GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נלי ארונוביץ: שלום קוראים לי נלי ארונוביץ, אני חניכה בתכנית "נטע" מזה ארבע שנים ואני הרכזת של מסלול ההתנסות בתכנית "נטע", "נטע גו'ניור.
<נלי ארונוביץ: " לכבוד שבוע האינטרנט החלטנו להעביר למדריכים שלנו חומר לכיתות ה' עד ח', שזה תחום הפעילות שלנו, כדי להעביר להם את הנושא ולהעביר להם כלים להתנהגות נכונה באינטרנט.
<נלי ארונוביץ: בין היתר אנחנו מאמינים שהאינטרנט זה מקום כל כך רחב ומופלא שמלא בקונוטציות חיוביות.
<נלי ארונוביץ: אנחנו משתדלים להימנע מקונוטציות שליליות, כמובן שהן קיימות, למזער אותן בעזרת ידע נכון וכלים נכונים, שאנחנו מלמדים לאורך כל השנה ובמיוחד בשבוע הזה.
מירב בן ארי: אני אדבר בדקה כדי שנשמע את האחרים שבאו במיוחד.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד, הייתי בבוקר גם בוועדה לקידום מעמד האישה ואנחנו מתעסקים היום, כל היום, בנושא של האינטרנט.
מירב בן ארי: אני חייבת לומר שלצערי, חוק הסרטונים, שחוקק כאן בכנסת לפני שלוש שנים, לא ממש עובד.
מירב בן ארי: זו קצת פסימיות, אבל יש לי גם משהו אופטימי.
מירב בן ארי: הפסימיות זה שהחוק לא ממש עובד, ההרתעה לא משמעותית בעיניי, יסלחו לי גורמי המשרד לבטחון פנים, אבל בסופו של דבר אנחנו לא ראינו, ראינו, אדוני, שמתוך מאות תלונות, רק 30 תיקים הגיעו לכתב אישום ועל ענישה בכלל לא שמעתי, לא שמעתי שמישהו נענש.
מירב בן ארי: לכן לדעתי, הדרך הכי טובה, וזה המסר האופטימי, זה לעשות את מה שאתם עושים, גם חינוך, גם שלטון מקומי, גם אתם, כמובן העמותות, כל הארגונים החברתיים, כולם, אני לא מפספסת אף אחד, אני לא אקרא בשמות, אבל הדרך הכי טובה היום, ובגלל זה היה לי חשוב לומר את זה, בגלל כל היום הזה, זה פשוט דרככם.
מירב בן ארי: קודם כל רוב התופעה נמצאת בקרב בני נוער וצעירים, יש לומר, פחות אתה רואה את זה בקרב מבוגרים, חוץ מהאירוע שהיה בשבוע שעבר עם הסיפור הזה, עם דב קרסנטי, שהוא סיפור נוראי בעיניי, אבל רוב התופעה, אם בודקים אותה ובדקנו במספרים, נמצאת בקרב בני נוער צעירים.
מירב בן ארי: לכן, מה שעושים פה, גם ברשויות, ובגלל זה מאוד פרגנתי לאשדוד, אבל גם בכלל, ברצון שלכם זה דרככם.
מירב בן ארי: אז תודה והנה, בדיוק דקה, היה לי חשוב להעביר כמה משמעותיים אתם פה בוועדת החינוך.
יעקב מרגי: עוד יוזמה ברוכה, "נתיבי רשת", בבקשה.
<יונה פרסבורגר: יונה פרסבורגר, מנכ"ל עמותת "נתיבי רשת".
<יונה פרסבורגר: העמותה פועלת כבר שש שנים.
<יונה פרסבורגר: אני אישית, לפני 12 שנים התחלתי בפעילות עצמאית והיום אני מגיע לאלף הרצאות בבתי ספר בארץ.
<יונה פרסבורגר: יש לנו קו חם להורים ולנוער.
<יונה פרסבורגר: אנחנו היום מדברים על צונאמי שפוגע בהתפתחות התקינה של ילדים, שמורכב מעודף זמן מסך, עודף זמן מסך של ילדים, ירידה בתקשורת הבין אישית, כי הילדים נמצאים יותר מול המסכים ולא מתקשרים פנים אל פנים כמו שהיה פעם וחשיפה לתכנים פוגעניים.
<יונה פרסבורגר: פה, על רגל אחת, אני יודע שאין פה זמן, אנחנו מציעים תכנית שתתחיל בגני ילדים, לקראת סוף יסודי זה מאוחר, רוב הפעילויות שעושים זה לכיתות ה' ו' ומעלה, צריך להתחיל בגני ילדים, לתת את המידע להורים ולילדים.
<יונה פרסבורגר: לגבי הילדים הקטנים מדינת ישראל צריכה לקדם פתרונות של סינון יעיל, כי אנחנו רואים ירידה של הגיל של החשיפה, בעיקר לתכנים פורנוגרפיים, הרבה מקרים בגילאי 7-8 לאחרונה ואנחנו רוצים לעודד את הנוער, שאם אתם רוצים להוביל שיח מיטבי ולמנוע פוגענות, תעודדו את השיח פנים אל פנים.
<יונה פרסבורגר: להיות ביחד, להניח קצת את המסכים בצד, כי אחת הסיבות שבקלות פוגעים אחד בשני זה כשלא נמצאים אחד מול השני בצורה אמיתית.
יעקב מרגי: המועצה לשלום הילד נמצאת איתנו?
<רחלי הכהן: ממש בדקה אחת.
<רחלי הכהן: אני כאן הפעם בשליחות בנות השירות הלאומי של המועצה לשלום הילד שביקשו שאני אציג, וזה יהיה באמת בדקה, יוזמה שהם עשו בשיתוף משרד החינוך.
<רחלי הכהן: אתמול הם העבירו תכנית שנקראת "טריוויה נט".
<רחלי הכהן: בעצם מדובר על פעילות מקוונת לתלמידים בכיתות ג' ו-ד', כשהם ישבו באולפן וכיתות רבות ברחבי הארץ הצטרפו אליהם.
<רחלי הכהן: מדובר על מעל 700 ילדים, לפי הערכה, שהצטרפו.
<רחלי הכהן: המטרה הייתה בעצם ללמד את התלמידים בצורה חווייתית על החוויה, על אחריות בשימוש ברשת ועל המוגנות ועל גלישה בטוחה.
<רחלי הכהן: בנוסף על החשיבות לתלמידים עצמם, אני חושבת שזו פלטפורמה חשובה למורים כי בעצם כשהתלמידים ישבו בכיתה והתלבטו כל פעם איך להצביע ומה לעשות בשאלות הטריוויה, המורים יכלו לראות מהן נקודות החולשה ועל מה צריך לעבוד וללמד ולחזק לעתיד.
יעקב מרגי: אני מתנצל בפני שחשב או רצה לדבר, אבל כל מי שביקש ונרשם נתתי לו את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברת הכנסת רויטל סויד, יוזמת יום האינטרנט הבטוח בכנסת ולכל המשתתפים שהשתתפו בדיון.
יעקב מרגי: הוועדה ציינה בסיפוק את היוזמות השונות שנוצרו בבתי הספר כדי להילחם בביוש ובבריונות ברשתות החברתיות.
יעקב מרגי: אנחנו רואים בבני הנוער את מחוללי השינוי של השיח ברשת וצריך לעשות הכול, בכל המערכות ובכל משרדי הממשלה, למצוא את הדרכים להשתמש בהם, כדי ליצור את השינוי ולהוריד את רמת הביוש ואת תופעות הביוש והאלימות ברשת.
יעקב מרגי: בני הנוער בעצמם מחפשים מענה.
יעקב מרגי: בני נוער נותנים אמון בחבריהם בני גילם ולכן צריך לנצל את המשאב הזה, להשתמש בבני הנוער עצמם ליצירת השינוי.
יעקב מרגי: אנחנו מאמינים בזה, אנחנו רואים את התמורות ואת הערכים המוספים בפעילות שלהם.
יעקב מרגי: הוועדה פונה למשרד החינוך להכין תכנית שתענה על הטרדות ברשת.
יעקב מרגי: כמובן שכל מה שנעשה עד עכשיו מבורך ויש לשתף בכך תלמידים, מורים ואף הורים.
יהודה גליק: היום יום שני, י"ז בשבט תשע"ז, ה-13 בפברואר 2017.
יהודה גליק: אני מאוד שמח על כל מי שהגיע, יושבת לצדי יהודית, מנהלת הוועדה, ויושבת הקלדנית החביבה והיקרה, שמה דבורה.
יהודה גליק: יושבים פה גם אנשי המשמר.
יהודה גליק: בעבר קיימו פה בוועדה דיונים שעסקו בכל מיני תכנים נקודתיים, שיצרו פה גם הרבה תהודה ותקשורת, כל מיני תכנים שקשורים לחינוך במזרח ירושלים.
יהודה גליק: אני ביקשתי לקיים דיון ואני שמח שוועדת החינוך הסכימה וניאותה, כי הדברים בהחלט זקוקים להיות על השולחן, לקיים דיון כולל על מצב החינוך, מערכת החינוך, מוסדות החינוך, המבנים, כל מה שקשור למוסדות החינוך במזרח ירושלים.
יהודה גליק: הגיעו אליי לא מעט תלונות על מחסור, הגיעו אליי לא מעט טענות על צורך בעוד כיתות, בעוד מבנים, לכולנו.
יהודה גליק: נכון להיום ירושלים תחת עירייה אחת, עיריית ירושלים, ואנחנו לא עוסקים פה היום בפוליטיקה בכלל, אנחנו עוסקים היום אך ורק בחינוך.
יהודה גליק: לכולנו יש אינטרס שכל מי שגדל בירושלים, יהודי או שאינו יהודי, יקבל את החינוך המיטבי שרק יכול להיות.
יהודה גליק: כולנו יודעים שללא חינוך השעמום מביא לידי בטלה, הבטלה מביאה לידי עבירה.
יהודה גליק: הרחוב מציב בפנינו פיתויים ואתגרים מאתגרים שונים ולכן אנחנו מעוניינים שכל נער, שגדל בכל מקום בארץ אבל היום אנחנו עוסקים בירושלים, ייצא עם השכלה מרבית ומיטבית.
יהודה גליק: אנחנו מעוניינים שכל מי שגדל פה בירושלים יקבל כלים קונסטרוקטיביים להמשך חייו וחייה, אנחנו מעוניינים שכל מי שגדל בירושלים יהיה לו שוויון הזדמנויות מלא, שוויון הזדמנויות לבחור את סוג החינוך שהוא רוצה במידת האפשר ובלבד שירכוש השכלה פרודוקטיבית וקונסטרוקטיבית, לעתידו ולעתיד החברה בישראל.
יהודה גליק: אנחנו מעוניינים שהחינוך בירושלים ייתן את הבסיס המיטבי להמשך לימודים והשכלה גבוהה, לכל מי שגדל כאן, ולכן, כל מי שמסתובב ברחובות ירושלים ורואה שיש הבדל בין התשתיות בשכונות השונות בירושלים, זה צריך להדליק אצלו נורה אדומה ולשאוף לכך שיהיה פה שוויון מלא, לשאוף לכך שכל החסרים ימולאו ואם יש צורך באפליה מתקנת אז אפליה מתקנת.
יהודה גליק: אנחנו ננסה לבדוק היום האם התקציבים שמיועדים להגיע לאותם גורמים מגיעים ליעדם, אנחנו רוצים לבדוק האם יש כבר תקציבים שמיועדים שלא מגיעים והאם צריך להגדיל את התקציבים.
יהודה גליק: אני מודה לכל מי שהגיע.
יהודה גליק: אני כדרכי, מעדיף לשמוע את השטח, אחר כך את העירייה ולאחר מכן את משרדי הממשלה.
יהודה גליק: אז מבחינתי, גורמי השטח - - - אין פה מנהל בית ספר, נכון?
יהודה גליק: אין פה מנהל בית ספר אז מבחינתי גורם השטח הוא נאדרה.
יהודה גליק: את תפתחי עבורנו את הדיון, תספרי לנו על נתונים, מה קיים, מה לא קיים, איפה את מזהה בשטח מחסורים?
יהודה גליק: את מייצגת פה רק את כפר עקב וראס ח'מיס, אין לנו מי שמייצג את כל שאר השכונות, ג'בל מוכאבר - - -
<קריאה: אדוני היושב ראש, הנושא שאליו זומנו - - -
יהודה גליק: הוא הנושא הספציפי הזה.
יהודה גליק: מצוין, אנחנו מאוד שמחים וטוב שמיקדתם אותי, אז היום הדיון יעסוק בכפר עקב וראס ח'מיס, כל מה שקורה שם.
יהודה גליק: אני ראיתי, אגב, לאחרונה ומאוד שמחתי, שיש מאמצים, לפחות כך הראו לנו באחת הוועדות, מאמצים שנעשים לשפר את התשתיות, שהעירייה נכנסת בנושא של צביעת המדרכות ובניית מדרכות.
יהודה גליק: גם מפקד מחוז ירושלים, יורם הלוי, מאוד ממוקד בעניין הזה וגם ראש עיריית ירושלים ניר ברקת מאוד ממוקד בנושא הזה ואני חושב שעל כך בוודאי יש לברך אותם.
יהודה גליק: נאדרה, בבקשה, סקירת מצב, מה קיים, מה הצרכים, מהם החוסרים, התקציב המיועד שצריך היה להגיע, כן מגיע לא מגיע והאם צריך יש צורך בהגדלת תקציב.
<נאדרה ג'אבר: בוקר טוב לכולם.
<נאדרה ג'אבר: אני מאוד שמחה שהוועדה הזאת מתקיימת היום.
<נאדרה ג'אבר: אני אדבר היום על שכונות עוטף ירושלים ואני אדבר גם בשמם של התושבים.
<נאדרה ג'אבר: שכונות עוטף ירושלים אלה כל השכונות שנמצאות מעבר לגדר ההפרדה ויש את המחסומים, מחסום קלנדיה ומחסום שועפט, שהם הפתח היחיד לכל תושבי השכונות שיוצאים לירושלים.
יהודה גליק: את מנהלת מינהל קהילתי.
יהודה גליק: זה ת"פ עיריית ירושלים?
<נאדרה ג'אבר: כן.
יהודה גליק: גם ת"פ משרד החינוך?
<נאדרה ג'אבר: לא.
יהודה גליק: את עובדת של עיריית ירושלים, הבנתי.
יהודה גליק: התנועה מכפר עקב ומראס ח'מיס לשכונת עטרות, גם הם צריכים לעבור מחסומים?
יהודה גליק: הם צריכים לעבור מחסומים כדי לעבור לכיוון - - - ואם הם רוצים לעבור לכיוון הרשות הפלסטינית, הם גם צריכים לעבור מחסום?
<נאדרה ג'אבר: לא, זה פתוח.
יהודה גליק: אין מחסומים, הבנתי.
יהודה גליק: מי שנותן היום את שירותי השיטור בירושלים זו משטרת ירושלים.
<נאדרה ג'אבר: נכון הזכרת את הנקודה המאוד בולטת בשנתיים האחרונות, בדגש על החודשים האחרונים, שגם בעירייה וגם מפקד מחוז ירושלים, אנחנו כבר יצאנו לתכנית של לקחת את השכונות, להחזיר אותן לידיים ולשליטה.
<נאדרה ג'אבר: צביעת המדרכות שראיתם, הקנסות, הדוחות והסדר שאנחנו עושים שם, כולל גם היום בבוקר, שנכנסנו לשכונות, זו העבודה שאנחנו עושים על מנת - - -
יהודה גליק: הצטרף אלינו חבר הכנסת אוסאמה סעדי.
<נאדרה ג'אבר: אנחנו מנסים להביא את השכונות שיחיו בסביבה ראויה, מרקם חיים טוב וסביר.
<נאדרה ג'אבר: זה כולל את כל שירותי העירייה, גם התשתיות הפיזיות וגם שירותי תברואה, משטרה, ובין יתר הדברים שאנחנו חושבים שצריך לעשות להם בצורה יותר - - -
יהודה גליק: זו נאדרה, היא מנהלת המינהל הקהילתי של שכונות עוטף ירושלים, כפר עקב וראס ח'מיס, אלו השכונות שאנחנו מדברים עליהן.
יהודה גליק: ראס ח'מיס יותר ידועה בתור מ"פ שועפט, אבל אנחנו נקרא לה בשמה האמיתי, ראס ח'מיס.
יהודה גליק: אז אנחנו רוצים שתציגי לנו את הדגשים על הנושא של החינוך.
יהודה גליק: אני מדבר על כל הרבדים, מגן ילדים ועד סוף תיכון.
<נאדרה ג'אבר: נושא החינוך הוא נושא מאוד מרכזי בשכונות עוטף ירושלים, האוכלוסייה היא אוכלוסייה צעירה ומטבע הדברים התלמידים הם אחוז גדול, משהו כמו 20,000 תלמידים בכל המוסדות.
<נאדרה ג'אבר: אני רוצה לציין על ההתחלה שהבעיה המרכזית שלנו זה לא מחסור בכיתות לימוד.
<נאדרה ג'אבר: זה לא מה שנפוץ כל הזמן, שאומרים כל הזמן, "חסר לנו כיתות לימוד".
<נאדרה ג'אבר: נכון שאחת הבעיות היא שהמבנים הם מבנים שכורים, הם לא מבנים שנבנו כבתי ספר, כמו בשאר השכונות האחרות, ולכן שוכרים מבנים ומנסים להכשיר אותם כבתי ספר ואז מאיישים אותם.
יהודה גליק: אולי תתחילי בנתונים פשוטים.
יהודה גליק: כמה בתי ספר תיכוניים יש, כמה כיתות, כמה יסודיים, מענה לכמה תלמידים.
יהודה גליק: חוץ מהציבורי, מה קורה בבתי הספר הפרטיים, בבתי ספר נוספים, אונר"א, כל מה שקיים, תני לנו תמונת מצב, דוח נתונים בסיסי.
אוסאמה סעדי: נאדרה, סליחה, בהמשך למה שאמר כבוד היושב ראש, אנחנו פה היינו במספר ועדות, גם בוועדת חינוך וגם בוועדה לביקורת המדינה, בעניין המחסור בכיתות לימוד.
אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים שמדברים על 4,000, על 3,500, לא יודע, אבל יש אלפי כיתות לימוד חסרות.
אוסאמה סעדי: אומרים שכל הזמן יש מחסור ואת אומרת שאין בעיה כזו?
<יואב זמרן: מאחר שאנחנו עוסקים בתחום ולמינהל הקהילתי אין קשר למערכת החינוך הפורמלית, אני מציע שאם רוצים סקירה ממי שאמון על זה נראה לי - - -
יהודה גליק: אין לה קשר למערכת החינוך?
יהודה גליק: אז בסדר, אז אנחנו ניתן - - -
<נאדרה ג'אבר: אני אמרתי שהבעיה המרכזית היא לא מחסור בכיתות הלימוד.
<נאדרה ג'אבר: כן יש תלמידים שמוסעים בהסעות שממומנות על ידי העירייה ומוציאים אותם מחוץ ליישוב כדי ללמוד בבתי ספר אחרים.
<נאדרה ג'אבר: אני אומרת, בואו נחזק את בתי הספר הקיימים, נשפר אותם, נפתח אותם ונוסיף את ה - - -
יהודה גליק: למה תלמידים מוסעים החוצה ולא לומדים בתוך המקום?
יהודה גליק: יכול להיות שאולי כי יש מחסור בכיתות?
<נאדרה ג'אבר: אין מחסור בכיתות עבור התלמידים כי יש להם פתרון, מוצאים להם פתרון בזה שהם מסיעים אותם מחוץ לשכונה.
יהודה גליק: אבל בתוך השכונה יש מחסור בכיתות.
<נאדרה ג'אבר: כן אבל יש בתי ספר שכן יש מקומות לימוד שכן אפשר להחזיר חלק מהילדים לתוך השכונות.
מירב בן ארי: בסדר, למה אצל המגזר היהודי לא מסיעים תלמידים מחוץ לשכונה?
<נאדרה ג'אבר: למשל, בראס ח'מיס, יש בית ספר שכן אפשר לקלוט עוד משהו כמו 350 תלמידים, שזה דבר שיחסוך מההסעות שמסיעים אותם דרך המחסום.
<נאדרה ג'אבר: הרי הבעיה היא - - -
אוסאמה סעדי: כמה תלמידים מוסעים מדי יום?
<נאדרה ג'אבר: 2,800 תלמידים.
<קריאה: כ-3,000.
יהודה גליק: כ-3,000 תלמידים מוסעים מדי יום משכונת ראס ח'מיס ל-?
<נאדרה ג'אבר: למזרח ירושלים, לבתי ספר של בית חנינא, שועפט - - -
יהודה גליק: מאיזה גילאים?
יהודה גליק: מדובר בתיכון או שזה גם - - -
<נאדרה ג'אבר: גם יסודי וגם תיכון.
אוסאמה סעדי: והם חייבים לעבור דרך המחסום?
<נאדרה ג'אבר: כן, הם חייבים לעבור דרך המחסום.
<נאדרה ג'אבר: בתי ספר לחינוך מיוחד אין בכלל, אין בשתי השכונות, לא בראס ח'מיס ולא בכפר עקב.
<נאדרה ג'אבר: כל התלמידים של החינוך המיוחד מוסעים דרך המחסומים.
<נאדרה ג'אבר: הבעיה ש - - -
יהודה גליק: אני רוצה רק להבין, אילו היו כיתות בתוך השכונות, התלמידים האלה לא היו מוסעים או שההורים מבקשים להסיע את הילדים?
<נאדרה ג'אבר: לא, לא, אם מדברים על החינוך המיוחד, דווקא הורים מאוד רוצים שההורים ילמדו בתוך השכונות.
<נאדרה ג'אבר: בשביל שהם יעברו את המחסום - - -
יהודה גליק: ברור, אבל אני מדבר על ה-3,000 המוסעים, האם זה מבחירה של ההורים?
יהודה גליק: הרי אילו היו כיתות הם היו מעדיפים ללמוד שם.
יהודה גליק: נאדרה, בואי נעצור כאן.
יהודה גליק: ניתן לזימי וללארה, תחליטו ביניכם.
יהודה גליק: בינתיים הצטרפה אלינו חברת הכנסת הנכבדת מירב בן ארי.
<יואב זמרן: אני אתן תמונה טיפה יותר רחבה על מזרח העיר ואני אעבור לשכונות העוטף.
<יואב זמרן: אנחנו חסרים בירושלים מעל 1,200 כיתות.
<יואב זמרן: אני לא יודע מאיפה המושג שאין חוסר, אבל יש חוסר, ואני מדבר על מזרח ירושלים, על מעל 1,200 כיתות לימוד כשבע
<יואב זמרן: צם אנחנו כרגע, בשנתיים שלוש האחרונות, אנחנו בקצב מואץ של בנייה.
<יואב זמרן: פתחנו רק בשנתיים האחרונות 12 בתי ספר במזרח ירושלים, גם בעוטף ובעיקר בפנים.
<יואב זמרן: צריך להבין שהבנייה במזרח ירושלים - - -
יהודה גליק: 12 בתי ספר, זה אומר כמה כיתות?
<קריאה: בבית ספר ממוצע של 18 כיתות - - -
יהודה גליק: אז 12 זה בערך 200 כיתות.
<יואב זמרן: צריך לזכור גם את הגידול הטבעי שהוא גם בתוך הסיפור.
<יואב זמרן: הבנייה במזרח ירושלים היא מורכבת, גם מבחינת איתור שטחים ובנייה, גם מבחינת היכולת לקבל שטחים ובטח מעבר לעוטף, שזה עוד יותר מסובך, היכולת שלנו להתנהל ולבנות מעבר לעוטף היא עוד יותר מורכבת.
<יואב זמרן: יש פער, בפער הזה אכן ילדים מוסעים.
<יואב זמרן: דרך אגב, בניגוד לכל מקום אחר, המקום היחידי שילדים בירושלים מוסעים שהם לא חינוך מיוחד זה במזרח ירושלים.
יהודה גליק: אני רוצה להבין, אתה אומר שחסרות 1,200 בכל מזרח ירושלים , אז אם הם מוסעים עדיין חסרות, איך פתרנו פה את הבעיה?
<יואב זמרן: אני אסביר.
<יואב זמרן: כשאני אומר שחסרות 1,200 זה לא 1,200 כפול 30 מסתובבים ברחובות.
יהודה גליק: זה מה שאני רוצה להבין, איפה הילדים האלה?
<יואב זמרן: מערכת החינוך בירושלים ודיברנו על זה בישיבת ועדת החינוך לפני שבועיים, מתחלקת לשלושה חלקים.
<יואב זמרן: יש את החינוך הרשמי, בחינוך הרשמי, שהם בתי ספר בבעלות עיריית ירושלים, לומדים כ-50% מהילדים.
<יואב זמרן: יש בתי ספר הם מוכר שאינו רשמי, שזה בתי ספר שנתמכים על ידי מדינת ישראל ומפוקחים על ידי משרד החינוך ויש סדר גודל של כ-20,000-25,000 תלמידים שלומדים בחינוך הפרטי.
<יואב זמרן: החינוך הפרטי שייך מצד אחד לכנסיות ומצד שני, לאונר"א, לוואקף ולמסגרות אחרות.
<יואב זמרן: בתוך זה נכללים כלל ילדי העיר ירושלים.
<יואב זמרן: זאת אומרת, בסופו של דבר, בתוך המערכת כלל הילדים לומדים, למעט מי שנושר, שזו בעיה אחרת.
יהודה גליק: אני שוב שואל, נגיד החינוך הפרטי, האם אנשים בוחרים בחינוך הפרטי כי יש מחסור או מרצון?
יהודה גליק: אני יודע למשל שבחינוך החרדי ילדים חרדים רוצים את החינוך החרדי.
<יואב זמרן: התשובה היא גם וגם.
<יואב זמרן: רוב הילדים בוחרים במוכר שאינו רשמי ובפרטי כי הם בוחרים בו.
<יואב זמרן: אנחנו יודעים את זה - - -
אוסאמה סעדי: זה קשור גם לתכנים שמלמדים?
<יואב זמרן: זה לא קשור לתכנים במובן שגם ברשמי עיקר בתי הספר מלמדים את אותם תכנים, הם מלמדים את התאוג'יה, לכן אני אומר שזה לא עניין של תכנים.
<יואב זמרן: זה עניין שהמוכר שאינו רשמי ממיין - - -
אוסאמה סעדי: אבל בפורמאלי של העירייה, 50% שאמרת - - -
<יואב זמרן: רוב בתי הספר העירוניים - - -
יהודה גליק: הוא אומר, גם בעירוניים לומדים את התאוג'יה, לא לומדים לבגרות.
<יואב זמרן: מלמדים תאוג'יה, לכן הסוגיה היא לא תכנים.
<יואב זמרן: במוכר שאינו רשמי זה בתי ספר ממיינים, יוקרתיים, משלמים להם הרבה כסף והורים בוחרים לשלם ולשלוח.
<יואב זמרן: בעניין הזה, כמו דרך אגב, מה שקורה בכל מדינת ישראל הדבר הזה קיים, זה לדיון אחר בוועדה.
יהודה גליק: אז אין מחסור בכיתות בעצם, כי אם אתה אומר שההורים בכל מקרה בוחרים - - -
<יואב זמרן: יש ילדים - - -
יהודה גליק: צא מתוך הנחה שאני חבר כנסת בסך הכול.
<יואב זמרן: יש הבדל בין איך מדינת ישראל תופסת את תפקידה במערכת החינוך לבין מה שקורה בבחירת ההורים.
<יואב זמרן: במשך שנים היה מחסור במערכת החינוך הרשמית בכיתות לימוד.
<יואב זמרן: העסק הזה יצר פריחה בשני הציבורים האחרים, במוכר שאינו רשמי ובפרטי.
<יואב זמרן: בפועל הגדירה מדינת ישראל, ובבג"ץ שהיה כנגד מדינת ישראל ועיריית ירושלים נקבע שבאחריות מדינת ישראל לייצר לכל ילד חינוך רשמי חינם.
<יואב זמרן: אם אני לוקח את הבג"ץ ומתרגם אותו אז המשמעות היא שחסרות 1,200 כיתות לימוד.
יהודה גליק: בוא נצא רגע מהבג"ץ ונחזור שנייה.
אוסאמה סעדי: אבל, אדוני היושב ראש, לא רק - - -
יהודה גליק: אוסאמה, ברגע שתבקש זכות דיבור אני אתן לך זכות דיבור.
יהודה גליק: עכשיו אני שואל אותך, זימי - - -
<יואב זמרן: כשמדברים על 3,500 אנחנו מדברים - - -
יהודה גליק: זימי, בוא, עכשיו, שנייה, תנצל, זו הזדמנות חייך.
יהודה גליק: שתי דקות אני ממנה אותך שר חינוך עם קופה בלתי מוגבלת לשכונות העוטף שאנחנו מדברים עליהן, אנחנו מדברים כרגע על כפר עקב וראס ח'מיס, מה הם לדעתך הצרכים המידיים שהם אקוטיים, למשל דיברה נאדרה על חינוך מיוחד, שאין שם בכלל.
<יואב זמרן: קודם כל הבעיה היא לא רק כסף, הבעיה המרכזית בבינוי זה אין תכניות מתאר ואין לנו יכולת לבנות.
<יואב זמרן: זאת אומרת גם כשיש לנו כיתות והרשאות וגם כשאנחנו לוקחים הלוואה, עיריית ירושלים ביקשה מיליארד שקל לבניית כיתות בהלוואה, היכולת שלנו לאתר שטחים ולבנות היא מאוד מאוד מורכבת בתוך מזרח ירושלים.
יהודה גליק: כי הכול שם בנייה רוויה.
<יואב זמרן: הכול או בנייה רוויה או שטחים פרטיים שלא מוכנים לתת לעיריית ירושלים בגלל עניינים פוליטיים ומשרד החינוך לא מוכן - - -
אוסאמה סעדי: אדוני, כשרוצים להפקיע 700 דונם בעיסאוויה אז מפקיעים.
אוסאמה סעדי: לא חסרות קרקעות, אדוני, במזרח ירושלים.
אוסאמה סעדי: כשהם רוצים אז הם יודעים טוב מאוד לאתר.
<יואב זמרן: אל"ף, צריך לבנות, ובי"ת, יש הרבה דברים גם לעשות במערכת החינוך.
<יואב זמרן: החינוך המיוחד, אני חייב לומר, בכל העיר כל הילדים מוסעים.
<יואב זמרן: מוסעים במזרח העיר, מוסעים במערב העיר, כל הילדים של החינוך המיוחד מוסעים.
<יואב זמרן: במזרח העיר, בתי הספר של החינוך המיוחד הם מאוד חזקים, מאוד טובים, מאוד יוקרתיים.
יהודה גליק: איפה הם נמצאים?
<קריאה: ומקצועיים.
<קריאה: אני אתייחס לחינוך המיוחד.
<יואב זמרן: הוא המפקח של החינוך המיוחד.
<יואב זמרן: הם במזרח העיר בתוך - - -
יהודה גליק: באיזו שכונה הם נמצאים?
<יואב זמרן: בכל.
<יואב זמרן: מפוזר בכל - - -
יהודה גליק: למה אין בכפר עקב וראס ח'מיס, כי אין מספיק תלמידים?
<יואב זמרן: לא, כי אין לנו מקום לבנות.
<יואב זמרן: אחת הבעיות שיש, אם אני לוקח לרגע את ראס ח'מיס, צריך לדעת, אתם, בהכנה לדיון, דיברתם על גני ילדים ועל בתי ספר.
<יואב זמרן: בראס ח'מיס יש לנו בית ספר יסודי אחד גדול עם כ-800 ילדים, בנים, ועכשיו איתרנו, שכרנו מבנה.
<יואב זמרן: צריך להבין שגם אנחנו וגם המינהל הקהילתי, מחויבים לבנייה כחוק עם טופס 4 ולא משהו אקראי ואנחנו איתרנו ופתחנו בית ספר תיכון, וכשהיא אומרת שאפשר להחזיר בנים היא מתכוונת לבית הספר התיכון שפתחנו השנה והכוונה שלנו להצמיח אותו ולהגדיל אותו.
יהודה גליק: השנה פתחתם כיתה ט'?
<יואב זמרן: פתחנו ז', ח' והוא צומח עד י"ב.
יהודה גליק: נאדרה, את מכירה את בית הספר שמדברים עליו, כן?
<נאדרה ג'אבר: בטח.
<יואב זמרן: כן, עליו היא דיברה שאפשר להחזיר.
<יואב זמרן: ועדיין אנחנו נסיע, לצערי, אלפי ילדים לצד המערבי של מזרח העיר על מנת לתת להם חינוך איכותי.
<יואב זמרן: אנחנו עובדים המון במזרח העיר בהקמת בתי ספר איכותיים, בבניית מסלולים לבגרות ישראלית למי שרוצה, אנחנו לא מכריחים, פותחים בתי ספר עם בגרות ישראלית.
<יואב זמרן: פתחנו בית ספר טכנולוגי מאוד מאוד גבוה, פתחנו בית ספר למצוינים ומחוננים, אנחנו פותחים עכשיו בית ספר לאמנות ומוזיקה.
<יואב זמרן: דברים שלא היו במזרח העיר אף פעם.
<יואב זמרן: חלק מהעניין זה שהילדים יוסעו למקומות שבהם אנחנו נוכל לייצר בתי ספר.
יהודה גליק: אני שואל שאלה נקודתית, ההמתנה של האוטובוס במחסום כל בוקר.
<יואב זמרן: אני אגיד.
<יואב זמרן: אל"ף, המעבר במחסום הוא מורכב ויחד עם זה פתחנו, בראס ח'מיס יש מסלול להסעות שעובד בנפרד מהמסלול הרגיל שבו הרכבים הפרטיים עוברים.
<יואב זמרן: גם בכפר עקב.
<יואב זמרן: זאת אומרת יצרנו מסלול ויחד עם זה המעבר במחסום, אחת הסיבות שהעדפנו להשאיר את הבנים בתוך המחנה ולא את הבנות היא כי אנחנו רוצים לשחרר לחצים בתוך המציאות הירושלמית.
יהודה גליק: אני רוצה לשאול אותך, אני לא יודע בדיוק את מי לשאול, את וַחיד וְיפה או אתכם, זימי ולארה, לגבי הנתונים של כמה עושים את התאוג'יה וכמה בגרות, האם יש לנו איזה אינטרס כמדינה?
יהודה גליק: האם יש לתלמידים איזה אינטרס כתלמידים?
יהודה גליק: האם יש תנועה, איזושהי מגמה שמזהים?
יהודה גליק: האם עם התאוג'יה יכולים להתקבל לאוניברסיטה העברית בירושלים?
יהודה גליק: הרי אנחנו רוצים שהחבר'ה האלה יוכלו לקבל השכלה גבוהה.
<יואב זמרן: אנחנו לגמרי בעניין הזה.
<יואב זמרן: המטרה שלנו זה להנגיש השכלה גבוהה.
<יואב זמרן: מבחינתי הבגרות הישראלית זה כלי, כמו כל כלי אחר.
<יואב זמרן: כשילד לומד תאוג'יה הוא בעצם כאילו למד בחוץ לארץ ואין לו את כל ההקלות שנותנת הבגרות הישראלית.
<יואב זמרן: אנחנו בשנים האחרונות, וזו המצגת שהבאנו לישיבה הקודמת, אם היינו יודעים היינו מביאים, בעצם התחלנו להציע לתלמידי מזרח ירושלים מסלול לבגרות ישראלית.
<יואב זמרן: בתוך המסלול הזה כרגע - - -
יהודה גליק: בערבית, כמובן.
<יואב זמרן: בערבית, כמו עם ערביי הצפון.
<יואב זמרן: יש היום 5,000 תלמידים, עדיין הרוב המוחלט לומד תאוג'יה.
<יואב זמרן: אנחנו כן יודעים, ועשינו סקרי הורים, שיש אחוז - - -
יהודה גליק: כמה היו לפני חמש שנים?
<יואב זמרן: כלום, לא היה, חוץ מבית צפאפא שהוא מדורי דורות.
<קריאה: 500 אולי.
יהודה גליק: זאת אומרת שגדלנו היום כמעט מאפס ל-5,000 לבגרות.
<יואב זמרן: נכון.
<יואב זמרן: במקביל אנחנו פותחים מכינות לבוגרי תאוג'יה, פתחנו באוניברסיטה העברית, במכללת הדסה, בדוד ילין, אנחנו פותחים מכינות לבוגרי תאוג'יה, על מנת להכשיר אותם לאקדמיה.
<יואב זמרן: המטרה שלנו היא לאפשר למקסימום ילדים ממזרח ירושלים להגיע לאקדמיה.
יהודה גליק: יש מכינה לאלה שעשו תאוג'יה כדי להיכנס איתה?
<יואב זמרן: כן.
<יואב זמרן: יש 150 ילדים באוניברסיטה העברית, יש בהדסה, יש בדוד ילין ויש בעזריאלי.
<יואב זמרן: המטרה שלנו בעצם זה להנגיש את העניין.
<יואב זמרן: זה קורה רק מבחירה, צריך לומר.
<יואב זמרן: הסכם אוסלו קבע שהתאוג'יה זו הבחינה הרשמית ובעצם אנחנו מציעים את האופציה.
<יואב זמרן: אנחנו מציעים אותה גם בבתי ספר שאנחנו פותחים לבגרות ישראלית וגם במסלולי בגרות ישראלית בתוך בתי הספר של התאוג'יה.
<יואב זמרן: הכול נעשה בבחירה של התלמידים וההורים.
יהודה גליק: העובדה שבשנים האחרונות יש גידול גדול מאוד במספר של אלה שעושים בגרות, זה כי?
<יואב זמרן: זה כי הילדים וההורים שלהם רוצים להשתלב בהשכלה הגבוהה.
יהודה גליק: הבנתי.
יהודה גליק: אני רוצה לשמוע את נציגי משרד החינוך.
אוסאמה סעדי: זה לא כל כך מדויק ואני אתייחס לזה.
יהודה גליק: אתה רוצה לדבר עכשיו, אוסאמה?
יהודה גליק: אז אני אבקש מחבר הכנסת אוסאמה להתייחס, אני גם רוצה לשמוע אתכם, משרד החינוך ואני רואה שהצטרפו עוד אנשים ואני מאוד אשמח לשמוע.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חברתי, אורחים נכבדים, סבאח אל ח'יר.
אוסאמה סעדי: אני, אדוני היושב ראש, מלווה את הנושא והזה, קודם כל כי אני גם תושב ירושלים.
אוסאמה סעדי: אני גר בבית צפאפא, אני מודה, גילוי נאות, שגם הילדים שלי לומדים בבית ספר בבית צפאפא בחינוך הרשמי.
יהודה גליק: כן, אבל אחר כך הם מתקלקלים בבית.
אוסאמה סעדי: זה תלוי באיזה נקודה.
אוסאמה סעדי: לכן אני מכיר את הנושא הזה מקרוב.
אוסאמה סעדי: אנחנו גם בקשר עם "עיר עמים" ומקבלים את הדוחות.
אוסאמה סעדי: אנחנו ליווינו גם את הבג"ץ ואני כחבר כנסת חדש, שנה וחצי פחות או יותר, אנחנו כבר קיימנו כמה דיונים ואנחנו בקשר גם עם לארה ואחרים כאשר יש בעיות, אבל כמו שאמרה נאדרה, אנחנו ביקרנו גם במחנה פליטים שועפט, גם בענאתא, גם בכפר עקב, גם בראס ח'מיס, עשינו ביקורים בשטח, אני ועוד מספר חברים מהרשימה המשותפת.
אוסאמה סעדי: ביקרנו בכמה בתי ספר גם בכפר עקב וגם בראס ח'מיס ואדוני היושב ראש, המצב, לא צריך להתבייש ולהגיד, כי אם אנחנו לא נגדיר את המצב אז לא נדע גם למצוא פתרונות, המצב הוא קטסטרופה.
אוסאמה סעדי: המצב קטסטרופלי, במיוחד, לא רוצה לדבר על מה שבתוך ירושלים המזרחית, המצב הוא, אם אנחנו נשווה אז - - - גם המורים, מורה או מורה, מנהל או מנהלת, שצריכים לתת לצאת ממחנה פליטים שועפט וענאתא למזרח ירושלים, הם יוצאים בשש וחצי בבוקר על מנת להגיע בשמונה.
אוסאמה סעדי: אז מדברים על מסלול.
אוסאמה סעדי: אז תמיד אומרים, זה בטחוני, אבל צריך לפתור את זה.
אוסאמה סעדי: הבעיה במחסומים היא בעיה קשה מאוד.
אוסאמה סעדי: כל יום מדור ייסורים, ויה דולורוזה, כדי לעבור ולהגיע לבית ספר וגם בחזרה.
אוסאמה סעדי: לכן אני אומר, גם בכפר עקב ובראס ח'מיס ובשכונות האלו, אדוני היושב ראש, עיריית ירושלים לא נותנת שום שירותים, מלבד אשפה.
אוסאמה סעדי: דיברת, נאדרה, על תברואה, המצב שם זה הרים של אשפה, ששם עיריית ירושלים נותנת לקבלן פרטי שהולך פעם פעמיים בשבוע, אוסף את האשפה, דרך קבלן פרטי שאולי כן יאסוף, לא יאסוף, וצריך לזכור שהאנשים האלה משלמים ארנונה לעיריית ירושלים.
יהודה גליק: אנחנו היום דנים בנושא החינוך, בוא לא נעסוק בנושא התברואה.
אוסאמה סעדי: אז בחינוך, אדוני היושב ראש, יש בג"ץ.