GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פורר: יש גם בתוך חברה מסוימת סוגי גזענות.
עודד פורר: יצא לי, לצערי, לטפל בקבוצה של מורות נוצריות שחוו גזענות בתוך בית הספר בו הם לימדו מצד אוכלוסייה מוסלמית.
עודד פורר: אני בטוח שמצדדים אחרים אפשר תמיד למצוא, אבל צריך לשים את הבעיה על השולחן כדי לטפל בה.
<שולה קשת: שלום לכולם, לי קוראים שולה קשת, מנכ"לית תנועת "אחותי" - למען נשים בישראל.
<שולה קשת: הדוח הזה, הדוח על גזענות וסקסיזם במערכת החינוך בישראל הוא דוח שלישי במספר.
<שולה קשת: כבר הוצאנו דוח שנקרא "מי מרוויח מגזענות וסקסיזם בחברה האזרחית", וגם דוח על הגזענות והסקסיזם בתקשורת בתקופת הבחירות, אבל היום אנחנו מתרכזות בנושא הזה.
<שולה קשת: קודם כל, מה שחשוב לי להגיד שבעצם הדוחות שלנו נעשים על ידי קבוצות הנשים עצמן.
<שולה קשת: מדובר ב-4 קבוצות נשים: נשים מזרחיות, פלסטיניות, דוברות רוסית ואתיופיות.
<שולה קשת: כל קבוצה נפגשה לחוד עם מנחה מאותה קבוצה אתנית.
<שולה קשת: גם הקבוצות נפגשו ביחד.
<שולה קשת: מי שריכזה את כל הנתונים שהגיעו מהקבוצות ואת הטקסטים היא ד"ר רינאד נבולסי שלצערי לא יכלה להגיע היום מכיוון שיש לה ישיבות ולא יכלה לבטל.
<שולה קשת: הדוח הזה עוסק בהרבה מאוד נושאים מנקודת מבט פמיניסטית רב אתנית ורב לאומית.
<שולה קשת: הוא עוסק בהצלבה בין גזענות וסקסיזם.
<שולה קשת: כמו שחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן אמרה, אי אפשר להפריד בין השניים.
<שולה קשת: תמיד מדברים על גזענות ושוכחים את כל הנושא הזה של סקסיזם כאילו הוא לא קשור לגזענות.
<שולה קשת: הדברים קשורים.
<שולה קשת: עכשיו, ד"ר של כבוד אסתר עילם תציג את הדו"ח, אחריה אנה טליסמן.
<שולה קשת: חשוב לי גם לציין שבעמוד 64 יש סיכום והמלצות מאוד חשובות - אני חושבת שאולי נציג אותן בסוף – שחשוב לקחת אותן לתשומת ליבנו.
<שולה קשת: אז בקשה.
<אסתר עילם: שלום רב, קודם כל אני שמחה שכל מי שרוצה ורוצה מקבל את הדוח הזה לקריאה.
<שולה קשת: אפשר לקחת את זה.
<אסתר עילם: קיבלנו מעט מאוד זמן לדבר, אני לא אחזור על הדוח.
<אסתר עילם: אני חייבת לעשות הקדמה קצרה.
<אסתר עילם: לפני 40 שנה, קצת יותר, הייתי חברה בוועדה של אורה נמיר במעמד האישה הראשונה.
<אסתר עילם: הייתי בצוות חינוך.
<אסתר עילם: אני כתבתי אז על סטריאוטיפים של בנים ובנות בספרי הלימוד.
<אסתר עילם: זה היה הפרק שכתבתי.
<אסתר עילם: הגשנו את הדוח לראש הממשלה דאז.
<אסתר עילם: קיבלנו את המינוי מראש הממשלה יצחק רבין.
<אסתר עילם: אני זוכרת שכשכתבתי את כל זה ודיברנו בוועדת החינוך בראשות אביה אזולאי, לא הייתה אבחנה, פרט לאבחנה של ילדות בחברה הערבית, בבתי הספר הערביים.
<אסתר עילם: אני זוכרת שאני נדהמתי, כי לא כל כך התמצאתי מהנשירה המאוד גבוהה של ילדות מבתי הספר.
<אסתר עילם: פשוט זה היה בשבילי הלם.
<אסתר עילם: למעשה, בתנועת "אחותי" אנחנו מדברות על קבוצות לא הגמוניות רבות, העיקריות בהן בחברה היהודית.
<אסתר עילם: כמו ששולה ציינה, אתיופיות, דוברות רוסית, מזרחיות, וכמובן פלסטיניות.
<אסתר עילם: זה הייחוד של הדוח הזה, שהוא נשען על ההצלבה שבין שני סוגי אפליה שיוצרים התנסות ייחודית לנשים בלבד.
<אסתר עילם: כל גזענות שמופעלת על אישה - -
<שולה קשת: בין אם היא ילדה.
<אסתר עילם: בין אם היא ילדה, בין אם היא אישה, בין אם היא יוצאת ברית המועצות, בין אם היא פלסטינית, מזרחית וכדומה.
<אסתר עילם: החוויה שונה במידה מסוימת מחוויה של בן שעובר את הגזענות הזאת, משום שהגזענות היא כפולה.
<אסתר עילם: מאוד חשוב לקרוא את הדוח.
<אסתר עילם: אני רוצה להתעכב על הנושא של תלמידות בבתי ספר.
<אסתר עילם: זה מראה גם את ההתנסות הייחודית שבנים לא עוברים אותה.
<אסתר עילם: תלמידות מקבוצות לא הגמוניות, מקבוצות מוחלשות באוכלוסייה, נתפשות מסביב כפגיעות.
<אסתר עילם: גם הנגישות אליהן כאילו יותר מותרת.
<אסתר עילם: מניסיוני, כמי שהתחילה את מרכז הסיוע לנפגעות תקיפה מינית בתל-אביב ויותר מאוחר הקימה ארגון של נשים בזנות, התברר שבנות הן קודם כל משמשות מטרה מהקבוצות המוחלשות לאונס, להטרדות מיניות.
<אסתר עילם: הן נחשבות מטרה קלה, כיוון שהן נגישות.
<אסתר עילם: גם יותר בנות מהקבוצות האלו מועברות לזנות בצורות כאלו או אחרות, גם לפעמים בגלל אונס.
<אסתר עילם: יש לנו תכנית לשינוי המצב, אבל אולי קודם תדבר אנה ותדגים בעצם את מה שאני הצגתי פה - -
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי להיכנס לעיקר המסקנות וההמלצות.
עודד פורר: לדוח עצמו.
<אסתר עילם: היא תיתן כמה דוגמאות.
<אנה טליסמן: אני במקצועי עובדת סוציאלית ופעילה חברתית.
<אנה טליסמן: הייתי אחת המנחות של קבוצה של דוברות רוסית.
<אנה טליסמן: ליוויתי את הפרויקט של "אחותי" ו"מורשתנו" בגזענות וסקסיזם במערכת החינוך בישראל.
<אנה טליסמן: ליוויתי את הקבוצה במשך שנה.
<אנה טליסמן: אחר כך עוד כשנה עבדנו על הסיכומים והמסקנות של הדוח.
<אנה טליסמן: אני חושבת שאין יותר מלהדגים כמה דוגמאות שהובאו לנו מנשים בשביל לגעת במה שקרה.
<אנה טליסמן: אני רוצה להגיד לכם, אפילו שאני 25 שנה ויותר בארץ חשבתי שנשים - - והיו שם הרבה נשים שנראו לי מאוד מצליחות, נשים שלא הייתי חושבת - - הייתי ממש בהלם מכמה נשים - - כמעט כל אחת ואחת במערכת החינוך הספיקה לעבור חוויות של גזענות וסקסיזם.
<אנה טליסמן: כמעט בכל נושא שלא נגענו מצאנו תשובות.
עודד פורר: את מדברת כשהן היו תלמידות, או כשהן - - ?
<אנה טליסמן: כן, כשהן היו תלמידות.
<אנה טליסמן: אנחנו התייחסנו כשהן היו תלמידות.
<אנה טליסמן: חלק כשהן היו סטודנטיות, חלק כשהן היו פעילות חברתיות, כל מיני דברים.
<אנה טליסמן: אני אתייחס לנושא של התלמידות, כי לזה המטרה, נכון?
<אנה טליסמן: היו כ-20 משתתפות.
<אנה טליסמן: כמעט ולא הייתה אחת שלא דיברה על זה שהיא חוותה חוויה של איזו שהיא הטרדה מינית, מילולית או לא מילולית.
<אנה טליסמן: אני מדברת עכשיו על דוברות רוסית שהגיעו בגיל בית ספר.
<אנה טליסמן: החל מכל הסטריאוטיפ של רוסיות זונות, נגמר - ואני מדברת על ילדות בכיתה א', שזה כבר הן הספיקו לשמוע – בהצעות מיניות ממש לילדות.
<אנה טליסמן: אין שום קשר.
<אנה טליסמן: כלומר, זה לא שהן התנהגו באיזו שהיא צורה.
<אנה טליסמן: יותר מזה, נערות שהגיעו בתכנית "נעל"ה" והיו בקיבוץ, דיווחו לנו על זה שפתאום הייתה איזו שהיא רכבת של הרבה גברים שפתאום החליטו לבקר, לדעת מה קורה.
<אנה טליסמן: אנשים מחוץ לקיבוץ, אנשים מכל מיני מקומות ידעו שהגיעו רוסיות, שצריך להכיר אותן לכל מיני מטרות.
<אנה טליסמן: אתם חשבתם שאנשי קיבוץ באו ותמכו בהן?
<אנה טליסמן: לא ממש.
<אנה טליסמן: הגנו עליהן?
<אנה טליסמן: יותר חמור מזה – נשים של אותו קיבוץ פנו למנהלה לבקש שנערות לא יגיעו למועדון.
<אנה טליסמן: כדי להגן על הבנות?
<אנה טליסמן: לא.
<אנה טליסמן: כי הן אמרו שהנערות האלו ייקחו להן את הגברים הצעירים, את הבנים שלנו.
<אנה טליסמן: זאת החוויה שמספרות נערות מבית הספר של "נעל"ה".
עודד פורר: הקיבוץ לא מקבל פה - -
<אנה טליסמן: עכשיו אני מדברת גם על דברים אחרים.
<אנה טליסמן: כשגזענות וסקסיזם באים באותה צורה, ביחד, התחושה היא שכמעט אי אפשר - - תחושה של חוסר אונים שמאוד מאוד קשה להתנגד לה.
<אנה טליסמן: בנות ובנים הגיעו לבית ספר אחרי חגיגת נובי גוד בכובעים של סבא.
<אנה טליסמן: לא הכניסו אותם לבית ספר, עשו להם שיימינג "איזה מן יהודיות הן ואיזה מן יהודים הם שמרשים לעצמם להיכנס עם איזה שהוא סממן לבית ספר".
<אנה טליסמן: לפני כמה שנים אנחנו מדברים על מורה שהציגה לילדים וילדות דוברי רוסית סממנים שעל פי הם נראים ילדים נאציים ואריים, סממנים שעל פי הם נראים ילדים יהודים.
<אנה טליסמן: הספקות כל הזמן ביהדות של הילדים בתוך בית ספר - - תחשבו על זה שבתי הספר שלנו והחינוך שלנו מבוסס כל כך הרבה על "בואו תספרו על העץ המשפחתי שלכם", על "בואו תספרו מה המורשת שלכם".
<אנה טליסמן: כל זה תוך כדי זה שהילדים האלה מגיעים ממשפחות מעורבות.
<אנה טליסמן: למה ילדים כאלה צריכים בכלל להתבייש במשפחה שלהם רק מעצם זה שמישהו במשפחה שלהם אולי יהודי או לא יהודי?
<אנה טליסמן: אז מה?
<אנה טליסמן: למה זה צריך לקרות במיוחד לבנות?
<אנה טליסמן: אחר כך אנחנו רואים איך זה בא לידי ביטוי ביכולת שלהן להתחתן.
<אנה טליסמן: הן יודעות את זה מגיל מאוד מאוד קטן.
<אנה טליסמן: המסרים האלה מגיעים לבית ספר בכיתות שאפילו לא יתואר שזה כבר מתחיל.
<אנה טליסמן: בסדר, אני אסיים פה, כי יש עוד הרבה - -
<קריאה: השפה.
<אנה טליסמן: על השפה, כן.
<אנה טליסמן: אני חושבת שהדוגמה שכל החברות שלנו שהשתתפו במחקר מאוד הזדעזעו ממנה היא של ילדה אחת שמספרת שכשהיא הגיעה לבית ספר והיו כמה ילדות שדיברו בינן לבין עצמן רוסית, המורה החליטה שהיא רוצה לשים לזה קץ, שלא מתאים לה.
<אנה טליסמן: היא כעסה עליהן, אמרה להן כמה פעמים.
<אנה טליסמן: היא ראתה שאחת מהם היא יותר דומיננטית.
<אנה טליסמן: מה עשו לילדה שהיא דומיננטית?
<אנה טליסמן: ביקשו ממנה, אמרו לה שהיא צריכה לחזור הביתה ולכתוב 200 פעם "אני לא מדברת רוסית".
<אנה טליסמן: הילדה הזאת, במקום לכתוב כזה דבר בבית ספר, החליטה לכתוב למנהלת בית ספר מכתב בעברית הקלוקלת שהייתה לה.
<אנה טליסמן: מסתבר שבאותו יום דווקא הגיע שר הקליטה לביקור באותו בית ספר.
<אנה טליסמן: מה עשתה המורה?
<אנה טליסמן: החליטה שהיא עם המכתב הזה תשוויץ, בלי לשאול את הילדה, בלי לבדוק איתה, בלי להגיד לה קודם: אני התרשמתי מזה.
<אנה טליסמן: היא עשתה לה שיימינג כפול על כפול.
<אנה טליסמן: הילדה הזאת הייתה צריכה כמה שבועות אחר כך להתגבר על עצמה בשביל בכלל לחזור לבית ספר.
<אנה טליסמן: היו ככה חילוקי דעות בצוות החינוכי אם זה בסדר, אם זה לא בסדר.
עודד פורר: חבר הכנסת דב חנין.
דב חנין: תודה על הדיון הזה.
דב חנין: אנחנו - כמו שאני מניח כולנו בחדר הזה מסכימים בצער - חברה שחולה במחלה לא פשוטה של גזענות.
דב חנין: אנחנו חברה שחולה במחלה לא קלה של סקסיזם.
דב חנין: מערכת החינוך יכולה להיות כלי משמעותי של התמודדות ושל שינוי גם מול גזענות וגם מול סקסיזם.
דב חנין: השאלה היא: האם היא עושה את התפקיד הזה, האם היא באמת כלי של מאבק והתמודדות והתגייסות, או שהיא משעתקת ומשחזרת בתוך עצמה את הדפוסים שאנחנו רוצים להילחם בהם.
דב חנין: וכאן אני באמת באמת חייב להביע הערכה מאוד גדולה לדוח שלכם.
דב חנין: אתם נתתם לנו את זה ממש לקראת הדיון.
דב חנין: אני רק הספקתי לקרוא קריאה מהירה, אבל אני מבטיח לקרוא את זה בעיון.
דב חנין: אתם עשיתם פשוט עבודה מאוד מאוד חשובה.
דב חנין: אני באמת רוצה להביע הערכה לעמותת "אחותי", לעמותת "ערוס אלבחר", לעמותת "מורשתנו", לעמותת "ההטה", לקבוצות שונות מתוך החברה, קבוצות ששמות את הדגש יותר על הנשים המזרחיות, על נשים ערביות פלסטיניות, על נשים יוצאות חבר העמים, נשים יוצאות אתיופיות.
דב חנין: כל הכבוד על שיתוף הפעולה, על הפרויקט עצמו והדוח שהכנתם לנו.
דב חנין: הדוח הזה הוא מרתק, מכיוון שהוא מתאר תמונת מצב - שוב אני אומר את זה על בסיס עיון מאוד מאוד מהיר בדוח - וגם מציג מערכת של מסקנות שאני מציע שאנחנו כוועדה נלמד אותן, כי אני חושב שהן יכולות להיות איזו שהיא מפת דרכים לתהליך העבודה שלנו מול הממשלה בסוגיות האלו.
דב חנין: עכשיו, הממשק הזה שבין גזענות וסקסיזם הוא ממשק שמאוד חשוב להבין אותו ולנתח אותו, כי יש הרבה תחומי דמיון בין גזענות לבין סקסיזם - לא תמיד שמים לב לזה - ויש גם תחומי שוני מסוימים.
דב חנין: גם זה קיים.
דב חנין: בדוח הזה הדגש הוא על אזור החפיפה, זאת אומרת, מה היא החוויה של אישה שסובלת גם כאישה מסקסיזם וגם שייכת לקבוצה שסובלת מגזענות - אם זו ערביה, מזרחית, יוצאת אתיופיה או יוצאת חבר העמים.
דב חנין: זו סוגיה מאוד מאוד חשובה לדיון.
דב חנין: אני רוצה להוסיף לדיון הזה את השאלה הנוספת, שהיא שאלת ההשקה שאיננה חפיפה, כי יש הרבה מה ללמוד בין התמודדות עם גזענות להתמודדות עם סקסיזם, ולהיפך.
דב חנין: אני רוצה להגיד לכם, אדוני היושב-ראש, שבנושא הזה אני חש תסכול, כי אני מנהל דיאלוג מול משרד המשפטים על הצעת חוק שמנסה לקדם שימוש מול תופעות של סקסיזם בחברה שלנו שכבר יצרנו אותן, לפחות מבחינת רמת החוק, בגזענות.
דב חנין: עכשיו, משרד המשפטים לא מצליח להבין על מה אני מדבר – איך אתה יכול להתייחס לאווירה אלימה כלפי נשים באותם כלים שאתה מתייחס לאווירה אלימה במישור הגזעני.
דב חנין: ברמה המהותית, שני הדברים האלה הם מאוד דומים.
עאידה תומא סלימאן: הם היו צריכים להיות בדיון שהתקיים עכשיו בוועדה לקידום מעמד האישה.
דב חנין: כשהבאנו, אדוני היושב-ראש, את הצעת החוק הזאת לוועדת שרים לענייני חקיקה, הם כל כך לא ידעו איך לפרק אותה או לפצח אותה, שהם בכלל נתנו תשובה על הצעת חוק אחרת.
דב חנין: הם פשוט לא הבינו על מה אנחנו מדברים.
עודד פורר: אני יכול להרגיע אותך, זה לא המקרה היחיד.
דב חנין: זה לא המקרה היחיד.
דב חנין: ואז נאלצתי לדחות.
דב חנין: מחר תהיה הצבעה על החוק הזה.
דב חנין: אני מקווה שעד מחר הם לפחות ילמדו למה אנחנו באמת מתכוונים.
דב חנין: אני ממש רוצה לברך אתכם על העבודה שלכם.
דב חנין: אני אומר לכם מראש, זה לא יהיה קל ההתמודדות בדברים האלה, זו תהיה דרך ארוכה, אבל הדוח שלכם נותן לנו באמת חומר לעבוד איתו.
דב חנין: באמת כל הכבוד.
<קריאה: אנחנו, כמובן, איתכם.
עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה - - חבר הכנסת גנאים, אתה רוצה לדבר?
עודד פורר: רק לפני זה אני כן אגיד שתי מילים על הדוח מבחינת מה שאני הספקתי לראות.
עודד פורר: האמת שאנחנו קיבלנו את הדוח הזה, שלחנו אותו לחברי הכנסת לפני שבוע או שבועיים.
עודד פורר: יש פה כמה מהמסקנות שלכם שאני כן יכול להסכים איתן, עם חלק לא.
עודד פורר: אני כן יכול לומר שלפחות הנושא של העסקת מורי קבלן, בעיני הוא משהו קריטי ומשמעותי.
עודד פורר: גם ועדת החינוך נדרשה לו כבר לא פעם ולא פעמיים.
עודד פורר: אני לא רואה שום סיבה שבמערכת החינוך במדינת ישראל יועסקו מורי קבלן.
עודד פורר: זאת אומרת, אין פה שום הצדקה לעניין הזה, בוודאי לא להבדלים ביניהם.
עודד פורר: כן, אתם התייחסתם פה לבתי הספר המקצועיים כאילו הם בעיה.
עודד פורר: אני בעניין הזה לא מסכים איתכם.
עודד פורר: בתי הספר המקצועיים שנסגרו, הטכנולוגיים המקצועיים שנסגרו - הייתה תקופה שסגרו אותם – יצרו בעיה קשה מאוד.
עודד פורר: היום ממקצוע שלכאורה אנשים חושבים שהוא נפלא, של עורך דין, אתה יכול להרוויח הרבה פחות ממה שתרוויח כחרט CNC, או במקצועות טכנולוגיים אחרים.
עודד פורר: אני חושב שיש מקום, וגם הוועדה סבורה כך, לפחות בסיכומים שיצאו, להרחיב את בתי הספר הטכנולוגיים והמקצועיים.
עודד פורר: העובדה שאומרים שבית ספר מקצועי מסליל למקום לא טוב - זה היה נכון בתקופה שסגרו אותם.
עודד פורר: היום אני חושב שזה בדיוק הפוך.
עודד פורר: כמובן שהם צריכים להיות בתי ספר אחרים, לא תחת משרד הרווחה או תחת משרד הכלכלה.
עודד פורר: כל פעם מזיזים אותם ממקום למקום.
עודד פורר: זה צריך להיות חלק ממערכת החינוך - החינוך הטכנולוגי הוא בחזית.
עודד פורר: נקודה אחרת שעולה מחלק מהדברים שנאמרו פה היא כאילו העובדה שמדינת ישראל יהודית ציונית היא כשלעצמה הבעיה.
עודד פורר: פה אני חושב שנכנסתם קצת - - אתם באמירות כאלו גורעים מהדוח שלכם מלהתייחס אליו כדוח ולנושאים שעולים ממנו, כי אתם נכנסים פה קצת לאמירות פוליטיות.
עודד פורר: אני לא רוצה לפתוח את זה לכיוון הזה, אני רוצה באמת להתייחס לבעיות של סקסיזם, אפליה וגזענות מתוך הבעיות כפי שהן, לא מתוך איזו שהיא אג'נדה פוליטית כזאת או אחרת.
עודד פורר: חבר הכנסת גנאים, בבקשה
מסעוד גנאים: אני רוצה להצטרף לברכות על הדוח החשוב מאוד.
מסעוד גנאים: אני חושב שהגזענות, כפי שאמרנו, היא האתגר המסוכן ביותר לכל חברה.
מסעוד גנאים: היא מחלה מדבקת.
מסעוד גנאים: היא לא עומדת בפתחה של קהילה זו, לאום או מגדר זה או אחר.
מסעוד גנאים: נאמר על הגזענות שהיא מקסימום שנאה על מינימום סיבה.
מסעוד גנאים: מינימום סיבה זה איך שאני נבראתי, איך שאלוהים ברא אותי, אם זה בצבע העור שלי, בלאום שלי או המגדר שלי.
מסעוד גנאים: עכשיו, השילוב הזה שבין הגזענות תהיה כפליים או שלושה בחומרתה אם אני גם משתייכת ללאום או לקהילת של מיעוט - אם הוא מדוכא, או אם הוא במצב סוציו אקונומי קשה על כל מיני רקעים – ואם אני גם אישה עם אורח חיים.
מסעוד גנאים: בזה אני משלב עוד ממד.
מסעוד גנאים: אנחנו היינו עדים בתקופה האחרונה לגילויי הגזענות נגד נשים או סטודנטיות ערביות בגלל הלבוש שלהן – הלבוש המסורתי, כיסוי הראש שלהן.
מסעוד גנאים: מקומות עבודה לא קיבלו אותן, באוטובוסים לפעמים תקפו אותן, אם זה מילולית או בדרכים אחרות.
מסעוד גנאים: זה מסוכן מאוד.
מסעוד גנאים: כולנו מכירים את הבעיה, אבל השאלה הנשאלת בסוף היא: מה הפתרון, מאיפה מתחילים.
מסעוד גנאים: נכון, מערכת החינוך, שאני מאמין בה, למרות שאני חושב שהמצב קשה מאוד, עושה.
מסעוד גנאים: יש מאמץ.
מסעוד גנאים: לפי דעתי לא די כל כך, אבל יש מאמץ.
מסעוד גנאים: מה תעשה מערכת החינוך כאשר יש אקלים, יש מציאות שהיא קשה מאוד, שהיא גזענית, שהיא מלאה בשנאה, אם זה על ידי פוליטיקאים או על ידי גורמים אחרים?
מסעוד גנאים: המאבק לא קל, הוא קשה מאוד, אבל צריך להתחיל אותו.
מסעוד גנאים: כפי שאמרתי, השילוב בין הגזענות לבין המגדר - כפי שהוגדר הסקסיזם - הוא מאוד מסוכן ומאוד חמור.
מסעוד גנאים: כולנו צריכים לעמוד בפניו ולדעת מה הדרכים להתמודד איתו.
עודד פורר: חבר הכנסת אזברגה, אתה מעוניין?
ג'מעה אזברגה: תראה, אין לי הרבה מה להוסיף.
ג'מעה אזברגה: אני גם מצטרף לברכות על העבודה, למרות שאנחנו לא קראנו את הדוח.
ג'מעה אזברגה: תראה, כולנו לא חלוקים על זה שיש גזענות, מסכימים על זה שיש גזענות, אם זה במגזרים שונים ובאווירה הכללית, כמו שאמר חברי מסעוד, אבל צריך להתחיל באיזה שהוא שלב להפחית את הגזענות הזאת.
ג'מעה אזברגה: אם אנחנו ניקח את אחת מההמלצות, המסקנות של הדוח הזה המכובד ונתחיל לממש את זה בשטח, אני חושב שעשינו הרבה.
ג'מעה אזברגה: דבר שני, אני רציתי להגיד שאנחנו מהווים לפעמים דוגמה, הפוליטיקאים, אם זה בכנסת, אם זה בממשלה, אם זה ברחוב.
ג'מעה אזברגה: אני חושב שזה משליך על האווירה הכללית, על מה שקורה.
ג'מעה אזברגה: לפעמים גם על התבטאות צריך לחשוב.
ג'מעה אזברגה: פעם חשבתי שאחד שנמצא בפונקציה שהיא רשמית צריך לראות את כל האזרחים ואת כל המגזרים באותו מרחק.
ג'מעה אזברגה: לצערי זה לא קורה היום אצלנו עם ראש הממשלה שלנו.
עודד פורר: תודה, חבר הכנסת אזברגה.
עודד פורר: חברת הכנסת גרמן.
יעל גרמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
יעל גרמן: אני לא יכולה לברך, אני גם לא חושבת שזה יום שצריך בו לברך.
יעל גרמן: אני חושבת שזה יום שבו צריך להצביע באצבע מאשימה על החברה, על מערכת החינוך, על הפוליטיקאים, על מי שעומד בראש הממשלה שלנו, על כל הגורמים שאחראים לאווירה של שנאה.
יעל גרמן: אני הייתי במערכת החינוך.
יעל גרמן: אמנם לימדתי מבוגרים, אבל אני הייתי במערכת החינוך בתפקידי כראש עירייה בהרצליה.
יעל גרמן: זה לא היה לפני הרבה זמן.
יעל גרמן: אני רק עזבתי את זה לפני 4 וחצי שנים.
יעל גרמן: האווירה הייתה שונה.
יעל גרמן: כל בתי הספר ידעו, רצו וחשבו שאחת המשימות שלהן היא להיפגש עם החברה הערבית, עם בתי ספר ערביים, ללמוד, לשתף פעולה, לדבר, ללמוד ביחד.
יעל גרמן: היום מי שעושה זאת כמעט נחשב כבוגד.
יעל גרמן: אנשים מתביישים שהם בכלל אוהבי ערבים.
יעל גרמן: "את אוהבת ערבים" זאת מילת גנאי.
יעל גרמן: אני חושבת שזאת גזענות.
יעל גרמן: יכולתי לדבר על זה הרבה, אני מדברת על זה בכאב רב מאוד, אבל אנחנו כאן בוועדת חינוך.
יעל גרמן: אני אחזור על מה שאני אמרתי בוועדת הפנים.
יעל גרמן: אני כמעט ולא חוזרת פעמיים על דבריי, אבל הפעם אני אחזור.
יעל גרמן: כל ההמלצות האלו, שהן טובות ויפות, לא יעזרו אם לא יפטרו פעם אחת מנהל בית ספר שבבית ספרו הוא סירב לקבל ילדה ממוצא תימני או ממוצא אתיופי.
יעל גרמן: ושום דבר מהמילים היפות האלו לא יעזרו אם אנחנו לא נראה במערכת החינוך שלנו מנהלים, מנהלות, בוודאי מורים ומורות, ערבים וערביות שלא מלמדים ערבית, שמלמדים ספרות, אנגלית, מדעים וכל דבר אחר.
יעל גרמן: ושום דבר לא יעזור אם מערכת החינוך לא תקבל החלטה שכל הזמן יהיה שיתוף ודיבור והכרה של החברה האחרת.
יעל גרמן: כי מה זה בסך הכל גזענות?
יעל גרמן: זה שנאת האחר.
יעל גרמן: ברגע שהאחר הוא חלק מאיתנו, ברגע שאנחנו פוגשים אותו ואנחנו רואים שהוא חושב כמונו, שהאידאלים שלו הם כמו שלי, שבסך הכל הדאגות שלו הם כמו שלי, פתאום הוא לא הופך לאחר.
יעל גרמן: הייתה פעם תכנית שמאוד כעסו עליה, אבל אני מאוד מאוד אהבתי אותה – "אחר הוא אני", התכנית של שי פירון חברי.
יעל גרמן: זה היה חזון.
יעל גרמן: אז אני מצטערת, אדוני היושב-ראש, שאני לא מסוגלת לברך.
יעל גרמן: אני היום הזה מודאגת.
עודד פורר: תודה, חברת הכנסת גרמן.
עודד פורר: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.
יוליה מלינובסקי: אולי אני אהרוס טיפה את החגיגה.
יוליה מלינובסקי: שלום לכולכם.
יוליה מלינובסקי: ברור שלגזענות אין מקום, ואני חייבת להגיד שאני כעולה חדשה חוויתי את זה לא פעם ולא פעמיים במילים "רוסיה מסריחה", "לכי לרוסיה", "מה את עושה פה, פה זו לא רוסיה".
עודד פורר: גם על רקע מוצא וגם על רקע סקסיסטי.
יוליה מלינובסקי: אישה, הכל ביחד.
יוליה מלינובסקי: גם וגם וגם.
יוליה מלינובסקי: אם אתם חושבים שזה רק ברחוב, אז לא.
יוליה מלינובסקי: גם ראש העיר שלי כשכיהנתי כחברת מועצה.
יוליה מלינובסקי: כשהתווכחנו על כל מיני נושאים ולא היה לו מה להגיד, הטיעון האחרון זה היה "לכי לרוסיה, פה זה לא רוסיה, מה את מבינה, לכי תלמדי".
יוליה מלינובסקי: אז אם אתם חושבים שזה רק כלפי החברה הערבית, אז לא, גם כאישה, גם כעולה חדשה.
עאידה תומא סלימאן: על זה בדיוק דיברתי.
יוליה מלינובסקי: אני התמודדתי עם זה יפה, הייתי מספיק חזקה.
יוליה מלינובסקי: תקשיבו, אני באיזה שהוא שלב אמרתי לו, "תלך לסוריה", כי הוא במקור מסוריה.
יוליה מלינובסקי: אם אנחנו נתחיל במדינת ישראל לבחון מי הגיע מאיפה ומתי, בסופו של דבר כולנו נלך.
יוליה מלינובסקי: אני מציעה לכולנו לחשוב.
יוליה מלינובסקי: אבל בגדול - -
יוסף ג'בארין: לא כולנו, אבל בסדר.
יוליה מלינובסקי: גם אתה כולנו.
יוליה מלינובסקי: כשאתה בדיון במליאה - -
<קריאה: אין מקום שאין בו גזענות.
יוסף ג'בארין: זה נכון.
יוליה מלינובסקי: כשאתה במליאה באמצע דברים שאתה לא אוהב שולח את עודד פורר לרוסיה - - זה קרה, זה היה.
יוליה מלינובסקי: כשלא אהבת את מה הוא אמר, למרות שהוא לא מרוסיה, הוא נולד פה בארץ - -
יעל גרמן: לא ידעתי שהוא מרוסיה.
עודד פורר: לא אני, לא אבא שלי ולא סבא שלי.
יוליה מלינובסקי: זה היה.
יוליה מלינובסקי: דווקא נראה נורמאלי, כן?
עודד פורר: זה נכון שסבתא שלי היא ניצולת שואה מפולין, אבל זה סיפור אחר.
יוליה מלינובסקי: מה אני רוצה להגיד?
יוליה מלינובסקי: כשאתם מדברים על גזענות - -
יוסף ג'בארין: זה לא היה הוא, זה היה - -
עודד פורר: גם אותי שלחתם, כי אני נמצא במפלגה שראש המפלגה הוא - -
עאידה תומא סלימאן: אני אף פעם לא שלחתי אותך, כי אני רוצה כל הזמן להתעמת איתך.
יוליה מלינובסקי: אני חושבת שכל אחד מיושבי הבית, מהיושבים פה ובחוץ צריך להתחיל מעצמו – האם הוא פעם לא היה גזען כלפי האחר, האם הילדים בבית ספר - - איפה שהבן שלי לומד בכיתה א' הילדים צחקו בגלל המבטא.
יוליה מלינובסקי: הבן שלי בכיתה א' בירר לעומק איפה הוא נולד – בוולסה – ומאיפה ההורים שלו – מרוסיה.
יוליה מלינובסקי: הגעתי למצב שהייתי צריכה להסביר לילד בכיתה א' שגם אריאל שרון, שבית הספר נושא את השם הזה, ידע רוסית, וגם שמעון פרס לא נולד בארץ, וגולדה מאיר היא משלנו.
יעל גרמן: גם בן-גוריון.
יוליה מלינובסקי: גם בן גוריון.
יוליה מלינובסקי: שכחתי.
יוליה מלינובסקי: אני הייתי מספיק חזקה כדי להתמודד ולהסביר לבן שלי שזה בסדר גמור.
יוליה מלינובסקי: כשמנהלת בית ספר סיפרה שהיא לא גזענית - - גם העליתי בפניה את השאלה: מה קורה פה בבית ספר, למה ילדים עושים דברים כאלה.
יוליה מלינובסקי: כשילד מתחיל להרגיש לא בנוח מההורים שלו, זו הבעיה.
יוליה מלינובסקי: זו בעיה של העלייה, שהרבה ילדים התחילו להרגיש לא בנוח מול ההורים שהם לא מספיק טובים.
יוליה מלינובסקי: כששאלתי את מנהלת בית ספר איך קורה אצלם דבר כזה, היא אמרה לי: "לא, לא, לא, אצלנו הכל בסדר.
יוליה מלינובסקי: אצלנו אפילו יש ילדה אתיופית".
עודד פורר: אפילו.
יוליה מלינובסקי: נפלתי מהכיסא.
יוליה מלינובסקי: אמרתי לה: "תקשיבי, מה זה "ילדה אתיופית"?
יוליה מלינובסקי: היא יהודייה מאתיופיה".
יוליה מלינובסקי: זה מערכת חינוך.
יוליה מלינובסקי: מנהלת בית הספר ניסתה להסביר לי שהיא מאה אחוז, אבל הביטוי "ילדה אתיופית" כבר מסביר את כל המצב.
יוליה מלינובסקי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, כמובן שמערכת החינוך ומשרד החינוך וכל הנוגעים לעניין צריכים להתגייס לנושא מבחינת הצוותים, אבל גם אנחנו, כל אחד בכנסת, בבית, מול שכנים, איפה שאנחנו גרים, איפה שאנחנו חיים, בחנייה, בסופר, צריכים למסור את המסר הזה.
יוליה מלינובסקי: כשאני הלכתי ברחוב ושמעתי מישהו, בעל עסק צועק לעובד שלו "הי, אתה אתיופי", עצרתי, יצאתי מהרכב, אמרתי לו: "אל תדבר איתו כך, הוא לא אתיופי.
יוליה מלינובסקי: אל תשפיל בן אדם ברחוב".
יוליה מלינובסקי: אם כל אחד מאיתנו - - הוא בכלל לא הבין, הוא אמר: "הוא עובד שלי, אני אוהב אותו".
יוליה מלינובסקי: הוא אפילו לא מבין שהוא משפיל אותו.
יוליה מלינובסקי: אם כל אחד מאיתנו יעשה צעד קטן איפה שהוא גר, איפה שהוא נמצא, אז אולי נחולל את השינוי בחברה כולה.
עודד פורר: תודה, יוליה.
עודד פורר: חבר הכנסת ג'אברין תיתן לחברתך לסיעה, היא צריכה לצאת.
עודד פורר: היא יזמה את הדיון.
עודד פורר: היא ביקשה להגיד שני משפטים.
עודד פורר: נכון שאתה תוותר לה?
יוסף ג'בארין: כהעדפה מתקנת.
עודד פורר: כהעדפה מתקנת לנשים.
עודד פורר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.
עאידה תומא סלימאן: אף פעם לא חשבתי שאני אנצל העדפה מתקנת.
עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שחבל, חברת הכנסת יוליה, כי בדיוק הדוח התייחס גם לגזענות נגד נשים יוצאות חבר העמים.
עאידה תומא סלימאן: גם בדיון שהתקיים בוועדה לקידום מעמד האישה התייחסנו לנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: גזענות היא גזענות.
עאידה תומא סלימאן: גזענות כלפי כל אדם בהיותו שייך לקבוצה אתנית או דתית או עדתית או כל קבוצה שהיא, בעיני לא מקובלת ובלתי אפשרי לעבור עליה בשקט.
עאידה תומא סלימאן: לא צריך לדרוש מבן אדם שיהיה חזק כדי שיוכל להתמודד איתה.
עאידה תומא סלימאן: כלומר, לא טבעי שאנחנו אמורים להיות סופר בני אדם כדי שנוכל להתמודד עם הגזענות, שהיא נתון קיים, אין מה לעשות איתו.
עאידה תומא סלימאן: לא צריך לסלוח על קיום הגזענות.
עאידה תומא סלימאן: לא צריך להבדיל בין גזענות כלפי האוכלוסייה הערבית לבין גזענות כלפי יוצאי חבר העמים.
עאידה תומא סלימאן: מי שיש לו עמדה ברורה נגד גזענות צריך שתהיה לו כלפי כל הקבוצות, נגד כל גזענות, וצריך לפעול כדי למגר את הגזענות.
עאידה תומא סלימאן: זה לא מובן מאליו.
עאידה תומא סלימאן: לא צריך להיות סלחניים על זה שהגזענות קיימת, אלא להיפך, לפעול נגדה.
עאידה תומא סלימאן: כאשר אומרים "דווקא את לא נראית ערבייה", זה משפט גזעני.
עאידה תומא סלימאן: כשאומרים "המבטא שלך לא מעיד עלייך", תמיד בא אחר כך "שלא תביני אותי לא נכון, יש לי חברים.
עאידה תומא סלימאן: החברים הכי טובים שלי ערבים".
עאידה תומא סלימאן: זה משפטים שאנחנו - -
יוליה מלינובסקי: "הבת שלי יוצאת עם הרוסי" - זה גם כן.
<אנה טליסמן: "הבן שלי יוצא עם רוסיה" - זה נשמע הרבה יותר חמור.
יוליה מלינובסקי: אני מתגאה בכך, כי - -
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת, אמרתי בפתח הדיון שיזמתי על יישום החלטות ועדות פלמור שהמחאה שיצאו בה יוצאי אתיופיה נגד הגזענות הממסדית שהייתה כלפיהם הייתה מוצדקת, אבל אני אומרת לכם, בסופו של דבר אם המחאה הזאת הייתה יוצאת מהאוכלוסייה הערבית בצורה שהיא הייתה, אני לא בטוחה שהיא הייתה מסתיימת בוועדה והמלצות לשיפור המצב.
עאידה תומא סלימאן: היא הייתה אולי מסתיימת במרחץ דמים.
עאידה תומא סלימאן: אז בואו נודה שהגזענות קיימת, אבל כל עוד שהאחר הוא לא אחר לגמרי אלא הוא בתוכנו, כאילו הוא עדיין יהודי, אז הגזענות מקבלת גם טיפול אחר.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריכים להבליט גם כן שהגזענות כלפי האוכלוסייה הערבית היא בממדים הכי גדולים, וזו לא מחלה שאי אפשר להבריא ממנה.
עאידה תומא סלימאן: בוא נתחיל מראש הקודקוד ולמטה.
עאידה תומא סלימאן: קודם שראש הממשלה יבריא, ואז אולי ישדר משהו אחר, הכנסת תתחיל להיות יותר בריאה.
יוליה מלינובסקי: אני לא מסכימה עם זה.
עאידה תומא סלימאן: את יכולה לא להסכים.
עאידה תומא סלימאן: ממתי אנחנו מסכימות?
עאידה תומא סלימאן: דווקא לפעמים זה טוב שאת לא מסכימה איתי.
עאידה תומא סלימאן: ברור שאנחנו לא מסכימות.
עאידה תומא סלימאן: טוב שאנחנו לא מסכימות, כי זה נותן תקווה.
עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שיום אחד החברה הזו תבריא.