבונך.
<דניאל שץ: אני צריך לבוא ללמד, כי אני צריך להחזיר מהתחלה ימי הוראה שלא קיימים.
יעקב מרגי: זה מחזק את הצורך בהסדרה ובהגדרה.
יעקב מרגי: רבותי, אני מסכם בקריאה גם לשר החינוך, גם לשרת התרבות, גם למרכז השלטון המקומי, להתכנס ולהסדיר את מעמדם של הקונסרבטוריונים, ובתוך זה הגדרה והסדרה של המורים.
יעקב מרגי: אני לא מעלה בדעתי שהם נקראים מדריכי מוזיקה.
יעקב מרגי: הם לא מדריכים מוזיקליים, הם מורים.
יעקב מרגי: לכן הוועדה קוראת להגיע להסדרה.
יעקב מרגי: אתם תעשו את שלכם עם הקריאה שלנו, ואנחנו נעורר אתכם מלמטה, מה שנקרא ערותא בארמית.
יעקב מרגי: אנחנו נעיר אתכם מלמטה על-ידי איזה הצעת חוק.
יעקב פרי: אם אפשר גם לדווח לוועדה.
יעקב מרגי: לפני כן אני קורא להסדרה.
יעקב מרגי: הוועדה גם תגיש את הצעת החוק של יעקב פרי, שנוגעת רק לסוגיה של הגדרה והסדרה.
יעקב מרגי: כמובן שבתוכה יהיה הפרק של המורים.
יעקב מרגי: לגבי המשא ומתן – אני קורא גם לעיריית נתניה וגם לארגון המורים להתכנס כבר בשבוע זה ובמהלך השבוע הבא, לא סוף שבוע הבא, להשתדל לעשות הכל להגיע להסכם ולדווח לוועדה על התוצאות.
יעקב מרגי: בין אם הגעתם להסכם ובין אם לא, אני קורא לכם לדווח לוועדה.
<יוחנן יומטוביאן: תודה רבה לכם.
יעקב מרגי: היום 11 בספטמבר 2017, כ' באלול התשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הוא פתיחת שנת הלימודים במגזר הערבי – סקירה ודיווח.
יעקב מרגי: לפני כן, הייתה כנראה איזו אי-הבנה אצלי, יותר מאשר בצוות הוועדה או במשרד החינוך.
יעקב מרגי: כאשר אמרתי "במגזר הערבי" התכוונתי לכלל המגזר הערבי, כפי שהחבר'ה שלנו מקפידים ואומרים, שהמגזר הערבי כולל הכול.
יעקב מרגי: אבל מסתבר שבמשרד החינוך זה מחולק אחרת, יש בנפרד את האגף הדרוזי, הבדואי והערבי.
יעקב מרגי: אתמול בלילה היה דין ודברים, שקלנו אם לבטל את הישיבה, אבל בסוף החלטנו לקיים אותה.
יעקב מרגי: אולי זה יצא לטובה, ניתן את כל הזמן ונתמקד בסקירה ובהעלאת סוגיות.
טלב אבו עראר: לא יכול להיות שבדקה התשעים מבטלים את הישיבה.
יעקב מרגי: לכן לא ביטלנו.
יעקב מרגי: לכן אני אומר שזה יצא לטובה.
יעקב מרגי: אמנם עומדת הזכות לכל אחד להעלות סוגיות ושאלות אבל אנחנו לא מוותרים.
יעקב מרגי: נקיים ישיבה מיוחדת ובה נתמקד בסקירה ובהעלאת בעיות אופייניות למערכת החינוך במגזר הבדואי.
יעקב מרגי: אנשי משרד החינוך, אני מבין שיש מצגת.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, לפני המצגת, בנוסף למה שאמר חברי טלב אבו עראר, שבצדק מחה על עניין ביטול הישיבה וההפרדה- - -
יעקב מרגי: לא ביטול.
אוסאמה סעדי: זה ביטול.
אוסאמה סעדי: למעשה הוא ביקש דיון על מערכת החינוך במגזר הבדואי.
אוסאמה סעדי: כל ההפרדה הזאת בין בדואים, דרוזים, ערבים וצ'רקסים וכן הלאה על-ידי מערכת החינוך היא בושה וחרפה.
אוסאמה סעדי: עדיף היה לבטל את הישיבה הזאת היום כי אם אנחנו לא רואים את שר החינוך, לא רואים את מנכ"ל משרד החינוך, לא רואים את מנהל האגף לחינוך הערבי, עם כל הכבוד לאורחים שהגיעו, ואנחנו מכבדים אותם באמת, הם נמצאים כאן, אבל אם כל ראשי המשרד לא באים לדיון על פתיחת שנת הלימודים במגזר הערבי אז תודה רבה.
אוסאמה סעדי: עם כל הכבוד, איפה כל ההנהגה של משרד החינוך?
יעקב מרגי: אני אומר לכם בכנות, אחת הסיבות לכך שלא ביטלתי את הדיון היא משום כבודם של חברי הכנסת.
יעקב מרגי: אם אתם אומרים לי, חברי הכנסת, שעדיף לבטל את הישיבה ולקיים דיון מקיף, אני מאמץ את זה.
יעקב מרגי: מי שפנה אליי וביקש את הדיון היו חבר הכנסת טלב אבו עראר בסוגיה של המגזר הבדואי וחבר הכנסת יוסף ג'בארין בסוגיה של פתיחת שנת הלימודים במגזר הערבי.
יעקב מרגי: אתן לך לדבר, בבקשה.
יוסף ג'בארין: רציתי להזכיר לכבוד היושב-ראש שבדיון האחרון שאתה קיימת בנושא המחסור בכיתות לימוד בנגב, אותו מספר מחריד של 5,000 תלמידים בגילאי 3-5 שנים בלי מסגרת לימודים, אמרת שבפעם הבאה לא תקיים דיון על הנושא הזה אם לא יהיה כאן לפחות המנכ"ל.
יוסף ג'בארין: אני זוכר את זה היטב.
יעקב מרגי: אבדוק את זה בפרוטוקול.
יעקב מרגי: אם כן, הישיבה הבאה תהיה עם המנכ"ל.
יוסף ג'בארין: עכשיו אנחנו רואים שגם המנכ"ל וגם מנהל האגף לחינוך הערבי לא נמצאים.
יוסף ג'בארין: אני חושש שאנחנו נשמע עכשיו רק סקירות בעלמא ואין מי שיענה לנו תשובות לשאלות.
<חיאם קעאדן: אולי יגיעו לכאן ב-12:30 לדיון הנוסף של הוועדה בעניין פתיחת שנת הלימודים בחינוך המיוחד.
<קריאה: לדיון על החינוך המיוחד הם מגיעים אבל לדיון על פתיחת שנת הלימודים במגזר הערבי הם לא מגיעים.
<קריאה: באמת תודה רבה.
טלב אבו עראר: אדוני היושב-ראש, בנוסף למה שאמרו חבריי, מצב מערכת החינוך בנגב הוא קטסטרופלי.
טלב אבו עראר: הרבה גנים לא היו מוכנים ונסגרו על-ידי משרד החינוך.
טלב אבו עראר: למשרד החינוך אין פתרונות, אין אפילו איך לכוון את התלמידים.
טלב אבו עראר: לכן אני חושב שהסיבה העיקרית לביטול הישיבה היא שאין להם פתרונות.
טלב אבו עראר: הם התחייבו והבטיחו שב-1 בספטמבר תיפתח שנת הלימודים ותהיה מסגרת לכל תלמיד, ואין מענה.
טלב אבו עראר: במקום שהם יעמדו במצב באמת לא נעים אז ביקשו לבטל את הישיבה.
טלב אבו עראר: כך אני סבור.
יעקב מרגי: לא, זאת הייתה אי-הבנה שלי.
טלב אבו עראר: לכן אני מבקש לבטל את הישיבה עכשיו ולזמן אותנו לישיבה אחרת עם כל הגורמים.
אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על קיום הישיבה וקביעתה בפגרה.
אחמד טיבי: זה נושא חשוב, זה אחד הנושאים החשובים ביותר לנו כנציגי הציבור הערבי.
אחמד טיבי: כאשר חבר הכנסת טלב אבו עראר וחבר הכנסת ג'בארין פנו אליך – זה בגלל חשיבות העניין.
אחמד טיבי: אבל עם כל הכבוד לנוכחים, חברי שפיע אלג'מאל וכל השאר, הנהגת והנהלת משרד החינוך לא נמצאת פה והיא צריכה להיות פה.
אחמד טיבי: לכן אנחנו מבקשים ממך לדחות את הישיבה ולסגור אותה כעת.
ג'מעה אזברגה: אני תומך בדברים שאמרו חבריי.
ג'מעה אזברגה: גם אני מצטרף ומודה לך על כך שקיימת את הישיבה למרות הפגרה.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שיש גם צד אחר למטבע.
ג'מעה אזברגה: יש בעיות אקוטיות, במיוחד בנגב.
ג'מעה אזברגה: אנחנו מדברים על 5,200 ילדים ללא מסגרת עד היום.
ג'מעה אזברגה: יש עוד נקודה חשובה מאוד, שיש הרבה קשיים ומכשולים שמפעילה הרשות להתיישבות הבדואים.
ג'מעה אזברגה: היום יש 97 קרוואנים שהוקצו על מנת להציבם בכפרים ולהכניס אליהם ילדים בגילאים 3-5 שנים אבל הרבה דברים לא אושרו.
ג'מעה אזברגה: בנווה מדבר, למשל, הוצבו 11 קרוואנים במקום 48.
ג'מעה אזברגה: אני מסכים לדחיית הישיבה, לא לביטולה, דחייתה למועד אחר שיהיה סמוך ככל היותר.
אוסאמה סעדי: חשבתי שאני בא היום לישיבה האחרונה שלי כחבר הכנסת בוועדת החינוך.
אוסאמה סעדי: כנראה אנחנו דוחים את הישיבה.
אוסאמה סעדי: אני מנצל את ההזדמנות להודות לך, אדוני היושב-ראש.
יעקב מרגי: דברים טובים יש תחושה שהם נגמרים מהר.
אוסאמה סעדי: שמחתי להיות חבר בוועדה.
אוסאמה סעדי: אני באמת מודה לך על כל מה שעשית בתקופה הזאת על מנת לקדם את הנושאים של המגזר הערבי.
אוסאמה סעדי: לא אשתתף בישיבות נוספות בוועדה.
אוסאמה סעדי: לפני 18 בספטמבר אתפטר רשמית מהכנסת.
אוסאמה סעדי: זו הזדמנות באמת להודות לך ולכל צוות הוועדה.
יעקב מרגי: אני מקבל את העצה של החברים.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך להיות דיון מעמיק, במיוחד בסוגיה של המגזר הבדואי, ובכלל המגזר הערבי.
יעקב מרגי: אני מאמץ את בקשת חברי הכנסת.
יעקב מרגי: נערוך ישיבה ונתאם גם עם המנכ"ל והנהלת משרד החינוך.
טלב אבו עראר: חשוב לציין שחברי הכנסת שנכחו כאן היום הם רק חברי כנסת ערבים.
יעקב מרגי: רבותי, תודה רבה, הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: שלום לכולם ובוקר טוב.
יעקב מרגי: היום ה-6 לספטמבר 2017, ט"ו באלול תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר-היום הוא הודעה בדבר הסכום שישלם סטודנט לארגון הסטודנטים הארצי היציג ואופן עדכונו.
יעקב מרגי: אם אני לא טועה, ולהזכירכם – תזכירי לי, גברתי היועצת המשפטית –בעקבות תיקון שעשינו בזמנו לחוק קיימת חובת היוועצות עם כל הגורמים.
יעקב מרגי: היה דיון והתברר שלא קוימה חובת היוועצות עם המועצה להשכלה גבוהה, והיום אנחנו משלימים את ההיוועצות.
יעקב מרגי: עד כאן דייקתי?
<מירב ישראלי: המועצה להשכלה גבוהה קבעה את ההודעה.
<מירב ישראלי: היא צריכה להתייעץ עם שר האוצר ואתנו.
<מירב ישראלי: בעבר ניסו להביא את זה לא בצורה פורמלית והיום מביאים את זה בצורה פורמלית.
יעקב מרגי: לכן, יש הודעה כתובה שחתום עליה יו"ר המל"ג.
יעקב מרגי: מי יקריא אותה?
<מירב ישראלי: עמרי יכול להקריא.
<מירב ישראלי: אני רק אגיד את המסגרת של החוק ואקריא את הסעיף.
<מירב ישראלי: אנחנו בדיון במסגרת סעיף 21ח לחוק זכויות הסטודנט שהוא התיקון שעליו אדוני דיבר.
<מירב ישראלי: המועצה להשכלה גבוהה לפי הצעת הוועדה שהוסמכה לפי סעיף 17א לחוק המועצה להשכלה גבוהה שזה הוות"ת לאחר התייעצות עם שר האוצר ועם ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת – שזה הדיון שמתקיים עכשיו – תקבע את הסכום שישלם סטודנט לארגון הסטודנטים לארגון היציג.
<מירב ישראלי: בסעיף זה – תשלום לארגון ואת אופן עדכונו.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, נקבע ארגון סטודנטים יציג, ואני מבינה שהוא כבר הוכרז כארגון סטודנטים?
<עמרי גולן: הוכרז, כן.
<מירב ישראלי: הוכרז.
<מירב ישראלי: התאחדות הסטודנטים הוכרזה כארגון יציג, נכון?
<עמרי גולן: כן, כן.
<עמרי גולן: ב-9 ליולי 2017 הוכר הארגון על-ידי מנכ"ל המל"ג.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, יש לנו ארגון יציג.
<מירב ישראלי: זו הפרוצדורה בחוק.
<מירב ישראלי: עכשיו צריך לקבוע כמה כל סטודנט ישלם לו עבור הייצוג שהוא מייצג אותו כארגון יציג - זאת המסגרת.
<מירב ישראלי: עמרי, אולי תציג.
יעקב מרגי: ובלבד שייצג אותו.
<עמרי גולן: ייצג, כן – אנחנו מקווים.
יעקב מרגי: לפעמים הם נעדרים-נוכחים.
<עמרי גולן: כפי שאמרה מירב, באמת מבחינת סעיף 21ח(א) זו הפרוצדורה.
<עמרי גולן: בחודש מאי השנה המליצה הוות"ת למל"ג כי הסכום שישלם סטודנט הלומד במוסד להשכלה גבוהה - אגב, למעט סטודנטים לתואר שלישי אשר הם לא משלמים שכר לימוד ואין איזושהי מערכת התחשבנות מולם במוסדות אז הם לא משלמים את הסכום - כל סטודנט, למעט אותם סטודנטים לתואר שלישי ישלמו לארגון הסטודנטים הארצי היציג 10 שקלים.
<עמרי גולן: הנימוקים להחלטה הזו הם שלושה בעיקרם: סכום של 10 שקלים מהווה 0.1% מגובה שכר הלימוד לתואר ראשון שזה פרומיל.
<עמרי גולן: אם נשווה את זה למה שמשלם תלמיד במערכת החינוך – שם משלמים שקל וחצי – זה מהווה 0.15% מסך תשלומי ההורים.
<עמרי גולן: אז זה אפילו פחות מזה – זה נימוק אחד.
יעקב מרגי: חיפשתם משענת קנה רצוץ להישען עליה.
<עמרי גולן: הנימוק השני הוא שלטובת יישום המטרות המוטלות בחוק על ארגון הסטודנטים הארצי היציג הוא צריך להיות בעל תקציב מינימום קבוע.
<עמרי גולן: התקציב הזה הומלץ לפי צילום של תקציב התאחדות הסטודנטים בפועל.
<עמרי גולן: הנימוק השלישי הוא שהסכום הזה הוא למעשה כל כך נמוך שהוא לא יפגע באוכלוסיית הסטודנטים והנגישות להשכלה הגבוהה.
<עמרי גולן: אלה הנימוקים העיקריים.
<עמרי גולן: בנוסף לכך, ות"ת המליצה כי הסכום יוצמד לשינויים במדד המחירים לצרכן וכי הסכום יעוגל בשקלים שלמים בלבד.
<עמרי גולן: זה באמת יהיה 10 שקלים עגולים.
<עמרי גולן: את ההמלצה של ות"ת בסוף חודש מאי אימצה המל"ג והיא ציינה כי ההחלטה מותנית בהיוועצות עם שר האוצר ועם ועדת החינוך.
<מירב ישראלי: כפי שנקבע בחוק.
יעקב מרגי: נקבעה תדירות העדכון?
<מירב ישראלי: צריך לקרוא את ההודעה.
<עמרי גולן: אפשר לקרוא את ההודעה ואחר כך לראות אם יש את עניין העדכון.
<עמרי גולן: תיכף נגיע לזה.
<עמרי גולן: החומרים האלה הועברו לשר האוצר בחודש - - -, ובחודש אוגוסט התקיימה שיחה בין גדי פרנק מנכ"ל המל"ג לבין שר האוצר במסגרתה הבהיר שר האוצר כי עמדת הוות"ת מקובלת עליו וכי מבחינתו ההתייעצות עמו בנושא הושלמה וכי אין מניעה להמשך קידומו של הליך ההיוועצות עם ועדת החינוך.
<מירב ישראלי: אני לא רוצה לעכב את זה בגלל שנת הלימודים וכו'.
<מירב ישראלי: בדרך כלל אנחנו דורשים שזה יהיה בכתב כי צריך להיות בכתב.
<מירב ישראלי: כיוון שהמנכ"ל כתב לנו את זה במכתב וגם אני אבקש מנציגת האוצר להגיד את זה פה בעל-פה אז לפנים משורת הדין אנחנו נקבל את זה.
<מירב ישראלי: אבל בפעם הבאה זה צריך להיות בכתב, בסדר?
יעקב מרגי: נציגת האוצר, בבקשה.
<מיכל גלברט: אני מאשרת את הדברים, ואכן קוימה השיחה הזו.
<מיכל גלברט: מבחינת השר, אין מניעה ל- - -
יעקב מרגי: נציגת הסטודנטים רוצה לומר משהו?
<מירב סלע: לא.
יעקב מרגי: אז את מברכת אותם.
<מירב סלע: כן.
יעקב מרגי: אני אגיד לך את האמת, את צריכה לברך את חברת הכנסת מירב בן ארי ואת המל"ג.
יעקב מרגי: דעתי לא היתה כל כך נוחה מההסכם הזה כי התקציב של הארגון היה צריך לבוא יותר מהוות"ת כי להשית על הסטודנטים גם אם זה 10 שקלים.
יעקב מרגי: אני ניהלתי בזמנו קרב מאסף ולא הצלחתי.
יעקב מרגי: ניצלו נישה שלא הייתי בה.
יעקב מרגי: נתתי את הסמכות לניהול הדיון ולחקיקת החוק, אבל בסוף נכנעתי.
יעקב מרגי: אני חושב שהסטודנטים משלמים די והותר בתחומים רבים, יש עליהם עול כבד.
יעקב מרגי: למרות שזה 10 שקלים, לא ראיתי לנכון שהתמורה לחקיקת החוק או להסכמת חקיקת החוק היתה - - -.
יעקב מרגי: זה נעשה כמו דיל וזה קומם אותי.
יעקב מרגי: אבל אנחנו אחרי זה.
יעקב מרגי: אמרתי את מה שיש לי לומר ואנחנו נאשר.
יעקב מרגי: מבחינת הוועדה ומבחינתנו אפשר לומר ש - - -
<מירב ישראלי: רק אולי תקריא את ההודעה.
<עמרי גולן: אני אקריא גם את ההודעה, אבל אני צריך לציין עוד דבר שאני חושב שזה חשוב והוא שהגבייה של התשלום תהיה החל מתחילת שנת הלימודים שלאחר הפעם הראשונה בה הכיר מנכ"ל המל"ג בארגון הסטודנטים הארצי היציג.
<עמרי גולן: כמו שאמרנו, הארגון הוכר ביולי אז כבר מהשנה הקרובה יתחילו ל - - -
יעקב מרגי: היה ברור, אמרה זאת היועצת.
<עמרי גולן: אני מבין שזה נעשה דרך המוסדות עצמם, נכון?
<עמרי גולן: - - - במסגרת שכר הלימוד.
<מירב ישראלי: החוק קובע: המוסדות להשכלה גבוהה יגבו מהסטודנטים הלומדים בהם את התשלום לארגון בעבור ארגון הסטודנטים היציג.
<מירב ישראלי: כמובן שסעיף קטן (ג) קובע שזה ישמש לקידומם ולרווחתם של כלל הסטודנטים.
<מירב ישראלי: זה לא שאפשר להשתמש בסכום הזה ל - - -
<עמרי גולן: אקריא את ההודעה שניסחנו שתפורסם ברשומות.
<עמרי גולן: היא צריכה עוד לעבור את אישור משרד המשפטים, את הנסחית איילת - - - .
<עמרי גולן: אנחנו נעשה את זה מיד אחרי הישיבה כאן.
<מירב ישראלי: כן, בסדר גמור.
<עמרי גולן: "בתוקף סמכותה לפי סעיף 21ח(א) לחוק זכויות הסטודנט, תשס"ז-2007, ולאחר היוועצות עם שר האוצר ועם ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, מתקינה ומודיעה המועצה להשכלה גבוהה לאמור: 1.
<עמרי גולן: הסכום שישלם כל סטודנט הלומד במוסד כהגדרתו בסעיף 1(1)- 1(3) לחוק, לתואר בוגר, מוסמך או אינג'ינר כהגדרתם בסעיף 2(1) – 2(3) לכללי המועצה להשכלה גבוהה, (תארים מוכרים), תשכ"ד - 1964, לארגון הסטודנטים הארצי היציג, יעמוד על סך של 10 שקלים לשנה.
<עמרי גולן: 2.
<עמרי גולן: הסכום שישלם סטודנט הלומד לארגון הסטודנטים הארצי היציג, יוצמד לשינויים במדד המחירים לצרכן בין חודש יולי של השנה הקודמת ובין חודש יולי של השנה הנוכחית (שמתפרסם בתאריך 15 באוגוסט בכל שנה) ויעוגל בשקלים שלמים בלבד.
<עמרי גולן: " - זה מנגנון העדכון.
<עמרי גולן: זהו, זו ההודעה.
<מירב ישראלי: התייעצו אתנו.
יעקב מרגי: מבחינתו, קוימה חובת ההתייעצות.
יעקב מרגי: אנחנו מאשרים את ההודעה פה אחד.
<עמרי גולן: תודה רבה.
יעקב מרגי: הנושא הוא תקנות הסעה בטיחות לילדים ולפעוטות עם מוגבלות – דיון מסכם.
יעקב מרגי: האם מישהו רוצה להזכיר את הסיפא שלי בדיון האחרון כשסיכמנו את התקנות עם התאריך?
יעקב מרגי: זה היה בעשירי ליולי.
יעקב מרגי: קבענו להיפגש בראשון לספטמבר, בתחילת שנת הלימודים.
יעקב מרגי: לפני שנצלול לדיון, אני קובע כי לפי סעיף 120 לתקנון הכנסת יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים, וכן חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה כדי להגן על ענייניהם של קטינים.
יעקב מרגי: מאחר ובישיבות כאלה לפעמים עולים מקרים ספציפיים אישיים עם שמות, אז אני מודיע זאת מלכתחילה.
יעקב מרגי: רבותי, אני חייב לפתוח את הדיון בצורה הבאה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר שכיליתי את זמנה של הוועדה או את זמני, אבל השקענו שעות רבות בדיון בתקנות הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות מתוך כוונה אחת ויחידה – לזרז את תיקון התקנות כי ראיתי שאם אנחנו לא עושים זאת, אם לא הייתי עושה זאת, אני אומר לכם בוודאות שגם עכשיו, ב-6 לספטמבר 2017, משרד החינוך לא היה מגיש לי תקנות.
יעקב מרגי: אמרתי שאני מוריד את השלט של הנגרר ואני שם במקום זאת שלט גורר על עצמי וגורר את כל משרדי הממשלה להביא את התקנות האלה לתיקון.
יעקב מרגי: מה גם, ואני מתפלא, שמונפת חרף של בית-המשפט על הסוגיה הזו, אבל זה לא.
יעקב מרגי: למה אני פותח ואומר את הדברים האלה?
יעקב מרגי: כי אני חשבתי שהיום אני שומע בשורה על תאריך תחולה של התקנות ושאני שומע מהיועצת המשפטית שמה שסוכם בדיון הקודם מנוסח ומתואם על-ידי המשרד, משרד המשפטים והמחלקות המשפטיות ומביאים זאת.
יעקב מרגי: אבל זה לא כך.
יעקב מרגי: שמתי את הדיון הזה כבר בשבוע שעבר וכל הנוגעים בדבר יכלו לראות את הזימון לדיון.
יעקב מרגי: משרד החינוך מצא לנכון לפני יומיים לומר לי שהוא לא ערוך כי יש לו פגישה עם המנכ"ל ב-19 לחודש.
יעקב מרגי: זה לא הלכה למשה מסיני, הפרסונות ידועות.
יעקב מרגי: אפשר לכנס את הישיבה בהתראה קצרה.
יעקב מרגי: כשוועדת כנסת נותנת שנה שלמה, מלווה אתכם, דוחפת אתכם, עוזרת ומסייעת לכם, אז התאריך של ה-19 לחודש לא מקודש ואי-אפשר להעביר את זה ככה.
יעקב מרגי: זה לא עניין של אגו.
יעקב מרגי: אבל אני לא בז לציבור, לא בז לאנשים, לילדים ולהורים לבטל דיון מהיום למחר.
יעקב מרגי: כינסתי את הדיון כדי שהדברים ייאמרו.
יעקב מרגי: אם מישהו חושב שהתקנות האלה לא יעברו עוד בפגרה, לא יוגשו לאישור הוועדה עוד בפגרה, עוד לפני חזרה מהפגרה, אז הוא טועה.
יעקב מרגי: אם זה לא יעבור, עוד הרבה דברים לא יעברו בוועדה.
יעקב מרגי: אני לא מוכן להתפשר כי היתה לי הבטחה.
יעקב מרגי: לא עשינו מצג שווא, אני לא רוצה להאמין שמשרד החינוך הלך אתי לאיזה אחיזת עיניים של לשבת ולדון כדי לשרוף זמן, והנה, אני לא שם.
יעקב מרגי: אם אתם רוצים לדעת מה גודל המשבר בסוגיה הזו של הסעות לילדים עם מוגבלות, תראו מה קרה בבני ברק – כאוס מוחלט.
יעקב מרגי: תחשבו על הילד, על האחים והאחיות, על ההורים.
יעקב מרגי: בזמן שאנחנו יושבים, ההסעות מתקיימות.
יעקב מרגי: יש כאלה שיצאו בשמונה בבוקר ועדיין לא הגיעו.
יעקב מרגי: יש כאלה שיצאו בשבע ולך תדע מתי יגיעו.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לחשוב מה קורה בירושלים לגבי הסעות שיצאו בשעה שבע, ולך תדע מתי הם יגיעו.
יעקב מרגי: לי לקח שעה בתוך ירושלים.
יעקב מרגי: תחשבו על הסעה שכזו שצריכה לבוא מרמות או ממקום אחר, ומה קורה עם צפיפות יתר ותנאים לא תנאים.
יעקב מרגי: התקנות לא תוקנו עדיין, הכול פתוח ואפשר בכל דרך להסיע ילדים.
יעקב מרגי: מי לוקח את האחריות?
יעקב מרגי: איזה אומץ יש לו?
יעקב מרגי: אני אומר לכם שלא צריך את כל קול הקורא על הצהרונים, קודם כל זה.
יעקב מרגי: לא צריך את הסייעת השנייה, קודם כל תקנות להסעות לילדים עם מוגבלות.
יעקב מרגי: לא צריך צפיפות בכיתה, קודם כל זה.
יעקב מרגי: אמרתי לכם, הוועדה לא תרפה מזה.
יעקב מרגי: חשבתי שזה הזיז למישהו ומישהו לקח את זה בחשבון.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע דברים ברורים סביב השולחן מתי התקנות האלה יבואו לאישור.
חיים ילין: הגעתי לכאן לאחר שעתיים נסיעה על מנת להיות חלק מהדיון הזה.
חיים ילין: בפעם הקודמת הגעתי לחלק השני של הדיון, לא הייתי מתחילתו.
חיים ילין: אני רוצה לשים עובדות ולא שכל אחד ייקח את זה כביקורת אישית.
חיים ילין: אבל יש נטייה ששר החינוך כל השנים, לאורך כל הזמן, בראשון לספטמבר פותח את שנת הלימודים.
חיים ילין: בפועל, מי שפותח את שנת הלימודים זה השלטון המקומי, והשלטון המקומי רק מחכה לחגים בשביל לפתוח את שנת הלימודים.
חיים ילין: אני אומר לכם איך זה עובד.
חיים ילין: אם תשאלו על הצהרונים אז חלק יגידו: אחרי החגים אנחנו נסדר, גם החוגים וההסעות אחרי החגים.
חיים ילין: זו שיטה כי אין שום אפשרות לפתוח כמו שצריך את הראשון לספטמבר.
חיים ילין: בתקשורת הכול שקט, אבל ילדים פה מסתובבים עכשיו שעתיים בתוך ההסעות האלה.
חיים ילין: כבוד היושב-ראש, המנכ"ל היום הוא איש חינוך, הוא עבד במשרד החינוך.
חיים ילין: הוא גם היה מנכ"ל ויש לו רקע בבטיחות.
חיים ילין: אני רוצה לדעת האם המנכ"ל חותם על מה שיש לי פה ביד.
חיים ילין: אם הוא חותם אני מרים את היד על עיוור.
חיים ילין: הוא לא יכול לחתום על זה.
חיים ילין: זה לא אנושי, זה לא נכון.
חיים ילין: שואלים: זה רק כסף?
חיים ילין: חבר'ה, אנחנו פה איבדנו כבר את הכול.
חיים ילין: אנחנו תמיד מלמדים ומחנכים את כולם שאנחנו בודקים חברה לפי החוליה החלשה, ואם אנחנו לא מטפחים את החוליה החלשה אז גם החזקים בסוף יפלו.
חיים ילין: זה מה שניסה מרגי להגיד.
חיים ילין: עזבו אתכם מכל התקנות, זו הנקודה.
חיים ילין: זו חוליה חלשה שלא מתייחסים אליה כמו שצריך.
חיים ילין: בסוף זה לא נופל עליכם כי אנחנו פה ביחד.
חיים ילין: זה היה נופל על ראש מועצה, על ראש העיר, היה נופל על אותם מקומות שאין להם כסף לשים הסעות.
חיים ילין: אתם יודעים בדיוק כמה עולה הסעה, אתם יודעים מצוין.
חיים ילין: מי שיוצא עם 20,000 שקל לחודש זה נס לפעמים.
חיים ילין: לכן, אני חושב שההסעות ונושא הבטיחות, ואני בכלל לא מדבר כרגע על המלווים שזה סיפור בפני עצמו.
חיים ילין: כמה פעמים צריך להחליף מלווה בגלל שהוא נשבר והוא לא מסוגל להיות שם כשהילד עם הבעיות צורח.
חיים ילין: אל מי באים ההורים בסוף?
חיים ילין: הם לא באים לשר החינוך או אליכם, הם באים לראש הרשות.
חיים ילין: היינו צריכים להתמודד עם כל הבעיות האלה.
חיים ילין: שנת הלימודים נפתחה עם כל הבעיות שיש ואני מוריד את הכובע בפני כל ראשי המועצות והערים.
חיים ילין: הם אלה שמבצעים את המשימה, הם אלה שנמצאים שם.
חיים ילין: דע לך, התושב הולך תמיד למקום שיותר קל לו להגיע אליו – זה חוק.
חיים ילין: זה לא שר החינוך, זה לא שר הביטחון כשיש מלחמה, זה ראש הרשות.
חיים ילין: לכן, תנו את הכלים לראש הרשות לבצע את המשימה והוא יבצע אותה.
חיים ילין: אני גם רוצה לדעת אם אבוהב חותם על התקנות.
<שמעון אבני: השר צריך לחתום.
יעקב מרגי: השר חותם, השר מגיש.
חיים ילין: ברור שהשר תמיד יחתום, אבל אני מדבר איתך שהמנכ"ל עבר, קרא, והוא אומר לי: חיים, השר יחתום.
<שמעון אבני: זה נכון שהיינו אמורים בראשון בספטמבר לפי לוחות הזמנים שקבעה הוועדה להיות עם תקנות סגורות ומסוכמות.
<שמעון אבני: יש שלוש סוגיות שנשארו פתוחות.
<שמעון אבני: יש ארבע סוגיות ואחת מהן נמצאת בבג"צ, ולכן אנחנו לא יכולים להשפיע וזה תלמידי השילוב.
<שמעון אבני: שלוש הסוגיות שנשארו פתוחות זה ליווי לילדים בגילאי 3 - 4 בלקויות הקלות שמוסעים, שזכאים להסעה, קיצור משך זמן ההסעה וצמצום מספר הילדים בהסעה.
<שמעון אבני: היה דיון עם המנכ"ל.
<שמעון אבני: עשינו דיון עם המנכ"ל, זה דיון מורכב.
<שמעון אבני: העלויות הן פשוט גדולות מאוד, מאוד מאוד.