GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יורם כהן: רק מאמנים אולימפיים זה משרות, וגם הם זו העברה לגוף שנותן לגוף ואז האיגוד מעסיק אותם.
<יורם כהן: צריך למצוא את הדרך.
מירב בן ארי: רגע, גיא, למה איגודים מקצועיים לא יכולים להיכנס לבתי ספר?
<גיא דגן: אף אחד לא יכול.
<גיא דגן: זה חוזר מנכ"ל שמתייחס להרבה מאוד דברים, ביניהם כל הנושא של כניסה לבתי ספר.
<גיא דגן: הוא לא מאפשר לגורמים מסחריים וגורמים כאלה ואחרים להיכנס.
יואל רזבוזוב: מי שרוצה, מי שמנהל מאפשר אז נכנסים.
מירב בן ארי: כן, מה דעתך על זה?
<גיא דגן: יורם אמר דברים נכונים.
<גיא דגן: אי אפשר לפתוח את זה באופן כולל אבל - - -
מירב בן ארי: אפשר להוציא אישור ספציפי לגורמים מסוימים?
<גיא דגן: בעיקר למורים לחינוך גופני שעובדים במסגרות כאלו ואחרות.
<גיא דגן: כן, זה אפשרי.
<גיא דגן: מצאנו גם את הדרך, כמו שאמרתי קודם, בתוך מערכת החינוך יש פעילות איתור שקיימת, שאם הם מרחיבים אותה היא פעילות שהיא בתוך בית הספר עם גורמים חיצוניים שמגיעים, לא לתוך השיעור אבל מחליפים את השיעור, קראנו לזה "הפסקה פעילה" לאיתור.
<גיא דגן: זו תכנית בשיתוף פעולה עם "אתנה", זו תכנית שכן אפשרנו את הכניסה שלה.
<גיא דגן: היא קיימת, אבל בצורה מוסדרת, לא כניסה ויציאה של אנשים בודדים.
מירב בן ארי: תודה, יורם.
מירב בן ארי: עוד משפט, גיא יסיים ואז נחזור ליורם.
<גיא דגן: עוד משפט שלא אמרתי קודם.
<גיא דגן: אנחנו מקיימים תחרויות ספורט של בתי הספר בכל ענפי הספורט.
<גיא דגן: האירועים עצמם, התחרות עצמה, הם פלטפורמה בלתי רגילה לאיתור, כי בסופו של דבר מגיעים לתחרויות מעשרות בתי הספר, כל הגילאים.
יואל רזבוזוב: מה זה בכל ענפי הספורט?
יואל רזבוזוב: זה אתלטיקה, אני יודע, כדורסל.
<גיא דגן: לא, כל משחקי הכדור, 16 ענפי ספורט.
יואל רזבוזוב: בכל בתי הספר יש נבחרות?
יואל רזבוזוב: לא יודע, אני חי במדינה ואני לא מכיר הרבה בתי ספר שיש בהם נבחרות.
<משה קונינסקי: על פי חוזר מנכ"ל כל בית ספר מחויב בשתי נבחרות.
יואל רזבוזוב: זה על פי חוזר מנכ"ל, השאלה אם בתי ספר מקיימים אותו.
יואל רזבוזוב: זה צריך לבדוק.
<משה קונינסקי: זה קורה ב-90%.
יואל רזבוזוב: יסודיים או חטיבות?
<משה קונינסקי: יסודיים וחטיבות ותיכונים, מכיתה ה'.
<גיא דגן: התחרות עצמה, ואני מדבר על תחרות אתלטיקה קלה, המורה כבר בחר את הנבחרת שלו.
<גיא דגן: הנבחרת מגיעה, ילדים שלא נמצאים במסגרת של אחר הצהרים, אפשר לבוא ולאתר.
<גיא דגן: אפשר למצוא דרך ולבנות איזושהי תכנית איתור בצורה הזאת בכל הרמות.
מירב בן ארי: רצית לומר עוד מילה, יורם, בבקשה.
<יורם כהן: עוד שתי מילים, לתת תשובות לדברים שהעלה רוני קודם ואיציק, לגבי מורים שיש להם הרבה תפקידים במערכת החינוך ואיתור הוא לא בהכרח אחד מהם, או המובילים בהם, אני חושב טיפה אחרת.
<יורם כהן: אני חושב שמורים לחינוך גופני מחויבים באיתור והכוונה, לא רק של המצטיינים, גם של אלה שיש להם מגבלות תנועתיות ויכולות פחות טובות, לכוון אותם להתעמלות מתקנת ופעילות מתקנת אחרת.
<יורם כהן: לטפל בתופעות הקצה, מורה לחינוך גופני כן צריך לעשות, לטעמי, לשם כך צריכים להיות קורסים.
<יורם כהן: אין שום בעיה להכניס קורסים ב"אופק חדש" וב"עוז לתמורה".
<יורם כהן: מורים חייבים להשתלם ממילא, לייעד קורסים שם לטובת הנושא הזה.
<יורם כהן: יש לי עוד דברים אבל יש עוד הרבה אנשים.
מירב בן ארי: יאיר טלמון, מתאם מקצועי ביחידה לספורט הישגי בוועד האולימפי, בבקשה.
<יאיר טלמון: היחידה לספורט הישגי היא זרוע ביצועית של משרד הספורט והוועד האולימפי.
<יאיר טלמון: תחום העיסוק שלי הוא דווקא בשלב שהוא השלב הבא בפירמידה מעבר לדיון הזה.
<יאיר טלמון: אנחנו מתעסקים במי שכבר אותר ובמי שכבר נמצא בפנים והוא בעל הישגים.
<יאיר טלמון: יושבת לצדי אחת הנציגות של הפרויקט ועוד אחת נמצאת שם.
<יאיר טלמון: יש לנו פרויקט שאנחנו קוראים לו היום "פרויקט צעירים", הוא היה נקרא בעבר "פרויקט 2020", הוא עסק בטיפוח הספורטאים לכיוון אולימפיאדת טוקיו 2020 והיום אנחנו כבר מסתכלים בראייה של שני מחזורים אולימפיים קדימה.
<יאיר טלמון: אני חושב שבתחום הזה שאנחנו עוסקים בו, הוגשו גם תכניות, שאולי ניצן אחר כך יוכל לספר עליהן, אבל הוגשו למועצה הלאומית לספורט תכניות כדי לשפר עוד יותר את מה שאנחנו עושים בתחום הזה.
<יאיר טלמון: כאן אנחנו יחסית בסדר.
<יאיר טלמון: כל השלבים שדוברו פה עד עכשיו, שהם החשובים ביותר, מהם אנחנו ניזונים בפרויקטים האלה.
<יאיר טלמון: אם אנחנו לא נשפר שם את הדברים לפי כל הדברים שנאמרו פה אז יהיה לנו קשה להגדיל את מספר הספורטאים המצטיינים ואת רמת ההישגים שלהם.
<יאיר טלמון: נאמרו פה הרבה דברים, אני חושב שעד היום היו לנו הרבה מאוד תכניות שהן כולן טובות, כל התכניות הן טובות.
<יאיר טלמון: כל אחת מהן, יש לה רציונל מצוין, הבעיה הייתה תמיד ביישום, ביישום שלנו בפועל של אותן תכניות ושל אותם ממשקים.
<יאיר טלמון: אני אתן דוגמה מענף שאני מגיע ממנו, ענף הכדורעף, שעבר לפני 20 שנה לעבוד בשיטה הבית ספרית, כמו שהציע פרופ' לידור, ולא ידענו להשתמש, כענף, בשיטה הזו בצורה נכונה ולמנף את כל היתרון שבתי הספר מציעים לעומת שיטת האגודות.
<יאיר טלמון: האגודות הן אלו שבחרו לעבור לשיטה הזאת בגלל שכלכלית הן לא הצליחו לטפח ספורטאים להמשיך בתהליכי הטיפוח.
<יאיר טלמון: כלומר, השיטה עצמה הייתה מצוינת, המימוש והיישום אחר כך לא היו מספיק טובים.
<יאיר טלמון: אנחנו צריכים לחשוב איך לקחת פעם אחת שיטה וללכת איתה עד הסוף לאורך הזמן, מתוקצב כמו שצריך, כדי להגדיל, שוב, גם את המספר וגם את האיכות.
<דודו מלכא: 20 שנה לא מספיקות?
<יאיר טלמון: שוב, אני חושב שאפשר היה לעצור את זה כבר קודם ולבוא ולראות שמשהו לא עובד נכון.
<יאיר טלמון: האגודות יצאו מהר מאוד מהשיטה והפסיקו את המעורבות שלהן ולכן העסק הפך פחות מקצועי ויותר בית ספרי.
<קריאה: האיגוד - - -
<יאיר טלמון: נכון, לחלוטין.
<יאיר טלמון: האיגודף וזה הוזכר פה קודם, אמוץ הזכיר את זה, האיגודים הם חלק מאוד משמעותי, יש פה נציגים שלהם שחשוב שנשמע אותם.
<יאיר טלמון: אני רק רוצה להגיד לגבי מה שאמר יורם כהן, לגבי המורה לחינוך גופני, אני מסכים במאתיים אחוז.
<יאיר טלמון: אני שמעתי מאנשי מקצוע שעובדים עכשיו באקדמיה בווינגייט ובמקומות אחרים, אנשי מקצוע זרים, שבמדינות אצלם מורה לחינוך גופני מקבל 100% משרה ממשרד החינוך, לא כולם, מורים נבחרים, ושליש מהמשרה או חצי מהמשרה הולך לטובת או אימון, או איתור או משימות אחרות שיכולות לעזור לנו להכניס יותר ילדים מצטיינים לתוך המעגל הספורטיבי, גם הצטיינות ראשונית וגם בטח אחר כך הצטיינות בשלבים היותר גבוהים של הענף.
מירב בן ארי: ניר לוין, מנהל נבחרות צעירות בישראל מההתאחדות לכדורגל.
מירב בן ארי: בבקשה, ניר.
<ניר לוין: בוקר טוב.
<ניר לוין: קודם כל אני רוצה להצטרף לברכות על עצם הדיון הזה והניסיון של כל הגורמים כאן לעשות למען הספורט הישראלי.
<ניר לוין: אני רוצה לדבר על כמה דברים, להוסיף ולחזק דברים שנאמרו כאן.
<ניר לוין: ראשית, בנושא המתקנים.
<ניר לוין: על מנת ליצור כמות גדולה של ספורטאים אנחנו צריכים לדאוג שיהיו מתקנים נגישים ליד הבית.
<ניר לוין: אני מסכים עם מה שאמר פרופ' רוני לידור, לא להרחיק את הילד מהמשפחה שלו, אנחנו מדינה שבטית ואנשים אוהבים את הילדים ליד הבית ואפשר לשלב את זה.
<ניר לוין: אנחנו גם מדינה קטנה ובעניין הזה זה היתרון שלנו.
<ניר לוין: לכן אם יהיו מגרשים ליד הבתים, מגרשי כדורגל, כדורסל, אולמות רב תכליתיים ודברים כאלה, הספורט יהיה נגיש אז יהיו יותר ספורטאים שיעסקו בנושא הזה.
<ניר לוין: בנושא הכדורגל, המגרשים הם דבר כאוב.
<ניר לוין: נטע כאן סיפר לי שהוא רצה להתאמן באופן אישי אימון אישי ולא הצליח למצוא באזור מגוריו מגרש ראוי.
<ניר לוין: הייתה תכנית שנקראה 2020, שהוצגה בשנת 2012, אם אני לא טועה.
<ניר לוין: תכנית 2020 דיברה על 100 מגרשי כדורגל עד שנת 2020.
<ניר לוין: מתוך ה-100 האלה שסומנו כמטרה, אני הבנתי שנבנו כ-30.
<ניר לוין: היום התכנית עודכנה ל-2027, כלומר, לא יצאנו לדרך עם מה שתוכנן, ונושא המגרשים, גם בניית מגרשים חדשים, כשאני מדבר על מגרשים, אני מעולם הכדורגל, אבל אני מדבר גם על אולמות הג'ודו והכדורסל והאולמות הרב תכליתיים וכדומה, אז נושא המגרשים והמתקנים, חייבים לתת את הדעת על זה ויש כסף לזה, יש כסף שמוקצב לפרויקטים האלה.
<ניר לוין: מכל מיני סיבות של מצ'ינג עם הרשויות ורשויות שהן לא מספיק אחראיות או שלא אכפת להן מהספורט, לא בונים מגרשים במקומות האלה.
<ניר לוין: צריך איזשהו גוף שיאגד את כל הדברים האלה ויטפל בבניית מגרשים חדשים.
<דודו מלכא: ואכן זה קורה.
<ניר לוין: ובטיפוח מגרשים קיימים.
<דודו מלכא: זה קורה.
<ניר לוין: מצוין.
<דודו מלכא: כל התכנית הזו קיימת והיא עובדת במלוא המרץ.
<ניר לוין: מצוין, אז אני שמח לשמוע.
מירב בן ארי: עופר גם התייחס לעניין הזה של 2020.
<עופר בוסתן: אנחנו בונים יותר מ-100 מגרשי דשא סינתטי, קטנים, אנחנו קוראים להם שחבק, זה כאילו משחקים בקהילה.
<ניר לוין: לא למשחקים - - -
<עופר בוסתן: אבל גם זה, זה כדי להביא מודעות ולזה אנחנו הקצינו.
<עופר בוסתן: עוד 146 מגרשים שלא היו קודם בתכנית.
<עופר בוסתן: צריך לתת לכל יישוב מעל 5,000 תושבים שלא היה להם מגרש, הקצינו לו מגרש ללא מצ'ינג, מה שמתאים לרמה של ליגה א' לפי קבוצה.
<עופר בוסתן: אנחנו אפשרנו במסגרת התכנית למתקנים, לקבל מתקן ללא מצ'ינג בתנאים המסוימים שהתכנית קיימת.
<עופר בוסתן: תכנית המתקנים באה לתת תשובה גם באולמות וגם במגרשים לבעיה שאתה הצגת.
<עופר בוסתן: אני חושב שלא הייתה תכנית כזאת גדולה.
<דודו מלכא: בהיקף של 3 מיליארד שקל.
מירב בן ארי: עופר, כשאתם בונים את המגרש הזה, אז מי אחראי עליו?
מירב בן ארי: ואם הוא אומר, כמו שנטע אומר, אז איך הילדים משתמשים במגרש?
<עופר בוסתן: תבדילי בין שני המקרים.
<עופר בוסתן: המגרש הקהילתי יהיה פתוח לקהילה.
<עופר בוסתן: הוא יהיה מגרש לשכונות - - -
יואל רזבוזוב: אבל גומרים אותו ואני, מהניסיון שלי בנתניה, תוך שבוע אין לך מגרש.
יואל רזבוזוב: או שהעירייה צריכה לממן שומר, השאלה אם העירייה מוכנה לשים שומר.
יואל רזבוזוב: גם כאן צריך לראות תקצוב.
<דודו מלכא: מה שניר מתכוון, וזו התשובה שעופר אמר, יש כאן 146 מגרשים.
<דודו מלכא: התכנית של הכדורגל מדברת על מיליארד שקל, כשמעולם לא הוקצה סכום כזה גדול.
יואל רזבוזוב: דודו, מיליארד שקל שזרקנו לפח.
יואל רזבוזוב: עוד פעם, אני ראיתי.
<קריאה: אלה מגרשים תקניים.
יואל רזבוזוב: תקשיב, דודו, אני ראיתי עשרות מיליונים שנזרקו לפח, למה?
יואל רזבוזוב: עושים מתקן, אין מי שישמור עליו, העירייה לא מוכנה לתקצב והמשרד לא מתקצב, הטוטו לא מתקצב.
יואל רזבוזוב: עשינו מגרש מאוד יפה, מגרש קהילתי, נכנסו ילדים, שבוע-שבועיים הרסו אותו, מה עשינו?
יואל רזבוזוב: בונים עוד מגרש?
יואל רזבוזוב: אם עושים תכנית של מיליארד ואם אנחנו לא רוצים לזרוק את הכסף לפח, צריך לבוא ולעשות תכנית איך אנחנו שומרים על מגרש קהילתי.
יואל רזבוזוב: אני אומר פה דברי טעם וכולם יודעים, כי אנחנו יודעים מה קורה עם זה בשטח.
יואל רזבוזוב: אני לא בא לבקר, היא תכנית טובה, אני בעד, רק צריך להביא את הדגשים האלה.
<ניר לוין: זו רק נקודה ראשונה.
<ניר לוין: אני שמח שעוררתי פה דיון.
<ניר לוין: נקודה נוספת, מעבר לנושא המגרשים, משהו שלא הוזכר כאן זה נושא הצבא.
<ניר לוין: הרבה ספורטאים מכירים את נקודת הזמן הזו שבה הם צריכים ללכת לצבא ויש ברשויות הצבא הבנה לנושא של שילוב ספורטאים.
<ניר לוין: יש את הקריטריונים, ספורטאי מצטיין, ספורטאי פעיל וכדומה, אבל עדיין, אני חושב שבנושא של תקופת הצבא, שהיא תקופה משמעותית בפיתוח של שחקן, אפשר למצוא את הדרך הנכונה שבה יעשה ספורטאי צבא משמעותי.
<ניר לוין: אני עשיתי צבא שמבחינת העיסוק שלי כשחקן כדורגל, והייתי אז בנבחרת הנוער, הייתי ג'ובניק, אבל עשיתי שלוש שנים צבא במשרד עם משמרות וכל מה שצריך ובמקביל יצאתי לאימונים.
<ניר לוין: אמנם זה היה הפועל מרמורק, לא אימונים ברמה הכי גבוהה, אבל עדיין, באיזושהי צורה, מצאתי את הדרך.
<ניר לוין: אני חושב שאם תהיה איזושהי תכנית וחשיבה של כל הגורמים אפשר למצוא, בעזרת רשויות הצבא, את הדרך הנכונה לאפשר לספורטאים לעשות צבא משמעותי, שלא יפגע בקריירה שלהם כספורטאים מצטיינים.
<ניר לוין: אני מסכים עם נושא בתי הספר, שילוב של בתי הספר.
<ניר לוין: המורים לחינוך גופני הם גורמים משמעותיים.
<ניר לוין: אני חושב, גיא, ברכות לתפקיד שלך, אחד התפקידים המשמעותיים זה ששיעורי החינוך הגופני לא יהיו דלים בתנועתיות בספורט ובכיף.
<ניר לוין: אני חושב שאם יהיו שם אנשים משמעותיים שיגרמו לילדים ליהנות, לאהוב את הכדורגל או את הכדורסל, או את האתלטיקה שהם יעשו שם, הם אחרי זה באופן טבעי כבר יופנו לספורט.
<ניר לוין: לכן הנושא הזה מאוד משמעותי.
<ניר לוין: נושא המאמנים שעלה כאן, השכר הזעום של המאמנים, הדרך אולי לעזור להם זה באמת, כפי שהציגו כאן חבריי, לשלב מורים לחינוך גופני עם מאמני ספורטאים אחר הצהריים.
<ניר לוין: זה יכול להביא למשרה מלאה, שכר הולם ושאותם אנשים יהיו בשני המקומות האלה.
<ניר לוין: וגם בנושא הכשרת מאמנים יש לי הרבה מה להגיד, אבל זמני קצר, אז אני אסיים בזה.
<ניר לוין: צריך לאגם את המשאבים האלה.
<ניר לוין: אני חושב שנטע, אם יקבל דקה, הוא גם גדל בארצות הברית ויכול לספר על הנושא הזה של בית הספר.
<ניר לוין: קפטן הנבחרת הצעירה, דרך אגב, הוא עוד לא יודע, זה אני אומר לכם, הוא עוד לא יודע מזה, אבל הוא יהיה, כי זו נבחרת חדשה שמורכבת.
<ניר לוין: בהצלחה.
מירב בן ארי: נטע לביא.
<נטע לביא: כבוד גדול עבורי להיות פה, להיות בדיון איתכם.
<נטע לביא: אני בא מהמקום של הספורטאי, אני לא יודע נתונים כלליים, אני יודע מה שאני מרגיש.
<נטע לביא: גדלתי בקיבוץ רמת השופט, אחר כך עברתי לארצות הברית, מגיל 9 עד 13 וכשחזרתי עברתי לשחק במכבי חיפה.
<נטע לביא: בארצות הברית, מה שאני מאוד זוכר מהתקופה שלי שם, שבבית הספר היה לי מאוד כיף בספורט.
<נטע לביא: לא הייתי אז ספורטאי מצטיין בכדורגל, לא ידעתי שזה מה שאני אעסוק בו, אבל היו שם בארצות הברית תקופות.
<נטע לביא: בסתיו זה היה פוטבול, בחורף כדורסל ובקיץ כדורגל.
<נטע לביא: עסקתי בשלושתם, האמת.
<נטע לביא: מה שאני זוכר זה שתמיד בימים של משחק, כל התלמידים היו באים עם עניבות וכיף והיו מלא צופים, זו הייתה חוויה מאוד כיפית.
<נטע לביא: עוד מארצות הברית אני זוכר שתמיד היה לי לאן ללכת לשחק.
<נטע לביא: כמו שאמרתי לו לפני שבועיים, אני גר בחיפה עכשיו ולא רציתי להתאמן במתקן האימונים של מכבי חיפה, רציתי לבד, בשקט שלי ולא מצאתי מגרש.
<נטע לביא: אני לא יודע, יש מגרש בחיפה, נכון, שקוראים לו "המרקנה", אבל הוא עולה 300 שקל לשעתיים וגם שם יש מלא אנשים, לא רציתי שיראו אותי, רציתי בפינה, לבד.
<נטע לביא: דווקא בקיבוצים תמיד מצאתי.
<נטע לביא: בקיבוצים שמהם אני בא תמיד יש מגרשים וזה מאוד עזר לי כשהייתי קטן, כי תמיד הייתי הולך למגרש לבד, בלי ההורים, פשוט הייתי הולך ומשחק.
<נטע לביא: זהו, אני מאוד שמח על הדיון.
<נטע לביא: אני עוד לא שם, אבל אני מקווה שהספורט בארץ יתפתח כי אנחנו באמת צריכים את זה.
<דודו מלכא: אם תרצי שאני אוסיף משהו לגבי חיילים.
מירב בן ארי: אנחנו תיכף נתייחס לחיילים, אני רגע רציתי לשמוע אותו.
מירב בן ארי: טוב, מאיר ברדוגו, מהטוטו, בבקשה.
<מאיר ברדוגו: כן.
<מאיר ברדוגו: אני רוצה להתחבר לדברים שאמר ניר בנושא המתקנים.
<מאיר ברדוגו: הטוטו, כידוע הוא - - -
מירב בן ארי: לכל נושא המתקנים היינו צריכים להגיע אליכם.
<מאיר ברדוגו: כידוע, הטוטו הוא זה שבסופו של דבר מספק את המשאבים, כדי שכל האנשים החשובים האלה שיושבים היום סביב השולחן יעזרו לקדם את הספורט ולאתר את בני הנוער שעוסקים בספורט, את הכישרונות.
<מאיר ברדוגו: על פי המדיניות של שרת הספורט אנחנו משקיעים חלק גדול מתקציבי המתקנים שלנו בפריפריה.
<מאיר ברדוגו: אני תיכף אתן קצת מספרים, אבל בואו ניקח רגע את תכנית המתקנים 2020ף שניר הזכיר אותה.
<מאיר ברדוגו: תכנית המתקנים 2020, הניסיון לצבוע אותה כסוג של כישלון עושה לה עוול, אני חושב שזו תכנית מוצלחת מאוד שגם הולכת וצוברת תנופה, וכפי שאמר ניר, היא גם התארכה בעשור נוסף.
<מאיר ברדוגו: אנחנו כבר שחררנו לטובת תכנית המתקנים הזו קרוב לרבע מיליארד שקל, ואכן, כמו שניר אמר, הוקמו 30 מגרשים לכדורגל - - -
מירב בן ארי: מתי התחלתם את התכנית של 2020?
<מאיר ברדוגו: למעשה היא הוכרזה ב-2010, התחילה בפועל אחרי זמן של התארגנות, הבנייה בפועל התחילה כבר ב-2012.
מירב בן ארי: ב-2012 התחלתם לבנות.
<מאיר ברדוגו: חשוב לומר, בניגוד לעשור הקודם, 60% מהמתקנים שהיום הטוטו מקציב להם תקציבים, מיועדים לילדים ובני נוער.
<מאיר ברדוגו: זאת בשונה, למשל, מהתקציב של המתקנים בעשור הקודם,
<מאיר ברדוגו: שרק 10% היו מיועדים לילדים ובני נוער.
<מאיר ברדוגו: זאת אומרת שיש ראייה של הצורך והחשיבות של קידום הספורט בקרב ילדים ובני נוער.
<מאיר ברדוגו: אני אתן קצת דוגמאות של קרנות נוער, קרן נוער לאולמות – תקציב שנתי של 87.5 מיליון שקל, קרן נוער כדורגל – תקציב שנתי 47 מיליון שקל.
<מאיר ברדוגו: אנחנו מדברים על מתקנים.
<מאיר ברדוגו: קרן נוער של טניס – תקציב של - - -
<קריאה: אני יכול להעיר משהו על העניין הזה?
מירב בן ארי: לא, לא, תתייחס בסוף.
מירב בן ארי: אל תפריע.
<מאיר ברדוגו: קרן נוער אתלטיקה – תקציב לתקופה 50 מיליון שקלים, קרן אימון שוטף – תקציב 5.8 מיליון שקל - - -
מירב בן ארי: מאיר, זה פחות מעניין אותי, אני רוצה - - -
יואל רזבוזוב: מה בוצע?
יואל רזבוזוב: מה בוצע בפועל?
מירב בן ארי: בניתם מ-2012 עד היום 30 מגרשים - - -
<מאיר ברדוגו: לא, רק כדורגל.
<מאיר ברדוגו: אנחנו מדברים על 224 אולמות שאושרו לרשויות השונות בארץ, מספר חסר תקדים בהיקף, מתוכם 121 אולמות כבר הושלמו, שהם אולמות רב תכליתיים.
<מאיר ברדוגו: זו כמות חסרת תקדים.
<מאיר ברדוגו: הזכירו ג'ודו והתעמלות, אלה אולמות שמשמשים לא רק לכדורסל, כדורעף כדוריד, אלא גם - - -
<טל רונן פז: המתקן הוא ברמה עממית.
<מאיר ברדוגו: לא, הוא לא ברמה עממית.
<טל רונן פז: אי אפשר לייצר התעמלות מכשירים - - -
<דודו מלכא: את צודקת, יש תכנית ייחודית למכשירים.
<מאיר ברדוגו: ממש לאחרונה אושרו ל-17 רשויות בניית מתקני אימון לנוער לטניס, בסכום כולל של קרוב ל-50 מיליון שקל.
<מאיר ברדוגו: אתלטיקה – לאחרונה אושרו 26 מתקנים לרשויות שונות בסכום כולל של 50 מיליון שקלים - - -
מירב בן ארי: הרשות שמה כסף גם?
מירב בן ארי: כמה באחוזים?
<מאיר ברדוגו: זה תלוי בגובה הלמ"ס.
<עופר בוסתן: הלמ"ס כפול עשר פלוס חמש.
<עופר בוסתן: זאת אומרת, אם הלמ"ס 2 יהיה לו 15%, השתתפות שלה.
<עופר בוסתן: הרשויות החלשות משלמות מעט, החזקות משלמות יותר, לפי דירוג הלמ"ס.
<מאיר ברדוגו: אני רוצה להזכיר, כי אני יודע שאת בעברך באה מעבודה עם בני נוער ועם עמותות של בני נוער, חשוב להזכיר ולראות אולי את הרשימה.
<מאיר ברדוגו: לדוגמה, אם אנחנו לוקחים אתלטיקה, אנחנו מדברים על יישובים כמו באקה אל גרבייה, נתיבות, עראבה, ירקה, אילת, קריית גת, חבל מודיעין-שוהם, רחובות, בנימינה, נגב שלום.
<מאיר ברדוגו: כלומר, המון המון פריפריה בפריסה של אותם מתקנים.
מירב בן ארי: איך אתה שומר על המתקן?
מירב בן ארי: ראית שגם חבר הכנסת רזבוזוב פה מודאג.
מירב בן ארי: בנית מתקן, בנית אולם, האם האחריות עוברת לרשות?
<מאיר ברדוגו: לחלוטין.
<מאיר ברדוגו: הטוטו נותן את הכסף, הוא הבנק, הוא נותן את הכסף כדי להקים את המתקן.
<מאיר ברדוגו: מכאן והלאה זה התפקיד של הרשות.
מירב בן ארי: כן, אבל היא גם צריכה לשמור עליו ולתחזק אותו.
<דודו מלכא: יש לנו תקציב לתחזוקה אך ורק למתקנים האולימפיים ברמה הגבוהה.
<דודו מלכא: כלומר מתקנים במכון וינגייט, הדר יוסף, מטווח הקליעה וספורט נכים בקרית חיים ונכי צה"ל בתל אביב, אלה מתקנים שאנחנו מתקצבים אותם בשנה ב-3 מיליון שקל.
מירב בן ארי: זאת אומרת שאתה יכול לבנות מגרש או אולם סגור ביישוב שהוא יחסית בדירוג למ"ס נמוך ביותר, אף אחד לא בודק, אין לו תקציב לתחזק אותו.
מירב בן ארי: זה מזכיר לי את פורטוגל, שלפני היורו, אני לא יודעת אם אתם מכירים את זה, הם בנו המון אולמות בכל ליסבון ומסביב והיום כל האולמות האלה, לא עושים איתם כלום, הם הפכו לאנדרטאות.
מירב בן ארי: אני רק תוהה אם במקום כמו עראבה או באקה אל גרבייה, שהזכרת, או יישובים יהודיים עם דירוג נמוך, אף אחד לא עושה ביקורת, אתם לא מסתכלים?
<עופר בוסתן: לכל רשות מקומית יש מנהל מחלקת ספורט.
<עופר בוסתן: חלק מהתפקיד של המחלקה זה לשמר, לשמור ולדאוג לזה.
<עופר בוסתן: הרשות המקומית, זה באחריותה.
<עופר בוסתן: אני חייב לציין להערה הקודמת לגבי המתקנים, לאחר שזוהה חסם שרשויות חלשותף בגלל בעיית המצ'ינג, לא הצליחו לבנות, התכנית החדשה מאפשרת להן.
<עופר בוסתן: זה ייתן עוד יותר תאוצה למה שהציג ברדוגו, אבל לגבי השמירה - - -
יואל רזבוזוב: יש סעיף תחזוקה שמחייב, שהם יכולים לקבל את המגרש רק בתנאי - - -
<ניצן בן נתן: אני יכול להתערב?
<ניצן בן נתן: כי תכנית המתקנים הלאומית עברה לאחריות המועצה הלאומית לספורט.
<ניצן בן נתן: יש שני רבדים שוטפים, אחד לנוער ואחד לבוגרים, על סך של 140 מיליון שקל ל-12 שנים.
<ניצן בן נתן: רשויות משתמשות ברבדים האלה כדי לשדרג, לשפץ מתקנים, לשפץ אולמות, לשפץ מגרשים וגם לרכוש ציוד לענפים שיש בהם ציוד כמו שיט או לצורך העניין טריאתלון, מרוצי אופניים וכאלה.
<ניצן בן נתן: כלומר, זה קיים בתוך התכנית.
<ניצן בן נתן: יכול להיות שיגידו פה שרשויות לא יודעת להשתמש בזה או שיש איזושהי בעיה של חסמים של מצ'ינג, אבל התכנית החדשה, כמו שעופר אמר, נתנה מענה לחסמים של מצ'ינג בחלק מהרבדים שלה.
<ניצן בן נתן: יש כל הזמן חשיבה על התכנית הזו.
<ניצן בן נתן: עופר יכול להעיד על שיחה שלנו בבוקר, יש כל הזמן חשיבה על התכנית הזו ועל עדכונים שלה ברמה רבעונית כמעט, בגלל כל מיני חסמים שעולים מהשטח, אחרי שהיא התפרסמה.
<ניצן בן נתן: זה לגבי המתקנים.
יואל רזבוזוב: אני אוסיף.
יואל רזבוזוב: הדאגה שלי, עוד פעם, אני בעד שיהיו כמה שיותר מגרשים, כמה שפחות מצ'ינג, כי רשויות לא יודעות, ראינו שנתקע הרבה כסף בקרן מתקנים כי לא ידעו לממש בגלל שלא היה מצ'ינג.
יואל רזבוזוב: השאלה אם עכשיו יש תכנית חדשה והמגרשים הם קהילתיים פתוחים, שאני בעד, זה מה שצריך להיות, שהילדים - - -
מירב בן ארי: נטע אומר שאין מגרש, זה עולה כסף.
יואל רזבוזוב: יש 200 מגרשים שהם כביכול קהילתיים, שמי שרוצה בא ומשחק שם.
יואל רזבוזוב: השאלה בסוף, מהניסיון שלי, מגרש קהילתי בסטנדרט גבוה, כשאתם מבקשים סטנדרט הכי גבוה של מגרש עם דשא סינתטי הכי יקר, בסוף באים ילדים ואנחנו מכירים את הילדים, בלילה יישבו בני נוער ותוך שנה אין מגרש.
יואל רזבוזוב: זה כסף ציבורי, הרבה כסף.
<עופר בוסתן: העירייה היא אותה עירייה.
<עופר בוסתן: אם אנחנו - - - שמירה ותחזוקה יהיו פחות מתקנים.
<עופר בוסתן: המטרה היא לבנות יותר מתקנים - - -
יואל רזבוזוב: כן, אבל זה כסף ציבורי.
<קריאה: תאמר לי, יש משרד ממשלתי שנותן תמיכה לתחזוקה?
<קריאה: אני לא יודע.
יואל רזבוזוב: לא תחזוקה, לחייב את העירייה.
יואל רזבוזוב: לתת לה מתקן בתנאי שהיא שמה מאבטח או מישהו.
מירב בן ארי: אני מניחה שכשהטוטו שם מגרש או אולם, אתם מתקשרים עם הרשות בהסכם שמחייב אותה, לא?
<מאיר ברדוגו: אנחנו יכולים לחייב אותה בהרבה דברים, אבל לא - - -
<קריאה: לא כופים את זה.
מירב בן ארי: לא כופים את זה.
מירב בן ארי: חיפשתי נציג של השלטון המקומי, אבל הוא לא הגיע.
<מאיר ברדוגו: כן, אני רק אומר שלצד התמיכה של הטוטו במה שקשור בצד של התשתיות, בצד הפיזי, יש לנו גם תמיכה בהון האנושי.
<מאיר ברדוגו: אנחנו כיום שותפים בכל מה שקשור לכדורגל בתכנית "פרחי ספורט", וכמובן יש הקדש, החל משנת 2011 של הטוטו, לתמיכה בספורטאים מצטיינים ובמאמנים שלהם.
<מאיר ברדוגו: כיוון שהרבה פעמים ספורטאי, חלק מהמעטפת שלו הוא בראש ובראשונה המאמן שלו, זה גורם שצריך לשמור ולטפח אותו ולכן הטוטו הקים קרן הקדש ייחודית, על מנת לתמוך במספר ספורטאים מדי שנה, ספורטאים כישרוניים, מצטיינים, עם עתיד מבטיח, לרבות במימון של המאמנים שלהם, כדי שיוכלו להתרכז בהם ולא יצטרכו לחלטר בדברים אחרים.
<מאיר ברדוגו: ניתן אולי את המספר.
מירב בן ארי: ממתי זה?
<מאיר ברדוגו: משנת 2011.
<מאיר ברדוגו: אנחנו מדברים על כמעט 20 מיליון שקל שהוקדשו לטובת העניין, סך הכול נהנו עד כה כ-200 ספורטאים ו-30 מאמנים בכל שנה מאותן מלגות.
מירב בן ארי: יפה, יפה מאוד.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את מעין מירקין וטל פז, זה אתן?
מירב בן ארי: אני רואה שאתן להוטות להגיב.
<טל רונן פז: אנחנו פשוט לא מכדורגל.
מירב בן ארי: אתן הקמתן את גלגולים בכרמיאל.
<מעין מירקין: מעין מירקין מ"מכבי גלגולים" מכרמיאל.
<מעין מירקין: אני אתחיל ואדבר בשמי ובשם טל, בשם האנשים שבשטח שעובדים, מנקודת מבט טיפה שונה.
<מעין מירקין: אנחנו לא חיכינו שיתנו לנו אולם, בנינו לעצמנו אולם התעמלות אולימפי בצפון הארץ בעיר כרמיאל.
<מעין מירקין: גם אנחנו חושבות שבתי הספר זה הפתרון הבסיסי שצריך להתחיל דרכו.
<מעין מירקין: אנחנו מאמינות שכל המאמנים, זה לא משנה איזה ספורט הם, אנחנו אנשי חינוך מלכתחילה.
<מעין מירקין: מן הראוי שתהיה לנו הרשאה להיכנס לבתי הספר - - -
<טל רונן פז: אנחנו כבר שלוש שנים מנסות.
מירב בן ארי: אתן עמותה?
<טל רונן פז: אנחנו עמותה.
מירב בן ארי: תגידי לי, מה אתן עושות בדיוק?
<עופר בוסתן: קודם שתהיה למינהל הספורט יכולת להיכנס לבתי הספר.
<מעין מירקין: לא, להיכנס ולעשות שיעור ספורט, זה לא נשמע לי כל כך מסובך כמו שעשו מזה.
<מעין מירקין: יש לנו תעודת הוראה.
מירב בן ארי: רגע, לאט לאט.
מירב בן ארי: תסבירו לי מה אתן עושות בדיוק היום.
מירב בן ארי: הבנתי שיש לכם 300 ילדים שמתעמלים?
<טל רונן פז: אנחנו עושות התעמלות מכשירים.
<טל רונן פז: יש לנו, שוב, לקחנו האנגר באזור תעשיה בכרמיאל ובנינו בפנים אולם התעמלות אולימפי.
<ניר לוין: ראינו את הכתבה.
<ניר לוין: יפה מאוד.
מירב בן ארי: מאיפה הכסף לשיפוץ?
<מעין מירקין: מהבית.
<מעין מירקין: כדי למנף את התעמלות המכשירים באזור שלנו, זה נותן מענה להרבה מאוד ילדים, רק 50% מהספורטאים שלנו הם באמת מכרמיאל, כל השאר הם מכל אזור צפון, מצפת וקריית שמונה בצפון ועד אלון הגליל, בית זרע, ליד הכנרת וכו'.
<מעין מירקין: שוב, משימות של בתי הספר הם אופציה אחת, להיכנס לבתי הספר.
<מעין מירקין: המאמנים מכל המקצועות, להיכנס, להעביר שיעורים, להיות מסוגלים להגיע לילדים, לחשוף אותם לעוד סוגי ספורט מלבד אלה שבבתי הספר, לחשוף אותם, לאתר אותם, להזמין אותם.
<מעין מירקין: משם אנחנו ממשיכים לשלב הבא שזה אולמות, מועדונים.
<מעין מירקין: אמרתם אולמות רב תכליתיים, זה אולי המחלה של הספורט האולימפי.
<מעין מירקין: התעמלות מכשירים, שחייה, ג'ודו, לא יכולים להיות באולם רב תכליתי שאתה מכניס ומוציא ציוד כל היום.
<מעין מירקין: אנחנו צריכים אולמות נייחים שאפשר להתאמן בהם שעות על גבי שעות, התעמלות מכשירים, שנכנסים לאולם ויוצאים אחר כך.
<מעין מירקין: גיל 8, אנחנו בעד, אנחנו בעד שילדים ייהנו, ייהנו מאוד.
<מעין מירקין: בין גיל 6 לגיל 8, אנחנו מסכימים איתךָ לגמרי, צריך להרגיל אותם לאולם, להרגיל אותם לאהוב את הספורט, להרגיל אותם לעשות את הכול בשביל שירצו להישאר.
<מעין מירקין: ברגע שיהיו לנו אולם, אופציות, מודלים נכונים, הילדים לא סתם מגיעים לגיל 12 ואומרים, "וואי, נמאס לי".
<מעין מירקין: למה נמאס להם?
<מעין מירקין: כי אין להם לאן להתפתח, אין להם מספיק מכשור, אין להם מאמן שרוצה לדחוף אותם, כי גם למאמן בתורו אין את המקום שנעים לו להיכנס, אין לו את הכבוד שמגיע לו וכו'.
<מעין מירקין: אם יהיה את המקומות, הילד נכנס לאולם ונשאר עד שהוא מחליט לעזוב ולא כי המערכת הפרישה אותו בצורה כזאת או אחרת.
מירב בן ארי: איך הילדים מגיעים אליכם?
<טל רונן פז: מהפייסבוק בעיקר, כי זה מה שהיום עובד.
<טל רונן פז: בשנה הראשונה, כשפתחנו את האולם בכרמיאל, עמדנו מחוץ לבתי הספר, בסוג של מסתור, כי גם זה אסור, לחלק פלאיירים.
מירב בן ארי: אל תדאגי, את החוברות של "סופרגול" אפשר לחלק בכניסה לבית ספר.
<טל רונן פז: היינו מתעמלות במה שנקרא - - - וזה היה איזושהי ליגה של בתי ספר לספורט המקצועי שהוא לא רק כדורגל וכדורסל.
<טל רונן פז: רובנו, משם המשכנו לאולמות.
מירב בן ארי: עופר, אתה מכיר אותן?
<טל רונן פז: כן, עופר מכיר.
<עופר בוסתן: גם ביקרתי במקום שלהן וגם המעט שאנחנו יכולים, עזרנו להם במעט כסף.
<טל רונן פז: נכון.
<מעין מירקין: לסגור את הפינה לשנה.
<מעין מירקין: יש לנו בעיה, אתם אומרים שמוציאים תכניות למגרשי כדורגל ומגרשים קהילתיים, זה פותר את הבעיה החברתית הקהילתית, אבל זה לא מה שמייצר את הספורט - - -
מירב בן ארי: בואי רגע, בגלל שיש פה הרבה אנשים שרוצים לדבר ואתן מאוד מעניינות, מה בעיניכן האתגר היום, בספורט?