GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איתן רגב: נתוני זכאות לבגרות, אם נסתכל, אנחנו מדברים על כ-5% מהגברים וכ-16% מהנשים החרדיות.
<איתן רגב: למעשה, כאשר אנחנו מנכים מהנתונים האלה את הזרם החרד"לי – כי אוכלוסיית המחקר שלנו פה זה צעירים שלמדו בפיקוח חרדי בגילאי תיכון - אז בעצם רק ל-1% מהגרעין החרדי יש תעודת בגרות.
מנואל טרכטנברג: אצל נשים אתה כולל את מבחני סאלד?
<איתן רגב: לא.
<איתן רגב: הרי אצל הנשים זה יותר גבוה.
<איתן רגב: אני דיברתי על הגברים עכשיו.
יעקב מרגי: סאלד זאת סוגיה אחרת.
<איתן רגב: זה נכון שנשים רבות במגזר החרדי לומדות מבחני סאלד ואצלן הזכאות לבגרות פחות מייצגת.
<איתן רגב: אני אדבר על זה בהמשך, אם כי מבחני סאלד מכסים חלק מהחומרים.
<איתן רגב: זה לא בגרות מלאה, אבל זה בהחלט יותר ממה שהגברים לומדים.
<איתן רגב: כיוון שמרבית הצעירים החרדים מגיעים ללימודים אקדמיים ללא בגרות - במיוחד הגברים שלא לומדים חומרי ליבה בתיכון - רבים מהם נדרשים למכינות.
<איתן רגב: כ-42% מהגברים החרדים ששואפים להגיע לתואר אקדמי, עוברים לפני כן במכינות.
<איתן רגב: זה אחוז הרבה יותר גבוה משאר המגזרים, אבל בהינתן שהרוב המוחלט מגיע בלי בגרות ובלי פסיכומטרי, זה אומר שכמעט 60% מגיעים ללא מכינה.
<איתן רגב: זה למרות שהחוק מחייב שמי שמגיע ללימודים אקדמיים ללא בגרות, למעט האוניברסיטה הפתוחה, מחויב לעבור במכינה.
<איתן רגב: כלומר, יש כאן איזו שהיא בעיה.
<איתן רגב: זה בהחלט משהו שראוי לטיפול.
<איתן רגב: אם אנחנו מסתכלים על שיעורי הנשירה מהמכינות עצמן, אז בכל המגזרים מדובר בסטודנטים החלשים יותר.
<איתן רגב: במגזר החרדי, כמעט מחצית מהגברים והנשים שהולכים למכינות נושרים, אם כי, כמו שראינו קודם, אצל הנשים רק 13% הולכות למכינות, אצל הגברים זה 42%.
<איתן רגב: מאלה שמגיעים לתארים, בין אם עברו מכינה ובין אם התחילו תואר ישירות, שיעורי הנשירה אצל הגברים החרדים כ-48%, אצל הנשים כ-29%.
<איתן רגב: אצל הנשים, כמו אתם רואים, זה שיעורים יחסית יותר סבירים.
<איתן רגב: אם אנחנו עושים את השקלול - כל מי שניסה להגיע לתואר אקדמי, בין אם עבר במכינה ובין אם התחיל תואר ישירות – של כמה מסיימים את המסלול הזה, אז אצל הגברים החרדים מכל 10 רק כ-4 מצליחים לסיים, אצל הנשים שני שליש מסיימות.
<איתן רגב: עכשיו, גם בקשר לזה צריך להגיד שכאשר מחריגים מכאן את האוכלוסייה החרד"לית ומסתכלים רק על הזרמים העיקריים - חסידים, ליטאים, ספרדים וחב"ד, רק שליש ממי שמתחיל את המסלול הזה, בין אם זה מכינה ובין אם זה ישירות לתואר, מצליח לסיים את כל המסלול.
יעקב מרגי: חקרתם את הסיבות?
<איתן רגב: כן, עכשיו אני מגיע לזה.
<איתן רגב: אני מיד מגיע לסיבות.
<איתן רגב: כאן אנחנו רואים את כל המגזרים של גברים ונשים לפי נתוני הסף של כניסה לאקדמיה.
<איתן רגב: כמו שאתם רואים, בכל המגזרים מי שנכנס ללימודים אקדמיים ללא בגרות וללא פסיכומטרי, שיעורי הנשירה שלו מאוד גבוהים.
<איתן רגב: זה בין 60 ל-70 אחוז בכל המגזרים.
<איתן רגב: יוצאות דופן בהקשר הזה הן הנשים החרדיות, שכאמור לומדות מבחני סאלד, לכן אצלן העדר בגרות לא מעיד על העדר הכישורים.
<איתן רגב: שיעורי הנשירה של נשים חרדיות שמתקבלות ללא בגרות וללא פסיכומטרי הם נמוכים יותר מכל המגזרים.
<איתן רגב: כמו שאתם רואים, סטודנטים מכל המגזרים שמתקבלים עם בגרות, עם פסיכומטרי, שיעורי הנשירה שלהם מאוד נמוכים.
<איתן רגב: אז כאן הכל דומה.
<איתן רגב: ההבדל הוא בשיעור באוכלוסיות השונות שמתקבלות בלי בגרות ובלי פסיכומטרי.
<איתן רגב: אנחנו רואים שבמגזר החרדי כ-57% מהגברים וכמעט 50% מהנשים מתקבלים ללימודים אקדמיים ללא בגרות וללא פסיכומטרי.
<איתן רגב: זה שונה שוני משמעותי מהאוכלוסייה הערבית, ששם רק11% מהגברים ו-7% מהנשים מתקבלים ללא בגרות וללא פסיכומטרי.
<איתן רגב: חשוב להגיד, המגמה הזאת היא על מנת לאפשר לאנשים שבכל זאת רוצים לרכוש תואר אקדמי להיכנס, לכן פותחים את המסגרות עבורם.
<איתן רגב: שיעורי הנשירה בהינתן שאין בגרות, אין פסיכומטרי ואין מכינה, הם גבוהים.
<איתן רגב: אם אנחנו מסתכלים על שיעורי הנשירה בסוגי המוסדות השונים, אז באוניברסיטה הפתוחה שיעורי הנשירה בכל המגזרים מאוד גבוהים – כ-75%.
<איתן רגב: במגזר החרדי, במיוחד אצל הגברים, יש שיעור גבוה יחסית של סטודנטים באוניברסיטה הפתוחה ובמכללות, אחוז נמוך יותר באוניברסיטאות.
<איתן רגב: שם שיעורי הנשירה נמוכים.
<איתן רגב: כ-80% מהנושרים החרדים מגיעים ממכללות אקדמיות או מהאוניברסיטה הפתוחה.
<איתן רגב: ההקלה בתנאי הכניסה לסטודנטים החרדים היא תופעה יחסית חדשה, היא כתוצאה מהפתיחה של הקמפוסים החדשים.
<איתן רגב: זה כדי לאפשר הזדמנויות חדשות למי שרצה בעבר ולא יכול היה.
<איתן רגב: כאן אנחנו רואים שאם בשנת 2000 רק רבע מהסטודנטים החרדים התקבלו ללא בגרות וללא פסיכומטרי, היום זה כ-53%.
<איתן רגב: זה בעיקר קורה בקמפוסים החרדים במכללות האקדמיות.
<איתן רגב: במגזר הכללי זה בעיקר קורה באוניברסיטה הפתוחה.
<איתן רגב: חשוב לדבר על ההבדלים בין המכללות האקדמיות הפרטיות לציבוריות, כי במכללות הציבוריות דווקא קורים דברים חיוביים.
<איתן רגב: שיעורי הנשירה שם הרבה יותר נמוכים.
<איתן רגב: אצל הנשים זה 20% בציבוריות, לעומת 41% בפרטיות.
<איתן רגב: אצל הגברים אחוז נמוך יותר של נשירה בציבוריות.
<איתן רגב: גם בתחומי הלימוד יש הבדל מאוד משמעותי.
<איתן רגב: במכללות הציבוריות.
<איתן רגב: 55% מהסטודנטים החרדים לומדים הנדסה ואדריכלות, 16% נוספים לומדים מתמטיקה ומדעי המחשב.
<איתן רגב: במכללות פרטיות 50% מהסטודנטים החרדים לומדים משפטים, 43% לומדים מינהל עסקים, תחומים ששוק העבודה רווי בהם והם מתקשים למצוא שם עבודה.
<איתן רגב: אם אנחנו רוצים לדעת מה הן החולשות העיקריות של הסטודנטים החרדים - -
יעקב מרגי: חולשות והמלצות.
<איתן רגב: אמנם רק שליש מהסטודנטים החרדים עושים פסיכומטרי, אבל ברכיב המילולי - שוויון עם הסטודנטים החילוניים.
<איתן רגב: ברכיב המתמטיקה – פער של 7 נקודות מתוך 100 לטובת החילונים.
<איתן רגב: ברכיב האנגלית – פער של 20 נקודות מתוך 100.
<איתן רגב: כלומר, אנגלית זאת נקודת החולשה העיקרית.
<איתן רגב: אם אנחנו מסתכלים על גיל תחילת הלימודים, אצל החרדים זה 25, קצת יותר מבוגר מהאנשים האחרים.
<איתן רגב: בגיל הזה אצל הגברים - -
יעקב מרגי: הם כבר נשואים, עם עול כלכלי, משפחתי.
<איתן רגב: כן, נשואים עם עול כלכלי משמעותי.
<איתן רגב: רק לדבר על ההבדלים בדפוסי ההשתלבות של הזרמים השונים, כי זה חשוב.
<איתן רגב: יש לנו אוכלוסייה שלא נכנסת לאקדמיה, שזה הזרם החסידי.
<איתן רגב: רק 3% מהנשים ו-4% מהגברים, בהשוואה לפי 5 אצל הנשים הליטאיות והספרדיות – 15% אצל הליטאיות, 14% אצל הספרדיות.
<איתן רגב: הסיבה העיקרית לכך, אם אנחנו בודקים, זה שהמסגרות, לפי מה שהנשים החסידיות אומרות, לא הדוקות מספיק, לא מפרידות מספיק.
יעקב מרגי: המלצות יש לך?
<איתן רגב: אז המלצות כלליות.
<איתן רגב: קודם כל, הדבר החשוב להגיד זה שללא הכנה טובה יותר בגילאי תיכון זה עדיין יהיה קשה.
<איתן רגב: עם זאת, אם כבר מגיעים אלה שכבר קולטים אותם, חשוב מאוד להקפיד על מכינות כפי שהחוק מחייב.
<איתן רגב: חשוב שיהיה מגוון רחב יותר של תחומי לימוד.
<איתן רגב: בעיקר צריך לשים עין על המכללות הפרטיות, לגוון שם את תחומי הלימוד.
<איתן רגב: שעות חונכות במהלך התואר - -
יעקב מרגי: תגבורים.
<איתן רגב: תגבורים, כמו שיש במכללות הציבוריות, ודגש על תחום האנגלית.
<איתן רגב: בהחלט כדאי לחשוב על מלגות לסטודנטים עם ילדים, כיוון שרוב הסטודנטים החרדים עובדים כמו המגזר הכלכלי.
<איתן רגב: כאשר צריך גם לעבוד, גם להשלים את הפערים, וגם להתמודד עם הלימודים עצמם וגידול הילדים, זה אתגר מאוד גדול.
<איתן רגב: תמיכות יעזרו בהחלט.
יעקב מרגי: אגודת ידידות טורונטו.
<נתן קנדלר: בוקר טוב.
<נתן קנדלר: אני סמנכ"ל עמותת ידידות טורנטו של קרן פרידברג.
<נתן קנדלר: אנחנו נמצאים בתחום הזה של ליווי חרדים באקדמיה באופן משמעותי כבר 5 שנים במסגרת תכנית.
<נתן קנדלר: אנחנו מלווים היום כ-2,000 סטודנטים פעילים.
<נתן קנדלר: אני רוצה בשלב הראשון רק לשתף בנתונים שלנו, ואני מדגיש, אלה נתונים של תכנית חרדים באקדמיה.
<נתן קנדלר: הדגש, מבחינתי, אם להתחבר לדברים של איתן, זאת תכנית.
<נתן קנדלר: התכנית מציעה מעטפת ליווי - החל משלב הקליטה והמיון, להבטיח שכל אחד מקבל הזדמנות להתקבל לתחום לימודי, למוסד לימודים שמותאם לכישורים שלו, לנטיות התעסוקתיות שלו, לציפיות שלו.
<נתן קנדלר: התוצאה שהבאנו זה שהם לומדים ב-75 תחומי לימוד שונים.
<נתן קנדלר: רק אחוז אחד לומד משפטים, 27% לומדים באוניברסיטאות.
<נתן קנדלר: אגב, התכנית הזאת היא תכנית שמיועדת לליווי של גברים בעיקר.
<נתן קנדלר: זו המומחיות שלנו.
<נתן קנדלר: אנחנו גם מציעים מלגות.
<נתן קנדלר: אני אומר שהדגש הוא התכנית.
<נתן קנדלר: הדגש הוא מעטפת הליווי.
<נתן קנדלר: אתם יכולים גם להתרשם מהנתון הבא.
<נתן קנדלר: ציינת את הנתונים של הנשירה.
<נתן קנדלר: ממש ככה ציטטתי מתוך הסקר שלך, לקחתי רק את הנתון של אחוזי נשירה מהאקדמיה, זאת אומרת, מהתואר האקדמי.
<נתן קנדלר: הנתונים שלנו הם 7.5% נשירה מהתכנית.
<נתן קנדלר: אני אומר, כשהתחלנו את התכנית היו לנו כ-75% נשירה.
יעקב מרגי: אם אתה אומר שהתכנית שלך מקיפה כ-2,000 סטודנטים חרדים באקדמיה, כשהנתונים מדברים פחות או יותר על 4,000 חרדים בכלל, זאת אומרת, 50% מהסטודנטים החרדים - -
<איתן רגב: לא, יש 11 אלף.
<איתן רגב: 3,300 נרשמים חדשים.
יעקב מרגי: אתה כולל את כל השנתונים.
<נתן קנדלר: כן, אני קולט 700 סטודנטים חדשים לשנה א' כל שנה.
<נתן קנדלר: מבחינת - - יש לנו אלפים.
<נתן קנדלר: אנחנו יכולים לקלוט רק 700.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי 7.5% נשירה, זאת אומרת, זה מוכח.
<נתן קנדלר: יש לנו database שאפשר בכל רגע נתון לבוא ולדגום אותו.
<נתן קנדלר: הזמנתי גם כן אנשים שיבואו וידגמו אותו.
<נתן קנדלר: 7.5% זה נתון שהוא על פני 3 השנים האחרונות.
<נתן קנדלר: אנחנו מודדים את הנשירה שלנו מהתכנית.
<נתן קנדלר: אגב, את הנשירה מהתכנית - -
יעקב מרגי: אני ארצה התייחסות אחר כך של המל"ג, לכן תתכוננו.
יעקב מרגי: מהות"ת, מהמל"ג.
<נתן קנדלר: אנחנו מודדים את הנשירה מהתוכנית על בסיס העמידה בנהלים וקריטריונים שלנו בתכנית חרדים באקדמיה.
<נתן קנדלר: אני חושב שהזימון לוועדה הזאת שם במרכז את אחד הנושאים הכי משמעותיים שקשור בחיבור לתנועה הזאת, לתנועה המשמעותית הזאת של חרדים שמעוניינים ללמוד באקדמיה.
<נתן קנדלר: הם מגיעים עם פערים משמעותיים בכל מיני הקשרים.
<נתן קנדלר: זיקקתי פה את האתגרים ואת המענים שאנחנו מציעים בכדי להבטיח אחוז נשירה נמוך יותר, ופילוח מבחינת בחירה בתחומי לימוד הרבה יותר מותאם לדרישות של שוק התעסוקה.
<נתן קנדלר: הנקודה הראשונה היא קליטה ומיון.
<נתן קנדלר: אחד הדברים שהם משמעותיים ביותר עבור צעיר חרדי זה קודם כל להכיר את עצמו בהקשר של הכישורים שלו, הכישורים שבכלל מתכתבים עם תואר אקדמי.
<נתן קנדלר: הוא בא מרקע ישיבתי.
<נתן קנדלר: הוא לא בהכרח מכיר את היכולות ואת הכישורים שלו בהקשר של לימוד לתואר אקדמי.
<נתן קנדלר: בהקשר הזה צריך לעשות עבודה נכונה, מותאמת, מתוקפת, עם כלים שמתוקפים, בכדי להגיע לתוצאה הכי נכונה מבחינת הכישורים של כל צעיר.
<נתן קנדלר: הנקודה השנייה היא ההכוון ללימודים.
<נתן קנדלר: צריך לייצר מרחבים שבסופו של דבר מאפשרים לכל אחד לקבל החלטה שהיא מותאמת לו.
<נתן קנדלר: זה לא מובן מאליו.
<נתן קנדלר: אם אנחנו נקדיש תשומות ומשאבים בכדי לייצר את המרחבים האלה, אנחנו נגיע לתוצאות אחרות לחלוטין בהקשר של השתלבות במקצועות הרבה יותר יוקרתיים, אולי גם כן במוסדות יותר יוקרתיים.
<נתן קנדלר: הנקודה השלישית, שהיא אולי משמעותית ביותר בהקשר של הדיון הזה, זה הליווי הלימודי.
<נתן קנדלר: נאמר שהזיהוי של אנגלית זה בהחלט זיהוי מאוד מרכזי.
<נתן קנדלר: אנגלית מהווה חסם.
<נתן קנדלר: אני אומר, אנחנו לא מזהים אותו כחסם כנשירה מהלימודים, כי יש פער בין לעבור את הדרישות הלימודיות באנגלית במסגרת התואר, לבין הדרישות של שוק התעסוקה.
<נתן קנדלר: בהינתן שיש היום אחוז הולך וגדל של חבר'ה שלומדים במסלולים טכנולוגיים, כשהם באים להתמודד על משרות בחברות הייטק הם פוגשים את הפער שלהם, ואז הפער הופך להיות הרבה יותר כואב, כי יכול להיות סטודנט מצטיין, אבל הוא לא יודע להתנהל באנגלית.
<נתן קנדלר: זאת דוגמה אחת.
<נתן קנדלר: הדוגמאות הנוספות קשורות לכל הרצף הלימודי.
<נתן קנדלר: אני אתן דוגמה נוספת, שמגיעה בכלל מהשנה הראשונה ללימודים.
<נתן קנדלר: אנחנו מציעים להם אסטרטגיות למידה.
<נתן קנדלר: סטודנט שבא מרקע ישיבתי, יכול להיות שהוא יודע לנתח היטב דף גמרא, אבל הוא לא בהכרח יודע לנתח מאמר אקדמי.
<נתן קנדלר: זה שתי מיומנויות שונות.
<נתן קנדלר: צריך להקנות את זה.
<נתן קנדלר: אנחנו מוצאים שכשאנחנו מקנים את המיומנויות, הם מצליחים מאוד.
<נתן קנדלר: אסטרטגיות למידה זה בהחלט חלק מהמעטפת שצריך להציע לסטודנטים החרדים.
<נתן קנדלר: הנושא של מלגות הוא נושא מאוד מורכב.
<נתן קנדלר: אני חושב שבשנים האחרונות נעשו מאמצים בכדי להנגיש דרך הות"ת את המלגות המותנות, שזה בהחלט עושה שינוי בשטח.
<נתן קנדלר: אנחנו מנגישים מלגות לכ-700 סטודנטים כל שנה, אבל אני חושב שיש פחות מידי קרנות שפעילות בתחום הזה של מלגות.
<נתן קנדלר: בהחלט יש מקום לקרוא לעוד קרנות לתמוך בסטודנטים חרדים במהלך הלימודים.
<נתן קנדלר: נקודה נוספת שאני חושב שהיא מאוד מתכתבת עם תכנית החומש החדשה של הות"ת, זה ההיערכות המוסדית.
<נתן קנדלר: אני רוצה לטעון שהרבה מאוד מהמוסדות - החל מהדרג הבכיר בסגל האקדמי ובסגל המינהלי - לא יודעים להיערך איך לקלוט סטודנט חרדי במוסד שלהם.
<נתן קנדלר: אנחנו במהלך החודשים האחרונים מקיימים סבב פגישות עם סגל אקדמי ועם סגל מינהלי בכדי להבטיח שהם מבינים בכלל מי מגיע אליהם כסטודנט למוסד, מה הרקע שלו, מה הדרישות שלו, מה היכולות שלו, מה הצרכים שלו, ומתוך זה לבנות תכנית שהיא מותאמת למגזר החרדי.
<נתן קנדלר: הנקודה האחרונה קשורה בחסם החברתי.
<נתן קנדלר: אני רוצה לומר שככל שהתנועה הזאת הולכת וגדלה, כך החסם הזה הולך ונעשה פחות ופחות משמעותי.
<נתן קנדלר: אבל עדיין, בכדי שהמוסדות יבטיחו שיש שם מרחב שמתאים לציבור החרדי, צריך לעשות התאמות שמזמינות את הסטודנט לחוויה חברתית שמותאמת לצרכים שלו.
יעקב מרגי: כשאנחנו מדברים על 11 אלף סטודנטים במרחב האקדמי – אני לא רואה את זה תנועה הולכת וגדלה.
יעקב מרגי: נכון שיש התקדמות כלשהי, אבל הקצב הוא בכלל לא הקצב שלו ציפינו, שלו ייחלנו.
יעקב מרגי: יש כאלה שגם הקצב הזה מחריד אותם, מחרד אותם, מכניס אותם לחרדות, אבל מה לעשות שצורכי החברה הישראלית גדולים על כל חרדה כזאת או אחרת.
יעקב מרגי: אנחנו נתמודד איתה.
יעקב מרגי: סיימת אדוני?
<נתן קנדלר: כן.
יעקב מרגי: מל"ג, לפני שנפתח את הדיון, התייחסות.
יעקב מרגי: להערכתי, תתייחס להתייחסות נוספת לאור דברי הנוכחים והאורחים.
<רביד עומסי: אני אתן התייחסות כללית והתייחסות לטענות שעלו.
<רביד עומסי: אז ככה, קודם כל אנחנו מתייחסים לזה שיש 11 או 12 אלף חרדים בהשכלה גבוהה כנתון שהוא מובן מאליו, אבל הוא ממש לא מובן מאליו.
<רביד עומסי: רק לפני, כמו שראינו, 6,7 שנים היו בערך 4,000 סטודנטים.
<רביד עומסי: אנחנו מאז הכפלנו את זה.
<רביד עומסי: מי שיזם את זה והוביל את זה היה פרופסור טרכטנברג, שבתקופתו כיו"ר ות"ת הוא פרץ את הדרך והתחיל את התהליך.
<רביד עומסי: אני אתן כמה מילים על התהליך הזה, אני אגיד איפה אנחנו נמצאים היום.
<רביד עומסי: אז קודם כל, היום יש בערך 20 מסגרות מפוזרות בכל הארץ, מגוון של תחומי לימוד.
<רביד עומסי: המסגרות המתוקצבות מוטות בעיקר למקצועות שהם מוטי תעסוקה ומקצועות הנדסיים.
<רביד עומסי: צריך לדעת את העובדה הזאת.
<רביד עומסי: במסגרת הזאת, גם לפני חודש בערך אנחנו אישרנו את המדיניות ל-6 השנים הבאות.
<רביד עומסי: יש גם מדיניות שלמה, אבל יש גם תקציב של מעל מיליארד שקל ל-6 שנים בשביל להמשיך לקדם את זה, בשביל להמשיך לפתח את התחום הזה.
<רביד עומסי: זה רק בשביל שנראה באופן כללי.
<רביד עומסי: העניין השני שהעלו פה - העלו פה את סוגיית המכינות.
<רביד עומסי: גם במסגרת התכנית הזאת אנחנו הגדלנו.
<רביד עומסי: אני חושב שמספר החרדים במכינות הוא בכמות הכי גדולה מכל המגזרים, בגלל שאנחנו מבינים את הצורך הזה.
<רביד עומסי: יותר מזה צריך להבין, רוב הגברים החרדים, או כל הגברים החרדים, מגיעים בלי לימודי ליבה בכלל.
<רביד עומסי: המכינות הן גם כלי מיון, אין מה לעשות.
<רביד עומסי: הם לא יודעים במה הם טובים, הם לא יודעים מה הם רוצים, הם לא יודעים מה זו אקדמיה.
<רביד עומסי: העובדה שיש רק 50%, בעיני זאת הצלחה, כי בעצם, אין מה לעשות - -
יעקב מרגי: רק 50% צולחים את המכינה?
<רביד עומסי: 50% צולחים את המכינה.
<רביד עומסי: זה לא כל כך נורא, זה בסדר גמור.
<רביד עומסי: המכינה היא כלי מיון.
<רביד עומסי: אנחנו רוצים שזה יהיה כלי מיון.
<רביד עומסי: אנשים נפתחים שם, הם יודעים במה הם טובים.
<רביד עומסי: הם לא חייבים אחרי זה ללכת לאקדמיה.
<רביד עומסי: הם ילכו להכשרה מקצועית, הם ילכו למקום אחר, אבל פתחנו להם את הדלת.
<רביד עומסי: זו נקודה אחת שחשוב להגיד.
<רביד עומסי: יש מערך מכינות מאוד אינטנסיבי בכל המסגרות החרדיות בכל הארץ.
<רביד עומסי: אנחנו מאוד מקפידים עליו, משקיעים בו הרבה מאוד כסף.
יעקב מרגי: רביד, אני רוצה שתתייחס לפערים שהוצגו כאן בין המכללות הציבוריות למכללות הפרטיות.
<רביד עומסי: מעולה.
<רביד עומסי: אני אגיע לזה.
יעקב מרגי: כי אני רואה שם את הכשל הגדול.
<רביד עומסי: אתה צודק במאה אחוז.
<רביד עומסי: תן לי עוד שתי מילים בשביל הרצף, ואז נגיע למוסדות הלא מתוקצבים.
<רביד עומסי: זה העניין הזה.
יעקב מרגי: גם משלמים יותר, וגם מקבלים פחות.
<יהודית גידלי: תישאר רגע במכינות.
<יהודית גידלי: אמרת ש-50% נשירה זה לא נורא.
<יהודית גידלי: מה אחוז הנשירה ביתר האנשים שמגיעים - -?
<רביד עומסי: בערך ככה.
<רביד עומסי: זה בערך הנתונים.
מנואל טרכטנברג: 45%.
<רביד עומסי: זה ממש לא נתון נורא.
יעקב מרגי: כי ממה נפשך?
יעקב מרגי: אם הוא הולך למכינה, כנראה שגם הוא לא מוכן עדיין לאקדמיה.
<רביד עומסי: בדיוק.
<רביד עומסי: נשירה של 50% זה בסדר גמור.
<רביד עומסי: עכשיו עוד מילה אחת.
<רביד עומסי: יש גם תכנית מלגות שמפעילה עבורנו קרן קמח.
<רביד עומסי: אנחנו שמים בשנה מעל 20 מיליון שקל.
<רביד עומסי: גם בחומש זה יעלה קרוב ל-30.
יעקב מרגי: אני שומע הרבה פעמים את המרמנת.
יעקב מרגי: אתה יכול להסביר לי מה זה?
<רביד עומסי: פרויקט מרמנת לא שייך, לא קשור אלינו.
<רביד עומסי: מה שקשור אלינו זה המלגות שקרן קמח מעניקים.
<רביד עומסי: המלגות האלו הן הלוואות מותנות.
<רביד עומסי: הן עובדות טוב מאוד.
<רביד עומסי: הן ממוצות עד הסוף.
<רביד עומסי: רק נגיד מילה אחת.
<רביד עומסי: מעל 2,500 סטודנטים קיבלו השנה את המלגות האלו.
<רביד עומסי: עכשיו, בעניין הנשירה ובעניין המוסדות הלא מתוקצבים.
<רביד עומסי: אז ככה, קודם כל, נתוני הנשירה שראינו הם נכונים ל-2014.
<רביד עומסי: ברגע שיהיו נתונים על 2016 ועל 2017, אנחנו נראה שבמוסדות המתוקצבים הנתונים הרבה יותר נמוכים ממה שראינו פה - ה-38%.
<רביד עומסי: אנחנו נראה שהם הרבה יותר נמוכים, כי אנחנו משקיעים הרבה מאוד משאבים בעניין הזה.
יעקב מרגי: עוד התייחסות.
יעקב מרגי: תוך כדי דיון הציגו אגודת ידידות טורונטו שבפרויקט שלהם יש 7.5% בלבד של נשירה.
<רביד עומסי: אז אני אתייחס לזה, אבל רגע, שנייה אחת.
<רביד עומסי: הנתונים של ה-38% במוסדות המתוקצבים הם נתונים שנוטים למעלה.
<רביד עומסי: אנחנו נראה שהנתונים של 2016-2017 הרבה הרבה יותר נמוכים, גם בגברים וגם בנשים.
<רביד עומסי: אנחנו נראה את זה.
יעקב מרגי: אם תהיה ירידה מזערית, זה לא מיוחס אליכם, לא אליהם, זה תהליך האובייקטיבי שקורה.
יעקב מרגי: אם תהיה ירידה משמעותית, נוכל לייחס זאת לפעולה כזאת או אחרת שנעשתה.
<רביד עומסי: אז תהיה ירידה משמעותית.
<רביד עומסי: הדברים האלה לא משקפים.
<רביד עומסי: העניין השני זה שעידוד טורונטו - מה לעשות, אנחנו פונים לכל האוכלוסייה, אנחנו רוצים שיגיעו כמה שיותר.
<רביד עומסי: מאחר ומגיעים כמה שיותר, אז יש נשירה.
<רביד עומסי: כשאתה מסנן כל אחד שמגיע ובודק את הפוטנציאל שלו עד הקצה, ברור שהנשירה תהיה נמוכה.
יעקב מרגי: השאלה אם זו הסיבה היחידה, או הליווי הצמוד שלה.
<רביד עומסי: עוד פעם, זה קשור אחד בשני.
<רביד עומסי: בחרת את האנשים בצורה מאוד מאוד קפדנית, ליווית אותם בצורה אינטנסיבית - ברור לגמרי.
<רביד עומסי: נתתם להם דמי קיום - ברור לגמרי.
יעקב מרגי: רביד, תקשיב, אתה הריבון.
יעקב מרגי: לצורך העניין אתה הריבון, אתה המדינה.
<רביד עומסי: לא אני.
יעקב מרגי: אנחנו, בסדר?
יעקב מרגי: אני מפקח עליך.
יעקב מרגי: אתה המדינה.
יעקב מרגי: קלטת אותם בשערי האקדמיה.
יעקב מרגי: לך יש את האינטרס העליון, יותר מכל מי שיושב פה סביב השולחן, אפילו - אתה יודע מה, יסלחו לי ראשי המוסדות, בסדר?
יעקב מרגי: שאני מייחס להם שיקולים אחרים מעבר להצלחה אקדמית - לא הם.
יעקב מרגי: לנו, לך כמדינה יש את האינטרס שהם יישארו באקדמיה ויצליחו.
יעקב מרגי: למה אני חותר?
יעקב מרגי: יש לי הרי שעה דיון.
יעקב מרגי: אני רוצה להביא את המדינה לכך שהיא תהיה הכי יעילה שיכולה להיות.
יעקב מרגי: אני לא אומר שזה המודל הכי מוצלח.
יעקב מרגי: אני לא יכול גם להגיד, שמע, האינטרס שלי כמה שיותר - - אתה מביא כמה שיותר?
יעקב מרגי: אנא, תעשה הכל שזה אכן יהיה, שתהיה הצלחה, לא איזה נתון סטטיסטי שיופיע בדוח.
יעקב מרגי: השאלה: האם אנחנו יודעים שהמודל הזה של הליווי נצרך ב-5 שנים, ב-10 שנים.
יעקב מרגי: אני לא מבקש את זה כנדבות לאורך - - החרדים לא מיוחסים, לא צריכים להיות מיוחסים, יש אינטרס של המדינה.
יעקב מרגי: עזבו שיש לי כיפה, זקן, חולצה.
יעקב מרגי: אני בא ואומר: יש אינטרס של המדינה - אני שמח שפרופסור מנואל טכרטנברג יושב פה – לשלב חרדים באקדמיה.
יעקב מרגי: בוא אני אגלה לך סוד כפרלמנטר צעיר 15 שנה בכנסת, אם לא היה אינטרס למדינה, אף אחד לא היה משקיע עכשיו שקל, לא אגורה שחוקה.
יעקב מרגי: יש אינטרס של המדינה מתוך ראיות חברתיות, כלכליות, מכל הסיבות האלו.
יעקב מרגי: יושבים לנו פה כל שנה טאוב ועוד כל מיני גופים שמפרסמים דוחות.
יעקב מרגי: הרי זה האינטרס של המדינה.
יעקב מרגי: האינטרס של המדינה לא רק לזרוק כסף, לא רק לפתוח את השערים.
יעקב מרגי: פתחת?
יעקב מרגי: תוודא איפה.
יעקב מרגי: זרקת אבן?
יעקב מרגי: תבדוק איפה היא נפלה.
יעקב מרגי: אם יש פרויקט שמוכיח, אם זה שלו, שלה, שלי - - לצערי הרב, ואני רוצה שתחתור לשם, ומיד אני פותח את הדיון, לפעמים יש תחושה.
יעקב מרגי: נכון, כל כוונותיכם רצויות, ואני יודע מה אתם מנסים לעשות, ואני יודע גם את האילוצים שאתם חיים בהם של המל"ג.
יעקב מרגי: אני מכיר את האילוצים, האובייקטיביים והלא אובייקטיביים.
יעקב מרגי: לפעמים מתקבלות החלטות שנוגדות את האינטרס של מה שראינו פה, החלטות כאלו ואחרות מתוך איזו ראייה.
יעקב מרגי: במהלך ותוך כדי הדיון אני אהיה יותר ממוקד.
<רביד עומסי: אז ככה.
<רביד עומסי: אנחנו בתוך המסגרות החרדיות נותנים מעטפת מאוד מאוד אינטנסיבית לסטודנטים, גם בתוך המסגרות הפרטיות וגם בתוך הקמפוסים הרגילים.
<רביד עומסי: אנחנו גם נותנים מהלך של תמיכה לימודית, גם תמיכה חברתית, גם תמיכה אקדמית.
יעקב מרגי: יש לזה ביטוי בתכנית החומש שלכם?
<רביד עומסי: בתכנית החומש הקודמת וגם בתכנית החומש הבאה.
<רביד עומסי: יש תקציב.
<רביד עומסי: על כל שקל שסטודנט רגיל מקבל, סטודנט חרדי מקבל בין 1.3 ל-1.5 שקלים.
יעקב מרגי: המוסד.
יעקב מרגי: אני אומר בהסתייגות, המוסד.
יעקב מרגי: יש זליגות.
<רביד עומסי: אנחנו בודקים שבאמת המוסדות מוציאים את זה עבור הסטודנטים ועבור מה שזה יועד.
<רביד עומסי: אנחנו נראה את התוצאה כשהנתונים האמיתיים של הנשירה הם הרבה הרבה יותר נמוכים ממה שאנחנו רואים פה.
<רביד עומסי: עדיין תהיה נשירה.
יעקב מרגי: אני אהיה נועז כלפי הציבור שאני מייצג ואני אומר לך, למה שלא תתלה לאותו מוסד את אותו 0.3 לעומת סטודנט רגיל במידת ההצלחה שלו, להביא את הסטודנט - -
<רביד עומסי: אז אני אגיד לך.
<רביד עומסי: זה נמצא בילט אין.
<רביד עומסי: הסטודנט מתוקצב 3 שנים.
<רביד עומסי: אם הסטודנט נשר אחרי שנה א', הוא לא יתוקצב לא בגין שנה ב' ולא בגין שנה ג'.
יעקב מרגי: אבל הוא תוקצב עבור שנה א'.
<רביד עומסי: אבל בסדר.
<רביד עומסי: תשמע, אפשר לדבר פה על לפתוח את עמודי התקציב, אני לא חושב שזה המקום.
יעקב מרגי: רביד, אני רוצה להגיע ליעד, שזה הצלחה.
יעקב מרגי: יעד שהמדינה שמה כסף ואכן מימשו אותו.
יעקב מרגי: לבוא ולומר לי שסטודנט חרדי מקבל 1.3 לעומת סטודנט אחר, אני לא קונה את זה.
יעקב מרגי: אתה מעביר 1.3.
יעקב מרגי: תגיד: אני מעביר למוסדות.
יעקב מרגי: אם 0.3 המוסדות היו משקיעים בסטודנט - - הם לא קוסמים.
יעקב מרגי: ידידות ועוד פרויקטים אחרים הם לא קוסמים.
יעקב מרגי: אם המוסד היה משקיע את ה-0.3 למטרות שאליהם הם יועדו - - עכשיו אתה אומר לי: שמע, הוא לא יקבל שנה שנייה ושלישית.
יעקב מרגי: בינתיים יש לו פראיירים אחרים בשנה ראשונה שזה מתחסל לו, שזה מתגלגל לו.
יעקב מרגי: אין לי ידע אחר חוץ מכספים וכלכלה.
<רביד עומסי: אז אני אגיד לך למה זו הסתכלות לא נכונה, מסיבה מאוד פשוטה.
<רביד עומסי: גם סטודנט רגיל, שהוא לא חרדי, ומגיע לאוניברסיטה או למכללה, הסיכוי שהוא ינשור או יעבור מקום הוא 20%.
<רביד עומסי: זה הסטנדרט.
יעקב מרגי: תגיע ל-20, תעזוב את החרדים.
יעקב מרגי: תגיע לסטנדרט, תעזוב את החרדים.
<רביד עומסי: אבל אני אומר שאנחנו לא רחוקים משם.
<רביד עומסי: הנתונים האלה הם נתונים שנכונים לפני 3 שנים.
<רביד עומסי: אני אומר לך שכשיהיו הנתונים של 2016-2017, אתה תראה שאנחנו במוסדות המתוקצבים ממש לא רחוקים.
יעקב מרגי: למה אתה ממתין לטאוב שיביא נתונים ואתה לא - - ?
<רביד עומסי: כי אין נתונים עליהם.
יעקב מרגי: למה אתה לא עושה את זה?
<רביד עומסי: הנתונים של טאוב מבוססים על עבודה שלנו ושל הלמ"ס.
<רביד עומסי: זו עבודה משותפת.
יעקב מרגי: אתה אומר: הנתונים מ-2014.
יעקב מרגי: אנחנו 2017, נושק ל-2018.
<רביד עומסי: כי זה בעיות טכניות בהלמ"ס בשביל להגיע לנתונים הכי מעודכנים.
<רביד עומסי: זאת בעיה טכנית שאנחנו לא יכולים כרגע לעשות את זה.
יעקב מרגי: יפה התפארה בהצגות שלה פה על database, database, database, database, והלכו והשקיעו כספים ב-database.
יעקב מרגי: ריבונו של עולם, מדינה בת 70.
יעקב מרגי: הגענו למקומות הכי נידחים והכי בלתי צפויים בהישגים.
יעקב מרגי: אנחנו מתפארים בחדשנות, חדשנות.
יעקב מרגי: לפעמים כשאני יושב בוועדות, אני אומר: זה עובד על כל העולם.
יעקב מרגי: יש לנו מזל יותר משכל.
יעקב מרגי: איך יכול להיות שמל"ג, האליטה, לא יהיה לו אל"ף-בי"ת של דבר – מסד נתונים?
יעקב מרגי: בוא, אתה אומר לי 2014.
יעקב מרגי: איך אני יכול - -?
<איתן רגב: אפשר להעיר משהו?
<איתן רגב: תראה, צריך להיות הוגנים עם מל"ג.
<איתן רגב: צריך להגיד שני דברים: אל"ף - -
יעקב מרגי: תאמין לי שאני הכי הוגן איתם, אבל את ביקורתי אני אומר.
יעקב מרגי: זה תפקידי.
<איתן רגב: אל"ף, במוסדות המתוקצבים שבשליטתם המצב הרבה יותר טוב.
<איתן רגב: אנחנו ראינו את ההבדל בין שיעורי הנשירה.
יעקב מרגי: חברי, עצור, אין לי זמן.
יעקב מרגי: חשבתי שאתה הולך לדבר על ה-database.
יעקב מרגי: פה אני אומר לך חד-משמעית.
יעקב מרגי: אחד מהדברים – אני אדרוש זאת בסיכום – זה שלא ייתכן שהמועצה להשכלה גבוהה, המל"ג, שוחה באיזה שהוא ערפל של מידע.
יעקב מרגי: לא ייתכן שהמל"ג, המועצה להשכלה גבוהה, תשחה באיזה ערפל סמיך של מידע.
יעקב מרגי: לא ייתכן.
יעקב מרגי: אתם מקבלים החלטות חשובות.
יעקב מרגי: לא ייתכן שלא יהיו מבוססות מידע.
<איתן רגב: הלוואי.
יעקב מרגי: מה זה "הלוואי"?
יעקב מרגי: תיקח את זה לתשומת ליבך ותעביר הלאה.
יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אסביר לך?
יעקב מרגי: אני מוכן להתנדב שבוע אצלכם חינם, לעזוב כל דיון פה, כדי להסביר לכם איך עושים את זה, גם במינימום השקעה.
יעקב מרגי: בחייכם, אנחנו גדולים על גופים אחרים מבוקרים במדינה שיושבים להם כ"אח הגדול" עם מחשב מחובר למשרד ממשלתי כדי שיבדוק להם את הדוחות.
יעקב מרגי: המועצה להשכלה גבוהה זה - -
<איתן רגב: זו לא בירוקרטיה שתלויה - -
יעקב מרגי: סלח לי, קיבלת רשות דיבור.
יעקב מרגי: נתנו לך אותה.
<איתן רגב: לוקח שנה וחצי להגיש - -
<רביד עומסי: אני רוצה להתייחס למתוקצבים ולא מתוקצבים.
<רביד עומסי: אנחנו מבחינת היכולת לתמוך במוסד, ולתמוך בשביל לצמצם נשירה, יכולים לפעול מול המוסדות המתוקצבים.
<רביד עומסי: אנחנו לא מתקצבים את הלא מתוקצבים.
<רביד עומסי: סטודנטים בוחרים להגיע לשם.
<רביד עומסי: אם הם מתקשים ואין להם את התמיכה הנדרשת, הם נושרים.