GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אני שואל את יפעת שאלה.
יעקב מרגי: אם החברה למתנ"סים מפוקחת, כשזה מפעיל בגן ילדים או בבית ספר, ואת אומרת לי עכשיו שאם הרשות המקומית מפעילה במתנ"ס, הוא גם לא יוכל, אז באיזו פשרה באנו לקראתם?
יפעת שאשא ביטון: כי מלכתחילה אנחנו לא דיברנו בכלל על צהרונים שמופעלים על ידי הרשות.
יעקב מרגי: מתנ"סים.
יעקב מרגי: איפה התפשרת לגבי המתנ"סים?
יפעת שאשא ביטון: אני אסביר לך איפה.
יפעת שאשא ביטון: כשאני מבחינתי, אם אנחנו היינו רציניים כאן, כל מה שמופעל על ידי המתנ"ס - - -
יעקב מרגי: אנחנו לא רציניים.
יפעת שאשא ביטון: כל מה שמופעל על ידי המתנ"ס, בין אם זה בשטח המתנ"ס ובין אם זה בשטח בית הספר או הגן, נמצא בפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: באו אלי ואמרו, תקשיבי, מה שקשור למתנ"סים, אנחנו מתייחסים למרחב של המתנ"ס ולמתנ"ס כמפעיל.
יפעת שאשא ביטון: כל מה שהמתנ"ס יפעיל בשטח בית הספר והגנים, יפוקח, ומה שהמתנ"ס יפעיל בשטח המתנ"ס, נשאיר את זה לשיקול דעתו של השר.
יפעת שאשא ביטון: אין לזה קשר ולא חצי קשר עם מה שהרשות מפעילה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שכל מה שהרשות מפעילה, לא משנה איפה, יהיה בפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: זאת הייתה מהות החוק.
יוליה מלינובסקי: יכול להיות שרשות מפעילה בתוך מתנ"ס.
<נעה היימן: מבחינת הממשלה, אני לא יודעת למה נטפלנו מכל הדברים לשם קוד החברה למתנ"סים.
<נעה היימן: אין מבחינתנו הבדל ביכולת הפיקוח על מתנ"ס שהרשות המקומית עושה בתוך מוזיאון ישראל, על מתנ"ס שהרשות המקומית עושה בתוך שטח בית כנסת.
<נעה היימן: מה ההבדל?
יעקב מרגי: את אומרת לי שאין לך אפשרות.
יפעת שאשא ביטון: הרשות מפעילה?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו במצב יותר גרוע מכפי שהיינו לפני שלוש שעות.
<נעה היימן: העמדה שלנו לגבי מתנ"סים ברשויות מקומיות היא זהה והיא נובעת משטח בו פועלת המסגרת.
<נדב שינברגר: אנחנו אמרנו פרטי או לא פרטי.
<נדב שינברגר: זה היה מלכתחילה.
<נדב שינברגר: פרטי או לא פרטי.
<נדב שינברגר: את באה ואומרת רשות מקומית, שהיא כאילו האימא של המדינה, מפעילה צהרון ואנחנו נפקח עליו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשאיר את זה לשיקול השר.
יפעת שאשא ביטון: לא רוצה שהשר יחליט לי כאן.
יפעת שאשא ביטון: זה לא היה החוק.
יפעת שאשא ביטון: תקשיב, זאת רמאות.
יפעת שאשא ביטון: רימו אותנו.
יפעת שאשא ביטון: רימו אותנו כי אנחנו דיברנו על רשות מקומית שמפעילה.
יפעת שאשא ביטון: הוויכוח היה מתנ"ס או לא מתנ"ס.
<מירב ישראלי: זה הנוסח שהעבירו לנו.
יעקב מרגי: אם לא, על מה התפשרנו?
יפעת שאשא ביטון: אני אסביר לך על מה התפשרנו.
יפעת שאשא ביטון: כי המתנ"סים, אם הם מפעילים צהרון בתוך המתנ"ס, אנחנו משאירים את זה לשיקול דעתו של השר.
<קריאה: הרגתם את כל מה שרצינו לעשות.
<מיכל מנקס: כל הפניות שיש אלי בעת האחרונה מראשי הרשויות, שחלקם פנו לשר כחלון, ואגב, רובם הצטרפו לקול הקורא, אבל כל הפניות הן בגלל חימום של המתנ"סים המקומיים שכותבים.
<מיכל מנקס: יש לי כאן מייל שקיבלתי אתמול בלילה.
<מיכל מנקס: הם לא עומדים בשכר, הם לא עומדים במספרים.
<מיכל מנקס: יש עיר גדולה, השנייה או השלישית בגודלה בארץ, שהולכת להיכנס למודל שלנו והולכת גם לפצל הנחות לילדים והיא תעמוד בזה.
<מיכל מנקס: אז איך אנחנו מחריגים?
<מיכל מנקס: מחר כפטריות אחרי הגשם חברת המתנ"סים תעמוד ותהפוך את כל החוק הזה לכלום.
יוליה מלינובסקי: זאת האמת.
יוליה מלינובסקי: מבני ציבור צריכים להיות בפנים.
יוליה מלינובסקי: אני רוצה לשאול שאלה.
יוליה מלינובסקי: מרכז קהילתי הוא מושג רחב שהמתנ"ס הוא חלק ממנו.
יוליה מלינובסקי: מה עוד יש במרכז הקהילתי?
יפעת שאשא ביטון: כבר התפשרנו על זה.
<קריאה: הרי הם יצאו לעשר דקות לנסח את זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה נוגע רק למתנ"ס.
יפעת שאשא ביטון: אתם רואים אותנו הולכים ומסבירים לציבור?
יפעת שאשא ביטון: איזה צהרונים מפוקחים?
יפעת שאשא ביטון: אתם לקחתם את החוק שלי ועשיתם אותו כזה קטן.
יפעת שאשא ביטון: הבסיס שלו היה שכל צהרון שמופעל על ידי הרשות או מי מטעמה, הוא יהיה מפוקח.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו מתווכחים על המתנ"סים שעות בחוץ כדי להיכנס לכאן ולגלות שאתם מחריגים לי גם צהרונים שמופעלים על ידי הרשות המקומית?
יפעת שאשא ביטון: תגידו, מה קרה כאן?
יפעת שאשא ביטון: התשובה היא כל מה שמופעל על ידי הרשות וגם על ידי המרכז הקהילתי.
יוליה מלינובסקי: תסבירו לי את ההיגיון.
יוליה מלינובסקי: אני רשות קטנה, יש לי מתנ"ס, אין לי מספיק ילדים בכיתות ואני מכניסה עוד ילדים למתנ"ס.
יוליה מלינובסקי: למה לא? אני לא רוצה שר שהיום יהיה בנט ומחר מישהו אחר.
יוליה מלינובסקי: זה לא הגיוני מה שאתם אומרים.
יוליה מלינובסקי: אתם עושים הצגה.
יוליה מלינובסקי: גן פרטי לא, ומתנ"ס כן.
יפעת שאשא ביטון: שיהיה לנו בהצלחה.
יעקב מרגי: מניסיונות העבר, אני צריך לוודא שדיברנו באותה שפה ושאחד הבין את השני.
יעקב מרגי: מי מציג את הפשרה שהוצגה?
יפעת שאשא ביטון: דודי, אני אומר אותה.
יפעת שאשא ביטון: זה ברוח מה שאתה הצגת.
<קריאה: כן, רק תרשי לנו לשאול אחר כך שאלות כדי שנהיה בטוחים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכניסים את כולם לפיקוח באופן כזה שבחברה למתנ"סים אתם בעצם עושים את הפיקוח, אתם, זה אומר משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: בכל מה שמפעילה הרשות דרך תאגידים שלה או במסגרות פרטיות או משהו אחר, היא בעצם מחויבת להגיש תצהיר שהיא עומדת בכל המתווה שאתם ביקשתם.
<דודי מזרחי: רק לחדד לגבי התצהיר.
<דודי מזרחי: זה לא לסמן וי.
<דודי מזרחי: זאת אחריות שלה לוודא שהסטנדרט של הצהרון על כל המשתמע מכך, כפי שיופיע בתקנות, מתקיים.
<דודי מזרחי: זאת אחריות הרשות.
יעקב מרגי: במתווה של הפשרה הקודמת היה מדובר בתצהיר בלי שנוודא שמדובר מעבר לתצהיר, אבל בסדר.
יעקב מרגי: הייתי חייב לומר בשביל האולקוס.
<מיכל מנקס: אני אומרת לפקח אותו הדבר.
<מיכל מנקס: נגיש את אותו תצהיר שאתם תדרשו מחברת המתנ"סים.
<הדס אגמון: אנחנו לא נכתוב הוראה ספציפית לחברה למתנ"סים.
<מירב ישראלי: חברה ממשלתית.
יפעת שאשא ביטון: אתם תגדירו.
<מירב ישראלי: חברה ממשלתית שמפעילה, אם זאת חברה ממשלתית.
<הדס אגמון: איי מבינה שבעצם כל הצהרונים – תקנו אותי – שפועלים במבנה ציבור - - -
<מיכל מנקס: לא ציבור.
<מיכל מנקס: במבנה של מרכז קהילתי.
יפעת שאשא ביטון: שהוא חברה ממשלתית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עשינו הבחנה.
<הדס אגמון: כל הצהרונים שפועלים במבנה של מרכז קהילתי, חל עליהם החוק אלא שאנחנו עושים איזושהי הוראה ספציפית לגבי כאלה שרשות מקומית מפעילה ולשם אנחנו מעבירים חלק מהאחריות אל הרשות המקומית.
<קריאה: והבעלויות.
<קריאה: אנחנו עושים הפרדה בפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: עושים הפרדה בפיקוח.
<קריאה: כשהבעלות/חברת בת שלו/חברת המתנ"סים, משרד החינוך מפקח.
<קריאה: כשהבעלות היא הרשות המקומית, היא וחברת בת שלה והיא מקיימת צהרון במבנה של המרכז הקהילתי, היא תעביר את אותה תשומה שידרוש.
יעקב מרגי: היא מחפשת את הניסוח המשפטי.
<מיכל מנקס: הרשות המקומית לא תפקח על עצמה.
<מיכל מנקס: הפיקוח יישאר בידי משרד החינוך.
<מיכל מנקס: אתם עושים איזושהי קיצור דרך כי הרשות המקומית תעביר הצהרות ואולי אלה יהיו הצהרות מעובות יותר מאשר הצהרון הרגיל מעביר, אבל מי שיבדוק שיש התאמה בין ההצהרות האלה, זה משרד החינוך.
<דודי מזרחי: זה לא שגר ושכח.
<דודי מזרחי: חלק מהרכיב של ההצהרה, זאת הצהרה של הרשות המקומית שראשית המבנה שבו הצהרון קיים עונה לתקינה כפי שהוגדר בתקנות.
<דודי מזרחי: שהצוות, כוח האדם וכולי, הכול בהתאם ואיזו מחויבות של הרשות גם לעשות על זה בקרה ומוניטורינג.
יעקב מרגי: אני ממשיך בנקודה הזאת.
יעקב מרגי: לו יצויר שהרשות המקומית הגישה תצהיר ובמקרה מסוים היא מצאה שגוף לא עומד, למרות ההצהרה, בתנאים.
יעקב מרגי: היא תפנה אליך לסעד.
יעקב מרגי: אתה תיישם אותו?
יעקב מרגי: סעד של עיצום כספי.
<מירב ישראלי: לה אין כלים.
יפעת שאשא ביטון: הם אוכפים.
<דודי מזרחי: במקרה הזה ודאי שניתן מענה.
<דודי מזרחי: אני אומר שזה יהיה ברור.
<דודי מזרחי: זה לא רק תצהיר שאומר אני רשות, הכול בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אתה אמרת שמגישים תצהיר.
<דודי מזרחי: אני מסביר מה יש בתצהיר.
<דודי מזרחי: אני לא מנסה לייצר קשיים.
<דודי מזרחי: שזה יהיה ברור שלא אחרי כן מישהו יטען שלא זה מה שנאמר מלכתחילה.
<דודי מזרחי: זה לא שרשות מגישה תצהיר האומר שהמבנה בסדר, כוח האדם נראה לה בסדר, תודה, שלום.
יפעת שאשא ביטון: המחיר הוא כזה.
יפעת שאשא ביטון: התקינה היא כזאת.
<דודי מזרחי: מעבר לזה היא מחויבת לוודא במהלך השנה שזה הסטנדרט שעומד.
<דודי מזרחי: אני לא מחייב אותה עכשיו כל יום לבקר שם במוסד.
<דודי מזרחי: צריך לעשות משהו שהוא סביר.
<מירב ישראלי: מה את עושה אם את מגלה שיש שם בעיה?
<מיכל מנקס: זה לא שגר ושכח.
<מיכל מנקס: שיגרנו את המכתב.
<מיכל מנקס: לא הרשות המקומית מפעילה אלא חברת הבת שלה.
יעקב מרגי: קיבלת תלונה.
<מיכל מנקס: אם אני מקבלת תלונות, זה בסדר גמור ואני פונה לרגולטור.
<מיכל מנקס: אני לא יכולה לעשות עם זה כלום למרות שיש איזה שהן סנקציות של המפעיל אבל הוא אפילו לא מפעיל מטעמי.
<דודי מזרחי: יש לך תלונות מסוימות, את צריכה לטפל.
<דודי מזרחי: את כביכול חורגת, את צריכה לטפל בזה.
<דודי מזרחי: אבל אם לצורך העניין יש לך איזושהי סיטואציה, ברור שלא את תפעילי את הסנקציות הכספיות.
<דודי מזרחי: לא זאת הכווניה.
<נעה היימן: מכיוון שזה פועל בתוך המבנים שכם, יש לכם יכולת לעבוד מול הספקים השונים שנמצאים.
יפעת שאשא ביטון: ולומר להם ליישר קו.
<נעה היימן: להגיד להם שיישרו קו.
<מיכל מנקס: אבל אני לא הולכת להפעיל מנגנון.
יפעת שאשא ביטון: את לא מפעילה סנקציות.
<מיכל מנקס: אנחנו לא מנגנון פיקוח.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על תצהירים.
יפעת שאשא ביטון: היא אמורה לוודא שמה שיש בתקנות, זה מה שקורה.
יעקב מרגי: בחוק תיאמר רק סוגיית התצהיר.
יעקב מרגי: אני חייב לוודא לפרוטוקול שגם במנגנון הזה שהמצאנו עכשיו, בכל מקרה אם היא צריכה סעד של העיצום, של הפרה, של כל משהו, היא מקבלת מכם כרגולטור.
<מיכל חורין: גם באופן יזום.
<דודי מזרחי: אפרופו לפרוטוקול.
<דודי מזרחי: זה צריך להשתמע גם בתקנות.
<דודי מזרחי: זה לא יכול להיות שגרר ושכח.
<דודי מזרחי: זה אומר שבמוסדות האלה לרשות המקומית יש חובה לבצע בקרות בהיקף סביר.
<מיכל מנקס: עם בקרות אני חיה.
<מיכל מנקס: לא פיקוח ולא אכיפה.
יעקב מרגי: בקרות.
<מירב ישראלי: אם אתם רוצים משהו כזה בתקנות, יכול להיות שצריך לעשות הסמכה מפורשת.
<קריאה: הרשות המקומית צריכה לעשות בקרות.
יעקב מרגי: לא צריך להסמיך לבקרות.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על תצהירים כדי לוודא שהם עומדים בתקינה.
יעקב מרגי: הרשות המקומית עורכת בקרות.
יעקב מרגי: לא צריך הסמכה מיוחדת.
<מיכל חורין: לגבי התקנות, מאוד יכול להיות שהתקינה לגבי גוף כזה - - -
<מירב ישראלי: סעיף התקנות נותן לכם.
<מיכל חורין: אני רק רוצה לוודא שזה ברור שיכול מאוד להיות שבמבנים האלה יידרשו דברים נוספים מעבר.
יפעת שאשא ביטון: יידרש מה שנדרש בכל המקומות האחרים.
יפעת שאשא ביטון: בואו לא נשים מקלות בגלגלים.
יפעת שאשא ביטון: מה שנדרש בכל צהרון, זה מה שנדרש כאן.
יעקב מרגי: היא לא התכוונה לכך.
יעקב מרגי: אני הבנתי אחרת.
יעקב מרגי: גם בלי הוויכוח שהיה בינינו, אם החוק היה עובר כפי שרצינו, אוטומטית אותם מבנים היו צריכים להתאים את עצמם.
יעקב מרגי: לא צריך להכניס את כולם לפרנויה ולחששות.
יעקב מרגי: אבל טוב שאמרת את זה.
יעקב מרגי: לא הייתה לה כוונה להשית עוד דברים נוספים מעבר למה שהיא משיתה.
יעקב מרגי: מירב, ניסוח.
<מירב ישראלי: אנחנו מדברים על ההגדרה של צהרון.
<מירב ישראלי: "צהרון" - מסגרת חינוכית בלתי פורמלית לילדים עד כיתה ג', המשמשת לשהות יומית של ילדים כאמור חמישה ימים בשבוע ופועלת לאחר שעות הלימודים או בתקופות של חופשות לימודים במהלך שנת הלימודים ומתקיים בה אחד מאלה: היא פועלת בשטח מוסד חינוך.
<מירב ישראלי: היא פועלת במרכז קהילתי שזה מבנה ציבור המיועד והמשמש דרך כלל לקיום פעילות קהילתית או חברתית.
יפעת שאשא ביטון: וכל מסגרת שמופעלת על ידי הרשות.
<מירב ישראלי: זה הוסכם?
יפעת שאשא ביטון: כי מה שמופעל על ידי הרשות וזה לא במתנ"ס, ניתן תצהיר של השלטון המקומי.
יוליה מלינובסקי: אבל זה מרכז קהילתי.
<מירב ישראלי: היא פועלת במרכז קהילתי.
<מירב ישראלי: האם כאן יש חלופות מסוימות שרק עליהן הוא חל?
<מירב ישראלי: היא פועלת במרכז קהילתי, ו-?
יוליה מלינובסקי: בתקנות תהיה הרגולציה של הבקרה.
<מירב ישראלי: אתם דיברתם על רשות מקומית או מי מטעמה.
<נעה היימן: פועלת על ידי רשות מקומית במרכז קהילתי.
יפעת שאשא ביטון: בכל מקום שהיא מופעלת.
<נעה היימן: לכן, למה לכתוב?
<נעה היימן: אם אנחנו מגדירים צהרון, הגדרנו מבנים, אמרנו בתוך גן ילדים, בתוך בית ספר, בתוך מרכז קהילתי.
<נעה היימן: כולם מחויבים בחוק.
<נעה היימן: אמרתם שאם יש מישהו פרטית, שוכרת חדר במתנ"ס, אז היא כבר לא יכולה.
יעקב מרגי: אני לא חוזר על ההבנות.
יעקב מרגי: החרגנו את הפרטיים.
יפעת שאשא ביטון: הרשות מפעילה.
יפעת שאשא ביטון: אם זה מופעל על ידי גוף פרטי בנוסף למסגרות המפוקחות שמופעלות על ידי הרשות, זה כבר סיפור אח.
יפעת שאשא ביטון: ר
<נעה היימן: במרכז מקומי.
<מירב ישראלי: תאגיד עירוני נחשב למי מטעמה?
<מירב ישראלי: וכולל תאגיד עירוני.
<מירב ישראלי: כל מי שהוא רשות מקומית או מי מטעמה, שזה אומר או זכיין, או תאגיד עירוני, או חברה עירונית.
<מירב ישראלי: מבחינת
<מירב ישראלי: כם זה מי מטעמה?
<מיכל מנקס: השאלה אם מי מטעמה זה גם תאגיד עירוני?
יוליה מלינובסקי: בוודאי.
<מירב ישראלי: פועלת במרכז קהילתי.
<מירב ישראלי: מופעלת על ידי חברה ממשלתית.
יוליה מלינובסקי: למה לא לכתוב חברה למתנ"סים.
<קריאה: חברת הכפר הירוק גם היא חברה ממשלתית.
<קריאה: מקווה ישראל, גם היא חברה ממשלתית.
<דודי מזרחי: יש ארבע.
<דודי מזרחי: הכפר הירוק, שדה בוקר, המתנ"סים, אבל הם עוסקים בדברים אחרים.
<דודי מזרחי: חברה ממשלתית זה הכי רחב.
יעקב מרגי: צריך הגדרה כוללת.
יעקב מרגי: אל תצמצם.
יפעת שאשא ביטון: הם הסכימו.
<מירב ישראלי: אני מקריאה ותגידו לי אם זה כך.
<מירב ישראלי: גוף בשליטה של הממשלה, של רשות מקומית או של כמה רשויות מקומיות – שזה שייך להגדרה הקודמת – לרבות חברה ממשלתית או חברת בת ממשלתית וחברה מעורבת.
<מירב ישראלי: תגידו לי מה מזה אתם רוצים.
יפעת שאשא ביטון: חברה ממשלתית.
<מירב ישראלי: רק חברה ממשלתית?
<מירב ישראלי: אני מנסה להבין על איזה מסגרות זה חל.
<מיכל מנקס: את מתכננת בסעיף אופן הפיקוח לכתוב?
<מירב ישראלי: תכף נראה.
יעקב מרגי: קודם כל, על מי זה חל.
<מירב ישראלי: אמרנו שהראשון הוא מוסד חינוך, השני הוא מרכז קהילתי מופעל על ידי הרשות המקומית או מי מטעמה כאשר מבחינתנו תאגיד עירוני זה אותו הדבר, ושלישית, היא פועלת במרכז קהילתי והיא מופעלת על ידי חברה ממשלתית.
<מירב ישראלי: מספיק לכם?
<מירב ישראלי: על ידי חברה ממשלתית.
<מיכל מנקס: בסוף חברה ממשלתית לא נקראת חברה ממשלתית ואז לא עשינו כלום.
<קריאה: היא כן נקראת חברה ממשלתית.
<מיכל מנקס: בחוק הקייטנות לא סתם פרטו תאגיד כזה, חברה כזאת ועוד שורה ארוכה של דברים.
<מיכל מנקס: תגידו לי מה זה כל השאר כדי שאני אוכל להגיד שלא צריך את כל השאר.
<מיכל מנקס: אתם לא יודעים להגיד לי מה זה כל השאר.
יעקב מרגי: כל מה שרצינו זה להחיל את הפיקוח גם על המתנ"סים.
יעקב מרגי: ההגדרה המשפטית הכי שמרחיבה שלהם זו חברה ממשלתית.
<דודי מזרחי: ורשות מקומית או מי מטעמה.
יעקב מרגי: את זה יש לנו.
יעקב מרגי: רשות מקומית או מטעמה, יש לנו.
יעקב מרגי: כרגע, בקטע של המתנ"סים, ההגדרה הכוללנית ביותר שלהם זו חברה ממשלתית.
<מירב ישראלי: אני שואלת אותם מה הם רוצים.
<מירב ישראלי: נקרא לזה כרגע (1), (2) ו-(3).
<מירב ישראלי: ב-(1) מה שהחוק אומר, ואנחנו לא משנים לגביו שום דבר.
<מירב ישראלי: ב-(2) תגידו לי מה אתם רוצים להכניס בחוק שהוא שונה ממה שיש בחוק עכשיו.
<מירב ישראלי: (2) זה רשות מקומית או מי מטעמה ומרכז קהילתי.
<מירב ישראלי: מה אתם רוצים שייכנס לחוק והוא שונה ממה שיש עכשיו?
יעקב מרגי: הדבר היחיד הוא שמי שהוא לא מוסד חינוכי ולא מתנ"ס, זה משהו שפועל ברשות המקומית שהוא לא מתנ"ס והוא לא מוסד חינוכי - - -
<מירב ישראלי: נקרא לזה (2).
יעקב מרגי: הוא לא מוסד חינוכי ולא מתנ"ס, הוא חברה ממשלתית.
יוליה מלינובסקי: בבעלות הרשות או של הרשות.
<מירב ישראלי: נקרא לזה מרכז קהילתי.
<מירב ישראלי: אתם רוצים שלצורך העניין, לצורך סעיף 4, המפעיל יהיה הרשות המקומית?
יפעת שאשא ביטון: לא המפעיל.
יפעת שאשא ביטון: הרשות המקומית תיתן תצהיר אבל זה כבר ייכנס בתקנות.
<מירב ישראלי: אם זה מי מטעמה, זה לא היא.
<מירב ישראלי: זה ההבדל, אם אני מבינה.
<מירב ישראלי: בכל מקרה שהרשות המקומית מעורבת, במקרה הספציפי הזה, לא המפעיל ייתן, המפעיל הישיר אלא הרשות המקומית תיתן את התצהיר במקומו.
<דודי מזרחי: זה הרבה יותר עמוק מזה.
יעקב מרגי: המפעיל באמצעות הרשות המקומית.
<נעה היימן: במלים אחרות, אני לא יודעת איך לנסח את זה, אבל את צריכה להגיד שהסעיפים האלה לא חלים על (2).
<נעה היימן: מה שכן חל על (2), שם קוד (2), זה - - -
<מירב ישראלי: תקראי לזה מרכז קהילתי.
<נעה היימן: זאת רשות מקומית.
<מירב ישראלי: נקרא לזה מוסד חינוך, מרכז קהילתי, מתנ"ס.
<מירב ישראלי: רק בשביל הדיבור.
<נעה היימן: ב-(2) אלה רשויות.
<נעה היימן: מוסדות חינוך, זה (1).
<נעה היימן: (2) זה רשויות.
<נעה היימן: (3) זה המתנ"ס.
<נעה היימן: עכשיו אנחנו מדברים על מה חל על (2).
<נעה היימן: על (2) מה שחל, בעצם צריך להגיד הוראות החוק למעשה לא חלות.
<נעה היימן: מה שחל במקומן, צריך להוסיף סעיף או לא יודעת איך, שהרשות המקומית תגיש תצהיר למשרד החינוך - - -
<דודי מזרחי: לאחר שבדקה.
<נעה היימן: לאחר שבדקה כי הצהרונים עומדים בסטנדרטים שנקבעו על ידי משרד החינוך.
<מירב ישראלי: זה לא נכון שהחוק לא חל.
יפעת שאשא ביטון: החוק חל עליהם.
<מירב ישראלי: העיצומים חלים.
יפעת שאשא ביטון: החוק חל.
יפעת שאשא ביטון: מיושם על ידי הרשות.
<נעה היימן: מיושם על ידי הרשות המקומית ולא על ידי משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך את זה.
יפעת שאשא ביטון: צריך להסביר את אופן הפיקוח כפי שיהיה בתקנות.
<מירב ישראלי: אין להם יכולת לפקח.
<מירב ישראלי: איזו יכולת יש להם לפקח?
<דודי מזרחי: המילה פיקוח היא מילה חמקמקה.
יפעת שאשא ביטון: הוראות החוק חלות על זה.
<הדס אגמון: בואו נעבור סעיף סעיף ונסתכל אם זה דורש התייחסות ספציפית.
יפעת שאשא ביטון: צריך לכתוב שהוראות החוק יחולו כולן.
יפעת שאשא ביטון: בתקנות יוגדר מנגנון הפיקוח והבקרה.
יעקב מרגי: צריך להצביע על הרביזיה?
<מירב ישראלי: הכול נפתח מחדש.
<מירב ישראלי: אתם פותחים את כל הוראות החוק, אז צריך לעשות רביזיה כשזה כל הוראות החוק כי הם מכניסים עכשיו תיקון לכל החוק.
<מירב ישראלי: זאת לא רק הגדרה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים רק להגדרות.
<מירב ישראלי: צריך לשנות את כל החוק עכשיו.
<מירב ישראלי: אם הייתם עושים שינוי בהגדרה, לא הייתה בעיה.
<מיכל חורין: יכול להיות שהשינויים הם לא גדולים.
<מירב ישראלי: נדון אתם מחר.
<מירב ישראלי: נשב אתם.
<מירב ישראלי: אני אנסח משהו.
<מיכל חורין: תנו לנו לשבת מחר בבוקר עם מירב ולעבור על הפרטים ולראות מה דורש תיקון.
יפעת שאשא ביטון: אין לי בעיה, אבל בואו נתחייב וזה כן רשום בפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא שהחוק חל על כולם.
יפעת שאשא ביטון: הוראות החוק חלות על כולם.
יפעת שאשא ביטון: שיטת הפיקוח והבקרה היא אחרת ומתפצלת.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מבינה למה צריך לפתוח את הכול.
<מיכל חורין: יכול להיות שהפיקוח הוא לא כל כך אחר.
<מיכל חורין: יכול להיות שאת צודקת.
<מיכל חורין: אנחנו צריכים לשבת על זה.
יפעת שאשא ביטון: קחי חמש דקות.
<מיכל חורין: זה לא ייקח חמש דקות.
<מיכל חורין: מחר בבוקר.
<מירב ישראלי: אני לא מצליחה להבין.
<מירב ישראלי: זה משנה.
<מירב ישראלי: אם אתם משנים את ההגדרה, זה דבר אחר.
<מירב ישראלי: אם אתם משנים עכשיו את כל ההסדר שיחול ויהיה הסדר אחר, זה משהו אחר.
יעקב מרגי: אין ספק שלא רק סעיף ההגדרות יושפע.
יפעת שאשא ביטון: היא הציעה הצעה שהיא נכונה.
יפעת שאשא ביטון: בסך הכול ההגדרה ובפיקוח הרשות מגישה את ההצהרה.
יוליה מלינובסקי: אם אני לא הייתי פותחת את זה ברביזיה, מה הייתם עושים עכשיו?
יוליה מלינובסקי: זה היה עובר למבני הציבור ונגמר הסיפור.
<מירב ישראלי: היו מגישים על סעיף אחר.
<מירב ישראלי: אתם יכולים לנסח לי את זה בלי לפתוח סעיפים אחרים?
<מירב ישראלי: גם את (4).
יעקב מרגי: אם זה פשוט לכם הניסוח, נעשה עכשיו רביזיה.
<מיכל חורין: רק שנייה כדי להבין מה רוצים מאתנו.
יעקב מרגי: קחו.
<מירב ישראלי: הרביזיה שלך הייתה לדון מחדש.
<מירב ישראלי: פתחנו ואנחנו דנים מחדש.
יוליה מלינובסקי: לא דנים בכלל על העניין שלי.
<מירב ישראלי: את יכולה להגיש הסתייגות.
יוליה מלינובסקי: אם זה נופל, זה עולה למליאה.
יוליה מלינובסקי: אפשר להצביע כבר על ההסתייגות שלי?
יעקב מרגי: את רוצה ללכת?
יעקב מרגי: תקריאי את ההסתייגות שאת רוצה להגיש.
יוליה מלינובסקי: למעט צהרון שהמדינה ו/או רשות מקומית אינה משתתפת בתקצוב עבור צהרון במישרין או בעקיפין ושאינו פועל בשטח של מוסד חינוכי רשמי או מרכז קהילתי.
<מירב ישראלי: תשאירי לי את זה.
יוליה מלינובסקי: יש לך את זה.
יוליה מלינובסקי: הוספתי את המרכז הקהילתי כי קודם הוא לא היה.
יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי כפי שהוצגה?
יוליה מלינובסקי: זאת הסתייגות הסיעה.
יוליה מלינובסקי: מחר אני אגיש חתימות.
<מירב ישראלי: הנושא של המסגרות הנוספות, יכול להיות נושא.
<מירב ישראלי: לא צריך רביזיה נוספת.
<מירב ישראלי: אפשר לתקן את החוק בנושא.
<מיכל חורין: צריך לתקן את סעיף 4 ואת סעיף 10, חובות הרשות המקומית ולהוסיף.
<מיכל חורין: לגבי צהרון מסוג (2), הרשות המקומית תגיש תצהיר על עמידתו בהוראות לפי חוק זה.
<מיכל חורין: הרשות המקומית תבטיח את התקיימות התנאים.
<מירב ישראלי: איך היא יכולה להבטיח את התקיימות התנאים?
<מירב ישראלי: מה זה אומר?
<מירב ישראלי: ואם היא לא תבטיח, מה תעשי לה?
יפעת שאשא ביטון: יש אכיפה על ידי משרד החינוך.
<מירב ישראלי: אבל זה לא עליה.
<מירב ישראלי: זה על המפעיל.
<מיכל חורין: אנחנו יכולים להוסיף על רישוי.
<מירב ישראלי: אני לא יודעת מה ההתנהגות.
<מיכל חורין: העיצומים יהיו מול המפעיל.
<מיכל חורין: העיצומים ימשיכו להיות מול המפעיל.
<מירב ישראלי: אבל את זה הם יכולים בכל מקרה.
<דודי מזרחי: הרשות, כשהיא ממלאת את התצהיר, תוודא ולאחר מכן, כמו שאמרנו כאן, תעקוב באופן סביר במהלך השנה.
<מירב ישראלי: אני לא יודעת מה זה אומר.
<מירב ישראלי: אתם רוצים שהשר יקבע תקנות מה זה בקרה של רשות מקומית עףל מפעיל?
<מירב ישראלי: אז תעו את זה.
<מיכל מנקס: לא, למה זה לא קורה כשזה קורה בבתי ספר וגני ילדים?
<דודי מזרחי: יצאנו מהסכמה על אותו דבר.
<דודי מזרחי: בבתי ספר ובגני ילדים, רמת הוודאות - - -
<מיכל מנקס: יש לך רכז שהוא גם מבקר.
<מיכל מנקס: גם כאן יהיה לי רכז.
<דודי מזרחי: אני קודם כל רוצה לבקר את המסגרות האלה פעם אחת בהסכמה אתכם.
<דודי מזרחי: פעם שנייה, בבתי ספר יש לנו את התשתית הבסיסית.
<דודי מזרחי: המוכרים שאינם רשמיים בכלל עוברים תהליך של רישוי שהוא מאוד מורכב.
<מיכל מנקס: אתה מתבלבל בין פיקוח לבקרה.
<דודי מזרחי: אני לא.
<מיכל מנקס: רישוי הוא פיקוח.
<מיכל מנקס: אני לא מתכוונת לפקח.
יעקב מרגי: אמרנו זאת במפורש.
<מירב ישראלי: זה לא רישוי.
<דודי מזרחי: למשרד החינוך נכון להיום יש מערך של בקרה על היבטים של בטיחות.
<מיכל מנקס: אם הכוונה לבקרה בבטיחות, אני לא מוכנה שנעשה בקרה כי זאת התחכמות וזאת התפלפלות.
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, דיברתם בחוץ באופן מאוד מפורש על תצהיר שהם עומדים בכל הסטנדרטים המתבקשים לצהרון.
יפעת שאשא ביטון: אל תכניסו עיזים.
יפעת שאשא ביטון: יש להם אינטרס.
יפעת שאשא ביטון: הרי יש שם ציבור שלהם.
יפעת שאשא ביטון: אלה התושבים שלהם.
<דודי מזרחי: זה המינימום של המינימום.
<דודי מזרחי: רוצים לוודא שיהיו שם מסגרות ראויות.
יפעת שאשא ביטון: ברור, אבל יש להם אינטרס.
יפעת שאשא ביטון: אם הרשות נותנת תצהיר, אני שמה את עצמי.
יפעת שאשא ביטון: אם אני ראש עיר שמה תצהיר בידיים בידי משרד החינוך, אז ברור שאני מוודאת לאורך כל הזמן שהדברים כתקנם.
יפעת שאשא ביטון: אם קורה משהו לא בסדר, אני מפנה אליכם אי אתם הגוף האוכף.
<דודי מזרחי: מה הבעיה לכתוב את זה?
<מיכל מנקס: הוא רוצה את זה לאורך השנה כולה.
<מיכל מנקס: אם קורה משהו, הכול בסדר.
<מיכל מנקס: יש הבדל בין זה שמסבים את תשומת לבי שמשהו שלא בסדר.
יפעת שאשא ביטון: את לא עושה יותר ממה שהם עושים.
יפעת שאשא ביטון: גם הם לא מגיעים כל יומיים.
<מיכל מנקס: אבל אני לא מוכנה להיכנס בנעלי הרגולציה.
<מיכל מנקס: בשום אופן לא.
<קריאה: מי שמפעיל מטעמך צהרון.
<דודי מזרחי: אנחנו עדיין נעשה בקרות מדגמיות אבל זה יהיה ברמה שונה אם אתם תעשו.
יעקב מרגי: יש רשימה של סטנדרטים.
יעקב מרגי: על מוכנה לעשות על זה בקרה?
<מיכל מנקס: כן, אבל אני רוצה לראות.
<מיכל מנקס: שאני לא עכשיו מתחילה להגביה חלונות לגובה שלוש המטרים לפי תקינה של מוסדות ציבור.
<מיכל חורין: זה לא יהיה ברמה הזאת אבל זה יהיה מעט יותר.
יפעת שאשא ביטון: במשרד החינוך אין לך את הדברים האלה.
<מיכל חורין: אנחנו יודעים שמוסדות חינוך עומדים בזה.
יפעת שאשא ביטון: לא בכל הם עומדים.
יפעת שאשא ביטון: רוצים שנפתח את זה?
יפעת שאשא ביטון: תעשו סקר כמה עומדים בכיבוי.
<מיכל חורין: את רוצה שנפקח גם על מה שקורה במקום שהוא לא מוסד חינוך.
<מיכל מנקס: ברור שבתוך הדברים צריך לוודא שנשמרת בטיחותם של הילדים ושהתזונה תהיה לפי חוק המזון ושהמחיר יהיה מחיר ושכוח האדם יהיה אפילו בסטנדרט שקבע המשרד וישולם לו כך וכך.
<מיכל מנקס: אני מוטרדת כי אני לא יכולה עכשיו להתאים את מספר הילדים למספר תאי השירותים.
יפעת שאשא ביטון: בבית ספר יש התאמה?
יפעת שאשא ביטון: בואי תראי מה קורה בבתי ספר אצלנו, שם יש שני תאי שירותים על 300 ילדים.
<דודי מזרחי: במתנ"ס שמופעל על ידי הרשות המקומית, הרשות צריכה להוציא עליו רישיון עסק?
<דודי מזרחי: זה אומר שהוא עומד בתקינה מינימלית, סבירה, ראויה.
<דודי מזרחי: הוא עומד בתקינה מינימלית בכל מה שנוגע לכיבוי אש ולבטיחות.
<מיכל מנקס: אני אמציא לך את הרישיון של רישוי עסקים שיש למקום.
יעקב מרגי: רישוי עסקים עובר בדיקה.
יעקב מרגי: בריאות, תברואה.
יפעת שאשא ביטון: במיוחד התנ"סים שמפעילים חוגים באופן שוטף.
<דודי מזרחי: מבחינתי זה מספיק.
<מיכל מנקס: זה יופיע בתקנות.
<מירב ישראלי: אנחנו מתקנים את סעיף 4 בצורה הזאת.
<דודי מזרחי: בתצהיר היא תבטיח שהיא בנתה בקרה?
<קריאה: זה ON GOING.
<דודי מזרחי: שיהיה ברור שזה כך.
<מיכל חורין: ברור שאם הגשתם תצהיר באוגוסט - - -
יפעת שאשא ביטון: אם התנאים מפסיקים לחול, היא אמרה שהיא מעבירה את זה לרגולטור.
יפעת שאשא ביטון: את לא צריכה באופן אקטיבי להגיע כל שבועיים ולראות שזה עומד.
יפעת שאשא ביטון: גם הם לא עושים את זה.
<מיכל מנקס: בסדר, אבל הם רוצים לדרוש את זה ממני.
יעקב מרגי: אתה מוכן לתצהיר רישוי עסקים?
<מיכל מנקס: אנחנו אומרים בתקנות מה צריך.
<דודי מזרחי: נכניס את זה בתקנות.
יעקב מרגי: רישוי עסקים מהם, מהמוסדות הספציפיים האלה.
<מירב ישראלי: צריך לבדוק את זה בתקנות.
<מיכל מנקס: או שאני רואה את מה שאני מחויבת עכשיו או שעכשיו - - -
יפעת שאשא ביטון: הם שמים תצהיר.
יפעת שאשא ביטון: הם צריכים להעביר את זה למשרד החינוך ומשרד החינוך אמור לאכוף אם קורה משהו.
יעקב מרגי: לא ציפית מהם שיבדקו בטיחות וגובה חלון וכולי?
<מיכל מנקס: משום הכול ברמה הגיונית וסבירה.
<מיכל מנקס: מתנ"ס קולט גם ילדים וגם מבוגרים ואני לא מכירה הנחיות של משרד החינוך בנוגע לבטיחות של מתנ"ס.
<מיכל מנקס: אני לא רוצה שעכשיו ייצרו על הגב של החוק הזה תקנות למתנ"ס.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם תפקחו על מפעיל פרטי במתנ"ס, אתם לא תדרשו ממנו התאמות של הקונסטרוקציות שם.
<קריאה: אבל לא הכנסנו מפעיל פרטי למתנ"ס.
<קריאה: רק רשות מקומית במתנ"ס.
<קריאה: אמרנו שרק רשות מקומית משום שעל רשות מקומית חלות עליה חובות מוגברות.
<הדס אגמון: את בטח מבינה שכל הזמן משרד החינוך אמר שהוא נשען על תשתית של רישוי - - -
<מיכל מנקס: לכן אישרנו מוסדות חינוך.
<הדס אגמון: אם אנחנו נכנסים עכשיו לשטח שאנחנו לא מכירים, מן הסתם נצטרך להישען על משהו.
<הדס אגמון: אם יש רישיון עסק, כנראה זה מכסה.
<מיכל מנקס: אין כנראה.
יפעת שאשא ביטון: הם יבדקו בתקנות.
<מיכל מנקס: אני לא יכולה להגיע לכתיבת תקנות עם חוק גמור.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על זה בחוץ.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על תצהיר.
<מיכל מנקס: תצהיר.
יפעת שאשא ביטון: כאן אנחנו נכנסים לפינה.
יפעת שאשא ביטון: מיכל צודקת.