GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמיר פרץ: למה לא יכולים לתת לנו ניתוח, נניח ל - - - אני מעריך שאם היינו בודקים מה קרה לפני 30 שנה, לפני 20 שנה, היינו רואים שמספר המורים שמכריזים על שחיקה ופורשים מוקדם יותר הולך וגדל, בגלל שרמת התנאים וההגנה הולכות וקטנות, בגלל שאין פנסיה תקציבית, בגלל הרבה מאוד דברים אחרים.
עמיר פרץ: כשאתה אמרת שסך הממוצע לפנסיה זה 5,000, כמה אמרת?
<אבי פרידמן: קצבת זקנה חציונית של סך - - -
עמיר פרץ: מהי קצבת זקנה?
<אבי פרידמן: הקצבה שהם מקבלים בפנסיה.
יעקב מרגי: פנסיה, לא זקנה של הביטוח הלאומי.
<אבי פרידמן: לא זקנה של הביטוח הלאומי.
<אבי פרידמן: קצבת הזקנה כתוצאה מחוק שירות המדינה גמלאות, היא 6,545 שקלים לעובדי הוראה, לסך עובדי ההוראה שפרשו, לעומת 5,803, אם אני לוקח את עובדי המדינה, הקצבה חציונית שלהם.
עמיר פרץ: כמה, אתה יודע להגיד לנו?
עמיר פרץ: כמה יש לך בפול?
<אבי פרידמן: כן, בפול יש 47,000 עובדי הוראה לעומת כ-23,000 עובדי מדינה.
עמיר פרץ: אני יכול להגיד לך בביטחון מוחלט, בלי לדעת את פרטים, שמתוך מה שאמרת, בין 7,000-10,000 מקבלים פנסיה של 30%-40% יותר ורוב ה-30,000 מקבלים פנסיה של 4,000 שקל גג.
<אבי פרידמן: בגלל זה ציינתי את הנתון החציוני.
<אבי פרידמן: הנתון החציוני זה המספר ש-50% מרוויחים מעליו ו-50% מרוויחים מתחתיו, בשביל להימנע מההטיה הסטטיסטית הזו.
עמיר פרץ: זה כבר יותר סביר.
<דוד מעגן: כמה מלים.
<דוד מעגן: באותו מסמך שדיברת עליו, היקף התופעה של עזיבת מורים מדי שנה גדל.
<דוד מעגן: היקף התופעה, במספרים מוחלטים, שעוזבים את המערכת מדי שנה, זה הולך וגדל מדי שנה.
יעקב מרגי: ובאחוזים?
<דוד מעגן: ולמה?
<דוד מעגן: כתוצאה מכך שכוח האדם גדל במערכת.
<דוד מעגן: אנחנו מדברים בשנים האחרונות על 6,500 מורים שעוזבים את המערכת.
<דוד מעגן: מתוכם יש גם את המרכיב של הפרישה.
<דוד מעגן: באחוזים המצב נראה מאוד יציב בעשור האחרון והצגנו את זה גם ב - - -
יעקב מרגי: הצגת פה ירידה אפילו.
<דוד מעגן: יש אפילו מגמה מסוימת של ירידה, נכון.
<דוד מעגן: אנחנו מדברים על סביב 4% ממצבת כוח האדם בהוראה במערכת, ואני מדבר לא רק על מדינה אלא גם בעלויות, כלל המערכת - - -
יעקב מרגי: כדי לסבר את האוזן, יש כ-180,000 עובדי הוראה פעילים.
<דוד מעגן: כן, סדר גודל, כולל המגזר החרדי.
יעקב מרגי: כן, עוד לא הפרישו אותם מהגדרת - - -
<דוד מעגן: לא, בסדר, רק אתה צריך להבין, בהגדרות אצלם זה לא כולל כי זה רק עובדי מדינה וכן הלאה.
יעקב מרגי: ההבהרה שלך נכונה כי שם הם מועסקים בתנאי עבדות של עמותות.
יעקב מרגי: הלוואי והם היו מועסקים בתנאים של המדינה.
<דוד מעגן: נכון, זה מתחבר לדיון הקודם על עובדי קבלן וכן הלאה.
<דוד מעגן: מה שאני כן רוצה לומר , כשאני מסתכל על שיעורי העזיבה של מורים בגילאי ה-50 ומעלה, וחילקתי אותם לשלוש קטיגוריות, 50-55, 55-60 ו-60 ומעלה, באורח מפתיע, אני חייב לומר, חברים, שיעורי העזיבה של הקבוצות האלו הולכים וקטנים במהלך העשור האחרון.
<דוד מעגן: אני לא יודע, שמישהו יסביר לי למה, אבל אנחנו רואים כאן מגמת ירידה באחוז מתוך אותן קטגוריות גיל, ירידה - - -
יעקב מרגי: לא שווה, ברגע שיש גידול - - -
<דוד מעגן: זה פשוט ירידות תלולות בשיעורי העזיבה.
יעקב מרגי: של הצעירים או של המבוגרים?
<דוד מעגן: אני מדבר רק על המבוגרים.
<דוד מעגן: 50 ומעלה.
יעקב מרגי: אפשר להסביר.
יעקב מרגי: אם יש שיפור בתנאי השכר, עלייה של כ-62% - - -
<דוד מעגן: יפה, אולי אמרת את זה לפני כן, יכול להיות שכדאי להם למשוך עוד ולפרוש באמת רק לקראת הגיל התקני.
<איתי הדר: אני אזכיר לכם עוד פעם, ממוצע גיל הפרישה לפי כל הפרישות שלנו בחינוך הרשמי, עלה בעשור האחרון מ-54 לקרוב ל-60 היום.
<דוד מעגן: זה מסתדר יפה מאוד.
<דוד מעגן: את זה לא ידעתי, לא סיפרת לי, איתי, היית צריך לספר לי.
<דוד מעגן: אני רוצה לומר עוד משהו, אני מניח שהנתונים שהוצגו כאן הם לגבי עובדי מדינה ואנחנו עשינו פילוח גם, בנפרד, לגבי עובדי הבעלויות.
<דוד מעגן: זאת אומרת זה בעיקר התיכונים שמקבלים שכר מעיריות, רשויות וכן הלאה.
<דוד מעגן: אני חייב לומר, שיעור העזיבה שם קצת יותר גבוה מזה של עובדי המדינה.
יעקב מרגי: בבעלויות.
<אבי פרידמן: בבעלויות.
יעקב מרגי: סטייה גדולה?
<אבי פרידמן: לא משמעותית.
<אבי פרידמן: אנחנו מדברים על סדר גודל שבין 1% ל-2%.
<אבי פרידמן: אני רוצה לומר עוד נקודה אחת לסיום.
<אבי פרידמן: דיברתם על שחיקה וחשבתי שיהיה נכון לבוא ולפלח את המורים שעוזבים, את שיעורי העזיבה לפי פרופיל בתי הספר, כי מקדם השחיקה בבתי ספר, בלי סטיגמות, שהם ברמה סוציואקונומית יותר נמוכה, מן הסתם מקדם השחיקה צפוי להיות יותר גבוה, וכשאנחנו פילחנו את הנתונים לפי השכלת אֵם ממוצעת של התלמידים בבתי הספר אז אנחנו רואים שבאמת בגילאי 50 ומעלה שיעורי העזיבה בבתי ספר שהם בפרופיל סוציואקונומי נמוך יותר, השכלת אֵם נמוכה, הוא יותר גבוה וזה כנראה הגיוני.
יעקב מרגי: התמודדויות קשות יותר.
<דוד מעגן: יכול להיות.
<דוד מעגן: רק עוד נקודה אחת, כל זה רלבנטי גם לתחומי העיסוק של המורים.
<דוד מעגן: מורים מבוקשים במערכת וכולנו יודעים מיהם המורים המבוקשים - - -
יעקב מרגי: לא פילחתם לפי מצב סוציואקונומי של רשויות?
<אבי פרידמן: יש, יש.
<אבי פרידמן: זה בערך די תואם את מה שאמרתי, ברשויות עם פרופיל סוציואקונומי נמוך שיעור העזיבה של מורים בגילאים מתקדמים, 50 ומעלה, יותר גבוה.
<אבי פרידמן: אני אוכל להעביר לכם את המצגת הזו אחר כך.
<אבי פרידמן: נקודה אחרונה שאני חושב שהיא מאוד מעניינת, הביקוש למורים הוא גם פונקציה של המחסור במורים, אם תרצה, ומורים מבוקשים במערכת, בעיקר בתיכונים, אלה מורים למתמטיקה ואנגלית.
<אבי פרידמן: אנחנו יודעים את זה.
<אבי פרידמן: גם הרפורמות שנעשו לאחרונה עם שר החינוך, באנגלית ובמתמטיקה, ובאמת רואים שבהשוואה לכלל המורים המורים למתמטיקה ואנגלית, בעיקר מתמטיקה, שיעורי העזיבה של מורים בגילאים האלה של 50 ומעלה יותר נמוכים.
<אבי פרידמן: זאת אומרת, אם אתה שואל אותי, מנהלי בתי הספר בשטח מחזיקים את המורים האלה, "אל תעזבו כי אנחנו צריכים עוד להמשיך כיתות, להחזיק כיתות" וכן הלאה.
<אבי פרידמן: זהו.
<אבי פרידמן: תודה.
יעקב מרגי: תראה, בואו אני אומר לכם עכשיו.
יעקב מרגי: אני מחויב על פי תקנון הכנסת, כשיש דיון מהיר, לקיים אותו, בשונה מוועדות אחרות שמושכות ומושכות.
יעקב מרגי: אני לא מקל ראש, מציבור של כ-180,000 מורים במערכת, נתונים של 6,500, זה סביר במידת מה.
יעקב מרגי: מדיון כזה אני רוצה להפיק, וזה התפקיד שלי כוועדת כנסת, אל"ף, אם המערכת יודעת לזהות למה ואם היא יודעת לסנן ולמנוע בריחה של איכויות, זו מערכת שהשקיעה באותם מורים והמורים האלה התמקצעו.
יעקב מרגי: אני לא מדבר על שחוקים, יכול להיות שעם השחוקים הולכות גם קבוצות מורים איכותיות שאנחנו צריכים אותם במערכת.
יעקב מרגי: אני מאלה שלא אוהב את העבודה בפס רחב, לכולם אותו דבר, לכן, כשמדברים על תגמול מורים, זה תפקידו של רגולטור, תפקידו של משרד, לבחון למה.
יעקב מרגי: למה, מאיזו סיבה ואם יש דברים שחשוב לך לדרג.
יעקב מרגי: מורים שחוקים כולנו רוצים את טובתם, זה נהנה, השני לא חסר, שחרר, אבל מורים שטוב להם עם ההוראה, שיכולים לתת עוד, אבל לא נוח להם בגלל סביבת העבודה או בגלל צורת העבודה, זה חייב להיות לנגד עיניכם.
יעקב מרגי: אני מודע לזה שיש לכם צרות גדולות יותר באגף עובדי הוראה במשרד החינוך ובשכר בכלל, ודרך אגב, התגברתם על הקטע של נוסח חישוב הפנסיה?
<איתי הדר: זו יחידה אחרת במשרד.
יעקב מרגי: התגברתם עם ה"אופק חדש" ו"עוז ותמורה"?
<איתי הדר: עובדים על זה.
<איתי הדר: זה עם הממונה על השכר.
יעקב מרגי: "שקט עובדים", אתה יודע, נשמע אתכם אחר כך.
יעקב מרגי: אין ספק שהמשרד חייב לדעת למה.
יעקב מרגי: תבוא תגיד לי, תשמע, באחוזים, 6,500, ואם אני מפלח, האם אתה יודע לומר לי, מתוך ה-6,500, כמה הם בני 50 ומעלה, מספרית?
<דוד מעגן: במספר מוחלט?
<דוד מעגן: הייתי אומר סדר גודל של כמעט מחצית.
יעקב מרגי: אני אומר לכם דוגרי, מעבר לכותרת, זה לא כצעקתה.
יעקב מרגי: למה זה בכל זאת צריך ל - - - כי יש מחסור במורים.
יעקב מרגי: אנחנו מעודדים להביא מורים מהייטק, יש מחסור במורים.
יעקב מרגי: במגזר הערבי אנחנו סובלים בכיוון ההפוך, יש עודף ויש טענה לשחיקה.
יעקב מרגי: לכן שאלתי על חתך סוציואקונומי.
יעקב מרגי: מורה שעובד ברשות מקומית עם חתך סוציואקונומי נמוך, סביבה קשה, שהעירייה, החינוך זה לא ב - - - לא כולן כך, אבל יש לה צרות יותר קשות והחינוך לא בקדמת הבמה ומורה מתמודד וקשה לו עם האוכלוסייה, קשה לו עם העירייה, קשה לו עם המשרד, הוא נשחק מהר.
יעקב מרגי: לא לחינם אנחנו שומעים את הטענה הזו והיא חוזרת כמעט בכל דיון, שהמורים המבוגרים במגזר הערבי טוענים לשחיקה.
יעקב מרגי: פה אתם תצטרכו לעשות עבודה.
יעקב מרגי: תצטרכו לעשות עבודה, כי התפוקות, אם מישהו חושב שנעצום עיניים ולא נראה את הבעיה, אז היא לא מתגלגלת לפתחנו, היא מתגלגלת לפתחנו בתוצאות, ברמה של התלמידים, בדוחות, בדוחות ההערכה של המשרד.
יעקב מרגי: לכן, אם אתה שואל אותי, אתם צריכים לעשות עבודה בלי שום קשר.
יעקב מרגי: אני חושב שהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עשתה עבודה פה, לפחות בתקציר שקיבלתי, הוא מאוד מפורט, אני אשמח לקבל את המצגת, אבל פה תצטרכו לעשות עבודה משלכם, ממוקד מגזר ערבי.
יעקב מרגי: במקום לחפש איך להסיע אותם דרומה ולשבץ אותם, טוב שישובצו במערכת החינוך הישראלית, אני חושב שצריך להאיץ את התהליך הזה וחבל שרק אתה נמצא פה, אגף עובדי הוראה כולו היה צריך להגיע לדיון הזה.
יעקב מרגי: פה צריכה להיעשות עבודה ממוקדת, מה שנכון למגזר הערבי לא נכון למגזר הכללי, צריך להתאים את זה.
<מאיר אסרף: קודם כל נושא הפרישה המוקדמת נחלק לשני רבדים.
<מאיר אסרף: נושא השחיקה האדירה שקיימת אצל עובדי הוראה - - -
<מאיר אסרף: עו"ד מאיר אסרף, מייצג את הסתדרות המורים.
<מאיר אסרף: על השחיקה האדירה אני לא אכביר מלים, דובר על זה הרבה בדיון.
<מאיר אסרף: לגבי הנתונים שהגיעו אלינו, הנתונים שהסתדרות המורים מוסרת הם אלה: 1,400 מכסות בשנה של פרישה מוקדמת אינן מספיקות ל-7,000 עד 8,000 פונים שמגיעים אלינו.
<מאיר אסרף: מה זה יוצר?
<מאיר אסרף: זה יוצר מספר בעיות.
<מאיר אסרף: קודם כל מספר המכסות הקטן גורם לרצון של עובדי ההוראה לתפוס את המכסה, ודבר שני, בעיה כלכלית, שלא דובר עליה כאן בדיון, והיא העובדה שפרישה מוקדמת לעובדי ההוראה ניתן לתת רק בין גיל 50 ל-59.
<מאיר אסרף: ואז עובד הוראה שמתקרב לגיל 60 אומר לעצמו, רגע, אם יש מענק בגובה 40,000 שקלים וחמישה חודשי הסתגלות, אני מתקרב לנקודת היציאה של גיל 60 ואז במשך שבע שנים אני לא אוכל לצאת לפרישה מוקדמת עם אותם תמריצים.
<מאיר אסרף: לכן צריך לשקול לשנות את שיטת התמרוץ כך שמורים יקבלו תמריצים גם בין גיל 60 ל-67.
<מאיר אסרף: והתמריץ הזה הוא ראוי, למה הוא ראוי?
<מאיר אסרף: הוא ראוי כי צריך להוקיר תודה לאותם עובדי הוראה שפעלו, החזיקו מעמד, לא נשחקו במערכת במשך 35 שנים.
יעקב מרגי: לפעמים אני אומר לאלה שמדברים "היזהרו בדבריכם".
יעקב מרגי: מה לעשות, אני איש גרפים ומספרים, אין לי הרבה איכויות אחרות, אולי הגיע הזמן, אולי במסגרת הבחינה, מה שהיה נכון בעבר לא בהכרח נכון היום.
יעקב מרגי: אולי בעקבות הרפורמות ואלה נתונים סטטיים, עומדים ואפילו בירידה, אז אולי נרים את גיל עידוד הפרישה?
יעקב מרגי: סתם זרקתי חומר למחשבה.
יעקב מרגי: במקום לתת את זה מגיל 50, נרים את הרף, למה שמורה איכותי יפרוש בגיל 50?
<איתי הדר: זה לא התכנון, מבחינתנו - - -
יעקב מרגי: אבל זה קורה לך.
<איתי הדר: זה מורה שחוק, לא מורה איכותי.
יעקב מרגי: אמרת לי במפורש - - -
מסעוד גנאים: דווקא אומרים שמי שנשחקים בהתחלה הם אלה הטובים.
<איתי הדר: אמרתי שאנחנו סומכים על הדוח של מנהל בית ספר ש - - -
עמיר פרץ: ההודעה של מנהל בית הספר?
<איתי הדר: המורה אומר לעצמו, "אני רוצה לפרוש" ומתאר מה הוא עובר, המנהל מוציא מכתב ואחריו מוציא גם המפקח.
<איתי הדר: יש פה תמונה - - -
עמיר פרץ: אלה שלושת התנאים המצטברים?
<איתי הדר: זה המכתבים, הוא צריך כמובן להיות מעל 50, כמו ש - - -
עמיר פרץ: תנאי סף גיל 50, כמה שנות עבודה?
<איתי הדר: 20.
יעקב מרגי: סוף סוף הדיון התעורר.
עמיר פרץ: כמה אחוזי פנסיה הוא מקבל?
<איתי הדר: כמו שתיארת קודם, זה היה נכון, אם יש לו 20 שנה אז יש לו 40% אבל בדרך כלל זה הרבה יותר.
עמיר פרץ: אין הגדלת פנסיה כעידוד.
<איתי הדר: לפי החוקים.
עמיר פרץ: ברור שלפי החוק.
<איתי הדר: לא, אין הגדלות נוספות.
יעקב מרגי: פעם היו.
יעקב מרגי: גם אני הייתי איש שכר ואיש גמלאות, אני זוכר.
עמיר פרץ: בצבא רמטכ"ל רשאי לתת 10%.
יעקב מרגי: אני עבדתי בגוף שהוא גם בטחוני וסמוך למשרד ראש הממשלה, שגם, הממונה על הגמלאות והממונה על השכר נתנו לו OK, זה היה בתקופתי, לא יודע מה היום, זה בעידוד פרישה.
יעקב מרגי: אבל בואו, רבותיי, אני חושב שצריך להוסיף תנאי מצטבר.
יעקב מרגי: אם המורה הזה בשנים האחרונות הוביל כיתה בצורה איכותית, הביא תוצאות טובות, זה שהוא טוען שהוא שחוק, בסדר, אני לא מזלזל - - -
<דוד מעגן: אותו לא רוצים להפריש.
יעקב מרגי: אבל זה לא עומד לו לא למבחן בכלל.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים להחזיק אותו.
יעקב מרגי: תוסיף, תשקלו להוסיף את זה.
<מאיר אסרף: עוד נקודה אחת.
<מאיר אסרף: התחרות הגדולה והעובדה שיש מספר קטן של מכסות פרישה מובילות לכך שמורה, שהוא מורה מצוין ורוצים לגמול לו, אז לפני גיל 60, הגיל שבו מופסקות ההטבות, הוא נאלץ לבוא למנהל שלו ולהגיד לו, "תכתוב עליי דברים לא טובים".
<מאיר אסרף: זה לא תקין, זאת אנומליה, הכנסת צריכה לתקן את זה.
מסעוד גנאים: זה אומרים בערבית, המורה הולך ואומר לו "תן לי תעודה שאני משתגע".
יעקב מרגי: אמרתי, בתקווה שזה לא שחוק וההוא לא שחוק.
<מאיר אסרף: ולמנוע מצב כזה, שבו אנחנו גומלים למורה טוב בזה שאנחנו כותבים חוות דעת שלילית או נאלצים לעמוד בפני בקשה שמישהו יכתוב חוות דעת שלילית, רק כדי שהוא ייהנה מהתנאים הללו, זה מצב לא טוב ולא בריא.
<מאיר אסרף: צריך לתקן ולהחיל את התנאים מגיל 50, גם עד גיל 67, כשבין גיל 60 ל-67 לעשות דירוג של הנושא.
<מאיר אסרף: אדוני איש כספים ויודע בטח להציע מודל מתאים.
<מרדכי סמט: שלום, אדוני, אני יושב ראש הסתדרות המורים במרחב ירושלים וסגן מזכ"ל, מרדכי אריה סמט, בן יואל ז"ל.
<מרדכי סמט: אני רוצה להשמיע כמה דברים.
<מרדכי סמט: אני מייצג כ-18,000 חברים במחוז ירושלים, המכסה שלנו הייתה בשנה שעברה 95.
<מרדכי סמט: המכסה הכוללת הייתה 1,800, 400 ועדות רפואיות, 1,400 נחלקו בין שבעה מחוזות.
יעקב מרגי: המכסות לפי אזורים?
<איתי הדר: לפי מחוזות, כן.
מסעוד גנאים: בצפון כמה, למשל?
יעקב מרגי: בגלל המגזר הערבי, האם מישהו יודע לבדוק את זה בינתיים?
יעקב מרגי: תבדקו לי בינתיים את מחוז צפון.
<מרדכי סמט: אני מציע איזשהו רעיון שהצעתי בזמנו ליובל רכלבסקי, זה יהיה הקומפוט בסוף.
<מרדכי סמט: 400 איש בוועדות בריאות מחכים לפעמים חצי שנה עד שמונה חודשים, מתחילים בתחילת השנה, מקבלים תשובה לפעמים ב-15 באוגוסט, לפעמים ב-15 בספטמבר.
<מרדכי סמט: מערכת שצריכה להיערך, המורה יעבוד אצלי, כן או לא, עד הרגע האחרון אינם יודעים ואני מדבר על ה-400 כרגע.
<מרדכי סמט: אותו דבר, 1,400 בכל הארץ, מתחילים להתראיין לפנסיה, זה מתחיל בגיל 50, אחרי 30 שנות ותק, שחיקה פדגוגית או שחיקה נפשית, זה השיח בחדר המורים, כדאי לי כלכלית לצאת, כן או לא? וזה נמשך לפעמים שנים.
<מרדכי סמט: הבעל עורך דין, הבעל כלכלן, עושים את החשבונות.
<מרדכי סמט: יש היום גם קורסי הכנה לפרישה.
<מרדכי סמט: הגיל השלישי הוא יקר מאוד, אנשים חושבים הרבה ואז, לפעמים 10 שנים, היערכות לקראת הפרישה, כדאי לי או לא כדאי לי?
<מרדכי סמט: ואני שואל היכן הפדגוגיה?
<מרדכי סמט: איפה האחריות?
<מרדכי סמט: אני גם מרצה במכללה ואני מדבר על דע את זכויותיך ודע את חובותיך.
<מרדכי סמט: אני לא רוצה מורה עייפה במערכת, אבל אני רוצה מורה שתצא בשיא הכבוד, עם ראש מורם, שתתחיל אולי הסבה מקצועית.
<מרדכי סמט: אני בזמנו הצעתי הצעה ואני מעלה אותה מחדש.
<מרדכי סמט: בגיל 55, אחרי 30 שנות עבודה, לפרוש ולצאת לשירות לאומי, לא בגיל 18 אלא בגיל 55, לתרום ארבע שעות בהתנדבות למערכת במשך שנתיים, אבל שייצאו כולם עם שמונה חודשי הסתגלות.
<מרדכי סמט: זה בצדו, אבל אתם עובדים בהתנדבות, סוג התנדבות שהיא חובה, כל אחד במקצוע שלו, שנתיים.
<מרדכי סמט: ארבע שעות שבועיות למערכת, צא ולמד כמה שעות זה ייתן במערכת החינוך על 1,800 מורים שפורשים, זה הון עתק.
<מרדכי סמט: יישארו במערכת יומיים בשבוע, שעתיים ושעתיים.
<מרדכי סמט: צא ולמד, אחרי גיל 55.
<מרדכי סמט: לחשוב על משהו יצירתי, שונה, מחוץ לקופסה.
<מרדכי סמט: שירות לאומי, לא בגיל 18 ולא בגיל 20.
יעקב מרגי: אבל אתה יודע, אם אתה תעשה פרישה בגיל 55 כמה יפרשו?
יעקב מרגי: לא 1,800.
<מרדכי סמט: סליחה, יפה.
<מרדכי סמט: להכניס כוח צעיר, כלכלית, גם לאוצר זה יהיה כדאי.
<מרדכי סמט: תאמין לי, אני פתחתי שתי מכללות בירושלים לגמלאים.
<מרדכי סמט: ארבעה ימים בשבוע הם לומדים ונהנים, ב-60 חוגים בכל מה שאתה מעלה על דעתך, לא רוצה עכשיו לפרט יותר אבל - - -
עמיר פרץ: בני כמה הם?
<אריה סמט: מ-59 גננות עד 67.
<אריה סמט: כולם, 3,300 איש - - -
עמיר פרץ: אבל לא באים אליך למכללה - - -
<אריה סמט: באים.
עמיר פרץ: סליחה, חברי.
עמיר פרץ: ברור לחלוטין שמ-60 ומעלה ייתכן שאתה נותן להם תשובה, אבל אם אתה מדבר על מגמה של להפריש מורים בגיל 50 - - -
<מרדכי סמט: 55.
עמיר פרץ: 55.
עמיר פרץ: אתה חושב שהמכללות זו התשובה הנכונה?
<אריה סמט: זה חלק מהתשובה, זו לא כל התשובה.
<אריה סמט: אני נותן להם אפשרות כי הגיל השלישי, תשמע, יש אנשים שיצאו לפנסיה ואחרי שלושה חודשים הם חסרי אונים, "מוטי, אין לנו מה לעשות, תעשה לנו טובה", כולל מפקחות ומפקחים, אבל יש להם תשובה.
<אריה סמט: הם נמצאים במסגרת יוצאת מן הכלל, הם מתנדבים גם בעל-יסודי יום בשבוע לשעתיים בצורה פרטנית.
<אריה סמט: אפשר, זה כוח מסיבי יוצא מן הכלל שעושה עבודה, צריך לדעת לנצל אותו.
עמיר פרץ: השאלה היא האם הפנסיה מסכימה לקיומם?
<מרדכי סמט: לכן אני אומר, אחרי 30 שנה מתחילה השחיקה, גם הנפשית וגם הפיזית, זה לא פשוט ואז, אם אתה נותן להם אופציה להישאר במערכת, רק ארבע שעות שבועיות או שעתיים, אתה מחייב אותם שנתיים, זו ההתנדבות, אבל אתה מוציא אותם עם שמונה חודשי הסתגלות, קידום, לא קידום דרגה, זו אופציה פנטסטית לנדב אותם ולתת להם לצאת בראש מורם.
<מרדכי סמט: חוץ מזה, ישנם מורים, איך אומרים?
<מרדכי סמט: יין משומר, תמצא בגיל 55 מורים למתמטיקה ומורים לאנגלית שמסוגלים לעבוד גם עד 67, מהטובים ביותר, מקצוענים, צריך לדעת לברור אותם נכון ואם מישהו ייקח את הכפפה - - - בזמנו שושני אמר לי, "מוטי, תשמע, הרעיון הוא ענק, איך מבצעים אותו?
<מרדכי סמט: בוא נשב עם יובל רכלבסקי", הצרה שבאותו שבוע הוא פרש.
<מרדכי סמט: אם אנחנו נעשה משהו מחוץ לקופסה, איתי, ואני אומר לך כאיש משרד החינוך והייתי 12 שנה מפקח ארצי במשרד החינוך, אני אומר לכם, זו תהיה מהפכה במערכת.
<מרדכי סמט: גם ייצאו בכבוד וגם המערכת תמשיך ליהנות מהם.
יעקב מרגי: האם יש מישהו שרוצה לדבר סביב השולחן ולא דיבר?
<דוד מעגן: אני רוצה רק משפט אחד.
<דוד מעגן: כשאנחנו מסתכלים על הנתונים של המורים שעוזבים וגם מה שיש כאן, צריך לזכור, דיברת על מורים מנוסים, עזוב כרגע את גילאי 50 ומעלה, דווקא 50 עד 54 מעט מאוד עוזבים, זה מתחיל ב-55 ומעלה, הבעיה היא עד גיל 50, בין 30 ל-50, מורים מנוסים שכבר מחזיקים כיתות, הון אנושי אדיר, שהושקעו בו גמולי השתלמות, הכשרות, הטבות וכן הלאה, שזו מסה של אלפים שעוזבת את המערכת כל שנה.
<דוד מעגן: זהו אובדן הון אנושי אדיר של המערכת.
יעקב מרגי: אני אמרתי בשיחה ביני לבין חבר הכנסת עמיר פרץ, קח בחשבון שחלק מהפורשים, והם הציגו את זה כאן בדיונים שלנו, לגבי אותן רשתות שנותנות מענים, דוגמה, לילדים חולים "קדימה מדע" ועוד רשתות כאלו שנותנות השלמות בגרויות.
יעקב מרגי: הם מעסיקים מורים בשכר שעה גבוה יותר, אז תמצא חלק גדול מהפורשים האלה עובדים במקצוע ההוראה שלא במסגרת המצבת שלכם.
יעקב מרגי: אני לא מדבר על בעלויות של תיכון, אני מדבר על בעלויות אחרות שהן לא תיכון, כל מיני פרויקטים נוספים שהמשרד עושה בקבלת שירות על ידי ספק שירות.
<מאיר אסרף: עובדי קבלן?
יעקב מרגי: תאמין לי שיש לי רגישות גבוהה, אבל זה לא המקרה.
יעקב מרגי: היא בחרה, היא עובדת כספק שירות של השלמת בגרות בבתי ילדים חולים וכדומה, אז יכול להיות שחלקם נבלע שם ואז הנתון הוא חסר.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת המציעים, חבר הכנסת עמיר פרץ וחבר הכנסת מסעוד גנאים.
יעקב מרגי: הוועדה מודה ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה על המסמך המפורט.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבחון את מגמות הפרישה ולברר ממה נובע הצורך של הפרישה.
יעקב מרגי: לחקור מה חלק מעובדי ההוראה שפרשו מהוראה עושים לאחר הפרישה.
יעקב מרגי: , אני חושב שזה חשוב.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבחון את הגדלת גיל הפרישה כלפי מעלה לצורך מתן עידוד פרישה.
יעקב מרגי: 6 במרץ 2017, ח' באדר תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא: מחדל שירותי החירום בעקבות מותו של תלמיד.
יעקב מרגי: פנו אליי בנושא הזה חברת הכנסת חנין זועבי וחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ומצאתי לנכון, למרות שזה לא בא מהנשיאות, לשים את זה לדיון.
יעקב מרגי: אני חושב שמקרים כאלה חייבים שיתקיים סביבם בירור.
יעקב מרגי: היו מקרים, לא דומים, של התאבדויות במוסדות חינוך ולא ויתרנו עד שקיימנו דיון וביקשנו הסברים.
יעקב מרגי: במיוחד כשאומרות לי חברות כנסת שלקח זמן עד ששירותי החירום הגיעו, אני חושב שזה דבר שצריך לעורר ולהדליק נורה אדומה.
יעקב מרגי: איך כל הסוגיה הזו של ילד במצוקה בתוך מסגרת חינוך, איך מטופל.
יעקב מרגי: צריך לבדוק אם יש נהלים, אם יש דרכי פעולה ואיך זה עובד.
יעקב מרגי: כדרכנו, אני אתן קודם כל לחברות הכנסת המציעות ולאחר מכן נפתח את הדיון.
חנין זועבי: תודה, אדוני היושב ראש.
חנין זועבי: נמצא איתנו עומאר אבו אדם, אבא של אדם, עורך הדין מטאנס שאער, וחבר ועד ההורים מריינה, מחמוד טאטור ופה יש את אחמד זועבי, מ"מציל חיים".
יוסף ג'בארין: מי ממשרד החינוך?
<עירית ליבנה: עירית ליבנה, המפקחת על הבריאות.
חנין זועבי: ברוב המקרים שאנחנו מעוררים פה בוועדה מדובר בטענה שהגוף שלגביו אנחנו טוענים הוא ברור, לרוב אנחנו טוענים סביב התחום של אפליה, של גזענות עם כל הכעס שבדבר.
חנין זועבי: הישיבה הזאת היא אולי הראשונה שאני נתקלת בה, שמדובר בילד שאיבדנו.
חנין זועבי: מדובר בתלמיד בן 8 שנים שאיבדנו.
חנין זועבי: טרגדיה, גם אנושית וגם שיש לה השלכות על סכנה שהיא אולי סכנה שמרחפת על כלל התלמידים.
חנין זועבי: אנחנו מדברים על נושא ספציפי, אבל גם על תופעה כללית של היערכות בתי הספר לשעת חירום, שזה נושא מאוד מאוד קריטי.
חנין זועבי: הבעיה הספציפית, לפני שנעבור לרמה הכללית, היא מה קרה עם אדם, כלומר יש הרבה סימני שאלה.
חנין זועבי: האם אנחנו חסכנו מאודם טיפול נכון בזמן הנכון עם ההיערכות הנכונה של בית הספר, שאם היו בזמן ובמקום הנכונים אדם היה נמצא בינינו?
חנין זועבי: למה איבדנו את אדם, למה?
חנין זועבי: למה איבדנו את אדם במקרה הספציפי הזה?
חנין זועבי: ולמה יש הצדקות לשאלה הזו?
חנין זועבי: כי אנחנו לא יודעים האם בית הספר התקשר למספר הנכון, כי יש גם דיסאינפורמציה.
חנין זועבי: יש מספר לנטלי שהוא מספר שאתה מתקשר אליו כאשר תלמיד נפצע ויש מספר למקרה חירום.
חנין זועבי: האם בית הספר התקשר למספר הנכון בזמן הנכון?
חנין זועבי: האם הטיפול הנמרץ הגיע בזמן?
חנין זועבי: למה אומרים "משעת הרמת הטלפון עד לשעת ההסעה של אדם, עברו 40-45 דקות", למה?
חנין זועבי: למה 45 דקות כאשר מדובר במקרה חירום שצריכים בזמן של דקות לתת לאדם את הטיפול הספציפי?
חנין זועבי: הגיעו, לא רק אמבולנס אחד, לא יודעת אם זה היה אמבולנס או אוטו בלי טיפול נמרץ, הגיעו שלושה, יש אומרים שהגיעו ארבעה, יש אומרים בעיכוב של רבע שעה, יש אומרים בעיכוב של חצי שעה.
חנין זועבי: מה שאני מבקשת ממך, אדוני היושב ראש, ואני לא אומרת שאני אתן לך את כל האינפורמציה כי אני לא יודעת, אבל בגלל שאנחנו לא יודעים את האינפורמציה המדויקת, לכן אנחנו מגיעים למסקנה שאנחנו צריכים ועדת בדיקה.
חנין זועבי: צריכים לבדוק את המקרה הזה, כי יש חשש, כאשר יש הרבה דיסאינפורמציה, גם אודות המצב הרפואי של אדם.
חנין זועבי: יש חשש שאולי מישהו ירצה להסתיר או שאולי בכל מקרה היינו מאבדים את אדם.
חנין זועבי: בשביל להגיע למסקנה הזו ולתשובה הנחרצת, שאמנם לא תחזיר לנו את אדם, אבל היא תבטיח את העתיד של התלמידים האחרים, אנחנו צריכים ועדת בדיקה.
חנין זועבי: זה המינימום שאנחנו יכולים לעשות, גם לאדם וגם לשאר התלמידים.
חנין זועבי: לגבי הרמה הכללית, מדובר בהפקר.
חנין זועבי: אתה מדבר על בתי ספר ובמקרה היה שם מורה להתעמלות, והמנהלים אומרים, "אם אין לי מורה להתעמלות אז אין לי מי שמוכשר לתת טיפול החייאה או עזרה ראשונה".
חנין זועבי: אתה מדבר על בתי ספר, בפריפריה במיוחד, שיכולים לאבד תלמידים בקלי קלות.
חנין זועבי: אין שם שום מחויבות להכשיר את המורים, אין שם שום מחויבות לתת קורסי עזרה ראשונה והחייאה, אין שום מחויבות שהאמבולנס, שיהיה לו איש קשר או הדרכה או תרגול לאמבולנס שיזהה את המיקום של בית הספר, כי יש גם אינפורמציה שהלך לאיבוד האמבולנס או לא הלך לאיבוד האמבולנס.
חנין זועבי: אז אין גם תרגול כדי שהאמבולנס יגיע בזמן, אין תרגול בין תחנות האמבולנס לבין בית הספר, אין מיפוי, איפה יש תחנות אמבולנס ומה המרחק שלהם מבתי הספר.
חנין זועבי: עשרות שאלות אנחנו יכולים לעורר, אבל אנחנו לא באנו לשפוט מישהו, אנחנו פה בוועדה לא אומרים מי האחראי, אדוני היושב ראש, בגלל שאנחנו לא יודעים מי האחראי, אנחנו יודעים הרבה יותר מזה, אנחנו יודעים שיש קרבן שאיבדנו ואולי היינו יכולים לחסוך את המוות הזה.
חנין זועבי: יש לנו את המקרה הספציפי, יש לנו את המערך הרפואי בתוך בית הספר וההיערכות של בתי ספר למקרי חירום.
חנין זועבי: תודה לך ואני רוצה להודות לך על שאתה קיבלת את הדיון הזה, כאשר ועדת הכנסת לא קיבלה את הדיון.
עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושב ראש, אני גם מצטרפת לתודות על קיום הדיון הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהקשבת טוב לבקשה הזו וראית את החשיבות בקיום דיון כזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שאף פעם אני לא אוכל לתאר את המצב בפרטי פרטים ואת המקרה לפרטי פרטים, אני אסמוך יותר על האב השכול שיכול לספר מה היה, כי הוא תוך כמה דקות היה כבר בבית הספר ואיתנו הוא נמצא היום, עומאר, הוא יכול להגיד, אבל עדיין מהדהד בראש שלי הקול שלו כשהוא התקשר אליי והוא ביקש שאני אגיע לראות, והוא היה קצת, האמת, גם כעוס, כי אנחנו לא הגענו ישר אחרי המקרה ואני לא הבנתי.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, אני שמעתי שיש ילד ואפילו בתקשורת אמרו, "ילד התמוטט בבית הספר ואחר כך נפטר".
עאידה תומא סלימאן: לא סיפרו על הדקויות ועל המקרה.
עאידה תומא סלימאן: כשהגעתי אליו הוא אמר לי, מעבר לכאב של כל משפחה שמאבדת ילד, אחד מתוך שני ילדים, הוא אמר לי משפט אחד, " את אדם אף אחד לא יחזיר לי, את אדם אני כבר איבדתי, אבל אני רוצה למנוע עוד מקרים כאלה ואני רוצה למנוע את הכאב הזה ממשפחות אחרות".
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שעומאר גילה גם אחריות חברתית כלפי כלל החברה וגם גילה הבנה לדקויות של איך בדיוק הטיפול והשירותים האלה אמורים להיות.
עאידה תומא סלימאן: כאשר הוא הסביר לי מה שקרה, אני בטוחה שהיושב ראש ייתן לו גם כן להשמיע את זעקתו, אני לפחות עמדתי על כמה דברים, שגם חברת הכנסת חנין זועבי דיברה עליהם.
עאידה תומא סלימאן: אני הלכתי ודקדקתי בחוזרים של מנכ"ל משרד החינוך וראיתי שיש איזשהו חוזר על מד"א וההוראות אומרות שצריך ישר לפנות למד"א ולהתקשר ולבקש עזרה, אבל כנראה מד"א לא פרוסה על כל המקומות הגיאוגרפיים וכנראה יש להם התקשרויות עם עוד חברות אחרות שמספקות את השירות הזה, כי אני לפחות הבנתי, שבמקרה הספציפי הגיעה חברה שנקראת "מציל חיים".
עאידה תומא סלימאן: כך אני הבנתי, תקנו אותי אם יש לכם מה לתקן אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שכנראה לא עומדים על ההיערכות למקרים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: הבנתי גם שהאמבולנס הראשון שהגיע הגיע רק עם נהג, בלי חובש, בלי רופא, בלי כלום.
עאידה תומא סלימאן: השאלה היא מה דווח למד"א במקרה הזה, האם דווח למד"א שיש מקרה שהוא מסוכן מאוד או דווח משהו אחר?
עאידה תומא סלימאן: אני ארצה גם לשמוע ממשרד החינוך האם עקבו ובדקו מה קרה שם.
עאידה תומא סלימאן: הנושא השלישי, גם התייחסו אליו והוא בעניין ההכשרות של המורים, אבל יש עוד משהו, כולנו יודעים שברוב הכפרים הערביים והערים, לצערנו, אין שמות של רחובות ואז הטיפול נמרץ יכול להגיע 50 דקות אחרי ולטעון: "הלכתי לאיבוד".