GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: כשהולכים להליך חקיקה, אין ספק שצריך לראות שלא עושים משהו שבסוף גם התכלית הראויה שאנחנו רוצים לכוון אליה תיפגע.
יעקב מרגי: צריך לעשות את זה באחריות.
יעקב מרגי: אין כאן אגו.
יעקב מרגי: אני חושב שהרגשתם שאין סביב השולחן אגו, לפחות מבחינתי.
יעקב מרגי: יש כאן עניין להביא תכלית ראויה בחקיקה.
יעקב מרגי: אני ישר, וזה עולה לי ביוקר שאני אדם ישר.
יעקב מרגי: אני רוצה להביא תכלית ראויה.
יעקב מרגי: ליישם את התכלית הראויה.
יעקב מרגי: אני גם לא מקבל שהכול בתשע"ט.
יעקב מרגי: לא מקבל.
יעקב מרגי: לכן אני אומר לך שאני הולך למסלול שאתם תסכימו אתו.
יעקב מרגי: כופפנו אתכם לקראת קריאה ראשונה שבאמת בנוסח נכנסו המתנ"סים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם – לא התייעצתי עם חברותיי – שאני משאיר את תשע"ט כרגע בקריאה ראשונה.
יעקב מרגי: לקראת קריאה שנייה ושלישית אנחנו מתכנסים להתדיינות.
קארין אלהרר: אבל שנת הלימודים מתחילה.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מרגי, לא.
יפעת שאשא ביטון: הפוך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה תשע"ח ונתווכח על זה בקריאה שנייה ושלישית.
קארין אלהרר: שנת הלימודים מתחילה בספטמבר.
יפעת שאשא ביטון: בשום אופן לא.
יעקב מרגי: לא סיימתי את דבריי.
יעקב מרגי: אני אומר לכם מה שתלוי בי.
יעקב מרגי: אני מחויב להחלטת ועדת השרים לענייני חקיקה.
יעקב מרגי: נעים לאוזן, לא נעים לאוזן, נוח לנו עם זה או לא, זה המצב.
יעקב מרגי: אני אומר את זה גם כצפירת הרגעה לכם וגם כצפירת הרגעה לחבריי חברי הכנסת.
יעקב מרגי: אנחנו בסוף בסוף נתכנס לקריאה שנייה ושלישית בהסכמה מלאה.
יעקב מרגי: נתווכח אבל לא במסגרת שולחן הוועדה.
יעקב מרגי: נתכנס מיד לישיבה מצומצמת של המחוקקים ואתכם כדי לראות איך אנחנו מנסחים את הסוגיה הזו של ההחרגה, בסוגיה של המתנ"סים, ולגבי איך המנגנון, איך אתם מביאים מנגנון של פיקוח הדרגתי.
יעקב מרגי: כמו שאני מצפה מהם, ממשרדי הממשלה, שלא יחששו מזה שאני מעביר בנוסח היום את המתנ"סים, אני מצפה גם מעצמנו, גם מכם, שלא תחששו מזה שעובר תשע"ט.
יעקב מרגי: זאת לא קריאה שנייה ושלישית אלא בסך הכול קריאה ראשונה.
קארין אלהרר: אדוני, משפט אחד.
קארין אלהרר: אנחנו עכשיו בתחילת חופשת הקיץ.
קארין אלהרר: אם אנחנו נעביר את זה בקריאה ראשונה כך, תן לי להבטיח לך שגם אנשים שרצו להתיישר לפי החוק, לא יעשו את זה.
קארין אלהרר: יהיו התקשרויות.
יעקב מרגי: באותה מידה שר החינוך יכול להטיל מחדש - - -
קארין אלהרר: הייתה כבר התקשרות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות ששר החינוך יגיד לא לחוק הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות אותו יוצא לציבור ואומר שהוא לא הולך עם החוק הזה.
חיים ילין: אני רוצה לומר משהו למשרד החינוך.
חיים ילין: כל הזמן מדברים על משרד החינוך ולא מדברים על השלטון המקומי.
חיים ילין: בסוף מי שמבצע את כל הנושא של החינוך הפורמלי והלא פורמלי, זה השלטון המקומי ואנחנו לא צריכים כלום.
חיים ילין: האמינו לי, אני מדבר בשם ראשי מועצות וראשי ערים.
חיים ילין: אנחנו לא צריכים כלום, אבל אל תפריעו.
חיים ילין: תגידו מה.
יעקב מרגי: החוק מטיל עליהם את הפיקוח.
חיים ילין: בפרקטיקה, אתה חושב שראש עיר יצא נגד הילדים שלו?
חיים ילין: נגד ההורים שלו?
יוליה מלינובסקי: בשנת בחירות.
חיים ילין: אתם לא נורמליים.
חיים ילין: הם יותר מכל אחד אחר מקפידים ונלחמים כדי לקבל את התקציבים כדי לבצע.
חיים ילין: הפיקוח, תסלח לי, תקשיבו, אני באמת אומר לכם, לא יכול להיות שהפיקוח הוא אבן היסוד של החקיקה הזאת.
חיים ילין: לא יכול להיות.
חיים ילין: משהו השתבש בקוד הגנטי.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מעבירים – אני מתחברת לדברים של חברת הכנסת קארין אלהרר ואני רוצה לחדד – תשע"ט, שומעים אותנו מפעילים בחוץ, ישתמשו בזה נגדנו.
יפעת שאשא ביטון: יגידו שעברה קריאה ראשונה בצורה כזו ופתאום הם נערכים בצורה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעביר תשע"ח כי זה יהיה תשע"ח אבל אין שום בעיה שנהיה קשובים למתווה שאתם תביאו, מתווה מדורג, אנחנו נסכים אתכם לכל תהליך מקצועי שאתם תציגו אבל הפיקוח יתחיל ממילא בתשע"ח.
יפעת שאשא ביטון: אם לא, אנחנו תוקעים את העגלה.
יוליה מלינובסקי: אני סומכת על יושב ראש הוועדה.
יעקב מרגי: אני הצעתי.
יעקב מרגי: נראה מה אנחנו עושים.
יוליה מלינובסקי: הכוונה שלנו היא השנה הזאת.
יוליה מלינובסקי: אני סומכת על היושב ראש שגם הוא מבין את זה.
יוליה מלינובסקי: יכול להיות שאפשר למצוא החרגות לגבי הפיקוח.
יוליה מלינובסקי: בהמשך למה שדיברנו, היועצת המשפטית מבקשת לשמוע את זה מכם, בנושא של הגדרות הצהרונים בנושא התשלומים, אפשר להכניס שם, צריך לחשוב על זה משפטית, תאגידים שונים או משהו כזה.
<מירב ישראלי: כי תאגידים שונים, אני לא בטוחה שזה עוזר.
<מיכל חורין: לא הייתי חלק מהשיחה אבל אני רוצה להבהיר.
<מיכל חורין: החוק הזה כמו שהוא, אין בו כמעט סטנדרטים.
<מיכל חורין: הוא קובע מעט מאוד סטנדרטים.
<מיכל חורין: בדיון הקודם כן הבאנו טיוטה ראשונית של תקנות אבל אם אתם זוכרים, הדוגמה הכי קלה הייתה לגבי העסקה של עובדים.
<מיכל חורין: הסטנדרטים של עובדים מסוימים.
<מיכל חורין: זאת אומרת, התקנות דורשות שנות הכשרה.
יעקב מרגי: השר צריך לקבוע אותן.
יעקב מרגי: בידי מי הגמישות?
יפעת שאשא ביטון: לכן אמרנו שנחיל את זה בהדרגה.
יעקב מרגי: היא הנותנת, גברת חורין.
יעקב מרגי: דודי, אתה הצלע הכי קשה כאן.
קארין אלהרר: הערה משפטית.
קארין אלהרר: אני רוצה לומר מילה לגבי התקנות.
יעקב מרגי: חכי עם התקנות.
יעקב מרגי: דודי, תקשיב מה אני בא לומר.
יעקב מרגי: אני אומר שאני מבין את הצורך לעשות את ההתאמות שלכם, להיערך, גם מבחינתכם.
<קריאה: הצורך של הציבור.
יעקב מרגי: מתוך כך שאנחנו קשובים לציבור ולמפעילים הפרטיים ולכל מי שהסתמך עלינו.
יעקב מרגי: אז מה, אני כל פעם צריך לחדד?
יעקב מרגי: הרי כולנו משרתים את הציבור.
יעקב מרגי: זאת ההנחה ממנה אני יוצא.
יעקב מרגי: לא תמיד אני מרגיש שכולם, אבל בסדר.
יעקב מרגי: בסוף דאגתנו היא לציבור.
יעקב מרגי: אני אומר שיש לכם שהות לקחת את הנייר הזה ולומר לי ביושר למה אתם כן יכולים להיערך בתשע"ח ומה לא בתשע"ח אלא בתשע"ט.
יעקב מרגי: תאמין לי שתמצא כאן תמיכה.
יעקב מרגי: אבל לבוא ולומר כל החוק הזה בתשע"ט?
יעקב מרגי: בוא נוותר על החקיקה בכלל.
יעקב מרגי: אני לא נמצא במצב כזה.
יעקב מרגי: כמו שהתחייבתי לוועדת שרים, יש לי גם התחייבות לשרים אחרים להעביר את החוק הזה.
יעקב מרגי: האמת נמצאת באמצע.
יעקב מרגי: לכן אני אומר לכם שאני חוזר בי.
יעקב מרגי: אני לא חוזר בי מההבטחה שלי שקריאה שנייה ושלישית תעבור אך ורק בהסכמה, שיסתדרו השרים ביניהם שם למעלה.
יעקב מרגי: אך ורק בהסכמה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שמרגע זה הבטחה שלי, כפי שנתתי אותה.
יעקב מרגי: קריאה שנייה ושלישית, החוק יעבור כולו בהסכמה.
יעקב מרגי: לא תהיה הסכמה, לא נעביר את החוק.
יעקב מרגי: מבחינתי אני מסכם את הדיון.
יעקב מרגי: יפעת, שכנעת אותי.
יעקב מרגי: סוגיות פתוחות לקראת קריאה שנייה ושלישית – מתנ"סים ותשע"ח.
קארין אלהרר: הערה אדוני היושב ראש מניסיון בוועדת ביקורת.
קארין אלהרר: אני לא רואה שכתוב כאן שהתקנות הדרושות הן מנדטוריות.
קארין אלהרר: מניסיון משרדים ממשלתיים לא מתקינים את התקנות ואחרי כן מבקר המדינה כותב דוח, 156 סטים של תקנות לא הותקנו, ואז מתחיל דיון מוזר בין הכנסת לבין הממשלה והממשלה אומרת שלא חייבים וכין צורך בתקנות.
יעקב מרגי: את יודעת לגבי כמה חוקים בוועדת החינוך לא תוקנו התקנות?
קארין אלהרר: אני מבקשת שיהיה רשום שהתקנות הן מנדטוריות ואם אפשר יהיה לקצוב זמן לכך.
יעקב מרגי: שאפנו בדיון הקודם ואמרנו שלקראת קריאה שנייה ושלישית התקנות יהיו מוכנות או לפחות נוהל השר.
קארין אלהרר: לא בנוהל.
יעקב מרגי: מה שבנוהל השר – בנוהל השר.
יעקב מרגי: לפני שאני ניגש להצבעות, כמה אנשים ביקשו רשות דיבור.
יעקב מרגי: ארגון גננות מחנכות.
<שרון רוגוז'ינסקי: אני באמת מברכת על היוזמה הזאת.
<שרון רוגוז'ינסקי: אני מארגון גננות מחנכות.
<שרון רוגוז'ינסקי: מי כמונו חושב שזה מאוד חשוב לתת פיקוח ולשים את הדגש על הפיקוח על הצהרונים, אבל מאוד חשוב שנפרוט את המילה פיקוח לפרטים מאוד קטנים שעליהם בכלל לא דובר כאן.
<שרון רוגוז'ינסקי: אם אנחנו מדברים על הכשרת הצוות הפדגוגי, ברגע שאתם מתקצבים את המתנ"סים בסכומים מסוימים, הם הולכים לחסוך עכשיו על חשבון גב הילדים שלנו ואני יודעת מה אני אומרת.
<שרון רוגוז'ינסקי: אם זה לגבי הכשרת הצוותים הפדגוגיים, מי שנכנס לצהרונים, אלה אנשים לא מוכשרים ברובם, לצערי הרב, אנשים שאין להם גישה לילדים.
יעקב מרגי: היום המצב הוא אידיאלי, לפני החקיקה.
יעקב מרגי: הכי טוב שבעולם.
יעקב מרגי: עד עכשיו הייתה תעודת זהות ואנחנו הולכים לתקן ואז אנחנו מואשמים בכך שזה יהיה על חשבון הילדים.
יעקב מרגי: בדרך כלל הארגונים שחפצים בתיקונים, הם שעושים את הפיליבסטר.
<שרון רוגוז'ינסקי: עד כמה הכישורים שלהם מתאימים לעסוק בגן הילדים.
<שרון רוגוז'ינסקי: מאוד חשוב לתת על זה את הדעת גם בסעיפים הקטנים האלה של פיקוח.
<שרון רוגוז'ינסקי: שמירה על ציוד בגן, אנחנו מגיעים בשעה 2:00 עד 4:30, אז הגנים עוברים לצהרונים, והגנים עוברים השחתה.
<שרון רוגוז'ינסקי: אני ממש אומרת את זה במילה מאוד גסה כי זה המצב.
<שרון רוגוז'ינסקי: השחתה של הציוד.
<שרון רוגוז'ינסקי: אלה דברים שצריכים לתת עליהם את הדעת.
<שרון רוגוז'ינסקי: העובדים לצהרונים מגיעים בדיוק בשעה 2:00, על הדקה.
<שרון רוגוז'ינסקי: הם לא מגיעים לחפיפה לפני.
<נועה בן אריה: יש את זה בקול קורא.
<שרון רוגוז'ינסקי: אנחנו מאוד מקווים שתהיה החפיפה הזאת.
<נועה בן אריה: זה אפילו מתוקצב.
<שרון רוגוז'ינסקי: הילדים מקבלים ארוחת צהרים מאוד מאוחר בגלל שהם מגיעים מאוחר.
<שרון רוגוז'ינסקי: אם הם יגיעו יותר מוקדם, אפשר בהחלט יהיה לתת את הצהרים לילדים.
יעקב מרגי: משרד החינוך, תשומת לבכם.
יעקב מרגי: מעבר להערים קשיים, תשמעו דברים פרקטיים.
יעקב מרגי: משרד החינוך קשוב לכך.
יעקב מרגי: אני מבקש, אם יש בנהלים שאתם אמורים להכין, להכניס גם את זה עד כמה שאפשר כי את הטענות האלה שמעתי מהבעלויות.
<שרון רוגוז'ינסקי: אני רוצה לומר עוד משפט קטן.
<שרון רוגוז'ינסקי: אני יודעת שבגלל התשלום יש קושי לגייס כוח אדם איכותי אבל זה בגלל התשלום הזעום שגם נותנים למטפלות של הצהרונים.
<שרון רוגוז'ינסקי: גם את זה צריך לקחת בחשבון.
יעקב מרגי: דוקטור שולמית ביסמנובסקי.
<שולמית ביסמנובסקי: אני יושבת ראש ארגון הגנים הפרטיים בישראל.
<שולמית ביסמנובסקי: השאלה שלי היא ליועצת המשפטית, לקבל תשובה לגבי ההגדרה הסופית, מה החלטתם לגבי מפעיל צהרון ומה זה צהרון.
<שולמית ביסמנובסקי: האם את כותבת שם בעקבות הדיון למעט מי שמפעיל צהרונים במבנים פרטיים.
<מירב ישראלי: כרגע לא.
<מירב ישראלי: זה לא מה שהוחלט.
<שולמית ביסמנובסקי: מה לגבי רשויות מקומיות שבעצם מוציאות מכרזים להשכרת מבנים בעשרים אלף שקלים, 25 אלף שקלים לחודש?
<שולמית ביסמנובסקי: מי ייתן את הדין על זה?
<שולמית ביסמנובסקי: הילדים האלה יהיו מופלים לרעה ולא יהיה להם צהרון?
<שולמית ביסמנובסקי: הם יהיו מופלים לרעה על ידי החוק הזה.
<מירב ישראלי: זה סעיף 7.
<דודי מזרחי: מלכתחילה, וזו הייתה כוונתנו, וכדי שזה יהיה ברור אנחנו גם ניתן על זה את ההתייחסות הספציפית בהצעת החוק.
<דודי מזרחי: כאשר השר בהסכמת שר האוצר ובהיוועצות עם הוועדה קובע את המחיר, בין היתר אחד ההיבטים שהוא ייקח בחשבון הוא המבנה של התאגיד כאשר יש גורם רווח, יש לו מבנה עלויות שונות.
<שולמית ביסמנובסקי: רשות ההגבלים העסקיים מגבילה את העסקים.
<שולמית ביסמנובסקי: היא מחייבת את התחרות וזה לא בא לידי ביטוי כאן.
<שולמית ביסמנובסקי: כבודו, אתה הגשת יחד עם עוד חברי כנסת, כולל חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, ב-20 במרץ הצעת חוק דומה בה כתבתם בפירוש שהצהרונים האלה לא יפגעו בצהרונים אחרים שקיימים היום.
יעקב מרגי: בסוף נצמדנו לנוסח הזה של ועדת השרים.
<שולמית ביסמנובסקי: מי שמעוניין לפתוח מסגרות פרטיות אחרות כפי שנהוג כיום, יוכל להמשיך לעשות זאת.
<שולמית ביסמנובסקי: כרגע אתם פוגעים בהרבה מאוד ילדים.
יעקב מרגי: אני חושב שההתייחסות שנתן דודי מזרחי לסוגיה הזאת בהתייחסות עתידית, מקובלת עלי.
יעקב מרגי: היועצת המשפטית, אני רוצה לגשת לפרוצדורה של המיזוגים.
<מירב ישראלי: קודם כל, צריך למזג את כל הצעות החוק.
<מירב ישראלי: צריך להצביע על זה.
<מירב ישראלי: יש חמש הצעות חוק.
<קריאה: אבל יש כאן סתירה.
יעקב מרגי: כל החיים שלנו הם סתירה אחת גדולה.
<רון סגל: הציבור יכול להגיד משהו?
יעקב מרגי: עד עכשיו לא אמרת?
יעקב מרגי: לקחתי לתשומת לבי שעד עכשיו הציבור לא אמר כלום.
<רון סגל: כמה דברים.
<רון סגל: ראשית, אנחנו כמובן מתנגדים לדחייה לתשע"ט.
קארין אלהרר: אבל לא דחינו.
<רון סגל: רוצים שייקחו בחשבון התאמות שמתחייבות.
<רון סגל: רשויות שבאו וניסו לבדוק בצורה מאוד רצינית גילו שיש פערים לדוגמה עם כוח אדם, עם הכשרה מקצועית.
<רון סגל: צריך לעשות את זה מדורג.
<רון סגל: בלי שום ספק צריך להתייחס לגנים עד כיתה ג' שצריכה להיות בפנים.
<רון סגל: הזכירה הגברת הנכבדה את הנושא של ארוחה.
<רון סגל: צריך לתקנן את זה מסודר, בשעה מסודרת ולא פתאום ב-1:30 ולא 10:00 בבוקר.
<רון סגל: נקודה נוספת שעלתה השבוע.
<רון סגל: מכתב של מנכ"ל משרד הרווחה לגבי 7,700 ילדים שלא נכללים ואין להם מענה במסגרת של החקיקה הזאת וצריך לקחת אותם בחשבון.
יפעת שאשא ביטון: ילדי רווחה לא משלמים את הסכומים האלה.
יוליה מלינובסקי: מי הילדים האלה?
יעקב מרגי: מר סגל, אני אומר לך משהו ואל תספר אותו לאף אחד.
יעקב מרגי: לא תמיד מי שאומר משהו או מחווה את דעתו על חוק כזה ואחר, מכיר את החוק או מבין אותו.
<רון סגל: תבדקו את זה.
יעקב מרגי: הערכתך נרשמה.
<רון סגל: הערה אחרונה.
<רון סגל: הערתי אותה קודם.
<רון סגל: השותפות וההימצאות של ההורים בכל ועדות ההיגוי וקבלת ההחלטות מחויבת.
יעקב מרגי: מצדיע לך על העקביות ועל ההתמדה.
יעקב מרגי: אמרנו שנתקדם הלאה.
יעקב מרגי: אני לא חושב שזה נכון לעשות זאת בכל חקיקה.
יעקב מרגי: מיזוגים, גברתי היועצת המשפטית.
יוליה מלינובסקי: אתם צריכים לשבת עם משרד החינוך ולמצוא את הנוסח המתאים.
יוליה מלינובסקי: הם מבינים את הקושי.
יעקב מרגי: הקושי צף ודודי התייחס אליו.
יוליה מלינובסקי: הם קולטים את העניין.
יעקב מרגי: גברתי היועצת המשפטית, בבקשה.
<מירב ישראלי: אני אגיד את מספרי ה-פ'.
<מירב ישראלי: פ/3502, פ/3510, פ/4276, פ/4075 ו-פ/590.
יעקב מרגי: מתמזגים לחוק אחד.
יעקב מרגי: מי בעד מיזוג כל הצעות החוק?
קארין אלהרר: אני מצביע במקום חיים ילין.
יפעת שאשא ביטון: אני מצביעה בשם מירב בן ארי.
יעקב מרגי: המיזוג אושר פה אחד.
<מירב ישראלי: הנוסח הוא כפי שהוקרא עם כל התיקונים.
<מירב ישראלי: כרגע הכנסנו בסעיף 7 גם את נושא סוג התאגיד.
יפעת שאשא ביטון: גם המתנ"סים בפנים.
יפעת שאשא ביטון: ושנת תשע"ח.
<נועה בן אריה: הנוסח כרגע לא כולל את מבני הציבור.
<מירב ישראלי: אני רק אומר שלאור ההערות שנשמעו כאן על תשע"ח, שהן נכונות מבחינה משפטית, יהיה צריך לעשות התאמות.
<מירב ישראלי: אני אכניס לדברי ההסבר שבקריאה שנייה ושלישית אנחנו נעשה זאת.
יעקב מרגי: מי בעד הצעת חוק מסגרות המשך יום לימודים (צהרונים), התשע"ז-2017 כפי שהוקראה עם כל התיקונים?
יעקב מרגי: הצעת החוק תעבור לקריאה ראשונה במליאה.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, אני מבטיח שלקראת קריאה שנייה ושלישית יתקיים משא ומתן אינטנסיבי כדי להגיע להסכמות, בתקווה שזה יהיה כפי שאנחנו מצפים.
יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט מיוחדת.
יעקב מרגי: 24 ביולי 2017, א' באב תשע"ז, ישיבת ועדה מיוחדת לפתיחת התערוכה.
יעקב מרגי: אמנם אנחנו נהיינו מהתערוכה כבר שלושה שבועות ויותר.
יעקב מרגי: באי הוועדה, א', נחשפו וגילו עניין.
יעקב מרגי: בקדנציה הזו הנהגנו חזרה.
יעקב מרגי: זה היה מנהג וחידשנו אותו בוועדת החינוך, מדי פעם בפעם לקיים פה תערוכות של ציירים, צלמים, אמנים שונים.
יעקב מרגי: אני רוצה להגיד לכם שאנשים מתלהבים, רואים.
יעקב מרגי: התערוכה שלנו היום היא בעלת סממנים דתיים של העדה הדרוזית וכבוד הוא לנו.
יעקב מרגי: אני לא מאלה שאוהב את הקלישאות.
יעקב מרגי: ישר מדברים על דרוזים, ישר על ברית דמים.
יעקב מרגי: הלוואי והיו מדברים על מה המדינה עוד לא עשתה למען הדרוזים.
יעקב מרגי: אני מאלה שלא אוהב להשתמש בקלישאות.
יעקב מרגי: מה שברור מאליו, ברור וידוע ויש לנו הערכה וכבוד.
יעקב מרגי: מעבר לזה, אני בהשקפת עולמי, כששאלו אותי, תגיד לי, אם אני אפנה אליך בעניין זה וזה, תטפל בי?
יעקב מרגי: אז אני לא שואל אותו מאיזו מפלגה הוא.
יעקב מרגי: אני שואל, יש לך תעודת זהות כחולה?
יעקב מרגי: הוא אומר לי, כן.
יעקב מרגי: אמרתי לו, תבוא.
יעקב מרגי: זה זכויות.
יעקב מרגי: לדעתי כמו שהחברה הישראלית, בכלל גם כל חברה, במיוחד בחברה הישראלית אנחנו מכירים אחד את השני לרוב באמצעות התקשורת, מדיה, סיפורים כאלה ואחרים, לא ברמה האישית.
יעקב מרגי: יש אזורים בארץ שאם תראה לו איש דת דרוזי, הוא לא יודע מה זה.
יעקב מרגי: הוא ישייך את זה לכל מיעוט כזה או אחר.
יעקב מרגי: הוא לא יבין מה, אבל אין ספק שתערוכה כזו שיושבת כאן ועוד תשב כאן עוד קצת, אז נחשפים אליה גם תלמידים, גם מחוקקים, גם אורחים רבים.
יעקב מרגי: אין ספק שזה מתבקש, רעיון נחמד שמנהלת הוועדה הציגה לי מספר נושאים, הצבענו על הנושא הזה.
יעקב מרגי: אשמח לשמוע מכם.
יעקב מרגי: יש פה צלמים.
יעקב מרגי: אתן קודם כל לחבר הכנסת שלנו, אכרם, שיאמר כמה דברים ולאחר מכן נעשה סבב התייחסויות קצר.
יעקב מרגי: זה לא דיון רגיל, זה יותר במובנים שלנו, הצדעה, הערכה והוקרה.
אכרם חסון: בוקר טוב, אדוני היושב.
אכרם חסון: אני קודם כל רוצה להודות לך מקרב לב על זה שאפשרת באמת לחשוף את התרבות הדרוזית באמצעות מועדון הצלמים הדרוזים.
אכרם חסון: כפי שאתה אמרת, אלה אנשים שהם מלח הארץ, קצינים לשעבר.
אכרם חסון: כולם שירתו בצה"ל, אנשי חברה שכולם התאגדו בתור עמותה ללא כוונות רווח כדי לקדם את הצילום כי הם מאמינים כמו שאני ואתה מאמינים, שתמונה שווה אלף מילים.
אכרם חסון: אין ספק שהעדה הדרוזית בשנים האחרונות כמעט ולא נחשפה בקרב הצעירים היהודים.
אכרם חסון: אני לא מזמן ביקשתי במליאה מהשר בנט שיתחילו ללמד לפחות פרק אחד על העדה הדרוזית.
אכרם חסון: לא יעלה על הדעת שחותנו של משה רבנו, יתרו, הוא הנביא העיקרי שלנו ואנחנו נבחנים בבגרות בתנ"ך, אבל התלמידים היהודים כמעט ולא יודעים עלינו שום דבר, ולכן אני אומר שהגיע הזמן, כפי שאנחנו חויבנו ללמוד תנ"ך ועשינו את זה בכבוד רב, זה מעניין מאוד ואנחנו לפעמים צריכים את זה יותר בערבית שהיא שפת האם שלנו, אני חושב שהגיע הזמן שילמדו על העדה הדרוזית כי אנחנו רוצים ליישם את ברית החיים הלכה למעשה ולא רק בדיבורים ולא בסיסמאות.
אכרם חסון: אני לא באתי כאן להאריך במילים, באתי לברך את כל הצעירים שאני גאה בהם והם מוסיפים לנו הרבה כבוד.
אכרם חסון: כפי שאתה יודע, עברנו ימים קשים, גם העם היהודי בשבוע האחרון ביחד עם בני העדה הדרוזית, כי אין לנו גורל אחר, אין לנו מדינה אחרת.
אכרם חסון: יש לנו גורל משותף ואנחנו נמשיך בעזרת השם באותה ברית חיים עד אחרית הימים, אז אני מודה לך מאוד והלוואי שכל משרד ממשלתי, מה שנקרא, יחבק את העדה הדרוזית, יקדם אותה, כי עד היום אנחנו מרגישים מופלים כסוג ב'.
אכרם חסון: רק היום בדקתי, בהרבה משרדי ממשלה אין ייצוג דרוזי בכלל, אז כך שאי אפשר לדבר על שוויון כל עוד שאנחנו לא מקבלים נקודת זינוק או הזדמנות כדי להיות שווים, אז עוד פעם תודה רבה מקרב לב לך ולכל החברים שעסקו איתך בוועדה.
אכרם חסון: תודה לצלמים הנהדרים שממשיכים לייצג אותנו בכבוד.
אכרם חסון: אנחנו גאים בכם, אוהבים אתכם.
אכרם חסון: תמשיכו להצליח.
יעקב מרגי: בואו נעשה סבב קצר, התייחסות.
יעקב מרגי: כל אחד יאמר זווית מסוימת, מה דחף אתכם.
<אייל עאמר: טוב, קודם כל תודה רבה על האירוח.
<אייל עאמר: אני אייל עאמר, אני היושב ראש של מועדון הצילום הדרוזי.
<אייל עאמר: יושב ראש העמותה הארצית לאמנות הצילום שהוא יושב ראש של מועדון הצילום הגדול בארץ של הצילום, של ראשון לציון, הגיעו לביקור בג'וליס.
<אייל עאמר: התבקשתי על ידי מורה דרך ומי שהדריך אותם לעשות איזו תערוכה.
<אייל עאמר: אני וקולגה שלי עשינו תערוכה.
<אייל עאמר: עשינו קיר אחד של המורשת הדרוזית, שחור לבן.
<אייל עאמר: הקיר השני רק ירוק וטבע, שזה ציפורים.
<אייל עאמר: אני הייתי אחראי על זה והקולגה שלי על המורשת, איך שילד נולד עד לחתונה, סבא, סבתא ועץ זית, והצד השני זה ציפורים, טבע.
<אייל עאמר: בא היושב ראש של העמותה הארצית ואמר לי, תגיד לי עאמר, מה אתם עושים עם התמונות?
<אייל עאמר: תמונות יפות ברמה בינלאומית.
<אייל עאמר: תחרויות בינלאומיות?
<אייל עאמר: פתאום הבן אדם הוריד לנו מסך שחור והראה לנו עולם.
יעקב מרגי: תערוכות נודדות.
<אייל עאמר: בנינו מועדון והתחלנו לאט לאט.
<אייל עאמר: החבר'ה המצוינים האלה, פתאום אנחנו מגלים אמנות, תרבות, פתאום חבר'ה, וזה לא רק צילום.
<אייל עאמר: פתאום אנחנו מגלים שיש גם ציור ופיסול ובכל הגילאים, כל החתכים.
<אייל עאמר: המועדון הפך לעמותה.
<אייל עאמר: מר משה לוי שהוא יושב ראש העמותה הארצית עדיין מלווה אותנו.
<אייל עאמר: אנחנו משתתפים בתחרויות בינלאומיות.
<אייל עאמר: שני חבר'ה שלנו קיבלו מדליות זהב, אחד מהם רביע באשא, יד ימיני מה שנקרא.
<אייל עאמר: רןאים אותנו ואנחנו מודים לכם על ההזדמנות הזאת.
יעקב מרגי: מה התחנה הבאה מפה, לאן היא תלך?
<אייל עאמר: ברגעים אלה יש תערוכה שכבר נפתחה ב-4 ביולי בסאו פאולו בברזיל, אותו רעיון, עשתה הד רציני שם.
<אייל עאמר: מפה אנחנו ממשיכים.
<אייל עאמר: תודה רבה לכם.
יעקב מרגי: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?
<רביע באשא: אני אתייחס.
<רביע באשא: השם שלי, רביע באשא.
<רביע באשא: אני אחד המנהלים במועדון.
<רביע באשא: המטרה שלנו היא קודם כל לקדם צלמים ואמנים בכלל בכל העדה, בכל המגזר, לחשוף את העדה שלנו לנושאים חברתיים וכלליים כאחד.
<רביע באשא: אנחנו רוצים לקדם צלמים מתחילים, חובבים וגם כמקצועיים בדרכים גם ישראליות וגם בינלאומיות.
<רביע באשא: כפי שאמר אייל, אנחנו הגענו גם לרמות בינלאומיות, מתחרים היום בתחרויות בינלאומיות שנשפטים על ידי שופטים בינלאומיים וזאת המטרה שלנו.
<רביע באשא: גם אפשר לברך את אייל שהוא קיבל כבר תעודת תואר ישראלית כשופט ותעודה ישראלית באמנות הצילום.
<רביע באשא: השאיפה שלנו גם מפה, להגיע לבית הנשיא בקרוב.
<רביע באשא: יש לנו תהליכים שאנחנו מדברים עליהם שם.
<רביע באשא: יש לנו כפי שאמר, תערוכה כבר קיימת בסאו פאולו במוזיאון הלאומי לאמנויות קדושה.
<רביע באשא: זה היה בשיתוף עם סגן הקונסול, פארס סעד.
<רביע באשא: תודה רבה, מודים לו מאוד, עזר מאוד בקידום.
<רביע באשא: זה לא סתם, כי אנחנו שואפים להגיע רחוק ושואפים לקדם את כל הנושאים וגם להתחבר בתור צלמים דרוזים, בתור מדינת ישראל לשורשים, להתחבר לאמנות בכלל ולחשוף גם רעיונות ודברים שהם לא עולים על סדר היום.
<רביע באשא: כפי שאמרנו, אנחנו רוצים להגיע להרבה מקומות ושואפים לקדם את הנושא שלנו ולעשות אמנות.
<רביע באשא: מפה אני מודה לגברת יהודית גידלי שעזרה מאוד, למיכל סדן שגם כיוונה אותי אישית, לרבקה מהמשרד, גם עזרה מאוד, לך יושב ראש הוועדה אנחנו מודים מאוד.
יעקב מרגי: אנחנו ביום יום קיימנו קרוב ל-460 דיונים.
יעקב מרגי: לא תמיד אנחנו מוצאים לנכון להודות ליהודית.
<רביע באשא: אז אנחנו במועדון מודים לה אישית.
<רביע באשא: אני מודה למר אכרם חסון, איש הכפר שלי גם, על זה שכיבד והגיע ועל המילים היפות שהוא אמר, ואנחנו מודים לכל אחד שלא הזכרתי שמות, מהמועדון ומחוץ למועדון שהגיעו וכיבדו אותנו.
<רביע באשא: תודה רבה לכם.
יעקב מרגי: עוד דוברים רוצים להתייחס?
<גיל שמואלי: קוראים לי גיל שמואלי, אני נציג עמותת אמני ישראל לצילום בארץ.
<גיל שמואלי: לצערי הרב משה לוי לא הצליח להגיע.
<גיל שמואלי: הוא בדרך.
<גיל שמואלי: אני הייתי בעצם השופט שבחר את התמונות האלו.
<גיל שמואלי: גם אני משתתף בתחרויות הבינלאומיות ואני שמח להגיד שאני באמת בפן האמנותי נחשפתי כאן למגוון מאוד רחב ועשיר של תמונות.
<גיל שמואלי: קיבלנו מעל מאה תמונות לשיפוט ומתוכן היה קשה מאוד לבחור כי באמת היו המון תמונות טובות ומעניינות, אבל מה לעשות, צריך לדעת לחתוך.
<גיל שמואלי: אני רוצה באמת להודות לכולם.
<גיל שמואלי: גם תמונות שהן לא התקבלו, תמשיכו לצלם, תמשיכו להתקדם.
<גיל שמואלי: יש פה חומר אנושי איכותי מאוד של צלמים וכמובן אנחנו רואים את היצירות כאן.
<גיל שמואלי: באמצעות אותן המדליות והתארים הבינלאומיים תמשיכו גם לשיפוט בינלאומי ולהצלחות.
<גיל שמואלי: לכם, נציגי הכנסת, יושב ראש והגברת יהודית, אני מודה לכם על ההזדמנות שהיתה לבוא ולהיות כאן.
<גיל שמואלי: תודה רבה.
יעקב מרגי: עוד דוברים?
יעקב מרגי: כן, אורה.
<אורה חכם: בוקר טוב לכם.
<אורה חכם: אני חובבת אמנות ואני שואלת אם אין מקום שיהיו גם צלמות?
<קריאה: יש צלמות.
<אורה חכם: יופי, אז הייתי רוצה שיופיעו.
<אורה חכם: <קריאה:> השופטים לא בחרו.
<אורה חכם: אם כבר אנחנו מדברים, אז יש מקום רחב לפיתוח האמנות אצל הדרוזים ואני כרגע לקחתי על עצמי להיות נציגת הנשים.
<אורה חכם: מורות לאמנות במגזר הדרוזי ומורות לאמנות הצילום ודברים אחרים יכולים לפתח הרבה וגם להוסיף פרנסה ולהוסיף לתיירות.
יעקב מרגי: תודה אורה.
<משה לוי: אני אעשה את זה בקצרה.
<משה לוי: יום אחד פגשנו קבוצה.
<משה לוי: התארחנו בג'וליס ואמרו, יש פה תערוכת צילום.
<משה לוי: נכנסנו וראינו יופי של תמונות.
<משה לוי: מי עשה את התמונות?
<משה לוי: הציגו לי את אייל עמאר, עוד בחור שצילם שחור לבן, הוא לא פה עכשיו.
<משה לוי: אני מסתכל.
<משה לוי: הם לא ידעו מי אני, אז אמרתי, אוקי, יש לכם ניצוץ של אמנות מהשורה הראשונה, אני אפתח לכם את כל הדלתות שאני יכול בארץ ובעולם, ואז הם חשבו שאני צוחק.
<משה לוי: אמרתי להם, לא.
<משה לוי: כמה זמן המועדון קיים?
<משה לוי: שלוש שנים עוד אין לו.
<משה לוי: הוא רשום כעמותה מן המניין, עמותה רשומה.
<משה לוי: הם התחרו על פי הדרכה בתחרויות בינלאומיות מכל העולם והשנה שניים מהם מקבלים תואר אמן בצילום של IPAS.
<משה לוי: IPAS זהIsrael Photographic Art Society .
<משה לוי: כמה מילים מה זה בכלל.
<משה לוי: שנת 1962, עדה מכנס, מכירים אותה?
<משה לוי: שאבא שלה היה גואל הקרקעות, אמרה במועדון תל אביב משפט פשוט: גם לצלמים הישראלים יש זכות מלאה להיות מיוצגים בין שאר צלמי אומות העולם.
<משה לוי: התנאי היה להקים את IPAS.
<משה לוי: היא הקימה אותו.
<משה לוי: היתה לנו בעיה בארץ.
<משה לוי: שנים, בודדים ניגשו לתחרויות הבינלאומיות.
<משה לוי: לזה הוא נוסד.
<משה לוי: אני נכנסתי לתפקיד, הכנסתי את זה לעדיפות עליונה.
<משה לוי: החבר'ה התחילו לצבור נקודות והשנה פעם ראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל שהכנסנו ארבעה שופטים ישראלים לתחרויות הבינלאומיות באירופה.
<משה לוי: אני לא צריך לספר לכם כמה אנטישמיות יש שם.
<משה לוי: כשאומרים לצלם שהוא חי בארץ מעל שלושים שנה, אתה זכית בפרס, אתה מרוסיה, ורושמים בקטלוג שהוא רוסי אבל הוא ישראלי, זאת אנטישמיות.
<משה לוי: אנחנו נלך הלאה קדימה.
<משה לוי: זאת IPAS.
<משה לוי: IPAS מכילה כיום 32 מועדונים לצילום.
<משה לוי: אחד הצעירים שבהם ושמראה עתיד מבטיח ביותר לאמנות הישראלית בכלל זה המועדון הדרוזי.
<משה לוי: יש עוד מועדונים טובים, אבל תשמע, הם נמצאים פה.
<משה לוי: אתם צריכים לתת את הקרדיט.
<משה לוי: התמונות מדברות בעד עצמן.
<משה לוי: כשאייל פנה אלי ואמר לי, משה, אני רוצה לעשות תערוכה, מצוין, אבל אני רוצה שופטים מבחוץ.
<משה לוי: אני לא רוצה שאנחנו נבחר את התמונות.
<משה לוי: בחרתי שני שופטים, אחד יושב לידי, תארים בינלאומיים מפה ועד להודעה חדשה, תואר שני ישראלי.
<משה לוי: תואר שני של PSA.
<משה לוי: מה זה PSA?
<משה לוי: תיכף אני אגע בזה.
<משה לוי: תואר שני של FIAP.
<משה לוי: FIAP זו הפדרציה הבינלאומית לאמנות הצילום.
<משה לוי: היא מונה 104 מדינות על כל מועדוני הצילום שלהם.
<משה לוי: אני לא צריך לספר לכם שרק בריטניה ללא סקוטלנד ואירלנד יושבת בפנים עם קרוב ל-1,600 מועדוני צילום.
<משה לוי: אנחנו קטנים מהם, 32 בכל הארץ.
<משה לוי: PSA .
<משה לוי: PSA זה ארגון צילום אמריקאי, נוסד ב-1923, ריבון קטן שרשום באוקלהומה, שמונה על 13 מיליון חברים שמשלמים מס חבר, 100 דולר לשנה כל אחד.
<משה לוי: שני הארגונים יחד מגיעים ל-38 מיליון צלמים חובבים.
<משה לוי: חבר'ה, אלה מספרים שאף אחד לא מכיר אותם, למה?
<משה לוי: לא נתנו את הדעת מעולם שהדברים האלה קיימים.
<משה לוי: עכשיו אני חושף אותם.
<משה לוי: ברגע שהמדינה הזאת תבין שאמנות צילום, האמנות הויזואלית, פרט לאמנות הפלסטית שהיא חלק ממנה, יכולה לתת הרבה כוכבים בכל העולם, לא של הדגל האמריקאי, בשבילנו, אני אתפטר ואתן את התפקיד לממשיך.