GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורי נוימן: בכל המגזרים זה אומר בחינוך הממלכתי, הממלכתי דתי, החרדי ובמזרח ירושלים.
<אורי נוימן: אנחנו עובדים בעשרות רבות של בתי ספר בעיר, בעיקר בחטיבות ביניים, תיכונים, יש תכניות שהן גם לסוף היסודי, כשהמטרה קודם כל היא פעולות מניעה.
<אורי נוימן: להעלות את המודעות, להציג בפני הילדים את הסכנות ואנחנו עובדים גם עם צוותים מקצועיים.
<אורי נוימן: אנחנו מאמינים שעצם זה שאנחנו עובדים גם עם הורים ומסבירים להם ומדברים איתם על גיל ההתבגרות ועל הסכנות שקיימות, זו אולי תכנית המניעה הכי משמעותית.
מירב בן ארי: האם יש סדנאות כאלה לטיפול רק בהורים?
<אורי נוימן: עוד לפני טיפול, אנחנו קודם כל מדברים על מניעה.
<אורי נוימן: מדברים על מניעה ואנחנו עוסקים בזה ועובדים עם הרבה מאוד בתי ספר.
<אורי נוימן: זה נעשה בשיתוף פעולה עם שפ"י של משרד החינוך, זה נעשה בשיתוף פעולה עם הרשות הלאומית ועם גורמים נוספים בעיר, עם העירייה, עם קידום נוער, עם גורמי רווחה שונים.
<אורי נוימן: זה הדבר הבסיסי שנעשה.
<אורי נוימן: זה נעשה גם במנהלים קהילתיים, עם כל מיני אוכלוסיות, כי יש דרכים שונות להגיע לאנשים וגם עם צוותים חינוכיים כי גם צוותים בבתי ספר, במנהלים קהילתיים וכל מיני מדריכים שעובדים עם נוער, צריך לעזור להם להתמודד עם העניין הזה, להעלות את המודעות ושיידעו מה קורה ואיך מתמודדים עם הדבר הזה.
<אורי נוימן: זו פעילות מאוד רחבה שהיא תמיד לא מספיקה כי אי אפשר בעיר הענקית הזאת, שהיא מעל 900,000 תושבים, להגיע לכל ילד ולכל בית ספר, אבל זה נמצא בהרבה מאוד מקומות.
מירב בן ארי: כשהדגש הוא על מניעה.
<אורי נוימן: הדגש הוא דבר ראשון על מניעה.
<אורי נוימן: דברים נוספים שאנחנו מפעילים, שקשורים לנושא הזה, הם שני דברים נוספים.
<אורי נוימן: האחד, אנחנו מפעילים סיירות הורים בעיר.
<אורי נוימן: נושא שהוא גם בא לתת איזושהי תמיכה לנוער שמסתובב ברחובות וגם מעלה את המודעות של ההורים.
<אורי נוימן: יש לנו היום עשר סיירות הורים בירושלים עם למעלה מ-200 הורים מתנדבים, שמסתובבים בסופי שבוע במקומות בילוי של בני הנוער, מדברים איתם, עוזרים להם במקרה הצורך כשהם נתקלים בכל מיני דברים.
<אורי נוימן: אני חושב שעצם זה שיש כמות כזו של הורים וזה דבר שגדל כל הזמן, זה משפיע על הסביבה.
<אורי נוימן: כשהורים בשכונה מסתובבים ויש להם חברים והם רואים שקורים דברים ושיש הורים שמתעסקים עם הנוער, יש לזה משמעות.
<אורי נוימן: דבר שמתחבר פה בין החינוך ומניעה לבין האיתור והטיפול, אנחנו מפעילים גם יחידת איתור.
<אורי נוימן: מפעילים יחידת איתור שעוסקת באיתור של בני נוער שמשתמשים בסמים ובאלכוהול במטרה להפנות אותם לאבחון ואחרי זה לטיפול.
מירב בן ארי: איך אתם עושים את זה?
<אורי נוימן: יש לנו מאתרים שמסתובבים או נמצאים בזירות שונות, בשכונות.
<אורי נוימן: זו פעילות שנעשית בשיתוף פעולה עם כל הגורמים, עם לשכת הרווחה, עם המינהל הקהילתי, עם קידום נוער, עם כל הגורמים בעיר.
<אורי נוימן: אנחנו עובדים בכמה שכונות בעיר, כל פעם בשכונות שהן רלבנטיות.
<אורי נוימן: זה נעשה גם במגזרים שונים.
<אורי נוימן: זה נעשה במרכז העיר בשוק מחנה יהודה, זה נעשה בשכונות חרדיות, כמו שמואל הנביא ורמות, זה נעשה במזרח ירושלים עם מאתרים ממזרח ירושלים, וגם שם מנסים להגיע לנערים.
<אורי נוימן: שם זה כבר נערים שמשתמשים.
<אורי נוימן: מנסים להגיע לנערים האלה, ליצור איתם קשר, להתחבר אליהם ולהביא אותם לאבחון וטיפול, כולל בשיתוף עם ההורים שלהם.
<אורי נוימן: צריך להגיד וחשוב להגיד את זה, כי פה מדברים יותר על בתי ספר במערב העיר, אבל צריך להגיד שיש שיתוף פעולה עם כל המגזרים בעיר.
<אורי נוימן: גם במגזר החרדי, שאני חושב שמבינים יותר ויותר שלא מטאטאים דברים אלא שמים אותם על השולחן ומדברים, עם ההתאמות הנדרשות.
<אורי נוימן: יש לנו מנחים, אנחנו מכשירים מנחים גם מהמגזר - - -
מירב בן ארי: בתוך בתי ספר?
<אורי נוימן: בבתי ספר, מוסדות חינוך וכן הלאה.
<אורי נוימן: גם במזרח ירושלים יש לנו מנחים ממזרח ירושלים.
<אורי נוימן: אין היום מגזר שיכול להגיד שהוא מטאטא את הדברים ושם את הדברים בצד, אלא כולם בהתאמות הנדרשות.
<אורי נוימן: יש דברים שצריך לדעת איך לדבר עליהם בישיבה קטנה או בסמינר במגזר החרדי ויש דברים שצריך לדעת איך לדבר עליהם בבית ספר במזרח ירושלים, אבל הדברים נעשים לכל רוחב העיר, עם כל המגזרים.
<אורי נוימן: גם האיגוד וגם העירייה עוסקים עם כל המגזרים בעיר.
מירב בן ארי: עורכת הדין כרמית מהמועצה לשלום הילד.
מירב בן ארי: בבקשה, גבירתי.
<כרמית פולק כהן: כן.
<כרמית פולק כהן: כרמית, אני היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.
<כרמית פולק כהן: שוב, אנחנו כמובן לא מכירים את המקרה הספציפי ואין לנו - - -
מירב בן ארי: זה באופן כללי.
<כרמית פולק כהן: באופן כללי נאמרו פה דברים שאנחנו כמובן מאמינים בהם.
<כרמית פולק כהן: גם מצד שירות מבחן וגם מצד אורי, אנחנו כמובן מאמינים במניעה ובהסברה.
<כרמית פולק כהן: אנחנו כמובן מאמינים בכך שאת הסנקציות המשמעותיות צריך להפעיל על מי שמפיץ ומי שמוכר לקטינים את הסמים.
מירב בן ארי: מה אתם עושים כדי לטפל?
<כרמית פולק כהן: אנחנו גם נהיה חלק מהוועדה של משרד החינוך.
<כרמית פולק כהן: משרד החינוך הזמין אותנו לשבת בוועדה ולתת את האינפוט שלנו, מההיכרות שלנו עם השטח של קטינים ועם הנתונים שעניינם קטינים שמשתמשים בסמים.
<כרמית פולק כהן: בנוסף, הופענו בפני הוועדה - - -
מירב בן ארי: כן, אבל יש לכם פעילות שאתם עושים?
<כרמית פולק כהן: יש לנו ניידת - - -
מירב בן ארי: חוץ מלשבת בוועדות, שזה חשוב, אבל השאלה היא אם יש לכם פעילות - - -
<כרמית פולק כהן: קודם כל זה חשוב מאוד, כי יש הרבה דברים שהם קשורים למדיניות שהיא מאוד מאוד רלוונטית - - -
מירב בן ארי: אני יודעת, אני מקבלת את ניירות המדיניות שלכם.
<כרמית פולק כהן: אחד הדברים החשובים שנאמרו פה הוא בהקשר של ההבחנה בין בגירים לקטינים וזאת הייתה השאלה הראשונה שלך, מה ההשלכות של זה על קטינים.
<כרמית פולק כהן: אז זה אחד הדברים שעלו בוועדות האלו והן בעיניי קריטיות ומשמעותיות בהבנה של ההשלכה של ההליך הפלילי ושל התיוג על קטינים.
<כרמית פולק כהן: זה אחד הדברים שאנחנו מתמחים בו ואנחנו עוסקים בו במשך שנים.
<כרמית פולק כהן: את יודעת, שוב, יש הרבה גורמים שתחום המומחיות שלהם הוא מניעה והסברה ואני נותנת להם את כל הקרדיט.
<כרמית פולק כהן: לכן אני אומרת הרבה פעמים שהתחום של המדיניות, יש לו השפעה מכרעת על גורלם של - - -
מירב בן ארי: אז בעצם המועצה לשלום הילד עוסקת בעיקר במדיניות, היא לא נכנסת לתוך בתי הספר.
<כרמית פולק כהן: לפעילויות הסברה לא.
מירב בן ארי: מדיניות זה גם דבר חשוב.
מירב בן ארי: אני פשוט רציתי לדעת אם יש משהו בתוך בתי ספר.
מירב בן ארי: אבל אתם תהיו בוועדה של משרד החינוך.
מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת מלכיאלי.
מיכאל מלכיאלי: קודם כל, תודה רבה על קיום הישיבה, גבירתי היושבת ראש.
מיכאל מלכיאלי: האמת היא שכשיזמתי את הדיון הזה כיוונתי למקום אחר לגמרי ואני רוצה לפרט.
מיכאל מלכיאלי: קודם כל, משטרת ישראל, אני הייתי שותף בתכנית אחרת שלכם שנקראת מיל"ה, משטרת ישראל למען הנוער - - -
מירב בן ארי: כן, אבל אלה כבר חבר'ה - - -
<קריאה: משטרת ישראל למען הנוער.
מיכאל מלכיאלי: שעשו עבודה מאוד מאוד טובה.
מיכאל מלכיאלי: אני הייתי באחד המתנ"סים בירושלים, קישרתי ביניכם לבין כמה קבוצות נוער, שזו הייתה הפעם הראשונה שהם הסכימו לבוא ולהיחשף גם לפני שוטרים ובסך הכול המשטרה בסוף סיכמה את התכנית הזאת בצפון העיר בהצלחה מאוד מאוד גדולה.
מיכאל מלכיאלי: גם האיגוד הירושלמי, מגיע להם הרבה הרבה תודות.
מיכאל מלכיאלי: יש להם נציג, וזה לא מובן מאליו, נציג חרדי, חבר טוב שלי בשם אלעזר הרטוב?
מיכאל מלכיאלי: ??, אתמול בערב עשו ערב גדול מאוד בשכונת נווה יעקב, עם 60 מורים - - -
<אורי נוימן: שלשום, במוצאי שבת.
מיכאל מלכיאלי: בבית וגן, כן, ובעוד שכונות, דבר שהוא לדעתי מבורך מאוד, אבל מה שלדעתי כן חשוב בנושא הזה הוא יותר עיריית ירושלים, כי כולם מדברים פה על הנוער שכבר נמצא בסמים, כבר סוחר סמים - - -
מירב בן ארי: לא, דווקא מדברים הרבה על מניעה.
מיכאל מלכיאלי: המשטרה והמועצה לשלום הילד מדברים כבר על נוער שנגע בסמים פעם אחת ואני רוצה להעלות את הנושא שיש המון נוער נושר בירושלים, ונמצאים כאן נציגים של הרבה מקומות שמנהלים אותם, תגיד לילד הזה, "אתה יום אחד תיגע בסמים", הוא יגיד לך, "מה פתאום, אני בכלל לא במקום הזה".
מיכאל מלכיאלי: ואני חושב שכאן המקום לפנות לעיריית ירושלים, שעיריית ירושלים היא עם כל כך הרבה תקציבים - - -
מירב בן ארי: תלוי את מי אתה שואל.
מירב בן ארי: זה נושא חם.
מיכאל מלכיאלי: כן, אני הייתי חבר מועצה בירושלים, אני אספר לכם על אגפים- - -
מירב בן ארי: אני מאמינה לך.
מיכאל מלכיאלי: אנחנו ברוך השם מבינים אותו הדבר.
מיכאל מלכיאלי: יש אגפים עם המון המון כסף, אבל אני רק רוצה להגיד, למשל, אגף של נוער נושר חרדי, מישהו יודע כמה כסף יש שם?
מיכאל מלכיאלי: יש שם 260,000 שקל בשנה - - -
<עדנה דרנל: אין אגף של נוער נושר.
מיכאל מלכיאלי: יש.
מיכאל מלכיאלי: בקידום נוער חרדי.
<עדנה דרנל: קידום נוער.
מיכאל מלכיאלי: נכון, והנושא הזה נוגע בנוער הנושר החרדי.
מיכאל מלכיאלי: נמצאים כאן נציגים גם מטעם העירייה ואני חושב שהמקומות האלה, כשאנחנו כבר מגיעים לסמים, זה מגיע בגלל הזנחה, ולא צריך להכביר במלים, של הרשויות את הנוער שהוא עדיין מבית טוב, עדיין במסגרת טובה והשעמום שיש ברחובות ונוער הברזלים שאנחנו מכירים אותם מן השכונות, והוא אוטומטית מגיע לסמים.
מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאנחנו מכאן בוועדה צריכים לקרוא בעיקר לעיריית ירושלים, לרווחה, לקידום נוער, שאת הכספים האמיתיים שיש, להשקיע דווקא בנוער הזה.
מיכאל מלכיאלי: יש היום אינסוף איגודים ירושלמים שמתעסקים עם נוער נושר, נמצאים פה כמה מהם, הם לא מקבלים שקל אחד מהעירייה, לא לפעילות, לא לשכירות של מבנה, לא תקנים ולא שום דבר ובסוף אנחנו פוגשים את הסיפורים שהמשטרה צריכה לטפל בהם, כשבסוף עולה לעירייה ולמדינה הרבה יותר כסף.
מיכאל מלכיאלי: מה שאני רציתי ליזום, זה כנראה הלך קצת למקום אחר - - -
מירב בן ארי: אדוני חייב לשים לב שהנושא של הדיון הוא 29 תלמידים מחמישה בתי ספר יוקרתיים בירושלים שנעצרו בחשד לסחר - - - זה הנושא שבחרת.
מירב בן ארי: אם היית רוצה לעשות כאן נושא של טיפול בנוער חרדי נושר שמשתמש בסמים - - -
מיכאל מלכיאלי: לא, לא נוער חרדי, נוער ודרכי המניעה.
מירב בן ארי: נוער, אז היינו עושים דיון אחר.
מירב בן ארי: לכן, הצוות שיושב פה זה צוות שעסק במקרה הספציפי.
מירב בן ארי: קצינת המבחן מלווה את הנערים הספציפיים.
מירב בן ארי: עיריית ירושלים דווקא באה ודיברה כאן - - - אם אדוני, אני אומרת לך כי אני גם יושבת בוועדה לנגע הסמים וגם הייתי ב"מבשר טוב", שזה רק של חרדים בירושלים, אני מכירה את התחום, אז אני אומרת שאם היינו עוסקים בנושא של נוער נושר בירושלים אז היינו עוסקים בו, אבל לאור העובדה שאדוני דיבר על הטיפול של חמישה בתי הספר יוקרתיים, לכן כאן הדיון.
מירב בן ארי: אין ספק שזה נושא חשוב ואפשר לבקש מהוועדה לעסוק בו במיוחד.
מירב בן ארי: אגב זה גם בסדר גמור להתעסק רק בסיפור של המגזר החרדי, זה בסדר.
מיכאל מלכיאלי: לא, לא רק המגזר החרדי, בכלל כל המגזרים.
מיכאל מלכיאלי: הנוער מהווה מטרד בירושלים, הנוער הנושר, לא רק בציבור החרדי.
מירב בן ארי: תאמין לי, זה נושא חשוב ונושא מרכזי ואפשר גם לבקש דיון בוועדה שיתייחס יותר בכללי.
מירב בן ארי: במקרה הזה זה הנושא ולזה הם גם התכוננו.
מירב בן ארי: אני רואה שיש כאן, הוא הגיע וטרח, יושב ראש ארגון "נחלת דוד", יעקב קדושים, אז בבקשה, אדוני.
<יעקב קדושים: אני יעקב קדושים, עם חברי דוד כהן, אנחנו עוסקים בפעילות בירושלים עם נוער נושר, שכמובן זה נוגע לנקודה ש]ה דיברו כולם, זה הסמים.
<יעקב קדושים: אחד הדברים ששואלים אותנו, "איך אתם מונעים, אתם לבד, "נחלת דוד" או "רוממות הלב" - - -
מירב בן ארי: זו עמותה?
<יעקב קדושים: זו עמותה, אפשר להגיד.
מירב בן ארי: או שזו עמותה או שזו לא עמותה.
<יעקב קדושים: זו לא עמותה כרגע.
מירב בן ארי: זה ארגון חברתי.
<יעקב קדושים: זה ארגון חברתי, עצמאי שלנו.
<יעקב קדושים: אנחנו החלטנו שאנחנו מקימים יום אחד ויום יום אנחנו בשטח, יום יום.
מיכאל מלכיאלי: יוזמה שצמחה מהשטח שמצילה אינסוף משפחות.
<יעקב קדושים: ואינסוף נערים, לא משנה אם הגיע מבית חרדי, חילוני, בסוף כולם מתחברים ביפו, בכיכר ציון, ומי שמטפל בהם אנחנו רואים מי צריך לטפל בהם.
<יעקב קדושים: אנחנו יורדים לשטח, נכנסים ורואים שזה לא הגיל - - -
מיכאל מלכיאלי: אני מתנצל שאני יוצא.
מירב בן ארי: לדיון בוועדת חוקה.
<יעקב קדושים: זה לא הסגנון של הילד מאיפה הוא הגיע אלא זה פשוט ילד שנחשף ברחוב והדבר הראשון שהוא נחשף אליו זה סמים.
<יעקב קדושים: אנחנו מגיעים ובעצם מתחילים להיחשף עם הבחור, הוא נפתח אלינו, יושב איתנו, אנחנו מקימים באזורים בכל מיני שכונות בירושלים, יושבים אתם בערב, בצהריים ישר אחרי בית הספר, אחרי המסגרת שהם מסיימים, נותנים להם תעסוקה.
<יעקב קדושים: יושבים ביחד, מדברים.
מירב בן ארי: איך הקשר שלך לארגונים שמטפלים בחבר'ה כאלה?
מירב בן ארי: איך הקשר שלך?
מירב בן ארי: זאת אומרת, נגיד שעכשיו אתה נתקל בקטין חרדי שמשתמש בסמים, למי אתה מפנה אותו?
מירב בן ארי: כי אתה, עם כל הכבוד, אין לך את הכלים - - -
<יעקב קדושים: תשאלי איך אני מונע סמים.
מירב בן ארי: מונע, אתה לא יכול למנוע.
מירב בן ארי: בוא, עזוב מונע, פגשת ילד כזה, שאתה עובד אתו, בחור צעיר, בן 14, 15.
<יעקב קדושים: אם זה משהו חמור אני פונה ל"רטורנו".
<יעקב קדושים: ל"רטורנו".
מירב בן ארי: ל"רטורנו".
<יעקב קדושים: עד לשם אני מגיע כי לפעמים אלה דברים חמורים מאוד.
<יעקב קדושים: אם זה משהו אחר אני מנסה להגיע לאנשים בעירייה, שאין לנו עדיין קשר איתם אבל מנסים להגיע לאנשים ולגורמים שיכולים לטפל בזה.
<יעקב קדושים: אבל אני יכול להעיד על עצמנו שכן מנענו מחבר'ה, ללא שום מקצוע, אין לנו שום תעודה, לעשן סמים, הפסיקו לעשן סמים.
מירב בן ארי: אני שואלת אותך, אתה מכיר את אורי?
<יעקב קדושים: לא.
<יעקב קדושים: ניסיתי להתחבר, אבל הפסקתי בזמן האחרון.
מירב בן ארי: נראה לי שכדאי שתכירו כי הוא הסמכות הטיפולית המקצועית בעיריית ירושלים.
מירב בן ארי: את "מבשר טוב" אתה מכיר?
<יעקב קדושים: שמענו.
מירב בן ארי: אני מציעה לך גם להכיר.
מירב בן ארי: "מבשר טוב" נותן מסגרת, קורת גג לצעירים חרדים שנמצאים ברחוב ולא יכולים לחזור הביתה.
מירב בן ארי: אני עשיתי שם סיור ואני מציעה לך גם להכיר.
מירב בן ארי: תשמע, אני מאוד מעריכה את העבודה שלכם, אני חושבת שהאנשים שנמצאים בשטח ומסתובבים בכיכר החתולות, רואים את החבר'ה, יותר נגישים, זה משהו אחר כמובן אם מגיע שוטר או בבית הספרף המורַה, או המורֶה.
מירב בן ארי: לכן אני כן מעריכה את זה, רק אני מוכרחה להגיד לך, בתור מישהי שעשר שנים עבדה עם נוער בסיכון לפני שהגעתי לכנסת, אתה חייב להכיר את הגורמים ברשות.
מירב בן ארי: אתה חייב.
מירב בן ארי: יכול להיות שהוא לא ירצהף אבל אתה, כאדם שמציע טיפול, גם אם אין לך הכשרה מקצועית, זה בסדר, אני לא מרודפי ההכשרה המקצועית, אבל, אם אתה נמצא אתה חייב להכיר.
מירב בן ארי: אתה חייב להכיר את "המבשר טוב", שזה קורת גג לצעירים חסרי בית חרדים, אתה חייב להכיר את אורי מעיריית ירושלים שעוסק גם בעניינים של מניעה וגם בעניינים של טיפול.
מירב בן ארי: וכמובן, אם אתה מכיר את "רטורנו" זה מצוין, אבל גם להגיע ל"רטורנו" זה מאוד מאוד קשה, לא כל אחד מתקבל, לפעמים גם צריך צו בית משפט.
מירב בן ארי: בקיצור, בגלל שאני קצת מבינה בנושא, אני מציעה, קודם כל תמשיכו ויישר כוח על העבודה שלכם, אבל חשוב להכיר את גורמי המקצוע שפעילים ברשות.
<יעקב קדושים: אגב, כן ניסינו להתחבר לכל מיני יחידות.
<יעקב קדושים: יחידת המתבגרים - - -
מירב בן ארי: בבקשה, אני מניחה שאפילו בסוף הישיבה, אם תדברו ביניכם אז אורי ישמח, הנה הוא מוציא כבר כרטיס ביקור.
מירב בן ארי: יעקב חשין, בבקשה, אדוני.
מירב בן ארי: אתה גם מעיריית ירושלים?
<יעקב חשין: אני גם.
<יעקב חשין: מי עוד?
מירב בן ארי: לצדך.
<יעקב חשין: כן, אנחנו עובדים - - -
מירב בן ארי: אתה עובד קידום נוער?
<יעקב חשין: נכון.
מירב בן ארי: אתה יכול להמשיך.
<יעקב חשין: אני עובד קידום נוער, אני מרכז את עבודת המניעה והטיפול בשכונת נווה יעקב.
מירב בן ארי: אתה מכיר אותם?
<יעקב חשין: לא.
מירב בן ארי: בבקשה, היום אנחנו נעבוד על היכרות, קודם כל.
<יעקב חשין: אני שמח על זה שבפורומים כאלה פוגשים עוד גופים שמטפלים, אני מצר על כך שזה לא קורה קודם, אבל זה חלק מהמציאות שאנחנו מכירים אותה.
<יעקב חשין: בהרבה התכנסויות כאלו אז כל מיני גופים, מכירים אחד את השני.
<יעקב חשין: אני מרכז, שוב, את עבודת המניעה והטיפול, בעיקר בשכונת נווה יעקב אבל בסך הכול אנחנו - - -
מירב בן ארי: מה המצב אצלכם בנווה יעקב?
<יעקב חשין: המצב בנווה יעקב הוא לא שונה בהרבה משכונות ירושלים, אני מתכוון לשכונות הפריפריה, אלו שהן מנותקות ממרכז העיר.
<יעקב חשין: אין הרבה מענים.
<יעקב חשין: הרבה מאוד מבני הנוער, נוער בסיכון הכוונה, נמצאים בשעות הפנאי במרכזי הבילוי בעיר.
<יעקב חשין: לא תמיד יש לנו שליטה על זה.
<יעקב חשין: המטרה שלנו זה כן ליצור מענים במקום הטבעי, איפה שהם אמורים להיות, בסביבת המגורים, לשם כך אנחנו צריכים להיות מספיק אטרקטיביים עבור הנערים, אבל כמו שציינת קודם, אפשר לדבר על זה בלי סוף, הנושא פה זה לא מכלול המענים והצרכים של הנוער בסיכון, אלא אולי להתמקד בנושא של שימוש בחומרים מסוכנים, שימוש לרעה.
<יעקב חשין: אני כן מכיר טוב את האיגוד הירושלמי שנים רבות.
<יעקב חשין: יש שיתופי פעולה עם עיריית ירושלים.
מירב בן ארי: חשוב מאוד.
<יעקב חשין: אני למדתי הרבה מהאיגוד, קודם כל על העובדה שכשרוצים לגעת בנושא הזה של הסמים, אז קודם כל צריך ללמוד את השפה.
<יעקב חשין: הרבה פעמים אנחנו צריכים ליצור נושאים אחרים לגמרי שרק בעיבוד של החוויות יש השלכה לנושא הזה.
<יעקב חשין: כמו שאתם יודעים, זה נושא שהנערים לא מרבים ולא אוהבים לבדר עליו.
<יעקב חשין: לוקח לנו, כמדריכים, כמטפלים, המון זמן לבנות וליצור את האמון הזה מול הנערים שהם רואים אותנו דווקא כעובדי קידום נוער, שיודעים לדבר בגובה העיניים, בשפה שלהם, אין את החשדות.
<יעקב חשין: חברתי יעל כהן מכירה את זה שנים רבות, שהיו לנו מקרים משותפים.
<יעקב חשין: כמו האיגוד הירושלמי, גם שירות המבחן עושה עבודה נהדרת בעניין הזה ושיתוף הפעולה עם קידום נוער הוא המרכיב שלפעמים אפילו להביא את הנער לפגישה, עצם העובדה שהוא יבין שלא כל גוף ממסדי מתכוון נגדו, גם אם זה גורם שקשור לאכיפה, ודאי וודאי שירות מבחן.
<יעקב חשין: בכל אופן, אנחנו למדנו שהרבה מאוד מהעבודה הזאת צריכה להיות שיחות וקשר של אמון שנבנה לאורך זמן ובדרך כלל הנערים שכבר נפלו ממש להתמכרויות, אז זה השלב שהם מוכנים לקבל את העזרה ולדבר על זה.
<יעקב חשין: זאת אומרת ללכת למרכזי גמילה, למוסדות שמוכרים כמטפלים.
מירב בן ארי: זה כבר השלב הסופי.
מירב בן ארי: מה שאתה מנסה להתעסק בו זה יותר במניעה.
<יעקב חשין: במניעה, בלהכיר להם את המסוכנות שיש, כי זה גיל שרוצים להתנסות בכל מיני דברים ולא תמיד יודעים, בוודאי לא מהבתים שמהם הם מגיעים, את המושגים האלה בכלל.
<יעקב חשין: יכול ילד להסתובב בבית עם כל מיני דברים וההורים לא יודעים אפילו מה זה.
<יעקב חשין: זה מרכיב מאוד חשוב במה שהאיגוד הירושלמי מנסה ליצור, גם הכנה ומוכנות של ההורים לנושא, בסדנאות, שיכירו את המושגים, את השפה.
מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך משהו, איך ההורים החרדים משתפים פעולה בטיפול?
מירב בן ארי: הם קואופרטיביים?
<יעקב חשין: תלוי באיזו רמה נמצא הנער.
<יעקב חשין: יש רמה שעדיין מעדיפים את ההכחשה, זאת אומרת כמו שאני לא יודע אז זה ייקָרא שהוא בסדר ואין שום דבר.
<יעקב חשין: ברגע שזה כבר משהו - - -
מירב בן ארי: זאת אומרת, רק אחרי שיש כבר ממש שימוש.
<יעקב חשין: ואז הם ממש מוכנים לשתף פעולה.
מירב בן ארי: זה דווקא די מבדיל מהמגזר הלא חרדי.
מירב בן ארי: בגלל שהמודעות יותר גבוהה, נראה לי, אז יש יותר שיתוף פעולה.
<אורי נוימן: כמו שאמר חבר הכנסת מלכיאלי, דוגמה של פעילות שאנחנו עושים, מוצאי שבת, 60 הורים בשכונת נווה יעקב, להרצאה, שהיא ראשונה בסדרת הרצאות.
מירב בן ארי: זו פעם ראשונה?
<אורי נוימן: דרך אגב, משהו לא אופייני, הרבה אבות גם, שתמיד קשה להביא לאירועים כאלה.
<אורי נוימן: אני חושב שהמודעות גדלה וגדלה ויש נכונות גם לשמוע ולהבין.
<יעקב חשין: בשנים האחרונות יש הרבה יותר פתיחות בעניין הזה.
<יעקב חשין: זה נוגע לכל - - -
איתן ברושי: מה זה פתיחות?
איתן ברושי: יותר מעשנים?
<יעקב חשין: לא, פתיחות של ההורים.
איתן ברושי: נדמה לי שמה שאתם מספרים עליו זה יותר פתיחות של המעשנים.
<יעקב חשין: זה קיים באופן כללי.
איתן ברושי: לא נולדה המדינה עם מעשני סמים, בטח לא המגזר החרדי.
<יעקב חשין: ודאי לא, אבל היום יש חשיפה.
<יעקב חשין: היום כל ילד מגיע - - -
איתן ברושי: אמרו שאתם שונים.
מירב בן ארי: כשלא היית כאן נציגי המשטרה אמרו שיש עלייה של 26% בשימוש של בני נוער בסמים.
איתן ברושי: גבירתי, אני רוצה - - -
מירב בן ארי: עכשיו אתה מדבר.
איתן ברושי: יצאתי ונכנסתי מסיבות תקשורתיות.
איתן ברושי: אני רוצה להגיד שמה שהביא אותי לדיון הזה זו איזושהי דאגה - - -
<אורי נוימן: מי אתה?
<אורי נוימן: שנדע.
מירב בן ארי: חבר הכנסת ברושי, חבר ועדת החינוך.
איתן ברושי: עסקתי בזה הרבה בעבר, גם הייתי ראש רשות עמק יזרעאל, אבל רציתי להעיר משהו שהוא לא דווקא בהקשר של הנושא המדויק.
איתן ברושי: גבירתי היושבת ראש, אנחנו עדים בתקופה האחרונה, ואני לא נכנס לדיון בשאלה על הקלות בשימוש במריחואנה ובקנביס - - -
מירב בן ארי: כן, גם על זה דיברנו, על המדיניות של האי הפללה.
איתן ברושי: אני רוצה לומר, את בתור ממלאת מקומו של היושב ראש שאינו פה, ויושבים פה אנשי חינוך ומשטרה, שצריכים להיות מודאגים ממציאות שבה אנשים יפרשו את זה כהקלה גם עליהם.
איתן ברושי: זאת אומרת אם להורים שלי מותר לעשן אז למה לי אסור?
איתן ברושי: ואני לא מדבר על המגזר החרדי, שזה מדאיג בפני עצמו, המציאות אצלכם.
<יעקב קדושים: ההורים לא מעשנים.
איתן ברושי: אל תתחייב.
איתן ברושי: לאחרונה ראינו עוד תופעות שפעם לא היו מוכרות בציבור הדתי והחרדי, הפכתם להיות ככל האדם.
איתן ברושי: מה שאני אומר, למשטרה בעיקר, למשרד החינוך, תראו, בזמנו היינו אומרים שמי שלוקח סמים קלים מגיע לסמים קשים, איך אנחנו יודעים?
איתן ברושי: כי ככה זה היה.
איתן ברושי: התחילו מכלום, עכשיו כלום היא מילה מסוכנת, אבל התחילו מכלום והסתבר שיש אחר כך משהו.
איתן ברושי: מה זאת אומרת?
איתן ברושי: אמרו, טוב, בואו נתחיל מסמים קלים ובהתיישבות – אני בא משם – גם גידלו אותם לפעמים.
איתן ברושי: אז אנחנו עדים למצב שמה שהיה פעם אסור בתכלית האיסור, כי אמרו, מי שמתחיל בזה מגיע לדברים הכי קשים, ובדרך כלל זה לא מתחיל בדברים הכי קשים, עכשיו פתאום המדינה אומרת שיש הקלות.
איתן ברושי: אני מפריד בין הנושא הבריאותי, שהוא מאוד ברור, למרות שגם הוא חייב להיות מאוד שמור, לבין זה שלפי דעתי יכולה להיות פה קלות דעת של גורמים שלא יפרשו נכון ויהיה פה טשטוש של ההבנה בין מותר ואסור.
איתן ברושי: כתוצאה מזה משרד החינוך ועיריית ירושלם, כמודל, צריכים לחדד את ההסברה, צריכים לומר מה כן ומה לא ואיפה הגבולות וצריך לתת מכה קשה למי שחוצה את הגבול.
איתן ברושי: כלומר המעבר ממותר לאסור צריך להיות הרבה יותר ברור ומי שחורג ממנו צריך לקבל מכה, ענישה, כי אחרת נמצא את עצמנו, בחסות גלעד ארדן, והמשטרה לא תעמוד בעומס הזה, גם לא שוטרי הנוער, לא רק הגורמים האזרחיים, יש בתוך המשטרה קצינים שעוסקים בנוער.
איתן ברושי: אני מציע שזה יעבור מפה גם הלאה.
איתן ברושי: אני מודאג מזה שיכולה להיות הפרשנות הלא נכונה של מדיניות מקלה על שימוש בסמים.
איתן ברושי: זה יתחיל בנוער קודם כל ואם זה גם אצלכם אז עוד יותר זה סימן - - -
מירב בן ארי: זה אצל כולם, אין הבדל.
איתן ברושי: אני בכל זאת גדלתי עם חשיבה שיש ציבורים שיש להם איזה הגנות פנימיות.
איתן ברושי: עכשיו, כנראה חלקן נשחקו - - -
<יעקב קדושים: בתחנה מרכזית אין הגנות.
איתן ברושי: תיקח את זה הביתה, את מה שאמרתי.
מירב בן ארי: אורית שפירו, ראש אגף חינוך ומניעה הרשות למלחמה בסמים.
<אורית שפירו: בוקר טוב, אני אתייחס לסיפא של הדברים שלךָ, ואני אבדיל, כי אני אתן גם זמן אחר כך לקרן להרחיב.
<אורית שפירו: העשייה שלנו במדינת ישראל היא עשייה רחבה.
<אורית שפירו: הדוגמה של העבודה המקצועית של אורי, המתאם שלנו בירושלים, היא נכונה לגבי 120 מתאמים שיש לנו ברחבי הארץ, כשהאגף שלי הוא אגף שאמון על פיתוח ההתערבויות השונות על הרצף, מגיל גן, יסודי, על יסודי, צעירים, סטודנטים, צה"ל, הורים ומבוגרים.
<אורית שפירו: אני חושבת שאכן תפיסת המסוכנות יורדת בנושא של קנביס וכתוצאה מכך אנחנו כן רואים שימוש שעולה.
<אורית שפירו: חד פעמי, מזדמן, קבוע, אני לא מדברת על קצה הרצף של התמכרויות, ששם זה מתאים לנושא שאתם דיברתם, של "רטורנו", אני מדברת על קצה הרצף ועל בתי הספר.
<אורית שפירו: אנחנו צריכים להבין שעוד לפני השינוי בהתנהגות יש גם שינוי בעמדות ובני הנוער חשופים לשיח הציבורי שקורה כאן בארץ ובעולם בשנים האחרונות.
<אורית שפירו: בהחלט אני צופה, ולכן אני מתחברת אליך, כבודו, לסיפא של הדברים שלך, לאתגר המאוד משמעותי שצפוי לנו כאן בארץ בנושא של חינוך ומניעה.
<אורית שפירו: זה לא שזה לא נעשה, יפעת, אני מחדדת, העשייה של החינוך והמניעה, לאורך השנים, על הרצף החינוכי, בין בתוך בתי הספר ובין מחוץ לבתי הספר, במרכזי נוער, בתנועות נוער ובהתארגנויות אחרות, לאורך כל השנים הוא נעשה תוך התאמה לקהל היעד, לגיל, למגזר, למגדר.
<אורית שפירו: הוא היה שם, אבל היום, אם אנחנו ניקח את הדוגמה כאבן בוחן, את יום חמישי, לא מעט בני נוער שצפו בשיח הציבורי שקרה אחר כך, גם במדיה, בטלוויזיה, ברדיו, בכל מקום, יכולים להתבלבל ולומר, יש כאן שיר הלל למריחואנה, אם למבוגרים זה מותר והמבוגרים הם מודל לחיקוי שלי, הם סוכני השינוי שלי, האח שלי, ההורה, הסלב, אז אולי זה מותר.
<אורית שפירו: כלומר, זה לא בין מותר לאסור, זה לא מזיק ומזיק - - -
מירב בן ארי: כן, אבל יפעת אמרה כאן משהו מאוד נכון, היא אמרה שהתפיסה צריכה להשתנות.
מירב בן ארי: זאת אומרת אם עד עכשיו התפיסה הייתה שהכול אסור, התפיסה, לפחות אני מניחה שאנשי משרד החינוך יתייחסו לזה, נכון, אנחנו לא באים ואומרים, אוקיי, יש מדיניות אי הפללה והיא רלבנטית לכל גיל וכל אזרח, אבל כן יש שינוי, שאגב אני בעדו באופן אישי אבל השינוי, כמו שיפעת אומרת, צריך להיכנס.
מירב בן ארי: שכשאני באה ומדברת עם בני נוער, ואני כל שבוע מדברת עם בני נוער, במקרה יצא לי שבחמישי בערב הייתה לי הרצאה למרכז, כמו שאמרתי, נוער בסיכון והסברתי להם, לא אמרתי להם, הכול זה רע, אלא באתי ואמרתי להם, מדיניות אי הפללה לצורך העניין היא רלבנטית מגיל מסוים, ממקום שאתה יכול להבחין בין טוב לרע, ממקום שאתה יכול לשלוט בעניין אל מול לבוא ולהגיע למצב שבו אתה מכור.
מירב בן ארי: אמרתי להם שבאשפוזית לא פגשתי ילדים שהתחילו מהרואין, רוב הילדים שפגשתי התחילו מקנביס ונייס גאי ואז הגיעו למצב - - - אגב, יש הרבה שהם עדיין שם.
<אורית שפירו: השיח הזה הוא שיח שאנחנו גם עושים בנושא האלכוהול, שהוא מותר על פי חוק, אבל הוא מסוכן ומזיק.
<אורית שפירו: יש לנו כאן עשייה מאוד מאוד משמעותית במדינת ישראל בשנים האחרונות, עוד פעם, בשותפויות.
<אורית שפירו: אם נצא מפה גם עם שותפויות כבר עשינו פה משהו.
<אורית שפירו: השותפויות ברמה הארצית כבר נעשות, בין הרשות לבין משרד החינוך, משרד הרווחה ומשרדים נוספים.
<אורית שפירו: השיח הזה של אסור לא אסור, מסוכן ומזיק, הוא נעשה בוודאי גם בנושא של השתייה, בנושא של הקנביס - - -
<סוני אינגר: זו דווקא לא דוגמה טובה, סליחה על קריאת הביניים, אלכוהול זו דוגמה לא טובה.
<אורית שפירו: אני מתייחסת לדברים שיושבת הראש ציינה.
<אורית שפירו: אני עושה הפרדה - - -
מירב בן ארי: רגע, אני רוצה להבין.
<סוני אינגר: אם אנחנו עושים גזירה שווה בין האלכוהול לסמים, אז זה גם עולם שמותר לבגירים ואסור לקטינים ואנחנו לא רואים שהצריכה של האלכוהול בקרב קטינים היא נמוכה, אולי נהפוך הוא.
<אורית שפירו: נכון, אתה מחזק את הדברים שלי, אנחנו אומרים אותו דבר.
<סוני אינגר: תלוי מאיזו זווית אנחנו בוחנים את זה.
<אורית שפירו: אני איתך לגמרי.
<אורית שפירו: האתגר הוא אתגר קשה, הצעירים שלנו רואים את המבוגרים, הם מחקים את דרכיהם וכשבשבוע האחרון הם שומעים מהדורות שנפתחות ב"עכשיו אפשר לחגוג" מה הם צריכים לעשות?
<אורית שפירו: איפה היכולת שלהם לפתח איזושהי עמדה שמבינה מה הם צריכים לעשות?
<אורית שפירו: אחר כך גם ההתנהגות.