GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: במקרים אחרים, אתה מגלה שהכלי הזה, כמו הצלת נפשות, יכול להיות גם חבל התלייה של חלק מהילדים, במיוחד בגילאים האלה, כאשר אתה לא יכול לראות את האופק.
אורלי לוי אבקסיס: ההסברה היא כל כך חשובה ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מזהים את הילדים בכל בית ספר, בכל שכבת גיל, להיות שומרי הסף, להיות אלה שיהיו יותר רגישים, ותאמינו לי, מועצת התלמידים יכולה לעשות את זה מצוין.
אורלי לוי אבקסיס: נבחרי התלמידים בתוך בית הספר, בתוך הכיתות, יכולים להיות הגורם המגשר, הנה, "שומרי המסך".
<קריאה: "שומרי המסך" עושים עבודה נהדרת.
אורלי לוי אבקסיס: מצוינת, היינו כבר וגם היינו בתחרות.
אורלי לוי אבקסיס: הם עושים עבודה מצוינת והם הופכים להיות סוג של מבוגר אחראי.
אורלי לוי אבקסיס: אני אצטט ממחקר קטן שנעשה בקרב ילדים ובני נוער בתוך מערכת החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: ילדים ובני הנוער אומרים שכשיש לך מצוקה, ומסתבר שהרבה נפגעים וזה הרבה מעבר, אבל לא על זה אנחנו מדברים, אלא למי אתה פונה.
אורלי לוי אבקסיס: אז רוב בני הנוער אמרו שהם לא מאמינים, לא ביועצת, לא בעובדים הסוציאליים, לא באח, לא באחות ולא ברופא, הגורם שהם הכי הרבה נותנים בו אמון זה החבר שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: זה מידע שאנחנו יכולים להשתמש בו.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שבגיל הזה המבוגרים הם בחזקת חשודים, הילדים לא מוצאים בהם בדיוק את הביטחון, הם לא סומכים עלינו, אבל הם כן סומכים על ילדים בני גילם שנמצאים בסיטואציות דומות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לזהות מי הם אותם ילדים כדי שיהוו לפעמים את חבל ההצלה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו, כחברה, איך אנחנו כמדינה, שמים מספיק תקציבים לא רק כדי לקיים את שומרי המסך ואת שומרי הסף ואיך שלא תקראו לזה, אנחנו כמדינה צריכים לתת את התקציבים כדי להסביר.
אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק שהייתה לי, שאז עברה בכנסת הקודמת ביחד עם ארדן, דיברה על כך שכל חברה שמספקת שירותי אינטרנט, לא משנה אם זו חברה קטנה או גדולה, ביחס למספר לקוחותיה, תצטרך להפריש – זה קיים בבריטניה וזה מצוין, עושים שם עבודה מצוינת – להפריש לקרן מיוחדת בכל שנה, לפי הגודל שלה, כסף.
אורלי לוי אבקסיס: בקרן הזו אמורים לעשות סדנאות, אמורים לעשות פרויקטים, אמורים לתת את הכספים במקומות שהמדינה, אני אגיד לכם מה, פחות מעניין אותה או שיש לה סדרי עדיפויות אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: פה ספקיות האינטרנט צריכות לקחת חלק, לא רק כשמדי פעם הן מעלות לנו איזה סרטון כדי לפטור את עצמן, אלא לעשות קרן שמהקרן הזו אנחנו נוציא את הפרויקטים האלה, שנוכל להציל נפשות וגם ניתן להם להשתמש בתבונה בכלי החכם הזה.
מיכל רוזין: קודם כל תודה לך, תודה על היום החשוב הזה, על היוזמה ועל ההפקה של כל היום הזה.
מיכל רוזין: אין ספק שזה חשוב להקדיש לנושא יום.
מיכל רוזין: אנחנו, חברת הכנסת סויד ואני, מתחילת הכנסת הזו, פועלות מול ועדת המדע בכנסת, גם מול ועדת החינוך וועדות נוספות, בכל הנושא של הרשת החברתית, על כל ההשלכות שלה.
מיכל רוזין: אני רוצה להתחיל דווקא בדבר חיובי.
מיכל רוזין: הרשת החברתית שינתה את העולם שלנו.
מיכל רוזין: האינטרנט שינה את עולמנו.
מיכל רוזין: רק ביום ראשון בערב, בעקבות פוסט שהתפרסם על ניצולת שואה ערירית שהלכה לעולמה ושאין מי שיגיע ללוויה שלה, אני ואחרים הצלחנו לגייס למעלה מ-200 איש, שהגיעו בתשע בערב לבית העלמין להלוויה, באמת באופן מאוד מרגש, בזכות הרשת החברתית ולא בפעם הראשונה.
מיכל רוזין: לרשת החברתית יש כוח לשנות, יש כוח לעזור, יש כוח למוחלש, שלפני זה היה צריך לנסות להגיע אולי לכלי התקשורת הממוסדים או להגיע לכנסת.
מיכל רוזין: רוב האנשים לא היה להם את הכוח הזה לכתוב פשוט פוסט ולהלין על הזכויות שלהם ולהלין על הבעיות שלהם ועל הקשיים ואני חושבת שזה מייצר כוח למוחלשים וגם, מה לעשות, בצד זה, לצד כוח הביטוי יש גם כוח השיסוי.
מיכל רוזין: מי אנחנו, כחברי כנסת שחשופים לכל כך הרבה טוקבקים והודעות משמיצות וזה משפיע עלינו, אי אפשר לומר שזה לא משפיע עלינו, כשאנחנו קוראים דברים כל כך נלוזים, מעליבים.
מיכל רוזין: אז יש לנו כבר איזשהו שריון כי אנחנו במקצוע הזה אבל זה עדיין פוגע, אז בוודאי ובוודאי כשמדובר בילדים.
מיכל רוזין: אם יש משהו אחד בלבד שבו אני חולקת על חברותיי שדיברו עד עכשיו, זה שלא מדובר בבני נוער.
מיכל רוזין: צר לי לומר לכם, מדובר בילדים.
מיכל רוזין: גם פה אנחנו מפספסים, מדובר בילדים.
רויטל סויד: זה מה שאמרתי.
מיכל רוזין: סליחה, לא שמעתי.
מיכל רוזין: מדובר בילדים קטנים שבאמת כבר מכיתה א' מצוידים, ואני לא נגד, וגם כשהיה דיון בוועדת חינוך - - -
יעקב מרגי: מיכל, מה יעשה אותו ילד כשהוא רואה את הטוקבק הבוטה והמביש של האבא ושל האימא בצורה הכי בוטה?
מיכל רוזין: תראה, אני למדתי, גם מהתחום שאני באתי ממנו לכנסת, גם בנושא של פגיעה מינית, שאי אפשר להפוך את העולם לבטוח לחלוטין.
מיכל רוזין: בסוף אתה צריך לחנך את הילדים איך הם מתמודדים עם המציאות שקיימת.
מיכל רוזין: אחד הדברים שאנחנו מנסים לאורך השנים, אנחנו כמבוגרים זה למנוע.
מיכל רוזין: לא ניתן להם טלפון, ניקח להם, ננתק להם את הקו, אפרופו אורלי, דיברנו, היה לנו דיון, מרגי, אם אתה זוכר, על הטאבלטים "אוי ואבוי, נכנסים טאבלטים למערכת החינוך" ואני כל הזמן אמרתי, חברים, אתם לא תעצרו את הקדמה, להיפך, משרד החינוך צריך להתאים את עצמו לקדמה, צריך להתאים את עצמו לילדים.
מיכל רוזין: וגם אותם שוטרים וגם אותם מומחים, צר לי לומר וגם זה נאמר כבר בעבר, שמגיעים לכיתות, הילדים האלה יכולים ללמד אתכם מהן האפליקציות החדשות ומהם הדברים החדשים.
מיכל רוזין: לכן צריך, ופה אני מחזקת אותךְ, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, את סוכני השינוי של הנוער, שומרי המסך.
מיכל רוזין: סוכני השינוי, הילדים עצמם, הם הכוח.
מיכל רוזין: הם יודעים הרבה יותר טוב מאיתנו.
מיכל רוזין: אנחנו באים מאיזו שפה אחרת, חיצונית, הם שולטים בשפה הזו, הם חיים את השפה הזו, הם יודעים הרבה יותר טוב מאיתנו.
מיכל רוזין: לא המורים, לא היועצות, לא השוטרים ולא המומחים יודעים את מה שהם יודעים והכוח נמצא בידיים שלהם.
מיכל רוזין: צריך להעצים אותם.
מיכל רוזין: צריך לתת לילדים הטיפה יותר בוגרים ללוות את הילדים היותר צעירים וכן, יש משהו בגיל הנעורים שאנחנו לא מבינים את ההשלכות של מעשינו, בין אם זה מעשה קונדסות שיכול להיות אפילו על גבול העבריינות, בין אם זה בני זוג ששולחים אחד לשני סרטונים פוגעניים כי את לא חושבת לרגע כשאת מאוהבת או כשאתה מאוהב, שמישהו אחר כך יפגע בך ויפיץ את זה.
מיכל רוזין: אתה לא חושב על הדברים האלה, זה הקסם של הנעורים, זה הקסם של החיים ואתם יודעים מה?
מיכל רוזין: הלוואי שכולנו נישאר קצת יותר תמימים בכלל.
מיכל רוזין: אבל באמת, סוכני השינוי הם בני הנוער.
מיכל רוזין: צריך לתת להם את הכוח וצריך להפסיק להיבהל ולפחד.
מיכל רוזין: לא למנוע מהם את המסכים אלא להשתמש במסכים כדי להעצים אותם.
יעקב מרגי: לפני שאעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת דב חנין, נאמר שנמצאים אתנו בני נוער רבים, פעילים בתחום, גם "שומרי מסך" ועוד יוזמות אחרות.
יעקב מרגי: מי שנרשם יקבל רשות דיבור ונשמע אותו וגם אלה שיושבים מסביב וירצו להתייחס לדיון, יוכלו להירשם וניתן להם את רשות הדיבור.
דב חנין: אני אהיה קצר.
דב חנין: אני רוצה להצטרף לדברי חברותיי ולדבריך, אדוני היושב ראש.
דב חנין: ברכות ליוזמה, לדיונים של היום הזה וברכות על הדיון הזה ובמיוחד ברכות לאותם תלמידים ובני נוער, שעושים מעשה ומנסים ליצור שינוי בתחום הזה.
דב חנין: אנחנו, אדוני היושב ראש, נתנו לבני האדם כלי רב עוצמה.
דב חנין: אנחנו נתנו כלי רב עוצמה, אבל בכלים רבי עוצמה יש הרבה תועלת, כמו ברכב שנוסע ויכול להוביל אותנו ממקום למקום, אבל רכב שנוסע ויכול להוביל אותנו ממקום למקום יכול גם לייצר תאונות דרכים, וגם הכלים האלה, שאנחנו נתנו לאנשים, כולל לאנשים מאוד מאוד צעירים, לילדים מאוד מאוד צעירים, לילדים קטנים, גם להם נתנו את הכלי רב העוצמה הזה, הכלי הזה חייב במערכת של זהירות והגנות.
דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב ראש, לתת דוגמה חיובית אחת, שקיבלנו כאן, הדף היפה הזה, "עשר דיברות לגלישה בטוחה", זו יוזמה מקומית.
דב חנין: זו יוזמה של עירייה, של עיריית אשדוד, ואם אתם תסתכלו על מה שכתוב כאן אתם תראו כללים מאוד פשוטים, מאוד נוחים ליישום - - -
רויטל סויד: זה הגב' סימונה מורלי והיא תיכף תדבר כאן בעצמה.
דב חנין: מצוין, אז כל הכבוד לך, גבירתי וכל הכבוד לכם.
אורלי לוי אבקסיס: זה חולק בכל בתי הספר?
דב חנין: אני הייתי רוצה שהדוגמה הזו, שאתם עשיתם באשדוד, תהיה דוגמה למה שמדינת ישראל עושה בכל מקום.
דב חנין: מערכת פשוטה, קלה, שבה המדינה מתייצבת לזירה, יחד עם התלמידים, יחד עם הילדים, יחד עם ההורים.
דב חנין: נקודה אחרונה, אדוני היושב ראש, אתה אמרת את זה, ובצדק, ילדים לפעמים מעתיקים ממבוגרים וכשהשיח הכללי ברשת, לצערי הגדול, הוא מאוד מאוד אלים, הוא מאוד פוגעני, הוא חסר גבולות, הוא חסר מעצורים, מה אנחנו באים בטענות לילדים?
יעקב מרגי: אני, ברשותכם, אעשה הפוגה עם חברי הכנסת כדי לפתוח את הדיון.
יעקב מרגי: נחזור לחברי הכנסת, נעשה לסירוגין אחד אחד.
יעקב מרגי: נמצא איתנו עלאא עומר.
<עלאא עומר: שלום לכולם.
<עלאא עומר: אני עלאא עומר, אני מנהל יחידת נוער במועצה המקומית זמר, יישוב קטן במשולש.
<עלאא עומר: הגעתי היום עם מועצת הנוער הארצית, בעצם יקין היא יו"ר מועצת התלמידים הרשותית שלי.
<עלאא עומר: לפני שבועיים הם הגיעו אלי ואמרו: "עלאא, נמאס לנו, שמענו הרבה, כל הזמן מדברים, מדברים, מדברים ולא עושים כלום.
<עלאא עומר: החינוך הבלתי פורמאלי צריך להיכנס למגרש של הדברים ולעשות משהו חדש עם כל העבריינות שברשת".
<עלאא עומר: אמרתי להם, "בואו נחשוב, בואו נשמע ביחד".
<עלאא עומר: הם החליטו שאנחנו עושים סרטון, ביחד.
<עלאא עומר: הם עשו סרטון מדהים, יש לנו את הסרטון אם אתם רוצים לראות את זה, הסרטון הזה דיבר על כל הבריונות ברשת ומה שהכי חשוב, שהם יצאו עם פעילות לכל בתי הספר במועצה המקומית זמר.
<עלאא עומר: אנחנו נמצאים כאן ומועצת התלמידים הרשותית היום מעבירה סדנאות ופעילות על כל העניין של בריונות ברשת.
<עלאא עומר: זה מה שאנחנו רוצים להגיד.
<עלאא עומר: גם החינוך הבלתי פורמלי היום נכנס.
<עלאא עומר: בני הנוער, כמו שאומרים כולם, הם הפתרון והם מה שצריכים לעשות.
<עלאא עומר: רק דרך בני הנוער זה קורה.
<עלאא עומר: בשבת אני לא עובד בדרך כלל, אבל בשבת לפני שנה התחלתי לעבוד מסיבה אחת, הגיעה אליי נערה ואמרה לי, "נמאס לי, עשו לי הרבה דברים וכל הזמן עושים לי", אז החלטתי שבכל שבת אני פותח את המשרד שלי במועצה ואני מקבל בני נוער, לשמוע מהם, וזה מה שקורה בסוף, בני הנוער מגיעים ובני הנוער מחליטים לעשות.
<עלאא עומר: אז אם חברי הכנסת ואם כל המדינה יחליטו שבני הנוער הם הדרך לעזור ולשנות זה יקרה.
יעקב מרגי: אני אתן ליקין להמשיך, אבל לפני כן, אם כבר הזכרנו את מנהל יחידת הנוער במועצת זמר, אז רק תראו, עיריות ומועצות, את הערך המוסף לכך שאכן הקימו את יחידות הנוער.
יעקב מרגי: לצערנו הרב, עדיין לא הצלחנו להקיף את כל המדינה במחלקות נוער עם מנהל יחידת נוער.
יעקב מרגי: הערך המוסף הוא לאין ערוך, אי אפשר להעריך את התרומה של זה ואני מברך אותך על הטעימה קצרה.
יעקב מרגי: יקין, בבקשה.
<יקין אבו יאסין: שלום, אני יקין אבו יאסין, יושבת ראש מועצת התלמידים והנוער בזמר.
<יקין אבו יאסין: אני חושבת שבפועל אנחנו חיים ברשת.
<יקין אבו יאסין: רשת האינטרנט הפכה לחלק בלתי נפרד מחיי היומיום שלנו בכל התחומים, לימודים, חברה, כלכלה, תרבות, פנאי וכו'.
<יקין אבו יאסין: אנו חיים ברשת באופן פיזי במשך שעות רבות, לכן מכאן עולה הצורך המשמעותי להיות מודעים, לדעת, לשמור ולהישמר בהתנהלות במרחב הווירטואלי.
<יקין אבו יאסין: לכן חשבנו, כמועצת התלמידים והנוער של זמר, על דרך מעניינת לפנות אל ההורים, המורים והחברים, כדי להושיט יד לעזרה, כדי להיות אוזן קשבת ולפעול למניעת מצבי סיכון ברשת.
<יקין אבו יאסין: לכן הפקנו סרטון על בריונות ברשת, ביחד עם מחלקת הנוער, להעלות את המודעות לסיכונים ולהקנות כלים טכנולוגיים והתנהגותיים מתאימים לגלישה בטוחה.
<יקין אבו יאסין: העברנו גם סדנאות בכל בתי הספר, העברנו חומר העשרה וסרטון הדרכה והרצאות של מומחים אשר נועדו לסייע למניעת הבריונות ברשת.
עיסאווי פריג': איך אתם מעבירים את הסדנאות?
עיסאווי פריג': איזה דברים מיוחדים אתם אומרים שם?
יעקב מרגי: השואל הוא חבר הכנסת עיסאווי פריג' ממרצ.
עיסאווי פריג': תודה, אדוני.
יעקב מרגי: לא כולם מכירים.
<יקין אבו יאסין: הנציגים ממועצת התלמידים והנוער אצלנו בזמר נכנסים לכל הכיתות בכל בתי הספר, מעבירים הרצאות, פעילויות, מדברים עם החברים שלהם, פונים אליהם, כדי להיות מודעים איך להשתמש ברשת.
יוסף ג'בארין: לא, אבל הכוונה למערך, מי נותן לכם את החומרים?
יוסף ג'בארין: מי מכשיר אתכם?
<עלאא עומר: המערך הזה נבנה על ידי מחלקת הנוער, עם מרצים, אנשים מקצועיים שבנינו את המערך ביחד והיה חשוב לנו גם לפעול מול מנהלי בתי הספר.
<עלאא עומר: המערך הזה עבר ליועצים של בתי ספר - - -
אורלי לוי אבקסיס: מנהלי בתי הספר משתפים פעולה?
<עלאא עומר: מאה אחוז.
<עלאא עומר: אני יכול להגיד לך משהו, מבחינתי הגאולה שאנחנו רוצים להגיע אליה בסוף, שמנהל בית הספר מקבל את המכתב שלו על הפעילות הזו מיו"ר מועצת התלמידים הארצית.
<עלאא עומר: הוא קיבל את המכתב ממנה, היא הלכה לבית הספר, ישבה עם מנהל בית הספר, עם היועצים, והם בנו את התכנית הזאת ביחד.
יעקב מרגי: חבר הכנסת ד"ר יוסף ג'בארין.
יוסף ג'בארין: תרשה לי רק לשאול, האם יש מערך ארצי?
יוסף ג'בארין: משרד החינוך עצמו הכין חומר בנושאים האלה?
יוסף ג'בארין: קודם כל תודה על הדיון החשוב וגם תודה לכל התלמידים ואנשי חינוך שהגיעו.
יוסף ג'בארין: אני גם שמח על הסיסמה שאתם מביאים לנו, של "דברו יפה כיתבו חכם".
<קריאה: זו יוזמה של - - -
יוסף ג'בארין: זה אתם, אני אמרתי לאורחים.
יעקב מרגי: כל היוזמות ברוכות שניחשף אליהן בדיון.
יוסף ג'בארין: אני חושב שבמשכן הזה אנחנו כל כך צריכים את הסיסמה הזו.
יוסף ג'בארין: שתישאר כאן, אם תוכלו להשאיר אותה אני אשמח.
מסעוד גנאים: למה, מישהו לא מדבר יפה בכנסת?
מסעוד גנאים: מה קרה לך, יוסף?
מסעוד גנאים: רק פה מדברים יפה.
יעקב מרגי: נראה לי בכוונה מי שעיצב את הסטיקר הזה עם ה"חכם", עם המ"ם הסופית, בכוונה עשיתם.
רויטל סויד: אתמול היה יום שאפשר היה לראות איך מדברים יפה בכנסת.
יעקב מרגי: נעצור פה, שלא נביא דוגמאות.
יוסף ג'בארין: האמת היא שגם כאב לילדים מתבגרים אני רוצה להגיד לכם שאני מרגיש מודאג ואני מניח שגם הרבה הורים, אולי גם הילדים, במובן הזה שאנחנו נותנים לילדים שלנו את הסמרטפונים הללו, אבל לפני שאנחנו מרגישים שהם אולי מספיק בשלים ושיש להם את המוכנות החינוכית והנפשית והחברתית, כדי להתמודד איתם.
יוסף ג'בארין: אנחנו חושבים על כך שהם ייצרו איתנו קשר, שהם יתקשרו עם החברים שלהם, אבל המטרות הללו הן שיעור מזערי ממה שעושים בדרך כלל ברשתות החברתיות ובהתקשרויות.
יוסף ג'בארין: אני חושב שהגיע הזמן, כבוד היושב ראש, שמשרד החינוך ייקח את הנושא הזה בהיקף המאוד רחב שלו, כי התחושה שלי כיום היא שמשרד החינוך עדיין לא התמודד עם הרוחב של הסיכונים שקיימים ועם הצורך להתערב מבחינת הכנת חומרים ואפילו מבחינת להקדיש שיעורים לנושא הזה וגם להכשיר מורים.
יוסף ג'בארין: אני לא יודע עד כמה המורים מוכשרים להתמודד עם זה.
יוסף ג'בארין: אני חושב שגם ההוראות שחבר הכנסת חנין הראה לנו, באשדוד, דוגמאות כאלו צריכות להיות בעצם דוגמאות ארציות שמשרד החינוך לוקח אחריות.
יוסף ג'בארין: תבינו, זה כמו שאמרה חברת הכנסת רוזין, אנחנו מדברים על כיתה א' וכולם כבר עם סמרטפונים.
יוסף ג'בארין: אני לא בטוח שבגיל הזה אנשים מוכנים לסיכונים שהמכשירים הללו יכולים לפתוח בפניהם מבחינת ההתקשרות לאינטרנט וכדומה.
יוסף ג'בארין: קודם כל אני מקווה שנשמע ממשרד החינוך מה הם עושים ומה הם מתכוונים לעשות.
יוסף ג'בארין: אני גם חושב, כפי שאנחנו חשבנו בסוגיות של הטרדה מינית, למשל, לחשוב על ממונה על הסוגיות הללו, גם במוסדות החינוך ובמקומות העבודה וכד'.
יוסף ג'בארין: לדעתי, היקף הסיכונים שנמצא היום בתחום הזה של חשיפה לאינטרנט, מחייב גם התמודדות מערכתית בכך שתהיה גם כתובת, ברמה מקומית או ברמה הבית ספרית לנושא הזה.
יוסף ג'בארין: אני גם מקווה שהצעת החוק שלך, חברת הכנסת אורלי, שתמצא - - - הגיע הזמן שגם החברות ששולטות כמעט בכל השוק, מה שמקובל בעולם, באנגליה, בארצות הברית ובאירופה, חברות שמייצרות סיכונים לוקחות אחריות בכך שהן אומרות, "2% מהרווחים שלנו כל שנה הולכים לקרן ולפעילות חינוכית", שיתמודדו עם הסיכונים שהם עצמם יוצרים.
יוסף ג'בארין: אני מקווה, כבוד היושב ראש, שתתמוך בהצעה הזו ונוכל לקדם אותה.
יעקב מרגי: נתייחס לזה בסיכום.
יעקב מרגי: נמצאים איתנו תלמידים שעשו מעשה.
יעקב מרגי: בפרלמנט הרבה מדברים, הם עשו מעשה.
יעקב מרגי: נמצאים איתנו שלושה תלמידים מ"שומרי מסך", יעל אלין פלג, אסף חסון מאורט בית שאן ורשא מהדי חסן מאורט סג'ור, נכון?
יעקב מרגי: אתם יושבים ביחד.
יעקב מרגי: תחליטו מי הראשון מביניכם.
יעקב מרגי: תנו לנו טעימה, במה אתם פועלים, איך אתם פועלים, מי עוזר לכם ומי מפריע לכם גם.
יעקב מרגי: כל אחד יציג את עצמו.
<אסף חסון: קוראים לי אסף חסון, אני בן 14, מבית שאן, לומד בבית הספר אורט כללי.
<אסף חסון: אני פעיל בפרויקט - - -
אורלי לוי אבקסיס: מבית שאן?
יעקב מרגי: הנה, הדלקת את אורלי.
אורלי לוי אבקסיס: את הגילאים האלה אני כבר לא כל כך מכירה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, הם לא יכולים להתמודד איתכם, בבקשה.
יעקב מרגי: תאפשרו להם.
יעקב מרגי: אסף חסון, בבקשה.
<אסף חסון: אני פעיל בפרויקט "שומרי מסך".
<אסף חסון: אני מדריך של מסלול חדש שנפתח, הפרויקט של מסלול של ג'וניור.
<אסף חסון: במסלול הזה אנחנו מכשירים את דור העתיד של "שומרי מסך".
<אסף חסון: ילדים בכיתות ו', שהם נכנסים לכיתות ג' ו-ד' ומעבירים להם שיעור.
<אסף חסון: הכשרנו אותם במהלך השבוע וגם בשבוע שעבר.
<אסף חסון: אני הצטרפתי לפרויקט בגלל שאני נמשך לכל הזיקה של שינוי חברתי, זה גם בעירה שלי לעשות שינוי חברתי בכל שכבות האוכלוסייה, בין אם אלה אנשים עם צרכים מיוחדים, קשישים ובעצם כל האוכלוסייה ובתנועת הנוער "כנפיים של קרמבו", בגלל זה הצטרפתי כשראיתי, כשהלכתי עם בעל צרכים מיוחדים ברחוב, גם ראיתי כל מיני הצקות וכל מיני דברים.
<אסף חסון: בגלל זה הצטרפתי.
יעקב מרגי: עכשיו רשא.
<רשא חסן: שלום לכולם.
<רשא חסן: שמי רשא חסן, אני תלמידה בת 16, מכפר סג'ור, אני לומדת בתיכון אורט.
<רשא חסן: הצטרפתי ל"שומרי מסך" כי הוא עוזר לנו, לבני נוער, לשנות את החברה.
<רשא חסן: זה ממש טוב כי אנחנו משתמשים ברשתות החברתיות כדי לשנות.
יעקב מרגי: איך בני הנוער מקבלים את זה?
יעקב מרגי: מה הם רואים בכם?
<רשא חסן: הם פונים אלינו.
<רשא חסן: אם מישהו נפגע הוא פונה אליי או לחברים שהם איתי בקבוצה.
<רשא חסן: אנחנו עשינו סרטון שהוא לא רק נגד בריונות ברשת, אלא גם נגד גזענות, כי גם בני נוער חווים את זה.
<רשא חסן: אני, כדרוזית, אני גם חווה את זה, זה ביומיום שלי, זה בטבע של האנשים, במיוחד במדינת ישראל, כי יש מכל העמים פה.
<רשא חסן: אז רציתי לשנות את זה ועם חבריי עשיתי לוגו או תמרור, אנחנו ציירנו את זה ויש לנו משפט שאומר - - - humanity שאנחנו עם האנושות, כי כולנו בני אדם.
<רשא חסן: אז אני רוצה לשנות את זה ובגלל זה גם הצטרפתי ל"שומרי מסך".
<רשא חסן: אני גם מסבירה צעירה כי זה פונה גם אל כל האנשים שהם חווים בריונות ברשת או הטרדות וכל מיני דברים.
עיסאווי פריג': מה זה "שומרי מסך"?
עיסאווי פריג': מה התכנית הזו?
יעקב מרגי: יעל אלין, תתייחסי בבקשה.
יעקב מרגי: הוא רוצה לדעת בדיוק מה הפעולה שאתם עושים.
עיסאווי פריג': מה הפרויקט, מי מממן?
עיסאווי פריג': מהו?
<יעל אלין פלג: שלום, קוראים לי יעל אלין פלג, אני בת 13, בכיתה ט', מאורט כללי בית שאן.
<יעל אלין פלג: זו שנה ראשונה שלי בפרויקט.
<יעל אלין פלג: הצטרפתי כי כשהייתי ביסודי עברתי בריונות, אני עצמי, סיפור אישי שלי, ורציתי לנסות למגר את הסיפור הזה תוך כדי עזרה לילדים שהם יותר קטנים ממני, שגם חווים את זה.
עיסאווי פריג': איך הגעת ל"שומרי מסך" ומהו?
<יעל אלין פלג: בבית הספר לקחו שכבה שלנו, את שכבה ט', הסבירו לנו קצת על הפרויקט ומה זה עושה.
<יעל אלין פלג: שמעתי והתלהבתי מזה, אז רציתי להצטרף ועכשיו אני בפנים.
עיסאווי פריג': זה פרויקט של משרד החינוך?
יעקב מרגי: בשיתוף, בשיתוף.
יעקב מרגי: האם יש מ"שומרי מסך", מי שמוביל את זה?
יעקב מרגי: אני עוד מעט אתן לך רשות דיבור.
<רשא חסן: "שומרי מסך" זה של אורט וגוגל ואנחנו מפיקים סרטונים וסרטים.
<רשא חסן: יש תחרות קמפיינים וכל אחד מדבר על מה שאצלו בלב, מה קורה בישראל או בעולם.
<רשא חסן: זה לא רק בישראל, זה גם בעולם.
<רשא חסן: יש 14 מדינות בעולם שהן עם זה והוא נותן אפשרויות לתלמידים, לילדים ולבני נוער להציג את עצמם ולשנות משהו.
אורלי לוי אבקסיס: אתם ממשיכים להיות בפעילות לאורך כל השנה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם הכתובת של אותם ילדים במשך שנה שלמה והם מקבלים את ההדרכה מגוגל אורט.
עיסאווי פריג': מהו תפקידה של גוגל בכל הסיפור הזה?
אורלי לוי אבקסיס: זו האחריות האישית שלהם על כך שהם אלה שגם נותנים את הזירה מדי פעם.
עיסאווי פריג': זה אני רוצה - - -
יעקב מרגי: אנחנו ניתן התייחסות.
חנין זועבי: תודה, תודה רבה.
חנין זועבי: אני חושבת שהדיון פה הוא מאוד חשוב, אבל הדיון לא מתחיל מהאינטרנט.
חנין זועבי: האינטרנט, כמו כל טכנולוגיה, היא משקפת את החברה, את התרבות ואת הערכים של החברה.
חנין זועבי: אם כולנו מאמצים את זה אז לא מתחילים באינטרנט, מתחילים מהחברה ומהערכים של החברה.
חנין זועבי: אי אפשר להגיד, "אל תפגע בי באינטרנט".
חנין זועבי: לא, מלמדים, תכבד את בן האדם ואל תפגע בו, נקודה.
חנין זועבי: ואז הוא לא יפגע בו באינטרנט, הוא לא יפגע בו ברחוב, הוא לא יפגע בו בכל מקום אחר.
חנין זועבי: אי אפשר לדבר על מוסר של אינטרנט.
חנין זועבי: אין מוסר של אינטרנט, יש מוסר של חברה.
חנין זועבי: הטכנולוגיה הזאת, כמו כל טכנולוגיה אחרת, היא יכולה להעצים ולהשתמש בה בצורה חיובית והיא יכולה להרוס.
חנין זועבי: יש את הצד שהוא מעצים את האינדיבידואל, הוא נותן אפיק שתקשורת המיינסטרים לא נותן לאינדיבידואל, שהתקשורת לא נותנת לאלה שחיים על השוליים של החברה.
חנין זועבי: אי אפשר לדבר על פוגענות של האינדיבידואל באינטרנט, של בן אדם ספציפי, אולי השכן שלך, אולי בן הכיתה שלך ולהיות אטומים לפגיעה של הקולקטיב באינטרנט ולא לדבר על גזענות באינטרנט ולא לדבר על הסתה באינטרנט.
חנין זועבי: וזה הסתה בסדר וגזענות בסדר והחרמה של עסקים באינטרנט זה בסדר, אבל לא, אל תפגע בתלמיד שיושב בכיתה שלך.
חנין זועבי: איזה מן מוסר זה?
חנין זועבי: איך מדברים?
חנין זועבי: ואין אוריינות לתקשורת בלי למידה ערכית, אין אוריינות של איך להשתמש באינטרנט בלי לדבר על אלימות בתוך החברה ועל גזענות בתוך החברה ועל רמיסה של זכויות אדם בתוך החברה.
חנין זועבי: אי אפשר לדבר רק על זה, אי אפשר להיות יפים בצד הזה אבל חשוכים ודורסניים בצד האחר וזה בסדר.
חנין זועבי: מדברים על ערכים, קודם כל ערכים של חברה, שהערכים האלה משתקפים דרך האינטרנט.
חנין זועבי: לכן אוריינות של אינטרנט היא קודם כל אוריינות של ערכים.
חנין זועבי: להיות אמיצים ולהגיד שחברה שנותנת לגיטימציה לגזענות היא חברה שגם נותנת לגיטימציה לגזענות באינטרנט.
חנין זועבי: חברה שפוגענית ברחוב היא חברה שנותנת לאינטרנט לפגוע באחרים.
חנין זועבי: זו האמירה לכל חברי הכנסת.
חנין זועבי: באשר לחברה הערבית, אולי האינטרנט הוא דרך להדגיש יותר את הערכים של פלורליזם בחברה, לכבד את האישה בחברה, שוויון בתוך החברה וגם להשתמש באינטרנט בחברה הערבית לא רק בצורה פסיבית, לא לפגוע באחר אלא להעצים ערכים חיוביים.
חנין זועבי: לא רק לא לעשות נזק, אלא גם להשתמש באינטרנט על מנת לתת ביטויים לחלקים המוחלשים בחברה הערבית, נשים למשל.
חנין זועבי: ואנחנו יודעים שכאשר אנחנו מאמצים ומשתמשים באינטרנט על מנת לאמץ סוגיות חברתיות מסוימות, אז אני, למשל, מקבלת מסרים פוגעניים לא פחות מאשר המסרים הגזעניים שאני מקבלת לפעמים מהרחוב היהודי.
חנין זועבי: שם אני גם צריכה לחשוב, בתוך האינטרנט, אם אני אגיד שמותר לנשים לעשות כך וכך, אז מה ישלחו לי.
חנין זועבי: זה לא רק להגן על ילדים, זה גם להגן על מבוגרים, על מבוגרות, על נשים בתוך החברה הערבית.
חנין זועבי: אז אוריינות לאינטרנט זה קודם כל אוריינות לערכים והנה, יש לנו פלטפורמה שהיא מעצימה, פלטפורמה שהיא יכולה להעצים ולחזק ולאמץ ערכים של שוויון ושל צדק.
יעקב מרגי: "כתבו יפה דברו חכם".
יעקב מרגי: הפוך, "דברו יפה כתבו חכם".
יעקב מרגי: גבירתי, בבקשה.
<אורלי סגל: אורלי סגל, מנהלת בית ספר "ניצנים" ברמת גן.
<אורלי סגל: היוזמה שלנו היא יוזמה בית ספרית, שלנו היה מאוד מאוד חשוב לפרוץ אותה וכן, להגיע לכאן.
<אורלי סגל: זו הייתה ממש מטרה שלנו והצלחנו לעשות את זה, בזכות חיבור של כמה דברים.
<אורלי סגל: בית הספר הוא בית ספר יסודי, א' עד ח' ואני שומעת פה על "שומרי מסך" וזה נהדר, אבל לנו יש דוברים בתוך בית הספר שעושים עבודה מאוד דומה ותיכף גילי תדבר, אבל עשינו מעשה נוסף וחָברנו, תלמידים, מורים והורים.
<אורלי סגל: אנחנו הכנסנו את ההורים לתוך התכנית ולתוך העשייה ולמיזם שלנו, הם מאוד משמעותיים שם, הם עזרו לנו להמריא עם זה ופתחנו יחד עם הילדים, כי למדנו המון גם מהילדים, את האמונה שאפשר וצריך שההורים יהיו שם, בייחוד בגיל הצעיר.
<אורלי סגל: עשינו הרבה תהליכים מאוד מאוד מעניינים מול ילדים, עם מבזקים קבועים, יום יום משך כמה שבועות, עם שיח סביב זה, עם פעילויות בתוך הכיתות, זה היה ברמה של מורים.
<אורלי סגל: לילדים הקמנו קבוצה של דוברות, שהילדים היו מקור מידע עבורנו, שיח משותף איתם, לראות איך הם רואים את עניין ההורים בתוך המערכת והם השתכנעו שזה כדאי.
<אורלי סגל: ליצור בסופו של דבר סרטונים של הילדים בכיתות, שנשלחו להורים, אבל הכנסנו גם את ההורים.
<אורלי סגל: ההורים נכנסו בשלוש רמות שונות, בוועדה של הורים-מורים, ברמה שכל הורי בית הספר נחשפו לסרטונים בהם הילדים מבקשים עזרה, תמיכה, נוכחות, והדבר השלישי היה יום פתוח שעשינו, במסגרת יום החינוך ברמת גן, הורים הגיעו לכיתות, ראו מה הילדים עושים, ראו את הסרטונים.
<אורלי סגל: ההורים בוועדת היזמות גייסו המון הורים אחרים, המעגל מאוד התרחב, הורים שתרמו המון לעשייה, אם זה בחולצות, אם זה בסיסמאות, בשיר, בקליפ שעשינו, הרבה מאוד עבודה משותפת.
יעקב מרגי: אנחנו ניתן לגילי שתאמר לנו אם השיח השתנה.
יעקב מרגי: מה היא עושה ואם השיח השתנה בעקבות זאת.
<גילי לחוביץ': אני אציג לכם טייפ - - -
<אורלי סגל: זה בתוך הטייפ.
<גילי לחוביץ': אני נכנסת איתו לכיתות בבית הספר.
<גילי לחוביץ': 72, מה המספר הזה אומר לכם?
<גילי לחוביץ': 72 הוא אחוז התלמידים שהיו קורבנות לאלימות ברשת, על פי סקר שערכה העמותה לשימוש בטוח באינטרנט.
עיסאווי פריג': 72% מכלל התלמידים היו קורבן ברשת?
יעקב מרגי: לאלימות.
מסעוד גנאים: אלימות ברשת.
עיסאווי פריג': זה היקף התופעה?
עיסאווי פריג': עד כדי כך?
אורלי לוי אבקסיס: בדרגות כאלו ואחרות, מהחמורה ועד הקלה.
<גילי לחוביץ': שלום, קוראים לי גילי לחוביץ', אני בכיתה ח'2 בבית הספר "ניצנים" ובאתי הנה כדי לדבר איתכם על החובה בהפסקת השיימינג ברשת, כי משם אין דרך חזרה.
<גילי לחוביץ': סיבה ראשונה, חשוב לזכור שיש שני צדדים למטבע ואלימות ברשת יכולה לגרום נזק גם לצד הפוגע.
<גילי לחוביץ': הדברים אשר נכתבים במדיות החחברתיות נשארים שם לתמיד.
<גילי לחוביץ': השיח הפוגעני יגרום נזק בוודאות לצד הנפגע אך יכול לשמש גם נגד הצד הפוגע, במשטרה, בבית הספר, ובין החברים.
<גילי לחוביץ': לדוגמה מריב קטן שהתנהל במדיה חברתית לכינויי גנאי מעליבים ולשיח לא מכבד, הצד הנפגע יוכל לגשת למשטרה והצד הפוגע ייענש בחומרה.
<גילי לחוביץ': דמיינו לעצמכם איך יחשבו שאר החברים על אותו הילד שפגע בחבר אחר.
<גילי לחוביץ': סיבה שנייה, השיימינג ברשת פוגע בהנאת השימוש ברשתות.
<גילי לחוביץ': הרשתות נועדו לכיף, לשיתוף ובעיקר להנאה.
<גילי לחוביץ': הרשתות השונות שאנחנו כל כך אוהבים להשתמש בהן, לא נועדו לשיימינג.
<גילי לחוביץ': אני בטוחה בכך שללא אלימות ברשת הגלישה ברשתות תהיה הרבה יותר בטוחה ומהנה.
<גילי לחוביץ': לסיכום, לאור הנימוקים האלה, הפגיעה בשני הצדדים והפגיעה בהנאת השימוש ברשתות, מחובתנו להפסיק את השיימינג ברשת ולדעת לדבר בכבוד.
<גילי לחוביץ': זכרו, דברו יפה, כתבו חכם.
יעקב מרגי: אני חושב שמגישות החדשות בערוץ 2 או ערוץ 1 או ערוץ 10 יכולות לדאוג מהיום.
יעקב מרגי: תודה רבה לך, גילי.
יעקב מרגי: עזבי עכשיו את הקראת הטקסט, מאז שהתחלתם את הפעילות, את מרגישה שצורת השיח בבית הספר השתנתה?