GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מירב ישראלי: ראיתי שלמשל בחקיקת בדיור מוגן יש דברים נוספים לגבי צו הגבלה מינהלי שלא נכנסו לכאן.
<מירב ישראלי: יש זכות טיעון לפני הצו.
<מירב ישראלי: הדס, את רוצה שאני אתן לך לראות את החוק ותגידי אם אפשר להכניס את זה?
יוליה מלינובסקי: זה מאוד הגיוני שיהיה איזשהו שימוע לפני סגירה.
<מירב ישראלי: משום מה זה נשמט כאן.
יעקב מרגי: תשובות.
<מירב ישראלי: הם מסתכלים על זה.
<מירב ישראלי: בינתיים אני ממשיכה.
<מירב ישראלי: פרק העיצומים, כפי שאמרנו עת זה הוצבע לקריאה ראשונה, זה משהו שמשרד החינוך היה צריך לחשוב עליו שוב, גם מבחינת אופן הניסוח וגם מבחינת הסכומים.
<מירב ישראלי: אם כ, זה משהו חדש נוסף ואני אקריא אותו.
פרק ו': 15.
פרק ו': הגדרות – פרק ו' בפרק זה – "מפעיל צהרון" - בין בעצמו ובין באמצעות מי מטעמו, למעט מנהל ובעלים של צהרון.
פרק ו': זה נחוץ כי בעצם ההגדרה של מפעיל צהרון היא הגדרה מאוד רחבה בחוק.
פרק ו': כשאנחנו ניגשים להטיל את העונש על הפרה, צריך להטיל את זה על מי שתורם לעניין.
פרק ו': לכן ההגדרה היא ספציפית לצורך החוק הזה.
פרק ו': "הסכום הבסיסי" – 3,000 שקלים חדשים, ולגבי מפעיל צהרון, המפעיל למעלה מחמישה צהרונים – 6,000 שקלים חדשים.
פרק ו': זאת אומרת, יש כאן הבחנה בין מפעיל קטן למפעיל גדול.
פרק ו': עיצום כספי במחצית הסכום הבסיסי עכשיו ההפרות מתחלקות לפי החומרה שלהן ולפי החומרה יש את העיצום.
יעקב מרגי: המנגנון הזה קיים בחוקים אחרים?
<מירב ישראלי: זה משהו סטנדרטי.
<מירב ישראלי: הפר מפעיל צהרון הוראה מהוראות חוק זה, כמפורט להלן, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה במחצית הסכום הבסיסי – זה 1,500 שקלים - לפי העניין: אלה הפרות שהן יותר טכניות.
<מירב ישראלי: לא הודיע מפעיל צהרון שאינו רשות מקומית או מי מטעמה לרשות המקומית שהוא פועל בתחומה על פתיחת הצהרון והפעלתו בניגוד להוראת סעיף 5.
<מירב ישראלי: לא פרסם בצהרון פירוט תפריט יומי, באופן גלוי וזמין לכל, בתחילת כל חודש, בניגוד להוראות סעיף 8(ג).
<מירב ישראלי: לא הביא לידיעת הילדים והוריהם בתחילת כל שנת לימודים את הפרטים הפורטים בסעיף 8(ד) בניגוד לסעיף האמור.
<מירב ישראלי: בהקשר הזה יש לי שאלה.
<מירב ישראלי: לגבי אי הודעה לרשות המקומית.
<מירב ישראלי: זה לא כל כך טכני בעיני.
יעקב מרגי: מה זה לא הביא לידיעת הילדים?
<מירב ישראלי: צריך לפרסם בצהרון.
<מיכל חורין: ההודעה לרשות המקומית זה לא טכני.
<מירב ישראלי: זה נראה לי קצת יותר חמור כי זה משהו שקשור לפיקוח.
<הדס אגמון: כן.
<הדס אגמון: נעביר את זה.
<מירב ישראלי: אנחנו מעבירים את זה לסכום הבסיסי.
<הדס אגמון: נראה שזה תואם את החקיקה האחרת.
<מירב ישראלי: אני רושמת.
<הדס אגמון: אולי נחזור רגע לצו הגבלה?
<הדס אגמון: אני חוזרת להערה של היועצת המשפטית לגבי צו הגבלה מינהלי.
<הדס אגמון: שתי תוספות שמבחינתנו אין התנגדות, גם לגבי האפשרות של הממונה לקבוע בצו הוראות לעניין האחראים לביצועו וגם לגבי שימוע.
<מירב ישראלי: גם לגבי שימוע.
<מירב ישראלי: אני אסביר מה זה אומר.
<מירב ישראלי: יש זכות טיעון לפני צו סגירה.
<מירב ישראלי: אם זה דחוף ויש פגיעה, אפשר בלי טיעון בתוך שבעה ימים.
<הדס אגמון: הנחנו שאין חובה לכתוב את זה כי על פעולה מינהלית יש חובת שימוע.
יעקב מרגי: אבל טוב שייכתב.
<מירב ישראלי: אנחנו רוצים שתהיה אחידות בחקיקה.
<מירב ישראלי: אני רק אומרת שנכניס כמו בדיור מוגן.
<קריאה: יש אפשרות לקבוע שהשימוע ייעשה על פי צו?
<מירב ישראלי: צו סגירה, אני לא יודעת איך תחליטו לעשות את זה.
<קריאה: השימוע ייעשה בכתב.
<מירב ישראלי: כתוב שם באופן סביר או משהו כזה.
<מירב ישראלי: בכל זאת זה צו סגירה.
<נועה בן אריה: כתוב לטעון את טענותיו.
<נועה בן אריה: לא כתוב באיזו דרך.
<קריאה: אנחנו נחליט.
יעקב מרגי: לא תמיד זה ענייני.
<מירב ישראלי: מה אומר על זה משרד המשפטים?
<מירב ישראלי: זה משהו די חריף.
<קריאה: השאלה אם אפשר לומר בנוסח הזה, לטעון את טענותיו.
<מירב ישראלי: אתם תחליטו.
<מירב ישראלי: מבחינת המהות זה כמו דיור מוגן.
<מירב ישראלי: מבחינת ניסוח, נראה איך לעשות את זה.
<מירב ישראלי: אני חוזרת לעיצומים הכספיים, לעמוד 8.
<מירב ישראלי: לא מסר מסמך לפי דרישת מפקח, בניגוד להוראות סעיף 12(2).
<מירב ישראלי: זה באמת חצי מהסכום הבסיסי?
<מירב ישראלי: לא לשתף פעולה עם מפקח?
<מירב ישראלי: לא למסור מסמך זה כמו לא ישתף פעולה עם המפקח.
<מיכל חורין: לא ישתף פעולה עם מפקח, אנחנו נוכל להוציא צו הגבלה מינהלי.
<מירב ישראלי: רק הכניסה.
<מירב ישראלי: זה בדיוק מה שאני אומרת.
<מירב ישראלי: לא שמתם לב לזה.
<מירב ישראלי: על כניסה אתם יכולים להוציא צו.
<מירב ישראלי: כשהוא לא נותן לו להיכנס, זו השאלה ששאלתי אותך קודם.
<מירב ישראלי: כשהוא לא נותן למפקח להיכנס בכלל, אפשר להוציא צו הגבלה.
<מירב ישראלי: אם הוא לא משתף פעולה תוך כדי, לא נותן לו מסמכים, לא נותן לו פרטים וכולי, זה מה שיש לכם.
<מירב ישראלי: רק עיצומים.
<מירב ישראלי: 1,500 שקלים על זה?
<מיכל חורין: אנחנו מחכים לליז ואז ניתן תשובה.
<מירב ישראלי: הפר הוראה לפי חוק זה המנויה בחלק א' לתוספת.
<מירב ישראלי: אני אסביר את מנגנון התוספת.
<מירב ישראלי: את הסטנדרטים השר יקבע בתקנות ואנחנו עוד לא יודעים מה יהיו הסטנדרטים, ברגע שהוא יקבע את הסטנדרטים בתקנות תתווסף תוספת לחוק עם העיצומים הכספיים על הפרה של כל דבר, שהוועדה גם תאשר זאת כדי שנדע.
<מירב ישראלי: עכשיו אנחנו שוב נחלק את ההפרות גם בתקנות לפי חומרת ההפרה.
<מירב ישראלי: עיצום כספי בגובה הסכום הבסיסי הפר מפעיל צהרון הוראה לפי חוק זה, המנויה בחלק ב' לתוספת, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בגובה הסכום הבסיסי.
<מירב ישראלי: עיצום כספי בגובה כפל הסכום הבסיסי הפר מפעיל צהרון הוראה מהוראות חוק זה, כמפורט להלן, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בכפל הסכום הבסיסי, לפי העניין: התקשר בקשר למכירה או להספקה של מזון לצהרון שהוא מפעיל עם ספק מזון שאינו ספק מורשה או שלא שהתקיימו בספק המזון התנאים בסעיף 8(ב) בניגוד לסכום האמור.
<מירב ישראלי: הפר הוראה לפי חוק זה המנויה בחלק ג' לתוספת.
איתן ברושי: צריך להקים משטרה מיוחדת לצהרונים.
<מירב ישראלי: כאן אנחנו עולים בחומרה.
<מירב ישראלי: עיצום כספי בגובה פי שלושה מהסכום הבסיסי הפר מפעיל צהרון הוראה מהוראות חוק זה, כמפורט להלן, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בגובה פי שלושה מהסכום הבסיסי, לפי העניין: לא הגיש תצהיר על עמידתו בהוראות לפי חוק זה, בניגוד להוראות סעיף 4.
<מירב ישראלי: לא קיים צו הגבלה מינהלי בניגוד להוראות סעיף 15(ב) ו-15(ג).
<מירב ישראלי: הפר הוראה לפי חוק זה המנויה בחלק ד' לתוספת.
<מירב ישראלי: עיצום כספי בגובה מחצית הסכום הבסיסי המוכפל במספר הילדים השוהים בצהרון הפר מפעיל צהרון הוראה מהוראות חוק זה, כמפורט להלן, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בגובה מחצית הסכום הבסיסי המוכפל במספר הילדים השוהים בצהרון, לפי העניין: כאן זה בעצם מנגנון שהוא לפי גודל הצהרון.
<מירב ישראלי: נתן שירותי צהרון במחיר העולה על המחיר המרבי שנקבע לפי סעיף 9(א) בניגוד להוראות סעיף 9(ב).
<מירב ישראלי: הפר הוראה לפי חוק זה המנויה בחלק ה' לתוספת.
<מירב ישראלי: ליז, אני רואה שהגעת.
<מירב ישראלי: נשאר לנו להחליט בשני ענייניים, אם החומרה מתאימה.
<מיכל חורין: הייתה לך גם שאלה נוספת לגבי תיקון התוספת.
<מיכל חורין: המיקום.
<מירב ישראלי: את זה נסגור בינינו.
<מיכל חורין: ההודעה לרשות מקומית, זאת ההודעה הראשונית.
<מיכל חורין: אמנם הוא מודיע לנו אבל הוא גם מודיע לרשות המקומית שהוא פועל בתחומה.
<מיכל חורין: אנחנו קבענו את זה רק במחצית הסכום הבסיסי.
<מירב ישראלי: זה בעצם חלק ממנגנון הרישוי.
<מיכל חורין: בסיס.
<מיכל חורין: זה ייכנס לבסיס.
<מירב ישראלי: הדבר השני היה שלא מסר מסמך לפי דרישת מפקח, כאשר גם זה כרגע במחצית.
<קריאה: מסמך זה משהו מאוד טכני.
<מירב ישראלי: המפקח נכנס ובעצם זו הדרך שלו לפקח שהדברים נעשים כמו שצריך.
<מירב ישראלי: הוא לא נותן לו מסמכים, אז המפקח לא יכול לדעת אם זה נעשה כמו שצריך.
יעקב מרגי: זה אמור לגבי כל הפרה.
<מירב ישראלי: כאן זה אי שיתוף פעולה עם מפקח.
<הדס אגמון: אם זה משהו שיטתי, יש מנגנונים של הפרה חוזרת.
<הדס אגמון: זה לא מיועד למקרה שאולי זאת טעות.
<מירב ישראלי: איזו טעות?
<מירב ישראלי: הוא ביקש ממנו מסמך והוא לא נתן לו אותו.
<הדס אגמון: נגיד הוא מסר את רוב המסמכים וחסר מסמך אחד.
<הדס אגמון: אם אחר כך הוא עושה את זה עוד פעם או שאת רואה איזושהי שיטתיות, אז יש מנגנונים אחרים שיכולים להתמודד עם זה.
<מירב ישראלי: את אומרת שזאת תהיה הפרה חוזרת או נמשכת?
<הדס אגמון: הפרה חוזרת.
<הדס אגמון: אני יותר מודאגת ממי שבסך הכול כן משתף פעולה אבל בטעות לא מסר מסמך אחד, לא הייתי רוצה שיוטל עליו עיצום כספי גבוה מדי.
<מירב ישראלי: יש לי שאלה אחרת.
<מירב ישראלי: בעיקרון ראיתי שבחוקים אחרים שיש צו הגבלה מינהלי, האפשרות להוציא צו הגבלה מינהלי היא על כל הסעיף של הפיקוח.
<מירב ישראלי: לא רק על הכניסה.
<מירב ישראלי: אז את נותנת מנגנון נוסף.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, אם באמת חוסר שיתוף הפעולה הוא שיטתי, הוא יכול גם להוציא צו הגבלה מינהלי.
<מירב ישראלי: ראיתי את זה בחוקים אחרים.
<קריאה: אולי אפשר להכניס עוד חלקים מתוך אותו סעיף 12.
<מירב ישראלי: בחוקים אחרים זה על כל הסעיף של הפיקוח.
<ליז מונטיליו: אני חושבת שזה יותר נכון.
<ליז מונטיליו: אם את שואלת אותי מה יותר נכון, זה יותר נכון.
<מירב ישראלי: אז נרחיב בצו הגבלה מינהלי.
<מירב ישראלי: לדעתי זה בסעיף של הפיקוח.
<מירב ישראלי: במקום סעיף 12(3) יהיה סעיף 12.
<מירב ישראלי: זה יפתור את הבעיה.
<מירב ישראלי: אני אומרת מה התיקונים.
<מירב ישראלי: בזכות טיעון מחקתם את "או בעל פה".
<ליז מונטיליו: כן.
<ליז מונטיליו: זה לשיקול דעת.
<מירב ישראלי: כל הסעיפים, עד סעיף 26, ערעור – אין שינויים.
<מירב ישראלי: כאן כן הייתי רוצה, כי אלה עיצומים ואין את זה בתזונה, וזה משהו שאתם עוד לא עובדים אתו, זה משהו שאמור להיות הרבה יותר תכוף מצו הגבלה מינהלי, אין מקום להגביל את זה רק לבית משפט.
יעקב מרגי: גור, אני מנסה להיות הוגן עם כולם.
יעקב מרגי: אם זה היה תחום שבית משפט מומחה בו, אבל יש כאן קצת שלא מן הצדק.
יעקב מרגי: אתה באזור הנוחות שלך.
יעקב מרגי: אתה חוצה כביש, הולך לבית המשפט המחוזי.
יעקב מרגי: אני המערער שנמצא בדימונה וביקנעם צריך לעלות לירושלים.
יעקב מרגי: הרשות המקומית הספציפית, גם היא עולה.
יעקב מרגי: היום אין אגרה על משיבים.
יעקב מרגי: אני יכול לשים 18 משיבים ולהזמין את כולם.
יעקב מרגי: לא הולך להיות מבול של עתירות.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך שאם נראה שזה תוקע לכם את עבודת המשרד, תחזרו לכאן ונתקן.
<מירב ישראלי: זה משהו חדש שאתם תתחילו לעבוד אתו.
<מירב ישראלי: אתם עוד לא מפעילים את זה גם בתזונה.
<מירב ישראלי: זה משהו חדש.
<מירב ישראלי: אני חושבת שכמו במשרדים אחרים, יש לכם מפוקחים עכשיו בכל הארץ וצריך להתחיל להיערך לזה.
<דודי כהן: אם יש מקום שכבר ניתן צו, כבר אמרנו שזה יהיה בבית משפט.
<מירב ישראלי: זה משהו נדיר.
<מירב ישראלי: הלכתי אתכם.
<דודי כהן: אני מאמין שיהיו גם חפיפות.
<מירב ישראלי: אולי כן ואולי לא.
<דודי כהן: אולי גם נתייחס לדבר הזה.
<דודי כהן: תראו מה קרה עם חוק הפיקוח.
<דודי כהן: הייתה סמכות מצד אחד לבית משפט מינהלי, מצד שני לוועדת ערר.
<דודי כהן: התחילו לנהל תיקים במקביל על אותו עניין, שופט אחד מחליט כך ושופט אחר מחליט אחרת.
<מירב ישראלי: אלה עיצומים כספיים.
<מירב ישראלי: זה משהו כללי שלא קשור.
<מירב ישראלי: בכל חוק זה כך.
יעקב מרגי: אתה אומר אמירה לא בריאה.
יעקב מרגי: הפריבילגיה הזו לא עומדת לאף אזרח ולאף מוסד, לבחור לאיזה בית משפט ללכת.
<דודי כהן: בכל דיון מינהלי העותרים עותרים למקום שבו ניתנה ההחלטה.
<דודי כהן: זה לא משהו חריג.
<מירב ישראלי: בעיצומים כספיים לא.
<מירב ישראלי: אתם עוד לא מפעילים את זה.
<מירב ישראלי: בגלל שאתם עוד לא מפעילים את זה, למשרד החינוך עוד אין את זה והוא עוד לא התחיל להפעיל עיצומים כספיים.
<מירב ישראלי: רגולטור שיש לו מפקחים בכל הארץ, שמטיל עיצומים כספיים, זה יכול להיות משהו די תדיר.
<מירב ישראלי: אין הגבלה כזאת.
יעקב מרגי: הכרעה.
יעקב מרגי: נגמר הדיון.
יעקב מרגי: אני נוטה לקבל את ההחלטות של היועצת המשפטית של הוועדה.
<מירב ישראלי: ויתרתי לכם בצו.
<קריאה: במקום שיהיה צו הגבלה מינהלי, בתי משפט יודעים לאחד את זה.
<מירב ישראלי: זה כמו בכל תיק אחר.
<מירב ישראלי: אם כן, מחקנו ב-26.
<מירב ישראלי: אנחנו מתקדמים לסעיף 27.
<מירב ישראלי: אני רוצה עוד קודם לומר שב-(ג) יש ויכוח ארוך טווח.
<מירב ישראלי: ב-(ד), יש השמטה, שהיא טעות שלי.
<מירב ישראלי: פרסום לפי סעיף זה בעניין עיצום כספי שהוטל על תאגיד יהיה לתקופה של ארבע שנים, ובעניין עיצום כספי שהוטל על יחיד – לתקופה של שנתיים.
<מירב ישראלי: עכשיו הגענו להוראות שונות, עמוד 13.
<מירב ישראלי: תיקון התוספת עבר תיקון טכני.
<מירב ישראלי: בית משפט לעניינים מינהליים, במקום זה קבענו את הערעור.
<מירב ישראלי: בואו נדבר על התחילה ואז נדבר על ביצוע ותקנות כי זה קשור לתחילה.
<מירב ישראלי: לגבי ביצוע ותקנות, אני רוצה לומר משהו.
<מירב ישראלי: בישיבה הקודמת הייתה הערה שמן הראוי לקבוע תאריך יעד להתקנת התקנות.
<מירב ישראלי: אני חושבת שתאריך היעד, אנחנו צריכים לראות לאור תאריך התחילה.
<כרמית פולק כהן: אדוני, אני רוצה לומר על זה משהו.
<כרמית פולק כהן: אני רוצה להתחבר לדברים שאמרה היועצת המשפטית.
<כרמית פולק כהן: אנחנו חושבים שבתקנות – ואני חושבת שזה גם אינטרס שלכם מציעי החוק – צריך לקבוע איזשהו תאריך יעד שהוא לא ישנה את תאריך התחילה.
<כרמית פולק כהן: הכול יתחיל בתשע"ח אבל לכתוב משהו כמו בחלוף תשעים יום מיום פרסומו של החוק, משרד החינוך יתכבד ויביא את התקנות.
<כרמית פולק כהן: ברגע שאתה לא קובע תאריך ואתם לא מפקחים על התאריך שבו יבואו התקנות, זה יכול להימשך שבע שנים, ואז מה עשינו?
<כרמית פולק כהן: אין סטנדרטיזציה.
יפעת שאשא ביטון: כמו שאת רואה, אני כאן בדם, יזע ודמעות.
יפעת שאשא ביטון: לנו חשוב להחיל את החוק מתשע"ח.
<כרמית פולק כהן: זה לא פוגע בך.
יפעת שאשא ביטון: מרבית הדברים שצריכים לבוא בתקנות, אלה דברים שהיו בתוך החוק ואנחנו הסטנו אותם הצידה לתקנות כי אמרנו שאין להם מקום בחקיקה, לא מקובל, כן מקובל וכולי.
יפעת שאשא ביטון: הסכמנו.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, התשתית קיימת.
יפעת שאשא ביטון: זה לא שעכשיו הם הולכים להמציא איזשהו גלגל מחדש.
<כרמית פולק כהן: אם כך, עוד יותר טוב.
<כרמית פולק כהן: מה הבעיה שתוך תשעים ימים הם יביאו אליך תקנות?
איתן ברושי: גם לי יש הערה למה שכבר דיברנו, על נושא המזון.
איתן ברושי: ההערה שלי אומרת שבישוב כפרי, מועצה אזורית, במידה ויש ספק מזון שפועל בחדר אוכל או בדבר קיים, זה יהיה גם הספק של הצהרונים.
יעקב מרגי: מה אכפת לנו?
יעקב מרגי: העיקר שהוא כפוף להוראות החוק.
איתן ברושי: לא, זה לא לגמרי.
איתן ברושי: זה יכול לסבך את העניין.
איתן ברושי: היום אותם ילדים, לפעמים אני נפגש אתם, הם חוזרים מבית הספר ולפני שהם הולכים לצהרון הם אוכלים בחדר האוכל או בישוב אחר.
איתן ברושי: אני מדבר על קיבוץ, אבל זה יכול להיות גם בישוב אחר.
איתן ברושי: לכן אני מציע שתהיה הערה כזאת, שיאפשרו לספק הקיים.
יעקב מרגי: על איזה סעיף אתה מדבר?
<קריאה: זה לא במסגרת הצעת החוק.
איתן ברושי: כולכם מומחים להתיישבות.
יעקב מרגי: איתן, בוא נהיה פרקטיים.
יעקב מרגי: תגיד לי על איזה סעיף אתה מדבר.
איתן ברושי: באיזה סעיף זה המזון?
<קריאה: סעיף 8.
יעקב מרגי: תזונה ומזון בצהרון.
יעקב מרגי: איזה סעיף?
איתן ברושי: כתוב שספק מזון לא ימכור ולא יספק מזון לצהרון אלא אם כן הוא ספק מזון מורשה והמזון עומד בתנאים לפי זה.
יעקב מרגי: איפה יש לך בעיה עם הסעיף הזה?
<קריאה: חדרי האוכל הם ספק המזון.
יעקב מרגי: הוא כבר ילד גדול.
יעקב מרגי: הוא עשה כבר משהו בחיים שלו.
איתן ברושי: יש בזה משהו.
איתן ברושי: אני אומר שיכולה להיות סתירה.
איתן ברושי: למען הסר ספק, ספק המזון יכול להיות או שהקיבוץ מייצר את המזון בעצמו או שבהרבה מקרים יש קייטרינג או כל דבר אחר.
איתן ברושי: אין סיבה לסבך את העניין.
<קריאה: חדר האוכל בקיבוץ הוא לא צהרון.
<קריאה: לכן זה לא חל עליו.
איתן ברושי: זה מה שאני רוצה שיחול.
יעקב מרגי: הוא מורשה או לא מורשה?
איתן ברושי: הוא מורשה.
יעקב מרגי: משרד החינוך, התייחסות.
איתן ברושי: כשהיה יום חינוך ארוך, היו להם ספקי מזון, לא כולם ראויים להערכה גדולה, והם חייבו אותנו.
איתן ברושי: אני רוצה שיהיה ברור.
<חיים הלפרין: גם בחוק ההזנה יש לא מעט מקרים שבהם הגדרנו ספקים מקומיים, בבית הספר גליל עליון למשל ובעוד כל מיני מקומות שיש ספק מקומי שנותן מענה מקומי לאותו מקום, בתנאי שהוא מתחייב לשמור על איכות האוכל כמו שאנחנו דורשים.
איתן ברושי: אני בעד.
<חיים הלפרין: זה מה שעובד כרגע.
<מיכל גולדברג: נראה לי שחבר הכנסת מעלה כאן סוגיה של חדרי אוכל בקיבוצים שאין להם רישיון משרד הבריאות.
<מיכל גולדברג: הם לא נחשבים כספק מזון.
יעקב מרגי: חייב להיות מורשה.
איתן ברושי: שיהיה מורשה.
יעקב מרגי: אם הוא מורשה ועומד בתנאי משרד הבריאות, הוא מספק.
איתן ברושי: אבל מחר יהיו מכרזים של משרד החינוך לספקי מזון.
יעקב מרגי: אתה מערבב.
איתן ברושי: תן להם לדבר.
<נועה בן אריה: אני אסביר את הבעיה.
<נועה בן אריה: כיום יש בהחלט מקומות בהם חדר האוכל הקיבוצי הוא מי שמספק את המזון למסגרת.
<נועה בן אריה: על פי החוק הזה למעשה ייבאנו את ההוראות שחלות בחוק הפיקוח על מזון בצהרונים לתוך החוק הזה כחלק מתהליך הרישוי והפיקוח.
<נועה בן אריה: אומר חבר הכנסת ברושי שכיום חדרי האוכל לא מוגדרים כספק מזון על פי אותו חוק.
<נועה בן אריה: בשביל שאני אוכל בכל זאת להביא למצב שבו אני עומד בתקנים ואני מפוקח ומבוקר נכון, אז אני צריך שיכירו בזה שחדרי האוכל הקיבוציים הם ספק מזון לצורך העניין.
<נועה בן אריה: עונה לו משרד הבריאות ואומר שבשביל שהוא יהיה ספק מזון, הוא יצטרך לעבור דרך הרישוי של החוק ההוא.
<נועה בן אריה: אני לא בטוחה וכאן אני משלימה פשוט את דבריך, חבר הכנסת ברושי כי הם לא נאמרו.
<נועה בן אריה: אני לא בטוחה שהכוונה של חבר הכנסת ברושי או של מרכז המועצות האזוריות היא לייצר עכשיו תהליך שחדרי האוכל הקיבוציים ילכו לתהליך מול משרד הבריאות והפיכתם לספק מזון.
איתן ברושי: אני לא מסבך.
איתן ברושי: אתם מסבכים.
<נועה בן אריה: אני ממש לא בטוחה שזה המצב.
איתן ברושי: אבל הם אוכלים שם כבר כמה שנים.
<נועה בן אריה: אם זה המצב, אז ברוכים הבאים למועדון הבירוקרטי.
יעקב מרגי: בנובמבר 1978 עת שאלתי את המ"כ בבקו"ם האם זה עם הקיטבג, אתה יודע מה הוא אמר לי?
איתן ברושי: עם כל הכבוד, אני אומר לך שהפקידים האלה לא צריכים קיטבג, הם המציאו את הקיטבג.
יעקב מרגי: אני מגן על הפקידים.
איתן ברושי: גם אני מגן עליהם.
יעקב מרגי: בלי הפקידים לא הייתה לנו מדינה.
איתן ברושי: עם כל הכבוד, תן לי לא להגיב.
איתן ברושי: אל תשאירו אותנו עם סימני שאלה.
יעקב מרגי: אין לך סימני שאלה.
איתן ברושי: תשמע מה אומרת לך עורכת הדין.
יעקב מרגי: אתה שמת עכשיו סימן שאלה גדול על כל זכות הקיום של הקיבוצים.
יעקב מרגי: יש לך מטבח בקיבוצים.
איתן ברושי: אבל נתקלנו בזה בקייטנות.
איתן ברושי: אנחנו עם ניסיון.
איתן ברושי: ילדים בקיבוץ שהגיעו כל יום לאכול.
יעקב מרגי: משרד הבריאות, אני רוצה לשאול אותך שאלה.
יעקב מרגי: חדרי האוכל בקיבוצים מפוקחים?
יעקב מרגי: אף פעם לא קרתה שם דיזנטריה שמשרד הבריאות בדק מה קרה שם?
יעקב מרגי: תן לי, אל תפריע לי, אני רוצה ללמוד בדרך שלי.
יעקב מרגי: הם מפוקחים?
יעקב מרגי: יש להם רישוי?
<מיכל גולדברג: מה שאמרה עורכת הדין, זה לא מדויק.
<מיכל גולדברג: יש חדרי אוכל בקיבוצים שהם בהחלט מפוקחים.
<מיכל גולדברג: אלה שמוציאים מזון החוצה לכל מיני מוסדות - - -
איתן ברושי: או מקבלים מבחוץ.
<מיכל גולדברג: יש להם רישוי של משרד הבריאות.
יעקב מרגי: בקיצור, מהומה על לא מאומה.
יעקב מרגי: איתן, עזוב את זה.
איתן ברושי: תקשיב למה שהיא אומרת לך.
איתן ברושי: אני רוצה שחדר אוכל בקיבוץ שמספק מזון, שיכירו בחדר האוכל בקיבוץ כספק מזון לצורך צהרון.
יעקב מרגי: מה זה יחייב אותו?
<מירב ישראלי: מי יאשר את זה?
איתן ברושי: מי שרוצה, יפסול.
איתן ברושי: תעשי הפוך.
יעקב מרגי: אני עכשיו רוצה להיענות לבקשתו של חבר הכנסת ברושי ולהגדיר את המטבחים.
<מיכל גולדברג: זה בהצעת חוק אחרת.
יעקב מרגי: לא סיימתי את השאלה.
יעקב מרגי: לו יצויר שאני רוצה להיענות לבקשתו של חבר הכנסת ברושי להכיר במטבחים של הקיבוצים כמטבחים מורשים.
<מיכל גולדברג: הוא יצטרך להתכבד, לבוא למשרד הבריאות ולקבל רישיון.
<קריאה: רישוי עסקים.
יעקב מרגי: איתן, תבוא אחר כך ונתקן את זה אתה ואני בחוק אחר אבל לא כאן.
איתן ברושי: תכניסו את זה.
איתן ברושי: למה אתה חושב שיש לה יתרון עלי?
יעקב מרגי: כי אני בסך הכול יעקב מרגי הינוקא בא לחוקק חוק קטן שנקרא חוק הפיקוח על צהרונים ואתה באת היום עם כל המטען.
איתן ברושי: תאר לך שבאים לבדוק את המטבח הפרטי שלך.
איתן ברושי: זה המטבח הפרטי של הילדים האלה.
איתן ברושי: זה מטבח קיבוצי.
איתן ברושי: תגיד לי, אתה רוצה להקים את המדינה מחדש?
יעקב מרגי: אתה רוצה להקים אותה.
יעקב מרגי: היום נותנים לעבוד בלי רישוי, אף אחד לא בדק אותך.
איתן ברושי: יותר מסודר מכל מיני מסעדות עם רישוי.
יעקב מרגי: אתה רוצה הגדרה משפטית של מטבח מורשה.
איתן ברושי: אני אומר שהספק שמספק מזון, מה הבעיה?
יעקב מרגי: חיים הלפרין, אתה יכול להתייחס?
<קריאה: כל עוד הם אוכלים בחדר האוכל, זה לא בצהרון.
<חיים הלפרין: אני אמרתי שגם בחוק יוח"א שעליו חל חוק ההזנה וגם שם יש ספקים מורשים, בכל מקום שבו היה יתרון יחסי לקיבוץ או מקום בישול קרוב לאותו גן או לאותו מקום, אנחנו הכרנו במקום הזה כספק מקומי בתנאי שהוא יתחייב שהוא שומר על איכות המזון.
איתן ברושי: תכניס את זה.
<הדס אגמון: התכלית של החקיקה הזאת היא להבטיח פיקוח וסטנדרטים, בין היתר על עניין המזון.
יעקב מרגי: אני התחייבתי שהחקיקה הזאת תהיה בתיאום.
יעקב מרגי: אני לא יכול להכניס עיזים, סליחה על הביטוי, לחוק.
יעקב מרגי: אם אתה רוצה להכיר במטבחים של הקיבוצים כמטבחים מורשים, יש פרוצדורה אחרת, תעשה אותה במקום אחר ולא בחוק הזה.
יעקב מרגי: איתן, גמרנו.
יעקב מרגי: סיכמתי.
איתן ברושי: איפה גומרים את העניין של המבנים?
יעקב מרגי: הבהרות לפני התחולה.
איתן ברושי: לגבי המבנים.
יעקב מרגי: חכה עם המבנים.
איתן ברושי: תרשמי אותי לדיבור במליאה.
איתן ברושי: אני רוצה לחזור לעניין של המבנים, מרגי.
יעקב מרגי: בוא נשמע את ההבהרות.
<מירב ישראלי: אתם מדברים על הגדרת צהרון?
יעקב מרגי: הגדרת צהרון.
יעקב מרגי: הסיכום שנשאר פתוח.
יעקב מרגי: אנחנו בתחולה.
יעקב מרגי: בואו נתחיל תחולה ונתווכח פעם אחת על שני הדברים, אולי נמצא מה שלא הצלחנו פתרון אחד לשתי בעיות.
<מירב ישראלי: אני מקריאה את מה שמוצע על ידי הממשלה.
<מירב ישראלי: 34.
<מירב ישראלי: תחילה תחילתו של חוק זה בתחילת שנת הלימודים התשע"ח.
קטן ׁ: לגבי מפעיל צהרון שאינו מקבל השתתפות ממשרד החינוך בעלות הצהרון – יחול החוק החל משנת הלימודים התשע"ט.
קטן ׁ: תחילתם של סעיפים 4, 8 לחוק, ושלן פרק ו' לחוק בתחילת שנת הלימודים התשע"ט.
קטן ׁ: אני אומר שסעיף 4 הוא הצהרה של מפעיל צהרון והודעה שלו לרשות המקומית על קיומו.
קטן ׁ: זה מתחיל רק בעוד שנה.
קטן ׁ: התזונה והמזון מתחיל רק בעוד שנה.
קטן ׁ: העיצומים הכספיים, גם הם רק בעוד שדנה.
יעקב מרגי: לא יקום ולא יהיה.
יעקב מרגי: עכשיו הסברים.
<הדס אגמון: החוק הזה מסדיר מחדש עיסוק שעד היום לא הוסדר בכלל בחקיקה והוא משנה בצורה משמעותית את דרכי הפעולה של מי שפעל בשוק הזה, זכיינים מכל צורה וסוג ובכל הווריאציות ששמענו עליהן.
<הדס אגמון: יש כאן פגיעה בחופש העיסוק.
<הדס אגמון: אנחנו לא חולקים על התכלית שלה כמובן אבל כי שהפגיעה הזאת תהיה מידתית, מה שנהוג בדרך כלל הוא לעשות בחינה נדחית כדי שאנשים יוכלו להתארגן.
<הדס אגמון: במקרה שלנו זה מאוד מובהק שאנשים פועלים ומתחילים בספטמבר.
<הדס אגמון: שמענו את הבקשה של הוועדה לייצר איזשהו אמצע שכן נתחיל ליישם את החוק.
יעקב מרגי: ובלבד שהתכלית הראויה של החוק המכוון לא תיפגע בתשע"ח.
<הדס אגמון: ולכן מה שאנחנו יכולים להציע זה שמי שנכנס כבר, לקח על עצמו את התנאים האלה - - -
יעקב מרגי: הוא עדיין לא נכנס.
יעקב מרגי: בתשע"ח עוד לא נכנס.
<הדס אגמון: מפעילים שלקחו על עצמם.
יעקב מרגי: היום אמור להיסגר הקול קורא.
<מירב ישראלי: על זה מדברים.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להפסיק אותך באמצע.
יעקב מרגי: מפעיל, מוסד חינוכי, בדיני עבודה כאשר מתחדש לו חוזה על פעם הוא לא יודע אם מתחדש לו החוזה או לא, יש לו את הפרוצדורה שהוא מפסיק הפסקת עבודה במאי כדי שלא יחול עליו כל השנה.
יעקב מרגי: אתם המצאתם את זה.
יעקב מרגי: אישרתם את זה וזה תופס בבת דין לעבודה.
יעקב מרגי: כל המפעילים, אף אחד לא הבטיח להם שהם יענו על הקול קורא ויזכו בקול קורא.
יעקב מרגי: אני הסכמתי על חזקת ההסתמכות אבל לא באופן גורף מהתחלה ועד הסוף.
יעקב מרגי: אמרתי שתביאו לי משהו מידתי, משהו שזועק לשמים ואני כאן.
יעקב מרגי: אני מחוקק וצריך לחוקק את זה בשום שכל, באחריות ובמידתיות.
יעקב מרגי: אבל לבוא ולומר לי להתמודד עם זה שמה שהוגש לי, הוגש לי כאשר כמעט אני לא מחיל את הפיקוח בתשע"ח - - -
<הדס אגמון: אתה מחיל על מי שנכנס לקול הקורא.
יעקב מרגי: תודה רבה, אבל.
יעקב מרגי: תקשיבו, אנחנו יושבים כאן, בכל הפעמים שישבנו כאן וקודם לכן בשולחן העגול, בגלל שקמה זעקה בחברה הישראלית.
יעקב מרגי: קמה מחאה ציבורית.
יעקב מרגי: בטוב לבו של שר האוצר ושר החינוך, במיוחד שר האוצר, הוא הקצה משאבים רבים כדי להרחיב את זה לכיתה ג', להרחיב את זה באשכולות.
יעקב מרגי: אנחנו כמדינה, מבחינתנו היה חוסר אחריות משווע להפעיל את הקול קורא בלי חוק הפיקוח.
יעקב מרגי: יש כאן סכום עתק.
יעקב מרגי: לא כל יום שר האוצר מחליט לשים 900 מיליון שקלים וזה יעלה יותר.
איתן ברושי: שר האוצר ושר החינוך.
יעקב מרגי: באמצעות שר החינוך, ודאי.
יעקב מרגי: המדינה שמה 900 מיליון שקלים.
יעקב מרגי: זה לא קורה כל יום.
יעקב מרגי: היא שמה את זה בשוק שהוא בעייתי.
יעקב מרגי: היה כשל שוק.
יעקב מרגי: אם היינו דנים עכשיו בוועדת הכלכלה, כאן היינו מצביעים על כשל שוק.
יעקב מרגי: היו רשויות שניצלו את זה, היו רשויות שלא הפעילו את זה כמו שצריך.
יעקב מרגי: המשאב הזה לא עמד לרשותם של כל האזרחים בצורה שוויונית ולפעמים לא עמד בכלל.
יעקב מרגי: עושים סדר.
יעקב מרגי: בא השלטון המקומי, ואני אומר לכם שכל הזמן שישבתי בשלטון המקומי לא הבנתי מה מניע אותו להיכנס לפיקוח.
יעקב מרגי: הוא מכניס את הראש שלו לפיקוח.
יעקב מרגי: משרד החינוך בהתחלה לא רצה את זה, גררנו אותו והוא נכנס.
יעקב מרגי: לא יתכן שאני המחוקק אאפשר פרצות שמחר-מחרתיים אני אמצא תת זרמים.
יעקב מרגי: האוצר, אפשר לעשות בדיחה על חשבונכם?
יעקב מרגי: עת הייתי שר, באתי מרוצה כי נתנו לי תקציב תוספתי לפיתוח.
<קריאה: זה כבר מצחיק.
יעקב מרגי: אמרו לי, מה אתה מתלהב?
יעקב מרגי: כשהאוצר נותן לך, זה כמו אחד שקנה לחמנייה, מרחו לו חרדל, שמו לו את הנקניקייה באמצע אבל הוא לא שם לב שיש חוט.
יעקב מרגי: הוא לקח את הלחמנייה, משכו לו את הנקניקייה.
יעקב מרגי: כאן אני אומר לכם שכולם נכנסים.
יעקב מרגי: מה שיקרה זה שבהחרגות האלה אנחנו משאירים פתחים מאוד גדולים.
יעקב מרגי: אני הסכמתי בדיון הקודם ואמרתי שאני אכפה את דעת חברותיי – לא מצאתי חברים בקטע הזה וכנראה אני הפסיכי היחיד בקבוצה הזאת – שלא ילכו עד הסוף כי התחייבנו להסכמות.
יעקב מרגי: קיבלתי טבלה מנועה שכמעט נשארתי עם הלחמנייה בלי הנקניקייה.
יעקב מרגי: את מחריגה סעיפים.
יעקב מרגי: סעיפים 4 ו-8 לחוק.
<הדס אגמון: הם לא יספיקו לעמוד בלוחות הזמנים שהחוק קובע.
יעקב מרגי: מי שלא הצהיר לך, מבחינתך הוא לא קיים ואת לא תחילי עליו שום פיקוח,.
<הדס אגמון: אנחנו מבקשים שבעצם זה יחול על מי שיעמוד בתחילת שנת הלימודים הקרובה בקול הקורא.
<הדס אגמון: זאת אומרת, הוא יעמוד בכל הסטנדרטים של הקול קורא.
יעקב מרגי: אבל מ-6 עד 10, לא עונים לקול הקורא.
יעקב מרגי: אז אני מחריג אותם.
יעקב מרגי: אבל הזעקה קמה שם.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, איפה קמה הזעקה?
<הדס אגמון: שש עד עשר לא, כי ב-א'-ב', באשכולות.
<הדס אגמון: כיתות א'-ב' ייכנסו אבל גני הילדים לא ייכנסו כי הם לא ענו על הקול קורא.
יעקב מרגי: מה עם ג'?
יעקב מרגי: למה את לא אומרת ג'?
<הדס אגמון: ו-ג'.
<הדס אגמון: אלה לא נערכו להפעלת צהרונים לפי סטנדרטים מסוימים שאנחנו קובעים כאן.