GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעמי בושושה: אני למדתי חינוך מיוחד ארבע שנים, הן צריכות מינימום של הדרכה שאותו הן מקבלות ואני מניחה שזה עולה לכם כסף.
<נעמי בושושה: בנות שירות בירושלים יש להן רק חמש והם צריכים לתת מענה גם ל"נעורים", אני לא אפרט את כל בתי הספר שיש בירושלים.
<נעמי בושושה: אנחנו מדברים כאן על טיול שנתי, אבל הם צריכים לקבל גם סיור יומי בתוך ירושלים שזה עוד עלויות שאנחנו מקבלים, שוב, מהם.
<נעמי בושושה: יש כל כך הרבה - - -
יעקב מרגי: אני מבחינתי קיבלתי מה שרציתי.
<נעמי בושושה: משרד החינוך, אני מאוד שמחתי לשמוע מה משרד החינוך נותן, הן לבתי הספר ואולי גם בתמיכה שלהם, אבל השטח לא רואה אותו.
<נעמי בושושה: בשבוע הבא אני יוצאת לטיול - - -
<רחל אברמזון: משרד החינוך זה את, יקירה, מה אנחנו נותנים, כולנו.
יעקב מרגי: לא, אבל המשרד כמשרד, היא התכוונה.
נורית קורן: אני רוצה להעלות - - -
יעקב מרגי: גברתי, אני מיד נותן לך.
יעקב מרגי: נורית היא חברת הכנסת המציעה של הדיון ועומדת לה הזכות, אבל ברשותך, עכשיו אני מבקש ממך רשות.
יעקב מרגי: תקשיבו, רחלי, יש פה לאקונה.
יעקב מרגי: הערכה שלי, ברגע שזה מבחני תמיכות אז נכנסות גם עמותות, כפי שאלעזר ידידי ביטא ואמר, שיכול להיות שאפילו רק בשביל ליהנות מהעוגה הזו כי הוא לא יודע מהי תרומתן לעסק, בסדר?
יעקב מרגי: בלי לפגוע באף אחד.
יעקב מרגי: אני בא ואומר, יש פה צורך אמיתי, בואו נייצר משהו חדש.
יעקב מרגי: תחשבי על זה, רחלי, אני יודע שאת קשובה ואת יודעת לתרום.
יעקב מרגי: יש פעמים ששיטת הוואוצ'רים היא לא טובה, אבל לפעמים, כשאת מזהה לאקונה, אין כמו שיטת הוואוצ'רים.
יעקב מרגי: למה אני מתכוון?
יעקב מרגי: תקבעי לך את, כמומחית לעניין, יחד עם גברת מימי ויחד עם גל, מינהל חברה ונוער, וכל התיאורים המנדטוריים במשרד החינוך שאלעזר אוהב אותם, בואו נייצר מציאות כזו, שאם יש תקינה שבית ספר יוצא לטיול פעם בשנה, מגיע לו, כבית ספר לחינוך מיוחד מגיע לו להוציא את תלמידיו איקס פעמים או פעם אחת, לא יודע, כך וכך תלמידים למדריך, אז אני יודע שעומדת לה הזכות לאיקס וואוצ'רים.
יעקב מרגי: היא תבחר - - -
<מימי פלאצי: מה זה "היא תבחר"?
<מימי פלאצי: הם היחידים - - -
יעקב מרגי: היא תבחר, אני לא מקיים דיון על לטם, לכן אני מתנסח כמו שאני מתנסח.
יעקב מרגי: היא תבחר את ספק השירות.
יעקב מרגי: אני יודע שאת מתמחרת את זה ריאלית, שבית הספר מקבל איקס.
יעקב מרגי: מנהלת בית הספר צריכה להוציא 12 ילדים עם מדריכה שעולה לה איקס וזה לא מתאים לתקציב, שמעת את המציאות בפועל והיא אומרת לה, "אני לא יכולה, אם את רוצה, קחי, תממני את עצמך".
יעקב מרגי: אני באמת, כמדינה, אנחנו כמדינה, אנחנו אוהבים את העמותות, את המגזר השלישי, אבל אסור לנו לחשוב שהם מחליפים אותנו.
יעקב מרגי: האם ירדתם לסוף דעתי, עם הקושי שלי לבטא את זה?
<רחל אברמזון: אדוני היו"ר, אנחנו בדיוק בכיוון הזה.
יעקב מרגי: בוחנים?
<רחל אברמזון: בוודאי, זה גם מה שאמרנו, שבעקבות הצרכים, הרי אנחנו יצאנו לסקר ולבדיקת השטח כדי להיות קשובים ולומר שיש לנו - - -
יעקב מרגי: מתי יהיו לכם הממצאים?
<רחל אברמזון: יש לנו כבר.
<נעמי בושושה: בעקבות הבקשה - - -
<רחל אברמזון: גם בעניין הזה.
<רחל אברמזון: 15 או 12, שוב, בוחנים את זה ובודקים.
<רחל אברמזון: אם בתוך כיתה אין יותר מ-12 ילדים אנחנו לא נחייב להביא את המדריך בכוח רק עם ה-15.
יעקב מרגי: רחלי, את ואני היינו לא פעם ולא פעמיים ביחד ובנפרד, בכיתה, עם ילדים על הרצף האוטיסטי, חלקם עם בעיות נפשיות.
יעקב מרגי: כשיש שמונה ילדים בכיתה אני רואה את הקושי של הצוות בתוך הכיתה אז כל שכן בטיול.
יעקב מרגי: השאלה היא כשאת אומרת לי,"יהיה ועשינו סקר", עם זה אתם פועלים היום?
<מימי פלאצי: לא, עם זה אנחנו יוצאים.
<מימי פלאצי: זה בדיוק מה שאמרנו, סליחה, רחלי, יצאנו עם מסמך מדיניות בפתיחת שנת הלימודים, הוא בהרצה, אני יודעת שלא כולם עדיין יודעים עליו, הוא נמצא באתר, אנחנו מפרסמים אותו בפייסבוק, הוא כבר קיים, מתוך המשאבי, כפי שגל אמר, עשינו שאלון על מנת לבחון אילו סוגי הנגשה צריך.
<מימי פלאצי: עלה סוג הנגשה חדש שנקרא הדרכה מותאמת, שמותאמת בדרכי ההוראה שלה ומותאמת בהרכבי הקבוצה.
יעקב מרגי: האם אתם מכירים את המסמך הזה?
<מימי פלאצי: את המסמך של הטיול המונגש?
<רחל אברמזון: הטיול המונגש שנמצא בבתי הספר - - -
<מימי פלאצי: הדרכה המותאמת זו אחת ההנגשות - - -
<רחל אברמזון: רכזת הטיולים אמורה להכיר אותו.
<רחל אברמזון: אם היא רכזת טיולים בבית ספר - - -
<קריאה: איך זה נשלח לבית הספר?
<מימי פלאצי: זה נשלח בחממה.
<מימי פלאצי: יש אתר בחממה, זה נשלח למתי"אות במכתב.
<מימי פלאצי: ההדרכה מותאמת היא רכיב שאנחנו מוסיפים אותו ומתקצבים אותו לקראת תשע"ח.
יעקב מרגי: כדי להסביר לך, בשבוע שעבר היה כאן דיון על סוגית העומסים בבחינות הבגרות על שכבה י"א.
יעקב מרגי: כמה שמענו את זה?
יעקב מרגי: אני באתי לדיון עם תובנה מסוימת מלפני הדיון ויצאתי ממנו אחר, אז מה הפערים?
יעקב מרגי: את יודעת מהם הפערים?
יעקב מרגי: משרד החינוך עשה רפורמה איכותית, מצוינת, מה קרה?
<רחל אברמזון: לא יודעים עליה.
יעקב מרגי: המנהלים לא הטמיעו אותה.
יעקב מרגי: לא רק זה שלא הטמיעו אותה אלא שמשרד החינוך לא בחן ולא בדק.
יעקב מרגי: כי מנהל בית הספר מתכנן את הזמנים לפי אזורי הנוחות שלו, של המורים שלו, והתלמידים הם אחרונים בשרשרת המזון שיתחשבו בהם על העומסים שלהם ואף אחד לא בדק את זה, אז יכול להיות שיש מסמך, יכול להיות שזה יענה לכם על הצרכים אבל צריך הליך של הטמעה, הליך של בקרה.
יעקב מרגי: אני הייתי רוצה ואני אקרא לכם, כי אני רוצה לגבי הנייר הזה, אין כמו עבודה שבסוף בסוף באה עם גורמי השטח.
יעקב מרגי: נכון שהם לכאורה גוף עסקי, לכאורה, הם לא, הם מלכ"ר, עוד מביאים מהבית 50%, לכאורה הם ספק שירות אבל בסוף הם מתמודדים.
יעקב מרגי: אני חושב שכדאי שהם יראו את המסמך הזה, את נייר העבודה הזה.
יעקב מרגי: אני אשמח לקבל הערות עליו ולראות - - -
<קריאה: גם אנחנו נשמח.
נורית קורן: ממש שני דברים.
נורית קורן: זה נושא מאוד חשוב, אדוני היושב ראש ואני רוצה להודות לחברי, חבר הכנסת איל ראובן, שלקח את זה והביא את זה לסדר היום, כי עוד מעט יהיו טיולים.
נורית קורן: בשנה שעברה קיבלתי תלונה, מילדה משולבת, שבית הספר בוחר לפעמים מסלולים שאינם מתאימים ואז הם אומרים לה, "את, אל תבואי".
נורית קורן: אני חושבת שצריך להביא את כל המנהלים לפני עונת הטיולים ולהגיד להם, "חברים, אם לכם בבית היה ילד כזה, הייתם חושבים פעמיים".
נורית קורן: זאת הבעיה העיקרית שלנו, שכשאין לנו נגיעה אישית לנושא הזה אנחנו לא רואים בעיניים האלה איך צריך לנסות ולכלול את כולם.
נורית קורן: מכיוון שהתלונות האלו באות ועולות, אני חושבת שכדאי לעשות כנס מנהלים, אני חושבת שאני אשמח אפילו להביא את זה לכנסת, לפה, לעשות את הדיון פה ויראו כמה זה חשוב, כיושבת ראש השדולה לאנשים עם מוגבלות.
נורית קורן: אולי נעשה את זה.
נורית קורן: אפשר לעשות את זה יחד עם ועדת חינוך, אדוני.
יעקב מרגי: יש לי מטלות עד מעל לראש.
נורית קורן: לא, זה חשוב.
יעקב מרגי: בסבר, אני אשמח, את מכירה אותי.
נורית קורן: אנחנו נארגן את הכול ואתה תהיה גם.
נורית קורן: זאת נקודה אחת שצריך לקבוע את המסלולים ולעשות הדרכה מותאמת עם כל מה שצריך.
נורית קורן: ומשרד החינוך חייב לקחת את הנושא הזה כמה שיותר רחוק ולתקצב את זה.
נורית קורן: נקודה נוספת שעלתה לי ממנהל בית הספר באילת, שכשלוקחים ילדים לטיול בחינוך מיוחד תמיד מוסיפים את ההורים ובעצם, מי משלם את ההורים?
נורית קורן: בית הספר או שההורים צריכים - - -
<רחל אברמזון: זה נמצא בתקנה החדשה.
<קריאה: לממן לינה למלווה, את מדברת על טיול עם לינה - - -
איל בן ראובן: אדוני היושב ראש, אנחנו לקחנו קצת - - -
יעקב מרגי: התייחסויות ונסכם.
יעקב מרגי: מיד אתן לך, איל.
יעקב מרגי: בבקשה, מר שוחט.
<אמיתי שוחט: קודם כל, אני יוצא מנקודת הנחה שיש גם את הילדים המשולבים במערכת החינוך ושגם אם לטם יקבלו תמיכה, עדיין אין ללטם מספיק מדריכים כדי לתת מענה, בשאיפה, שאם לא יהיו מספיק מדריכים, לתת מענה לכל הילדים שצריכים את ההדרכה הזאת.
<אמיתי שוחט: אני חושב שלמדריכי התו תקן, שהם באחריות של מינהל חברה ונוער, אין את ההכשרה להדרכה כזו, להדרכה מותאמת.
<אמיתי שוחט: זאת אומרת גם אם הם יחפשו לא יהיו מדריכים כאלה.
<אמיתי שוחט: לפי דעתי, ואני גם מגיע מהתחום, עברתי קורס תו תקן, גם קורס מורי דרך, גם דיברתי עם מנהלים של בתי ספר שדה וגופים של הכשרות והם אמרו "יש הכשרה מאוד מאוד בסיסית, נקודתית, אנחנו צריכים הכשרה יותר עמוקה לסיפור הזה" ואני חושב שלטם יוכלו להיות מרכז הכשרה ומרכז ידע לסיפור הזה.
<אמיתי שוחט: אני חושב שמן הראוי שמשרד החינוך, מינהל חברה ונוער, יכניס נושא של הכשרת מדריכי הטיולים ויכניס להכשרה הבסיסית, גם בימי השתלמויות, את ההכשרה של הדרכת ילדים עם מוגבלות.
<עמוס זיו: אל"ף, אנחנו נשמח.
<עמוס זיו: הנושא של התקצוב של 25 מיליון שקלים זה תקצוב של בתי הספר.
יעקב מרגי: אנחנו הבנו זאת, הבנו זאת.
<עמוס זיו: אנחנו אין לנו שום תקנת תמיכה או מכרז, הם כולם חסומים וסגורים בפנינו מכל מיני קריטריונים שונים ואנחנו מבקשים למצוא נתיב שיוכל ארגון כמו שלנו להמשיך ולהתקיים, ואחת מהדרכים, זה יכול להיות מכרז מפורסם בתחום הזה, מתוך הסכום הזה, זה כבר באמת ניהול של משרד החינוך, תקנת תמיכה, מיזם משותף, כל מה שצריך, כדי לאפשר לנו להמשיך להתקיים.
<מימי פלאצי: בעקבות מה שהציגה חברת הכנסת, אני חושבת שאחד המאמצים המשותפים עם הנציבות, אמיתי, יכול להיות מאוד מאוד מועיל בחלק שלא גובים, כמו במדינות רבות בעולם, בגין מלווה לאדם עם מוגבלות בכניסה לאתרים.
<מימי פלאצי: החלק הזה, של - - - בחוק, הוא מייקר בעלויות היסטריות - - -
<ורד סבאג: אבל זה בחוק, מימי.
<ורד סבאג: היום לא אמורים לגבות.
<ורד סבאג: הבעיה היא שצריך תעודה ואז - - -
<מימי פלאצי: אז אכיפה של הדבר הזה לא קיימת בהרבה מאוד מקומות, אני יודעת, כמנהלת, הייתי מצמידה 1 ל-5 לבריכה העירונית והאחד שלי היה צריך לשלם.
<מימי פלאצי: זה מייקר מאוד, תחשבו באחוזים, באופן מאוד משמעותי את הטיולים.
<מימי פלאצי: אני לא יודעת שיש, אני יודעת שבחלק מהמקומות זה מטופל.
יעקב מרגי: הסתדרות המורים, בבקשה.
<מאיר אסרף: 40 שניות.
<מאיר אסרף: אדוני, אנחנו מברכים את העמותה על הפעילות, על עבודת הקודש, על היוזמה.
<מאיר אסרף: זה דבר חשוב מאוד.
<מאיר אסרף: אנחנו קוראים למשרד החינוך לשקול העסקה ישירה של מדריכים ושל תומכים.
<מאיר אסרף: הרעיון המדהים של העמותה הזאת, צריך להכניס אותו כחלק מובנה ממערכת החינוך ולא מיד לרוץ החוצה לספָּק ולסעיפים של הפרטות, אלא להעסיק ולתקנן שיאי כוח אדם שיהיו מיועדים לשילוב בטיולים ולא רק בטיולים.
יעקב מרגי: איל, בבקשה.
איל בן ראובן: תראו, הדיון פה, ניסינו מאוד למקד אותו.
איל בן ראובן: אני חושב ששאלת הסיכום שלך, כבוד היושב ראש, צריכה לדון בשאלה אחת, איך העמותה הזאת, לטם במקרה הזה, שגם שמענו פה ממשרד החינוך ומכולם שהיא עמותה ייחודית, מבחינת היכולות שלה, איך העמותה הזאת ממשיכה לחיות.
איל בן ראובן: דיברנו פה על בתי הספר, דיברנו פה על כל מיני מרכיבים אבל בסוף בסוף, אני הייתי מצפה או הייתי מבקש, שמשרד החינוך, כי אצלו הדבר, יביא לזה עוד איזושהי חשיבה שהפתרון שלה צריך להיות חיי העמותה הזאת.
איל בן ראובן: כלומר המשך היכולת של העמותה הזאת לתת את השירות הכול כך חשוב לבתי הספר, שכפי שנאמר פה, בסיטואציה הנוכחית זה לא יעבוד.
איל בן ראובן: בסיטואציה הנוכחית העמותה תצטרך עוד מעט לרדת מהשירות.
איל בן ראובן: לכן מה שאני מציע, שמשרד החינוך יישב איתם ותקבע זמן, כדי שננסה להתכנס לאיזשהו רעיון אמיתי שמאפשר לדבר הזה להמשיך.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת יוזמי הדיון וכן לחברי הכנסת שהשתתפו בדיון.
יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע שבמשרד החינוך האגף לחינוך מיוחד מתקצב את נושא הנגשת הטיולים.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה על הקשיים הכלכליים של עמותת לטם ודומיה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להפיץ את נייר העבודה החדש בסוגיית הדרכות וליווי של טיולים בחינוך מיוחד ולוודא שמנהלי בתי הספר וספקי השירות והעמותות, מודעים לו ויודעים ליישם אותו ולחיות אתו.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבחון תיקון מבחני התמיכה באופן שיוכל להרחיב את מספר הגופים שיוכלו להגיש בקשות תמיכה לנושא הזה.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את מסמך העבודה החדש שגובש במשרד החינוך, עם התייחסות של עמותת לטם.
יעקב מרגי: אני מבקש שהמסמך הזה יופנה אליהם ויגיע אלינו תוך 30 יום.
יעקב מרגי: לאחר מכן נבחן את המשך הטיפול שלנו בנושא הזה.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, 14 בפברואר 2017, י"ח בשבט תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום, האם ההשכלה הגבוהה מאתגרת?
יעקב מרגי: וזה במסגרת יום כנסת צעירה, לציון יום הולדתה ה-68 של הכנסת.
יעקב מרגי: כפי שידוע בט"ו בשבט חל לא רק ראש השנה לאילנות, חל גם יום ההולדת של הכנסת.
יעקב מרגי: ביום שלישי הקרוב לט"ו בשבט אנחנו מציינים בכנסת, כל שנה, בדרכים שונות, את יום ההולדת והשנה נבחרה הכותרת "כנסת צעירה".
יעקב מרגי: אתם מרגישים את התכונה היום, מהבוקר, בכנסת, מלווים אותנו אורחים רבים ונכבדים צעירים.
יעקב מרגי: תלווה אותי ואפשר אפילו לומר תחליף אותי, בניהול הוועדה, כיושבת ראש ועדה, ריטה סובקו, סטודנטית באוניברסיטה תל אביב.
יעקב מרגי: אני אומר מספר מילות פתיחה על הנושא, אני אתן לריטה לומר דברי פתיחה ונפתח את הדיון.
יעקב מרגי: אני אסייע בידה לחלק את הרשות הדיבור למי שמבקש.
יעקב מרגי: כל מי שרוצה להתייחס לדיון יכול להירשם אצל מנהלת הוועדה לימיני, ויוכל לקבל רשות דיבור.
יעקב מרגי: כל מי שרוצה לדבר צריך לשבת סביב השולחן.
יעקב מרגי: הכותרת "האם השכלה גבוהה מאתגרת" היא שאלה מתבקשת.
יעקב מרגי: בשנים האחרונות הנושא הזה נדון פעמים רבות, גם בוועדה שלנו כאן, ועדת החינוך.
יעקב מרגי: שמענו גם את התחושות של הסטודנטים לגבי התארים שהם לומדים.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר, אנחנו ניתן להתאחדות הסטודנטים להציג את המצגת כדי שנטעם ונגבש דעה על פי תחושותיהם של הסטודנטים, האם המקצועות שהם למדים או התארים שהם מוציאים בהשכלה גבוהה באקדמיה, האם אלה המקצועות שהם יעסקו בהם?
יעקב מרגי: האם תכני הלימוד מאתגרים אותם ומעניינים אותם או שהם עושים את זה כמצוות אנשים מלומדה, כהכרח, בגלל שזה חלק מהמטלות?
יעקב מרגי: אני חושב שיהיה דיון מרתק.
יעקב מרגי: אנחנו נצא בסוף הדיון עם סיכום שיופץ לשרים הנוגעים בדבר ולמשרדים הנוגעים בדבר.
יעקב מרגי: בבקשה, ריטה.
<ריטה סובקו: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי, יו"ר הוועדה.
<ריטה סובקו: כפי שחבר הכנסת מרגי ציין, אני ריטה, אני בת 21, סטודנטית למדעי המדינה וכלכלה באוניברסיטת תל אביב, במקור מנתניה.
<ריטה סובקו: הנושא הזה הוא נושא שהוא מאוד מאוד מעניין וזה דיון שהוא אפילו לא טכני אלא באמת מעמיק ואפילו פילוסופי משהו, אז אני מקווה שנצליח לקחת את זה למקומות מעניינים.
<ריטה סובקו: רציתי לציין כמה נקודות שנראה לי חשוב להתייחס אליהן בהקשר הזה ומשם נפתח את זה לדיון.
<ריטה סובקו: שאלה מרכזית שכבר עלתה פה היא האם אנחנו סובלים מתופעה של אינפלציה בתארים, מה שנקרא.
<ריטה סובקו: יש לנו הרבה מאוד מוסדות להשכלה גבוהה, הרבה מאוד סטודנטים לתואר ראשון ואנחנו שומעים על מצוקות של סטודנטים רבים שמסיימים תואר ראשון ולא רואים את עצמם משתלבים בשוק העבודה.
<ריטה סובקו: השאלה שנשאלת פה היא האם אנחנו רוצים שתואר ראשון בהשכלה גבוהה יהיה משהו נגיש לכלל החברה, ישלב כל מיני אוכלוסייה, יפגיש בין אוכלוסיות כמו שדיברנו פה קודם, או שאנחנו רוצים משהו שהוא יותר טכני, שהוא מקצוע, כמו מדעים מדויקים או רפואה או דברים כאלה.
<ריטה סובקו: שאלה נוספת, כמו שליאת מהתאחדות הסטודנטים תדבר, זה הרצון להשתלב בשוק העבודה.
<ריטה סובקו: אנחנו שומעים על הרבה מאוד אנשים שלא רואים אופק תעסוקתי במקצוע שלהם וכמו שנאמר בנייר העמדה שלכם, 26% מהסטודנטים ציינו שהשתלבות בשוק העבודה היא נושא שחשוב להם לקדם.
<ריטה סובקו: השאלה האחרונה היא גם שאלה שהיא ערכית לדעתי והיא שואלת מהו מקומו של המחוקק להתערב?
<ריטה סובקו: האם אנו דנים בזה כנושא שהוא חברתי וערכי או כאיזושהי עילה לחקיקה?
<ריטה סובקו: איזה קשר אנחנו מנהלים עם המועצה להשכלה גבוהה?
<ריטה סובקו: כי, שוב, אנחנו רוצים לאפשר חופש אקדמי וחופש דיון אבל מצד שני אנחנו כן מדברים פה על מעמד של עובדים ועל אנשים שבסופו של דבר צריכים להשתלב בשוק.
<ריטה סובקו: אני אשמח לשמוע התייחסויות.
<ריטה סובקו: אנחנו יכולים להתחיל.
<ליאת הלבץ: תודה רבה וכל הכבוד על הנוכחות.
<ליאת הלבץ: שמי ליאת הלבץ, מנהלת קשרי ממשל בהתאחדות הסטודנטים.
<ליאת הלבץ: אני אציג לכם כמה נתונים ואת ההתייחסות שלנו לאותן לשאלות שריטה העלתה.
<ליאת הלבץ: יש היום במערכת ההשכלה הגבוהה 310,000 סטודנטים.
<ליאת הלבץ: למעשה אנחנו מדברים המון על זה שמדינת ישראל היא מעצמה של הייטק, אומת הסטרט-אפים ואנחנו באמת רוצים להכין את הצעירים היום לשוק עבודה שהוא משתנה והוא מתחדש.
<ליאת הלבץ: אם בעבר הדור של ההורים שלנו סיימו לימודים ועבדו באותו מקצוע לאורך כל החיים שלהם, אז הדור שלנו ככל הנראה הולך לחוות שוק עבודה שונה.
<ליאת הלבץ: הוא כן הולך לעבור בין עבודות ולפתח איזשהו מסלול קריירה שהוא שונה והשאלה היא האם מערכת ההשכלה הגבוהה, קודם כל, באמת צריכה להכשיר אותנו לזה והאם היא מאתגרת אותנו כצעירים שמבקשים ידע?
<ליאת הלבץ: עשינו איזשהו פרויקט של שיתוף ציבור בשנה האחרונה והשאלה שהסטודנטים נשאלו הייתה למעשה מהו לתפיסתם הדבר הכי חשוב שמערכת ההשכלה גבוהה צריכה להיות עסוקה בו.
<ליאת הלבץ: הופתענו לגלות ששתי התשובות המובילות, 25% ו-26% בהתאמה, היו למעשה התשובות של עולם התעסוקה והכניסה של הבוגרים לשוק העבודה ושיפור איכות ההוראה.
<ליאת הלבץ: אלה שני הדברים שהכי הטרידו את הסטודנטים, שלטעמם בהם צריך להשקיע.
<ליאת הלבץ: יש מספר דברים שאנחנו מציעים בשלב הזה ועובדים מול המועצה להשכלה גבוהה כדי לקדם אותם וקודם כל חדשנות בהוראה.
<ליאת הלבץ: אני לא יודעת מי פה בחדר הוא סטודנט, אבל אם בעבר ישבנו בכיתות של 120 סטודנטים מול מרצה אז היום הדור השתנה, אנחנו צריכים להתאים את מערכת הלימודים לדור הצעיר שנכנס.
<ליאת הלבץ: הדור שלי איכשהו נמצא על התפר, אבל הדור הבא אחריי יצטרך מערכת אחרת ככל הנראה.
<ליאת הלבץ: למעשה אנחנו מציעים גם הערכה חלופית לדברים, שזה לא יהיה רק עצם המבחן והעבודה, אלא דרכים נוספות ולמידה אקטיבית באקדמיה.
<ליאת הלבץ: אני יכולה לספר מהצד שלי, כבוגרת מוסד שאינו מתוקצב, על חוויית הלימודים ואתן לכם דוגמה.
<ליאת הלבץ: קורס יישוב סכסוכים שלמדתי, אפשר היה להעביר אותו כהרצאות, המרצה עומד ומסביר לכולנו מהן התיאוריות ואיך הדברים נתפסים בעולם, אבל במקום זה בחרו לחלק אותנו לקבוצות, כל אחת מהקבוצות לאורך כל הקורס ייצגה מדינה אחרת ולאורך כל הסמסטר עשינו למעשה שיח ושימוש בכל הכלים והתיאוריות לשאלה איך עכשיו אנחנו פותרים משבר גרעיני עולמי.
<ליאת הלבץ: זו סיטואציה שבה, בסופו של דבר, הסטודנט לומד יותר, מקבל יותר ועצם ההתנסות והחוויה הן משהו שהוא הולך איתן והוא זוכר אותן, יותר מאשר לשנן לקראת מבחן בסוף הסמסטר.
<ליאת הלבץ: לגבי התמחויות, אנחנו מדברים על זה הרבה עם כל הגורמים במערכת ואני חייבת להגיד שאני מאוד שמחה לראות שגם הרבה משרדי ממשלה וגם המל"ג מתחילים להבין ולהפנים את החשיבות של הדבר הזה.
<ליאת הלבץ: היום, כשסטודנט מסיים את התואר ויוצא לשוק העבודה, הדבר הראשון שמבקשים ממנו הוא לא ציונים גבוהים אלא ניסיון ועד שלא יהיה לנו ניסיון אנחנו לא נצליח להתקדם בעבודה.
<ליאת הלבץ: מתוך התפיסה הזו אנחנו מאמינים שצריך ליצור שיתוף פעולה יותר רחב בין המוסדות האקדמיים לבין מעסיקים.
<ליאת הלבץ: צריך כמובן להסדיר את הסוגיה הביטוחית.
<ליאת הלבץ: אנחנו רואים לא פעם מתמחים שמגיעים לעבוד בזמן התואר שלהם, מקבלים על כך נקודת זכות מאיזשהו ארגון כזה או אחר ובמידה ומשהו קורה להם הביטוח לא מכסה את זה.
<ליאת הלבץ: בנוסף על זה צריך כמובן איזשהו מעקב וליווי של המעסיקים והמוסדות כדי לשמור על איכות ההתמחות, שלא תהפוך להיות איזשהו כלי של ניצול צעירים ככוח עבודה זול.
<ליאת הלבץ: סטודנטים כשותפים הוא עוד פרמטר וגם בכל העולם רואים שהוא מתחזק והופך להיות נושא עיקרי.
<ליאת הלבץ: רואים פה בכנסת את זה שאנחנו פותחים את הדלת לציבור להגיע ולקחת חלק.
<ליאת הלבץ: יש הבנה שהשותפות הזו היא קריטית ולכן אנחנו מתחילים פה איזשהו תהליך ומדברים עליו כבר תקופה לא קצרה, להכניס נציגות סטודנטיאלית לתוך מקומות של קבלת החלטות.
<ליאת הלבץ: בסופו של יום, אנחנו האדם שמקבל את המידע, את הידע על הצרכים של האקדמיה ומי כמונו יודע לומר מהן הבעיות ואיפה צריך לעשות שיפורים.
<ליאת הלבץ: חוץ מזה יש לאקדמיה, לדעתנו, תפקיד נוסף שהיא צריכה להשקיע בו לא פחות וזה העניין של מוסד קהילתי.
<ליאת הלבץ: הקמפוסים היום פרוסים בכל הארץ ואין שום סיבה שהקמפוס יהיה אי בודד בתוך הקהילה שבה הוא יושב.
<ליאת הלבץ: צריך לעשות פעילויות משותפות עם הקהילה ולקחת חלק יזום.
<ליאת הלבץ: אנחנו מאמינים שאם הסטודנטים הם בדיוק בתקופה שבה אתה צעיר ועוד אין לך על הראש את המשכנתא והילדים ואת כל הדברים הללו, אז אתה יכול כן להקדיש זמן למען הקהילה, לראות איפה אתה מוצא את החיבור הזה ומה הדבר שיותר מדבר אליך, כל אחד והנושאים שלו, כדי שכשתהיה אזרח בחברה תוכל להמשיך לפעול סביב הנושאים האלה ולקדם אותם בחברה.
<ליאת הלבץ: אלה הדברים העיקריים שאנחנו רואים.
<ליאת הלבץ: יש נייר עמדה יותר מפורט לחברי הכנסת ולמי שמעוניין.
<ליאת הלבץ: בסופו של יום, המל"ג, לדעתי והמוסדות בכלל, כן עוברים איזשהו תהליך של התקדמות ניכרת.
<ליאת הלבץ: אנחנו כן רואים אוזן יותר קשבת לדברים האלה, אבל תמיד יש לאן להתקדם ולאן לשאוף.
<ליאת הלבץ: שוב, אני חוזרת למה שאמרתי בהתחלה, הדור שלי נמצא איפשהו על התפר,, אבל הדור הבא אחריי, שייכנס לתוך האקדמיה וכבר מכיר את הסמרטפונים ואת האינטרנט מגיל הרבה יותר צעיר, יצטרך התאמות יותר גדולות כשהוא יגיע לאקדמיה.
<ריטה סובקו: תודה לליאת.
<ריטה סובקו: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.
נורית קורן: תודה לאדוני היושב ראש וליושבת הראש הצעירה.
נורית קורן: זה דיון מאוד מאוד חשוב, מאוד חשוב.
נורית קורן: כמו שהציגה כאן הנציגה של התאחדות הסטודנטים, הנושאים האלה מאוד מאוד חשובים.
נורית קורן: אני באה מניסיון אישי ובניסיון האישי שלי, אני התחלתי לרכוש השכלה גבוהה רק בגיל 38, עם ארבעה ילדים, קודם גידלתי ילדים והמחשבה ללכת ללמוד נבעה מכך שהבנתי שרק עם השכלה אפשר להתקדם בחיים וגם לרכוש מקצוע.
נורית קורן: זו גם מוביליות חברתית ולכן הדבר הזה היה מאוד מאוד חשוב.
נורית קורן: נכון שהלימודים של אז הם שונים ביותר מהלימודים של היום כי הלימודים של היום הם מאוד מסודרים.
נורית קורן: אתה הולך ללמוד, למשל, באוניברסיטה הפתוחה, פעם כדי לעשות תואר יכולת לקחת כל מיני קורסים ולהרכיב אותם לבד, אז היום כבר לא מרכיבים אותם לבד, היום יש לך תכנית עם התמחות בנושא מסוים.
נורית קורן: למשל, אם אתה רוצה ללמוד תקשורת בהתמחות של פסיכולוגיה או כל דבר אחר, זה עושה את החיים יותר קלים, אבל לפעמים מה שקורה הוא שהתואר הראשון היום כבר לא מספיק, כי הוא לא נותן לך איזשהו מקצוע ביד.
נורית קורן: יש מעט מאוד מקצועות שאתה לומד אותם בהשכלה הגבוהה שנותנים לך מקצוע כמו עורכי דין או רואי חשבון , שאר הדברים לא נותנים ממש מקצוע.
נורית קורן: זה נכון שצריך ניסיון כי בלעדי ניסיון או תקופת התמחות באיזשהו משרד, אם למדת למשל מנהל עסקים, הוא לא נותן לך כלום כי אתה צריך התמחות בעניין.
נורית קורן: המשרדים הרלבנטיים שצריכים לקחת אותך רוצים ניסיון ואז אתה עובד בשכר זעום, על מנת שיהיה לך ניסיון.
נורית קורן: הדברים האלה מאוד מאוד חשובים.
נורית קורן: דיברת על אינפלציה של תארים, אני לא חושבת שזה נכון, כי כמה שיותר אנשים יהיו יותר מלומדים החברה שלנו תהיה ערכית ושוויונית יותר.
נורית קורן: זה חשוב שאנשים ילמדו.
נורית קורן: להיפך, הלוואי שהמדינה יכלה לאפשר לכולם לימודי חינם, כמו באירופה, כמו בארצות הברית, שהלימודים של השכלה גבוהה לפחות לתואר הראשון הם חינם, הם בקושי עולים כסף.
נורית קורן: כאן, אני שילמתי לא מזמן לבן שלי 120,000 שקל.
נורית קורן: 120,000 שקל עולה תואר, זה הון תועפות.
נורית קורן: אני לא מדברת על מה שמסביב, זה רק היה שכר הלימוד.
נורית קורן: אני חושבת שצריך להנגיש ודווקא צריך להנגיש לאוכלוסייה שבאה מן הצפון ומן הדרום.
נורית קורן: זה הדבר החשוב ביותר כי זו המוביליות החברתית.
נורית קורן: אני, כמחוקקת, זה הדבר הראשון מבחינתי כשאני יושבת בוועדות ולכן אני גם ביקשתי להיות חברה בוועדת חינוך, כי אני חושבת שהחינוך הוא מעל הכול והשכלה גבוהה מאוד חשובה.
נורית קורן: הגשתי הצעת חוק, לאור הניסיון האישי שלי שאומרת שכל אדם שיהיה מעל גיל 40 והמצב הסוציואקונומי שלו נמוך, יוכל לבוא וללמוד באוניברסיטאות וגם במכללות ב- 50% הנחה, ששכר הלימוד יהיה מאוד מאוד נמוך ולא יקרה מצב שאם יש רכב אז לא מגיע לך, או אם אתה מגיע מעיר כזו או עיר כזו, לא מגיע לך.
נורית קורן: לא, הוא יצטרך להראות מצב סוציואקונומי נמוך עם קריטריונים מאוד מאוד ברורים והוא יקבל 50% הנחה, בגלל שאני חושבת שהשכלה גבוהה מאוד מאוד חשובה.
<ריטה סובקו: תודה רבה.
<ריטה סובקו: חבר הכנסת דב חנין.
דב חנין: תודה לך, גבירתי יושבת הראש, ותודה לך אדוני היושב ראש.
דב חנין: העֲרכה להתאחדות הסטודנטים על העבודה שלכם וגם על הנייר שהבאתם לפנינו.
דב חנין: אני מסכים עם חברתי, חברת הכנסת קורן, השכלה גבוהה בעולם שלנו היא זכות וצריך להפוך אותה גם לזכות שיש לה נגישות, זאת אומרת שהיא תהיה אפשרית לאנשים.
דב חנין: בסופו של דבר המטרה שלנו חייבת להיות שההשכלה הגבוהה בישראל, כמו מדינות מפותחות אחרות, תהיה בחינם לכל האזרחים במדינה.
דב חנין: אני הגעתי מהאקדמיה.
דב חנין: אני לימדתי בפקולטה למשפטים באוניברסיטה תל אביב, יש לי הרבה הערכה וכבוד לאקדמיה, אבל יש לי גם ביקורת על האקדמיה.
דב חנין: אני אומר לכם בדיון הזה שבסך הכול האקדמיה הישראלית, אבל לא רק האקדמיה הישראלית, לא מכינה את הסטודנטים לעולם של המאה ה-21.
דב חנין: אנחנו מתעסקים בעולם שהיה, בעולם של המאה הקודמת ואולי של האלף הקודם.
דב חנין: העולם של המאה ה-21, יש בו דרמות שכבר מסתמנות, כמו משבר אקלים, כמו איומים ולחצים מסוגים חדשים לגמרי, שאנחנו לא הכרנו אותם במין האנושי, אבל גם אפשרויות חדשות שנפתחות בפני בני אדם ואנחנו כאקדמיה לא מספיק נערכים לדברים האלה.
דב חנין: צורת הלימוד ותכני הלימוד באקדמיה צריכים לעבור שינויים מאוד גדולים.
דב חנין: אני מאוד מתלהב מהגישה שאומרת שבמרכז הלימוד האקדמי צריכה להיות יצירתיות וחדשנות ואני חושב שהמהלך שבו אנחנו מנסים לאפסן אצל הסטודנטים איזשהו ידע הוא מהלך אווילי.
דב חנין: הידע שאנחנו מנסים לאפסן אצל הסטודנטים במקרים רבים מתיישן שנה או שנתיים אחרי שגמרנו את תהליך האפסון.
דב חנין: אנחנו צריכים סטודנטים ביקורתיים, חושבים, שמסוגלים לאתגר את עצמם, את החברה, את הנושאים שעומדים בפניהם.
דב חנין: לכן אני חושב שיש הרבה הרבה מה לשנות באקדמיה אבל אני לא הייתי מציע לכנסת לקחת את התפקיד הזה על עצמה.
דב חנין: אני חושב שהדבר הזה צריך להיעשות בדיאלוג בינינו בכנסת, כמחוקקים שרואים את האינטרס החברתי, בין מוסדות ההשכלה הגבוהה ובין ציבור הסטודנטים, שכמו שראינו בנייר שהצגתם לנו, יש לכם הרבה הרבה מה לתרום.
דב חנין: אני מתנצל, אני צריך לרוץ לשולחנות עגולים כחלק מיום ההולדת של הכנסת אבל אני בטוח שהדיון הזה ימשיך להיות מוצלח.
<ריטה סובקו: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.
נורית קורן: אני גם מתנצלת שאני יוצאת.
<ריטה סובקו: אנחנו ניתן כעת את רשות הדיבור לנציגת המועצה להשכלה גבוהה, הגברת ורדה בן שאול, סמנכ"לית המועצה, בבקשה.
<ורדה בן שאול: תודה רבה.
<ורדה בן שאול: שמי ורדה, אני סמנכ"ל הערכת איכות.
<ורדה בן שאול: אני אשמח להתחבר למחצית של הסטודנטים בנושא של ההוראה כי הנושא הזה הוא מאוד חם אצלנו היום במל"ג.
<ורדה בן שאול: מעורבים בו גם מאוד מאוד חזק הסטודנטים, נציגי הסטודנטים.
<ורדה בן שאול: דיברנו על הכותרת, האם ההשכלה גבוהה מאתגרת, צריך לזכור שכדי לתת את המענה לסטודנטים יש לנו את החצי השני שהוא המרצים.
<ורדה בן שאול: בכל הסיפור הזה של האתגר צריך לא לשכוח שיש לנו את קהל המרצים שגם הם מאוד מאוד מאותגרים מן התקופה הנוכחית.
<ורדה בן שאול: מאוד מאוד קשה היום לתת הרצאות ולהעביר חומר, או ללמד יותר נכון, סטודנטים שהנגישות שלהם לכל דבר היא כל כך מהירה וכל כך יעילה.
<ורדה בן שאול: אתה צריך להיות מאוד יצירתי ולדעת איך בכל זאת לאתגר את הסטודנטים ואת המערכת כולה.