GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנואל טרכטנברג: הוועדה מצפה לשמוע שכתבי המינוי לוועדה ייצאו עוד לפני חג הפסח.
מנואל טרכטנברג: הוועדה קוראת למשרד החינוך לתת את השאלונים לזיהוי מצוקת תלמידים בבית הספר בקרוב.
מנואל טרכטנברג: הוועדה קוראת למשרד החינוך להכשיר שומרי סף לכל מערכת החינוך.
מנואל טרכטנברג: הוועדה קוראת ליישום של התכנית הקיימת למניעת אובדנות בכל מערכת החינוך.
מנואל טרכטנברג: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לדווח לה על התקדמות היישום של אותה תכנית שדובר עליה.
מנואל טרכטנברג: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך דיווח על, מספר הפסיכולוגים במערכת החינוך שהוכשרו לנושא.
מנואל טרכטנברג: וכמה שומרי סף נוספים הכשירו הפסיכולוגים האלה.
מנואל טרכטנברג: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לעקוב אחרי ביצוע הוראות חוזר המנכ"ל בנושא זה.
מנואל טרכטנברג: הוועדה פונה למל"ג להידרש לנושא האובדנות ולכלול נושא זה כחלק מהכשרת המורים, הפסיכולוגים והיועצים במערכת החינוך.
מנואל טרכטנברג: הוועדה הסתיימה.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 10 ביולי 2017, ט"ז בתמוז תשע"ז, הנושא תקנות הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות.
יעקב מרגי: עוד דיון.
יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים לאט לאט, אני מקווה שבסוף נעביר את התקנות.
יעקב מרגי: היועצת המשפטית של הוועדה, תכניסי אותנו למסגרת.
<מירב ישראלי: בישיבה הקודמת הקראנו את התקנות עד תקנה 8 ובמקביל אחרי הישיבה הקודמת אני ישבתי לישיבות פנימיות עם נציגי משרד החינוך, משרד המשפטים ונציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
<מירב ישראלי: בחלק מהדברים כבר הוכנסו תיקונים בעקבות הישיבות הפנימיות שנעשו בינינו, ונושאים שהם עקרוניים תקציביים, נגיד ככה, משרד החינוך ידווח איפה זה עומד, הם יעשו ישיבה עם המנכ"ל, אני מבינה, על הנושא הזה.
<מירב ישראלי: אנחנו עוד לא סיימנו, אני מתכוונת להמשיך לשבת איתם גם בהמשך על מה שעוד לא הספקנו.
<מירב ישראלי: זה בגדול מה שהיה מאז.
<אילן שי: נקבעה ישיבה ל-25 ביולי בסוגיות התקציביות, בסוגיה של הליווי לגילאי 3-4 בתקווה שיגיעו לסיכום שיאפשר להתקדם בסוגיה הזו.
<מירב ישראלי: ומספר ילדים גם, מה עם מספר ילדים?
<שמעון אבני: יש שלושה נושאים שעולים למנכ"ל בשבועיים הקרובים.
<שמעון אבני: אחד מהם, יהיה דיון במינהל הפדגוגי, שאנחנו מקיימים עליו דיון בנפרד, זה ליווי לילדי 3-4 ואנחנו מחפשים פתרון מקורי, מציאותי, ריאלי, שנוכל להסיע את הילדים האלה, ייתכן שלא את כולם ונסיע קבוצה מהילדים, אבל משהו אנחנו - - -
יעקב מרגי: אתם בכיוון.
<שמעון אבני: הדבר השני הוא הגבלה של 8 ילדים ברכב, שזה עולה למנכ"ל, בתוך שבועיים יהיה דיון עם המנכ"ל.
<שמעון אבני: אני אישית דיברתי עם המנכ"ל, כתבתי לו את כל ההערות - - -
יעקב מרגי: זה יהיה באותו דיון, באותה פגישה?
<שמעון אבני: לא, זה דיון בנפרד.
<שמעון אבני: אמרנו 8 ילדים ומשך זמן ההסעה וליווי.
<שמעון אבני: אלה שלושת הנושאים שהם עולים הרבה מאוד כסף והם נשארו פתוחים.
<שמעון אבני: תוך שבועיים נבוא עם תשובות סופיות.
יעקב מרגי: אנחנו נמשיך בהקראה.
<מירב ישראלי: מתקנה 8.
<מירב ישראלי: אני אקריא מהנוסח שהונח בפניכם, שזה הנוסח כבר עם התיקונים הנוספים.
<מירב ישראלי: בגדול, כשנסיים לנסח את כל התקנות אנחנו נעבור על כלל התקנות ונרכז בתקנה הזאת את כל הנושאים שהם באחריות ברשות המקומית - - -
טלב אבו עראר: יושב ראש הוועדה, הוא אמר עד 8 ברכב.
<מירב ישראלי: ילדים.
יעקב מרגי: עם מוגבלות.
טלב אבו עראר: כן, אני יודע את זה, אבל עד איזה מרחק?
<שמעון אבני: כל מרחק.
<שמעון אבני: לא קשור המרחק.
<שמעון אבני: כשאנחנו מגבילים את כמות הילדים זה לא קשור המרחק.
טלב אבו עראר: לא, אני שואל - - -
<שמעון אבני: אז אני אומר - - -
יעקב מרגי: הוא צריך להגיע למוסד.
טלב אבו עראר: אפילו 100 קילומטר?
<מירב ישראלי: זה עניין של זמן, יש זמן הסעה.
טלב אבו עראר: אבל אצלנו במגזר יש 70 קילומטר.
<חיה הראל: לא, אבל יש זמן נסיעה.
טלב אבו עראר: כמה זמן?
יעקב מרגי: עד שעה וחצי.
<שמעון אבני: עד שעה וחצי, כמובן שזה המקסימום, אנחנו שואפים שזה יהיה הרבה פחות.
טלב אבו עראר: אבל הנורמלי לא יכול לקבל שעה וחצי נסיעה.
טלב אבו עראר: עד שעה וחצי?
טלב אבו עראר: זה נורמלי?
<שמעון אבני: כמה מקרים אתה מכיר שנוסעים שעה וחצי?
טלב אבו עראר: יש הרבה, אדוני.
טלב אבו עראר: אני מהמגזר הבדואי, שם אפילו חלק מבעלי המוגבלויות לא מגיעים להסעות, לא מוסעים.
<שמעון אבני: אצלכם זו בעיה אחרת - - -
יעקב מרגי: הדיון היום - - -
טלב אבו עראר: יש לך תשובה כל הזמן אתה.
יעקב מרגי: אלה הם בניי, אז יש לי תשובות.
יעקב מרגי: הדיון היום הוא על תיקון תקנות להסעת ילדים עם מוגבלות.
יעקב מרגי: תנסה לצאת מהבעיה של המגזר הבדואי, כי כרגע זו הבעיה של הסעות שאנחנו עדיין עובדים עליה ונקווה שיום אחד - - -
טלב אבו עראר: לא המגזר הבדואי, המגזר היהודי.
טלב אבו עראר: איך ילד מוגבל ייסע שעה וחצי?
יעקב מרגי: לא, אני רוצה לענות לך גם במגזר הבדואי, אבל תצא מהמסגרת הכללית.
יעקב מרגי: לו יצויר שיש ילד עם מוגבלות, לצורך העניין בח'ורה, והמוסד המתאים לו בגלל המוגבלות שלו נמצא באופקים, או אחרי אופקים, עלי נגב.
טלב אבו עראר: מח'ורה עד אופקים 40 דקות.
יעקב מרגי: אז רק אני אומר, זו המסגרת של התקנות, איך מסיעים את הילד, באיזה רכב, כמה ילדים, אורך הנסיעה.
יוסף ג'בארין: השעה וחצי שבתקנות, זה בתוך התקנות או - - -
<שמעון אבני: זה יהיה בתקנות.
<מירב ישראלי: לא בין רשויות, כרגע זה רק בתוך רשות, בין הרשויות זה אחד הנושאים - - -
יעקב מרגי: שהם צריכים לתת לנו תשובה.
טלב אבו עראר: אולי צריך לחשוב להקים מוסדות, במקום להסיע אותם?
יעקב מרגי: אין לך, יש - - -
<מירב ישראלי: אין מספיק ילדים.
יעקב מרגי: ברוך ה' שאין לנו מספיק ילדים עם מוגבלות שאפשר לפתוח ליד - - -
יוסף ג'בארין: אבל אפשר רק להבין אם המספר - - -
<אבנר עורקבי: להקים בחורה.
יעקב מרגי: אבנר, למי?
יעקב מרגי: אין מוגבלים.
יעקב מרגי: אין ילדים מוגבלים.
<אבנר עורקבי: אין במגזר הבדואי - - -
יעקב מרגי: אין, מה, אתה עכשיו רוצה להכניס - - -
<אבנר עורקבי: אני אומר לך שיש.
יעקב מרגי: בסדר, כשיהיה יקימו לך.
יוסף ג'בארין: רק להבין, המספר 8, איך הוא הגיע?
יוסף ג'בארין: מה הרציונל?
יוסף ג'בארין: למה 8 ולא 10?
<שמעון אבני: בדקנו מדעית את הדבר הזה, נסענו על הסעות, ראינו כמה ילדים, כמה טרנזיט מכיל, כמה מקום צריך לכל ילד, כמה מלווה יכולה להסתדר עם מספר הילדים והגענו ל - - - היום אין מגבלה.
<מירב ישראלי: יש תקנות הפעוטות, ששם זה 8 והרצון הוא להשוות את המצב לתקנות האלה, שכרגע אין פה מספר מקסימלי, למה שקורה בתקנות הפעוטות.
יעקב מרגי: כן, אבנר.
<אבנר עורקבי: הכוונה ל-8, זה ילדים מוגבלים בכיסאות גלגלים?
<אבנר עורקבי: 8 כיסאות גלגלים?
<שמעון אבני: אנחנו פותחים את הכול מחדש.
יעקב מרגי: רבותיי, תודה.
יעקב מרגי: בבקשה, הקראה.
<מירב ישראלי: אז אנחנו כאמור בתקנה 8, שמדברת על אחריות הרשות המקומית, לגבי נהג ההסעה ומלווה ההסעה.
<מירב ישראלי: הרצון פה הוא לרכז את כל ההוראות שנוגעות לאחריות הרשות המקומית בהקשר של התקנות האלה.
<מירב ישראלי: 'הרשות המקומית תוודא שהתקבל לגבי הנהג אישור משטרה כאמור בחוק למניעת העסקה של עברייני מין'.
<מירב ישראלי: ואותו דבר לגבי המלווה.
<מירב ישראלי: הרשות המקומית תחליף נהג במסלול הסעה במשך כל שנת לימודים אלא אם כן ישנן נסיבות שאינן מאפשרות הסעה על ידי אותו נהג במהלך שנת הלימודים'.
<מירב ישראלי: זה אמור להיות גם לגבי המלווה.
<מירב ישראלי: הרשות המקומית תוודא כי מלווה עבר הכשרה וקורס עזרה ראשונה, כאמור בתקנות 6(א)(4) ו-6(א)(5) לפני או בסמוך לתחילת עבודתו.
<מירב ישראלי: הרשות המקומית תוודא כי מלווה עבר השתלמות רענון פעם בשנה לפי הוראות המנהל של משרד החינוך.
<מירב ישראלי: נקבע כי תלמיד זכאי למלווה אישי, תוודא הרשות כי המלווה האישי אינו משמש גם בתפקיד מלווה ההסעה.
יעקב מרגי: הערות ל-8.
<זאב גולדבלט: לאמץ גם כאן את ההסתייגות שהייתה בחוק הצהרונים וגם בחקיקה הנוספת לגבי אלה שהוגשה כנגדם תלונה על עבירות מין.
<מירב ישראלי: עוד פעם, שכאן אין אפשרות, מכיוון שלא מדובר על עובדי חינוך או עובדי שירות בבית ספר, אין סמכות לגביהם לקבל את המידע.
<זאב גולדבלט: זה אומר שהמשטרה, בכל מקרה אסור לה להעביר את המידע הזה, אם זה לא עובדי משרד חינוך?
<מירב ישראלי: בדיוק, אין פה סמכות מכוח חוק ה - - - השלילי, אלא אם כן - - -
יעקב מרגי: אלא אם כן יתוקן החוק.
<זאב גולדבלט: השאלה אם לא כדאי לתקן את החוק, כי זמן החשיפה - - -
<מירב ישראלי: הבעיה היא שזה תקנות.
<זאב גולדבלט: אבל נגיד אחרת, רק במהלך השנה האחרונה נחשפנו לפחות לשלושה מקרים שדווקא הנהגים או המלווים הטרידו את הילדים והילדים האלה גם לא יכולים להתלונן, נוסף לכל הצרות.
<מירב ישראלי: הבעיה היא שזה לא הליך חקיקה, זה הליך של תקנות, לכן אין על שולחן הוועדה הצעה לתיקון חוק.
<זאב גולדבלט: אני מציע, שווה לחשיבה.
<אמיתי שוחט: בהכשרה של המלווים אז יש סעיף שמדבר על הכשרה, שיכירו צרכים של ילדים עם מוגבלות, השאלה אם יש אפשרות שבאחריות של הרשות המקומית להכיר למלווה את הילדים, זאת אומרת שהמלווה יעבור היכרות עם הילדים או על הצרכים הספציפיים שלהם.
יעקב מרגי: אולי אני אלך לפגוש אותם בסלון גם כן?
<אמיתי שוחט: לא בסלון, אבל כשהוא עובר הדרכה שיסבירו לו לאיזה ילדים הוא מגיע.
יעקב מרגי: הוא עובר, מסבירים לו בעיקרון.
יעקב מרגי: הוא יעבור הדרכה, איך מלווים ילדים עם מוגבלות, אבל להכיר אותם ברמה האישית?
יעקב מרגי: יש את התג לכל אחד.
יעקב מרגי: אי אפשר לעשות את זה, הלוואי שיכולנו.
<אמיתי שוחט: לא, השאלה אם אפשר, אני שואל.
יעקב מרגי: את רוצה להתנדב?
<נועה בן אריה: תודה, לא, אני לא רוצה להתנדב, אני רוצה רק להעיר לנוסח של סעיף (ד).
<נועה בן אריה: הרשות המקומית לא מחליפה את הנהגים, הרשות המקומית היא הגוף שמעסיק את חברת המסיעים שהיא מחויבת שלא להחליף את הנהג, זה תנאי בתוך המכרז שלה, זה גם תנאי במכרז שנקבע במשרד החינוך.
<נועה בן אריה: לכן הנוסח, כפי שקיים בסעיף (ד) בעצם מטיל חבות על הרשות המקומית שהיא לא באמת קיימת.
<נועה בן אריה: אני לא יכולה להחליף או לא להחליף, היא תוודא שלא מוחלף הנהג.
יעקב מרגי: תודה, הערה במקום.
<מירב ישראלי: אני רשמתי לי את ההערה של אמיתי, לסעיף הממונה, שנדון בזה שם.
<מירב ישראלי: אז אנחנו אומרים שזה יהיה 'תוודא', נכון?
<נועה בן אריה: תוודא או תבטיח שלא.
<מירב ישראלי: אנחנו בתקנה 9.
<מירב ישראלי: שזה אחריות מוסד חינוך.
<מירב ישראלי: אחריות מוסד חינוך.
<מירב ישראלי: בסוף יום לימודים ילד עם מוגבלות יגיע אל הרכב מלווה באיש צוות של מוסד החינוך שקבע מנהל מוסד החינוך.
<מירב ישראלי: איש הצוות של מוסד החינוך יוודא ביחס לתלמיד הזכאי לליווי כי יש ברכב ההסעה מלווה.
<מירב ישראלי: גם פה אני רק אומר שאחרי שהתקנות יהיו מנוסחות אולי נעבור עוד פעם על הנוסח ונראה שלא חסר בו שום דבר מבחינת האחריות של מוסד החינוך, כי יש גם משהו שמדבר על ההגעה של הילד למוסד החינוך.
יעקב מרגי: זה סעיף אחר.
<מירב ישראלי: בבוקר, שזה בסעיף 6, נושא של הורדת ילד.
יעקב מרגי: אנחנו כאן בסוף יום הלימודים.
<מירב ישראלי: נכון, אז גם את הנושא של הורדת ילד, שיש שם גם אחריות של מוסד חינוך, נכניס פה גם.
<מירב ישראלי: זה רק עניין של התאמה.
<אילן שי: נראה לי לגבי 9(ב) זה יכול להיות רק בסוף יום לימודים.
<מירב ישראלי: כן, על גן ילדים אנחנו מדברים, נכון?
<אילן שי: יש את ההבדל בין גן ילדים לבין בית ספר, אבל לגבי לוודא שיש מלווה, הוא יכול לוודא רק בסוף יום לימודים, בבוקר ההסעה מסתיימת כשהוא מגיע.
<מירב ישראלי: לא, אבל לגבי גן ילדים יש אחריות של מוסד החינוך.
<מירב ישראלי: את זה כן צריך להכניס, פשוט לעשות התאמה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אם אפשר שיהיה סעיף מקביל גם, שהרשות המקומית תוודא שמלווה מגיע גם בבוקר.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: כלומר יש את סעיף 9, איש הצוות של המוסד החינוכי מוודא שמלווה, בסוף היום - - -
יעקב מרגי: אז מה, את רוצה שעכשיו רשות מקומית, בוא נאמר עיריית תל אביב, או עיריית ראשון או באר שבע או פתח תקווה תחזיק צי של מי שיבדוק את כל ההסעות, אם יש בהם - - - על מי האחריות לוודא שיש מלווה?
<נועה בן אריה: לא, מלווה בהסעה, אני מבינה וזה קיים, מה שמדברת עליו אביבית זה שכמו שהוחלה החובה על מוסד החינוך לוודא שהילד מלווה להסעה בתום יום הלימודים אביבית מבקשת שהרשות המקומית תוודא שהוא גם מובל אל המוסד החינוכי.
<נועה בן אריה: זה דבר שאנחנו לא יכולים להתחייב עליו, זה באחריות מוסד החינוך, מוסד החינוך יצטרך לדאוג לזה.
<מיכל מנקס: בסופו של יום ההורה מוסר את הילד - - -
<נועה בן אריה: אין לנו שום דרך להיות בזמן אמת בכל צוות.
יעקב מרגי: תודה, אין כאן דיון.
<מירב ישראלי: זה אמור להיות מטופל במנגנון הכללי, זאת אומרת הממונה מטעם הרשות המקומית נותן למלווה רשימה של הילדים, המלווה אמור לוודא שכל הילדים עלו לפי הרשימה.
<מירב ישראלי: זה המנגנון ש - - -
<קריאה: המלווה לא מגיע, אז ההורים לא מעלים.
<אילן שי: אם הכוונה במילה לוודא שזה ווידוא בראייה, זאת אומרת שיש מישהו שצריך להסתכל שיש מלווה, זה יכול להיות רק בסוף ההסעה במוסד החינוך.
<אילן שי: אני לא רואה איך מישהו יכול לבדוק בנקודת האיסוף הראשונה של כל אחת ואחת מההסעות שיש בה מלווה.
<אילן שי: רק ההורה, אין שום גורם שיכול לפזר כמות כזאת - - -
<שמעון אבני: רק ההורים, רשות מקומית לא תוכל.
טלב אבו עראר: יש לי שאלה.
טלב אבו עראר: למה לא ימנו מפקח - - -
יעקב מרגי: יש סיפור ש - - -
טלב אבו עראר: שיעשה בדיקות פתע.
יעקב מרגי: יש סיפור יהודי, איזה אורח שהגיע לבית כנסת, פעם ראשונה, הוא רואה שהגבאי מעלה את זה ואחרי זה הוא פונה לצד הזה ומעלה את ההוא ואחרי זה פונה לצד ההוא, הוא בא אליו בסוף היום, הוא אומר 'איזה סדר אתה מנהל פה?
יעקב מרגי: אתה קופץ ממקום למקום', אורח לרגע.
יעקב מרגי: חכה, אנחנו כבר מזיעים על התקנות האלה חודשיים.
יעקב מרגי: הם שאלו שאלה בהקשר, אני אתן לך לשאול את השאלה בנפרד.
טלב אבו עראר: אז אני אורח זמני?
יעקב מרגי: לא, הגעת עכשיו, חכה, תלמד את התקנות.
יעקב מרגי: זה לא חקיקה.
טלב אבו עראר: אבל תוך כדי אפשר לשאול שאלה?
יעקב מרגי: מיכל, רצית לומר?
יעקב מרגי: אילן השיב?
יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת, רצית לשאול שאלה.
טלב אבו עראר: אני שואל, הוא אומר רק ההורה יכול לבדוק אם באמת יש מלווה או אין מלווה.
טלב אבו עראר: למה שלא יתמנה אדם שזה תפקידו?
טלב אבו עראר: לעקוב אחרי המלווים, אם זה מיושם או לא.
יעקב מרגי: יש רכז.
יעקב מרגי: אתה באת עכשיו.
טלב אבו עראר: כל הזמן 'אתה באת, אתה באת' - - -
יעקב מרגי: זה בדיוק - - -
טלב אבו עראר: יעקב, אל תחזור על המילים האלה, 'אתה באת, אתה באת, אתה באת', מותר לי להיות בכל הוועדות.
יעקב מרגי: צודק, אני לא בא בטענה, אני רק אומר לך שהתייחסנו לזה, התקנות מתייחסות לזה.
טלב אבו עראר: אוקיי, התייחסתם בישיבה אחת, החוק הזה מחייב עשר רשימות.
טלב אבו עראר: זה חשוב מאוד מאוד.
טלב אבו עראר: יש הרבה בעיות בקטע.
יעקב מרגי: כמה ישבנו על התקנות האלה?
טלב אבו עראר: אתה אומר 'ישבנו בישיבה הקודמת'
יעקב מרגי: כמה ישיבות?
יעקב מרגי: תבדקי לי כמה - - -
<מירב ישראלי: כמה וכמה פעמים וזה עוד לא הוגש אפילו רשמית.
יעקב מרגי: אבנר, בבקשה.
<אבנר עורקבי: אני רק רוצה לוודא שזה אכן מבוצע.
טלב אבו עראר: אז אני יוצא.
יעקב מרגי: שב, שלא ישעמם לי.
טלב אבו עראר: אני מפריע לך.
יעקב מרגי: לא, חס ושלום, שב.
<אבנר עורקבי: אני רוצה להבהיר פה, ישנם ילדים שהם ילדים מאוד מורכבים, שהם זקוקים לסייע אישי בהסעה עצמה, פה ב-(ו) כתוב שנקבע כי התלמיד זכאי למלווה - - -
<קריאה: זה 8(ז).
יעקב מרגי: החזרת אותנו ל-8?
<אבנר עורקבי: כן, אני אסביר.
יעקב מרגי: אבל למה כשביקשתי התייחסות ל-8 לא התייחסת לזה?
<אבנר עורקבי: לא ראיתי את זה.
יעקב מרגי: הפעם אני אתן לך, אבל אני לא חוזר יותר.
<אבנר עורקבי: תראה, יש פה ילדים, בסיפא הזאת, שהם מאוד מורכבים, שהם יכולים לקבל התקפים באמצע הסעה, או יכולים - - - מי שיכול לטפל בהם זה רק הסייע האישי שלהם, כלומר אותה מטפלת אישית שלו.
<אבנר עורקבי: אני מבין שבמידה שההורים מבקשים, שגם יהיה אותו סייע צמוד לאותו ילד ספציפי.
<חיה הראל: אבל זה המלווה האישי.
<חיה הראל: בנוסף למלווה בהסעה.
<חיה הראל: זה כתוב.
יעקב מרגי: זה נכון מה שאמרתי לחבר הכנסת טלב אבו עראר, לגבי כל אלה שרוצים - - - אני מבקש, אלה שרוצים להתייחס לסעיפים, שיכבדו את עצמם ואותנו, שיקראו את התקנות לפני כן.
יעקב מרגי: זה קשה כל פעם לחזור, זו ישיבה שישית על התקנות האלה.
יעקב מרגי: רבותיי, זה לא מהיום, זו ישיבה שישית.
יעקב מרגי: נגמרו ההערות ל-9?
יעקב מרגי: בבקשה, 10.
<מירב ישראלי: בטיחות בהסעה.
<מירב ישראלי: הממונה ייתן לנהג הסעות ברשות המקומית או לנותן שירות ההסעות של הרשות המקומית, לפי העניין, הוראות פרטניות בעניין ילד עם מוגבלות שמצבו אינו מאפשר את קיום הדרישות בתקנה 6(ח) או שנדרשות לגביו דרישות מיוחדות.
<מירב ישראלי: רכב המשמש להסעת ילדים עם מוגבלות לפי תקנות אלה יכיל ערכת עזרה ראשונה; כמו כן יאפשר רכב כאמור קליטת ציוד רפואי הנחוץ לילד עם מוגבלות.
<מירב ישראלי: לא יעשן אדם ברכב הסעת ילדים עם מוגבלות.
<הדר ירדני: אני מאוד אשמח אם יהיה מקום שיהיה כתוב שציוד רפואי צריך להיות מעוגן ברכב.
<קריאה: ב-6(ח).
<מירב ישראלי: רק צריך להגיד שאם ייקבע, אני מקווה שייקבע, מספר מקסימלי של ילדים בהסעה, זה ייכנס ל כאן.
<קריאה: זה לא 6(ח), אין 6(ח).
<מירב ישראלי: את כל הסיבובים האלה אנחנו נעשה.
<מירב ישראלי: הכוונה היא העיגון של הילד.
<הדר ירדני: לא עיגון של הילד, עיגון ציוד.
<מירב ישראלי: כן, אנחנו יודעים למה הכוונה.
<חיה הראל: ציוד רפואי זה (י).
<קריאה: אבל לא הציוד הרפואי, העיגון.
יעקב מרגי: ד"ר ירדן, ראית את זה ב-7(י)?
<מנחם גולדין: הערה.
<מנחם גולדין: אני גם רוצה לשאול לגבי ציוד רפואי שצריך להעלות אותו, להוריד אותו, בטח שהילד עצמו לא עושה את זה.
<מנחם גולדין: איפה כתוב באחריות מי לעשות את זה?
<מנחם גולדין: קביים למיניהם, הציוד הרפואי?
<קריאה: כתוב 'נבדק', לא כתוב באחריות.
<מנחם גולדין: אבל מי מוריד אותו, מי מעלה אותו?
יעקב מרגי: אם יש לו מלווה אישי, ודאי המלווה אישי, אם לא, המלווה בהסעה.
יעקב מרגי: השאלה אם זה כתוב.
<מנחם גולדין: אין לי בעיה אם הדברים כבר הוגדרו, אבל האם המלווה האישי הוא גם אחראי להוריד את הציוד, להעמיס אותו?
<מירב ישראלי: כן, לדעתי בסעיף של המלווה יש את זה, ויש גם הפניה לזה, שאם אין מלווה זה באחריות הנהג.
<מירב ישראלי: י הסדרה של זה.
<קריאה: לא תמיד, גם אם יש לו קביים?
יעקב מרגי: אז היא אמרה תמיד ולא תמיד ויש לי דיון עכשיו על משהו שלא היה.
<מירב ישראלי: לדעתי מה שאין מלווה הנהג אמור לעשות במקום המלווה.
<מירב ישראלי: יש לנו תקנה כזאת, אם חסר שם משהו אז אפשר להוסיף שם.
<מירב ישראלי: כרטיס נוסע.
<מירב ישראלי: האחראים על ילד עם מוגבלות ימלאו טופס ערוך לפי הנוסח שבתוספת השנייה שיכלול את פרטיו האישיים של הילד, פרטי האחראי עליו, לרבות דרכי התקשרות עמו, צרכיו הרפואיים הנוגעים להסעה, רגישויות ואלרגיות שיש לו, סוג מושב הבטיחות הנדרש, ציוד נלווה, אופן עיגונו בהסעה, מסלול נסיעה ותחנות איסוף והורדה; מנהל מוסד חינוך שקיבל את טופס כאמור ידאג להנפקת כרטיס נוסע שיכלול את הפרטים שמסרו האחראים.
<מירב ישראלי: מנהל מוסד חינוך יחליט על אופן הצגת כרטיס הנוסע לפי תקנת משנה (א) בהסכמה של האחראים על הילד עם מוגבלות ואם ניתן, גם בהתייעצות עם הילד עם המוגבלות.
<מירב ישראלי: כאן זה בהתייעצות עם משרד המשפטים לגבי הנושא של הפרטיות.
<מירב ישראלי: לכן היה שינוי.
<הדס אגמון: אנחנו הסכמנו לזה כבר.
<מירב ישראלי: התאמת הסעה.
<מירב ישראלי: ילד עם מוגבלות יוסע ברכב שנוסעים בו ילדים עם מוגבלות, במקרים חריגים ומטעמים מיוחדים שיירשמו רשאי מנהל מחלקת חינוך או מי מטעמו באישור המנהל, לאשר מראש הסעה של ילד עם מוגבלות בהסעה שנוסעים בה ילדים ללא מוגבלות.
<מירב ישראלי: הרשות המקומית תסיע ילדים עם מוגבלות הזכאים להסעה בשתי קבוצות גיל, 3 עד 10 ו-11 עד 21, במקרים חריגים ומטעמים מיוחדים שיירשמו רשאי מנהל מחלקת החינוך או מי מטעמו באישור המנהל, לאשר מראש הסעה של ילדים עם מוגבלות בהסעה הכוללת ילדים משתי קבוצות הגיל.
איימן עודה: אני מתבייש לשאול, כי אני זה שנכנס לבית הכנסת בסוף.
איימן עודה: מה זאת אומרת 'מטעמים מיוחדים'?
איימן עודה: סליחה שאני שואל, אני חושב שאני מפריע לכולם אפילו בשאלה הזו.
<מירב ישראלי: הם יסבירו לך, אני משערת, טוב ממני שיש מקרים שבהם זה מספר פשוט קטן של ילדים ולא ניתן בעצם להוציא שתי הסעות.
<אילן שי: יכולים להיות מקומות בפריפריה שיש מעט תלמידים באופן כללי וגם מעט תלמידים עם מוגבלות, זה לא הגיוני בשביל שני תלמידים, כל אחד מכל קבוצת גיל, להוציא - - -
יעקב מרגי: קודם לא היה מוגדר והייתה טענה, בצדק - - -
<שמעון אבני: היום הם נוסעים ביחד.
יעקב מרגי: - - - שמעלים ילדים עם מוגבלות, עם מוגבלויות קלות, קשות, עם ילדים רגילים במערכת, פערי גילים, בלי בקרה, הכול מיקס אחד, העיקר לדחוף ולהסיע ולחזור.
יעקב מרגי: אנחנו מתקנים תקנות כדי לסדר את זה, לייחד הסעה מיוחדת לילדים עם מוגבלות, עם תנאים, עם כללים.
איימן עודה: אני שאלתי שאלה - - -
יעקב מרגי: יהיו מקרים שביישוב מסוים מרוחק יהיה ילד בקבוצת גיל 3 עד 10 וילד בקבוצת גיל של 11-12 ומטעמים מיוחדים, צורת ההסעה, ניתן להסיע אותם ביחד, אולי בגלל סוג המוגבלות, טעמים כאלה ואחרים שאני לא יודע להגדיר אותם ואי אפשר להגדיר בתקנות את כל האפשרויות שיצוצו.
<מירב ישראלי: זה גם עולה לרמת המנהל.
יעקב מרגי: כן, מי שמאשר את זה.
<מירב ישראלי: ברמה ארצית.
<אסתר קרמר: אני רציתי לשאול לפי מה חלוקת הגיל.
<אסתר קרמר: יש פה קבוצת גיל 3 עד 10 ו-11 עד 21.
<אסתר קרמר: למה חלוקת הגיל היא לא לפי כיתות של בית ספר.
<אסתר קרמר: למה ילד בכיתה ה', שהוא בן 10 צריך לנסוע עם ילדים בתיכון, שזה אמור להיות, בעיניי, לפי קבוצת גיל עד סוף בית ספר יסודי.
יעקב מרגי: ואם הייתי עושה ילד בכיתה א' עם ילד בכיתה ו' או כיתה ז' או ח', לא הייתם שואלים שאלה?
יעקב מרגי: הילד בכיתה א' או בגן הוא רך ואת מעלה אותו - - -
<חיה הראל: אם אפשר, ישנם בתי ספר שהכיתות הן דו ותלת גיליות.
<חיה הראל: אם תגידי כיתה ו' את לא קולעת, את יכולה לדבר על ילד בן 12 ואת יכולה לדבר גם על ילד בן 14.
<אסתר קרמר: בית ספר יסודי ובית ספר תיכון.
<חיה הראל: אנחנו לא רוצים שילד בן 14 ייסע עם ילד בן 3.
<שמעון אבני: יש הרבה בתי ספר שהם א'-ח'.
<אסתר קרמר: כן, אבל אני לא רוצה שילד בן 10 ייסע עם ילד בן 21.
יעקב מרגי: אבל הרציונל שלו יותר משכנע אותי, אני אגיד לך.
יעקב מרגי: ילד בן 3, יש לו עדיין רכות מסוימת והפערים הם גדולים.
יעקב מרגי: ילד בן 10, אני לא אומר שזה אותו דבר כמו ילד בן 14-15, אבל צריך למתוח את הקו, ואם את שואלת אותי, למתוח את הקו כאן נראה יותר סביר.
<אסתר קרמר: והוא ייסע לבד?
<אסתר קרמר: ילד בכיתה ה', כל בית הספר שלו ייסע בהסעה אחת והוא ייסע לבד?
<שמעון אבני: למה הוא ייסע לבד?
<אסתר קרמר: ילד בכיתה ה' שלומד בבית ספר יסודי, א' עד ה' ייסעו בהסעה אחת והילד בכיתה ו', שהוא בן 11, ייסע עם - - -
<שמעון אבני: זה בדיוק המקרים המיוחדים - - -
יעקב מרגי: מטעמים מיוחדים, אם הוא יהיה יחיד - - -
<חיה הראל: יש שיקול דעת של מנהל, הוא יכול להגיד - - -
<נועה ביתן: אני חושבת שהקבוצות צריכות להיות שלוש ולא שתי קבוצות כדיפולט ואז להתחיל עם החריגים, כי בכל זאת ילדים בני 3 הם מאוד קטנים ומאוד פגיעים וילדים בני 10 יכולים להיות מאוד מפותחים והם עלולים לפגוע בילדים הקטנים, בפרט כשאין חובת ליווי בכל הסעה.
יעקב מרגי: ישיבו לך.
<מנחם גולדין: עוד עניין, הכותרת פה היא התאמת הסעה, אני חוזר ל-12(א), אז אפשר לאשר במקרים חריגים, מטעמים מיוחדים, לעשות בהסעה רגילה, אבל צריך לציין שההסעה הזאת צריכה להיות מותאמת, ככל שהיא מותאמת, כי אם היא לא מותאמת הילד הזה לא יעלה על ההסעה.
<אפרת בצלאל: מיוחדים, מה זה מיוחדים?
<אפרת בצלאל: על פי איזה קריטריונים מיוחדים?
<מירב ישראלי: זה ניסוח משפטי קבוע שיש לנו בכל - - -
<אפרת בצלאל: זה משאיר את זה כאילו באפור כזה.
<מירב ישראלי: זה ניסוח משפטי שקיים בחקיקה ובחקיקת משנה שבעצם בא להגיד שבמקרים שצריכים לנמק אותם, מסיבות, הם משאירים שיקול דעת.
יעקב מרגי: זה לא תמיד ממחשבה קונספירטיבית, כי יכול לפעמים שהמיוחדים האלה יפתרו את הבעיה של אותה אמא או אותו אב שדווקא במקרה שלו אין לו מענה וזה המקרה המיוחד.
יעקב מרגי: לא תמיד זה לצמצום.
יעקב מרגי: הפוך, ככל שתחדדי תצמצמי.
<אפרת בצלאל: הבנתי.
יעקב מרגי: משרד החינוך, להשיב על שתי הטענות, שלוש קבוצות גיל, שתי קבוצות גיל?
<שמעון אבני: לגבי קבוצות הגיל, קודם כל זה עבר את הגורם המקצועי במשרד שאפשר להסיע, היום מסיעים בערבוביה.
<שמעון אבני: אני חייב להגיד פה משהו, כל תוספת של קבוצת גיל מייקרת משמעותית את ההסעות, זה תוספת של הסעות.
<שמעון אבני: זה סיכמה המנכ"לית הקודמת, אני צריך על זה לחזור למנכ"ל ולפתוח את זה מחדש.
<שמעון אבני: לא בסמכותי עכשיו לקבוע עוד קבוצת גיל ועוד קבוצת גיל.
<שמעון אבני: במקור כל שלוש שנים קפצנו קבוצת גיל.
יעקב מרגי: הדיון, התחלת טוב, סיימת לא טוב.
יעקב מרגי: ברור לנו שכל תזוזה זה כסף, אני חוזר לדיון הראשון איתך.
יעקב מרגי: אנחנו כרגע עושים מהלך חשוב, כל הכבוד למשרד שנתן לנו להתקדם תוך כדי שאתם מתנהלים מול המשרד ועלויות, לגמור את התקנות כי זה נמשך שנים רבות.
יעקב מרגי: אנחנו כרגע בוחנים בחינה מקצועית את הדבר הטוב ביותר, אחר כך ניכנס לשיקול - - -
<שמעון אבני: אז אני פתחתי ואמרתי שגורמי המקצוע במשרד אשרור את זה, נקודה.
יעקב מרגי: אוה, תעצור שם, חכה, מה אתה מעלה לי את הטיעון הכספי?
<שמעון אבני: כי הוא טיעון.
<מנחם גולדין: ההערה שלי - - -
<מירב ישראלי: אני רוצה להשיב להערה הזאת, אני רוצה להקריא את (ג) ואז להעיר בקשר למה שאתה אומר.
<מירב ישראלי: את (ג) עוד לא הקראתי.
<מירב ישראלי: במקרים חריגים ומטעמים מיוחדים שיירשמו רשאי מנהל מחלקת החינוך במקום מגוריו של התלמיד, או מי מטעמו באישור המנהל, לאשר מראש הסעת ילדים עם מוגבלות עד גיל 6 בהסעת פעוטות עם מוגבלות, ובלבד שנבדקו מוגבלותם של הפעוטות ושל הילדים וצרכיהם, לרבות גילם של הילדים, ונמצא כי שלומם של הפעוטות עם מוגבלות ושל הילדים עם המוגבלות לא ייפגע וכי ההסעה תתבצע על פי הקבוע בתקנות אלה;
<מירב ישראלי: עכשיו יש פה שורה שלדעתי היא צריכה לחול גם על (א) ו-(ב), 'המנהל רשאי להתנות את קיום ההסעה המעורבת', או קיום ההסעה המיוחדת הזאת, 'בתנאים נוספים'.
<מירב ישראלי: זאת אומרת גם לגבי (א) ו-(ב) זה רלוונטי, שהמנהל יוכל להגיד שבהסעות האלה צריך א', ב', ג' כדי שיתקיימו התנאים של התקנות.
<מירב ישראלי: לדעתי זה פותר את ההערה.
<מירב ישראלי: אנחנו נעשה את זה (ד) וזה יחול על כלל התקנה, בסדר, אילן?
יעקב מרגי: ומי אמר שהכנסת לא מקשיבה?
יעקב מרגי: לא לך אמרתי.
<מירב ישראלי: אפשר לעבור ל-13?
<מירב ישראלי: תפקידי הרשות המקומית.
<מירב ישראלי: גם כאן אנחנו אחר כך נעבור על כל התקנות ונרכז את כל ההוראות שרלוונטיות אם משהו לא נכנס.
<מירב ישראלי: רשות מקומית תדאג לכל אחד מאלה: ילד עם מוגבלות יוסע למוסד חינוך וממנו באופן בטיחותי ותוך שמירה על שלומו, כבודו וביטחונו, לפי תקנות אלה; הרשות המקומית תוודא כי ההסעה נערכת ברכב בטיחותי בהתאם להוראות תקנות הסעה בטיחותית לילדים נכים (מפרטי רכב בטיחותי), תשנ"ה-1995; ילד עם מוגבלות המוסע למוסד חינוך, יגיע אליו, ככלל, בין 30 ל-10 דקות לפני תחילת שעות הפעילות במוסד חינוך; לקבוע את מסלול ההסעה המיטבי מבחינת משך ההסעה, צרכי הילדים עם מוגבלות ועלויות ההסעה; המשך המתוכנן של נסיעה של תלמיד עם מוגבלות אל וממוסד החינוך לא יעלה, בתוך הרשות המקומית, על שעה וחצי, למעט בשל אירועים חריגים, או במקרים בהם הדבר הנעשה לבקשת האחראי על התלמיד עם המוגבלות ובאישור מנהל מחלקת החינוך ברשות המקומית, או כאשר זמן הנסיעה הישיר בין מקום מגוריו של התלמיד עם המוגבלות אל מוסד החינוך עולה על שעה וחצי; הסעת ילד עם מוגבלות תהיה בהתאם לסיום שעת הפעילות של מוסד החינוך; במקרים שבהם לפי הוראות בעניין של משרד החינוך קוצר יום הלימודים של הילד ואין בכך כדי להביא לפיצול ההסעה תדאג הרשות המקומית להסעה בשעת סיום הלימודים של התלמיד; ניתן לפנות לוועדת חריגים במקרים בהם נדרש פיצול הסעה.