GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רות אלמליח: הם כפופים להסכם הקיבוצי וכו.
<רות אלמליח: משמעותי לומר את זה בתחילת הדברים.
<רות אלמליח: אצל הבנים, מקדמת דנא, לוח החופשות עובד על-פי הלוח העברי ולא על-פי הלוח הלועזי והן ממש קבועות.
<רות אלמליח: זאת אומרת, לא משנה מתי יוצא ה-1 בספטמבר, הם יתחילו את השנה בראש חודש אלול, א' באלול.
עודד פורר: לא חשוב מתי 1 בספטמבר, חשוב מתי א' באלול.
<רות אלמליח: בדיוק, זה מה שחשוב.
<רות אלמליח: החלוקה של החופשות שונה לחלוטין.
עודד פורר: בכל המסגרות החרדיות זה א' באלול?
<רות אלמליח: אני מדברת על מוסדות הפטור והבנים.
<רות אלמליח: רובם בנים.
<רות אלמליח: יש אחוז קטן של מסגרות שהן פטור בנות, אבל רובן בנים.
<רות אלמליח: אני חוזרת ואומרת, המסגרות האלה שונות מהמסגרות האחרות, מכיוון שכל ההתנהלות מולן, התקצוב שלהן, הסכמי השכר וכו', שונים לחלוטין.
<רות אלמליח: זה לא עובד אותו הדבר כמו בית-ספר.
<רות אלמליח: כאמור, הם מתחילים את השנה ב-א' באלול.
<רות אלמליח: החופשה הראשונה שלהם, חופשת החגים, מתחילה אחרי יום הכיפורים ומסתיימת בראש חודש חשון, ואז אין חופשה כל החורף, גם לא בחנוכה - לפעמים יש אולי יום אחד פגרה, אבל בדרך כלל אין חופשה – עד פסח.
<רות אלמליח: בפסח החופשה מתחילה בראש חודש ניסן.
עודד פורר: כלומר, מסוכות עד פסח אין חופשה.
עודד פורר: בחנוכה – אצל בתי-הספר החרדים מדליקים נרות בלי לצאת לחופש.
<רות אלמליח: כמו שאמרתי, זה נקרא זמן חורף, וכשיש שני אדר זה זמן מאוד ארוך.
<רות אלמליח: זה מתחיל בראש חודש חשון עד ראש חודש ניסן.
<רות אלמליח: בתוך ניסן יש לנו את פסח.
<רות אלמליח: החופשה היא פחות מחודש, מכיוון שיש שבוע וחצי שהוא חג.
<רות אלמליח: הם חוזרים בראש חודש אייר.
<רות אלמליח: החופשה הבאה היא יום אחרי תשעה באב.
<רות אלמליח: יש להם כשלושה שבועות חופשת קיץ, תלוי מתי נופל תשעה באב.
<רות אלמליח: זה לאותם בנים ולמעט מאוד בנות שהם במסגרות של פטור ותרבותי-ייחודי.
<רות אלמליח: אצל הבנות, המוכר שאינו רשמי, רשתות, על-יסודי וכו', זה ממש יום תמורת יום.
<רות אלמליח: זאת אומרת, יש לנו לוח ייחודי, אבל מבחינת מספר הימים, זה אותו מספר ימים.
<רות אלמליח: ממש סופרים.
<רות אלמליח: הלוח הייחודי מתייחס גם ללוח העברי.
<רות אלמליח: אם ה-1 בספטמבר נופל כמה ימים לפני ראש השנה, בדרך כלל הם יקדימו את השנה, כי הם רוצים להתארגן לחגים, ללמוד לחגים וכו'.
<רות אלמליח: השנה למשל, זה יוצא די סמוך – הם מתחילים את השנה ב-ח' באלול, שזה 30 באוגוסט.
<רות אלמליח: ה-1 בספטמבר יוצא ב-י' באלול והם רוצים עוד יומיים כדי להיכנס לענייני החגים ואווירת חודש אלול.
<רות אלמליח: הימים האלה מוחזרים במקום אחר.
עודד פורר: זאת אומרת, לכאורה העובדה שמתחילים ללמוד כבר בחודש אלול מתוך הבנה שצריך יותר זמן לתשרי, זו לא המצאה שלא מכירים אותה במשרד החינוך.
<רות אלמליח: אני חושבת שהיא מוכרת, כי יש לפעמים שהדתיים מצטרפים לזה.
<רות אלמליח: זה משהו מוכר, לא משהו שלא מוכר.
איילת נחמיאס ורבין: אבל אצלכם זה מרגע שהמערכת עמדה על דעתה וזה מתנהל באותה צורה עשרות שנים.
<רות אלמליח: הבנים מביניהם, מאות בשנים.
<רות אלמליח: כלומר, זה משהו מקדמת דנא.
<דובר: אני מעמותת "עלה" והחינוך המיוחד, אבל אני חרדית ואני יודעת שבשנים האחרונות, גם העממי עובדים בניסן עד ו' וז' וגם אחר כך יש מסגרת רק בלי הרבי, אלא עם מחליף.
<דובר: יש הרבה מוסדות פטור של בנות והם עובדים אותו הדבר.
<דובר: גם אחרי סוכות הם מתחילים - - -
עודד פורר: והם מתחילים את שנת הלימודים ב-א' באלול.
<רות אלמליח: אני התייחסתי לאלה שהם בתרבותי-ייחודי, העל-יסודי בנים.
איילת נחמיאס ורבין: מעניין אותנו מאוד היסודי.
איילת נחמיאס ורבין: זה הכי מטריד אותנו.
<רות אלמליח: היסודיים בנים יש להם חופשה הרבה יותר מצומצמת.
<רות אלמליח: כל מוסד שהוא פטור, עונה על הדרישה, לא משנה אם יש כמה בנות.
<רות אלמליח: ברמה העקרונית, גם בתי-ספר שהם מוכר שאינו רשמי רוצים, או הורים דורשים, שיהיו פחות ימי חופשה.
<רות אלמליח: יש לנו בעיה בכל נושא הסכמי השכר עם העובדים.
<רות אלמליח: ברגע שאנחנו נדרוש יותר, כמובן - - -
עודד פורר: אבל גילינו שאין הסכמים לגבי החופש.
<רות אלמליח: שמעתי, אבל אני אומרת בעולם שאנחנו חיים בו עדיין.
<רות אלמליח: ביסודי אצל הבנים – הם לא חוזרים בראש חודש חשון, אלא שבוע קודם.
<רות אלמליח: מיד באסרו חג סוכות.
עודד פורר: מה קורה בחגים עצמם, יש שינוי?
עודד פורר: בין יום כיפור לסוכות למשל.
<רות אלמליח: בחנוכה הם עובדים כל חנוכה, להוציא יומיים; בפורים יש להם יום חופשה; בל"ג בעומר הם לומדים חצי יום.
איילת נחמיאס ורבין: יש לי מחשבות שניות, נולדתי לא נכון.
<רות אלמליח: בל"ג בעומר הם לומדים חצי יום, הם מתחילים בעשר.
איילת נחמיאס ורבין: גם בחינוך הממלכתי, כשהיינו ילדים, בל"ג בעומר למדו.
<רות אלמליח: בדרך כלל מתחילים בעשר, בגלל המדורות לילה קודם.
<רות אלמליח: בפסח יש מקרים שהם יוצאים לחופשה יום לפני ליל הסדר.
עודד פורר: ופורים בירושלים?
<רות אלמליח: רק ביום שושן פורים.
<קריאה: אנחנו מדברים פה על חינוך עצמאי, על מוסדות תורה.
<קריאה: שילמדו גם מקצועות ליבה ואז נראה איך אפשר - - -
עודד פורר: אם זה יהיה התנאי של הסתדרות המורים כדי להחיל את לוח החופשות החרדי במגזר הממלכתי, יכול להיות שאולי נצליח לשכנע אותם.
עודד פורר: איך נראית החופשה בחגי תשרי?
<רות אלמליח: היסודיים מתחילים ב-א' באלול, יוצאים לחופשה בערב ראש השנה וחוזרים מיד ללימודים.
<רות אלמליח: יש כאלה שלוקחים יומיים חופשה בין יום כיפור לסוכות ויש כאלה שלא, תלוי במוסד וגם איך זה יוצא, אם זה שישי וראשון.
<רות אלמליח: בדרך כלל הם לא לוקחים.
<רות אלמליח: ההכוונה של הסמכות התורנית והרבנית היא כמה שפחות חופשה.
<רות אלמליח: זאת מבחינת המדיניות, אם נקרא לזה כך.
<רות אלמליח: הם חוזרים אחרי יום כיפור, או שלא, ואחר כך מייד לאחר סוכות, ממש באיסרו חג.
עודד פורר: כמה לוקחים את הגשר הזה בין יום כיפור לסוכות?
<רות אלמליח: זה יכול להיות או יומיים או שלושה, אבל הרוב לא לוקחים.
<רות אלמליח: אני מדברת כרגע על היסודי ולא על העל-יסודי.
<רות אלמליח: בעל-יסודי לוקחים את זה.
עודד פורר: אוקיי, כי זה יכול להיות פתרון נכון, אולי להחזר של ימים במקום אחר, כי אלה יומיים שנכנסים ויוצאים בלי משמעות.
עודד פורר: אני חייב לומר – אני מרשה לעצמי לדבר בשם חברי הוועדה ששוחחתי עם כולם – שהסיפור הזה של להתחיל את הלימודים, ואני עוד לא מדבר על מספר ימי החופשה, ב-א' באלול, מה שנותן חודש לימודים רצוף תמיד עד ראש השנה, הוא מאוד משמעותי גם מבחינה פדגוגית וגם מבחינת העובדה שזה לא חופש אחרי חופש, גם מבחינת היכולת להכיל כל כך הרבה חופש, וזה גם לא הופך את ההסתגלות לתהליך של חודשיים, כי היום ילד נכנס לכיתה, מסתגל שבוע, עוד לא סיים את ההסתגלות ויוצא לחופש, וכל ההסתגלות שלו בעצם מתחילה רק אחרי סוכות ואנחנו מפסידים הרבה מאוד בעניין הזה.
<קריאה: ועוד לא דיברנו על ילדים עם צרכים מיוחדים ואיזה נזק זה עושה להם.
עודד פורר: על זה נדבר בחלק השני של הדיון.
עודד פורר: בהחלט, זה כיוון מאוד מאוד מעניין.
עודד פורר: אני רוצה לתת חזרה את רשות הדיבור ליובל לגבי חופשות הקיץ במקומות אחרים בעולם.
<יובל וורגן: ארבע מדינות – אפשר לומר חמש, כי זה שתי מדינות בתוך אוסטרליה – שבהן חופשת הקיץ קצרה משמונה שבועות.
<יובל וורגן: אלה מדינות ויקטוריה וניו-סאות' ויילס באוסטרליה; ניו-זילנד; בריטניה ודנמרק.
<יובל וורגן: שם זה בין שישה לשבעה שבועות.
<יובל וורגן: בשאר המדינות זה שמונה שבועות או יותר.
עודד פורר: אצלנו זה בין שמונה לתשעה שבועות.
עודד פורר: שרון רוגוזינסקי, בבקשה.
<דורית חזן: אני אתחיל במקומה.
עודד פורר: אתן מאותו ארגון ולכן רק אחת תדבר, כדי שכולם יוכלו לדבר.
<דורית חזן: אני יושבת-ראש ארגון גננות מחנכות.
<דורית חזן: אני רוצה להודות לחבר הכנסת שקבע את הדיון ליום החופשי שלי, כדי שאני אוכל להיות כאן סוף סוף.
<דורית חזן: אני גננת בפועל.
עודד פורר: אני ארשה להם לחשוב שלפי זה קבענו את הדיון.
<דורית חזן: אני רוצה להתייחס לכמה דברים עוד לפני שאני מביאה את הדברים שלי.
<דורית חזן: דיברה הגברת כאן על לוח החופשות במוסדות חינוך חרדיים ועל המסמך של הממ"מ.
<דורית חזן: כשאתם באים לעשות השוואה, חשוב שתהיה השוואה כוללת, גם לשעות העבודה שלנו.
<דורית חזן: לפני שהגעתי לכאן, הסתכלתי על לוח החופשות, וכשאני מסתכלת על לוח החופשות במדינת ישראל, של המגזר הציבורי והמגזר הפרטי, אני רואה שיש פער מאוד רציני, כי במגזר הפרטי יש פחות ימי חופשה להורים, לעומת המגזר הציבורי שם יש הרבה יותר ימי חופש.
<דורית חזן: ביחס אנחנו מצמצמים את זה בחצי.
<דורית חזן: לדוגמה, במהלך שנת הלימודים, 43 ימים למוסדות החינוך ו-26 ימים במגזר הציבורי.
<דורית חזן: צריך להתייחס לנתון הזה.
<דורית חזן: כשמדברים על העסקת גננות במוסד חרדי - בפניות אישיות אלי, ואני יודעת שזה טופל גם בבתי-המשפט, הגננות במוסדות האלה מועסקות בתת-תנאים, הייתי אומרת אפילו במצב של עבדות.
<דורית חזן: אני לא רוצה להתעסק בזה, אני רוצה שאתם תתעסקו בזה ותבדקו את זה לפני שאתם כל כך שמחים ומודים על ההעסקה החרדית.
עודד פורר: חשוב להבין, לכל המורים, המורות, הגננים והגננות שנמצאים כאן, אין מחלוקת לגבי תנאי ההעסקה גם של המורים והמורות וגם של הגננים והגננות וגם ברצון שלנו, של כל חברי הכנסת – וגם פה אני מרשה לעצמי לדבר בשם כולם – לשפר את התנאים האלה.
עודד פורר: אני חושב שאולי דווקא ברפורמה כזאת שנעשה זו אחת ההזדמנויות לשפר את התנאים.
עודד פורר: אבל כרגע באנו ללמוד לגבי נושא אחד, שהוא חלוקת הימים ואיזה חלוקה היא חלוקה נכונה.
עודד פורר: אם נגלוש לדיון בתנאי השכר, הוא דיון חשוב, אבל זה לא הדיון הזה.
עודד פורר: חשוב לי להתייחס דווקא לתנאים של ימי החופשה והחלוקה על פני שנת הלימודים.
עודד פורר: אני אשמח שתתייחסי לזה, בהנחה שלא משתנה מספר ימי החופש, אם להתחיל את שנת הלימודים ב-א' באלול נשמע לך טוב יותר או טוב פחות.
<דורית חזן: דיברנו על זה אין-ספור פעמים, יש לנו את זה במסמך התשתית, שאנחנו חושבות שהחופשה צריכה להיות גמישה.
<דורית חזן: זה מה שנאמר.
<דורית חזן: אם אנחנו עושים השוואה בין העולם למדינת ישראל, הבעייתיות האמיתית היא שאין גמישות בלוח החופשות ושלהורים בעולם יש יותר ימי חופש לעומת הורים במדינת ישראל.
<דורית חזן: כלומר, אם תהיה גמישות לפי לוח השנה העברי – והיתה ישיבה עוד בזמן המנכ"לית דלית שטאובר וכל הארגונים באו ואמרו שצריך לעשות התאמה ללוח החופשות העברי, הם אמרו: אנחנו לא רוצים לעשות את זה, כי אז אתם תקבלו משכורת 13 אחת לכמה שנים כשיש שני אדרים.
<דורית חזן: אז צריך שגם האוצר יתייחס לנושא הזה.
<דורית חזן: אני רוצה להמשיך לדברים שלנו.
<דורית חזן: כשאני מסתכלת על לוח החופשות של מדינת ישראל, כולם כאן בחדר מסכימים שמשרד החינוך, עובדי חינוך, בעיקר בגנים, צריכים את החופש.
<דורית חזן: אנחנו לא המצאנו את זה.
<דורית חזן: בכל העולם יש חופש גדול.
<דורית חזן: צריך לעשות התאמה, אבל לעשות התאמה שתהיה טובה.
<דורית חזן: לדוגמה, אני גננת עם תואר שני, 17 שנות ותק, עובדת שש שעות ביום לעומת גננת בשוודיה שעובדת ארבע שעות ביום, עם 35 ילדים בגן לעומת גננת בשוודיה שעובדת עם ארבעה ילדים בגן ויש לה תנאים הרבה יותר טובים.
<דורית חזן: הטלפון האישי שלה לא נמסר להורים, היא עובדת את הארבע שעות, ובתוך בית-הספר יש מייל של בית-הספר.
<דורית חזן: המוסדות הציבוריים מעניקים מוסדות משלימים כך שההורים יוצאים לעבודה ביתר קלות.
<דורית חזן: ההורים עצמם יודעים שהם הולכים לעבודה ומפקידים את הילדים שלהם במוסד שיש בו אנשי צוות מקצועיים.
איילת נחמיאס ורבין: את יודעת שבשוודיה ובמדינות סקנדינביה חופשת לידה של שנה בתשלום.
איילת נחמיאס ורבין: מה שאני מנסה לכוון ולומר - - -
<דורית חזן: לכן אני אומרת שאתם לא צריכים להשוות את שוודיה למדינת ישראל.
עודד פורר: דווקא במקרה הזה לא השווינו את שוודיה.
עודד פורר: אני מנסה לכוון ולומר ששם המשחק הוא איזון, משם שבעתיד הקרוב כנראה לא נהיה שוודיה.
עודד פורר: יש לנו משאבים שהולכים ומתרבים, תודה לאל, אבל בעתיד הקרוב לא נהיה שוודיה.
<דורית חזן: ולכן, אם אתם עושים את ההשוואה, ההשוואה צריכה להיות גם בעניין הזה ואז למצוא את המקום המאזן, כי שוודיה לא נהיה.
<דורית חזן: גננת במדינת ישראל לא מקבלת 20,000 שקל.
איילת נחמיאס ורבין: לצערי.
איילת נחמיאס ורבין: בלי ציניות.
<דורית חזן: החופש הגדול במדינת ישראל – לכולם נדמה שאנחנו בחופש 60 ימים.
<דורית חזן: אנחנו לא באמת בחופש 60 ימים.
<דורית חזן: אני אגלה לכם משהו, בחופש הגדול אני עובדת לפחות 14 יום, ואם אני מגיעה לעבודה ונפצעת או קורה לי משהו, אני לא מבוטחת.
<דורית חזן: אם נכיר בעובדה שגננות צריכות להכין את הגן במהלך 14 יום במהלך החופשה והם יקבלו בתמורה ימי חופש, ולא כמו שאני מבשרת לכם שאתמול חגגתי ברית לנכד שלי, פעם ראשונה, ונאלצתי להיעדר וללכת ולקחת יום מחלה.
עודד פורר: החדשות בוועדה הזאת הן שאת סבתא.
עודד פורר: בהקשר הזה, אני אשמח בהמשך לשמוע התייחסות גם של משרד החינוך וגם של הסתדרות המורים לגבי הביטוח של מורים שמגיעים במהלך החופשות כדי להכין, גם אם זה מיוזמתם, את הכיתה או את הגן.
עודד פורר: אין פה בכלל שאלה לגבי העניין שאתן אמורות להיות מבוטחות.
עודד פורר: זה נושא שמבחינת הוועדה – אני אומר את זה גם לנציגי האוצר שיושבים פה בשורה השנייה – הוא נושא שהוא Non-negotiable , זה לא משא ומתן.
עודד פורר: זה לא משא ומתן על הסכמי שכר.
עודד פורר: עובדים מבוטחים לאורך כל ימי עבודתם, בוודאי כשהם מגיעים למקום העבודה, גם אם זה בתקופת החופשים שלהם.
עודד פורר: רוני מרטן, בבקשה.
<רוני מרטן: אני מורה לשעבר.
<רוני מרטן: למדתי הוראה, גם אשתי למדה הוראה, הכרנו במכללה.
<רוני מרטן: שנינו היינו מאוד מוצלחים, גם בלימודים, כל הציונים היו מעל 90.
<רוני מרטן: התחלתי לעבוד במערכת החינוך והצלחתי עם התלמידים, ואהבתי את העבודה.
<רוני מרטן: גם אשתי היתה כך.
<רוני מרטן: עם הזמן הבנו שאנחנו לא יכולים יותר להיות במערכת הזאת.
<רוני מרטן: לא יכולתי יותר לסבול את זה שבתקופת החופשות, כשאני הולך למכולת אני צריך להרגיש רע עם זה, לפגוש את האנשים שעכשיו צריכים לעשות ג'גלינג ולהסתדר.
<רוני מרטן: המעמד הזה של המורה העצלן, שיש לו יותר חופשות מכולם, לא יכולתי יותר להכיל את זה.
<רוני מרטן: גם אני וגם אשתי עזבנו את ההוראה, אשתי הלכה לתחום הסיעוד ולי יש עסקים אחרים.
<רוני מרטן: אני רוצה לדבר אתכם על המעמד של המורה ועל ההשפעה של החופשות על מעמד המורים.
<רוני מרטן: באחד העסקים שלי יש מאפייה.
<רוני מרטן: אני מוכר מאפים בימי שישי.
<רוני מרטן: אם מישהו בא אלי באמצע השבוע ואומר לי שהוא רוצה מאפים שלי גם באמצע השבוע, הדבר הראשון שאני עושה זה להגיד תודה, כי אני מוחמא, כי אם הם רוצים יותר את מה שאני עושה, זה אומר שמה שאני עושה טוב.
<רוני מרטן: אני אוהב לעשות את מה שאני עושה, אז אני מוחמא.
<רוני מרטן: הדבר השני, אני נכנס למשא ומתן לראות כמה יעלה לפתוח את כל המאפייה וכו'.
<רוני מרטן: מי שלא חושב ככה, מי שמבקשים ממנו לעבוד עוד והדבר הראשון שהוא אומר זה לא, נקודה, אז הוא לא נמצא במקום העבודה הנכון.
<רוני מרטן: כשהייתי בעבודה המעשית במכללה, לימדו אותנו על מורה הקיץ ומורה החורף.
<רוני מרטן: אלה מורים ששניהם יכולים להיות מקצועיים, שיודעים לעבוד טוב עם התלמידים, אבל יש מורה הקיץ שהחורף הוא הכנה לקיץ והמטרה שלהם זה החופשות.
<רוני מרטן: הם יכולים לתת את העבודה, לעבוד כמו שצריך, אבל הם רוצים את החופשות.
<רוני מרטן: ויש את מורי החורף – הם רוצים את הרצף הלימודי, הם רוצים לקדם את התלמידים, הם רוצים לעבוד.
<רוני מרטן: כשמגיעים בתחילת שנה ורק מתחילים את השנה ואז שוב פעם חופש, הם לא אוהבים את זה.
<רוני מרטן: הם לא אוהבים את זה, כי הם לא יכולים לעשות את העבודה שלהם כמו שצריך.
עודד פורר: תהיה יותר ממוקד בדבריך.
עודד פורר: מה המסר שאתה רוצה להגיד לוועדה לסיכום?
<רוני מרטן: הרבה מאוד מורים עוזבים את המערכת.
<רוני מרטן: יש מורים שעוזבים את המערכת בתחילת דרכם ויש שעוזבים במהלך דרכם.
<רוני מרטן: יש המון מורים, השאלה איזה מורים אנחנו רוצים לעודד.
<רוני מרטן: אנחנו רוצים למשוך למערכת את מורי החורף או שרוצים למשוך למערכת את מורי הקיץ?
<רוני מרטן: את מי אנחנו רוצים לשמור בתוך המערכת?
<רוני מרטן: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, לגבי הטענה שצריך להשוות לעולם ולהוסיף ימי חופש לשאר המשק.
<רוני מרטן: זו טענה שבמחילה אני לא חושב שראויה למורים.
<רוני מרטן: כל המשק טועה – בתי-חולים, מוסדות היי-טק, מפעלים, כולם טועים ורק המורים יודעים איך צריך להתייחס לעובדים וכמה ימי חופש צריך.
עודד פורר: עינת גבריאלי, ועד הגנים, בבקשה.
<עינת גבריאלי: אני יושבת-ראש ועד הגנים בגבעתיים וגם בפורום של ועדי ההורים היישוביים.
<עינת גבריאלי: אני רוצה להגיד תודה על כינוס הישיבה הזאת, על כך שהנושא הזה עולה בכלל לדיון ציבורי ואיכשהו נפתח.
<עינת גבריאלי: בואו נדבר רגע איך נראית השנה בגני הילדים.
<עינת גבריאלי: יש את חופשת החגים סביב ספטמבר – התחלנו כמה ימים ויצאנו כבר לחופש ופגענו ברצף החינוכי ובהסתגלות של הילדים, בעיקר בגנים.
<עינת גבריאלי: גם במהלך השנה יש כמות גדולה של חופשים, כמו פורים.
<עינת גבריאלי: בשעה 12 ביום המסיבה הגן מסתיים, אלא אם כן יש צהרון ואז זה עד השעה שלוש.
<עינת גבריאלי: אין הורה שיכול לצאת בשעה הזאת ולקחת חופש, זה כבר חצי יום חופש.
<עינת גבריאלי: לא לקחתי בחשבון מסיבת סיום, ילדים חולים, חיסונים למיניהם.
<עינת גבריאלי: ילדי הגנים, בניגוד לילדים יותר גדולים, עד כיתה ג', לא יכולים להישאר לבד, הם חייבים שמישהו ישגיח עליהם.
<עינת גבריאלי: כרגע הפתרונות שמקבלים זה קייטנות, שלרוב אינן איכותיות, והמחירים שלהן אסטרונומיים.
<עינת גבריאלי: בעצם חולבים את ההורים.
<עינת גבריאלי: אנחנו חייבים למצוא פתרון בראש ובראשונה לגנים.
<עינת גבריאלי: מה שאני מבקשת פה זה שהוועדה תמצא פתרון, והפתרון הראשון ייקח בראש ובראשונה את ילדי הגנים, ושלא יהיה פתרון שמוציא את הגנים מהפוקוס.
<עינת גבריאלי: אנחנו צריכים את הפתרון הזה הכי הרבה, אין לנו פתרונות אחרים.
עודד פורר: אני אענה לך בהקשר הזה.
עודד פורר: בהמשך לדברים שאמרתי בתחילת הדיון לגבי העובדה שבית-הספר של החופש הגדול הוא חלק מהפתרון.
עודד פורר: אנחנו מתייחסים בראש ובראשונה לגני הילדים ובית-ספר יסודי.
עודד פורר: כמובן שאם יהיה איזשהו שינוי, אנחנו ננסה להתאים אותו כך שיהיה רצף, אם למשל תחילת שנת הלימודים תשתנה, היא תשתנה בכל מערכת החינוך.
עודד פורר: ארגון המורים לצורך העניין פחות נוגע לעניין מספר ימי החופש.
עודד פורר: אני חושב שעל זה אין עוררין, גם בקרב חברי הוועדה.
עודד פורר: אי אפשר להציג פתרון שנוגע רק לבתי-הספר.
עודד פורר: פתרון שיציעו משרדח החינוך והאוצר שנוגע רק לבתי-הספר, הוא לא פתרון, הוא אפילו לא חלק מהפתרון.
<עינת גבריאלי: אני חושבת שפתרון חייב להיות פתרון שמבוסס על הצוותים החינוכיים, כל עוד זה אפשרי.
<עינת גבריאלי: אני גם חושבת שצריך להגדיל את ימי החופשה להורים או פתרון מיטבי ומשלב.
<עינת גבריאלי: לא לקחת מפה ומפה, אלא למצוא משהו לכולם.
<עינת גבריאלי: תודה.
עודד פורר: יערה ישורון, בבקשה.
<יערה ישורון: אנחנו כבר תשע שנים בסיפור הזה.
<יערה ישורון: בהתחלה היינו ההורים היחידים, אז זה מאוד כייף לראות את הנוכחות הזאת ביום שהכנסת לא עובדת.
<יערה ישורון: זה באמת כייף.
<יערה ישורון: שני עניינים ספציפיים – שמענו כאן כל הזמן את השאלה אם שואלים על היסודי או על העל-יסודי.
<יערה ישורון: יש הפרדה בלוח החופשות בין הגילאים השונים, דבר שהוא מאוד הגיוני.
<יערה ישורון: לעשות לוח חופשות זהה לילד בן 3 ולילד בן 18, זה מוזר.
<יערה ישורון: זה שאנחנו רגילים לזה במשך מאה השנים האחרונות, זה דבר נחמד, אבל הגיע הזמן לשנות את זה.
<יערה ישורון: ילדים בגן, עם כל הכבוד, לא זקוקים לחודשיים חופש.
<יערה ישורון: גם בחופש הגדול הם צריכים להישאר במסגרת שלהם, זה לא מפריע להם למלא חול בנעליים ולבדוק אחרי זה את השיער.
<יערה ישורון: סבבה.
<יערה ישורון: לכן צריך להפריד לפי הצרכים של הילדים ואז להתייחס לצרכים החינוכיים של כל שכבת גיל.
<יערה ישורון: צרכים חינוכיים של ילדים בני שלוש שמכניסים אותם ביום שישי למערכת, זה מאוד מאוד קשה.
<יערה ישורון: אחר שישי-שבת, אחרי זה עוד יומיים.
<יערה ישורון: לילדים בני 15 זה דווקא נחמד להגיע לארבע שעות ביום שישי, לפגוש את החבר'ה וכו'.
<יערה ישורון: יש הבדלים וחייבים להתייחס לזה אחת ולתמיד.
<יערה ישורון: הנקודה השנייה, זה הדבר המדהים הזה שאנחנו נורא נורא רגילים לחשוב שזה למעשה המגזר היחיד – אני חושבת, אפשר לנסות לחשוב על זה שוב, אני לא מצאתי – שבו המערכת עובדת לפי ההסכמים הקיבוציים עם העובדים.
<יערה ישורון: זה לא עובד במערכת הבריאות, זה לא עובד במערכת התחבורה, אין דבר כזה, אין לזה אח ורע.
<יערה ישורון: זה ממש לא הגיוני שמערכת החינוך – אנחנו מדברים על חינוך - -
<קריאה: הזנב מכשכש בכלב.
<יערה ישורון: - - מערכת החינוך צריכה לעבוד לפי התנאים הפדגוגיים ולפי הצרכים של מערכת החינוך.
<יערה ישורון: מה עושים בתוך הדבר הזה, מי עובד מתי – אחלה, בואו נשנה את הדבר הזה.
<יערה ישורון: בואו נפריד בין הדברים הבלתי הקשורים האלה ואז כל הדיון הזה ממילא יהיה הרבה יותר נוח ונחמד לכולם.
<יערה ישורון: ברור שמורים וגננות צריכים זמנים מאווררים ולא צריך לקחת יום מחלה בשביל ברית של הנכד.
עודד פורר: רות לוי, חטיבת חינוך הסתדרות המעו"ף.
<רות לוי: אני ראש חטיבת חינוך בהסתדרות המעו"ף ואני מייצגת את תומכי החינוך, כל אלה שעובדים אתכם, מסייעים לכם, זה הסייעות שלכם גם בבתי-הספר וגם בגנים, גם בחינוך הרגיל וגם בחינוך המיוחד, אבות הבית, מזכירות בתי-הספר, הספרנים בבתי-הספר, מלווי ההסעות, ואם שכחתי מישהו אז איתו הסליחה.
<רות לוי: הסתכלתי על השכר של גננת וקצת קינאתי.
<רות לוי: קחו סייעת שעובדת 15 שנה, לא שש שעות ביום אלא שמונה שעות וחצי, לא 60 ימי חופש אלא 22 ימי חופש, והשכר שלה ברוטו – לא הנטו - - -
עודד פורר: מה קורה עם הסייעת בקיץ?
<רות לוי: השכר שלה הוא 7,500 ברוטו.
<רות לוי: בקיץ – רק בקיץ הן יכולות לקבל את החופש שלהן, שזה 22 ימי חופש.
<רות לוי: הן מגיעות שמונה ימים לפני תחילת השנה, כדי לעשות היערכות.
<רות לוי: אחרי שצבעו את הגן וכו', הן מגיעות לעבוד יחד עם הגננת.
<רות לוי: יש מקומות שיש בהם קייטנות ואז הן מועסקות בקייטנות.
עודד פורר: ואם אין קייטנה?
עודד פורר: אני מעריך שבחודש יולי יש 22 ימי עבודה.
<רות לוי: יש להן שבוע אחד שהן יכולות ללכת להשתלמות מקצועית, ואת זה אפשר לעשות אך ורק בקיץ.
<רות לוי: יש לנו גם לחרדים וגם לחילונים.
<רות לוי: זו השתלמות מקצועית במסגרת סמינר חינוכי.
<קריאה: אבל זה שונה מרשות לרשות.
<רות לוי: ישנן רשויות שמעסיקות אותן בקייטנות וישנן רשויות שלא מעסיקות אותן בקייטנות, אלא בתפקידים אחרים.
עודד פורר: אוקיי, הן עובדות.
עודד פורר: כמה ימים בשבוע הן עובדות?
<רות לוי: הן עובדות 42 שעות בשבוע, משבע וחצי בבוקר.
<רות לוי: צריך לומר שאני לא מדברת רק על הסייעות - - -
עודד פורר: יש גם את המזכירות בבתי-הספר.
<רות לוי: יש אבות בית שהעבודה שלהם תוכפל, עובדי הניקיון בבתי-הספר, ומה עם מלווי ההסעות.
עודד פורר: מה עושים עובדי הניקיון בחודש יולי?
<רות לוי: מכיוון שצובעים את בית-הספר ועושים שיפוץ שם, יש להם עבודה מאוד מאוד קשה.
עודד פורר: בסדר, אז הם ימשיכו לעבוד.
<רות לוי: אבל עכשיו יש להם עבודה כפולה.
עודד פורר: אם עובד ניקיון עובד משמונה עד אחת או משמונה עד שלוש, ועכשיו בחודש יולי משמונה עד שלוש הוא מנקה אחרי הצבעים ולא אחרי הילדים - - -
<רות לוי: עכשיו הוא צריך גם וגם.
עודד פורר: לא, לא יהיו צבעים וילדים ביחד.
עודד פורר: זה לא יקרה ביחד.
<רות לוי: אני מבקשת לא לשכוח אותנו.
<רות לוי: לא, לא נשכח אותם.
<רות לוי: מטריד אותי שתהיה להם עבודה רבה יותר.
עודד פורר: לא נשכח אף אחד, בוודאי לא את המגזר הזה.
עודד פורר: אני אגיד יותר מזה, גם לא יהיה מצב שבו שני הדברים יקרו ביחד.
עודד פורר: דיברתי גם עם נציגת השלטון המקומי, היא התנצלה שהיא לא יכולה להגיע לפה היום.
עודד פורר: אם יזוז החופש הגדול ומספר הימים לא ישתנה, אז הם לא יעבדו יותר קשה.
עודד פורר: הם פשוט יעבדו בימים אחרים.
עודד פורר: אם החופש הגדול יקוצר קצת, אני יודע וגם בשלטון המקומי יודעים שהשיפוץ לא מתחיל ב-1 ביולי ומסתיים ב-30 באוגוסט.
<רות לוי: גם הם יוצאים לחופש.
עודד פורר: חלק מהעניין הוא לפתור גם את סוגיית החופשים, כדי לאפשר גם את החופשים במהלך שנת הלימודים.
עודד פורר: אני מבטיח לך שהם לא ישכחו.
עודד פורר: אני מבטיח לך והבטחתי את זה - - -
<רות לוי: אבל אני נמצאת פה כדי לעמוד על הדברים.
עודד פורר: הבטחתי את זה גם בדיון הקודם.
עודד פורר: יש מורות שהגיעו עצמאית ולא דרך הסתדרות המורים.
עודד פורר: מייה מושקוביץ שיש, בבקשה.
<מייה מושקוביץ שיש: שלום לכולם, אני רכזת אזרחות, מורה לאזרחות ומחנכת.
<מייה מושקוביץ שיש: יחד איתי נמצאת שירי, חברה שלי, שהיא רכזת חינוך מיוחד.
עודד פורר: מאיזו עיר באתם?
<מייה מושקוביץ שיש: מצור הדסה, ליד ירושלים.
<מייה מושקוביץ שיש: אני, באופן אישי, מכירה את שני צדי המתרס.
<מייה מושקוביץ שיש: לפני שעשיתי הסבה להוראה הייתי אימא שעבדה בסוכנות היהודית כמנהלת לשכה, וגם לי – כמו כולם במשק – היו 12 ימי חופשה, אז אני יודעת איך מתמודדים עם זה.
<מייה מושקוביץ שיש: לצערי, ממה שאני שומעת פה, גם ממורים לשעבר, מאוד מאוד כואב לי שאני רואה את הזלזול הניכר פה – הזנב מכשכש בכלב, מי שרוצה את החופשות לא צריך להיות במערכת - - -
עודד פורר: תתייחסי לעניין.
<מייה מושקוביץ שיש: לא, זה העניין.
<מייה מושקוביץ שיש: הדיון הזה, עם כל זה שמברכים אותו פה, בעיני הוא מאוד פוגע במעמד של עובדי ההוראה.
<מייה מושקוביץ שיש: הוא מזלזל, הוא לא מחובר לשטח, לעבודה האינטנסיבית שאנחנו עושים.
<מייה מושקוביץ שיש: כשמדברת פה רות, מהחינוך החרדי - - -
עודד פורר: תתייחסי לעניין ולא לרמה האישית.
<מייה מושקוביץ שיש: אבל זה קשור, הכל בהכל.
<מייה מושקוביץ שיש: אני מבקשת לסיים.
<מייה מושקוביץ שיש: אני רוצה לומר שכשמתייחסים למערכת החינוך החרדי, ואמרתי קודם בהתפרצות מדם לבי, זה לא נכון למערכת החינוך הממלכתית.
<מייה מושקוביץ שיש: זה לא נכון לזה שהיום יש בגרות בתנ"ך ויש עוד בגרויות לתוך יולי.
עודד פורר: בבתי-הספר היסודיים הפסיקו את הבגרויות מזמן.
<מייה מושקוביץ שיש: אנחנו צריכים לעשות הפרדה, ועם זה אני מסכימה, בין היסודי לבין חטיבות הביניים והתיכון.
עודד פורר: זה נאמר גם בדיון הקודם וגם בדיון הזה.
עודד פורר: אני אמרתי את זה לפחות פעמיים בדיון הזה.
<מייה מושקוביץ שיש: בדיון הקודם לא הייתי כי לימדתי באותו יום.
<מייה מושקוביץ שיש: אני חוזרת שוב, כי בדיון הקודם שלחתי ליהודית - - -
עודד פורר: אז אני חוזר בפעם השלישית: יש הפרדה בין היסודי לחטיבה העליונה.
<מייה מושקוביץ שיש: אוקיי, אז בואו נתייחס לכמה דברים עניינים, כי זה נורא נורא חשוב.
<מייה מושקוביץ שיש: ועדה כזאת - יש פה את אבי, ממשרד האוצר - צריכה להיות ועדה שמשרד האוצר צריך לספק פתרונות, אתם מדברים הרבה במונחים כלכליים, איך לתת את המענה הזה להורים, לעובדי המשק, כי יש פערים שהם לא ריאליים.
<מייה מושקוביץ שיש: אם יובל דיבר על המינימום של עשרה ימים ב-2012 – אנחנו מכירים את המסמכים האלה, כי עשינו את העבודה אל מול מינימום של 20 ימי חופשה – יש פה פערים שצריך להתייחס אליהם בראש ובראשונה.
<מייה מושקוביץ שיש: ממוצע ימי הלימוד לפי הדוח של ה-OECD הוא 220 ימי לימוד במדינת ישראל.
<מייה מושקוביץ שיש: לפעמים זה פחות, 218 או 219, אבל למרות זה במדינות ה-OECD ממוצע ימי הלימוד הוא 194.
<מייה מושקוביץ שיש: עדיין יש פה פערים שהם לא כל כך גדולים ועדיין צריך לתת לזה מענה.
<מייה מושקוביץ שיש: מדינות כמו שוודיה – קודם ציינו חמש מדינות שיש בהם פחות משמונה שבועות חופשה – יש בקיץ חודשיים חופשה עונתית, עשרה ימים בפסחא, שלושה שבועות בחג המולד.
<מייה מושקוביץ שיש: בשוודיה.
<מייה מושקוביץ שיש: בניו-יורק יש, לא חסר.
עודד פורר: שמעת מה אמרה חברת הכנסת נחמיאס.
<מייה מושקוביץ שיש: נכון, אנחנו לא נהיה שוודיה, אבל צריך למצוא את האיזון הזה, וזו לא הדרך.
עודד פורר: מה הדרך למצוא את האיזון?
עודד פורר: לשיטתך, המצב כרגע מאוזן?
<מייה מושקוביץ שיש: לא מאוזן, כי במשק יש פגיעה בהורים.
<שירי אמיר: מה שחורה זה שאפילו פעם אחת בדיון הזה לא הוזכר עניין הגדלת ימי החופשה להורים.
<שירי אמיר: כל הזמן מדברים רק על החופשה של המורים.
<שירי אמיר: זה חלק מהאיזון.
<שירי אמיר: עוד דבר, הפכנו להיות סוג של מחנות – הורים נגד מורים.
<שירי אמיר: כולנו באותו צד.
עודד פורר: ממש לא.