GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פורר: את לא מדברת על פרויקט של תלמידים, את מדברת על פרויקט של אנשים בגיל שאחרי בית ספר.
<נינה אוסטרזקו: בדיוק, זה מה שאמרתי, פה אנחנו יכולים להתערב.
עודד פורר: אם אני מבין נכון, הפרויקט הזה מתבצע עם אוניברסיטת בן גוריון בנגב.
<מרים מירי עמית: נכון, הוא מתבצע עם אוניברסיטת בן גוריון, בקמפוס של אוניברסיטת בן גוריון.
עודד פורר: יש חשיבות לעובדה שילדים באים לקמפוס אוניברסיטאי.
<מרים מירי עמית: כמה שאתה צודק.
עודד פורר: יש לזה משמעות מאוד מאוד גדולה.
עודד פורר: אני יודע על תלמידים ברחובות שמגיעים למכון ויצמן.
<נינה אוסטרזקו: נכון מאוד.
עודד פורר: יש לזה משמעות מאוד גדולה, גם לתלמידים וגם להורים.
<נינה אוסטרזקו: כן, זה מאוד חשוב, זה גם מתקשר לנושא של הגדלת מהנדסים, התכנית הלאומית.
<נינה אוסטרזקו: כשאנחנו נפגשים עם כל האוניברסיטאות אז זה מה שהן אומרות, שחסרים לה, לא הבוגרים של חמש יחידות מתמטיקה שיש להם ציון תשעים, הם רוצים תלמידים חכמים שיודעים לחשוב.
<נינה אוסטרזקו: זאת אומרת זה בדיוק מה שאת עושה ויש לי כמה שאלות שרציתי לשאול בהקשר למורים, אבל יש עוד משהו שרציתי לשאול.
<נינה אוסטרזקו: האם התעשייה בתמונה?
<נינה אוסטרזקו: האם היא מגיעה אליכם?
<נינה אוסטרזקו: לפי מה שאנחנו שומעים אלה בדיוק החבר'ה שהם מחפשים.
<נינה אוסטרזקו: היוזמה היא בעצם יוזמה של המוסדות עצמם, כמו שאמרת, גם במכון ויצמן עושים את זה ויש גם - - -
<מרים מירי עמית: לא כזה פרויקט.
<נינה אוסטרזקו: כן, הם מנסים לקחת תלמידי תיכון ולתת להם חיבור למסחר כדי שהם ילמדו ויפתחו את הראש.
עודד פורר: אין משהו במל"ג שהוא בצורה מאורגנת?
<נינה אוסטרזקו: אנחנו בפעם הראשונה שומעים על הפרויקט הזה ואנחנו נלמד את זה לעומק, כדי לראות איפה המל"ג יכולה להיות פה.
<נינה אוסטרזקו: רציתי לשאול לגבי מורים, האם אתם עושים הכשרה גם למורים?
<נינה אוסטרזקו: מי מלמד אצלך?
<מרים מירי עמית: לגבי המורים, יש לנו את כל המגוון אבל מה שמיוחד הוא, ולכן רציתי את המצגת, שבניגוד לתיכון והייתי מפמ"רית, בניגוד לתיכון, ששם המורה למתמטיקה מלמד גם חשבון דיפרנציאלי, גם גיאומטריה וכן הלאה, כאן יש לנו מומחה לכל תחום.
<מרים מירי עמית: ד"ר - - - שעושה למשל ברובוטיקה והיא הייתה, דרך אגב, תלמידה, היא עושה - - - ברובוטיקה והיא מלמדת את הנושא הזה, רובוטיקה מתמטית.
<מרים מירי עמית: דוקטורנט אחר שעושה על אלגוריתמים הוא מלמד את זה.
<מרים מירי עמית: כל אחד מומחה לתחום שלו, מפתח את החומרים ומלמד אותם.
<מרים מירי עמית: ההכשרה היא מינימלית, להסביר מהם ילדים מוכשרים, איך מלמדים ילדים מוכשרים, איפה האיזונים בין אתגר ותסכול וכן הלאה, אבל המומחיות היא שלך.
<מרים מירי עמית: את עושה דוקטורט בזה, את עושה בזה מאסטר, את לוקחת את החומרים, מעבדת אותם והנה, הילדים האלה, מה למדתם, עוצמות במתמטיקה, נירית - - -
עודד פורר: נשמע מהילדים קצת, על החוויה שלהם.
<ניר אלפסי: קוראים לי ניר אלפסי, אני בא ל"קידומטיקה" ומה שמעניין ב"קידומטיקה", גם כמו שאמרו, שזה מאוד מפתח את החשיבה.
<ניר אלפסי: אתה חושב על הדברים בצורה אחרת.
<ניר אלפסי: זה לא כמו בבית הספר שנגיד יש משוואה אז פותרים, או שאתה מקבל בעיה, עושים משוואה ואז בצורה רובוטית אתה פותר אותה.
<ניר אלפסי: אתה חושב בצורה שהיא שונה.
<ניר אלפסי: אתה לא חושב כמו שאתה בדרך כלל חושב.
<ניר אלפסי: גם מה שאמרו שאלה מומחים אז גם שמים לב, כי בעצם, מי שמלמד אותנו אז הוא מלמד בצורה שהיא שונה.
<ניר אלפסי: הוא עוזר לנו, נגיד, העוצמות שלמדנו, אז לימדו אותנו משהו שלומדים בתואר למתמטיקה בשנה שנייה.
<ניר אלפסי: זה נושא שקשה גם לסטודנטים שם כי זה נושא קשה מאוד, אז הוא מלמד אותנו בצורה שונה.
<ניר אלפסי: הוא מראה לנו כל מיני הוכחות שהן בצורה שהיא לא רובוטית.
<ניר אלפסי: גם יש לנו כל חודש יום פעילות, שעושים בו כל מיני תחרויות כאלה שהן מאוד מהנות, שהן בעצם עוזרות לך לחשוב.
עודד פורר: איך החוויה של להגיע לאוניברסיטה?
<ניר אלפסי: זה גורם לך להרגיש קצת יותר בוגר, שאתה רק ביסודי או בתיכון ואתה כבר הולך לאוניברסיטה ואתה לומד שם עם מרצים שהם מומחים.
עודד פורר: חֲיל?
<מרים מירי עמית: את שמך ומהיכן את.
<חיל אלנקווה: חיל אלנקווה, אני מנתיבות.
<חיל אלנקווה: אני שנה שישית ב"קידומטיקה".
<חיל אלנקווה: אבא שלי לוקח אותי במשך שש שנים כבר מנתיבות לבאר שבע בכל יום חמישי.
<חיל אלנקווה: אני מאוד מתחברת ל"קידומטיקה" בהמון מובנים.
<חיל אלנקווה: זה עוזר לי מבחינת בגרויות - - -
עודד פורר: סליחה, אם אבא שלך לא היה מסיע אותך, האם היה לך איך להגיע?
<חיל אלנקווה: כן, בשנה הראשונה הגעתי עם הסעות וחברות ואז אבא שלי החליט לקחת את זה כפרויקט שלו, הוא התנדב לקחת אותי.
<חיל אלנקווה: ההורים שלי מאוד תומכים.
<חיל אלנקווה: הם רואים שאני נהנית, חוזרת ממש עם עומק, אני פתאום באה אליהם עם חידות, עם שאלות.
<חיל אלנקווה: הם יותר לומדים ממה שאני לומדת שם.
<חיל אלנקווה: אני ממש נהנית.
<חיל אלנקווה: גם מבחינה לימודית, בשנים הראשונות למדתי דרכים מקוצרות לפתור דברים, שזה מאוד עזר לי בבגרות.
<חיל אלנקווה: זו דרך יותר קצרה לפתור משהו שבבית הספר אתה לא לומד את השיטה הזו.
<חיל אלנקווה: זה משהו שלומדים רק ב"קידומטיקה".
<חיל אלנקווה: אני לומדת ב"קידומטיקה" גם כל מיני נושאים שכנראה בחיי היומיום לא הייתי נתקלת בהם.
<חיל אלנקווה: "קידומטיקה" כן פיתחה לי אותם, הציגה לי כל מיני דברים שאני לא מכירה ברמות שונות.
<עדי ייפרואימסקי: שלום, קוראים לי עדי ייפרואימסקי, אני כבר שלוש שנים ב"קידומטיקה".
עודד פורר: מאיפה אתה, מבאר שבע?
<עדי ייפרואימסקי: כן, אני מבאר שבע.
<עדי ייפרואימסקי: אני בא ל"קידומטיקה" כי ב"קידומטיקה" יש אוירה שאי אפשר להשיג בשום מקום אחר.
<עדי ייפרואימסקי: זאת אוירה לימודית ממש מיוחדת, ממש מיוחדת במינה.
<עדי ייפרואימסקי: כל הילדים שבאים ללמוד ולרכוש ידע, זה עושה לך נעים בלב לראות את כולם, זה משהו שאי אפשר להציג.
<עדי ייפרואימסקי: בנוסף, אני מרגיש שהדברים שאנחנו לומדים שם יכולים לעזור תמיד.
<עדי ייפרואימסקי: נגיד, אני רוצה להיות רופא והדברים שאנחנו לומדים שם, חלק מהדברים יכולים מאוד לעזור לי.
<עדי ייפרואימסקי: חוץ מזה יש דברים שפשוט מעניינים בצורה לא רגילה.
עודד פורר: בן כמה אתה?
<עדי ייפרואימסקי: אני בן 12.
עודד פורר: אחד ההורים רופא?
<עדי ייפרואימסקי: לא.
עודד פורר: המורה, אפשר לשמוע ממך קצת?
<ליאוניד גירשקין: כן, אני גם מתחבר - - -
עודד פורר: את שמך עוד פעם.
<ליאוניד גירשקין: ליאוניד, אני מורה ואחראי על תחום האקדמי.
<ליאוניד גירשקין: לקורסים שאנחנו בונים עם המנחים אנחנו בוחרים את המנחה, אדם שמתאים.
<ליאוניד גירשקין: המנחה חוקר את התחום ואת התחום הזה הוא נכנס ללמד.
<ליאוניד גירשקין: אנחנו דואגים שזה יהיה מאוזן מבחינת התכנים, שנה א', שנה ב', שנה ג' ויש לנו תלמידים שלומדים את זה מספר שנים.
<ליאוניד גירשקין: אנחנו משתתפים בכל התחרויות, גם ארציות וגם בינלאומיות ותמיד היו לנו הישגים בנבחרת ישראל במתמטיקה, שנה יותר, שנה פחות.
<ליאוניד גירשקין: כמו שהילדים ציינו אנחנו גם עושים תחרויות פנימיות.
<ליאוניד גירשקין: אנחנו עושים את זה קצת שונה מבתי הספר, אנחנו לא מעריכים אותם בציונים, אין לנו ציונים, יש לנו שיטה שאנחנו פיתחנו בשנים האלה, זו שיטת רייטינג, עם נקודות שצוברים.
<ליאוניד גירשקין: מתרגמים את זה לנקודות בעזרת נוסחה, מעדכנים את זה כל תקופה, כל חודש על הלוח, אז הטובים רואים את מספר הנקודות שהם צברו.
<ליאוניד גירשקין: אלה שלא אוהבים את הציונים אז זה משהו ממש אחר לגמרי בשבילם.
<ליאוניד גירשקין: שוב, אנחנו לא מתחרים עם תכנית הלימודים.
<ליאוניד גירשקין: נכון, אנחנו מתבססים על הלמידה בבית הספר וזה חשוב לנו, אבל כל מה שאנחנו עושים זה אחרת, זה לעומק, זה לחשיבה, פירקנו מתמטיקה לתחומים, לגיאומטריה, לבעיות בנייה, לאלגברה, לחשיבה, לאלגברה בוליאנית.
<ליאוניד גירשקין: התלמידים הקטנים הם עוד פתוחים לזה, הם צמאים לזה והם מאוד שמחים.
<ליאוניד גירשקין: לגבי אלה שנכנסים, אז כבר מספר שנים יש לנו כאלה שעוזבים אחרי שנה ואחר כך חוזרים אחרי שנה ועוד שנתיים שלוש לומדים.
<ליאוניד גירשקין: כל מי שהתקבל פעם אחת זה לכל החיים.
<ליאוניד גירשקין: יש לנו את התלמידים המתקדמים שאנחנו מחלקים לפי הרייטינג ולפי הקבוצות שלומדות לתואר ראשון, במתמטיקה או בתחומים אחרים.
עודד פורר: אורה, את רוצה להגיד משהו?
<אורה חכם: רציתי, את מה שרציתי לומר אתה אמרת.
<אורה חכם: למה לא בכל הארץ ואיך לחבר את המועצה להשכלה גבוהה.
<אורה חכם: אני חושבת שאתה הכתובת שתוכל לעשות את זה, עם משרד החינוך, לקשר ביניהם ולראות שהם מחויבים, מחויבים לוועדה.
<מרים מירי עמית: אתה שאלת שאלות מאוד נוקבות, שמופיעות בשקפים, אבל קודם כל פיתחנו שיטה מיוחדת.
<מרים מירי עמית: אני הכרתי את כל שיטות ההוראה בארץ כי הייתי 11 שנים וחצי מפמ"רית, אני הכרתי, ביקרתי במאות בתי ספר, זו שיטה מיוחדת של - - - ואני לא אלאה אתכם.
<מרים מירי עמית: "למה זו אוניברסיטה", שאלת, נציגת המל"ג, אז לקחנו את כל המחקר ויש טונות של מחקר.
<מרים מירי עמית: כדאי שהוועדה פעם תדון על הממשק בין המחקר והמעשה.
<מרים מירי עמית: יש טונות של מחקר מצוין, יש המון ניסיון, אין את המעבר השוטף ביניהם.
<מרים מירי עמית: מה שאנחנו עשינו שם, בגלל שזו אוניברסיטה, זה שלקחנו את כל הידע המחקרי, לקחנו את הניסיון של כולם, חיברנו את זה יחד ופיתחנו שיטה חדשה שעובדה שהיא עובדת, עובדה שהילדים שלנו מגיעים לרמות הכי גבוהות.
<מרים מירי עמית: זה מבחן התוצאה.
<מרים מירי עמית: הדבר השני, אתה שאלת שאלות מאוד נוקבות, למשל, אין לנו שיעורים.
<מרים מירי עמית: לא היום נלמד משוואה ריבועית.
<מרים מירי עמית: נותנים בעיה מתחום מסוים.
<מרים מירי עמית: גנטיקה, מהו הסיכוי שמישהו עם עיניים כחולות וכן הלאה.
<מרים מירי עמית: יש לנו סטודנטית לרפואה, שגמרה מתמטיקה ועכשיו לומדת רפואה.
<מרים מירי עמית: היא פיתחה מתמטיקה של הגנטיקה, דבר נהדר.
<מרים מירי עמית: הילדים מתעניינים וזה משהו שהוא ישים.
<מרים מירי עמית: חשיבה ביקורתית, איך קוראים סקר, מה הסיפור, איך זה קרה שפתאום טראמפ זכה אחרי שכל הסקרים היו הפוכים.
<מרים מירי עמית: זה היה נושא לדיון ויש לזה היבטים מתמטיים, נוסחת בייס וכן הלאה.
<מרים מירי עמית: שאלתם לגבי הסעות, יש לנו שיתוף פעולה מדהים עם המועצות האזוריות.
<מרים מירי עמית: שדות נגב, מעגלים, מצפה רמון, ערד, דימונה, הן סידרו הסעות לילדים במימון חלקי שלנו, מימון הורים חלקי, שיתוף פעולה.
<מרים מירי עמית: בתי הספר, המורים באים.
<מרים מירי עמית: כלומר, זה יצר תנועה אדירה בדרום.
<מרים מירי עמית: שאלת לגבי אוניברסיטאות אחרות, היה אצלנו פרופסור דגול מן המחלקה למתמטיקה בטכניון.
<מרים מירי עמית: הוא ראה את זה, הוא גם נתן הרצאות ואמר, אין דבר כזה בארץ, למה אתם לא מאיצים?
<מרים מירי עמית: לומדים חשבון דיפרנציאלי בכיתה ד', זו לא חוכמה, כל ילד מוכשר יכול ללמוד את זה, אבל אתם הולכים לרוחב ולאורך.
<מרים מירי עמית: הוא רצה לעשות את זה בטכניון, אבל בשביל זה צריך משאבים.
<מרים מירי עמית: אולי עוד אפשר.
<מרים מירי עמית: צריך משוגעים לעניין.
<מרים מירי עמית: אם דיברנו על המועצה להשכלה גבוהה, לפרופסור צעיר שיעשה את הדברים האלה זה לא נחשב קידום, כי זה לא מאמרים.
עודד פורר: ברור, תודה.
עודד פורר: אני רוצה לסכם, רק לפני הסיכום שלי לומר כמה דברים.
עודד פורר: תראו, אין פה פורום רחב, אבל כן יש לי דברים שחשוב שתשמעו, בלי קשר לסיכום שאנחנו נעשה, גם המל"ג וגם משרד החינוך.
עודד פורר: ניהלנו, גם פה בוועדה וגם בוועדות אחרות, לא מעט דיונים שמדברים על אתגר שוק התעסוקה במאה ה-21 ועל ההתאמה בין בית הספר והאוניברסיטה כהכנה לשוק התעסוקה.
עודד פורר: האם הילדה שלי שנמצאת בכיתה ג', כשהיא יוצאת, האם היא בכלל תהיה מוכנה למאה ה-21 ולסטנדרטים לפי איך שבית הספר מלמד היום?
עודד פורר: ברור לחלוטין שמערכת החינוך צריכה להתחיל לכוון לנקודות אחרות, גם נקודות של ערכים כדי לראות, הרי בסוף ההתמודדות היא אחרת, כי הידע קיים, היעד של מציאת הידע, שהיה לפני 20 ו-30 שנה, הוא לא אותו אתגר היום.
עודד פורר: לא מעט תלמידים יש להם נגישות למידע שהיא הרבה יותר מאשר למורים שלהם.
עודד פורר: אני חושב שזו פעם ראשונה, באמת אני אומר את זה, פעם ראשונה שאני נתקל, לפחות במסגרת הנוכחות שלי בוועדת חינוך ובוועדות אחרות, בפרויקט שהוא פרויקט מפתח חשיבה.
עודד פורר: חשיבה פתוחה, ביקורתית, שאולי זה אחד האתגרים הכי גדולים של מערכת החינוך בכלל.
עודד פורר: בדיוק אותו עניין של לא לפתור בעיה של 2=1 1 אלא לפתח את היכולת להסתכל על בעיות מורכבות אחרת וכנראה לא סתם אנחנו מוצאים את הבוגרים שלכם ביחידות המיוחדות במערכת הביטחון בתחומים האלה.
עודד פורר: אתם צריכים טיפה לפתוח את הראש.
עודד פורר: אני אומר את זה למשרד החינוך וכמובן ברמת מדיניות שזה אולי מעבר למה שאת עושה כיום כמפמ"רית אבל בהחלט, שווה שזה יצוף גם ממך כלפי מעלה.
עודד פורר: עכשיו אני הולך לסיכום שלי, שאני אבקש שיופץ.
<מאיר אסרף: אדוני, אפשר רק מילה לפני?
<מאיר אסרף: שמי מאיר אסרף, אני מייצג את הסתדרות המורים.
<מאיר אסרף: אני רק רוצה לברך את הוועדה על הדיון החשוב הזה.
<מאיר אסרף: הפרויקט הזה הוא פרויקט שאסור שייסגר, כמו יתר הפרויקטים במוסדות להשכלה גבוהה.
<מאיר אסרף: להיות עובד הוראה זה חלק מהחדשנות וכמו שאנחנו רואים מהפרויקט הזה, העבודה והקניית היסודות הן אלו שמניחות אחר כך את התשתית שמשמשת בקדמת החינוך בישראל בפרויקטים הלאומיים שלנו.
<מאיר אסרף: לכן אני מברך את הוועדה, הסתדרות המורים מברכת את הוועדה על הדיון החשוב הזה.
<מאיר אסרף: אני מקווה שבסיכום יבוא לידי ביטוי גם הנושא התקציבי.
עודד פורר: אורה, מילה לפני שאני מסכם.
<אורה חכם: אני רוצה להציע שתצא מכאן פנייה לאבי קמינסקי, יושב ראש איגוד מנהלי מחלקות החינוך בארץ, וכמו שאתה אומר, זה צריך לבוא מלמטה, אם זה יבוא מלמטה ותהיה דרישה אז זה יהיה, שיקימו מרכזים כאלה בכל אוניברסיטה.
עודד פורר: אני אציע בהקשר הזה, אני לא אכניס את זה לסיכום, אבל אני מציע לך, תוציאי הזמנה למרכז השלטון המקומי, לוועדת החינוך של מרכז השלטון המקומי, שיבואו לראות את הפרויקט הזה.
<אורה חכם: למנהלי מחלקות החינוך בכל הארץ.
עודד פורר: כן, אני רוצה לסכם.
עודד פורר: מדובר בתכנית שונה, שמפתחת חשיבה, שאינה מוכוונת ציונים או הישגים ומתאימה בהחלט לאתגרים שמונחים בפני מערכת החינוך במאה ה-21.
עודד פורר: הוועדה פונה למשרד החינוך ומבקשת לבחון את הפרויקט לעומק ולבדוק את האפשרויות להפוך את העיקרון הזה, אני לא אומר בהכרח את הפרויקט הזה אבל את העיקרון הזה, לפרויקטים שרצים בכל רחבי הארץ ולא רק בנגב, עם השתתפות כמובן ומימון של המדינה.
עודד פורר: הוועדה פונה למל"ג על מנת לבחון את הפרויקט הזה בהיבט של הכנסת פרויקטים נוספים ודומים בכל המוסדות להשכלה גבוהה, לא רק באוניברסיטאות, כי אז יש לכם גם פריסה ארצית רחבה יותר, בכל המוסדות להשכלה גבוהה, בשיתוף עם הרשויות המקומיות.
עודד פורר: אני מבקש שהמל"ג ומשרד החינוך יישבו יחד על הפרויקט הזה, על מנת לייצר פרויקט חשיבה משולב שיביא ילדים גם למוסדות להשכלה גבוהה, דווקא בגילאים צעירים, מתוך ראייה שהם ירצו להשתלב בהם ויְפתחו מחשבה לכיוונים אחרים.
עודד פורר: הוועדה מברכת את פרופ' מרים עמית ובכלל את יוזמי הפרויקט על ההצלחה שלו ומקווה לראות פרויקטים דומים משתכפלים ברחבי הארץ.
יעקב מרגי: צהריים טובים לכולם.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, 13 בפברואר 2016, י"ז בשבט תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום, הנושא הראשון של המציע הראשון, אי שוויוניות בתמיכה בטיולים של תלמידים עם מוגבלויות, של חבר הכנסת איל בן ראובן.
יעקב מרגי: המציעה השנייה, עם אותה הכותרת, חברת הכנסת נורית קורן שהיא תגיע בהמשך ואותה הכותרת גם של חבר הכנסת מסעוד גנאים.
יעקב מרגי: כדרכנו בקודש אני אתן תחילה למציעים לסקור מה הביא אותם לדיון המהיר בנושא.
יעקב מרגי: אני רק אומר לכם שהוועדה קיימה דיונים בנושא טיולים בכלל וגם בנושא הנגשה של טיולים לילדים עם צרכים מיוחדים ועם מוגבלויות.
יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת איל בן ראובן.
איל בן ראובן: צהריים טובים, כבוד היושב ראש, חברי הכנסת, אורחים.
איל בן ראובן: אל"ף, אני רוצה להודות על הדיון המהיר, באמת מהיר, דיברנו והנה אנחנו יושבים פה.
איל בן ראובן: אני ביקשתי לקיים את הדיון הזה לאחר שנחשפתי לדברים בפגישה עם חברי מעמותת לטם.
איל בן ראובן: בעיניי, אני קורא לזה לאקונה, משהו שהוא לא סביר, הוא אבסורד.
איל בן ראובן: עניין אי השוויון הייתי קורא לזה, בתמיכה של משרד החינוך בין טיולים לתלמידים רגילים ובין תלמידים בעל מוגבלויות כלליות, מוגבלויות מנטליות וגופניות כאלו ואחרות.
איל בן ראובן: אני אומר לאקונה כי בעיניי, אבסורד כזה, לא סביר בעיניי שהוא בא מתוך איזו כוונה רעה של מישהו, אלא מתוך פספוס שיכול להיות, לא יודע, משהו קרה שפשוט צריך לתקן אותו, כי הוא לא סביר.
איל בן ראובן: עכשיו תראה, תכנית לימודים של ילדים ונערים כוללת טיולים בארץ, כוללת דברים מאוד מאוד חשובים.
איל בן ראובן: הם חשובים מאוד לנערים ולנערות הרגילים בבתי הספר מכל השכבות.
איל בן ראובן: אני מדבר על ממלכתי ועל ממלכתי דתי וערבי, לכולם זה חשוב וזה חשוב, אני לא רוצה להגיד כפל כפליים, אבל לפחות כך, לאותם נערים ונערות מוגבלים, אנחנו צריכים לתת להם את היכולת הזאת.
איל בן ראובן: מה שקורה בשטח בפועל, הוא שיש לנו פה מרכזי הדרכה שממומנים על ידי משרד החינוך, כמו רשות שמורות הטבע, היא מקבלת כסף בשביל טיולים וזה מה שמממן את הדבר הזה.
איל בן ראובן: יש מרכז הדרכה כזה, כמו עמותת לטם, שנותנת היום, אם הבנתי נכון והם אחר כך יתארו את זה יותר מדויק ממני כנראה, ל-35% מכלל המערכות הממלכתיו, הם בעצם אלה שנותנים להן את היכולת הזאת, זאת יכולת מאוד יקרה, אגב.
איל בן ראובן: אלו קבוצות יותר קטנות, אלו טכנולוגיות כאלו ואחרות, זו מומחיות וזה מקצוע שהאנשים האלה נותנים למערכות האלו והם לא ממומנים על ידי משרד החינוך, הם עושים את זה.
איל בן ראובן: התוצאה היום, לפי מה שאני הבנתי, שהם קרובים מאוד למקום בו הם לא יהיו.
איל בן ראובן: זאת אומרת אי אפשר לעשות את זה בלי שהמדינה תשים את יד.
איל בן ראובן: זה חלק מהעניין ולכן חשוב שנשמע אותם.
יעקב מרגי: הפסקה של שלש ארבע דקות כדי לסדר את השידור.
יעקב מרגי: זה נדיר.
יעקב מרגי: זה לא קרה בשנתיים האחרונות.
<עמוס זיו: אני אגיד רק משפט.
יעקב מרגי: תגיד את המשפט כשאני אתן לך את רשות הדבור כי ממילא אני הולך לשאול אותך כמה שאלות.
איל בן ראובן: בקיצור, הסוגיה שאנחנו מדברים עליה פה היא סוגיה שהיא בעיניי חברתית מהמעלה העליונה כי היא עוסקת במה שאנחנו נותנים, כמדינה, לאנשים שהם נכים בצורה כזאת או אחרת.
איל בן ראובן: אנחנו חייבים לתת להם את זה ומי שעוסק בזה חייב שתהיה לו אפשרות לעשות את זה.
איל בן ראובן: לכן אני מצפה שמפה תצא החלטה, אני אומר לחבריי חברי הכנסת שבדיון ולך, היושב ראש, שמה שאני מאוד מבקש, היות שהדיון בטיולים וכו', עסקתם בו בעבר, אני מציע שנמקד את הדיון לנושא הזה ולא נתפזר פה לכל מיני עולמות אחרים.
איל בן ראובן: יש פה הצעה מאוד ברורה.
יעקב מרגי: איל, אתה לא פוקד אותנו בתדירות גבוהה, אבל זה מה שקורה.
מסעוד גנאים: אני מודה לחברי.
מסעוד גנאים: אני הצטרפתי לדיון החשוב הזה.
מסעוד גנאים: נכון שהעניין של טיולים הוא חשוב מאוד, אבל לפי דעתי זה קשור למהות היעדים והמטרה של מערכת החינוך, כי בסוף זו מערכת הטרוגנית, יש בה שוני.
מסעוד גנאים: זה האתגר של מערכת החינוך ומשרד החינוך, האם הוא עומד בזה?
מסעוד גנאים: האם הוא יכול לתת מענה לשוני הזה?
מסעוד גנאים: הכוונה היא שהוא יחלק בצדק ובשוויוניות את המשאבים ואת התקציבים, כדי לתמוך באלה שהשוני שלהם גורם להם להיות לא כמו התלמידים הרגילים.
מסעוד גנאים: לכן זה אבסורדי בעיניי.
מסעוד גנאים: אנחנו רוצים לשמוע את העובדות והנתונים גם ממשרד החינוך, אבל ממה ששמענו ולפי מה שקראנו, זה חמור מאוד.
מסעוד גנאים: אם מקציבים לתלמידים מבתי הספר הרגילים תקציב לטיולים כדי לתמוך בהם ולהדריך אותם אבל לתלמידים שהם עם צרכים מיוחדים או מוגבלות לא מקציבים להם דבר כזה ולא תומכים בהם, אז לפי דעתי זה פרדוקס מול המטרות של מערכת החינוך, כי החינוך בעיניי, אדוני היושב ראש, אני תמיד חוזר על המשפט הזה כי הוא חשוב מאוד, הוא המנוף לשינוי.
מסעוד גנאים: הוא אמור לעשות את המוביליות הזו, להעביר אותי מהמקום שירשתי או שנולדתי אליו, למקום אחר יותר טוב.
יעקב מרגי: עמותת לטם, מה אתם עושים?
יעקב מרגי: תספרו לנו.
<עמוס זיו: שלום לכולם.
<עמוס זיו: שמי עמוס זיו, אני מנכ"ל ומייצג את עמותת לטם.
<עמוס זיו: העמותה קיימת קרוב ל-24 שנים.
<עמוס זיו: המטרה שלנו היא להעצים יכולות של אנשים עם צרכים מיוחדים או מוגבלויות על ידי פעילויות בטבע, בשטח הפתוח.
<עמוס זיו: אנחנו עושים את זה במספר דרכים.
<עמוס זיו: חלק הארי של העבודה שלנו הוא הוצאת קבוצות של תלמידים ומבוגרים עם צרכים מיוחדים לטיולים.
<עמוס זיו: טיול הוא חלק מתכנית הלימודים במשרד החינוך, אבל ברור שטיול כזה צריך להיות מותאם.
יעקב מרגי: ספר לנו גם איך אתם עושים את זה.
<עמוס זיו: טיול כזה חייב להיות מותאם.
<עמוס זיו: ראשית, צוות ההדרכה עובר הכשרה ארוכה ויקרה, כל שנה מחדש, באופן שבו הוא יכול לפעול עם אנשים עם לקויות שונות ואנחנו מדברים על קשת רחבה של לקויות.
<עמוס זיו: לקויות שכליות, לקויות נפשיות, לקויות פיזיות, רצף האוטיזם, כל קבוצה כזאת צריכה הכשרה מיוחדת והתמחות מיוחדת.
<עמוס זיו: במרכזיות הפדגוגיות שלנו יש הרבה מערכי המחשה והדגמה, שמסייעים להעביר את המידע.
<עמוס זיו: זה יכול להיות עזרים בתלת ממד למוגבלים בראייה, זה יכול להיות לוחות תקשורת לאנשים שמתקשים בתקשורת ועוד כהנה וכהנה.
<עמוס זיו: דבר נוסף, אנחנו מדריכים את הקבוצות האלו בקבוצות הדרכה מאוד קטנות, כנהוג בחינוך המיוחד.
<עמוס זיו: בין 5 ח-12 מודרכים בקבוצה.
<עמוס זיו: כל הפרמטרים האלה מייקרים מאוד מאוד את עלות ההדרכה, שהיא ליבת הטיול.
<עמוס זיו: התוכן, החינוך.
<עמוס זיו: משרד החינוך, חינוך, הדרכה.
<עמוס זיו: משרד החינוך מקצה משהו כמו 30 מיליון שקל בשתי תקנות תמיכה, לגופים שעוסקים בהדרכת טיולים לכלל הציבור, האחד היא החברה להגנת הטבע שזוכה שם לסכום יפה והשני הוא איגוד המדרשות לטיולים.
<עמוס זיו: שני גופים ראויים שעושים עבודה נהדרת, טובה ואיכותית ואנחנו בקשרי עבודה מצוינים איתם אבל גוף ספציפי שמתמחה בהדרכה וחינוך לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים, שעוסק בזה בצורה מקצועית עם ליווי לאורך כל השנה, לא זוכה לתמיכה.
<עמוס זיו: העלויות שלנו הן הרבה הרבה יותר יקרות.
<עמוס זיו: אני רוצה רגע לסבר את האוזן, הרי לא יעלה על הדעת שייקחו מורה, טוב ככל שיהיה, יכניסו אותו לכיתת חינוך מיוחד ויגידו לו, "בוא תלמד", כשאין לו שום מושג מהי מוגבלות שכלית-התפתחותית.
<עמוס זיו: גם לא יעלה על הדעת שייקחו מורה לאנגלית נהדרת ומצוינת ויגידו לה, "תכיני כיתה מסוימת לבגרות בביולוגיה".
<עמוס זיו: כנ"ל כאן, מדריך טיולים צריך להית מדריך שעבר הכשרה, צריך להיות לו כלים, צריכה להיות מאחוריו מערכת שלמה שמלווה אותו ומגבה אותו וזה מה שאנחנו עושים במעל 20 השנה האחרונות.
<עמוס זיו: אנחנו מדריכים משהו כמו 35% ממסגרות משרד החינוך, בין אם זה במגזר הערבי, במגזר היהודי על גווניו השונים, אם זה ממלכתי, ממלכתי דתי, חרדי, כולם.
<עמוס זיו: ולהיפך, אם אנחנו מסתכלים רק על המגזרים הממלכתי והממלכתי דתי, שאלה המגזרים הגדולים, אנחנו עובדים שם עם משהו כמו 65% מהמסגרות, כלומר יש לנו נפחי עבודה בכל הארץ מאוד מאוד גדולים ואנחנו לא יכולים לעשות את זה בעלויות כאלו לבד.
<עמוס זיו: אם גופים אחרים נעזרים - - -
יעקב מרגי: זה וולונטרי או שאתם השתתפתם עם משרד החינוך?
<עמוס זיו: יש לנו הרבה שיתופי פעולה עם משרד החינוך.
<עמוס זיו: יושבים פה נציגים הכי טובים שמשרד החינוך היה יכול לשלוח, אנשי מקצוע ראויים וטובים ואיכותיים.
<עמוס זיו: התקציבים הם בדרך כלל לא בדרג של אנשי המקצוע.
יעקב מרגי: בוא, אנחנו מרגישים כמו בבית, גם אם מישהו לא מרגיש כמו בבית סביב השולחן הזה, אני מיד מכניס אותו לעניינים.
יעקב מרגי: אל תתנצל, אני שואל אותך שאלה.
יעקב מרגי: אתה יודע, סדר פסח, כדי שהוא יתקיים כהלכתו, צריך גם את המצה וגם את המרור, אי אפשר רק מצה, יש כאלה שאחראים על המרור.
יעקב מרגי: השאלה היא האם האחראים על המרור מפריעים, מתקצבים, כמה, שתף אותנו.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים בסוף הדיון, כמו שאמר לי חבר הכנסת איל בן ראובן, להיות ממוקדי מטרה.
יעקב מרגי: אי רוצה להביא סיכומים.
יעקב מרגי: אתה מתוקצב, לא מתוקצב, בהסכם, לא בהסכם, בחוזה, וולונטרי, שים, אל תתבייש.
יעקב מרגי: רחל אברמזון לא תיפגע ממך, היא תמשיך לשתף פעולה ואם היא תיפגע אני אחראי לכך שהיא תשתה מים.
<עמוס זיו: כפי שציינתי בתחילת דבריי, העמותה עוסקת במספר תחומים.
<עמוס זיו: יש לנו תחום של חקלאות קדומה, בו תלמידים מגיעים לחווה ששמה עמק השלום, עוסקים שם בלמידה על חקלאות קדומה שהייתה נהוגה בארץ ישראל ויש לנו שם מתקני למידה.
<עמוס זיו: יש שם גת לדריכת ענבים, שזו הגת היחידה בעולם שילד יכול עם כיסא גלגלים לדרוך ענבים בגת, יש בית בד וכו'.
<עמוס זיו: מגיעים ליום עבודה ופעילות.
<עמוס זיו: ביום הזה התחום הזה מתוקצב על ידי תקנת תמיכה שמשרד החינוך תומך לפיה.
<עמוס זיו: יש לנו עוד פעילויות אחרות שאנחנו עושים, חוגי טבע, משרד הרווחה נותן לנו שם איזו תמיכה קטנה, אבל אני חוזר לעיקר, חלק הארי של הדרכת טיולים בכל חלקי הארץ, בתחום הזה אנחנו לא נתמכים ולו בשקל אחד.
<עמוס זיו: יתרה מזאת, גופים אחרים שעושים עבודה ראויה וטובה כן נתמכים אז אנחנו רוצים רק שוויוניות.
<עמוס זיו: זה הכול.
יעקב מרגי: אוקיי, סורין הרשקו.
<סורין הרשקו: כן, רק רציתי להוסיף.
יעקב מרגי: קודם כל, אנחנו מקדמים אותך בברכה כאן בוועדה.
<סורין הרשקו: תודה רבה.
<סורין הרשקו: סורין הרשקו, אני יושב ראש עמותת לטם.
<סורין הרשקו: קשור לעמותה מראשית דרכה.
<סורין הרשקו: תקצוב העמותה הוא בערך 50-50.
<סורין הרשקו: 50% תמיכה ציבורית, תמיכה ממשלתית, שזו מן תמיכה ציבורית ו-50% הם תרומות.
<סורין הרשקו: זה כבר לא מקדם.
<סורין הרשקו: כולם מכירים את זה, גיוס תרומות הופך להיות קשה יותר ויותר.
<סורין הרשקו: בכל שנה, כשאנחנו מתיישבים לבנות את התקציב לשנה הבאה, זה הופך להיות בעיה, בעיה רצינית, כי אנחנו רואים ועובדים עם הרבה מאוד סימני שאלה וזה לא צריך להיות כך.
<סורין הרשקו: זה מצב לא בריא ולא הוגן.
יעקב מרגי: אני חושב שאמרת הכול.
<עמוס זיו: נכון.
יעקב מרגי: לפני משרד החינוך.
יעקב מרגי: למרות שחבר הכנסת איל בן ראובן ביקש שנהיה ממוקדי מטרה בנושא של אי שוויוניות, תן לנו על רגל אחת, מר שוחט, לגבי הנגשה בכלל, האם יש לכם פרק מיוחד בסוגיה של הנגשה וטיולים?
יעקב מרגי: האם אתם עוסקים בכך?
<אמיתי שוחט: קודם כל, יש את ההנגשה הבסיסית, הנגשה של מבנים תשתיות וסביבה, של אתרי טבע.
<אמיתי שוחט: יש תקנות של הנגשת אתרי טבע וגנים לאומיים.
<אמיתי שוחט: כמובן שלא את הכול אפשר להנגיש ואגב, יש אחוזים מסוימים שצריך להנגיש, אתרי עניין מרכזיים וחוץ מזה, יש מה שנקרא נגישות השירות, שאתרים חייבים לתת נגישות שירות, אבל זה באתרים עצמם.
<אמיתי שוחט: זאת אומרת, זה מה שקורה באתר עצמו, השאלה היא על התיווך.
<אמיתי שוחט: משרד החינוך מן הסתם יציג את זה בהרחבה כי משרד החינוך עשה הרבה עבודה בסיפור הזה לגבי האתרים, אבל צריך שבתי הספר יצליחו לצאת לשם.
<אמיתי שוחט: משרד החינוך עשה עבודה מאוד יפה בשנה האחרונה, פרסם חוזר והוראות איך אפשר להוציא את בתי הספר אל האתרים האלה, גם מבחינת לימוד וגם מבחינת ליווי אבל מה שחסר פה, לפי דעתי, בסיפור הזה, הוא הנושא של התיווך.
<אמיתי שוחט: זאת אומרת - - -
יעקב מרגי: עזוב את הסיפור הזה, אני עכשיו מתמקד בך.
יעקב מרגי: מה עוד צריך שם, תאמין לי, זה אחד הכישורים שלי, אין לי הרבה כישורים, אחד הכישורים הוא להוציא מהדיון את העיקר.
יעקב מרגי: אנחנו כבר דנים, אני רוצה לדעת אם בנציבות יש פרק מיוחד שמדבר על סוגית הטיולים.
<אמיתי שוחט: אין על הטיולים, יש על השירות ויש על הסביבה, שהם אמורים לתת את המענה.
<אמיתי שוחט: זה יותר נותן מענה לאנשים שמגיעים באופן פרטי.
<אמיתי שוחט: זאת אומרת שלאנשים עם מסגרות המסגרת צריכה לתת את המענה.
יעקב מרגי: בעקבות הדיונים שהיו אני אמליץ לך, תיכנס לסוגיה הזו מול משרד החינוך.
יעקב מרגי: יש גם, מעבר להנגשה של האתר, לא הכול זה טבע, לא הכול זה טיולים, יש גם מסלולים שנבחרים ויש גיחות ואני אומר לך, בפרקטיקה יש קשיים.
יעקב מרגי: מנהלי בתי ספר לפעמים מרמזים ביותר מרמז לאותו נער או נערה - - -
<אמיתי שוחט: שלא כדאי לצאת.