GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איציק שמולי: כשאתם מסתכלים על מה שקרה בשריפה הקודמת בכרמל, עם האסון הנורא של הסוהרים, אתם מסתכלים במבט לאחור של שלוש, ארבע שנים, אולי קצת יותר, המערכת בהגדרה מצליחה לשקם את עצמה או שזה מוטל בספק?
<שמואל ידוב: כן, היא מצליחה ולפעמים זה מפתיע מאוד אפילו באיזו מהירות.
<שמואל ידוב: לא נעים להגיד, לחשוב על זה בחכמה שלאחר מעשה, אבל אנחנו הרי שינינו את מראה המדינה עם יערות האורנים והפתיחה של היערות האלה מחזירה פתאום מגוון עצום של צומח, של חי, שצריך אבל ניהול כי זה דברים - - - אני רואה למשל בגן הלאומי בכרמל איך רשות הטבע והגנים מתמודדת, אל מול מצד אחד צמיחה יפהפייה של הצומח המקומי, שהוא גם עמיד יותר לשריפות ויותר מכיר אותן היסטורית, ומצד שני גם אורנים שיודעים להפיץ את עצמם, משתוללים ויש הרבה מאד ניסיונות לדלל ולמתן את ההתפשטות שלהם, אבל המערכת, עוד פעם, אנחנו עכשיו בפרספקטיבה של חצי שנה לגבי השריפה הגדולה בעמק הארזים, לבוא אליו היום – מראה משובב נפש כמעט.
איתן ברושי: אבל אתה לא מציע שנעודד את ה - - -
<שמואל ידוב: אנחנו צריכים הכול - - - אף פעם זה לא שחור לבן, צריך הכול בצורה מושכלת וחכמה ומתונה.
<שמואל ידוב: לעזור לטבע, לנהל את הטבע וגם פחות לעשות פעולות מתערבות.
איציק שמולי: מי אדוני?
<פיאד טמיש: ייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.
איציק שמולי: יש לך מה להוסיף?
<פיאד טמיש: האמת היא שאין לנו מה לתרום לדיון, באנו מתוך כבוד לכנסת ולמשכן שזימנו אותנו.
איציק שמולי: יש למישהו מה להוסיף לפני שאני מסכם?
איציק שמולי: בראשית הדברים אני רוצה להביע בשם הוועדה באמת מורת רוח מהעובדה שהנציגים הרלבנטיים של כיבוי אש, ולדעתי גם של המשטרה, לא הגיעו.
איציק שמולי: חבל שמזלזלים כך בוועדה,אבל אנחנו נעביר את זה גם לגורמים המתאימים בכנסת ואני מקווה שזה לא יחזור.
איציק שמולי: אני רוצה להודות לגורמים הממשלתיים, המשרד להגנת הסביבה, משרד החקלאות, גם לגופים השונים כמו החברה להגנת הטבע והארגונים הפועלים למען בעלי החיים, שפעלו באירועים האלה במסירות גדולה ובניסיון גדול מאוד להציל כמה שיותר בעלי חיים.
איציק שמולי: כפי שאמרתי בפתח הדברים שלי, זה לא דבר מובן מאליו שמפנים תשומת לב, משאבים ועניין גם למקומות האלה בעת אירוע אסון, ומבחינתי זה אחד המדדים להיותה של חברה חברה מוסרית.
איציק שמולי: אני אבקש גם ממחלקת המחקר של הכנסת וגם מהגופים הרלבנטיים שיושבים פה, החברה להגנת הטבע, המשרדים הממשלתיים, אם יש לכם יכולת לעזור בזה, בואו ננסה ללמוד כיצד מדינות אחרות בעולם מתמודדות עם אירועים בסדר גודל כזה, בכל מה שקשור להצלת בעלי חיים, גם לפני האירוע, גם במהלך האירוע וגם בסופו, גם בהקשר של חיות מחמד וגם בהקשר של חיות בר.
איציק שמולי: העובדה שאנחנו מבקשים לקבל עצה ממקומות אחרים לא אומרת שאלה שפועלים כאן והידע שמתבסס כאן הוא לא ידע שהוא מספק או שהוא חסר, אנחנו רוצים לוודא שאנחנו לא מפספסים שום דבר שאפשר לעשות.
איציק שמולי: הדבר השלישי, אני מבקש מהמשרד להגנת הסביבה וממשרד החקלאות להעביר לוועדת החינוך את האינפורמציה המלאה לגבי אותו נוהל שקיים או לא קיים, בתוקף או שלא בתוקף, בכל מה שקשור לפעולה עבור בעלי חיים בקרות אירוע כזה.
איציק שמולי: אני מודה לכל המשתתפים, תודה רבה.
מירב בן ארי: בוקר טוב, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט.
מירב בן ארי: היום 30 בינואר 2017, ג' בשבט תשע"ז.
מירב בן ארי: הנושא של הדיון הוא: 29 תלמידים מחמישה בתי ספר יוקרתיים בירושלים נעצרו בחשד לסחר ושימוש בסמים.
מירב בן ארי: איפה חבר הכנסת מלכיאלי?
מירב בן ארי: זה דיון שלו.
מירב בן ארי: בסדר, עשר דקות איחור ואנחנו מתחילים.
מירב בן ארי: אני קראתי גם את הסיפור הזה שפורסם ואנחנו נשמח גם לשמוע מהמשטרה איפה זה עומד, אבל אני רואה שמשרד החינוך הראה כאן תכנית מקיפה על ההתמודדות שלהם עם הנושא של השימוש בחומרים פסיכו אקטיביים והתנהגויות ממכרות.
מירב בן ארי: אני חברה גם בוועדה לנגע הסמים אז גם שם אנחנו עסקנו המון בנושא של בני הנוער וכמובן אי אפשר להתעלם מהשיח הציבורי שהיה כאן
מירב בן ארי: במשך כל סוף השבוע בנושא אי ההפללה, שאני בטוחה שגם הוא, למרות שהוא לא רלבנטי בכלל לקטינים, אין ספק שיש לו השפעה על התפיסה שלהם ועל היחס של החברה לנושא של קנביס.
מירב בן ארי: בכלל, אני די עוסקת בנושא, גם סיירתי בכמה מקומות, הייתי גם בכפרים, גם ב"רטורנו", גם בכמה אשפוזיות, פגשתי גם חבר'ה צעירים.
מירב בן ארי: נראה לי שסיירתי בכל מקום, מכלא "אופק" שפגשתי שם חבר'ה צעירים בהתמכרויות ועד כמובן אשפוזיות, כפרי הגמילה, הייתי גם ב"צופיה", במסילה, כך שנחשפתי לתופעה הזאת.
מירב בן ארי: מה שייחודי פה, לפחות ממה שקראתי, זה שאלה לא אותם חבר'ה – הנה, מלכיאלי, התחלנו עכשיו, כבר היינו באיחור – מה שייחודי כאן בעיניי זה הנושא, כך קראתי לפחות, שאלה משפחות טובות, שלא ציפו שהסחר בסמים יתנהל בתוך קבוצת ווטסאפ, אבל כנראה שבסוף זה מגיע לכולם.
מירב בן ארי: התופעה הזאת של הסמים לא מדלגת, לצערי, על אף צעיר או משפחה.
מירב בן ארי: קודם כל, מלכיאל, אתה רוצה לומר משהו לפני שאנחנו מתחילים?
מירב בן ארי: בסך הכול הצגתי את הנושא, תרגיש חופשי.
מיכאל מלכיאלי: בהמשך.
מירב בן ארי: אני חושבת שלפני משרד החינוך, שהביא לכאן תכנית, אני רוצה להתחיל עם המשרד לביטחון פנים.
מירב בן ארי: מי יציג, שניכם?
מירב בן ארי: מי שמדבר שיגיד את השם והתפקיד.
<סוני אינגר: רב פקד ועורך דין סוני אינגר, קצין חקירות נוער ארצי.
<סוני אינגר: אני רק אשאל את גבירתי אם גבירתי רוצה סקירה של התיק עצמו או על התופעה בכללותה?
מירב בן ארי: קודם כל, בגלל שהדיון שיזם חבר הכנסת מלכיאלי מתייחס לתיק עצמו אז אנחנו נודה לך ונרצה לשמוע איפה הדברים עומדים, לפחות מבחינת מה שקראנו וראינו, אם אתה יכול קצת להאיר את עינינו על הסיפור עצמו, וכן, כמה מלים באופן כללי, בעיקר בגלל סוף השבוע האחרון והשיח שהיה על הנושא של אי הפללה, שאני מניחה שזה גם, שוב פעם, אמנם לא רלבנטי לקטינים אבל רלבנטי לתפיסה של איך אנחנו כמדינה רואים את זה.
<סוני אינגר: נמצאים פה נציגי היחידה החוקרת שהם יתנו, כמובן הם לא יכולים להיכנס לפרטי החקירה אלא יותר בכללי, אז נציגי היחידה החוקרת יציגו.
<יוני נחמני: בוקר טוב.
<יוני נחמני: אני רב פקד יוני נחמני, ראש מחלק נוער וחשיפה בימ"ר ירושלים, בעצם היחידה שחקרה את הפרשייה של אותם תלמידים שבגינם זימנתם את הדיון פה.
<יוני נחמני: כמה מלים.
<יוני נחמני: זה משהו שאנחנו עושים אותו כדבר שבשגרה, זו העבודה שלנו.
<יוני נחמני: התקבל איזשהו מידע מודיעיני על תלמידי בית ספר מסוים, השם לא משנה כרגע, שמשתמשים בסמים.
<יוני נחמני: אותם נערים מזומנים לחקירה אצלנו ביחידה - - -
מירב בן ארי: משתמשים וגם סוחרים, לא?
<יוני נחמני: זה התחיל משימוש.
<יוני נחמני: התחיל משימוש בסמים, מספר נערים מסוימים בבית ספר מסוים.
<יוני נחמני: אנחנו מזמנים את אותם נערים לחקירה ומבצעים חקירה על נושא שימוש וסחר בסמים.
<יוני נחמני: החקירה החלה להתפתח ממספר נערים בודדים והתגלגלה לבתי ספר שונים והקיפה כמעט כ-30 בני נוער.
<יוני נחמני: מחומר החקירה - - -
מירב בן ארי: תגיד, אפשר לדעת מהם הגילאים שלהם?
<יוני נחמני: הגילאים נעו בין 15 ל-17.
<יוני נחמני: זה עיקר הגילאים שדובר בהם באותה חקירה.
<יוני נחמני: מה שאני יכול לספר, זה התגלגל לכ-30 בני נוער בבתי ספר שונים, כשבחומר החקירה היו גם שני נערים, כשבעצם חלק מהנערים קיבלו את הסמים מאותם בני נוער שהם בעצם היו סוחרים בסמים.
<יוני נחמני: זאת אומרת היה לנו, רובם היו משתמשים בסמים והיו גם שני נערים שבעצם הם סחרו בסמים.
מירב בן ארי: מדובר על קנביס, כן?
<יוני נחמני: כן, מדובר על קנביס ועל חשיש.
<יוני נחמני: הסמים שהשתמשו אותם נערים בפרשיה הספציפית הזאת זה קנביס.
מירב בן ארי: איפה זה עומד כרגע?
<יוני נחמני: עוד הפעם, בעיקר נערים שזו עבירה ראשונה שלהם והם מודים בשימוש בסמים, ההליך בגדול הוא הליך טיפולי.
<יוני נחמני: נפתח לנער תיק טיפול מותנה כשבעצם לנער אין רישום פלילי.
מירב בן ארי: אתה מדבר על "קדם"?
<יוני נחמני: לא, לא "קדם", זה הליך טיפול מותנה שהוא - - -
מירב בן ארי: עוד לפני - - -
<יוני נחמני: לפני הגשת כתב אישום.
מירב בן ארי: עוד אין הגשה.
מירב בן ארי: ב"קדם" יש הגשת כתב אישום, נכון?
<יוני נחמני: אין רישום פלילי במערכת.
<יוני נחמני: לא נפתח לו רישום פלילי.
<יוני נחמני: כמובן שיש לזה תנאים, שהנער מודה, מספר את האמת, נשלח לשירות מבחן לנוער, יש פה נציגה של שירות המבחן לנוער, עובר איזשהו הליך, רואים באמת שהנער מבין את המעשה שהוא עשה, מביע חרטה, מוכן להשתתף בתכנית טיפולית מניעתית.
<יוני נחמני: אנחנו מקבלים את חוות הדעת משירות המבחן לנוער ובדרך כלל אנחנו סוגרים את התיקים האלה בהליך של טיפול מותנה, ברוב הפעמים, כאשר אין רישום פלילי לאותו נער והוא יכול להמשיך בחיים שלו.
<קריאה: באיזה גילאים?
מירב בן ארי: 15 עד 17.
מירב בן ארי: שתי שאלות.
מירב בן ארי: אחת, האם כל הנערים המעורבים הסכימו להליך הזה?
<יוני נחמני: קודם כל אנחנו שולחים אותם להליך הזה.
<יוני נחמני: מפה הכדור בדרך כלל נמצא אצל שירות המבחן לנוער שיוצרים עם הנער ועם הורי הנער קשר ומזמנים אותו, כאשר הוא עובר איזשהו הליך מסוים שחברתי פה תעמוד עליו.
<יוני נחמני: רוב הנערים אכן מגיעים.
<יוני נחמני: המשפחות בסך הכול רוצות את זה, ההורים רוצים את ההליך הטיפולי.
<יוני נחמני: יש מיעוט של משפחות ומיעוט של נערים שבחרו בדרך העבריינית.
מירב בן ארי: מבחינתך, אותו נער שסחר והנער שהשתמש, הם אותו דבר מבחינת ההליך שהוא יכול לעבור שם?
<יוני נחמני: הוא מגיע להליך, אבל הרישום לגביו, אנחנו שוקלים.
<יוני נחמני: בדרך כלל נערים שסוחרים בסמים נפתחים להם תיקים פלילים כי העבירה פה הרבה יותר חמורה.
<יוני נחמני: נער שסוחר בסמים ומקבל כסף תמורת אותם סמים - - -
מירב בן ארי: זה יותר חמור מילד - - -
<יוני נחמני: אנחנו רואים את זה בחומרה יתרה.
מירב בן ארי: כרגע התהליך הוא אצל קצינות המבחן וברגע שיגיעו ההמלצות שלהן אז המשטרה תחליט.
<יוני נחמני: כן, כאשר ברוב המקרים אנחנו הולכים לתיק של טיפול מותנה ובעצם לאותו נער אין רישום פלילי במערכת.
מירב בן ארי: זה טוב, כי הרישום הפלילי נוגע לגיוס לצבא ולשאר.
<יוני נחמני: נכון, לא פוגע לו בהמשך החיים.
מירב בן ארי: קודם כל זה ראוי לשבח.
מירב בן ארי: אני מכירה את "קדם", אבל זה שלב קדימה יותר וטיפול מותנה זה בעצם - - -
<יוני נחמני: זה משהו אחר.
מירב בן ארי: בואו נשמע גם מהקב"סית איפה זה עומד מבחינתכם?
<יעל כהן: שמי יעל כהן ואני נציגת שירות המבחן לנוער, קציני מבחן לנוער, לא קב"סית.
מירב בן ארי: את כפופה למשרד לביטחון פנים?
<יעל כהן: לא, משרד הרווחה.
<יעל כהן: התהליך של טיפול מותנה, המשמעות שלו זה לא לתייג את הנערים.
<יעל כהן: כדי שלא יהיה להם רישום פלילי ושהם באמת יוכלו להמשיך בחיים שלהם בצורה נורמטיבית.
<יעל כהן: במידה והם משתפים פעולה אין שום רישום, גם לא לצבא, הצבא לא יודע מזה.
<יעל כהן: הנערים מופנים אלינו.
<יעל כהן: רובם משתפים פעולה.
<יעל כהן: הם מגיעים עם המשפחות.
<יעל כהן: התהליך הטיפולי אצלנו כולל גם טיפול פרטני, גם שיחות פרטניות, יש לנו טיפול קבוצתי וגם נערכות לנערים בדיקות שתן לאיתור סמים.
<יעל כהן: במידה ומשתפים פעולה זה הליך של שלושה ארבעה חודשים, אנחנו ממליצים לתחנת משטרה לגנוז את התיק ללא שום משהו שיימשך לעתיד, ללא שום רישום פלילי.
מירב בן ארי: זה גם לאותו נער שסחר?
<יעל כהן: לא, בדרך כלל נער שסחר מגיע עם הליך של פ"א.
<יעל כהן: ולגביו, אנחנו פוגשים אותו, מתרשמים ממנו - - -
מירב בן ארי: תגידי, כל הילדים זו עבירה ראשונה?
<יעל כהן: רובם הגדול.
<יעל כהן: מבדיקה שערכנו רובם הגדול ולכן הם הולכים להליך שהוא מאוד לא מתייג אותם.
<יעל כהן: בפגישה אתנו אנחנו פוגשים אותם, פוגשים את המשפחה, אנחנו מקבלים מידע מהגורמים מסביב, כולל מסגרות החינוך.
<יעל כהן: אני אגיד שבפרשה הזו נפגשנו עם אחד המנהלים של בית הספר בפרשה, לפי בקשה שלו, והסברנו לו על ההליך.
<עדנה דרנל: כמה זמן ההליך?
<יעל כהן: בין שלושה לארבעה חודשים.
<יעל כהן: ההליך הזה הוא ט"מ סמים.
<יעל כהן: אם ההתרשמות שלנו היא שצריך טיפול מעבר לזה, יש לנו אפשרות להאריך את זה, יש לנו אפשרות להמליץ שזה לא יהיה הליך בלי תביעה, אם אנחנו מתרשמים שבעיית הסמים היא רצינית יותר.
מירב בן ארי: אני מבינה ששמות הקטינים חסויים, אבל למה השמות של בתי הספר חסויים?
מירב בן ארי: הרי אם הורה רוצה לרשום את הבן שלו, חשוב שהוא יידע, לא?
<יעל כהן: קודם כל אני חושבת שהיום זה מגיע מכל בתי הספר, אבל אני חושבת שזה לא משהו שהוא בסדר לתייג שם של בית ספר מסוים.
מירב בן ארי: בגלל שהייתה שם פעילות של - - -
<יפעת רווה: נהפוך הוא.
<יפעת רווה: אני חושבת שדווקא בגלל זה שבית ספר מטפל בעניין ולא מטאטא את העניין, הרבה פעמים זה מקום של חוזק ולא מקום של תורפה לבית הספר.
<יפעת רווה: אפשר להסתכל על זה גם כך.
מירב בן ארי: כן, אבל השם של בית הספר חסוי.
<יעל כהן: אלה קטינים, אנחנו לא רוצים לחשוף אף אחד.
מיכאל מלכיאלי: לא רוצים לפגוע ברישום של בית הספר?
<יעל כהן: זה פחות השיקול.
מירב בן ארי: להורה זה אולי כן שיקול.
מירב בן ארי: אני מבינה את הילדים, זה ברור, הם קטינים, אין ספק, אנחנו רוצים לתת להם תכנית טובה יותר להצליח, אבל בתי הספר, לא משנה, זה משהו - - -
<קריאה: קיים בכל בית ספר.
<עדנה דרנל: האם בתי הספר ידעו - - -
<קריאה: האם הם התריעו?
מירב בן ארי: אני חוזרת אליכם, הדרך שאתם ידעתם על ההתנהלות הזו של הצעירים זה לא דרך בית הספר אלא זה דרך הילדים.
מירב בן ארי: איך ידעתם על הסיפור הזה?
<סוני אינגר: בואי נגיד שזה משהו - - -
מירב בן ארי: תיק מודיעיני שהגיע מתוך בני הנוער?
<סוני אינגר: תרשי לי לא להתייחס לזה.
מירב בן ארי: אבל לא מתוך בתי הספר.
<סוני אינגר: אני ברשותך לא אתייחס.
מירב בן ארי: טוב, נראה לי שהבנתי, אבל בסדר.
מירב בן ארי: בעיקרון, כמה זמן עבר מאז הטיפול בחבר'ה האלה ומה ההתרשמות שלך?
<יעל כהן: ההפניות שלנו הגיעו מנובמבר דצמבר, אנחנו ממש בהתחלה.
מירב בן ארי: ממש בהתחלה.
מירב בן ארי: רק שנדע, הילד - - -
<יעל כהן: - - - פגישה ראשונה, הם מגיעים לבדיקת לאיתור סמים - - -
מירב בן ארי: כל שבוע?
<יעל כהן: כל נער לפי המצב שלו, אבל הם מגיעים ליותר מבדיקה אחת, הם מגיעים לפגישות, יש נערים שאנחנו מתרשמים שהם צריכים טיפול קבוצתי אז יש לנו טיפול קבוצתי שמיועד למניעה.
<יעל כהן: אם ההתרשמות שבעיית הסמים היא יותר רצינית מזה אנחנו יכולים להמשיך לטפל ואז אנחנו נמליץ לתחנת המשטרה לא לסגור את זה בהליך של טיפול מותנה.
<יעל כהן: רוב הנערים ההליך שלהם נסגר ללא רישום פלילי וללא פגיעה בחיים שלהם.
מירב בן ארי: הם משתפים פעולה.
<יעל כהן: רובם הגדול כן.
מירב בן ארי: מה עם ההורים?
מירב בן ארי: ראיתי שההורים פה היו קצת בשוק משהו.
<יעל כהן: ההורים באים לפגישות אצלנו, זו חובה על כל נער שמגיע.
<יעל כהן: ההזמנה שנשלחת היא נשלחת לנער ולהורים, אנחנו מאוד מקפידים לקיים לפחות פגישה אחת ביחד עם ההורים.
<יעל כהן: אנחנו מקבלים מידע גם מהגורמים בקהילה.
<יעל כהן: ההורים מעורבים מאוד, לפחות ההתרשמות שלי.
מירב בן ארי: לפי מה שקראתי הם היו די מופתעים.
<יעל כהן: הם הופתעו מזה שהשתמשו בסמים, אבל ברגע שהם הוזמנו לשירות מבחן הם כבר דיברו איתם על זה בגלוי.
מירב בן ארי: שאלה אחרונה.
מירב בן ארי: אנחנו כבר לא מתעסקים בהכחשות או בעניינים כמו שהיה בהתחלה, אלא אנחנו מתעסקים בהבנה של המצב, התמודדות, טיפול ובסוף חזרה למשטרה עם המלצה שלכם.
<יעל כהן: כן, כמו שיוני אמר, נער יכול להיות מופנה להליך של ט"מ סמים רק אם הוא מודה בעבירה.
<יעל כהן: נער שמכחיש את השימוש במים לא יכול להיות מופנה להליך כזה.
<יעל כהן: הוא צריך להודות ולקחת אחריות על זה.
מירב בן ארי: לא כולם הודו.
<יעל כהן: הרוב.
<יעל כהן: הרוב הגדול הודו.
<יעל כהן: הם גם מבינים שיש להם אינטרס.
<יעל כהן: גם ההורים מבינים שאם הנער יודה ויבוא לפגיעות בשירות מבחן ויקבל חוות דעת טובה ויגיע לבדיקות שתן והן ייצאו נקיות וישתף פעולה בהליך הטיפולי, זה ייסגר לו בלי רישום פלילי.
<יעל כהן: יש להם אינטרס גדול להגיע לשירות מבחן ולהתגייס להליך הזה.
מירב בן ארי: עוד משהו מן המשרד לבטחון פנים וממשטרת ישראל?
<סוני אינגר: צריך לשים במסגרת את כל הנושא הזה של התופעה.
<סוני אינגר: אני רוצה לדבר על התופעה באיזשהו zoom out.
מירב בן ארי: כן, זה הדבר הבא שרציתי.
<סוני אינגר: קודם כל קצת מספרים הבאתי לסבר את האוזן.
<סוני אינגר: אני לא רוצה לפרש אותם, אבל אני אציג אותם לוועדה.
<סוני אינגר: אנחנו כן יודעים להגיד שפשיעת הנוער כמגמה, בניגוד לתחושות שלנו, היא במגמת ירידה.
<סוני אינגר: כלומר, אני יודע להצביע על ירידה של כ-9.5% משנת 2016 עד היום.
<סוני אינגר: יש לזה מספר סיבות שזה לא המקום להיכנס אליהן, אבל מה שאנחנו כן רואים בדאגה זה שבעבירות השימוש העצמי בסם בקרב קטינים יש עלייה של 26%.
<סוני אינגר: משנת 2015 לשנת 2016 מ-3,232 תיקים ל-4,071, עלייה של 26% בשימוש עצמי.
<סוני אינגר: כנגד זה בעבירות הסחר בסם, ירידה של 7% מ-1,283 ל-1,193.
<סוני אינגר: עוד נתון שהוא מעניין לחשיבה, העבירות של שימוש עצמי בין כותלי בית הספר עצמו, אמנם זה מספרים זניחים, אבל מ-5 ל-26 מקרים זו עלייה של 420%.
<סוני אינגר: עדיין המספרים הם באמת קטנים.
מירב בן ארי: אבל פעם זה בכלל לא היה נכנס לתוך בית ספר.
<סוני אינגר: תמיד היו ברקע אירועים של שימושים כאלה ואחרים בסמים בקרב בתי הספר.
<אורית שפירו: זו גם פונקציה של חשיפה.
<סוני אינגר: אני אומר שאני לא רוצה לתת את הפרשנות לנתונים, אבל נתונים הם נתונים שצריך להתמודד אתם.
מירב בן ארי: 26% יותר בני נוער משתמשים - - -
<סוני אינגר: 420%.
מירב בן ארי: לא, אני מתכוונת לנתון שהיה לפני כן.
<סוני אינגר: כן, 26% עלייה בשימוש עצמי.
מירב בן ארי: שימוש עצמי בקרב בני נוער שאתה מגדיר גילאים 14 עד 18?
<סוני אינגר: 0-18, אבל מן הסתם הם בעיקר בקרב תלמידי תיכון.
<סוני אינגר: יש פה עוד יסוד גדול שצריך להבין וזה הנושא של הטיפול המותנה.
<סוני אינגר: הטיפול המותנה, כל תכליתו היא לא לתייג את הקטין ולתת לו הזדמנות נוספת אבל once עשית עבירה פעם שנייה או פעם שלישית, לפעמים אנחנו יותר סלחניים, נפתח לך תיק פ"א שהוא תיק שמותיר חותם פלילי, תיק פלילי לכל דבר כמו הבגירים.
<סוני אינגר: התמהיל של החלוקה של התיקים, בין תיקי הפ"א הפליליים לט"מ, שהוא לא מותיר חותם פלילי, אז יש לנו יותר תיקי פ"א.
<סוני אינגר: כלומר, בעצם, במובן מסוים, אנחנו נותנים את ההזדמנות על פי דין כמובן, אבל אז יש קטינים ששבים וחוזרים ואנחנו נאלצים לפתוח להם תיקים פליליים.
מירב בן ארי: על שימוש עצמי של קטין בפעם שנייה ושלישית כבר נפתח התיק?
<סוני אינגר: יש תבחינים שאומרים שאם לא מדובר בסם מסוכן ודרך השימוש היא לא באמצעות הזרקה או הסנפה, כלומר, שהחומרה היא מינורית על פניו, אני אמשיל את זה למדיניות החדשה לגבי הלגליזציה - - -
מירב בן ארי: לא לגליזציה, אי הפללה.
<סוני אינגר: האי הפללה, בעצם הבגירים באיזשהו מקום מיישרים קו איתנו, הקטינים.
<סוני אינגר: כלומר, הולכים לכיוון של הקטינים, של בואו ניתן הזדמנות על הזדמנות על הזדמנות עד שאין מנוס וצריך לפעול בדרכים אחרות.
<סוני אינגר: זה בגדול הרציונל, אבל בשימוש עצמי של קטין כשהתבחינים מצביעים על כך שהוא נער נורמטיבי, הוא משתף פעולה, לא מדובר באחד שהוא באיזשהו הליך טיפולי, אנחנו בהחלט שוקלים בחיוב הליך של טיפול מותנה.
<סוני אינגר: בעבירות חמורות יותר כדוגמת סחר, גידול, אספקה או נסיבות שהן חמורות, לפעמים גם בפעם הראשונה אין מנוס מלפתוח פ"א.
<סוני אינגר: מה שכן, בוודאות אני יכול להגיד, שאותם אלה שחוזרים, הרצידיביסטים מה שנקרא, פותחים להם תיקי פ"א, כלומר, תיקים עם רישום פלילי והתמהיל בין הפ"א לט"מ הוא לטובת הפ"א.
<סוני אינגר: גם את זה צריך לשים בחשבון.
<סוני אינגר: לצערי, לגבי הפרשייה הזאת, היא לא חריגה, שלא תיפלו מהכיסאות.
<סוני אינגר: אנחנו, לצערנו, חדשות לבקרים מכירים מספרים של מעל 100 ויותר.
מיכאל מלכיאלי: של סחר או של שימוש?
<סוני אינגר: אצל הקטינים בעיקר זה שימוש, אבל בוודאי שבתוך המשתמשים יש גם סוחרים, מן הסתם.
מירב בן ארי: מישהו צריך לספק.
מיכאל מלכיאלי: בגילאים האלה?
<סוני אינגר: בגילאים האלה.
<סוני אינגר: הצגתי נתון של 1,193 תיקי סחר בסם על ידי קטינים אז התשובה היא כן.
<סוני אינגר: בעיקר אספקה.
<סוני אינגר: בכרוניקה של העבירה הזאת הקטינים בעיקר מתעסקים באספקה, שזה די גזירה שווה בין השתיים.
<סוני אינגר: לצערנו, זו לא הפרשייה היחידה והיא גם לא הפרשייה החמורה יותר.
<סוני אינגר: אנחנו מכירים את זה שהנגף הזה, הנגע הזה של הסמים בקרב קטינים פושה.
<סוני אינגר: כלומר, זה לא משהו שהוא חדש, לא בגלל כזו תופעה או מהלך כזה או אחר, זה תמיד היה ברקע.
<סוני אינגר: לפעמים היו עליות, לפעמים ירידות, יש לזה דינמיקה משל עצמו, אבל אני כן יכול להגיד שבשנת 2015 היו פחות תיקי סמים לעומת השנה וכל אחד שייתן את הפרשנות שלו.
מירב בן ארי: כן, למרות שמה שמעניין זה שאמנם ירדו התיקים של הסחר, אבל השימוש עלה, ב-26%.
מירב בן ארי: שאלה אחת לגבי המדיניות החדשה שהוצגה על ידי השר, שקראנו כולם.
מירב בן ארי: בעצם אתה אומר שהמדיניות החדשה לוקחת את הבגירים למה שהיום בעצם כבר קורה עם הקטינים.
<סוני אינגר: כמשל.
מירב בן ארי: כן, כדוגמה, אבל האם יש משהו במדיניות החדשה של השר שכן משנה את ההתייחסות שלכם היום לקטינים או שזה לא נוגע?
<סוני אינגר: אני לא חושב שזה נכון שכבר עכשיו נגיד כי אנחנו באמת עוד לא יודעים.
<סוני אינגר: יושבת פה חברתי יפעת ממשרד המשפטים, הם הוציאו את הנייר הזה.
<סוני אינגר: צריך ללמוד את זה ולהגיד איזו השלכה תהיה.
<סוני אינגר: השלכה תהיה ודאי, השאלה איזו השלכה תהיה.
<סוני אינגר: להגיד אם זה טוב או רע עוד מוקדם להגיד.
מירב בן ארי: לא אם זה טוב או רע, אבל יפעת תתייחס לזה.
מירב בן ארי: בסדר גמור, זה המשרד לבטחון פנים.
מירב בן ארי: יפעת, ממשרד המשפטים.
מירב בן ארי: בבקשה, גבירתי, יפעת רווה.
<יפעת רווה: בישיבות הצוות אחד מהנושאים - - -
מירב בן ארי: את היית שותפה לוועדה של אי הפללה?
<יפעת רווה: הייתי שותפה לוועדה של אי הפללה, ההמלצה שלי הייתה לאי הפללה.
<יפעת רווה: הנושא של קטינים, בין הנושאים היו נושאים שנראו לי שפחות יש לחשוש מהם, בין החששות שעלו מההתנגדויות לשינוי, הקטינים, זה נראה לי אחד הנושאים הרציניים, שמבחינתי לפחות היה נושא מאוד משמעותי שכן חששתי מהתוצאות שלו, כי גם אם לא משנים ישירות את המדיניות, עדיין יש השלכות.
<יפעת רווה: ההמלצה שלי, שוב, זה לא לגמרי חופף את ההמלצות של הוועדה שבסופו של דבר היו פשרה בין כל הדעות, ההמלצה שלי הייתה להמשיך לדון בזה עם המשרדים הרלבנטיים.
מירב בן ארי: אנחנו מדברים על קטינים עכשיו.
<יפעת רווה: בנושא של קטינים ואני שמחה מאוד שזה עלה בקנה אחד עם פנייה של משרד החינוך, שמתחילים לעשות סדרת ישיבות בנושא של קטינים, בנפרד מנושא הבגירים, בשמיני בפברואר.
<יפעת רווה: חשוב מבחינתי בנושא הזה לשבת עם המשרדים הטיפוליים, החינוך, הרווחה והמשרדים שבסופו של דבר - - -
מירב בן ארי: תסבירי לי, יפעת, זה לא ברור, איך בעצם המדיניות החדשה תשפיע על קטינים אם בכלל?
<יפעת רווה: יש את ההשפעה הפרקטית - - -
מירב בן ארי: כי מבחינת הרוח, אי ההפללה השפיעה לרעה.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שנתתי הרצאה בשבוע שעבר, ממש אחרי שעשיתי הרצאה למרכז לחבר'ה בסיכון, חבר'ה בתיכון, הדבר הראשון שהם שאלו אותי זה: "מירב, איך האי הפללה תשפיע עלינו?
מירב בן ארי: " הסברתי להם שזה לא רלבנטי, אבל אולי תחדדי את העניין הזה.
<יפעת רווה: אחד הטיעונים המרכזיים שהושמעו בוועדה, נכון, גם אם אתם עושים שינוי לגבי בגירים, יגידו הקטינים, "מה זה נוגע אלינו?", אבל סקר שעשתה הרשות למלחמה בסמים ב-2014 העלה, ואני אתן פה את הנתונים מאז, שמתוך התלמידים, וזה סקר בין תלמידים, לא מדברים על נוער נושר ששם האחוזים בטח יותר גדולים, ש-10% מתלמידי כיתות י' עד י"ב דיווחו שהשתמשו בחשיש או במריחואנה אי פעם.
<יפעת רווה: ההנחה, שלי לפחות, היא שלא כולם מדווחים, שיש תת דיווח וזה מספר עצום.
<יפעת רווה: זאת אומרת אם אתם עושים את החשבון של כלל התלמידים זה מספר עצום.
<יפעת רווה: זה מתקשר גם למה שאת שאלת, למה לא חושפים את השמות של בתי ספר.
<יפעת רווה: ממה שאני רואה זה נמצא - - -
מירב בן ארי: בכל בתי הספר.
<יפעת רווה: בהרבה מאוד וההבדל בין בתי הספר זה מי חושף ומי לא, אז דווקא יש לנו אינטרס שבתי ספר ישתפו פעולה ולא יחששו מתיוג השם שלהם, כי אלה דווקא בתי ספר שמטפלים ולא מטייחים, אנחנו לא רוצים שיסתירו את זה ולכן המספרים כבר ככה גדולים.
<יפעת רווה: אחת ההמלצות מבחינתי, ואני מקווה שזה חופף עם בטחון פנים, שצריך ללמוד אותה, צריך ללמוד את העמדה הסופית.
<יפעת רווה: אני לא רוצה לדבר בשמם, אבל זה לשנות את ההסברה ולהתאים אותה לזה שיש מדיניות אי הפללה.
<יפעת רווה: עד עכשיו ההסברה הייתה, הכול אסור, אין סמים קלים ואין סמים קשים.
<יפעת רווה: אנחנו רואים שזה לא עבד.
<יפעת רווה: להיפך, כרשויות, האמון אבד מפני שנערים רואים שמשתמשים וכן קורה או לא קורה ובסוף, אם אומרים הכול אסור ועושים את זה אז הולך לאיבוד האמון.
<יפעת רווה: ההסברה צריכה להיות מאוד מדויקת וצריך להסביר את הנושא הגילאי.
<יפעת רווה: לפי מה שאנחנו שמענו ממומחים הוא שיש הבדל גדול מבחינת הנזקים וההשפעות על נערים צעירים מאשר על אנשים בוגרים יותר והנושא הזה צריך להתחדד.
<יפעת רווה: אנחנו נצטרך לעשות את ההתאמות, נצטרך לשבת, אני חושבת שהישיבות האלו עם משרד החינוך זה הדבר הנכון, לראות איך מסבירים ואיך מעבירים את זה, איך מתווכים את זה, זה דבר שרק נעשה, זה דבר שנמצא בתהליך ואני מברכת על זה שנעשית על זה חשיבה.
<יפעת רווה: אני חושבת שזה מאוד קריטי, בוודאי בשינוי כזה שהוא שינוי דרמטי, אין מה לעשות.
<יפעת רווה: גם אם השינוי הוא קל יחסית, הוא מאוד זהיר, מבחינת הרוח והשיח יש פה שינוי חשיבתי שאנחנו צריכים לקחת בחשבון.
מירב בן ארי: עיריית ירושלים, מי הנציג?
<עדנה דרנל: עדנה.
מירב בן ארי: עדנה, בבקשה, הממונה על טיפול בפרט.
מירב בן ארי: את לא בשביתה?
<קריאה: הם פה בחוץ אז אמרת, נקפוץ.
מירב בן ארי: עדנה, משרד הרווחה?
<עדנה דרנל: לא, מנח"י, מינהל חינוך.
<עדנה דרנל: אני לא יודעת באילו בתי ספר זה קרה, אבל אנחנו כן מודעים לעלייה בשימוש וזה לא רק בתיכון, אנחנו יודעים שזה גם בחטיבת ביניים וזה הולך ויורד כל הזמן.
<עדנה דרנל: העבודה שלנו היא מול בתי הספר, להציף את הנושא, לעשות הרבה הסברה.
מירב בן ארי: תני לי דוגמאות.
<עדנה דרנל: אנחנו עובדים בשיתוף מלא עם האיגוד הירושלמי למאבק בסמים ובאלכוהול, ונמצא כאן אורי, שהוא המנכ"ל, הוא יפרט יותר על כל הסדנאות.
<עדנה דרנל: יש לנו גם את קידום נוער, שם יש לנו עובדת שהיא עובדת סוציאלית, שאנחנו מפנים אליה.
<עדנה דרנל: כשאנחנו יודעים על מקרים אנחנו מפנים אליה לטיפול אישי.
<עדנה דרנל: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם שירות המבחן, שירות המבחן מכיר מאוד את הפעילויות והרבה פעמים כשהנערים מגיעים אליהם, אנחנו מבקשים שהם יפנו את הנערים אלינו, לתכניות שאנחנו מפעילים בקהילה, תכניות חינוכיות.
<עדנה דרנל: יש לנו הרבה מאוד תכניות בשעות אחר הצהרים.
מירב בן ארי: הילד שנמצא עכשיו בטיפול של קצינת מבחן, הוא צריך להגיע גם לתכניות של העירייה?
<יעל כהן: תלוי במצב של הנער.
<יעל כהן: אם ההתרשמות היא שהבעיה היא יותר רצינית, אז אולי אנחנו נעבוד בשיתוף פעולה ונחשוב שהוא צריך להיות מופנה לתכניות עירוניות.
<יעל כהן: אם התרשמות היא שזה באמת שימוש חד פעמי, אז - - - לכל נער נבנית התכנית שלו.
<יעל כהן: ממש חליפה שמותאמת למידות.
מירב בן ארי: השאלה אם את, שאת קצינת מבחן כאן בירושלים, מכירה את התכניות של - - -
<עדנה דרנל: כן, כן, כן.
<יעל כהן: כן, מכירה.
<עדנה דרנל: אנחנו עובדות בשיתוף פעולה בוועדות היגוי שכונתיות ועירוניות.
<עדנה דרנל: כן תמיד חסר לי עוד, עוד שירות מבחן, עוד עבודה, עוד דיווח, עוד באמת שיתוף יותר, תמיד להדק את החיבורים.
<עדנה דרנל: זה אחד הדברים שאנחנו לומדים, שככל שהשירותים עובדים צמוד אז אנחנו נותנים שירות הרבה יותר אפקטיבי ואיכותי.
מירב בן ארי: אורי, בוא תמשיך את הדברים שלה.
מירב בן ארי: תציג את התפקיד שלך לפרוטוקול.
<אורי נוימן: אורי נוימן, מנכ"ל האיגוד הירושלמי למאבק בסמים ובאלכוהול, תאגיד עירוני של העירייה.
<אורי נוימן: אני אומר, האבא הוא עיריית ירושלים, האימא זה הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול שזה הגוף המקצועי.
<אורי נוימן: אנחנו קודם כל עובדים על פעולות חינוך ומניעה בכל רחבי העיר, עם כל המגזרים בעיר.
מירב בן ארי: גם בתוך בתי הספר?
<אורי נוימן: בעיקר בתוך בתי הספר, אבל גם במקומות אחרים.