GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנואל טרכטנברג: אני לא אומר שזה צריך לחול עליכם, אבל אני אומר שכאשר רוצים ורואים בזה חשיבות, מוצאים פתרונות.
מנואל טרכטנברג: הדברים האלה צריכים לקרות.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להתייחס נקודתית להצעת חוק שחבר הכנסת מרגי ואנוכי מקדמים, חוק גל נבו, שנוגע לא רק למה שקורה בגיל 50 אלא גם מה קורה בגיל 30 או 35.
מנואל טרכטנברג: על מה מדובר?
מנואל טרכטנברג: אתם מכירים את העניין.
מנואל טרכטנברג: גל נבו, שחיין הפועל ירושלים, מוכשר ביותר, אחד המוצלחים שהיו במדינת ישראל, אבל הוא כבול, כפי שנהוג במקומותינו, למועדון שהוא נמצא בו.
מנואל טרכטנברג: הוא לא יכול להשתחרר אחרת יכולים לחתוך לו את המלגות ואת השכר ומה לא.
מנואל טרכטנברג: לכן אנחנו מדברים על מה שקורה אחר כך, על מה שקורה במהלך חיי הספורט של האדם.
מנואל טרכטנברג: מה קורה לו.
מנואל טרכטנברג: אנחנו מציעים שינוי משמעותי ביותר בשני היבטים.
מנואל טרכטנברג: אנחנו הנחלנו לעולם את המושג של שמיטה, של שבתון וכולי.
מנואל טרכטנברג: אחרי שבע שנים אותו ספורטאי יוכל להשתחרר ויהיה מוסד בוררות שאם יש חילוקי דעות על תנאי העסקה או תנאי ההתקשרות עם המועדון, אפשר יהיה לפנות לאותו מוסד בוררות כדי לפתור את העניין ולא תהיה אותה תלות אבסולוטית של הספורטאי במועדון שלו.
מנואל טרכטנברג: זה לא פותר את מה שאנחנו מדברים עליו כאן, אבל זה צעד משמעותי וצריך לעשות אותו ואני בטוח שחבר הכנסת מרגי ואנוכי נוכל לקדם זאת.
מנואל טרכטנברג: מעבר לזה, ובזה אני אסיים, אני רוצה להגיד לכם שזה לא רק עניין של תנאים כספיים מועדפים לאחר הפרישה.
מנואל טרכטנברג: זה עניין של פתיחת אפיקים לקריירה משמעותית, שמתבססת על הניסיון העצום שנצבר במהלך שנות הזוהר של כל אחד מכם.
מנואל טרכטנברג: כדי שאותו ניסיון יהיה רלוונטי גם להמשך, שיהיה לכם עוד עשרות שנים של עבודה משמעותית לאור הניסיון שנצבר.
מנואל טרכטנברג: בשביל זה המדינה צריכה להתגייס ולקבוע את זה כמסלול נפרד משמעותי.
יעקב מרגי: שמעון אמסלם, בבקשה.
יעקב מרגי: יש ארגון שחקנים, איך הוא נקרא?
<שמעון אמסלם: מדובר בניר אלון ואני בא לכאן בכובע אחר.
<שמעון אמסלם: אני גם חבר בארגון השחקנים הישראלי ואם אנחנו מחפשים פתרון, הפתרון קיים.
<שמעון אמסלם: אנחנו מדברים פה על ספורטאי עילוי שזכו במדליות.
<שמעון אמסלם: אני עושה את זה כבר שמונה שנים במכללה למנהל, מעל 250 ספורטאים מכול התחומים –כדורגל, כדורסל, כדורעף, כדוריד.
<שמעון אמסלם: כולם עברו אצלי תואר ראשון במכללה למנהל תוך כדי קריירה.
<שמעון אמסלם: אם אתה שואל אותי מה הפתרון שהחבר'ה האלה צריכים, הם צריכים חכה, הם לא צריכים דגים.
<שמעון אמסלם: אפשר לעזור להם בנושא של פנסיה, אפשר לעזור להם בכול, אבל בסופו של יום החבר'ה האלה צריכים קודם כל הכוונה, הבנה וחינוך פיננסי.
<שמעון אמסלם: הם כן צריכים לדעת חינוך פיננסי.
<שמעון אמסלם: אנחנו רואים הרבה סרטונים ביו-טיוב של ספורטאים שפרשו רק לא מזמן ועובדים כמאמנים של ילדים בכל מיני בתי-ספר.
<שמעון אמסלם: אחד חייב כסף בבנקים והשני יצא מהכלא.
<שמעון אמסלם: אני חושב שחינוך פיננסי ממקד אותך דווקא כן להיות מרוכז בדברים החשובים כדי שכאשר אתה תצא, אתה תדע מה לעשות.
<שמעון אמסלם: בגיל 32 הלכתי לעשות תואר ראשון במנהל עסקים.
<שמעון אמסלם: בגיל 32.
<שמעון אמסלם: הקמתי מפעל בשדרות כבר עשרים שנה ואני יכול להיות גאה במפעל הזה.
יעקב מרגי: אתה אומר שזה יכול להשתלב בקריירה.
<שמעון אמסלם: זה חייב להשתלב בקריירה.
<שמעון אמסלם: 99.9% מהספורטאים שמשחקים בארץ, אף אחד מהם לא יחתום בברצלונה, אני מבטיח לך.
<שמעון אמסלם: גם לא בריאל מדריד.
<שמעון אמסלם: אולי יש לנו אחד מתוך מיליון שיחתום ב-NBA כמו עמרי כספי.
<שמעון אמסלם: כל השאר יחיו כאן.
<שמעון אמסלם: מי שחי כאן
<שמעון אמסלם: מתאמן במקסימום ארבע שעות ביום.
<שמעון אמסלם: מה הוא עושה בשמונה השעות האחרות שהוא ער?
<שמעון אמסלם: אני נותן להם פתרון.
<גלעד לוסטיג: שמעון, יש פה שתיים שהיו מתווכחות אתך.
יעקב מרגי: רגע, נשמע את זה.
<גלעד לוסטיג: הן מתאמנות עשר שעות ביום.
יעקב מרגי: גלעד, זה כוחו של דיון.
<שמעון אמסלם: בסופו של יום, הפתרון שלנו הוא איך אנחנו מכוונים את הילדים האלה לאקדמיה, איך אנחנו עוזרים להם.
<שמעון אמסלם: אני עושה לילות כימים כדי לגייס כסף לתת להם מלגות.
<שמעון אמסלם: גם נטע הייתה אצלי ואולי היא תתחיל ללמוד בשנה הבאה.
<שמעון אמסלם: וגם גילי יודע שהוא נותן להם מלגות.
<שמעון אמסלם: אם נוכל לקבל עזרה לספורטאים האלה תוך כדי קריירה, אם הם יראו נכונות שהם רוצים ללמוד.
<שמעון אמסלם: הם גם יצטרכו לשלם כי אני לא מאמין שמי שיקבל חינם ילך ללמוד.
<שמעון אמסלם: אני לא מאמין בזה.
<שמעון אמסלם: חייב לשלם, אבל בסופו של יום זה חלק מהפתרון.
יעקב מרגי: גלעד, בבקשה.
<גלעד לוסטיג: ראשית, לברך את עצם קיום הדיון הזה.
<גלעד לוסטיג: אני חושב שחשוב מאוד שמעלים אותו לסדר-היום, ואם לשפוט לפי דבריהם של חברי הכנסת שנוכחים פה, אם יהיה מתאם גבוה למה שיקרה בסוף עם כל ה-120, אנחנו במצב טוב כי ההבנה שהם גילו בדברי הפתיחה שלהם, בהחלט מעודדת.
נחמן שי: לימדת אותי.
נחמן שי: אני גדלתי אצלך, גילי.
<גלעד לוסטיג: כבוד לי.
<גלעד לוסטיג: בכל מקרה, אני חושב שזה לא מתפקידו הרשמי והמסורתי של הוועד האולימפי, אבל אני חושב שהוועד האולימפי, מתוך שיחות ודיונים עם ספורטאים, גם ספורטאים במשך הקריירה שלהם וגם אחריה, זאת אחת מנקודות התורפה הכי גדולות בספורט וזה נושא שאף אחד לא מטפל בו, היום שאחרי.
<גלעד לוסטיג: כמו שהוצג במצגת וגם דיברנו על זה קודם לכן, בעיקר בספורט אולימפי מתאמנים הרבה מאוד שעות.
<גלעד לוסטיג: שמעון אמר פה דברי טעם והדבר היחיד שאמרתי הוא שהספורטאים האולימפיים מתאמנים לפחות עשר שעות ביום, ויש פה שתי דוגמאות לזה, גם אנסטסיה וגם נטע.
<גלעד לוסטיג: סדר-היום שלהן מאוד מתוכנן ומנותב מרגע השכמתן בבוקר.
<גלעד לוסטיג: הן יודעות מה הן עושות, הכול אצלן מתוכנן ומישהו מבקר מתי הן אוכלות, מתי הן מקבלות טיפולים, מתי הן עושות בדיקות כאלה ואחרות.
<גלעד לוסטיג: כשהן מסיימות את הקריירה, מלבד זה שהן פחות באור הזרקורים, אין להן ארגז כלים אפילו של דברים בסיסיים, החל מאיך לכתוב קורות חיים, איך לגשת לראיון עבודה ולמה הן בעצם מתאימות.
<גלעד לוסטיג: האם זה שהן היו ספורטאיות אומר שהן תהיינה מאמנות או קשורות לענף הזה?
<גלעד לוסטיג: אולי לא.
<גלעד לוסטיג: יש הרבה מאוד ספורטאים – הזכרנו פה את גל נבו.
<גלעד לוסטיג: גל נבו ימצא את עתידו בתחום הכלכלה.
<גלעד לוסטיג: הוא איש מבריק בנושא הזה ואנחנו ננסה לעזור לו לנתב את דרכו דווקא לתחומים האלה.
<גלעד לוסטיג: עמית לנג היה ג'ודאי ועובד במשרד הכלכלה.
<גלעד לוסטיג: חבר הכנסת איציק שמולי, אחד הדברים של המנטורים זה לכוון אותם דווקא למקומות שהם מתאימים.
<גלעד לוסטיג: לנסות לחבר אותם לחברות עסקיות, למשפחה האולימפית שלנו, שיכולות לקלוט את הספורטאים.
<גלעד לוסטיג: זה הנושא שהוא נר לרגלינו.
<גלעד לוסטיג: אחד הדברים שכבר נעשו, ואנחנו מברכים עליו – צריך לשדרג אותו ולהגדיל את הסכומים – הוא שיחד עם משרד הספורט ומועצת ההימורים יש לנו קרן משותפת שמסייעת ללימודים.
<גלעד לוסטיג: אנחנו עוזרים לספורטאים שהיו במשחקים האולימפיים בתמיכה של 30,000 שקל, שלוש שנים של שכר אוניברסיטאי.
<גלעד לוסטיג: אנחנו מסייעים לכל ספורטאי שהיה במשחקים האולימפיים וזה בהחלט דבר שאנחנו מאוד גאים בו.
<גלעד לוסטיג: גם בפרויקט החדש שלנו, כשהתחלנו את "היום שאחרי", אנחנו לוקחים שמונה שנים אחורה.
<גלעד לוסטיג: זאת אומרת שזה לא רק מי שמסיים עכשיו את המשחקים האולימפיים או בדרך לשם, אנחנו הולכים שמונה שנים אחורה.
<גלעד לוסטיג: רציתי לציין שבשיחות שלנו עם חבר הכנסת איציק שמולי העלינו מספר נושאים שבאמת לא מטופלים עדיין ואפשר לקדם אותם ולא בכספים משמעותיים.
<גלעד לוסטיג: הנושא הכי חשוב מבחינתי – שמעתי קצת רמיזות בנושא הזה – הוא דווקא ללכת מצד המצוינות, לא מצד המסכנות, לא מצד הרעבים ללחם כי הספורטאים שלנו, בטח הספורטאים המובילים שלנו, לא רעבים ללחם.
<גלעד לוסטיג: צריך להוציא את זה מהלקסיקון.
<גלעד לוסטיג: החבר'ה האלה מקבלים מלגות, מקבלים ספונסרים והם נתמכים.
<גלעד לוסטיג: התוכנית המקצועית שלהם ממומשת במלואה על ידי המערכות.
<גלעד לוסטיג: אני דווקא חושב שהייחודיות של הספורטאים היא דווקא במצוינותם, דווקא בייחודיות שלהם, דווקא בגלל שהם מודלים לחיקוי.
<גלעד לוסטיג: על עבודה קשה, על התמדה, על מעבר משברים בדרך, שזה מנת חלקו של כל ספורטאי.
<גלעד לוסטיג: דווקא מזה אני רוצה להציג אותם ולהוביל אותם.
<גלעד לוסטיג: נאה דורש, נאה מקיים – אנחנו בוועד האולימפי מעסיקים מה-1 בינואר את ורד בוסקילה, שהיא שייטת אולימפית בשלושה משחקים אולימפיים.
<גלעד לוסטיג: לקחנו אותה לשירותנו.
<גלעד לוסטיג: הספורטאים שלנו שותפים בכל הוועדות שלנו ובכל הוועדות שיש בוועד האולימפי חייב להיות נציג ספורטאים שלנו.
<גלעד לוסטיג: שתי הספורטאיות המכובדות האלה חברות בוועדות שלנו.
<גלעד לוסטיג: נושא מאוד חשוב הוא קרן לספורטאים עם בעיות רפואיות, לצערי הרב הרבה מהן בעקבות פעילותם הספורטיבית והם מתקשים בלממש את עצמם ובלקיים את עצמם.
<גלעד לוסטיג: אי אפשר לחשוף אותם כי זה נושא שאנחנו לא רוצים להוציא מטעמי סודיות רפואית.
<גלעד לוסטיג: יש לנו כאלה ואני חושב שצריכה להיות קרן של המדינה שתעזור, באמצעות חקיקה.
<גלעד לוסטיג: נושא נוסף הוא פנסיה – הכרה בפעילות הספורטיבית של הספורטאים, בטח בחברות ציבוריות שיכירו בהם בתקופה שבה הם עסקו בפעילות הספורטיבית.
<גלעד לוסטיג: כמו שיוצאים לפנסיה מהצבא וממשיכים את הוותק הזה.
<גלעד לוסטיג: דבר נוסף זה פנסיה למדליסטים.
<גלעד לוסטיג: אני חושב שכל מדינה שמכבדת את עצמה יודעת שהמדליסטים האולימפיים, ואין לנו הרבה – יש לנו תשע מדליות אולימפיות, שמונה ספורטאים – לתת להם איזושהי הכרה ולתת להם פנסיה.
<גלעד לוסטיג: לדעתי זאת לא פנסיה אפילו בחינם, כלומר הם יצטרכו להחזיר למערכת ארבע הרצאות בחודש במערכת החינוך.
<גלעד לוסטיג: זאת אומרת, אפשר לדון איך לעשות את זה כדי שגם הם יחזירו לחברה.
<גלעד לוסטיג: תודה לכם.
יעקב מרגי: אריק, בבקשה.
<אריק קפלן: בוקר טוב, אני נשיא התאחדות הספורט, מקבילה של הוועד האולימפי למה שקשור לספורט שאינו אולימפי בישראל.
יעקב מרגי: לא תחרותי.
<אריק קפלן: תחרותי מאוד, כמו האולימפי אבל לא באולימפיאדה.
<אריק קפלן: אני לא רוצה להוסיף ולשנות הרבה מהדברים.
<אריק קפלן: אני מסכים עם מה שאמר גילי.
<אריק קפלן: אפשר לקחת את כל מה שהוא אמר ולהכניס לי לפה, למעט לשנות משחקים אולימפיים ולומר משחקי עולם.
<אריק קפלן: הספורטאים שלנו, צמרת, קצפת של ספורטאים, מתחרים פעם בארבע שנים.
<אריק קפלן: אנחנו יוצאים בעוד שבועיים למשחקי העולם שלנו שייערכו בפולין, סך הכול 18 ספורטאים ייצאו כך שבאמת מדובר בקצפת של הספורטאים בארץ בענפים שלנו.
<אריק קפלן: גם אלה ספורטאים שנותנים את כל כולם במשך כל היום לאימונים, אם זה בג'יוג'יצו או סקי מים או אגרוף תאילנדי ואינם זוכים לתנאים לאחר פרישתם.
<אריק קפלן: אני יכול לומר שאנחנו באיילת מסייעים כמו שאמר גלעד, לצערי אין לנו עדיין פרויקט מורכב כמו "היום שאחרי", אבל אני מבטיח שנעשה גם את זה.
<אריק קפלן: אנחנו נתלבש עליהם ונעשה גם כן.
<אריק קפלן: אני לומד מהטובים.
יעקב מרגי: תשלבו ידיים, זה יותר טוב.
<אריק קפלן: בשמחה.
<אריק קפלן: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם הוועד האולימפי.
<אריק קפלן: אני יכול לומר שאנחנו מסבסדים היום קורסי מאמנים לספורטאים הבכירים שלנו ואנחנו מממנים להם לימודים אקדמיים וכמו שאמר שמעון, אנחנו ניתן להם את החכה מהתחלה ואחרי זה הם יידעו לדוג לבד.
<אריק קפלן: זה משהו ששמנו לעצמנו למטרה.
<אריק קפלן: לצערי הרב, אין לנו מספיק משאבים היום לתת את כל מה שדובר מסביב.
<אריק קפלן: אני מצטרף לדברים שאמרתם וחושב שגם המדינה – אני בקושי גדלתי על זה, אבל פעם ספורטאי נבחרת ישראל בכדורגל או בכדורסל היו נהגי "אגד" או נהגי "דן".
<אריק קפלן: הם היו רשומים.
<אריק קפלן: אני לא יודע אם הם נהגו, אבל הם היו רשומים.
<אריק קפלן: יכול להיות שיש אפשרות לספורטאים האולימפיים הבכירים, לספורטאי איילת הבכירים ביותר, יחד ביוזמה ממלכתית למצוא להם מקומות תעסוקה מובילים ושיתחילו במהלך התחרויות שלהם, כמה שהם יכולים.
<אריק קפלן: בהתעמלות אומנותית זה פחות רלוונטי, אבל ברוב הענפים יכולים מספר שעות ביום להתחיל להתמקצע.
<אריק קפלן: הם ייכנסו לשם בהמשך, כל אחד בהתאם לתחומו, אבל זה חייב לבוא כמשהו ממלכתי וגדול.
<אריק קפלן: מעבר לזה, אני מברך על היוזמה ואני מקווה באמת שנוכל לעזור לספורטאים שלנו.
יעקב מרגי: יעקב בוזגלו, בבקשה.
<יעקב בוזגלו: צהריים טובים לכולם, האמת היא שאני מסכים עם כל מילה שכל אחד מהחברים אמר, אבל אני חושב שאנחנו רצים יותר מדי מהר.
<יעקב בוזגלו: צריך להסתכל על הדברים לא אחרי הפרישה אלא הרבה לפני ההתחלה.
<יעקב בוזגלו: אצלנו שום דבר לא בנוי בצורה נכונה בספורט ולכן אנחנו כל פעם מתפלאים למה אנחנו לא משיגים הישגים.
<יעקב בוזגלו: אני חושב שלא רק שלא מכבדים את שחקני העבר או מתעמלי העבר או כל ספורט אחר, אלא פשוט מבזים אותם.
<יעקב בוזגלו: עושים הכול כדי לבזות אותם.
<יעקב בוזגלו: אני זוכר שכאשר פרשתי מפעילות הציעו לי הצעות לאמן ילדים.
<יעקב בוזגלו: מאוד אהבתי ורציתי, אבל מה הציעו לי?
<יעקב בוזגלו: רצו לבייש אותי יותר מאשר להציע לי.
<יעקב בוזגלו: אני אומר שההתחלה צריכה להיות עוד בתחילת הדרך.
<יעקב בוזגלו: אי אפשר לחכות ולראות שהכדורגלן יהיה כדורגלן בגיל עשרים כדי לראות אם הוא מתאים לתחום.
<יעקב בוזגלו: ההורים משקיעים הרבה מאוד כסף, ואני לא רוצה להגיד שמשלים אותם, אבל בהחלט נותנים להם לחלום.
<יעקב בוזגלו: כולנו יודעים שרוב הפעילים בספורט לא מתאימים לתחום שהם עוסקים בו.
<יעקב בוזגלו: אני מתמחה רק בכדורגל ואני לא מתיימר להיות מומחה בכלל בספורט, משום שיש כל מיני ענפים אינדיבידואליים, אבל כשמדברים על קבוצה, אי אפשר לדכא ילד ולדרוש ממנו מצוינות בעתיד.
<יעקב בוזגלו: זה לא ניתן, לא רק בכדורגל ולא רק בכדורסל ולא רק בענף אחד.
<יעקב בוזגלו: אני חושב שבראש ובראשונה ארגז הכלים שאנחנו נותנים לו עוד בהיותו ילד, הוא זה שילווה אותו לכל שאר הדברים בעתיד.
<יעקב בוזגלו: לכאורה, כדורגלנים נראים כמשתכרים במשכורות הגבוהות ביותר במדינה שלנו, אבל זאת בושה וחרפה כי אם יסתכלו כמה באמת מרוויחים 81% - את זה פרסמה ההתאחדות לכדורגל – הם משתכרים פחות מ-5,000 שקלים ברוטו בחודש.
<יעקב בוזגלו: ומה הם יפרישו לפנסיה?
<יעקב בוזגלו: איך הם יוכלו בכלל לחשוב על הדברים האלה?
<יעקב בוזגלו: ההורים משקיעים הרבה מאוד כסף בילד, בטח אם הוא מוכשר.
<יעקב בוזגלו: אפילו רצים אתו בעולם לכל מיני אקדמיות כאלה ואחרות ורוצים ללמוד דברים, אבל בסך הכול הם לא מגיעים לשום דבר.
<יעקב בוזגלו: התסכול גורם לאלימות.
<יעקב בוזגלו: אני לא רוצה להיכנס לזה משום שדיברנו פה על הרבה מאוד נושאים ולא דיברנו על כלום.
<יעקב בוזגלו: אני מתמחה רק בכדורגל ואני יודע שכל הורה משלם עשרות אלפי שקלים, אם לא מאות אלפים, ובסופה של הדרך הוא לא מחזיר אפילו את ההשקעה.
<יעקב בוזגלו: מפה יש כל כך הרבה תסכולים.
יעקב מרגי: נטע, בבקשה.
<נטע ריבקין: שלום לכולם, אני מכהנת היום כיושבת-ראש ועדת ספורטאים.
<נטע ריבקין: הודעתי על פרישה מפעילות תחרותית לפני כמה חודשים והתחרות האחרונה שלי הייתה בקיץ, באולימפיאדת ריו.
<נטע ריבקין: אני בהחלט מסכימה עם רוב הדברים שכל אחד אמר פה.
<נטע ריבקין: אני רוצה קצת לחדד מנקודת מבט שלי כספורטאית.
<נטע ריבקין: אני יכולה להגיד לכם שההקרבה אצל ספורטאי, וספציפית בענף שלי, היא סופר-סופר-סופר טוטאלית.
<נטע ריבקין: זה אומר שאני כספור
<נטע ריבקין: טאית לא יכולה לחשוב מה יהיה שנייה אחרי, כי אני כולי שם וזה אומר גם מבחינת הראש וגם מבחינת הזמינות שיש לי במשך היום.
<נטע ריבקין: כמו שנאמר פה קודם, זה לא סוד וזה באמת מגיע לעשר שעות אימונים נטו.
<נטע ריבקין: לזה מצטרפים עוד כל מיני טיפולים פיזיותראפיים וכל הדברים שצריך לעשות מסביב, וזה מגיע למצב שאני מקדישה 13-12 שעות הערות שלי לספורט.
<נטע ריבקין: זה לא סוד שמשתכרים מספורט אולימפי ומספורט יחידני.
<נטע ריבקין: הוועד האולימפי באמת מנסה ויוצר לנו איזושהי אווירה אופטימלית על ידי השגת ספונסר, כך שאנחנו באמת יכולים להתאמן יום-יום בראש שקט ולדעת שיש לנו מה לאכול, שעוברים את החודש ושהכול בסדר.
<נטע ריבקין: חברים, זה לא מצב שאני מסיימת קריירה ונשאר לי, כמו אצל טניסאים וספורטאים אחרים – כדורסלנים וכדורגלנים – כסף בצד.
<נטע ריבקין: אם לוקחים את מה שעשיתי בהתעמלות מבחינת הישגים, אז כן, הייתה משכורת והייתי חיה כל חודש בסדר גמור, חושבת על האימונים, חושבת על הספורט, אבל ברגע שאני מסיימת את הספורט זה נגמר.
<נטע ריבקין: דף חדש, ריק לחלוטין.
<נטע ריבקין: יש הרבה מקרים בהם ספורטאי יכול להציג יכולת סופר-מעולה בזירה וביום שאחרי אין לו את הכישורים.
<נטע ריבקין: אין לו מה לעשות עם זה.
<נטע ריבקין: כל אחד הולך עם זה לאן שהוא יכול.
<נטע ריבקין: יש כאלה שזה בא להם בצורה יותר קשה או יותר קלה, וללא ספק צריך עזרה מכל מיני סוגים.
<נטע ריבקין: כמו שנאמר, גם שילוב הספורטאים במקומות עבודה ובאמת לעזור להם לבחון ולבדוק מה כן מתאים להם לעשות, וגם ברמה הפיננסית.
<נטע ריבקין: אני היום בת 26 וסיימתי עשרים שנות קריירה ויש לי את ארגז הכלים שלי מכול החוויות שעברתי.
<נטע ריבקין: אני יכולה להגיד לכם שרק בחצי השנה האחרונה אני מתחילה לפגוש אנשים ולהכיר אנשים.
<נטע ריבקין: אני אומרת לכולם שעד היום כולם הכירו אותי, אני לא הכרתי אף אחד.
<נטע ריבקין: תבינו שזאת סיטואציה מאוד לא קלה ואחרי פרישה זאת איזושהי תקופה מאוד לא קלה, גם פיננסית וגם פסיכולוגית.
<נטע ריבקין: ביום נתון אחד כל החיים משתנים.
<נטע ריבקין: שום דבר לא מובן, שום דבר לא יציב.
<נטע ריבקין: זה לא פשוט ואנחנו צריכים את התמיכה בכל מיני מובנים.
יעקב מרגי: אנסטסיה, בבקשה.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: שלום לכולם, אני באה מענף השחייה האומנותית, שמוכר קצת פחות, אבל אישית רושמת לזכותי הישג שאני מאוד מתגאה בו.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: אני האישה הראשונה שייצגה את המדינה בארבעה משחקים אולימפיים.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: האישה הראשונה בישראל, אני חייבת לציין.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: פרשתי לפני כמה חודשים ובבחירות שלי בקריירה התמזל מזלי והצלחתי גם ללמוד תוך כדי ההכנות האולימפיות.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: עשיתי תואר ראשון במדעי ההתנהגות עם תקשורת ומשאבי אנוש, עם עזרה מאוד גדולה של הוועד האולימפי.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: למזלי נכנסתי למעגל התמיכה של "היום שאחרי".
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: אני מסתכלת על הדברים בצורה קצת יותר אופטימית וקצת אחרת.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: אני חושבת שעם כל המצב של הגישה לספורט בישראל, ולפעמים אולי סגירת דלתות או הרמת גבות לגבי ספורט שהוא פחות פופולרי, עובדה שהצלחנו להגיע לארבע אולימפיאדות למרות שאין מים בישראל ותמיד יש קשיים בתקציבים ובמתקנים ובזמן התייחסות בכלל.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: אני חושבת שהרבה יותר נכון להסתכל על ספורטאי שמבקיע את הגול, שמביא מדליה או מגיע לזירה האולימפית כמישהו שדווקא מתחיל את החיים.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: הוא עשה את הדוקטורט, הוא הגיע לפרופסורה ועכשיו הוא מוכן עם ארגז כלים שהוא בעל ערך מוסף מאוד גבוה, הרבה יותר מרבים אחרים, שאולי בינתיים עשו סטאז' ויש להם קצת יותר ניסיון בעבודה עם אנשים או במסגרת ציבורית כזאת או אחרת.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: אני חושבת שספורטאי מגיע עם איזשהו ערך שאין לאחרים וגם אם אין לו כישורים לכתוב קורות חיים, למשל, הוא כן יכול להתמודד עם הרבה מאוד אתגרים והרבה מאוד קשיים, אם יש לו רק קצת יותר גיבוי ודלת פתוחה מהמוסדות המדיניים או ממקומות יותר ייצוגים – משרד האוצר, למשל.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: זכיתי להזדמנות חדשה להיות רכזת התשתיות של הספורט ההישגי באגף הספורט בעיריית ירושלים.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: מההיכרות הקצרה שלי עם אנשים הם מאוד מעוניינים לשמוע מה יש לספורטאי אולימפי להגיד כי הוא היה בפנים.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: הוא יודע מה זה דורש, מה זה אומר כל יום, מה מרגישים, מה חושבים, עם מה הולכים בלילה ועם מה קמים בבוקר.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: זה יכול לעניין גם את הדור הצעיר, גם את המקום הייצוגי של המדינה כי עשינו המון למען המדינה ואנחנו יודעים איך לייצג אותה, עם ביטחון רב.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: אני חושבת שאם הייתה קצת יותר אפשרות לתת במה, הספורטאי לא יהיה כמו פרסומת חולפת, אומנם טובה אבל חולפת, אלא הוא יהיה הרבה יותר נגיש ואפשר יהיה להיעזר בו דווקא אחרי שהוא עושה את השיא שלו, כי רק אחרי שהוא עושה את השיא, הוא הופך להיות דוקטור במה שהוא עשה ואז הוא יכול לתרום הרבה יותר ובצורה הרבה יותר פומבית לכלל.
<אנסטסיה גלושקוב לבנטל: תודה רבה.
יעקב מרגי: חסרה חוליה של אקדמיה בתחום הספורט.
יעקב מרגי: אם הייתה לנו אקדמיה - - -
יעקב מרגי: מפותחת.
יעקב מרגי: אם הייתה אקדמיה מפותחת, אין ספק שהמשאב הזה היה מנוצל.
יעקב מרגי: המשאב הזה יכול היה להיות מנוצל, אבל זה דבר אחד.
יעקב מרגי: אני לא אומר שזה הפתרון האולטימטיבי, אבל זה וזה וזה - - -
<שמעון אמסלם: קשה מאוד להתפרנס מהספורט בארץ.
<שמעון אמסלם: קשה מאוד.
<שמעון אמסלם: אם אתה יוצא עם תואר מהאקדמיה של ספורט, אתה יוצא עם עוד מאות סטודנטים בשנה שכולם רצים אחרי אותם תפקידים.
יעקב מרגי: ברגע שתהיה אקדמיה שתחקור ותפתח – יש, אמרתי שהיא לא מפותחת.
יעקב מרגי: הפורשים מהספורט, יש להם מה לתרום בתחום הידע הזה.
יעקב מרגי: ראה את המכון הלאומי שעכשיו חוקקנו את החוק עבורו, שרוצים לצקת בו תכנים.
יעקב מרגי: השמיים הם הגבול אם תהיה פה אווירה של מדינה שבאמת דוחפת.
<שמעון אמסלם: הם לא יודעים שיש דבר כזה, ספורטאים.
<שמעון אמסלם: זאת הבעיה.
יעקב מרגי: רמי פורת, בבקשה.
<רמי פורת: שלום, ביקשתי את רשות הדיבור off record – הגשתי בקשה בכתב והיא לא הגיעה אליכם.
<רמי פורת: אני בא מענף השחייה.
<רמי פורת: היום אני כבר סניוריטי, אבל אני רוצה לצאת מחוץ לקופסה.
<רמי פורת: רוב הספורטאים לא מגיעים לפודיום.
<רמי פורת: רוב הספורטאים המקצועיים לא מגיעים לפודיום ואנחנו רוצים לחשוב על כל הספורטאים.
<רמי פורת: כשמדברים על ספורט וספורט מקצועי, צריך לחשוב על תרבות ספורט.
<רמי פורת: אנחנו מתחילים לדבר על תרבות ספורט וזאת צריכה להיות תרבות שמתחילה מבתי-הספר ומגיעה עד לאקדמיה.
<רמי פורת: כאשר יש חינוך לספורט בבית-הספר ומוציאים את הילדים לשחק משחק כדורגל, לפחות יש שעה בשבוע שידברו על ספורטאים.
<רמי פורת: כשאני הייתי ילד, כשדיברו על ספורט דיברו על חודורוב, על ויסוקר, על גרשון שפע ועל ראובן שפע כספורטאים שהובילו תרבות בעם לספורט.
<רמי פורת: היום מדברים על הספורט האומנותי.
<רמי פורת: חברה שהיא בריאה ורוצה לייצב בתוכה גם את נושא הספורט כחלק ממאווייה, חייבת להפוך את הספורט לחלק מהתרבות שלה.
<רמי פורת: ספורטאים לא צריכים להיות נשכחים מרגע שהם ירדו מהפודיום אלא להפך.
<רמי פורת: ספורטאים שאת כל חייהם הקדישו לנושא הספורט צריכים להיות מתוגמלים.
<רמי פורת: אני חושב שצריך לתגמל את ההורים.
<רמי פורת: זאת אומרת שהורה שמקדיש שעות רבות וימים ושבועות להסיע את הילד ולהוציא את הילד ולצייד אותו, ואת כל זה הוא מוציא מכספו, שההוצאה הזאת תהיה מוכרת לצרכי זיכוי במס.
<רמי פורת: זאת דוגמה.
<רמי פורת: או ספורטאי שעובד בתקופה שהוא גם נמצא בצמרת או שזה חלק מההכנסה שלו, שההכנסה הזו שמוקדשת לצרכי הספורט – ספורט לוקח המון כסף.
<רמי פורת: אני אומר לכם שזה המון כסף וזה לא קצת.
<רמי פורת: זה לא דבר שאפשר לעבור עליו לסדר-היום – חייב להיות שהמדינה מכירה בהוצאה הזאת.
<רמי פורת: המדינה נותנת לו גם את הגיבוי הכלכלי לצורך ההוצאה ולא רק בתקופה שהוא היה פעיל.
<רמי פורת: כי גם אחרי שהוא הפסיק להיות פעיל, רוב הספורטאים ממשיכים להיות פעילים, אם זה לצורך כושר אישי, אם זה לצורך חינוך הילדים שלהם לספורט.
<רמי פורת: אדם שעוסק בספורט, עוסק בספורט עד יומו האחרון.
<רמי פורת: אין ספורטאי שאני מכיר שלא עוסק בספורט.
<רמי פורת: תודה.
יעקב מרגי: ניר אלון, בבקשה.
<ניר אלון: אני מייצג שחקני כדורסל, כדורגל, כדוריד וכדורעף, כ-3,000 ספורטאים מקצוענים.
<ניר אלון: אגב, אני גם קפטן נבחרת ישראל למכביה ואתמול ניצחנו את ברזיל ואנחנו בדרך לגמר.
<ניר אלון: אם דיברנו על ותיקים, אני גאה להיות ותיק, 45 פלוס, ומקווה שביום ראשון גם נביא את הגביע.
<ניר אלון: אנחנו משחקים במסגרת המכביה העשרים ומתאמנים שלושה חודשים.
<ניר אלון: את האמריקנים ניצחנו ביום שישי ואת הקנדים ביום ראשון ואתמול ניצחנו את הברזילאים.
<ניר אלון: אני מקווה שמחר ננצח גם את הרוסים אז הכול יהיה בסדר.
יעקב מרגי: אתה מלמד את הצעירים איך מנצחים?
<ניר אלון: אצלנו פעם שחקן תמיד שחקן.
<ניר אלון: זה באופי אצלנו לנצח.
<ניר אלון: אני לא רואה בעיניים.
יעקב מרגי: הצעירים לא מנצחים, אני לא יודע למה.
<קריאה: כשהם מגיעים לגיל בוגרים, אז הם מתקלקלים.
<ניר אלון: אתה צריך לראות אותו פעם משחק.
<ניר אלון: אין לו כל כך רגליים, אבל כשהוא מקבל את הכדור, אין מצב שמישהו אחר - - - לעצם העניין, הדיון מאוד חשוב ותודה שהזמנתם אותנו.
<ניר אלון: הנושא של קריירה שנייה זה חלק מאוד מאוד חשוב בפעילות של הארגון, ובעוד דקה אני גם אגיד לכם איך נהיה פרקטיים גם לשים כסף לעניין הזה.
<ניר אלון: אני פה לא בשביל לדבר אלא גם בשביל לעשות.
<ניר אלון: מה קורה ביום שאחרי?
<ניר אלון: זה נושא שנוגע לא רק לוועד האולימפי ולספורטאים האולימפיים.
<ניר אלון: הוא נוגע לכל השחקנים בארץ.
<ניר אלון: זה נוגע לכל השחקנים בארץ, זה הארד-קור.
<ניר אלון: אבל קודם כל השחקן עצמו צריך להחליט שזה מה שהוא רוצה לעשות.
<ניר אלון: ברגע שההחלטה מגיעה מהראש, והספורטאים חזקים בראש, הנושא הזה מקבל את הביטוי.
<ניר אלון: אחרי זה נעזור לו לבחור, ניתן לו מערכת שתתמוך בו, כולל מלגות, מסלול אקדמי ו-250 ספורטאים שעוברים בכל האוניברסיטאות, אבל חשוב לנו לעצב את ההכוונה.
<ניר אלון: אנחנו חלק מארגון שחקנים עולמי וזה חלק מה-DNA של כל ארגון שחקנים עולמי.
<ניר אלון: בזמן שאנחנו מדברים פה, הם עושים סיורי קבוצות ומדינת ישראל היא מדינה קטנה.
<ניר אלון: בכל מקום הם מבקרים ומראים איך ללמוד ואיך לעשות את זה ביום שאחרי.
<ניר אלון: זה בזמן שהשחקן בן 24, 25, 26.
<ניר אלון: דיברו פה על גיל 35-30 כגיל פרישה.
<ניר אלון: השחקן צריך כבר בגיל 27-26 לדעת מה הוא הולך לעשות.
<ניר אלון: הוא חייב לדעת לעשות את זה ואנחנו ניתן לו את האפשרות לעשות את זה.
<ניר אלון: למדתי תואר ראשון ותואר שני תוך כדי הקריירה שלי בתור שחקן.
<ניר אלון: למדתי וזה דבר נהדר כי בבוקר אתה לומד וקצת מתאמן, לא רק לרגליים אלא גם אימון למוח.
יעקב מרגי: נכון שאומרים שכאשר הראש בריא, הגוף בריא?
<ניר אלון: חבר הכנסת מרגי, אני רוצה להגיד לך שתכונות של ספורטאים שמגיעים לקריירה שאחרי, שזאת הקריירה האמיתית והגדולה – המצוינות, הדבקות במטרה והחתירה להיות הכי טוב.
יעקב מרגי: היא דיברה על התכונות שאתה רוכש כספורטאי.
<ניר אלון: קח את מיקי ברקוביץ, את טל ברודי ושים אותה בכל חברה שהיא, הם משדרגים את החברה שתי רמות קדימה, במידה שהם מוכנים.
<ניר אלון: לי צרם לראות שלשום בעיתון שגל פרידמן מצלם חתונות.
<ניר אלון: אני אומר לך את האמת, צרם לי לראות את זה.
<קריאה: זה מבחירה שלו.
<ניר אלון: אני לא יודע, אני לא יודע.
<גלעד לוסטיג: כל עבודה מכבדת את בעליה והוא עושה את זה בהנאה רבה.
<גלעד לוסטיג: למה, ניר?
יעקב מרגי: גלעד, גל הוא לא הדיון.
<ניר אלון: זה לא פופוליזם.
<ניר אלון: אני יכול לא להגיד על השולחן מה שאני חושב.
יעקב מרגי: אם זה מבחירה?
<ניר אלון: אני רוצה שתהיה יד אחת מכוונת ולכן אנחנו פה.
<ניר אלון: להיות פרקטיים?
<ניר אלון: אני מוכן כארגון השחקנים.
<ניר אלון: פתחנו קרן מלגות וכל שנה אנחנו שמים 200,000 שקל לעניין.
<ניר אלון: זה לא הרבה, אבל שמים 200,000.
<ניר אלון: דיברת פה גם על הנושא הרפואי.
<קריאה: זה הרבה כסף.
<ניר אלון: אני מתחייב פה שכל שנה, בכל מקרה, הארגון יממן סך של 200,000 מלגות לספורטאים שילמדו.
<ניר אלון: כל שנה וזה כבר רשום אצלי בספרים.
<ניר אלון: 200,000 שקל למלגות ו-200,000 שקל גם לנושאים הרפואיים.
<ניר אלון: זה משהו שאני מתחייב עליו מעכשיו קדימה.
<ניר אלון: יש אפשרות לראות סרטון שהפקנו?
יעקב מרגי: הכנתם את זה טכנית?
יעקב מרגי: בינתיים ניתן לעוד דובר.
<ניר אלון: נושא אחרון שהעלה פה גילי לוסטיג הוא נושא הפנסיה.
<ניר אלון: לא המצאנו את הגלגל.
<ניר אלון: לקחתי את המודל שקיים בבלגיה ובהולנד לעניין פנסיה של ספורטאים.
<ניר אלון: העברתי את זה לראובן חביב וגם לשרה.