GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רפ"ק ירון קדם: את כל הקריטריונים לשאלה איך ייראה המאבטח בכלל במדינת ישראל, אנחנו כותבים.
<קריאה: האם המדינה עומדת בתנאי האבטחה שהמשטרה הגדירה?
<קריאה: אנחנו יודעים שהמשטרה הגדירה שצריך מאבטחים במוסדות חינוך ואין מאבטחים במאות מוסדות חינוך.
<רפ"ק ירון קדם: משטרת ישראל מקצה תקנים לרשויות המקומיות, לאותם מקומות שזכאים להשתתפות המדינה ובית-הספר עומד בקריטריונים, אם זה גידור – חבר הכנסת איתן מכיר את זה.
<רפ"ק ירון קדם: במקום שיש גידור ועומדים בכל הקריטריונים בבית-הספר, ויש בו כמות תלמידים כפי שקבעה המדינה להשתתפות, משטרת ישראל, בהתאם להנחיות המשרד לביטחון פנים, מקצה תקן אבטחה ומשתתפת במימון בהתאם לאחוזים שנקבעו.
<רפ"ק ירון קדם: אין מצב שבו מקום שזכאי לתקן אבטחה, הרשות לא תקבל אותו.
<רפ"ק ירון קדם: הרשות מקבלת אותו.
<רפ"ק ירון קדם: אם היא מצליחה לגייס ואם היא מצליחה לאייש, אחריותה לגייס ולדאוג לאנשים.
<רפ"ק ירון קדם: כשאנחנו מגיעים למקומות שבהם אומרים לנו: אין לי חברת אבטחה לגייס אנשים, אנחנו תמיד אומרים: קחו עוד חברות אבטחה, תגייסו מעוד חברות אבטחה ותשיגו את כוח האדם על מנת ליישם את זה.
<רפ"ק ירון קדם: השר לביטחון פנים הציג פה את הנושא של עבודה מועדפת.
<רפ"ק ירון קדם: אחד הדברים שדחפנו, גם מבחינת משטרת ישראל וגם מבחינת המשרד לביטחון פנים, הוא את הנושא של עבודה מועדפת על מנת שניתן יהיה לגייס יותר מאבטחים.
יעקב מרגי: מרכז שלטון מקומי, בבקשה.
<יוחאי וג'ימה: התקן נקבע, השעות נקבעות על ידי המשרד לביטחון פנים.
<יוחאי וג'ימה: הביצוע הוא על ידי הרשויות המקומיות, מכרזים כולל הצבת המאבטחים וכולל בדיקת תנאי ההעסקה שלהם.
<יוחאי וג'ימה: זה כולל גם בדיקת תלושי משכורת והכול מתבצע על ידי הרשויות המקומיות.
<יוחאי וג'ימה: לעניין העסקה רציפה – העסקה רציפה מדברת על יולי-אוגוסט.
<יוחאי וג'ימה: האוצר בא וביקש ממרכז השלטון המקומי לגבי יולי-אוגוסט.
יעקב מרגי: הוא שיפה אתכם?
<יוחאי וג'ימה: הוא לא משפה אותם, אלא דרך - - -
יעקב מרגי: בסדר, בסוף אתה משלם.
יעקב מרגי: אז יש שיפוי.
<יוחאי וג'ימה: יש עדין פערים כספיים כל הזמן.
<יוחאי וג'ימה: למשל, דיברו על צו ההרחבה שחתם עליו צו הרווחה, שהוא מעבר לשכר המינימום שעומד על 27 שקלים.
<יוחאי וג'ימה: צו ההרחבה מדבר על 28.5 שקלים.
<יוחאי וג'ימה: הרשויות היום מיישמות.
יעקב מרגי: למרות מה שנאמר פה?
<יוחאי וג'ימה: פנינו למשרד לביטחון פנים ולאוצר והתשובה האחרונה של השר ארדן, השר לביטחון פנים, הייתה שהוא יפנה לאוצר שיתקצב אותם והם יתקצבו אותנו.
<יוחאי וג'ימה: כלומר, יש פער של 1.5 שקלים על כל מאבטח.
<יוחאי וג'ימה: תעשה את המכפלות של 5,000 מאבטחים לשעה וזה מיליונים.
יעקב מרגי: לא אמרת לי שאתם מעבירים את החלק?
<גל שופרוני: רק לחדד, הפנייה בוצעה כבר.
<גל שופרוני: היו מספר פניות למשרד האוצר עוד לפני ה-1 בינואר 2017, כשזה נכנס לתוקף.
<גל שופרוני: התשובה שקיבלנו ממשרד האוצר הייתה שהם אינם מכירים בצו ההרחבה והוא לא תואם מולם לפני החתימה שלו.
<גל שופרוני: על כן, אנחנו לא נהיה מתוקצבים.
<יוחאי וג'ימה: לגבי הקושי לגייס מאבטחים – קיים קושי לגייס מאבטחים.
<יוחאי וג'ימה: כמו שאמרת, השכר מקשה עלינו.
<יוחאי וג'ימה: יש רשויות שמשלמות מעל התקצוב של המשרד לביטחון פנים.
<יוחאי וג'ימה: עיריית תל אביב משלמת 4-3 שקלים לשעה יותר.
יעקב מרגי: מר וג'ימי, אתה צודק והעובדות, כפי שאתה מציין – איך אמרו בני ישראל במצרים?
יעקב מרגי: לבנים אומרים לנו עשו ותבן לא ניתן.
איתן ברושי: "תבן אין נתן לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו.
איתן ברושי: "
יעקב מרגי: אני מקבל את העובדות כפי שהן, אבל כשלטון מקומי למה אני מצפה מכם?
יעקב מרגי: אומנם זאת לא העסקה ישירה אלא באמצעות חברות כוח אדם, אבל המעסיק היום בפועל הוא אתם.
יעקב מרגי: בפועל אתם היום מיישמים את העיוות שיצרה המדינה.
יעקב מרגי: העיוות הוא שיש עובד שיוצא לחופשה, בעל כורחו, ולא משלמים לו.
יעקב מרגי: בכל מקום אחר, כשמוציאים עובד לחופשה כפויה, משלמים לו אותה.
יעקב מרגי: ההסתדרות לא הייתה יושבת בשקט.
יעקב מרגי: יכול להיות שהעיוות הזה קיים בעוד סקטורים, אבל יש מספר קטן של סקטורים שעובד בצורה הזו.
יעקב מרגי: זה נופל על הכתפיים שלכם, על התדמית של השלטון המקומי.
יעקב מרגי: אני אכתוב בסיכום שאני קורא לכם וליושב-ראש מרכז שלטון מקומי.
יעקב מרגי: אני גם אדבר אליו בפנייה ישירה.
יעקב מרגי: הוא צריך להקים קול זעקה ולעצור.
יעקב מרגי: אם שואלים אותי האם להשבית את בתי-הספר ליום אחד או ל"ג בעומר, להשבית את בית-הספר ליום אחד על זה ולא על ל"ג בעומר.
יעקב מרגי: ועוד אביא לכם הרבה דוגמאות.
יעקב מרגי: כמו שאמרתי למשרדי הממשלה אני חוזר – האוצר, האוצר, האוצר.
יעקב מרגי: האוצר יש לו תוכנית עבודה.
יעקב מרגי: הזמן עובד לטובתו והוא לא יקום ויאמר לך: נרדמת, אתה צריך לבוא ולבקש.
יעקב מרגי: הדרישות באות מלמטה.
יעקב מרגי: לא בגלל שזאת קבוצה של 5,000 מאבטחים – תסלחו לי, אני חוזר בי ולא רוצה לומר מה שרציתי לומר – אז אף אחד לא סופר אותם.
יעקב מרגי: וגם אם אני לא רוצה להתייחס אליהם כעובדים, זה נושק לביטחון של הילדים שלנו.
יעקב מרגי: זה נושק לביטחון של הילדים שלנו, ואל תספרו לי.
יעקב מרגי: אני יודע מי הם המאבטחים.
יעקב מרגי: אני יודע מה הם ומי הם, בלי לפגוע באף אחד.
יעקב מרגי: גם אין לי זכות לגיטימית לבקש מהם יותר מכך.
יעקב מרגי: הדיון פה היום יסתיים בזה שתהיה קריאה חד-משמעית, נחרצת לתקן את העיוות הזה.
יעקב מרגי: לא ביקשנו עכשיו לתת להם שכר מינימום פלוס.
יעקב מרגי: ביקשנו לפחות את הימים.
יעקב מרגי: אתם לא רוצים לתת להם שכר בטלה?
יעקב מרגי: תעסיקו אותם.
יעקב מרגי: חסר מועצות בבתי-הספר?
יעקב מרגי: פגשתי עובד בחניון בסיטואציה מסוימת.
יעקב מרגי: שאלתי אותו: מה אתה עושה פה?
יעקב מרגי: אמר לי: הבוסית בחופשה, אבל הוא עובד כנסת ומעסיקים אותי בדברים אחרים.
יעקב מרגי: לא שלחו אותו הביתה.
יעקב מרגי: לא אמרו לו: לך ועד שהיא לא תחזור מחופשת לידה אתה לא.
יעקב מרגי: אז מה, בגלל שאלה מאבטחים?
<יוחאי וג'ימה: אני מסכים אתך.
<יוחאי וג'ימה: לגבי ההעסקה יש לנו בעיה כי ההסכמים שלנו אתם הם להעסיק אותם באבטחה.
<יוחאי וג'ימה: אנחנו לא יכולים להעסיק אותם עכשיו בניקיון.
יעקב מרגי: כפי שידוע לי, ההסכמים האלה נולדו במפגש בין בני אדם.
יעקב מרגי: תמיד אפשר לתקן.
יעקב מרגי: אז מה אם זה הסכם?
יעקב מרגי: יושבים, נפגשים ומוציאים נספח להסכם.
יעקב מרגי: זה בדיוק כמה דקות אם רק רוצים.
<יוחאי וג'ימה: אתה רוצה שהוא יהיה עובד כללי?
יעקב מרגי: אנחנו פה התכנסנו כדי לתקן מצב.
יעקב מרגי: אם יצטרך להיות תיקון כדי שתשלמו להם את הימים האלה, שיאפשר לכם להעסיק אותם בדברים אחרים בימים אלו ואלו, תעשו.
יעקב מרגי: רבותי, אין מצב כזה.
יעקב מרגי: העובדים האלה הלכו לאבטח מוסדות כי הם רוצים להביא לחם הביתה, להתפרנס בכבוד.
יעקב מרגי: פורום ההורים, בבקשה.
<פז כהן: קודם כל, תודה רבה ליושב-ראש ולחברת הכנסת שלי יחימוביץ שיזמו את הדיון.
<פז כהן: כבוד היושב-ראש, כל מילה שאמרת אנחנו מזדהים אתה.
<פז כהן: הצורה שבה אתה מציג את הדברים לחלוטין מייצגת את דעת כלל הציבור בישראל ואת ציבור ההורים בוודאי.
<פז כהן: אנחנו תופסים את המאבטחים כחלק מהצוות החינוכי.
<פז כהן: הילדים שלנו, שבאים בבוקר לבתי-הספר, כולם פוגשים את המאבטח.
יעקב מרגי: המפגש הראשון זה אתו.
<פז כהן: אני חושב שכל אחד יודע שמאבטח בבית-הספר הוא חלק מהצוות, כמו אב הבית או גורמים אחרים שנמצאים בתוך בית-הספר.
<פז כהן: כל הסרת האחריות שיש פה במשך תקופה ארוכה – אני מדבר לאנשים שאכפת להם, כנראה, והם לא רבים כי בסוף יש הרבה אנשים שלא נמצאים פה וכנראה לא מספיק אכפת להם.
<פז כהן: אני לא יודע איך אנשים מסוגלים לישון בלילה כשמי ששומר על הילדים שלהם בחודש אפריל קיבל 1,700 שקל.
<פז כהן: אני לא מסוגל להבין את זה, איך אפשר להסתכל בעיניים של המאבטח בבוקר ולהגיד: לא אני הייתי אחראי אלא המשרד ההוא היה אחראי, לא אני הייתי אחראי.
<פז כהן: כל האנשים סביב השולחן הזה מייצגים את הגופים שבסוף אמורים לקבל את ההחלטות האלה.
<פז כהן: לנו כהורים זה קשה.
<פז כהן: נמצאים פה שלושה נציגי הורים שבאו על חשבון זמן העבודה שלהם לדיון הזה שביקשנו ואנחנו עושים המון למענו, כי אכפת לנו מהדבר הזה.
<פז כהן: הכאב שאני אומר לכם הוא מבפנים.
<פז כהן: אני מאוד מקווה שכל מקבלי ההחלטות – לא מי שנמצא פה ורואה את זה, גם תעבירו את זה הלאה – שלא יעצמו את העיניים שלהם בלילה כשהמאבטחים שלנו בבתי-הספר חזרו הביתה עם 1,700 שקל.
יעקב מרגי: כמה חד-צדדיות וחוסר הוגנות יש כאן?
יעקב מרגי: אתה יודע שבסוגיית מעונות היום של הילדים, הרי יש חופשות וצריך להחזיק את הצוות שם.
יעקב מרגי: ויש תשלום של ההורים.
יעקב מרגי: שם מצאו שיטה – התשלום הוא כפול 12 אבל התשלום מתבצע ב-10 חודשים.
יעקב מרגי: שם אנחנו יודעים שכל עוד התשלום עבור השירות הוא מהכיס של ההורים, יודעים לגבות 12 חודשים כדי לשריין את שכר העובדים.
יעקב מרגי: זה חד-צדדיות וחוסר הוגנות.
יעקב מרגי: השיטה קיימת וידועה.
יעקב מרגי: לא ייתכן שהיא תיושם בכיוון אחד.
יעקב מרגי: תמשיך, סליחה.
<פז כהן: אדוני, בסוף זה מתורגם לסיפור של בן אדם שאתה מדבר אתו, מאבטח שלא מסוגל להביא את הילדים שלו לחג הפסח לארוחת סדר כי הוא לא מסוגל לשלם על זה כסף.
<פז כהן: הוא נראה לכם לבוש עם בגדי מאבטח, אבל הוא חי עם פחות מאנשים שמקבצים נדבות.
יעקב מרגי: תנסו להציע לו איך להסתדר עם 1,700 שקל, לתכנן את החודש.
<פז כהן: הניסיון שלנו להביא פנימה מאבטחים – הרי אם הם יבואו לפה, זה לקחת להם את כבשת הרש.
<פז כהן: אנשים כמו אלכס – אלכס הוא דוגמה טובה למאבטח שלקח את הנושא הזה לפינה.
<פז כהן: העונש שהוא קיבל היה שהוא איבד את מקום עבודתו.
<פז כהן: מאבטח נוסף שפנה אליי, ברגע שזה הגיע פנימה הוא קיבל איתות שמקום העבודה שלו בסכנה.
<פז כהן: חברים, תסתכלו על הדבר הזה.
<פז כהן: האחריות החברתית פה היא של כולנו.
<פז כהן: בנושא הזה אי אפשר להסיר אחריות.
<פז כהן: עוד נקודה שחשובה לי, וחשוב שהמשטרה תגיד את זה.
<פז כהן: המשטרה מגדירה תקני אבטחה.
<פז כהן: אנחנו יודעים בוודאות שהמשטרה מגדירה שצריך מאבטחים במקומות מסוימים ואין מאבטחים.
<פז כהן: אנחנו לא רוצים להכניס את הציבור להיסטריה, אבל אם המשטרה הגדירה שבירושלים צריך X מאבט
<פז כהן: חים – אני מדבר על ירושלים כי אני מכיר את המספרים, אבל בעוד מקומות – וחסרים 150 מאבטחים לפתיחת השנה, מי אחראי?
יעקב מרגי: מאחר ונציג האוצר צריך לצאת, אני אקדים אותו לפני אלכס.
<אורי שיינין: אני עסקתי בכל הנושא של ההסכם המאוד גדול שהיה ב-2015 של עובדי הקבלן ומתוקף זה אני פה.
<אורי שיינין: אני אגיד באופן כללי שהסכם עובדי קבלן שדיבר על העסקה רציפה ב-12 חודשים ביולי-אוגוסט מקוים ומיושם במלואו.
יעקב מרגי: על זה קיבלנו הודעה.
<אורי שיינין: יש כאן סוגיות שעולות לגבי צו ההרחבה.
<אורי שיינין: בסופו של דבר, אני חושב שאלה סוגיות שפחות מעניינות את יושב-ראש הוועדה ואת העובדים בשטח כי ממה שאני מבין, המאבטחים עצמם מקבלים את השכר המלא.
<אורי שיינין: האם המשרד לביטחון פנים קיבל שיפוי או לא קיבל שיפוי?
<אורי שיינין: זאת סוגיה אבל אני חושב שזאת לא סוגיה שצריכה להטריד את מנוחת תושבי ישראל.
יעקב מרגי: אורי, אני באתי גם מבית-מדרש.
יעקב מרגי: כשמתקנים עוולה מסוימת, מתקנים על הדרך את כל העוולות.
<אורי שיינין: בוודאי, בוודאי.
<אורי שיינין: בעיניי זו סוגיה משנית ואפשר להתעסק בה, אני אפילו אשמח, כי זה יסיט את האש למקומות יותר נוחים לי אולי.
<אורי שיינין: אבל היא לא באמת סוגיה מעניינת.
<אורי שיינין: לעצם הסוגיה של שאלת החופשים – פסח, סוכות.
<אורי שיינין: בחנוכה זה קצת פחות כי יש קייטנות והמאבטחים עובדים.
<אורי שיינין: צריך להבין את התמונה המלאה ואני חושב שהיושב-ראש נגע בזה.
<אורי שיינין: אני אציג את אותו הדבר מזווית קצת שונה, אם יורשה לי.
<אורי שיינין: כבר היום מאבטח מתומחר בעלות השעתית שלו על ימי חופשה כמו עובד רגיל, כמו כל מאבטח אחר, רק שבמוסדות החינוך יש יותר ימי חופשה.
<אורי שיינין: השאלה היא איך מגשרים על זה.
<אורי שיינין: מצד שני, הרשות אין לה שום צורך במאבטח הזה או שכמעט אין לה שום צורך במאבטח הזה בכל חודש אוגוסט ובחודש יולי באופן חלקי, ואין לה יותר מדי צורך בו בפסח ובסוכות.
<אורי שיינין: עכשיו השאלה היא מה אתה עושה ברגע שאתה מתקצב פעילות שלא קורה שום דבר.
איתן ברושי: אתה נותן למתדלק עבודה מועדפת.
<אורי שיינין: מה הקשר?
יעקב מרגי: איתן, אנחנו רוצים להמשיך בדיון הענייני.
יעקב מרגי: באותו טיעון שלך הייתי אומר שאין לי צורך בגננות, אין לי צורך במורים.
יעקב מרגי: מערכת החינוך בפסח לא תורמת לילד שלי.
<אורי שיינין: לא, דווקא כאן זאת נקודת מחלוקת שאני מעריך שאתה תסכים אתי.
<קריאה: דרך אגב, גם אין צורך בחברי כנסת בזמן הפגרה.
יעקב מרגי: נכון, למרות שעבדנו.
<אורי שיינין: מאבטח הוא מאבטח.
<אורי שיינין: הוא יכול להיות במוסד חינוך, הוא יכול להיות בקניון, הוא יכול להיות בשערים של מוסדות.
<אורי שיינין: זה לא כל כך משנה.
<אורי שיינין: לבוא ולומר שבגלל שהוא במוסד חינוך אני צריך לתת לו את מה שאני נותן למורים?
<אורי שיינין: לדעתי זה לא טיעון.
יעקב מרגי: אורי, למה אתה נותן למציל בחוף הים?
יעקב מרגי: בגלל שזה קומץ צעקני?
יעקב מרגי: המצילים בים, קומץ צעקני שנוגע לנו בשריר העצב.
יעקב מרגי: אתה הבאת טיעון ואני משתמש בו.
יעקב מרגי: זהו, נקודה.
<אורי שיינין: המצילים בים הם סוגיה - - -
יעקב מרגי: תאמין לי, אין סוגיה.
יעקב מרגי: יש כאלה שלא ראו ים וזה לא מעניין אותם וכל קיץ הם שומעים עליהם.
<אורי שיינין: לגופו של עניין, ההסכם, כמו שהוא נוסח בין הרשויות המקומיות למשרד לביטחון פנים ולאוצר אמר את הדבר הבא: אתם ביולי-אוגוסט מקבלים שיפוי כאילו העסקתם אותם.
<אורי שיינין: זאת גם הייתה ההבנה בינינו לבינם ובין המשרד לביטחון פנים לבינם.
<אורי שיינין: בעצם הרשויות המקומיות יכולות לומר לחברות האבטחה כך: חוץ מאתנו, אתם מספקות שירותים לעוד גורמים.
<אורי שיינין: אנחנו רוצים שאתם תעסיקו ביולי-אוגוסט.
יעקב מרגי: שימו את זה בתנאי המכרז.
יעקב מרגי: שימו את זה בתנאי המכרז ואני לא אבוא אליכם בטענות.
יעקב מרגי: שימו את זה בתנאי המכרז היום.
יעקב מרגי: תתחייבו שאתם שמים את זה בתנאי המכרז שחברות כוח האדם מתחייבות להעסיק אותם בימי החופשה שלהם, תאמין לי שגם בקיץ אין לי בעיה, אבל תתחייב.
יעקב מרגי: אני באתי לפה להבטיח להם הכנסה נאותה, מעמד, כבוד עצמי.
יעקב מרגי: זהו, זה מה שבאתי להבטיח.
<אורי שיינין: לומר שהכול זה שיפוי תקציבי?
יעקב מרגי: מסכים אתך, אורי, לא הכול.
<אורי שיינין: אני אגיד לאן זה ילך.
<אורי שיינין: אני יכול להגיד מזווית המקרו שבה אנחנו רואים את הדברים, שהתופעה של המאבטח שהוא סיפר עליו, שאין לי ספק שהוא קיים, וקיבל 1,700 שקל, היא לא תופעה רחבה.
<אורי שיינין: ביולי-אוגוסט היא תופעה רחבה - - -
יעקב מרגי: אתה יודע שבאתי מהדרום כדי לקיים פה דיון בשמונה וחצי, ואני כאדם דתי, אתה יודע באיזו שעה קמתי?
יעקב מרגי: לא באנו לבזבז את הזמן.
יעקב מרגי: התופעה קיימת.
יעקב מרגי: 1,700 ו-2,000 שקלים.
<אורי שיינין: אני מסביר שאם אנחנו נלך למקום של השיפוי התקציבי ולא נאמר למערכת, לרשויות ולחברות האבטחה: חברים, האתגר הזה מונח לפתחיכם לא פחות ממה שהוא מונח לפתחי ההורים שמממנים את זה בכספי משלם המסים או בכסף ישיר שייגבה, אם לא נעשה את זה ככה, בסוף מי שיתעשר מכול האירוע הזה הוא לא המאבטחים אלא חברות האבטחה.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע פה התחייבות.
<אורי שיינין: אם אני אתן את ההתחייבות הזאת, באותו רגע הכיס של חברות האבטחה יתעשר בצורה הכי צינית שיש.
<אורי שיינין: לא רוצה.
יעקב מרגי: לא נתת לי לסיים.
יעקב מרגי: אני אשמע ואני גם אדרוש זאת בסיכום, שבתנאי המכרז של חברות כוח האדם האלה – התקדמנו קצת במדינה ואנחנו כבר לא מדינת עולם שלישי בתנאי ההעסקה ובכל מכרז סטנדרטי, חברה שעומדת בתנאי סף היא חברה ששומרת על תנאי שכר הוגנים.
יעקב מרגי: הרי חברה שעוברת על חוקי העבודה בישראל לא תזכה במכרז, נכון?
יעקב מרגי: לא ראיתי שמישהו אפילו מנענע עפעף.
יעקב מרגי: הטענה של אורי צודקת.
יעקב מרגי: הוא אומר: אני מנעתי מחברות כוח האדם להעסיק אותם בשאר ימות השנה, כשהם לא עובדים בבית-הספר?
יעקב מרגי: אבל אין להם.
יעקב מרגי: אם אתה לא תדרוש את זה בתנאי הסף, הוא הולך למרחב הנוחות שלו.
יעקב מרגי: מרחב הנוחות שלו הוא לא להתחיל להשלים פאזלים בתעסוקת כוח אדם.
יעקב מרגי: הוא אומר:
יעקב מרגי: אתה עובד אצלי X, קח ולך, לא מעניין אותי.
יעקב מרגי: אנחנו נדרוש את זה במכרז ואם לא, משרדי הממשלה ואנחנו ביחד, הריבון, נותנים יד לניצול של סקטור חשוב שמועסק במערכת החינוך.
יעקב מרגי: אורי, אתה יכול ללכת.
<אלכסנדר טנצר: אני יושב-ראש המטה למען עובדי קבלן.
יעקב מרגי: אני אומר לך שאתה אדם עקשן.
<אלכסנדר טנצר: אני עקשן ואנחנו הולכים לנצח.
<אלכסנדר טנצר: היום יש גם הפגנה.
<קריאה: חשבת שסתם ככה הרוסים ניצחו את הנאצים?
<קריאה: הם עקשנים.
<אלכסנדר טנצר: נתתי עכשיו לאדון ממשרד האוצר מסמך שקיבלתי ממשרד האוצר.
<אלכסנדר טנצר: למה?
<אלכסנדר טנצר: אני רוצה שהוא יקרא מה שכתוב שם ויבצע את מה שכתוב.
<אלכסנדר טנצר: המצב במשרד האוצר ביחס למאבטחים הולך ומידרדר.
<אלכסנדר טנצר: נתתי מסמך שכתוב בו, לדוגמה לגבי חודשים יולי-אוגוסט.
<אלכסנדר טנצר: אנשים שקיבלו דמי אבטלה בחודשים יולי-אוגוסט, קיבלו דמי אבטלה של 4,500 שקל.
<אלכסנדר טנצר: אחרי שהיה הסכם בין שר האוצר ליושב-ראש ההסתדרות הם קיבלו 2,000 שקל.
יעקב מרגי: אתה אומר שעדיף אבטלה.
<אלכסנדר טנצר: עדיף אבטלה.
<אלכסנדר טנצר: פורסם גם בתקשורת שלפי המסמך הזה, אלפי מאבטחי מוסדות החינוך לא קיבלו עד עכשיו שכר עבור יולי-אוגוסט ואף אחד לא עושה שום דבר.
<אלכסנדר טנצר: עיריית ירושלים, לדוגמה, טוענת שמי שאחראי זה לא עיריית ירושלים אלא החברות ואין לה השפעה.
<אלכסנדר טנצר: המצב הולך ומידרדר כל יום.
<אלכסנדר טנצר: לדוגמה, בשנה שעבר היו הרבה יותר שעות.
<אלכסנדר טנצר: רוב המאבטחים עבדו 9.5 שעות בגלל מצב הביטחון.
<אלכסנדר טנצר: נכון לעכשיו החליטו שמצב הביטחון מצוין וקיצצו לחלק גדול מהמאבטחים ל-6.5 שעות.
<אלכסנדר טנצר: אנחנו מדברים על קיץ, כשאנשים לא יודעים מה יהיה גם בקיץ הזה.
<אלכסנדר טנצר: אנחנו מדברים על שכר.
<אלכסנדר טנצר: שכר המינימום היום הוא 28.5 שקלים למאבטחים.
<אלכסנדר טנצר: מי מקבל את זה?
<אלכסנדר טנצר: רק מאבטחי מוסדות החינוך.
<אלכסנדר טנצר: אדם אחד שומר על 2,000 ילדים, מקבל שכר מינימום ובירושלים יש תוספת של 18 אגורות דמי סיכון.
<אלכסנדר טנצר: מי ששומר על הפקידים בעירייה מקבל 35 שקלים, הרבה יותר.
<אלכסנדר טנצר: זאת אומרת שביטחון הפקידים הרבה יותר חשוב מביטחון הילדים.
יעקב מרגי: אלכס, מה אתה הולך לעשות?
יעקב מרגי: תהיה פרקטי, אין לי זמן.
<אלכסנדר טנצר: אני רוצה להגיד כמה משפטים מאוד חשובים.
<אלכסנדר טנצר: משרד החינוך לא עונה למכתבים שלנו עשרה חודשים.
<אלכסנדר טנצר: יושב-ראש ההסתדרות לא עונה למכתבים שלנו שנה וחצי.
<אלכסנדר טנצר: יושב-ראש ההסתדרות, אבי ניסנקורן, הבטיח לגבי החגים שאם המאבטחים לא יקבלו שכר מינימום בחגים, הוא יכריז על סכסוך עבודה.
<אלכסנדר טנצר: הוא אמר את זה ב-9 באוקטובר והוא שיקר.
<אלכסנדר טנצר: בשמם של כל מאבטחי מוסדות החינוך אני דורש מאבי ניסנקורן ומההסתדרות להחזיר דמי טיפול לכל עובדי הקבלן, שזה מאה מיליון שקל.
<אלכסנדר טנצר: מי שמשקר צריך להחזיר את הכסף.
<אלכסנדר טנצר: אני שילמתי והחברים שלי, כל אחד שילם 600 שקל בשנה.
<אלכסנדר טנצר: עבור מה?
<אלכסנדר טנצר: שלא עונים למכתבים?
<אלכסנדר טנצר: שמשקרים?
<אלכסנדר טנצר: הוא מייצג רק ועדים גדולים.
יעקב מרגי: מה אתה הולך לעשות, אלכס?
<אלכסנדר טנצר: היום בחמש בערב יש הפגנה של מאבטחי מוסדות החינוך מול הסתדרות ירושלים.
<אלכסנדר טנצר: אנחנו דורשים ממנו להכריז על סכסוך עבודה או שאין לו זכות להיות יושב-ראש ההסתדרות.
<אלכסנדר טנצר: לא משקרים לאנשים שמשלמים דמי טיפול.
יעקב מרגי: תודה, אלכס.
יעקב מרגי: חנן פרץ, בבקשה.
<חנן פרץ: כידוע, אנחנו בתל אביב מגדילים ראש ומשלמים מעבר.
יעקב מרגי: איך אתם משלמים באמת?
<חנן פרץ: החלטנו שרק כך נוכל לעמוד בתנאים ובדרישות של משרדי הממשלה, שדורשים שיוצב מאבטח בכל מוסד חינוכי.
<חנן פרץ: גם היום בתל אביב, עם השכר ועם ההקפדה שלנו בכל מה שקשור לתנאי המועסקים, כולל מענקים וכולל התייחסות אישית לכל מאבטח, אני לא מצליח להעמיד את כוח האדם.
<חנן פרץ: אני רוצה לומר פה רק דבר אחד, אני רוצה שתצא מפה צעקה שהעסק הולך אוטוטו לקרוס.
יעקב מרגי: רגע, כמה מאבטחים אתה צריך וכמה אתה מעסיק?
<חנן פרץ: 10% חסרים לי ממה שאני אמור לאייש.
<חנן פרץ: יש מחסור.
<חנן פרץ: כי כל התחום שנקרא אבטחת מוסדות חינוך – אני לא רוצה להתבטא במילים לא נאותות – ירד מתחת לכל ביקורת.
<חנן פרץ: אתה אמרת את זה ברמזים כאלה ואחרים.
<חנן פרץ: האנשים ששומרים על הילדים שלנו, הם האנשים הכי מדהימים.
<חנן פרץ: אלה אנשים שגדלתי אתם, אני עשרים שנה בתחום.
<חנן פרץ: תמצא לי היום מאבטח אחד בגיל 21 או 22, אני אצדיע.
<חנן פרץ: אנחנו בבעיה קשה מאוד.
<חנן פרץ: מי ששומר על הילדים שלנו הם שומרים, לא מאבטחים, שעוברים בשיניים.
<חנן פרץ: חוץ מה-10% שחסרים יש עוד 20% שאני רוצה שהם לא יהיו במערכת אבל אני לא יכול לשלוח אותם כי אז לא יהיה מי שיפתח את השער לילד.
<חנן פרץ: יש פה מצב חירום חד-משמעי ואני אומר את זה למרות שאני מוסיף, משלם ודואג להם.
<חנן פרץ: בפסח האחרון ניצלתי את האפשרות של אותם מענקי מצוינות ונתתי למאבטחים במהלך חופשת הפסח מענק של 2,000 שקלים.
<חנן פרץ: המאבטחים היו עם דמעות בעיניים ואמרו לי: תודה רבה, הצלת לי את החג.
<חנן פרץ: על הסיפור של השכר אין מה לדבר בכלל.
<חנן פרץ: זה חייב להשתנות עוד מאתמול.
<חנן פרץ: עבודה מועדפת – מאתמול וכמה שיותר מהר.
<חנן פרץ: אני בטוח שבכל הארץ המצב קטסטרופלי.
<חנן פרץ: בירושלים משלמים 18 אגורות יותר ואני משלם 4 שקלים יותר ואני לא מצליח לעמוד.
<חנן פרץ: יבוא היום – אני מקווה מאוד שלא – שבו חלילה יקרה אירוע חריג ואז נשאל איפה היינו.
יעקב מרגי: כפי שעלה מהדיון, אין ספק שתמונת המצב לפיה כל סוגיית העסקת מאבטחים במוסדות החינוך סביב מצוקתן של הרשויות המקומיות בגיוס מאבטחים, במצב חמור.
יעקב מרגי: במצבם של המאבטחים בעצמם, מבחינת תנאי השכר שלהם והתעסוקה שלהם עולה תמונת מצב של כשל חמור.
יעקב מרגי: לא ייתכן שבמדינת ישראל עובד לא יצליח להשתכר בכבוד, אפילו לא בשכר מינימום בחלק מחודשי השנה, וייאלץ להביא לביתו שכר שנושק ל-1,700 עד 2,000 שקלים.
יעקב מרגי: התופעה הזאת צריכה להיעלם.
יעקב מרגי: אני קורא למשרדי הממשלה הנוגעים בדבר – ביטחון פנים, חינוך, אוצר ומרכז שלטון מקומי להתכנס ולתקן את ההסכם שנעשה ביניהם, או לשפות את הרשויות המקומיות כך שתהיה העסקה מלאה גם בימי החופשה, מעבר לחופשת הקיץ במערכת החינוך, או לחילופין לתקן את תנאי המכרז של אותן חברות כוח אדם, שיתחייבו בתנאי הסף של המכרז להעסיק את המאבטחים האלה בימים שבהם לא משולם שכר על ידי המדינה.
יעקב מרגי: זאת על מנת שלמאבטחים יהיה ביטחון תעסוקתי, ביטחון כלכלי.
יעקב מרגי: אני קורא למשרד לביטחון פנים, שהוא הצינור, ולמשרד החינוך לעשות הכול כדי לתקן כפי שעלה פה בדיון מצד חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
יעקב מרגי: לנסות למצוא פתרון שיתקן את העוולה הזו, לפחות רטרואקטיבית לשנה זו.
יעקב מרגי: תמונת המצב הזו עגומה.
יעקב מרגי: אני קורא לארגון המאבטחים לא לשתוק ולארגון ההורים לסייע בידם.
יעקב מרגי: להעלות קול זעקה, קול מחאה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שאני לא הולך להסתפק בדיון שהתקיים היום.
יעקב מרגי: תוך שלושים יום מהיום, במהלך כנס הקיץ הזה, אני אקיים ישיבת מעקב בסוגיה הזו.
יעקב מרגי: כמו כן, מעבר לסיכום אני מתכוון להוציא פניות אישיות לשרים הנוגעים בדבר.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 7 ביוני 2017 י"ג בסיון תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום, אי תפקודה של המועצה המקומית גבעת זאב בנושא חינוך.
יעקב מרגי: זה דיון המשך לדיון שקיימנו כאן בנובמבר 2016, בסוגיית ההסעות לתלמידות דתיות במועצה המקומית גבעת זאב הלומדות מחוץ לישוב, שכבר אז היה קושי.
יעקב מרגי: כל הבעיה נוצרה מהקושי שאין די מקומות, או חוסר רצון לפתח מקומות או לקלוט תלמידות מסויימות בגבעת זאב.
יעקב מרגי: נוצר מצב שאנו, המדינה, גרמנו לכך שמשפחות רבות מגבעת זאב נאלצות לזייף ולשקר, ע"י רישום כתובת פיקטיבית בירושלים כדי להתקבל במוסדות חינוך בירושלים.
יעקב מרגי: נושא מצוקת הצפיפות בבתי הספר בירושלים נדונה בוועדה הזאת פעם אחר פעם, לא יתכן שאנחנו גם נטיל עליה משימות נוספות של רשויות מקומיות סמוכות.
יעקב מרגי: הלוואי והייתי יכול לעצור את מה שההורים נאלצים לעשות, כי לצערי הרב ההכרח לא יגונה, אבל צריך לעצור את התופעה הזו ולדאוג לכך שתלמידות בגבעת זאב ילמדו סמוך לבתיהן.
יעקב מרגי: אנו מענישים את התלמידות והמשפחות פעם אחר פעם, הן במרחקים הן בזמן ההסעה והן בביטחון ובנוסף גם לתת להן תחושה של "אורחים".
יעקב מרגי: תלמידה שמרגישה שהיא אורחת לכל אורך תקופת הלימודים, בין אם זה שנה, או שנתיים או שלוש, כאשר כל הפעילות החברתית של חברותיה היא בעיר שלה אבל היא נאלצת ללמוד בעיר סמוכה ולא תמיד יכולה להשתתף איתן בפעילות החברתית.
יעקב מרגי: היום אני לא מתכונן לתת או לשמוע כאן הסברים, כפי ששמעתי בדיון הקודם, אבל אני לא ארפה מהנושא הזה גם אם אצטרך להתערב בתחומים שאינם שייכים לתחומי הוועדה, אני חושב שצריך לעצור את המצב הזה.
יעקב מרגי: נציגי ההורים מגבעת זאב, אתם רוצים להציג את הבעיה?
<ורד שלום: אני כבר פניתי לא פעם בעניין גבעת זאב ליושב ראש הוועדה, ח"כ מרגי.
<ורד שלום: אכן התקיים כאן דיון אחד ומאז לא התקיים דיון המשך.
<ורד שלום: אמנם היו סיכומי דיון, אולם בפועל לא נעשה דבר.
<ורד שלום: הנושא הראשון, כפי שנאמר קודם ע"י היו"ר מרגי, הוא נושא ההסעות.
<ורד שלום: אנו נותנים לבנות האלה ללכת לבי"ס ברמות, כי לא מאפשרים לנו להירשם לאיזשהו מוסד לימודי בגבעת זאב ולא משנה מה המרחק שבין הבית שלנו לבית הספר.
<ורד שלום: אם לא די בכך, אין לנו גם שום אפשרות לקבל הסעה.
<ורד שלום: הנושא השני, הוא הרישום לכתה א' השנה.
<ורד שלום: הנושא נדון בעבר והועלתה אפשרות לפתוח איזשהו בית ספר בגבעת זאב, אבל זה לא צלח וגם לא יצלח מאחר ולהבנתי אין שום רצון מצד המועצה המקומית לעשות זאת, מאחר ולהם יותר נוח שהבנות האלה נוסעות לביה"ס ברמות.
<ורד שלום: יש להדגיש שקיימת כאן גם איזושהי בעיה, מאחר והיום אנו נמצאים כבר בתחילת יוני ולגבי הבנות שאמורות להתחיל את כתה א', שזה כ- 50 בנות, טרם התקבל מענה ולא יודעים היכן הן הולכות להתחיל את כתה א' בשנה הבאה.
<ורד שלום: אני גם לא יודעת כיצד ומאיפה הופצו שמועות שכביכול הבנות האלה כבר נרשמו והתקבלו.
<ורד שלום: אז התשובה היא לא החינוך העצמאי, אני גם לא רואה כאן נציג מהחינוך העצמאי - - -
יעקב מרגי: למה שהם יבואו?
<ורד שלום: נכון, אבל החינוך העצמאי ביקש לקבל את כל הטפסים מכל אותן משפחות, אולם טרם שיבץ את התלמידות.
<ורד שלום: אני חושבת שזה לא ראוי במדינת ישראל, שב- 7 או 8 ביוני הילדה שעולה לכתה א' עדיין לא יודעת לאיזה בית ספר היא תלך ללמוד ואפילו לא עברה איזשהו מהלך של קבלה ורישום.
<ורד שלום: יחד עם זאת, אנחנו כבר באמצע יוני ואם אותה ילדה תצטרך אולי לקבל איזשהן שעות שילוב, שזה אומר לעבור ועדות כאלה ואחרות, זה מאוד צפוף מבחינת הזמן לעשות את זה ואני אישית נאלצתי לעבור את זה עם בת אחת.
<ורד שלום: כך שזה לא נעים ולא ראוי.
<ורד שלום: אני רוצה לקבל כאן תשובות, אם כמו ששמעתי הבוקר שמשרד החינוך מעביר כסף לחינוך העצמאי, מדוע אנחנו לא מקבלים כסף להסעות?
יעקב מרגי: זו סוגיית ההסעות.
<ורד שלום: זה לגבי ההסעות.
<ורד שלום: לגבי הרישום, אני רוצה לקבל על כך תשובות כנציגת ההורים של גבעת זאב.
<יוסי מועלם: אני חבר המועצה ואני אשפוך קצת אור על כל ההתנהלות, הן מצד המועצה מול ההורים והן לגבי מה שהגיע אליי מבחינת ההורים.
<יוסי מועלם: נושא ההסעות, המועלה בפעם השנייה לדיון כאן בוועדה ומועלה כל הזמן לדיון במועצה עם השאלה, על מי מוטלת האחריות על כך?
<יוסי מועלם: כרגע אנו מבינים, שאם בכל מקום בארץ מטלת ההסעות נופלת על רשת בית יעקב, לגבי גבעת זאב זה לא תקף מאחר וכל עוד הבנות גרות בגבעת זאב ולומדות בירושלים, הרי שבית יעקב לא יכול לדווח עליהן בירושלים.
<יוסי מועלם: הבנו שלהשליך את נושא ההסעות על רשת בית יעקב זה כבר בלתי אפשרי, אבל מישהו צריך לקחת את האחריות על מי נותן את ההסעות הללו.
<יוסי מועלם: היום אנחנו נמצאים במצב שכנראה אין כבר מקום פיזי בכתות באגן האיילות ואין מבנה חלופי.