GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ניר קידר: הרבה מאוד תושבים גרים בשטח התאגיד עצמו.
<ניר קידר: התושבים פה הם שכנים שלנו, הם יחד איתנו.
<ניר קידר: אנחנו חוששים שההתנהלות שמדברים עליה תבוא על חשבון העובדים - - -
יעקב מרגי: פה זה יצור כלאים שהוקם וכנראה לא ידעו איך הוא הולך להיות.
<ניר קידר: התאגיד הזה היה מאוד חשוב בהתחלה כדי להקים את היישוב.
<ניר קידר: עכשיו, ברוך השם, יש יישוב משגשג ופורח.
<ניר קידר: אנחנו חוששים שההתייעלות תבוא על חשבון העובדים ועל חשבון התושבים שגרים שם, כי כבר היום יש פגיעה באיכות החיים של התושבים בגלל התאגיד.
מאיר כהן: אנחנו לא מדברים על התייעלות, ההנהלה מדברת על התייעלות.
<ניר קידר: זהו בדיוק, אנחנו לא רוצים התייעלות.
<ערן דורון: בוקר טוב.
<ערן דורון: ערן דורון, בעוד שבוע אהפוך להיות ראש מועצה אזורית רמת הנגב.
סתיו שפיר: מזל טוב, בהצלחה.
יעקב מרגי: האם זה אחרי בחירה?
יעקב מרגי: מה זה "אני הולך להיות"?
מאיר כהן: אין מתמודדים.
<ערן דורון: אני תושב המדרשה מזה 22 שנה.
<ערן דורון: עבדתי בתאגיד במשך שבע שנים וחצי, גם כמנהל בית ספר שדה וגם בתפקידים אחרים.
<ערן דורון: בעשור האחרון כעובד של המועצה האזורית, היה לי ממשק כמעט יומיומי עם התאגיד.
<ערן דורון: תראה, ניר אמר דבר חשוב, מדרשת בן גוריון ולא התאגיד מדרשת שדה בוקר, היישוב מדרשת בן גוריון הוא היישוב הגדול ביותר במועצה האזורית רמת הנגב, היישוב הכי מתפתח במועצה אזורית רמת הנגב, היישוב שאליו רוצים לבוא כל הזמן עוד ועוד תושבים.
<ערן דורון: אני אומר בצער ובכאב גדול שלצערי התאגיד הפך להיות חסם לפיתוח.
<ערן דורון: הוא הפך להיות גורם שלצערנו, פוגע בעובדים שלו, אבל בעיקר, וזה מה שמעניין אותי כראש רשות, הוא פוגע בתושבים.
<ערן דורון: בגלל כל הטענות של הבראה וכל העניין התקציבי זה מכריח אותם לייצר חברת אחזקות נדלנ"ית שמעלה שכר דירה, פוגעת בעסקים הקטנים שיש ביישוב הזה, היא לוקחת כל דונם אדמה - - -
יעקב מרגי: היא צריכה להתקיים.
<ערן דורון: היא צריכה להתקיים, בדיוק.
<ערן דורון: אני אומר לך, בית ספר שדה, בית ספר תיכון ומכינה קדם צבאית, עם כל הכבוד, כבוד היושב ראש, עם כל הכבוד לדבר הזה, לא צריך את כל המנגנון הזה, עם כל הכבוד.
<ערן דורון: בית ספר שדה, בית ספר תיכון ומכינה קדם צבאית, לא צריכים מנגנון מנופח לא יעיל וזה לא העובדים.
<ערן דורון: העובדים האלה, תדע לך, אחד אחד, צריכים לעשות את מה שהם עושים, הם לא הבעיה, הבעיה זה ההנהלה והמנגנון המנופח הזה.
<ערן דורון: הם צודקים.
<ערן דורון: גם הוא צודק וגם היא צודקת, יש פה מנגנון שהוא לא פרופורציונלי.
<ערן דורון: תחשוב שבכל עיר שלושה בתי ספר היו הופכים למנגנון של תאגיד עם מנכ"ל, בשביל מה צריך את זה?
יעקב מרגי: רבותיי, אחר כך אני אתן לכם להגיב.
סתיו שפיר: אפשר לראות, לקבל את הנתונים?
יעקב מרגי: רגע, אני בדיון של שעה לא הולך לעשות ניתוח כירורגי, לכן עזבי אותי מזה.
יעקב מרגי: החשב הכללי, האוצר.
סתיו שפיר: אני רוצה - - -
יעקב מרגי: לא, לא, תני לי רגע.
סתיו שפיר: - - - אני מסתכלת ואני רואה פה תקציבים של - - -
יעקב מרגי: אני מודה לכל מי שדיבר פה ואני מאמין, רבותיי, במציאות הנוכחית, הנה, אני אומר לכם, ימצא חן בעיני הנוכחים או לא ימצא חן בעיניכם, בצורה שזה עובד זה לא ישרוד.
יעקב מרגי: גם אם נזרוק השנה כסף לשנה, בשנה הבאה תהיו באותה מצוקה.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את הכיוון של ההסדרה.
יעקב מרגי: אתה אומר שאתם שנתיים מתעסקים עם זה, יש כיוון?
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת עם יש כיוון.
יעקב מרגי: אם לא, אני אומר לכם, אסור שזה ייתקע.
יעקב מרגי: אתם יודעים שלידכם, לידי, ביני לבין שדה בוקר, יש את כל הסיפור של הפזורה הבדואית והמדינה הולכת לשלם טבין ותקילין על הטעויות שלה.
יעקב מרגי: וזו טעות.
יעקב מרגי: המדינה חשבה שכשיש תאגיד שהוא גם יישוב, גם בית ספר שדה.
יעקב מרגי: לא עובד לכם?
יעקב מרגי: אתם רוצים לשנות את כללי המשחק?
יעקב מרגי: מותר לכם, אתם הריבון.
יעקב מרגי: אתם הריבון.
יעקב מרגי: מותר לכם, אבל כל עוד אתם לא מביאים את הפתרון ואת דרך ההתנהלות ואת ההסדרה, המוסד הזה שנקרא מדרשת שדה בוקר צריך להתקיים.
יעקב מרגי: איך יתקיים?
יעקב מרגי: תחליטו ש"אנחנו מסיימים את העבודה תוך שנה", השנה יש כיסוי תקציבי, אבל אני רוצה לשמוע מכם לאן זה הולך.
יעקב מרגי: מי מדבר, אוצר, חינוך?
<עירית בירן: במהלך שאנחנו רוצים לנהל בחודש וחצי הקרוב, אנחנו רוצים להגיע איתם להסכמות של מהלך שאנחנו רוצים לעשות להסדרה.
<עירית בירן: יכול להיות שהפתרון שעלה כאן
<עירית בירן: עכשיו - - -
אילן גילאון: מה זה אומר?
יעקב מרגי: רגע, אילן.
יעקב מרגי: גבירתי, הסדרה.
אילן גילאון: תמיד התייעלות זה לצמצם.
יעקב מרגי: עזוב, אל תגידי התייעלות.
<עירית בירן: לא אמרתי.
יעקב מרגי: גברתי, הסדרה.
<עירית בירן: לעשות הסדרה של כל המערכת.
<עירית בירן: אנחנו רוצים להסתכל על בית הספר, לעזור לו לגדול, שיגיעו יותר תלמידים, מצד אחד שהשעות יהיו בפרופורציה לכמות השעות שצריכות להגיע לבית ספר.
<עירית בירן: גם בית ספר מאוד יקר בארץ לא מגיע לגירעונות כמו שמגיעים שם.
<עירית בירן: אותו הדבר עם הפנימייה, יש לנו בחינוך ה - - -
מאיר כהן: מה הגירעון?
<עירית בירן: יכול להיות שאנשי שדה בוקר צריכים להגיד לך.
<עירית בירן: להערכתי, בית הספר עם 300 ומשהו ילדים בגירעון של מעל 2 מיליון שקל.
<עירית בירן: רק בית הספר.
מאיר כהן: את אמרת, אין בית ספר שש שנתי עם 300-400 - - -
<עירית בירן: הם לא שש שנתי, הם שלוש שנתי, ארבע שנתי, עם כמות קטנה של תלמידים.
מאיר כהן: גבירתי, ניהלתי בית ספר עשרות שנים.
מאיר כהן: הוא לעולם לא יהיה רווחי עם המספר הזה, אתם חייבים להגדיל את מספר התלמידים.
מאיר כהן: זה אחת.
מאיר כהן: אבל זה לא הסיפור, אדוני היושב ראש, יש כאן סיפור הרבה יותר מהותי.
מאיר כהן: אומר ראש המועצה, "אני לא רוצה את התאגיד הזה בתחומי, לא רוצה אותו.
מאיר כהן: אני יודע להבטיח להתייעל בלי התאגיד הזה".
מאיר כהן: מזה נובע הכול.
מאיר כהן: לא בגלל מה שאתם אומרים או החשבות.
מאיר כהן: מזה זה נובע.
יעקב מרגי: כשאת אומרת שאנחנו נגיע להסדרה, קודם כל מבחינת חוקית יש פה בעיות משפטיות כבדות משקל.
יעקב מרגי: יש פה בעלות שמתנגשת פה עם צרכים אחרים.
יעקב מרגי: לכן אין ספק, כשאני אומר לכם שאתם צריכים להביא לפה מודל מוסכם, כולל משפטית, כולל תקציבית וכולל הכול, שיהיה מוסכם על כל הצדדים.
יעקב מרגי: עד אז אין לחנוק, אין להרים הנדברקס.
מאיר כהן: אם בית הספר יעבור אליו, כל שנה הוא ישקיע מיליון וחצי שקל.
מאיר כהן: אני אומר לָך, אם לא יהיה שינוי הוא ישקיע את אותו כסף כל שנה בבית הספר.
יעקב מרגי: הנהלה, בבקשה.
<אורי דיסטניק: קודם כל, תודה רבה, אדוני היושב ראש וחברי הכנסת, ששמתם את הנושא על סדר היום.
<אורי דיסטניק: אני אגע ממש בקצרה.
<אורי דיסטניק: שמי אורי דיסטניק, אני מנכ"ל המדרשה מזה שנתיים וקצת.
מאיר כהן: אודי ניסן הוא יושב ראש הדירקטוריון.
<אורי דיסטניק: כן, הוא היושב ראש, כן ולצערי הוא לא יכול היה להגיע היום, אבל הוא פועל בנושא הזה.
<אורי דיסטניק: המדרשה זה תוצר של הסכמה עם יד בן גוריון שלקחה את הנכסים של יד בן גוריון, שזה בעיקר מקרקעין, מבנים ורעיון וחזון גדול, היא התחברה יחד עם המדינה לפני 44 שנה והחליטו שהם מקימים חברה שהבעלות שלה היא המדינה.
<אורי דיסטניק: אנחנו פוגשים את משרד החינוך לא רק בפדגוגיה, אלא גם כבעלות שלנו, כמו כל חברה ממשלתית אחרת.
<אורי דיסטניק: הפעילות, בית הספר הוא ספינת הדגל שעלתה פה, אבל חוץ מבית הספר, שאגב, הוא לא בית ספר כמו בתי ספר שמרבית האנשים מכירים פה ביישוב שלהם, זה בית הספר בעל ייחודיות ארצית, הוא פונה לכל תושבי מדינת ישראל ומזמין אותם לבוא וללמוד בצורת חינוך מאוד מיוחדת.
<אורי דיסטניק: אז יש לנו בית ספר, יש פנימייה ויש את המכינה הקדם צבאית ויש תכנית מנהיגות שייחודית לנגב, "קו הזינוק" - - -
יעקב מרגי: כן, אבל אתה תסכים איתי, עכשיו תתנתק מן הקטע הזה של הבעלות והקטע החוקתי.
יעקב מרגי: אני בא ואומר ותסכים איתי, אתה לא יכול להרכיב על בית הספר את כל הקשיים של המקום הזה, איך שהוא הוגדר.
<ערן דורון: אני מיד אגיע לנקודה.
יעקב מרגי: הדיון, למה הוא בוועדת חינוך?
יעקב מרגי: בגלל הכותרת "מדרשת".
יעקב מרגי: יש פה יישוב, חי, נושם, בועט, תאמינו לי, תפרידו אותו, תנו לי אותו, נשחרר אותך מכל הוצאה, אני אדאג לנהל אותו, נביא גם דיבידנד למדינה, אבל אתם מבינים את המורכבות ואנחנו רוצים להביא פה הסדרה שהיא קבועה, לא עוד איזו תרופת הרגעה לחודשיים שלושה ארבעה ולחזור על זה.
יעקב מרגי: אני גם לא יכול לבוא עכשיו בטענות לאוצר ולא בטענות למשרד החינוך.
יעקב מרגי: נכון, באתי בטענות ואמרתי, רבותיי, לגבי ההסדרה הזאת הייתם צריכים להתעורר כבר לפני עשר שנים, מרגע שהוחלט להקים יישוב ולדעת שזה לא יתאים.
יעקב מרגי: כבר אז מישהו היה צריך להתעורר ולהגיד אי אפשר לשים הכול בצורת ההתנהלות הזו ולהסדיר זאת מבחינה משפטית, כלכלית, תקציבית, כל מה שתרצו.
יעקב מרגי: כרגע המציאות כזו, אף אחד לא בא לזעוק שהגירעון הולך לפגוע בתושבים, זה לא מעניין אותי.
יעקב מרגי: לא שזה לא מעניין אותי, כרגע זה לא הדיון.
יעקב מרגי: ולמה נזעקנו?
יעקב מרגי: נזעקנו כי מדרשת שדה בוקר, גם בגלל שהיא שדה בוקר, גם בגלל שהיא בן גוריון, זה ערך מוסף נוסף, בקשיים.
יעקב מרגי: אתה, מבחינת ההנהלה, אתה יכול לומר לי, לכאורה, למה אתם בקשיים?
<אורי דיסטניק: אני אסביר בדיוק.
<אורי דיסטניק: מבנה הקשר בין המדינה לבין יד בן גוריון היה כזה שיד בן גוריון נותן את הנכסים והמדינה כל שנה רואה את התקציב ומאזנת את התקציב.
<אורי דיסטניק: לאורך השנים חלו תהליכים של התייעלות מאוד משמעותיים והחלק של המדינה בתקציב המדרשה הלך וקטן בצורה משמעותית והחלק של ההכנסות העצמיות של המדרשה הלך וגדל באופן משמעותי, במיוחד בשנים האחרונות.
<אורי דיסטניק: המגמה הזו צריכה להימשך, אנחנו צריכים להגיע למצב שמתי שהוא, בתאריך שייקבע - - -
יעקב מרגי: שתהיו חי נושא את עצמו.
<אורי דיסטניק: לגמרי.
<אורי דיסטניק: אנחנו בהחלט בכיוון ואנחנו צריכים להגיע לשם.
<אורי דיסטניק: מה קרה ממש לאחרונה?
<אורי דיסטניק: הדברים עובדים ויש התייעלויות ואנחנו כל שנה מפנים הרבה מאוד תקציבים שאנחנו מתייעלים בהם לטובת פיתוח - - -
יעקב מרגי: אומר לך הבחור, שככל שאתה מגדיל את ההכנסות אתה חונק את התושבים.
<אורי דיסטניק: אני חושב שהבעיה היא לא התושבים.
<אורי דיסטניק: מה שקרה במדרשת שדה בוקר, שהיא אחד המקומות אולי המיוחדים בארץ, שסביב פעילות חינוכית סביבתית, כמו שתיארתי, קם יישוב.
<אורי דיסטניק: מה זה היישוב הזה?
<אורי דיסטניק: אלה אנשים שבאו וחיו במקום, לימדו שם, עבדו שם, אהבו את המקום ואמרו, "אנחנו רוצים להמשיך".
יעקב מרגי: יש עוד כמה מקומות.
<אורי דיסטניק: זה דבר ראוי ולא זאת הבעיה.
<אורי דיסטניק: אם אתה רוצה נרחיב על זה, לא זו הסוגיה ואני רוצה לחזור לסוגיה עצמה.
<אורי דיסטניק: הסוגיה עצמה היא שבשלהי 2016, ממש בחודש דצמבר, בא החשב הכללי וקיבל החלטה להניף גרזן על התקציבים של 2016 שאושרו במשרד החינוך והיו בתקנה.
<אורי דיסטניק: זו נקודה אחת ספציפית שגרמה לנו כרגע לבעיה תזרימית, בכל מצב אחר - - -
אילן גילאון: מה היה הנימוק?
<אורי דיסטניק: שמעת את זה מהם, אני לא רוצה לחזור על הדברים.
יעקב מרגי: אין קניית שירותים, דיברנו, בוא.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים להגיע הלאה.
<אורי דיסטניק: אנחנו חברה ללא כוונת רווח, זאת אומרת - - -
יעקב מרגי: לו יצויר ש-2016 היה משוחרר באיזה מצב היית היום?
<אורי דיסטניק: אם לא היינו במצב של חוסן תזרימי משמעותי, באותו חודש כבר החברה הייתה נסגרת.
<אורי דיסטניק: אנחנו כרגע הגענו לחודש מרץ, כי באמת אני חושב שהמצב שלנו הוא מצב טוב, אבל מה התוצאה?
<אורי דיסטניק: חייבים להבין מהי התוצאה של ההחלטה הזו, ספקים במרחב הנגב, שהם ספקים מצוינים, הם לא יושבים פה, אין פה נציגות, אמנם אני מנכ"ל המדרשה, אבל אני אייצג אותם כרגע, יש חלק מהספקים, אנשים נהדרים, שהם שותפים שלנו לפעילות, לא מקבלים תשלומים מאז אמצע נובמבר.
<אורי דיסטניק: העובדים, שברור לגמרי שזה לא רק לא חוקי - - -
יעקב מרגי: אתה מדבר איתי תזרימית, עזוב תזרימית.
<אורי דיסטניק: אני אוסיף מילה ואני אגע בנקודה שאתה מעלה.
<אורי דיסטניק: אתה יודע מה?
<אורי דיסטניק: אני אגע בה ישר.
<אורי דיסטניק: אני רוצה לברך על כניסתו לתמונה של מנכ"ל משרד החינוך, שאתמול, עוד לפני שהוא נכנס לתפקיד, מתוך החשיבות של העניין הזה, זימן אצלו דיון חשוב והתווה את המסגרת של הפעילות לטווח הארוך.
<אורי דיסטניק: אני אומר לכם ואני יכול לעדכן, זו לא תהיה חדשה, שהכיוון שהוא מוביל להערכתי יסדיר את כל הבעיות שהעלו פה לטווח הארוך.
<אורי דיסטניק: בעניין הזה אני סומך עליו במאה אחוז.
יעקב מרגי: עירית בירן, את מכירה את הדיון שהיה אצל אבוהב?
<עירית בירן: אני הצגתי אותו, אמרתי שהיה דיון.
<עירית בירן: הוחלט לבנות תכנית, כשתהיה תכנית נציג אותה בפני הכנסת.
<עירית בירן: אני מקווה שבעוד חודש, חודש וחצי מקסימום - - -
יעקב מרגי: לוחות זמנים, חודש וחצי מקסימום, אבל עד אז?
<קריאה: עד אז אנחנו מתים.
מאיר כהן: ועד אז מעבירים להם כסף?
<אילת כהן מלקמן: החשב אמר שכן.
<אילת כהן מלקמן: שלום, אני אילת, אני מהלשכה המשפטית.
<אילת כהן מלקמן: בסוף הדיון אכן מה שנקבע זה שיוקם צוות כדי להגיע לפתרון הכולל ובינתיים החשב אמר, הוא דיבר גם עם אורי וגם עם אודי ניסן, הם קבעו לדעתי אפילו למחר או למחרתיים, כדי לפתור את הבעיה הנוכחית של שנת 2017 בהמשך.
יעקב מרגי: רבותיי, אני אתן התייחסויות, אבל הסיכום ברור לי, בבקשה.
<אמיר גלילי: שלום, קוראים לי אמיר, אני תושב היישוב מדרשת בן גוריון מזה 42 שנה.
<אמיר גלילי: נולדתי בו, גדלתי בו ואני מגדל בו את ילדיי.
<אמיר גלילי: משהו אחד שצריך להבין, כל האנשים הנפלאים שדיברו פה על מוסדות החינוך, צריכים להפריד בין מוסדות החינוך, הנפלאים והמעולים, העובדים הנפלאים והמעולים, לבין התאגיד עצמו.
<אמיר גלילי: אין שום צורך בגוף כזה, גוף מנהלי, אין לו שום עניין חינוכי - - -
יעקב מרגי: עכשיו אני אהיה הקטגור, בסדר?
יעקב מרגי: עם כל הכבוד לך, אתה יושב על הקרקע של המדינה, נכסים של בן גוריון, אתה בא עכשיו ואומר לי, "שחרר, תן את שלי וקח את שלך"?
יעקב מרגי: זה לא שלך.
יעקב מרגי: הבנת מה אני אומר לך?
יעקב מרגי: יש פה תהליך הסדרה שחייב להיות.
יעקב מרגי: נגע בזה ערן, זה היה ברור על השולחן מהרגע הראשון של הדיון.
יעקב מרגי: יש פה מצב שהמדינה כמדינה צריכה להוביל מהלך עם ההנהלה, עם התאגיד.
דב חנין: המילה תאגיד היא מסוכנת.
יעקב מרגי: בוא, אמרנו כמה מלים מסוכנות היום, כמעט לא נשארה מלה שהיא לא מסוכנת, בקדנציה הזו כל המלים הסתכנו.
<אמיר גלילי: אני רק רוצה לסיים את דבריי.
יעקב מרגי: זה קל לומר.
יעקב מרגי: אתה תושב, נכון, אתה רוצה, אבל אני אומר לך, עם כל הכבוד, בחוזה שלך אתה - - - אתה רוצה להפריד?
יעקב מרגי: אתה רוצה שאנחנו נשחרר בעלויות?
יעקב מרגי: יש כללים איך עושים זאת.
<אמיר גלילי: אני רק אגיד עוד שני דברים קצרים לסיכום.
<אמיר גלילי: האחד, המצב של היישוב הזה נורא ואיום בגלל שהתאגיד הזה פשוט - - -
יעקב מרגי: מה, לא מפנים אשפה, מה?
<אמיר גלילי: מדרכות.
<אמיר גלילי: עצים מתים, עשרות עצים שאני ראיתי אותם גדלים במו עיניי, באמצע המדבר מתים וכך הלאה.
<אמיר גלילי: רק עוד דבר אחד אחרון.
<אמיר גלילי: רגע, רק עוד לסיים עם דבר אחד אחרון.
<אמיר גלילי: רק כדי להבין את חומרת העניין וכמה שנים הוא נמשך.
<אמיר גלילי: הרפרנט של החינוך במשרד האוצר בשנים 71 עד 73', בארי חזק ז"ל, שנהרג במלחמת יום כיפור, כותב בזיכרונות שלו כמה מסובכת וכמה בעייתית וכמה גירעונית הייתה מדרשת שדה בוקר באותן שנים.
<אמיר גלילי: רק שתבינו שזה לא עניין של השנתיים האחרונות, זה עניין של עשרות שנים.
<אורה חכם: אני חוזרת משדה בוקר אתמול, יש לי בת דודה שגרה שם.
<אורה חכם: אל"ף, יש לי שאלה לראש המועצה האזורית, אני מברכת אותך על התפקיד, אני הבנתי ממנה שבעצם אתם עשויים להיות חסם לגדילת היישוב, כי כמועצה אזורית יש לכם את התכנית שלכם, אני לא באה בטענות.
<אורה חכם: אני אשמח אם אתה מפריך זאת, כי היישוב הולך וגדל בצורה נהדרת בזכות המדרשה, שלא יבינו, גם עיר הבה"דים עושה את שלה.
<אורה חכם: בזכות המדרשה שקיימת, בזכות מיליון המטיילים שבאים לשם, אסור לפגוע בהם.
<אורה חכם: לא רק זה, אני הייתי דורשת ממשרד החינוך ומהרפרנט של משרד האוצר להוסיף תקציב השקעה לפיתוח.
סתיו שפיר: אפשר רק לקבל את הנתונים מ - - -
יעקב מרגי: את יושבת ראש ועדה, תוציאי לה נזיפה, תדרשי ממנה.
אילן גילאון: אנחנו מתנצלים, מאיר ואני, יש לנו דיון על הכימיקלים, אל תיתן שהם לא יידעו מה המצב הברור.
יעקב מרגי: תדע לך, אפרופו, זה קשור לדיון, שיכול להיות שמכל האמוניה יעבור לנגב וזה יהיה קרוב ל - - -
<קובי בר: אז תהיה לנו עוד פרנסה.
יעקב מרגי: יהיו לך גם מסכות אב"ך צמודות, אין בעיה.
אילן גילאון: כל אחד והעמונה שלו.
סתיו שפיר: סליחה, אדוני, לא קיבלנו מהם תשובות ברורות.
דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש, אני מתנצל שהגעתי רק בסוף.
דב חנין: הגעתי כדי להביע תמיכה בגישה שאומרת שאת הבעיות האלו חייבים לפתור.
דב חנין: אני קצת מכיר את הבעיות, אלו הן בעיות שניתנות לפתרון.
דב חנין: המוסד הזה הוא מוסד חשוב, המקום הזה הוא מקום חשוב, לכן הגישה חייבת להיות לא להסתכל על הדברים הקטנים אלא לראות את התמונה הגדולה וללכת לפתור את מה שצריך.
יעקב מרגי: אני מסכם, רבותיי.
יעקב מרגי: לאור הדברים שנאמרו כאן, גם עמדת ההנהלה שרואה אופק ואופק חיובי של איתנות תקציבית, גם הדרישה של התושבים, העובדים, עומדת להם הזכות לאופק שירות יציב ובטוח.
יעקב מרגי: עובד הוא איכותי יותר ועובד מסור יותר כשהוא יודע שיש אופק ויציבות כלכלית של המוסד.
יעקב מרגי: החשב הכללי ומשרד החינוך, מאחר שהבעיה על שולחנכם והייתה ישיבה ואתם הולכים לקראת הסדרה, אני מקבל את ההודעה שתוך 45 ימים יהיה מסלול הסדרה ועד אז, גם נאמר והייתה התחייבות כאן סביב השולחן, עד אז תקציבים יוזרמו והמדרשה תמשיך להתקיים.
יעקב מרגי: אני מברך את מנכ"ל משרד החינוך, גם על כניסתו לתפקיד וגם על זה שהוא לקח את זה.
יעקב מרגי: הרי הוא היה בפורום כפרי הנוער והוא יודע מה זה פנימייה, אני מקווה שמה שרואים מכאן אכן רואים גם משם ונמצא פתרון גם לסוגיה הזו.
יעקב מרגי: תתקיים פה ישיבת מעקב מיד עם חידוש המושב הבא של הכנסת כדי לראות את המסלול ושאכן המדינה הולכת לקראת הסדרה יציבה ונכונה, תוך באמת התייחסות לכל מה שנאמר כאן סביב השולחן.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח ישיבה של ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, השלישית להיום, ה-20 במרץ 2017, כ"ב באדר תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: אלפי תלמידים מן האוכלוסייה הבדואית ללא מסגרות חינוכיות ולא מוצע להם שום פתרון, יוזמה של חבר הכנסת טלב אבו עראר.
יעקב מרגי: רבותיי, זה לא דיון ראשון וכנראה, לצערי הרב, גם לא יהיה האחרון שאני מקיים בסוגיה הזו.
יעקב מרגי: בתחילת הקדנציה קיימנו דיון והבעיה של אותם ילדים ללא מסגרות חינוך הוצפה כאן.
יעקב מרגי: בעקבות זה משרד החינוך הודיע שהוא מתקצב 50 מיליון ₪ כדי למצוא פתרון וליצור תשתות ראויות כדי שהילדים האלה יהיו במסגרות חינוך והנה אנחנו אחרי כשנתיים נדרשים לסוגיה הזו שוב.
יעקב מרגי: בוא, חבר הכנסת טלב אבו עראר, תציג לנו למה הגשת הצעה לדיון מהיר.
טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב ראש, תודה לכל הנוכחים.
טלב אבו עראר: כמו שציין יושב ראש הוועדה, חברי יעקב מרגי, כ-5,200 ואפילו יותר ילדים ערבים בדואים בנגב, ללא מסגרת חינוכית, או לא רשומים בגן, נגדיר את זה כך.
טלב אבו עראר: העניין הזה מלפני יותר משנתיים, למרות שגם נערך סיור בראשותו של יושב ראש הוועדה באזור שם.
טלב אבו עראר: הנתון הזה, אנחנו לא המצאנו אותו, אלא שזה נתון שהוא מאומת על ידי משרד החינוך.
טלב אבו עראר: נציג משרד החינוך, שהשתתף בסיור הזה, הודה ונתן את הנתון הזה.
טלב אבו עראר: זה נובע קודם כל, ממחסור בגני ילדים בקרבת מקום מגוריהם של הילדים האלה.
טלב אבו עראר: הגנים הקיימים שם, אם יש גנים, הם מרוחקים ממקומות מגוריהם של הילדים, דבר שמקשה עליהם להתחבר או ללמוד בגנים האלה.
טלב אבו עראר: בוא נאמר את האמת, זה ממש זלזול מוחלט של משרד החינוך ושל כל המשרדים הממשלתיים המעורבים.
טלב אבו עראר: יש כמה חסמים שהם תקציביים, תכנוניים, בירוקרטיים, שממוקמים בכמה משרדים, לא רק במשרד החינוך.
טלב אבו עראר: גם משרד התחבורה, גם משרד החקלאות.
טלב אבו עראר: משרד החקלאות הוא האחראי על - - -
טלב אבו עראר: זהו, אני כבר אגיע לנקודה זו.
טלב אבו עראר: משרד החקלאות הוא הממונה על הגוף שנקרא מִנהלת הבדואים, שלא עושה כלום לבדואים מלבד להרוס בתים או להפקיע קרקעות, זה התפקיד.
טלב אבו עראר: עמותת "רגבים" שם, היא מנהלת לנו את החיים.
יעקב מרגי: הדיון עכשיו הוא על אותם ילדים שאין להם מסגרות.
טלב אבו עראר: בסדר, על אותם ילדים ואנחנו הקרבן כל הזמן.
טלב אבו עראר: ילדים וגם אחרים.
טלב אבו עראר: לכן, חבריי, בנוסף לכל הגורמים שהזכרתי, יש גם שתי מועצות שהיו ממונות, רק לאחרונה התקיימו בחירות באחת מהן, נווה מדבר, ונבחר תושב מקומי, אברהים אלהואשלה ויש מועצה אחרת שהיא עומדת גם לקיים שם בחירות, מועצת אל קסום, שבחודש אפריל יתקיימו שם בחירות.
טלב אבו עראר: שתי המועצות האלו גם מעורבות בעניין הזה.
טלב אבו עראר: אני לא רוצה להרבות בדיבור כדי לאפשר לאחרים ולשמוע גם את הגורמים המוסמכים לכך לענות לנו.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים פתרונות היום.
טלב אבו עראר: פתרונות.
טלב אבו עראר: אני מציע כדי לפתור את הבעיה הזו, הרי כדי למצוא פתרונות צריך להקצות משאבים תקציביים לפיתוח תשתיות, אז להקים ועדה בין משרדית, בהשתתפות משרד האוצר, משרד החינוך ומשרד התחבורה, כדי למצוא פתרון.
טלב אבו עראר: מרגי, יושב ראש הוועדה, אם היו 5,000 האלה, היו ילדים לא ערבים - - -
יעקב מרגי: אם הייתי מציע בסיכום להקים ועדה בין משרדית הייתם תוקפים אותי.
יעקב מרגי: אני מתנגד לוועדה, אין זמן לוועדות, אנחנו אחרי, צריך לעשות.
יעקב מרגי: ועדה בין משרדית זה אומר שעוד ארבע שנים - - -
טלב אבו עראר: מקובל.
טלב אבו עראר: מהי המדיניות שננקטת כלפי האוכלוסייה הערבית בדואית בנגב?
טלב אבו עראר: המדיניות היא שלא מאפשרים אווירה חינוכית.
טלב אבו עראר: לא בונים שם בתי ספר, לא בונים גנים, לא מחברים את התושבים שם לחשמל, לא נותנים להם שירותי בריאות, שירותי רווחה, למה?
טלב אבו עראר: כאמצעי לחץ על התושבים האלה כדי שיעברו למקום אחר, שעדיין באוויר, בחלל, אפילו אין למדינה מה להציע.
טלב אבו עראר: חברים, אנחנו יודעים שעל פי חוקי היסוד של המדינה הזו, כל ילד זכאי לחינוך ורווחה, באשר הוא, איפה שהוא, לא משנה איפה הוא, גם אם הוא בשמים, הוא חייב חינוך.
יעקב מרגי: ד"ר יוסף ג'בארין.
יוסף ג'בארין: אפשר לדעת מי כאן ממשרד החינוך?
יעקב מרגי: יש כאן ממשרד החינוך.
יוסף ג'בארין: לדעת מי.
יעקב מרגי: יש את עירית בירן, יש את גנאדי, יאללה.
יוסף ג'בארין: אני רואה שהמפקחים לא נמצאים.
יעקב מרגי: הבוסים פה.
יעקב מרגי: משרד התחבורה נמצא כאן?
יעקב מרגי: נרשם?
יעקב מרגי: אבקש לבדוק איפה הוא.
יעקב מרגי: משרד החקלאות נמצא?
יעקב מרגי: תודה, יופי.
יעקב מרגי: מרכז שלטון מקומי יש?
יעקב מרגי: יופי, אז מה אתה רוצה?
יעקב מרגי: כולם פה.
יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, אתה אישית מלווה את הנושא הזה לפחות שנתיים.
יוסף ג'בארין: זה אחד הנושאים הראשונים שאנחנו העלינו לשולחן הזה מיד אחרי הבחירות ואמרנו שלא ייתכן שיותר מ-5,000 תלמידים עכשיו בגילאי חובה, פשוט מחוץ למערכת.
יוסף ג'בארין: משרד החינוך אמר שהוא מודע לבעיה, גם הודה שאלה אכן המספרים ושהם מטפלים בזה וההבטחה הייתה שבשנת הלימודים שנפתחה השנה, זאת אומרת, עוד בתחילת ספטמבר, ימצאו פתרון לנושא הזה ואני רואה שאנחנו עדיין פחות או יותר באותו מקום.
יוסף ג'בארין: לגבי התכנית, הם מדברים על תכנית חדשה בכל מה שקשור לבניית כיתות.
יוסף ג'בארין: מדובר, אם אני לא טועה, בכ-17,000 כיתות חדשות שנכללות בתכנית החדשה.
יוסף ג'בארין: אם מערכת החינוך הערבית הייתה מקבלת את היחס שלה, 25%, אותם 4,000, זה כבר היה פותר באופן משמעותי לפחות חלק מהבעיה, אבל אפילו בזה אני עדיין לא בטוח.
יוסף ג'בארין: דובר על כך שיש תקציבים להסעות.
יוסף ג'בארין: אם הבעיה היא הסעות אז כנראה שיש תקציבים.
יוסף ג'בארין: הנושא הזה עדיין מתעכב וצר לי להגיד לך, כבוד היושב ראש, שאני לא רואה שיש באופק פתרון.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שאנחנו לא נשב עוד פעם כאן ועוד פעם נדון בסוגיה הזו, כי בהיעדר לוח זמנים ברור איך נגיע ל-1.9?
יוסף ג'בארין: אני מקווה שעוד חצי שנה הבעיה הזו כבר תהיה מאחורינו.
יוסף ג'בארין: לכן אני פונה אליך ומבקש ממך, אחרי שעשינו סיור יחד ושמענו את הבעיה גם מן השטח, הגיע הזמן שתנקוט בצעדים יותר אופרטיביים, כדי שנוכל להתגבר על הבעיה הזו.
יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין, בבקשה.
חנין זועבי: תודה רבה, היושב ראש.
חנין זועבי: אני לא יודעת מה להוסיף.
חנין זועבי: לא מה להוסיף לדיון, אלא לפתיחה של חבריי הכנסת עמיתיי טלב ויוסף, אבל זה לא רק שנתיים, זה כבר יותר משנתיים ואנחנו נשמעים לך ואתה יכול להסכים אותי, אנחנו חברי כנסת מאוד ממושמעים, מאוד שקטים, על זה מפטרים שרים, נכון?
חנין זועבי: על 5,000 ילדים שאחר כך אנחנו דנים לא רק בילדים שהם מחוץ למסגרת, שאין להם מסגרת של גני ילדים, אנחנו אחר כך דנים על תוצאות של בגרות ועל פער ועל סטודנטים ערבים שלא נראים בתחתית הרשימות של הישגי הלימודים, שבקושי ראינו ברשימות ושואלים למה ואיך לפתור ואיך להעצים ולהגביר את תכניות העשרה בבתי הספר.
חנין זועבי: כאן מתחילה הבעיה וכאן כולם רואים את הבעיה.
חנין זועבי: זו רשלנות פושעת, אפשר להגיד.
חנין זועבי: זו תכנית של איך להרוס חברה, לא להקים.
חנין זועבי: זו לא תכנית ובעיה של לבנות גן ילדים, זוהי תכנית של איך להרוס חברה, איך להוציא חברה מחוץ למעגל הנורמלי של חיים.
חנין זועבי: מדברים על ללמוד, מדברים על תעסוקה, בשביל להגיע לתעסוקה.
חנין זועבי: אני לא יודעת, אתה אומר שאנחנו חברי כנסת מאוד - - -
יעקב מרגי: עקביים.
חנין זועבי: לא, מתאפקים.
עאידה תומא סלימאן: לא שזה עוזר לנו.
חנין זועבי: מתאפקים, אנחנו ממושמעים, אנחנו יכולים לדון בבעיה עשר פעמים, כאשר ההיגיון האנושי אומר שאחרי שדנים בבעיה כמה פעמים, פעמיים, שלש וארבע וכבר יש פתרון ואמרו והבטיחו ואין מימוש, אז צריכים להגיע למסקנה.
חנין זועבי: אני לא יודעת איזה מסקנה, מסקנה אחרת, למרוד, איך למרוד, מחוץ לכנסת גם בתוך הכנסת.
חנין זועבי: אני חושבת שמדובר על רשלנות פושעת, לא בעיה של תקציב, לא בעיה של לבנות או לא לבנות, אלא בעיה של איך הורסים חברה.
חנין זועבי: מדובר על הרס של החברה הערבית בנגב.
יעקב מרגי: חבר הכנסת זוהיר.
זוהיר בהלול: אדוני היושב ראש, אם הייתי רוצה להיות ציורי וקצת קריאטיבי בבוקר הזה אז הייתי אומר לך, אם אפשר היה לקלף את שכבות העץ של דפנות החדר הזה, היית מוצא עדות ניצחת לכך שמשקרים עלינו בריש גלי.
זוהיר בהלול: היית גם מוצא את קולו המהדהד והרועם של חברי טלב, שחדשות לבקרים זועק ובדרך כלל אנשים מרימים גבה, למה הוא זועק, אבל הזעקות טמונות בתוך שכבות העץ האלה.
זוהיר בהלול: תקלפו ותמצאו אותו מהדהד.
זוהיר בהלול: כמה אפשר לעבוד עלינו בסוגיה טריוויאלית?
זוהיר בהלול: הרי יש כאן הפרה בוטה וגסה של חוק חינוך חובה.
זוהיר בהלול: מדובר גם בגילאים יותר - - -
יעקב מרגי: שם לא עסקינן.
זוהיר בהלול: שם אנחנו לא עוסקים, זה מותרות.
זוהיר בהלול: שם זה מותרות.
יעקב מרגי: בוא נתחיל עם חוק חינוך חובה.
זוהיר בהלול: לכן, הדיבורים על ועדה בין משרדית, חברי טלב, הם דיבורי סרק.
זוהיר בהלול: אתה, היושב ראש, הזדהית עם האמפתיה הידועה שלך עם נושא הזה וביקרת בדרום.
זוהיר בהלול: אתה צריך להוביל הנחתה בלתי מתפשרת על המשרדים שמביאים שוב, חדשות לבקרים, נציגים, שעושים את עבודתם, זה נכון, אבל הם לא יכולים להיות לא אנושיים, לא יכולה להיות הפרדה גזעית במדינת ישראל.
זוהיר בהלול: זו בפירוש הפרדה גזעית.
זוהיר בהלול: לא רוצה להשתמש במילה ההיא כי אם אני אשתמש במילה ההיא אז תאשימו אותנו - - -
עאידה תומא סלימאן: לא יכולה להיות?
עאידה תומא סלימאן: היא כבר קיימת.
זוהיר בהלול: זה נמצא גם בתוך הקירות, בתוך הקירות והחקירות.
זוהיר בהלול: אז אנא ממך, תוביל.
זוהיר בהלול: אתה אמנם איש נעים הליכות אבל אתה גם איש אסרטיבי מאוד.
זוהיר בהלול: אם אתה רוצה משהו אתה משיג אותו אז הצל את הילדים האלה.
זוהיר בהלול: לא יכול להיות.
זוהיר בהלול: הנה הנציגות של - - -
יעקב מרגי: אתה אומר לי בכלים לא פרלמנטריים, תנשוך קצת, אתה אומר לי לנשוך.
זוהיר בהלול: לנשוך בשוך הסערה.
זוהיר בהלול: לומר לך את האמת, אני בונה עליך בסוגיה הזו, שאם לא כן, אני לא יודע אם הן מחנכות או נשים שמייצגות את הבדואים בדרום - - -