GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רויטל לן כהן: הם לא מקבלים גם מקופות החולים, למרות שקופות החולים משלמות 12 חודשים למשרד החינוך.
<רויטל לן כהן: דבר אחר, קופת החולים אומרת שהיא לא יכולה בילד שהיא אינה מכירה לטפל בו פתאום שבועיים.
<רויטל לן כהן: גם אל תשכחו שיש את התורים שילדים אחרים עומדים בהם.
<רויטל לן כהן: אז אי אפשר פתאום להפסיק לילד אחר בקיץ בגלל כי נותנים לילד הזה.
<רויטל לן כהן: ואחר כך, כשהם חוזרים לבית-הספר, חוץ מהחגים, עד שבונים להם את התוכנית האישית וכו', יוצא שהילדים האלה בעצם מטופלים רק חצי שנה, ובחצי השנה האחרת הם חוזרים אחורה.
<רויטל לן כהן: אני רוצה לדבר על הנושא של הקייטנות.
<רויטל לן כהן: זה לא בייביסיטר.
<רויטל לן כהן: זה חייב להיאמר.
<רויטל לן כהן: הרבה פעמים, בחלק מהמקומות, זה סתם.
<רויטל לן כהן: אנחנו צריכים להיות פה?
<רויטל לן כהן: אז אנחנו פה.
<רויטל לן כהן: גם לגבי הילדים המשולבים, יש ילדים שיכולים להשתתף בקייטנות, ונכון שהסייעת המשלבת יכולה להמשיך איתם, אבל – וזה אבל מאוד גדול – מגיל מסוים אין קייטנות ואז הם לבד.
<רויטל לן כהן: הם ממש לבד.
<רויטל לן כהן: האמירה של משרד החינוך היא שאפשר לקבל את המשלבת רק בתוך המסגרות המוכרות וכבר שנים אנחנו אומרים שגם אם לא נעשה לכולם ביחד, אם היינו מאפשרים למשלבת של הילד להמשיך לעבוד עם הילד, ויש הרבה מה לעבוד והרבה מה לעשות לא רק בתוך בית-הספר, היה אפשר לעשות איזשהו רצף תפקודי.
<רויטל לן כהן: ילדים עם בדיוק אותה הגדרה אבחונית, יכולים לבחור להיות משולבים או בכיתת חינוך מיוחד בבית-ספר רגיל או בבית-ספר לחינוך מיוחד.
<רויטל לן כהן: יוצא שילד בבית-ספר לחינוך מיוחד עם הגדרה מסוימת ממשיך, ולא רק הילד המשולב, אלא גם הילד בכיתה הקטנה בבית-ספר רגיל לא מקבל את אותו הדבר.
<רויטל לן כהן: זאת אומרת שיש פה אי-שוויון ופער בין ילדים עם אותן הגדרות גם בתוך המסגרת של החינוך המיוחד.
עודד פורר: אביבית ברקאי אהרונוף, בבקשה.
<אביבית ברקאי אהרונוף: אני אמשיך מאותה נקודה של רויטל.
<אביבית ברקאי אהרונוף: כל הנושא של החינוך המיוחד מתחלק לילדים שנמצאים בשילוב ולילדים שנמצאים במסגרות של חינוך מיוחד, כאשר מסגרות של חינוך מיוחד כוללות גם כיתות חינוך מיוחד.
<אביבית ברקאי אהרונוף: שתי הערות לגבי ילדי שילוב: ילדי שילוב אמנם נקראים כך, אבל על-פי חוק החינוך המיוחד הם מוגדרים כילדים בעלי צרכים מיוחדים ובדיוק באותה מידה הם יכלו להיות במסגרת של חינוך מיוחד ולקבל שם את הסל, שכולל חופשה – לחלקם – גם עד ה-15 באוגוסט.
<אביבית ברקאי אהרונוף: נקודה שנייה, מדיניות משרד החינוך, כפי שמוצהרת מעל כל במה, היא לעודד את השילוב.
<אביבית ברקאי אהרונוף: יחד עם זאת, בעצם הפתרון שמשרד החינוך מציע לילדי השילוב הוא רק הסייעת.
<אביבית ברקאי אהרונוף: כפי שנאמר כאן, אמנם אפשר להשתמש בשירותיה של הסייעת גם בחופשת הקיץ בקייטנות, אבל זה אך ורק קייטנות שמפוקחות.
<אביבית ברקאי אהרונוף: הקייטנות הללו בחלקן יקרות מאוד ולא כל הורה יכול להרשות לעצמו לרשום את ילדו לקייטנה ולהשתמש בזכאות הזאת של הסייעת.
<אביבית ברקאי אהרונוף: מעבר לכך, לא כל קייטנה נגישה ולכן לא כל הילדים יוכלו ליהנות מהזכאות לסייעת והם בעצם יוצאים לחודשיים של חופשה, חודשיים ללא מענה רפואי, ללא מענה חברתי, כאשר הסייעת ממשיכה לעבוד 12 חודשים.
<אביבית ברקאי אהרונוף: איפה פה העידוד של ההורים לשלוח לילדי שילוב?
<אביבית ברקאי אהרונוף: יש פה נתק בין המדיניות של משרד החינוך לעודד שילוב לבין הסל שהם נותנים לילדים האלה.
איילת נחמיאס ורבין: מה עושים במצב הזה?
איילת נחמיאס ורבין: הרי הסייעת מקבלת רצף, כפי שהיה צריך להיות.
איילת נחמיאס ורבין: נניח ילד שלא יכול להשתלב בגלל בעיית נגישות, אז הסייעת מגיעה אליו הביתה?
<אביבית ברקאי אהרונוף: זה אחד הפתרונות שאפשר היה לחשוב עליהם.
<קריאה: גם לספרייה היא לא יכולה ללכת איתו.
<אביבית ברקאי אהרונוף: זה פתרון מאוד הגיוני ומשרד החינוך מתנגד לו.
עודד פורר: רחלי, למה אתם מתנגדים לרעיון?
<רחל אברמזון: הסייעת היא סייעת שמועסקת ברשות המקומית, היא לא עובדת משרד החינוך.
<רחל אברמזון: היא מועסקת לצורכי חינוך וליווי הילד בתוך המסגרות.
איילת נחמיאס ורבין: אבל הכסף עובר ממשרד החינוך.
עודד פורר: מה עמדתכם העקרונית, לא הסכמי עבודה וכו'.
<רחל אברמזון: השאלה היא מי מפקח על מה שקורה אחר כך כשהסייעת נמצאת שם?
<רחל אברמזון: זאת אומרת, כשסייעת מגיעה ללוות ילד, היא מלווה אותו במסגרת חינוכית.
עודד פורר: מי מפקח על עובדת סוציאלית שמגיעה לבית של מישהו כדי לעשות הערכות לביטוח לאומי?
<רחל אברמזון: אני לא יודעת מה קורה ברווחה, אני יודעת מה קורה במשרד החינוך.
עודד פורר: נציג משרד הרווחה, כשמגיעה עובדת סוציאלית לתוך בית כדי לבחון, היא מגיעה לבד ולא מגיעה עם צוות פיקוח מאחוריה.
עודד פורר: מי מפקח עליה מה היא עושה בתוך הבית?
<רחל אברמזון: יש לזה כללים.
עודד פורר: אני שואל ברמה העקרונית.
עודד פורר: אפשר לקבוע את הכללים, השאלה מה הנכון.
<רחל אברמזון: המערכת היא מערכת חינוך.
<רחל אברמזון: הילד מקבל את הסייעת כמלווה וכתומכת בתוך המסגרות החינוכיות.
<רחל אברמזון: היא לא תומכת ומלווה בשעות הפנאי, כשהילד נמצא מחוץ למסגרת החינוכית.
<רחל אברמזון: הסייעת כן מלווה בכל מסגרת חינוכית שפועלת בחופשה והיא מאושרת על-ידי הרשות המקומית ועל-ידי משרד החינוך.
<רחל אברמזון: זה הנוהל לגבי קייטנות – הם צוותי חינוך לחופשה.
איילת נחמיאס ורבין: אבל אם הקייטנה לא נגישה?
<רחל אברמזון: אז בואו נדבר על זה - - -
עודד פורר: מה קורה לילד בכיתה ח' שלו אין קייטנות?
<רחל אברמזון: אני לא יודעת אם אין קייטנות.
<קריאה: איזה ילד בחטיבה ובתיכון הולך לקייטנה?
<רחל אברמזון: גם לזה מינהל חברה ונוער נתן פעילות ומענה לחופשות הקיץ .
<רחל אברמזון: כל יחידות הנוער פועלות ברשויות המקומיות ומפעילות מה שנקרא "קיץ אחר".
<רויטל לן כהן: אבל אי אפשר לקבל את הסייעת, אין לזה סמל מוסד.
<רחל אברמזון: שם, כן.
<רחל אברמזון: יחידת נוער פועלת בתוך מסגרת של הרשות המקומית, מפוקחת על-ידי הרשות המקומית והמשרד.
<רחל אברמזון: לכן הפעילויות האלה הן פעילויות מוכרות.
איילת נחמיאס ורבין: אבל אומרת רויטל שאין לזה סמל מוסד ולכן הסייעת לא יכולה ללוות שם.
<רויטל לן כהן: כן, זה כתוב בחוזר מנכ"ל.
<רויטל לן כהן: רק סמל מוסד.
<רחל אברמזון: זה לא קשור לסמל מוסד, זה קשור לפעילות שהיא פעילות מוכרת.
<אביבית ברקאי אהרונוף: ישנם ילדים חולים שיושבים בבית ומקבלים את שירותי החינוך בבית על-ידי חברה בשם "קדימה מדע".
<אביבית ברקאי אהרונוף: כלומר, אם יש רצון, יש אפשרות שמורים ילמדו גם בבית, וגם עליהם מידת הפיקוח היא בסימן שאלה.
<אביבית ברקאי אהרונוף: לגבי החינוך המיוחד, הערה מאוד חשובה – מדובר בהארכת שנת הלימודים ולא בחופשה.
<אביבית ברקאי אהרונוף: יש לזה משמעות משפטית, כי ילדים ששנת הלימודים שלהם מוארכת, הם זכאים בשנת הלימודים המוארכת – בין אם זה עד סוף חודש יולי או עד 15 באוגוסט – לשירותים שהם זכאים במהלך כל השנה, קרי שירותים פרא-רפואיים, הזנה וכו'.
<אביבית ברקאי אהרונוף: משום מה, באותה הארכת שנת הלימודים שמיועדת לילדי החינוך המיוחד, הם לא נהנים לא משירותים פרא-רפואיים ולא מהזנה.
<אביבית ברקאי אהרונוף: תודה רבה.
<איילת דיין: לגבי המשולבים – בתחילת כל שנה נבנית על-ידי צוות מקצועי תוכנית לימוד יחידנית.
<איילת דיין: אם בתוכנית הזאת יוכנסו חודשי הקיץ, ייקבעו המטרות לסייעת בחודשי הקיץ, הדברים שהיא צריכה לעבוד עם הילד בחודשי הקיץ, נוכל גם לפקח על מה שהיא עושה איתו בחודשי הקיץ ולאפשר לה לעבוד איתו ולא לנתק אותו בחודשיים האלה מכל מה שקורה במהלך השנה ומכל הקניית הכישורים שהוא צריך לקבל גם במהלך החופשה.
עודד פורר: בהקשר למה שנאמר קודם, בעצם בחודשי הקיץ לא מקבלים הזנה?
<אביבית ברקאי אהרונוף: זה לא במימון משרד החינוך.
<אביבית ברקאי אהרונוף: ילדים עם אוטיזם שזכאים ללמוד עד רבע לחמש, לא מקבלים הזנה בחופשת הקיץ, כי משרד החינוך קורא לזה חופשה ולא הארכת שנת לימודים.
<איילת דיין: בנקודה הזאת שזה נקרא חופשה ולא הארכת שנת הלימודים, אמנם לוח עצמו הוא יפה, הוא עד ה-15 באוגוסט, יום לימודים ארוך עד רבע לחמש, בפועל, בחודשיים האחרונים כל רגע אנחנו מקבלים פנייה על בתי-ספר שמקצרים עד שתים וחצי, שלא עובדים בימי שישי, שבמקום עד ה-15 הם מקצרים ל-30 ביולי.
<איילת דיין: זה מכל מיני סיבות, חלקן תקציביות.
<איילת דיין: הרבה פעמים כשההורים פונים, בית-הספר אומר להם: נעשה לכם את הלימודים גם בשישי, אבל זה יהיה צוות שהילדים לא מכירים, שלא יודע לעבוד איתם, כי זה הצוות שיש לנו בתקופה הזאת.
<איילת דיין: עכשיו, תחליטו מה אתם רוצים.
<איילת דיין: זה מעמיד את ההורים במצב בלתי אפשרי.
<איילת דיין: יש לי רשימה של מספר לא מבוטל של בתי-ספר שזה המצב בהם.
<איילת דיין: אז למרות שהתוכנית טובה, היישום שלה חלקי, והרבה פעמים זה על הפער של המימון עם הרשויות המקומיות.
<הניה מרמורשטיין: אנחנו מפעילים את הילדים שכן מגיעה להם את ההארכה עד ה-15 באוגוסט, ואני רוצה להסביר איך זה הולך.
<הניה מרמורשטיין: המורות צריכות לקבל את ה-125%.
<הניה מרמורשטיין: יש סכום מסוים שהן מקבלות, לא לפי הוותק, לא לפי ולא לפי התעודה שיש להן.
<הניה מרמורשטיין: לכן רוב המורות מעדיפות לא לקבל את זה, משום שזה סכום מסוים שלא מתאים למספר השעות שהן צריכות לעבוד ולא במה שמגיע להן.
<הניה מרמורשטיין: לכן הן מעדיפות לא לעבוד ואז אנחנו צריכים לחפש מורות ממלאות-מקום.
<הניה מרמורשטיין: גם הסייעות עצמן, שקשה להן מאוד, כמו אצלנו במוסד שבו הילדים הם סיעודיים קשים ועם מוגבלות שכלית קשה, העבודה היא מאוד קשה.
<הניה מרמורשטיין: זה החתלות, לפעמים זה האכלה בגגנוסטום.
<הניה מרמורשטיין: הן גם צריכות חופש ואין להן תוספת שכר.
<הניה מרמורשטיין: דבר נוסף, החינוך הוא עד רבע לאחת.
<הניה מרמורשטיין: ההורים לא גומרים לעבוד ברבע לאחת ולכן לרוב הילדים יש את המסגרת של אחר הצהרים, צהרונית של הרווחה, ואין הזנה.
<הניה מרמורשטיין: אני לא יכולה להגיד לילדים תביאו הזנה מהבית, בגלל שיש ילדים שאוכלים טחון, יש ילדים שאוכלים גרוס, יש ילדים שאוכלים בכל מיני צורות.
<הניה מרמורשטיין: אני לא יכולה להגיד להם להביא אוכל מהבית ואז העמותה שלי צריכה לתת הזנה ל-120 ילדים בחינוך ול-50 ילדים בגנים, יום יום במשך חודש וחצי.
<הניה מרמורשטיין: צוות פרא-רפואי – גם זה מוגבל בסכום ולכן חלק גדול מהצוות הזה בכלל לא מעוניין לעבוד, אלא אם כן אני מוסיפה להם תוספת מהעמותה, אחרת אני אקבל את הילדים ב-1 בספטמבר עם רגרסיה ששנה שלמה לא אוכל להפעיל.
עודד פורר: דורית, בבקשה.
<דורית חזן: לגבי הקייטנות של הקיץ, החופשים – נכנסים צוותים חדשים, לא מיומנים, נתק מוחלט בין מה שקורה עם הצוותים שלנו, והעבודה שלנו הופכת קשה יותר בתחילת שנה, כי אנחנו מקבלות חורבה.
<דורית חזן: הגן עצמו לא נשמר, הם לא שומרים על הציוד.
<דורית חזן: זה נזק בלתי הפיך גם לרשויות המקומיות.
<דורית חזן: צריך לחשוב על זה.
<הניה מרמורשטיין: רציתי להוסיף שבחודשים יולי אוגוסט יש אירועים חריגים מעל ומעבר, מכיוון שהצוות לא מספיק מיומן והוא לא הצוות המקצועי הרגיל.
<מאיה יוסיפוביץ: אני חברה בעמותה של ארגון מורים.
<מאיה יוסיפוביץ: אני רוצה לומר במשפט משהו שלא עלה כאן.
<מאיה יוסיפוביץ: אנחנו נמצאים פה בוועדת חינוך.
<מאיה יוסיפוביץ: אנחנו אמורים לדבר על מה שקשור להיבט הפדגוגי גם בעיניים של המורים.
<מאיה יוסיפוביץ: להפוך את כל הדיון הזה לעניין טכני, לאיך להזיז ולשבץ, זה בעיני לא נכון.
איילת נחמיאס ורבין: כשאנחנו מדברים על רצף חינוכי, זה לדבר על פדגוגיה.
<מאיה יוסיפוביץ: רצף חינוכי, בסדר, אני מסכימה עם זה, אבל זה לבוא ולקחת גם את החופשות האלה ולראות מה המורים עושים בחופשות האלה ואיך הם עובדים.
<מאיה יוסיפוביץ: הייתי מציעה לקחת שבוע מאיפשהו ולשים בין סמסטר ראשון לסמסטר שני.
עודד פורר: במקום חנוכה או בנוסף לחנוכה?
<מאיה יוסיפוביץ: אני מדברת בשם עצמי כרגע.
<מאיה יוסיפוביץ: אני מציעה לקחת מהחופש הגדול שבוע ולשים לנו סמסטר חורף.
<מאיה יוסיפוביץ: אי אפשר, אנחנו נותנים להם תעודות בט"ו בשבט ויומיים אחרי חוזרים והתחיל סמסטר ב', בלי שאנחנו נשמנו, בלי שאנחנו התכוננו, בלי שגם להם יש איזה רגיעה שאפשר לעשות בין סמסטר ראשון לשני, כמו שיש באקדמיה וכמו שיש גם במדינות ב-OECD.
איילת נחמיאס ורבין: הזמנו, ואנחנו ממשיכים להזמין ותמיד נזמין, כל מורה שרואה חשיבות בדיון הזה, גם בהיבט הטכני כמו שקראת לו, שהוא לחלוטין לא טכני – אני מקבלת, ובישיבה הראשונה גם הקראתי מייל שקיבלתי מאיזושהי מורה שמדברת על זה שהחופשות פוגעות ביכולת החינוכית שלה.
איילת נחמיאס ורבין: היא לא היחידה, אנחנו מקבלים הרבה מיילים כאלה.
איילת נחמיאס ורבין: לכן כל מורה שמוכן לבוא ולקיים את הדיון הזה בצורה אפקטיבית, אדרבה.
<מאיה יוסיפוביץ: העניין של החופשות מקביל לאיכות ההוראה ולמה שקורה אחרי זה בכיתות.
<מאיה יוסיפוביץ: צריך לקחת את זה בחשבון, כי גם אנחנו צריכים את החופש שלנו וגם התלמידים.
עודד פורר: ברור, ברור, על זה אין ויכוח.
עודד פורר: נציג הסתדרות המורים, אתה רוצה לומר עוד משהו לפני שאני מסכם?
<מאיר אסרף: למעט העובדה שאנחנו במלוא הרגישות כלפי החינוך המיוחד, צריך לתת לנושא הזה את מלוא תשומת הלב.
<מאיר אסרף: כפי שציינתי, חלק מהמענים שדיברו עליהם כאן, ניתנים באמצעים אחרים, לא באמצעות תנאי עבודה ושכר של עובדי הוראה, אלא באמצעות סייעות וגופים אחרים.
<מאיר אסרף: אני חושב שזה נושא שצריך לייחד לו ישיבה נפרדת ולא לדון בזה במסגרת הזאת.
עודד פורר: ועדת החינוך עוסקת בנושא הזה הרבה מאוד באופן נפרד.
עודד פורר: אני חושב שיש חשיבות לזה שכאן אנחנו רואים את כל המערכת, אנחנו מסתכלים בבת אחת.
עודד פורר: זה הרצון שלנו כאן – אני אומר את זה גם למורות שהגיעו לכאן – להסתכל על הכל.
<מאיר אסרף: אני רוצה רק לציין שאנחנו מייצגים גם את עובדי ההוראה שעובדים בחינוך המיוחד.
<מאיר אסרף: הם סקטור שנמצא בשחיקה משמעותית - - -
עודד פורר: נכון, חד-משמעית.
<מאיר אסרף: ולכן גם כאן אנחנו מתנגדים לשינוי בתנאי העבודה, כי דווקא בסקטור יש הרבה נקודות שצריך ללבן בשיח ובטח לא בפורום כזה שאין את האפשרות להציג.
<מאיר אסרף: צריך להתייחס גם לשיפטינג של ימי החופשה, שזה דבר שלא ציינתי.
עודד פורר: אנחנו צריכים לסכם.
עודד פורר: אני רוצה לומר שבעיני זה היה דיון גם מרתק וגם מועיל, אבל אני רוצה להמשיך דווקא מהדברים של חברת הכנסת נחמיאס ורבין.
עודד פורר: הרצון שלנו כאן הוא לראות פעם אחת את המערכת בראייה הוליסטית.
עודד פורר: אני אחזור על מה שאמרתי בתחילת הדיון, לפחות מה שפורסם בתקשורת על הפתרונות לכאורה שהושגו בין משרד החינוך למשרד האוצר, זה בדיוק פלסטר שאותו אנחנו לא רוצים שיהיה.
עודד פורר: להגיד: סתמנו פה את החור, סתמנו עכשיו לאיזה קבוצה של הורים או לקבוצה של מורות, סתמנו להם את הפה, נתנו עוד כמה ימים של בית-ספר של החופש הגדול – זה לא הפתרון.
עודד פורר: אני חושב שהשעה שנקרתה בדרכינו, יש לפעמים איזה התכנסות של כל הגורמים יחד שמבינים שצריך לקרות משהו אחר.
עודד פורר: זה המצב כרגע – לכל המערכות ברור שמשהו פה צריך להשתנות.
עודד פורר: אנחנו לא מדברים על מה, אנחנו לא מדברים על איך.
עודד פורר: יש המון פניות, מכתבים, מיילים, חלקם עם תוכניות מפורטות.
עודד פורר: יש מורות ומורים ששלחו לי תוכנית מפורטת – מתי מתחיל החופש, מתי נגמר החופש.
עודד פורר: ארגון גננות ומחנכות שלח לי ממש סמסטרים, איך הוא רואה.
עודד פורר: אנחנו משכילים מכל דיון ומכל אמירה כזאת ומכל פנייה כזאת.
עודד פורר: כמובן שלא הכל יתקבל ובסוף יש גם מגבלות אחרות.
עודד פורר: כן חשוב לי לומר שצריך להסתכל על הדבר הזה רגע בלי המגבלות שכובלות אותנו בחשיבה כל הזמן.
עודד פורר: יש הסכמי שכר, יש הסכמים כאלה, יש אוצר – הם יושבים פה ומשגיחים שלא נחרוג – בואו שנייה נגיד מה אנחנו רוצים, מה האופטימום.
עודד פורר: בסדר, זה האופטימום, ועכשיו נראה מה אנחנו יכולים.
עודד פורר: אבל בואו נכוון לאן אנחנו רוצים להגיע.
עודד פורר: אם לא היו לי מגבלות של תקציב, ולא היו לי מגבלות של הסכמי שכר, איזה מערכת חינוך הייתי רוצה?
עודד פורר: איך הייתי רוצה שתיראה שנת הלימודים?
עודד פורר: מה נכון מבחינת החופש למורים?
עודד פורר: נכון שיהיו להם שלושה חודשים רצופים או שיהיו להם שלושה חודשים פזורים על פני השנה?
עודד פורר: את זה אנחנו מנסים להכין תוך כדי שאנחנו מנסים לראות גם נקודות אחרות במשק, כמו של משרד התיירות, של משרדים אחרים, של כלכלה, מה זה עושה למשק הישראלי, מה זה עושה לתעשייה הישראלית.
עודד פורר: לדוגמה, יש הצעה של חבר הכנסת אלי כהן לשישה ימי חופשה.
עודד פורר: איפה היא משתלבת בתוך העניין הזה?
איילת נחמיאס ורבין: אני עליתי להתנגד להצעת החוק לא בגלל שאני מתנגדת לימי הראשון, אלא משום שאמרתי שאי אפשר להביא דבר כזה לשולחן מבלי להסתכל על כל המערכת.
עודד פורר: זה מה שאנחנו באמת רוצים לעשות פה בוועדה וגם במסמך שאנחנו נגיש.
עודד פורר: אני רוצה לעשות סיכום של הדברים שרשמתי לי בדיון הזה לקראת הדיון הבא: 1.
עודד פורר: כפי שאמרתי קודם, אנחנו לא רואים בחופשות של בית-הספר של החופש הגדול כפתרון, אלא כחלק מפתרון.
עודד פורר: לא יכול להיות פתרון שלא יתייחס לגני הילדים ולא יכול להיות פתרון שלא יראה את כל הראייה ההוליסטית לגבי כל פריסת ימי החופש במגזר.
עודד פורר: 2.
עודד פורר: למדנו ממגזר החינוך החרדי העצמאי על הנושא של תחילת שנת הלימודים ב-א' באלול שיוצר רצף חינוכי עד חגי תשרי.
עודד פורר: אני מבקש לקבל התייחסות של משרד החינוך והאוצר ושל הסתדרות המורים וארגון המורים, חוות דעתם בנושא זה בהנחה שלא נפגעים ימי חופשה המוסכמים, אלא רק מזיזים את החופש כך ששנת הלימודים תחל ב-א' באלול, כולל זה שאולי אם יקוצר במקום אחד החופש הגדול, יינתנו הגשר בין יום כיפור לסוכות, כפי שזה במערכת החינוך החרדית, מה שיוצר רצף חינוכי נכון והיערכות קלה יותר למשק.
עודד פורר: 3.
עודד פורר: מה המשמעות של קיצור החופש הגדול בשבועיים, כדי להשוות אותו למדינות כמו בריטניה, בתמורה לימים אחרים ולגשרים שיינתנו במהלך השנה, בדומה לגשר שדיברנו עליו בין יום כיפור לסוכות.
עודד פורר: 4.
עודד פורר: אנחנו נבקש לשמוע כיצד ניתן למצוא פתרון לילדים משולבים בתוך הקייטנות ובתוך המסגרות, וכיצד מעגנים את זה, וכן מה קורה כשהם מחוץ לקייטנה.
עודד פורר: וכן מה הפתרונות שהמשרד יודע לתת לעניין הזה.
עודד פורר: בנוסף, אנחנו קוראים למשרד החינוך לבחון אפשרות לכך שסייעת תוכל ללוות ילד גם לפעילות אחרת שהיא מחוץ לקייטנה או למסגרת חינוכית מוכרת במקרים של חינוך מיוחד, כשם שילדים חולים, כפי שהוצג פה, מקבלים אפשרויות לימודים בבית.
עודד פורר: מה עמדתכם ואם ניתן למצוא את הפתרונות שיעשו את זה.
עודד פורר: אני מבקש גם את התייחסות משרד החינוך מדוע לא יכריז על הימים שבהם בחופשת הקיץ מתבצעים לימודים בחינוך המיוחד כהארכת שנת הלימודים ובכך יפתרו את סוגיות הרצף הטיפולי בנושאים הפרא-רפואיים וההזנה.
עודד פורר: לסיכום, אני רוצה לבקש מהממ"מ, ככל שהם יוכלו להביא לנו לדיון הבא – אני כבר אומר לכם שהנתונים נמצאים בשליפה – מהי העלות של יום הוראה בבתי-הספר היסודיים ומהי העלות של יום הוראה בגני הילדים, כמו גם מה המשמעות הכלכלית של החופשות.
עודד פורר: כלומר, כמה מפסיד המשק הישראלי ומה אנחנו רואים כירידה בתוצר בתקופה של חופשות ארוכות, כמו חופשת הקיץ וחופשת הפסח, החגים וחנוכה.
עודד פורר: הדיון הבא יתקיים ב-11 ביולי בשעה 10.
עודד פורר: אנחנו נוציא הודעה מסודרת על הנושא הזה וזימון מיוחד.
עודד פורר: הוא יעסוק בסוגיות הכלכליות.
<רויטל לן כהן: יש אפשרות להתייחס לפער שיש בין ילדים שהם בכיתת חינוך מיוחד לבין ילדים שהם בבית ספר לחינוך מיוחד?
<רויטל לן כהן: אותו ילד – זה בחופש וזה לא בחופש?
עודד פורר: אנחנו נבדוק גם את הסוגיה הזאת.
עודד פורר: .
עודד פורר: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט בנושא: אפליה על רקע עדתי במערכת החינוך נמשכת, של חבר הכנסת מאיר כהן.
יעקב מרגי: יש לציין שחבר הכנסת כהן עוקב בהתמדה אחרי הנושא.
יעקב מרגי: אותו נושא, האפליה על רקע עדתי במערכת החינוך נמשכת של חבר הכנסת אברהם נגוסה ואותו נושא גם של חבר הכנסת יוסי יונה וגם של חבר הכנסת מסעוד גנאים.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, השר לשעבר יפתח ונשמע גם סקירה ממשרד החינוך על כל מה שנעשה ואיך להגיב על אותה כתבה, שבעתיה קיימנו את הדיון הזה.
מאיר כהן: תודה רבה אדוני, בוקר טוב לך, למנהלת הוועדה ולחברי.
מאיר כהן: תופעת אפלייתם של תלמידים ותלמידות ממוצא ספרדי, לא רק שאינה מצטמצמת אדוני, אלא מתרחבת.
מאיר כהן: ברשותך, סקירה קצרה לחודשים האחרונים, כדי שתבינו איפה אנחנו נמצאים ולמה אני באדיקות עושה הכול כדי שהתופעה הזאת תיפסק וניתן עליה את הדעת.
מאיר כהן: בבית שמש, מנהל אגף החינוך מודיע באופן רשמי שהעירייה מסירה ידה ממעורבות בנושא.
מאיר כהן: זאת לאחר ששלוש שנים הם מנסים בעירייה לצמצם את התופעה ומרימים ידיים.
מאיר כהן: בפתח תקווה, ככל שאנחנו בודקים, עיר שבה האפליה דתית הפכה למציאות, למסורת ושותקים ומטאטאים את זה מתחת לשטיח.
מאיר כהן: בחיפה, מנהל חדש בבית יעקב בעיר, בנו של המנהל היוצא, מביא בשורה חדשה, בית ספר ליטאי אליטיסטי, ממש חזון יהודי חינוכי.
מאיר כהן: בתוך כך, 15 תלמידות לא מתקבלות למוסד, 14 מתוכם במקרה הן תלמידות ספרדיות.
מאיר כהן: כנראה שיד המקרה דאגה לכך שכל התלמידות שלא התקבלו הן ספרדיות.
מאיר כהן: אומר המנהל, אני הופך את המקום לבית ספר אליטיסטי ליטאי.
מאיר כהן: עד לאן אנחנו מגיעים?
מאיר כהן: האם אנחנו יכולים להמשיך במדינת ישראל, במדינת היהודים לסבול מהתופעה?
מאיר כהן: אתמול שיגרתי מכתבים לשני גדולי תורה שאני מכבד ומוקיר מעומק לבי בלי קשר להיותי ממפלגת יש עתיד.
מאיר כהן: אני ספרדי, מזרחי באתי מדימונה.
מאיר כהן: חלקה של משפחתי הם אנשים חרדים, אני חי את הנושא הזה וזה נושא שמאוד מאוד כואב לי.
מאיר כהן: לכן אני שם את זה על השולחן ולא מרפה.
מאיר כהן: אני מקווה שגם הרב שטיימן והחכם שלום כהן שאותו אני מכיר באופן אישי, אני משער שהם באמת ענקי דור ואני מקווה שהם יתייחסו לסוגיה הזו ויגיבו, כדי שנשמע את קולם.
מאיר כהן: אנחנו מתייחסים לדו"ח מבקר המדינה ממאי האחרון.
מאיר כהן: אני פונה לאנשי משרד החינוך, כותב המבקר ממאי האחרון: על משרד החינוך לגבש מענה מקיף ואפקטיבי לטיפול כולל באפליה במערכת החינוך.
מאיר כהן: משרד החינוך אינו יודע לספק נתונים על כמות התלמידות והתלמידים המופלים לרעה במערכת החינוך.
מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, דברת על זה בפגישה שעברה ואני מודה לך מקרב לב על כך שאתה מפנה זמן לנושא הזה.
מאיר כהן: לדרישת נציגי הביקורת לקבל מידע על נתונים על אפליה במערכת החינוך ענה משרד החינוך: לנו כמשרד חינוך, אין יותר מידי פרטים על הנעשה בנושא החשוב הזה.
מאיר כהן: אין ריכוז של תלונות במשרד החינוך בגין אפליה.
מאיר כהן: אין מעקב אחרי אפליה במסגרות שבאחריותו, במיוחד במסגרות החרדיות.
מאיר כהן: כך כותב המבקר, לאחר ששוחח עם האנשים.
מאיר כהן: מדו"ח המבקר עולה מציאות קשה, שאני לא יודע למה משרד החינוך נותן לה יד.
מאיר כהן: לא שאני חלילה חושד בכשרים.
מאיר כהן: אני בטוח שהם מנסים ככל יכולתם והם נמצאים בתוך עולם מאוד מורכב.
מאיר כהן: אבל לפחות לעקוב אחר התלונות, לרכז אותם, שיהיה מסד נתונים שאליו ניתן להתייחס, זה גם לא קורה.
מאיר כהן: לסיכום, הנערות האלה והמשפחות שלהן הן נערות שנפשן מצולקת.
מאיר כהן: אסור שנסכים לכך.
מאיר כהן: לא הסכמנו ואנחנו נלחמים על כך שמפלים אזרחים שהם לא יהודים ואני שמח על כך שהחברה הישראלית עושה הכול ונלחמת על כך.
מאיר כהן: אז למה אנחנו ממשיכים לשתוק?
מאיר כהן: עכשיו תבין למה הצעת החוק, שגם אתה היית חתום עליך הייתה חשובה, כי במקום שיש הצעת חוק וסנקציות בפלילים, שם מתייחסים.
מאיר כהן: במקום שהדברים מאוד מעורפלים ולא ברורים זה ימשיך.
מאיר כהן: אני נמצא כאן כדי להפסיק את התופעה הזאת.
מאיר כהן: אני אעשה כמיטב יכולתי ואני מודה לך שוב על הפגישה.
יעקב מרגי: אתה מתמיד בזה ואני מקווה שלא תעזוב את הנושא עד שנצליח אם לא למגר, לפחות לצמצם את התופעה לממדים קטנים מאוד.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אברהם נגוסה בבקשה.
אברהם נגוסה: תודה אדוני היושב-ראש.
אברהם נגוסה: אני מברך על הדיון ועל היוזמה, לא אשאר עד הסוף כי יש בעשר דיון בוועדת העלייה והקליטה.
אברהם נגוסה: הנושא הזה כואב, אני מכיר היטב את האפליה הנוראית במערכת החינוך על רקע מוצא, מגן ילדים.
אברהם נגוסה: בהתחלת הקדנציה הגשתי הצעת חוק שהצעת החוק אומרת שבית ספר שמפלה על רקע מוצא של תלמיד או תלמידה לא יקבל מימון מהמדינה.
אברהם נגוסה: הצעת החוק הזו הגיעה לוועדת השרים ומפלגות חרדיות, אשכנזיות חסמו את הצעת החוק.
אברהם נגוסה: ניסיתי לדבר אתם, גם עם השר ליצמן, גם עם סגן השר פרוש ולא הצלחתי לשכנע אותם.
אברהם נגוסה: הגיע הזמן שכולנו נתאחד בנושא הזה ולהעביר את הצעת החוק בוועדת שרים לענייני חקיקה.
אברהם נגוסה: אני חושב שלש"ס יש כוח בקואליציה ואנחנו צריכים להביא סוף למצב הנורא.
אברהם נגוסה: לא יכול להיות מצב כזה, אנחנו עם אחד, משפחה אחת, יש לנו מדינה אחת ואין לנו מדינה אחרת ואנחנו לא צריכים להפלות בין תלמידים לתלמידים.
אברהם נגוסה: אני מאוד מברך על הדיון ולדעתי אחרי הוועדה זה נלך לדברים מעשיים ונפעל לקדם את הצעת החוק וכך נוכל לעצור את האפליה.
יעקב מרגי: עורך דין יואב ללום בבקשה.
<יואב ללום: אני מצטרף לברכות ליוזמי הדיון ולך, אדוני היושב-ראש על המעקב הקבוע.
מאיר כהן: ברכות על הפרס שקיבלת.
<יואב ללום: תודה רבה.
<יואב ללום: קבלתי את פרס סמי מיכאל מעמותת סמי מיכאל על מאבק באפליה, יחד עם פעילה חברתית מיוחדת, שולה מולא, שעוסקת בקהילה האתיופית וראונק נאטור שעוסקת במגזר הערבי.
יעקב מרגי: אני יכול לומר שכל מה שקשור ליואב זה לא מובן מאליו.
יעקב מרגי: אני יודע על הריקושטים שהוא חוטף והבחור ממשיך בעקביות, תבוא עליך הברכה.
<יואב ללום: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הזמן שיש לי כדי לתת לכם סקירה כדי שלא יבלבלו אתכם בעובדות.
<יואב ללום: עוסקים כאן בקבלת תלמידים, עוסקים בילדות, שמתחילה שנת הלימודים והן טרם שובצו לבית ספר.
<יואב ללום: נכון, זו הבעיה שצועקת.
<יואב ללום: אבל יש כאן בעיה ממוסדת, שורשית, עקרונית בתוך המערכת.
<יואב ללום: יש מוסדות חינוך שבמשך שנים בוצעה עליהם השתלטות עוינת.
<יואב ללום: השתלטות של עמותות, השתלטות של בעלי אינטרסים, בגיבוי של פוליטיקאים ממפלגה מסוימת בבית הזה, שמגבים אותם על כל דבר.
<יואב ללום: עם אוזלת יד של משרד החינוך הם מצליחים פעם אחרי פעם אחרי פעם, לעשות מה שהם רוצים.
<יואב ללום: ב-2006 הייתה עתירה של האגודה לזכויות האזרח לבית המשפט לעניינים מנהליים בירושלים.
<יואב ללום: בעתירה הזו טענו שיש מכסה של 30% לספרדיות בסמינרים בתיכונים בירושלים.
<יואב ללום: בית המשפט קבע שיש מכסה כזו וקבע שמשרד החינוך צריך להיות עם כל המידע ולפעול בזמן אמת בצורה אקטיבית ואפקטיבית כדי למגר את התופעה.
<יואב ללום: מה קרה מאז?
<יואב ללום: אני אגלה לכם:
<יואב ללום: ב-2011 עמותת נוער כהלכה הגישה את בג"צ הסמינרים.
<יואב ללום: בבג"צ הסמינרים לא הסתפקנו בהפרחת הצהרות שיש 30% מכסות, אלא הלכנו לבדוק את זה.
<יואב ללום: אספנו דפי קשר של עוד כיתה ועוד כיתה וחיברנו אותם למסד נתונים אחד בקובץ אקסל.
<יואב ללום: מיפינו מי ספרדי ומי אשכנזי וזה קל לעשות במגזר החרדי, אין נישואי תערובת.
<יואב ללום: בוזגלו הוא בוזגלו וליבוביץ הוא ליבוביץ ואם הוא מעורב אז מבחינתם הוא מזרחי.
<יואב ללום: אם הוא מעורב, מבחינתם הוא מזרחי.
<יואב ללום: כשאנחנו ממפים את המספרים האלה וחוזרים לאותם שלושה סמינרים שהיו ב-2006 בעתירה, סמינר הישן, החדש והסניף, מה שנקרא, שרנסקי, ליברמן ומנדלסון ונקרא בעוד שם שמשרד החינוך עוסק בו, כשאתה מתעסק עם השם של הבעלות אתה מגלה מספרים של 24%, 25% ו-18% של בנות ספרדיות בתוך בית הספר.
<יואב ללום: בואו לא ניתמם.
<יואב ללום: ב-2011 אני זוכר דיון בוועדה החינוך שישב כאן ד"ר שמשון שושני ומשרד החינוך, עד 2010, 2011 לא ידע שסמכות השיבוץ נמצאת בידיים של הרשויות המקומיות.
<יואב ללום: זו המצאה שגילינו שלהם, שכך כתוב בתקנות ובמסגרת דיון כאן בוועדת החינוך, הראינו למשרד החינוך שזה כתוב בתקנות ומאז מתחילים לפעול לפי זה.
<יואב ללום: אבל יש עיריות במדינת ישראל, לא אחת ולא שתיים שיושבות בוועדות שיבוץ ואני אומר את הדברים על סמך אנשים מבפנים, גם אנשים חובשי כיפה חרדים וגם לא חובשי כיפה, שאומרים לי שזה לא הגיוני.
<יואב ללום: יושבים בישיבה פנימית, ישיבת שיבוץ ואומרים לא להפריע לאחוזים שלהם שם כי אם נפריע לאחוזים שם לא יבואו בנות ואם לא יבואו בנות, נהרוס את בית הספר.