GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עירית ליבנה: קודם כל אני משתתפת בצער המשפחה.
<עירית ליבנה: אני המפקחת על הבריאות.
<עירית ליבנה: בדרך כלל הנוהל, על פי הלשכה המשפטית שלנו, זה אומר שיש מקרה שבו הבדיקה של משרד החינוך היא בדיקה של התנהלות של הצוות, לא ועדת חקירה.
<עירית ליבנה: בואו נדייק - - -
יעקב מרגי: עזבי את זה, כשהם אמרו - - - רגע, עירית, כולם פה כשאמרו ועדת חקירה כולם מתכוונים לוועדת בדיקה, אבל אם יתברר אחר כך שיש מה לעשות, קודם כל בואו נבדוק.
יעקב מרגי: לא ייתכן שמנהלת מחוז תסתפק בשלוש שורות - - -
יוסף ג'בארין: כל השאלות שכבוד יושב הראש שאל ושאנחנו שאלנו ושהאב שאל, כל השאלות הללו, לא היה נדרש במשרד החינוך לחשוב שצריך לתת תשובות?
יעקב מרגי: אני מתפלא, אני מתפלא.
<עירית ליבנה: אני מתנצלת.
<עירית ליבנה: הוועדה תוקם, תבדוק את ההתנהלות של המוסד החינוכי.
יעקב מרגי: את מודיעה?
<עירית ליבנה: אני מודיעה.
<עירית ליבנה: של המוסד החינוכי.
<עירית ליבנה: אחת.
<עירית ליבנה: לגבי חוזר המנכ"ל שאתה ציינת, יש לנו הסדר עם מד"א לגבי פציעות שגרתיות.
<עירית ליבנה: כתוב בו שבכל מקרה של סכנת חיים יש לפנות ל-101.
<עירית ליבנה: אני לא יודעת למה - - -
יעקב מרגי: זה מפורש, אני לא יכול לבוא בטענה.
יעקב מרגי: בסעיף 3.2 כתוב במפורש "במקרה של פגיעה לא שגרתית יש לפנות ישירות למוקד 101".
עאידה תומא סלימאן: מתי רעננתם את בתי הספר עם החוזר הזה בפעם האחרונה?
<עירית ליבנה: הנושא של שירותי היפגעות של מד"א, זה חוזר מנכ"ל, בתי הספר יודעים שיש.
<עירית ליבנה: הוא אמר: יש 1-700.
<עירית ליבנה: הם יודעים.
<עירית ליבנה: אני לא יודעת למה היה כתוב שם מספר אחר, לא יודעת.
<עירית ליבנה: אני אומרת - - - אנחנו קיבלנו, הגיע לידיי מסמך ממנהל בית הספר, שב-10:05 במהלך הארוחה, התלמיד נפל בחיק מורה מסוימת, המזכירה התקשרה לאותו מספר, זה לפי בית הספר אני אומרת, למספר 04, שזה כנראה - - -
יעקב מרגי: מי הכניס להם שם את המספר הזה?
<עירית ליבנה: אני אומרת, כבוד היושב ראש - - -
עאידה תומא סלימאן: באות החברות, משווקות את עצמן וזהו.
יוסף ג'בארין: מתי בפעם האחרונה הייתה הנחיה?
<עירית ליבנה: החוזר מנכ"ל תוקפו מהיום שהוא מפורסם אלא אם אחרת.
<עירית ליבנה: אני אומרת שוב, ואני רוצה רגע לצטט.
<עירית ליבנה: המזכירה שהתקשרה הסבירה בבירור, זה מסמך שהגיע אליי, למנהלת המחוז ואליי, ש"יש לנו ילד שאיבד הכרה, נא לשלוח ניידת טיפול נמרץ".
יעקב מרגי: למי היא התקשרה?
<עירית ליבנה: ל-04.
יעקב מרגי: טיפול נמרץ זה 04?
<עירית ליבנה: כבוד היושב ראש, אני מבינה.
<עירית ליבנה: אמרנו שנבדוק.
<עירית ליבנה: אחרי 10 דקות הגיע אמבולנס רגיל וכו'.
<עירית ליבנה: בינתיים, כשאמרו, היה צריך קודם כל להזעיק עזרה – אתה צודק.
<עירית ליבנה: קודם כל, כתוב, יש להזעיק עזרה ואחר כך ליידע את ההורים.
<עירית ליבנה: הנושא של ההשוואה של הזמן, לאבא זה חשוב, אבל קודם כל העזרה.
<עירית ליבנה: זה לפי דברי בית הספר, זה מה שנעשה, ואז התחיל התהליך כולו.
יעקב מרגי: אתם מבינים שיש פה כשל?
<עירית ליבנה: אני יודעת.
<עירית ליבנה: ברור - - -
יוסף ג'בארין: כל מה שאת אומרת עכשיו סותר את הקביעה של מנהלת המחוז.
יעקב מרגי: מנהלת המחוז זה סיפור בפני עצמו.
<עירית ליבנה: רגע, לא, לא.
<עירית ליבנה: רגע, סליחה.
<עירית ליבנה: המסמך שהגיע אלינו, מה בית הספר, איך שהוא התנהל, במסמך הבסיסי, ולכן החלטנו, לכן אמרנו שאם ההתנהלות, שמיד פנו לעזרה, הגישו, המורה לחינוך גופני והמנהל, זה הנוהל שמבקשים מבית הספר לעשות - - -
חנין זועבי: זה לא נכון - - -
יעקב מרגי: רגע, חנין, לטובת העניין חכי.
יעקב מרגי: עירית, עירית, בואי, שנייה.
יעקב מרגי: אין ספק שאם האירוע קרה ב-10:05 ומיד הוזעק מד"א והיה מגיע תוך 10 דקות היינו במצב אחר.
יעקב מרגי: כשד"ר אורנה שמחון הגיבה כפי שהגיבה לאבא, השאלה אם הממצאים האלה היו לנגד עיניה.
<עירית ליבנה: המסמך מופנה לד"ר אורנה שמחון, אבל - - -
יעקב מרגי: מתי הופנה לאורנה שמחון?
<עירית ליבנה: המסמך שבידיי, ב-1 לפברואר 2014.
יעקב מרגי: יום אחרי, נכון?
יעקב מרגי: מה, אורנה שמחון לא ראתה שזה 04?
יעקב מרגי: היא מנהלת מחוז, היא יודעת מה הנוהל, מה חוזר מנכ"ל אומר.
<עירית ליבנה: אני שוב אומרת, קחו את זה, אנחנו נעשה את הבדיקה.
יוסף ג'בארין: מה הבעיה שתגידו 'טעינו'?
יוסף ג'בארין: מה הבעיה?
יוסף ג'בארין: לא, טעינו שלא הקמנו את הוועדה.
יעקב מרגי: היא אומרת, היא אומרת.
<עירית ליבנה: אנחנו נקים ועדה מיידית מחר, למרות שאורנה בחו"ל, יש לה ממלא מקום, אנחנו נעשה את זה.
<עירית ליבנה: אני רק רוצה להבהיר רגע, כי אנחנו שנינו, אתה, כבוד היושב ראש, מתלבטים כל הזמן כי עלה פה הנושא של מורים, כן הכשרות לא הכשרות.
<עירית ליבנה: עם האלרגיות מחר אתה תשמע את אותו הדבר.
<עירית ליבנה: יש את הנושא של מה תפקיד הצוות החינוכי בלתת את האפיפן, להגיש עזרה ראשונה - - -
יעקב מרגי: רגע, עירית, אני לא רוצה לפתוח את הדיון הזה.
<עירית ליבנה: לא, אני רוצה שאנחנו נזכור את זה - - -
יעקב מרגי: לטובת האיזון אני אומַר את זה, לא את.
יעקב מרגי: אני אומַר.
יעקב מרגי: לטובת האיזון יש לנו מצוקה קשה עם ההסתדרות וארגון המורים, שהם, על כל דבר קטן, סכסוך עבודה ובסוגיה הזו של הגשת עזרה הם צריכים כיסוי, אחריות, הם לא רוצים מחר למצוא את עצמם כשאתה תקרא לו, בצדק או שלא בצדק, למורה, "רצחת את הבן שלי", הוא רוצה כיסוי.
יעקב מרגי: "הוא עשה לו כך והוא בכלל חשב שהוא נחנק".
יעקב מרגי: לך תדע אם לא חנק אותו עוד יותר.
יעקב מרגי: אני לא יודע, צריך לבדוק.
יעקב מרגי: יש לנו באמת סוגיה קשה עם המורים בקטע הזה, הם לא מקלים עלינו את החיים, אנחנו מנסים להסדיר את הסוגיה הזו אבל זה לא קשור.
<עירית ליבנה: זה קשור - - -
יעקב מרגי: עירית, זה קשור בכלל לתמונה הכללית.
<עירית ליבנה: נכון, כי אנחנו רוצים ללמוד מזה.
יעקב מרגי: אבל מנהל בית ספר, את יודעת שמנהל בית ספר, לפני שהוא מתמנה, הוא צריך לעבור את זה, גם את הקטע של עזרה ראשונה וכל מה שקשור בהצלת חיים, הוא חייב לעבור את זה.
יעקב מרגי: עזבי את המורה, חייבת להיות כאן פונקציה.
יעקב מרגי: אנחנו שואפים, בלי שום קשר למקרה, אנחנו שואפים לעבור לשיטה של נאמני בריאות.
יעקב מרגי: שלושה ארבעה חמישה מורים מהצוות יעברו הכשרה כמו שצריך, יתוגמלו לפי זה, כך שאם זה בחופש או השני לא נמצא תמיד יהיה בבית הספר, 24/7, כל עוד בית הספר פתוח, יהיה שם מישהו שעבר הכשרה מיוחדת.
יעקב מרגי: זה רק מוכיח כמה זה צריך, אבל מוכיח לי עוד יותר, מוכיח עוד יותר שכנראה יש שטחים אפורים בסוגיה הזו.
יעקב מרגי: אם המספר הזה 04 הגיע לשטח בית הספר, צריך גם לחקור למה ואיך ואם מישהו צריך לתת את הדין.
יעקב מרגי: ועדת הבדיקה הזו צריכה לבדוק גם למה יש שם 04, למה מנהל בית הספר, ברירת המחדל שלו פה, במצב כזה כשרואים, רואה מצוקת חיים, מחייג 04 ולא למד"א.
<עירית ליבנה: אנחנו נבדוק את הכול.
<עירית ליבנה: אני אומרת שאני מוציאה עכשיו, כשנחזור, מייל, לבקש להקים ועדת בדיקה.
<עירית ליבנה: אנחנו נבדוק.
<עירית ליבנה: אני אומרת שוב, את כל מה ש - - -
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת תוך כמה זמן ועדת הבדיקה קמה.
יעקב מרגי: אני אכתוב לך את זה בסיכום.
<עירית ליבנה: בוועדה יהיו גורמים שיבדקו.
<עירית ליבנה: אני אומרת שוב, הכול - - -
חנין זועבי: לקח לכם יום בשביל להגיע למסמך הזה.
חנין זועבי: לקח לכם יום, אז אפשר לבדוק.
עאידה תומא סלימאן: הגיע המסמך והחליטו שלא בודקים.
חנין זועבי: לא, מבחינת - - -
<עירית ליבנה: החליטו שלא כיוון שההתנהלות על פי הדיווח היה לפי הנוהל של משרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: 04, זה כתוב אצלך, הם לא פעלו לפי החוזר.
עאידה תומא סלימאן: זה היה צריך להדליק מנורה אדומה.
יעקב מרגי: סליחה, עאידה.
יעקב מרגי: עירית, את בעצמך מפנה אותנו לחוזר.
יעקב מרגי: ב-3.2 במפורש כתוב.
יעקב מרגי: ברגע שכתוב 04 קודם כל צריך לבדוק למה 04.
יעקב מרגי: אם הוא טעה והוא חשב שיש לו קצת חום, אם כבר טעות בשיקול דעת אז הייתי אומר 1-700, שזה תקלה קטנה, אבל פה זו סכנת חיים, רק מד"א, אין ברירת מחדל אחרת .
<עירית ליבנה: רק לעדכן משהו, שב-1 למרץ הגיע מסמך, כשאני דרשתי.
<עירית ליבנה: כשאני דרשתי פה היה פירוט על ה-04, פה - - -
יעקב מרגי: אצל אורנה זה לא היה?
<עירית ליבנה: לא, לא.
יעקב מרגי: אני מבקש את שני המסמכים.
יוסף ג'בארין: אבל היא לא הייתה צריכה לבדוק לאן התקשרו ומה עשו?
<עירית ליבנה: תוקם ועדת בדיקה פנימית.
יוסף ג'בארין: אתם גם תוכלו להעיר למנהלת המחוז?
<עירית ליבנה: יש בדיקה ומהבדיקה משליכים.
יעקב מרגי: עירית, אני רוצה לסכם.
יעקב מרגי: עומאר, אתה רוצה להוסיף משהו לפני שאני מסכם?
<עומאר חסן: לא, רק להסיק מסקנות בשביל למנוע את הקרבן הבא.
<עומאר חסן: הבן שלי הלך, לאלוהים, הוא ברא אותו והוא לקח אותו.
<עומאר חסן: להיות בטוחים שאנחנו שולחים את הילדים שלנו לבית הספר ושיחזרו לנו בשלום.
יעקב מרגי: קודם כל הוועדה משתתפת בצער המשפחה, אין ספק שזה אובדן קשה ועוד יותר קשה כשיש אי ודאות ואתה צריך להרגיע את נפשך.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לעזור לך להרגיע את נפשך, שלפחות תדע מה קרה.
יעקב מרגי: זה חשוב, בלי שום קשר לדברים אחרים שתוכל לעשות.
יעקב מרגי: מה שתבחר לעשות, זכותך עומדת לך.
יעקב מרגי: קודם כל הוועדה מודה לחברות הכנסת המציעות, חברת הכנסת חנין זועבי וחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.
יעקב מרגי: תדעו לכם, זה לא מובן מאליו, אנחנו לקראת סוף מושב, לוח הזמנים עמוס, יש לי עשרות נושאים שלא יזכו להיכנס, לא שאני מחפש קרדיט, אני רוצה להודות לחברות הכנסת המציעות, כי יכולתי להיתלות, "תגישו את זה לנשיאות וזה מה שיהיה, אני לא יכול", ואת יודעת, כיו"ר ועדה, כמה עומסים יש בתקופה הזו, אבל לא יכולתי, ואני מודה לקב"ה, כיהודי מאמין, שנתן לי את הבינה.
יעקב מרגי: יכולתי להגיד לך, "חנין, עזבי אותי, תעשי לי טובה, אני גם ככה בלחץ", אבל הכנסנו את זה ואני שמח שהכנסנו את זה.
יעקב מרגי: אל"ף, באמת, כפי שאמרתי, להרגיע אותך בקטע הזה שלפחות תדע מה קרה, ובי"ת, שזה לא יקרה בעתיד.
יעקב מרגי: ואני אומר לָך, אם זה קרה בריינה, זה יכול לקרות בכל מקום, זה יכול לקרות בכל מקום.
<עירית ליבנה: אנחנו נעשה את כל מה שנדרש.
יעקב מרגי: אז הוועדה מודה לחברות הכנסת.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה בצער את התיאור של האב וכבר מהתיאור של המקרה על ידי האבא הבַנו שיש כאן כשל שצריך לבדוק אותו.
יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע שמשרד החינוך קיבל על עצמו להקים ועדת בדיקה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להקים אותה לאלתר, כבר בימים הקרובים, עוד השבוע, כמה זמן ממוצע לבדיקה כזו?
<עירית ליבנה: תגיד אתה.
יעקב מרגי: בפעמים האחרונות משכתם הרבה זמן.
יעקב מרגי: אני רוצה לתת לכם גג 45 יום.
יעקב מרגי: קלנדריים, לא ימי עבודה.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל - - -
<עירית ליבנה: אחרי שהדוח יועבר למנכ"ל.
יעקב מרגי: ודאי, תעבדו לפי הנהלים, אנחנו מבקשים לקבל את זה.
יוסף ג'בארין: ואם אפשר המלצות ומסקנות.
<עירית ליבנה: בכל ועדת בדיקה, לבדוק אחורה ולתת המלצות כלל מערכתיות.
יעקב מרגי: אתה רוצה להוסיף משהו לסיכום?
<מטאנס שאער: רק דבר אחד.
<מטאנס שאער: צריך לשתף את משרד הבריאות, יש פה גם עניין רפואי, זה לא רק משרד החינוך.
<מטאנס שאער: שיהיה נציג של משרד הבריאות בוועדה.
יעקב מרגי: אין ספק, עולה פה תמונת מצב מאוד בעייתית שמחייבת הסדרה כלשהי.
יעקב מרגי: אני מאוד מודה לכם, הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: אני מקווה שלא יהיו עוד מקרים כאלה.
יעקב מרגי: 21 ביוני 2017, כ"ז בסיוון התשע"ז.
יעקב מרגי: על-סדר היום: מורה שהורשע בעבירות מין שב ללמד ונעצר בחשד למעשים מגונים בתלמידות, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אותו דבר של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, ואותו נושא של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.
יעקב מרגי: זה הכול במסגרת דיון מהיר.
יעקב מרגי: אני שמח שחברי הכנסת המציעים נמצאים אתנו.
יעקב מרגי: אנחנו ביום רביעי, דחוס, שני דיונים לפני פתיחת המליאה, לכן אחסוך את מילות הפתיחה, ואתן מייד למציע הראשון – חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.
מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.
מיקי רוזנטל: חבריי חברי הכנסת ואורחים נכבדים.
מיקי רוזנטל: אני אומר לך את זה בצער רב – התעסקתי בנושא הזה שנים רבות.
מיקי רוזנטל: התחלתי לפני עשרים שנה, ולצערי, אדוני היושב-ראש, חומת ההגנה על ילדי ישראל פרוצה.
מיקי רוזנטל: היא פרוצה.
מיקי רוזנטל: אנחנו לא מגנים על הילדים מפני הסכנות שאורבות להם בתוך המערכת, וגם במערכת הנלווית, ואסביר את זה.
מיקי רוזנטל: קודם כל, יש לקונה בחוק, שגילינו אותה עכשיו, ואנחנו אצים רצים לתקן אותה, והיא העובדה שמורים מחליפים, ספק אם בודקים אותם, ואנשים שנמצאים בתוך הליך, וכבר יש להם כתב אישום בנושא של פדופיליה, הם לא מדווחים במערכת, והם באים במגע יום-יומי עם ילדים.
מיקי רוזנטל: אי-אפשר לתאר.
מיקי רוזנטל: אציין כמה מקומות שבהם יש חורים ברשת שמגנה על הילדים – בין היתר, בחוק השבות.
מיקי רוזנטל: ישראל הפכה להיות גן עדן לפדופילים יהודים.
מיקי רוזנטל: יש עשרות אנשים יהודים שעלו מתוקף חוק השבות, הורשעו בארצותיהם, ומדינת ישראל לא יודעת עליהם, ויכול להיות שחלקם אפילו בבתי ספר, משום שלא דורשים מהם את הדבר הבסיסי הזה שנקרא תעודת יושר, כשהם עולים ארצה.
יפעת שאשא ביטון: שאגב, הם מחויבים למסור.
מיקי רוזנטל: מחויבים, בחוק.
מיקי רוזנטל: אומר עוד משהו שהוא בחוק ולא מקיימים אותו, וגם אראה לכם תכף קטע בעניין הזה.
מיקי רוזנטל: החוק מחייב מקומות עבודה שבהם המועסקים עובדים עם ילדים, להביא תעודת יושר.
מיקי רוזנטל: יש שורה של מוסדות שהמחוקק מנע – ברור שבבתי ספר, בכל מיני מקומות, כמו קיטנות, כמו הסעות ילדים, כמו בריכות שחייה, ולא מקיימים את החוק הזה.
מיקי רוזנטל: אני רוצה להראות לכם קטע – צילמתי אותו אמנם לפני כמה שנים, אבל עשיתי בדיקה חוזרת בשבוע האחרון לגבי קיטנות – בין אם פרטיות, בין אם עירוניות, בין אם בחברות הסעה וכו'.
מיקי רוזנטל: אנשים בכלל לא יודעים שיש החוק הזה.
מיקי רוזנטל: לא רק שהם לא דורשים מהעובדים את תעודת היושר – הם בכלל לא יודעים שיש חוק כזה.
מיקי רוזנטל: תראו, זה קטע של דקה וחצי.
מיקי רוזנטל: לא צריך להרחיב.
מיקי רוזנטל: מבינים מייד את ההקשר ואת העניין.
מיקי רוזנטל: זה מתוך כתבה שעשיתי לפני כמה שנים.
מיקי רוזנטל: הבנתם את הרעיון.
מיקי רוזנטל: היו עשרות שיחות טלפון.
מיקי רוזנטל: זה מלפני כמה שנים, אבל עשיתי השבוע שמונה-עשר שיחות לקיטנה פרטית, למחלקת עירייה – אני לא רוצה להשמיץ אף אחד, ובדקתי.
מיקי רוזנטל: אומרים: כן, נכון, ידענו, לא ידענו.
מיקי רוזנטל: לא מבקשים, ודאי לא מקטינים.
מיקי רוזנטל: קטין שבא לעבוד בקיטנה, החוק אפילו אוסר לקחת ממנו.
מיקי רוזנטל: עד כדי כך המצב אבסורדי.
מיקי רוזנטל: אז קודם כל, זה המצב, ומערכת החינוך המוסדרת, שבה התגלתה לנו הלקונה, עוד המצב טוב, כי הם מנהלים רישום במשרד החינוך וכו', וקיטנות פרטיות ומחלקות בעיריות, בהסעות – הם לא יודעים, והמשטרה לא יודעת בכלל, שעליה חל החוק.
מיקי רוזנטל: בשבוע שעבר שאלתי את שר לביטחון פנים.
מיקי רוזנטל: הוא לא יודע אפילו שמהות החוק היא שזה אחריות המשטרה, ליזום ולבדוק האם מקיימים את החוק, ולא מקיימים את החוק.
מיקי רוזנטל: אז הלקונה היא נוראית, ובבתי ספר כאמור המצב רע, אבל עוד יותר טוב מהמצב במקומות אחרים.
מיקי רוזנטל: הדבר השני שאני מבקש לומר הוא כדלקמן.
מיקי רוזנטל: פדופיליה היא סטייה, אבל היא פשע שאפשר לצמצם את היקפו, למה – כי הוא העבריינים הם רצידיביסטיים, והם חוזרים – נכנסים לכלא, יוצאים מהכלא, ממשיכים לתקוף ילדים, אם הם לא מטופלים בסירוס כימי או טיפול אחר.
מיקי רוזנטל: גם את זה אני יכול להראות לכם – אראה דקה מהעניין הזה.
מיקי רוזנטל: יש לי שיחות שקיימתי עם כמה פדופילים.
מיקי רוזנטל: יש עוד כאלה.
מיקי רוזנטל: אסכם את דבריי, אדוני.
מיקי רוזנטל: המצב הוא כדלקמן: בעולם הרחב יש מגוון אופציות לטפל, מהן חמורות מאוד, שפדופילים עם אזיק, והם צריכים לדווח במקום שהם גרים, לשכנים, שהם פדופילים וכו'.
מיקי רוזנטל: אני לא חושב שאנחנו צריכים להגיע לכך.
מיקי רוזנטל: מצד שני, המצב הנוכחי היום, שבו פדופילים יכולים לחדור למערכת, למקומות עבודה שהם עוסקים עם ילדים, בלתי אפשרי.
מיקי רוזנטל: זכותם לפרטיות של נאשמים היא זכות שאני מכבד חוץ מהמקרה של פדופיליה, למה – כי אדם מבוגר יחסית יכול להגן על עצמו; ילד לא יכול להגן על עצמו, ודאי כשאתה מביא אותו לקרבן.
מיקי רוזנטל: הדבר הזה הוא בלתי אפשרי.
מיקי רוזנטל: צריך לשנות את החוק, לסתום את הפרצות.
מיקי רוזנטל: זכותם של ילדי ישראל לביטחון גובר על זכותם לפרטיות של הפדופילים, ואנחנו חייבים להיות נמרצים בעניין הזה, ולתקן את הלקונות שהצבעתי עליהן עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: תודה, כבוד היושב-ראש.
יפעת שאשא ביטון: ראשית אני רוצה להצטרף לדברים של חברי, חבר הכנסת רוזנטל.
יפעת שאשא ביטון: אני שמחה שגם אתה אומר את זה, שהחומה שאמורה להגן על הילדים פרוצה, והחורים שיש בה הם ענקיים – היא לא סתם פרוצה.
יפעת שאשא ביטון: וככל שאנחנו מדברים על מערכות החינוך או על המסגרות, שזה לא רק מערכת החינוך; זה גם מעונות היום לצורך העניין, שאמורות לתת להם את ההגנה והביטחון המרביים, דווקא שם קורה שהילדים שלנו חשופים, ואין שאלה שאנחנו צריכים לעשות הכול כדי למנוע את זה.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של הלקונה בחוק – נכון, מטפלים בו, ואני מסכימה שההגנה על הפרטיות היא חשובה, אבל אי-אפשר כל הזמן לקדש הכול על חשבון הביטחון של הילדים, כי אם אני שמה את הפרטיות של מי שנאשם או שיש נגדו הליכים פליליים אל מול החובה שלנו – החובה שלנו להגן על הילדים שלנו, אז כשמדובר בילדים, אם יש ספק, אין ספק.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו צריכים לעשות הכול כדי שהסביבה שלהם תהיה נקייה מכל פוטנציאל שעלול לפגוע בהם.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא לא רק פדופיליה; הסיפור הוא גם אלימות קשה.
יפעת שאשא ביטון: ילדים נכנסים למערכות.
יפעת שאשא ביטון: כולנו נחשפנו בחודשים האחרונים כמעט חדשות לבקרים למקרי אלימות בתוך מערכות החינוך ובתוך המסגרות של מעונות היום, ואני חושבת שאנחנו צריכים להרחיב את היריעה ולראות איך אנחנו מגנים על הילדים שלנו מכל הזוויות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אז פעם אחת זה תיקון הלקונה בחוק, פעם שנייה זה הרחבת העניין הזה גם לנושא של אלימות קשה, ואני אומרת – אין בעיה.
יפעת שאשא ביטון: גם אם משרד המשפטים או מערכת האכיפה תחליט שהיא רוצה לתת את תעודת ההעסקה כל עוד אין הרשעה, שלפחות יצוין שם שכנגד האדם תלויים ועומדים הליכים משפטיים.
יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שמי שיראה את המסמך הזה, יחשוב פעמיים אם הוא רוצה את האדם בתוך המסגרת שלו, כן או לא.
יפעת שאשא ביטון: ואם ייצא שהוא חף מפשע, אז נדבר.
יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד תיקים שנפתחים בגין פגיעה בילדים.
יפעת שאשא ביטון: בגלל הקושי להוכיח ולהביא ראיות מספיקות הרבה מהם נסגרים, וזה עדיין לא אומר שלא היתה פה פגיעה.
יפעת שאשא ביטון: אז יכול להיות שאני פה מבית שמאי ולא מבית הלל, אבל בגלל המצב העגום שאנחנו נמצאים מבחינת היכולת שלנו להגן על ילדינו, אני חושבת שעדיף שנהיה במקום הזה כרגע כדי שנוכל למנוע את הפגיעות הבאות.
יעקב מרגי: עאידה תומא סלימאן, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: כמובן, אני מצטרפת לדברים של חברי הכנסת – גם חברת הכנסת שאשא ביטון וגם רוזנטל.
עאידה תומא סלימאן: האמת, כבר שנה אני באמצע טיפול במקרה מאוד ספציפי של סבא שהגיע ללשכתי, ודיבר על כך שנכדתו עברה הטרדה מינית מצד המורה שלה.
עאידה תומא סלימאן: הסבא הזה רצה לתת את הביטחון ואת התמיכה לנכדתו, ורצה לראות שהמורה הזה מקבל את מה שמגיע לו.
עאידה תומא סלימאן: הוא הלך את כל התהליך, וזה דבר שלא רואים כל יום, שדווקא סבא, שדואג, במיוחד בחברה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: אני ליוויתי אותם.
עאידה תומא סלימאן: אחד הקשיים המרכזיים היה, למרות שיש צו הרחקה למורה מהילדה, זה לא הרחיק אותו באמת.
עאידה תומא סלימאן: הוא המשיך ללמד באותו בית ספר, כאשר הטענה של מערכת החינוך היתה שהם לא נפגשים באותה חצר, והוא לא מלמד אותה, וזה לא נכון.
עאידה תומא סלימאן: היא פגשה אותו, וכל פעם שהיא פגשה אותו, היא עברה טראומה מחודשת.
עאידה תומא סלימאן: האדם, הוגש נגדו כתב אישום.
עאידה תומא סלימאן: הייתי צריכה להתערב באופן אישי במשרד החינוך כדי שיעשו לו איזושהי ישיבת משמעת, ויפסיקו את החינוך שלו עד שתתקבל החלטה.
עאידה תומא סלימאן: מצד שני, מקרה אחר של סטודנטית, שלומדת להיות אחות, והיא צריכה עכשיו תעודת יושר כדי להיכנס לסטאז' שלה, ולא נותנים לה, כי היא נחקרה לפני כשלוש שנים בעניין העתקות באיזשהו מבחן, ולא נסגר התיק.
עאידה תומא סלימאן: לא הוגש כתב אישום, עברו כבר שנים.
עאידה תומא סלימאן: לזאת לא נותנים תעודת יושר, ולאדם שמתנהל נגדו אפילו כתב אישום, והוא הולך להיות מועמד על הטרדה מינית ופדופיליה, אפשר להנפיק.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש לקונה בחוק, אבל יש גם נהלים שצריך לזרז את התהליך של לפחות להשעות אותם מלימודים עד תום ההליכים כדי שיתברר העניין.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש הרבה כאלה שלא מתקיים שום דין משמעת נגדם.
עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן להפסיק את זה.
עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן לתת ביטחון לילדים, וגם להורים, שתנוח דעתם.
יעקב מרגי: תודה רבה לחברי הכנסת המציעים.
יעקב מרגי: אני חושב שהמקרה האחרון הציב בעיה שכולנו התעסקנו אתה.
יעקב מרגי: חוקק חוק ראשון על עובדי הוראה שהורשעו ותהליך ההשעיה שלהם.
יעקב מרגי: אני השלמתי בחקיקה נוספת עובדי שירות במערכת החינוך.
יעקב מרגי: אני מכיר את זה שמערכות שונות צריכות לתת מענה לתחום אחר ממשרד אחר – יש מושג תלמודי שאומר שקדירה ששניים שותפים לה, היא לא חמה ולא קרה.
יעקב מרגי: ואין ספק שמשטרת ישראל רואה בייעוד שלה כך וכך, ומשרד החינוך.
יעקב מרגי: חלילה, לא אומר שטוב שקרה, אבל זה קרה, וזה על השולחן, ואני חושב שמהמקרה הזה צריך לצאת עם החלטה חד משמעית, שילדי ישראל כולם בתוך מערכות החינוך השונות חייבים לקבל את ההגנה המרבית.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, שמעתי את הטיעון של צנעת הפרט.
יעקב מרגי: אנחנו מוותרים על צנעת הפרט שלנו, על כל דבר, כל דבר שזז, מבקשים מאתנו לאשר, ואנחנו לוחצים כן, וחותים על טפסים על כל שטות קטנה ואחרת.
יעקב מרגי: מי שרוצה להיות עובד הוראה, אפילו ממלא מקום לשעה, שיחתום על הטופס הזה ושיבדקו אותו.
יעקב מרגי: עדיף לי שהילדים יישבו בשיעור מחנך בכיתה ארבע שעות ולא יביאו ממלא מקום, שאנחנו לא יודעים מה טיבו.
יעקב מרגי: אתמול היה דיון לגבי עובדי הוראה שלא מוסמכים.
יעקב מרגי: אני שמח שהחברים ניווטו את הדיון – לא ספציפית למקרה, כי אני מבין שהוא בהליך משפטי, אבל מכאן צריך בסוף הדיון לצאת, אנחנו יוצאים לדרך כזו, ושנשמע את הגורמים – הן גורמי האכיפה, הן אנשי משרד החינוך – לדרך חדשה, שאנחנו יודעים שאין מסננת – יש מחסום לאותם אנשים שהורשעו הן באלימות מינית, פיזית וכל עבירה אחרת, שאם בכלל הם יוכלו להיכנס לתחומי מערכת החינוך, להיות חלק מהצוות – אני מתקומם על הקטע הזה, שאת אומרת שנתנו לו ללמד, בתקווה שהם לא ייפגשו בחצר.
יפעת שאשא ביטון: הוא בכלל לא צריך לפגוש ילדים.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו הוא מושעה, אבל הוא מלמד בבית ספר אחר בכפר שליד, ונותנים לו לקיים שיעורים פרטיים בשעות אחר הצהריים עם התלמידים.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת: עושים חלוקת נטל.
יפעת שאשא ביטון: הוא פגע פה קצת, עכשיו פה קצת.
יעקב מרגי: אין ספק שצריך לטפל בזה.
<זאב גולדבלט: אני זאב גולדבלט, מייסד ומנכ"ל פורום ועדי הורים יישוביים.
<זאב גולדבלט: אני חושב שהגדר שעליה דיברו חברי הכנסת רוזנטל ושאשא ביטון, יש בה פרצה ענקית שקוראת לגנב או לכל עבריין אחר.
<זאב גולדבלט: אני מצטרף לדברי חברת הכנסת יפעת לגבי חובתנו כהורים, וחובת
<זאב גולדבלט: כם כחברי כנסת, לוודא ששלומם של ילדינו לא יופקר.
<זאב גולדבלט: המקרה כגון זה, שבגינו התכנסנו פה היום, מהווה אות קלון למערכת החינוך, שאינה מסננת כראוי את עובדיה, וגם לכם הגו המחוקק, שלא יצרתם את מנגנוני ההגנה המחייבים.
<זאב גולדבלט: אני זועק פה את זעקת ההורים לאותם ילדים, שהינם מוטרדים וחסרי אמונה בכך שהמערכת פועלת להבטחת שלומם של ילדינו בכל האמצעים העומדים לרשותם, וכן, חובתנו להעמיד את ביטחון הילדים שלנו, שהם הקורבנות הפוטנציאליים, לפני טובת אותם עבריינים ופרטיותם או הגנת פרטיותם.
<זאב גולדבלט: כן, טובת הילדים חייבת להיות לפני כל דבר אחר, כי כאן הנזק הוא מטורף לא לאדם בודד, לא לילד בודד אלא לכל המשפחה ולעשרות ואפילו יותר שנים.
<זאב גולדבלט: זה דבר שאי-אפשר אחרי זה למחוק אותו.
<זאב גולדבלט: זו צלקת שתלך אתם לאורך כל השנים.
מסעוד גנאים: הזכרת רק אתמול – העלינו, מה שיזמה יפעת, את העניין של המורים המחליפים, שאפילו לפי דוח של ידיעות אחרונות, כל אחד יכול להיכנס, בלי לשאול מה הכשרתו, אפילו הפדגוגית, וגם עברו הפלילי.
מסעוד גנאים: כל אחד יכול להיכנס ולהיות מורה ולהיות במגע עם התלמידים והתלמידות.
מסעוד גנאים: המצב הזה, אני מכיר אותו מקרוב, כאשר הייתי מורה.
מסעוד גנאים: האמת, יש הרבה פרצות.
מסעוד גנאים: יש לדאוג שבחוק, ובהצעת חוק, או בחוקים שכולנו נתגייס, כדי שבאמת נגן על הילדים שלנו, כדי שהאבסורד או העניין החמור ביותר, שהפגיעה באה במקום שאמור לתת ביטחון לתלמידים שלנו, ומאלה שאמונים על חינוכם של הילדים שלנו.
מסעוד גנאים: לכן הפגיעה, במיוחד אם היא נפשית, היא מאוד חמורה לתלמידים ולתלמידות.
מסעוד גנאים: יש עוד עניין שצריכים לדאוג לו – לא רק עניין של הצעת החוק אלא עניין של קיום ההנחיות והחוק, משום שיש התרופפות.
מסעוד גנאים: יש כאלה שלא דואגים למלא – לא הנחיות, אם משרד החינוך, ולא של החוק בגלל כל מיני סיבות וכל מיני אינטרסים, אם של אנשי חינוך או שלטון מקומי, ראשי רשויות או אחרים.
מסעוד גנאים: לכן אני חושב שכולנו, כפי שאמרתי אתמול, צריכים להתגייס כדי שבית הספר או כל מסגרת חינוכית יהיו מסגרת בטוחה תחילה לילדים שלנו.
יעקב מרגי: ורד וינדמן.
<ורד וינדמן: תודה, אדוני.
<ורד וינדמן: מנכ"לית המועצה לשלום הילד.
<ורד וינדמן: אין ספק שצריך לעשות בדק בית לגבי מה שהיה, כי אי-אפשר לעבור על מקרה כזה בשתיקה.
<ורד וינדמן: יש למערכת החינוך אחריות על מה שקורה בית כתליה, זה קודם כל.
<ורד וינדמן: יש להבין – הטראגיות של המקרה הוא לא רק בעצם קיומו, שהוא קרה, ונורא, אלא בעובדה שהוא יכול היה להימנע.
<ורד וינדמן: למשרד החינוך, בניגוד להרבה גופים במדינת ישראל, יש נגישות לכל המרשם הפלילי; לא רק להרשעות כמו שהחוק למניעת העסקת עבריינים קובע; אפילו לא רק לכתבי אישום אלא למב"דים, לתיקים פתוחים, כלומר כל המידע הזה נמצא בפניהם.
<ורד וינדמן: יש לשאול, האם המידע הזה נבדק, האם הוא נבדק באופן עתי, עם עי"ן, האם עושים בדיקות כל תקופה מסוימת?
<ורד וינדמן: בעקבות המקרה הזה שיגרנו מכתב למנכ"ל משרד החינוך, וביקשנו – ברגע הזה ממש תעשו סריקה של כל המערכות הממוחשבות שיש לכם, ויש רישום מלא של כל עובדי ההוראה.
<ורד וינדמן: תעשו ותבדקו, האם יש משהו שפספסתם, כדי שהילדים יהיו מוגנים.
<ורד וינדמן: זה קודם כל.
<ורד וינדמן: המידע קיים ואפילו הנגישות קיימת.
<ורד וינדמן: מה שצריך לעשות באופן מאוד קונקרטי זה ליצור מנגנון של פוש, שברגע שאו נפתח תיק או מוגש כתב אישום, נורה אדומה תדלק, והמעסיק של אותו עובד הוראה – ואגב, זה נכון גם לעובדי שירות, כמו שהיושב-ראש ציין, שזה חייב להיות בדיוק אותו דבר – מי שנמצא בבית ספר, בין אם הוא עובד הוראה ובין אם הוא עובד שירות, צריך להיות פוש של מנורה אדומה שתדלק, והמעסיקים של אותו עובד הוראה יידעו מזה בזמן אמת.
<ורד וינדמן: זה דבר שצריך לעשות מחר בבוקר, או אם תרצו, מחר בבוקר.
<ורד וינדמן: זה לגבי הנושא הזה.
<ורד וינדמן: עכשיו לגבי החוק למניעת העסקת עברייני מין, שלדעתי, אליו התכוונת בסרט.
<ורד וינדמן: החוק הזה באמת חל רק על הרשעות, ויכול להיות שצריך לחשוב, במיוחד בהקשר של עובדי הוראה, האם צריך להקדים- - -
מיקי רוזנטל: התיקון כבר מונח.
מיקי רוזנטל: יש הסכמות בין הקואליציה לאופוזיציה בעניין הזה, שגם במצב של כתב אישום יהיה דיווח – עוד לא החלטנו איזה דיווח וכו'.
<ורד וינדמן: והזכרת גם את הנושא של האכיפה.
יעקב מרגי: אני רוצה להתערב, ברשותך.
יעקב מרגי: מקומם שצריך הצעת חוק.
יעקב מרגי: יושבים פה נציגי משרד המשפטים.
יעקב מרגי: כשהם רוצים לגבי תפקידים מסוימים, איזוטריים, עם רגישויות ציבוריות כאלה ואחרות, הם מנחיתים בהנחיה ליועצים המשפטיים – ברגע שהאדם היה מעורב, וזו תקרית שנבדקת, הוא לא מקבל מינוי, ואני לא מדבר על מינוי נגיד בנק ישראל או על מינויים בשלטון המקומי ברמות כאלה ואחרות.
יעקב מרגי: אין שום סיבה שנוהל כזה לא היה מוחל מראש גם על מועמדים למקצוע ההוראה.
<ורד וינדמן: חבר הכנסת רוזנטל דיבר על החוק למניעת העסקת עברייני מין ואכיפתו.
<ורד וינדמן: נכון שחלו שינויים מאוד דרמטיים במשרד החינוך בהקשר האכיפה של החוק הזה.