GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לימור לבנת: עכשיו משרד האוצר נעשה בעל-הבית, ורוצה לנהל את משרד החינוך, מה שכמובן צריך להעלות תמיהה אצל כל אחד.
לימור לבנת: אני מציעה, וגם כאן יש חוות-דעת של היועצת המשפטית של המשרד, שגם זה לא ייעשה בניגוד למינהל תקין, ואולי אפילו בניגוד לחוק, ושהכנסת תיתן את דעתה על הדבר הזה.
לימור לבנת: אני רוצה להמשיך עוד צעד – כאשר אומר שר האוצר שהוא רוצה להקים, ויש בתקציב, מרכזי אינטרנט ביישובים, אני מאוד בעד.
לימור לבנת: מדובר בתוכניתו של חבר-הכנסת מיכאל איתן, תוכנית טובה ומצוינת, שאני, אגב, תמכתי ותומכת בה, תוכנית להבה, אבל אני רוצה שהוועדה תדע, שהתקציב לה אינו נמצא בתקציב משרד החינוך.
לימור לבנת: אין לי מושג איפה הוא נמצא, אם הוא בכלל נמצא באיזשהו מקום, אולי גם הוא מוחבא ברזרבה, מכל מקום זה לא תוספת לתקציבי החינוך.
לימור לבנת: בוועדה הבין-משרדית שהוקמה לצורך העניין משרד החינוך אפילו לא הוזמן להשתתף, כך שוודאי אי-אפשר להביא את זה לתקציב משרד החינוך.
לימור לבנת: ועכשיו נחזור לתקציב של משרד החינוך – תקציב משרד החינוך מורכב בבסיס של 2001 מ-22 מיליארד ו-300 מיליון ש"ח, וכמעט כולו הולך לשכר מורים או להעברות לשלטון המקומי עבור שכר של סייעות לגננות, שרתים, מזכירות והיסעים.
לימור לבנת: נשאר תקציב פעולות של כשני מיליארד ו-300 מיליון ש"ח, שגם חלק גדול ממנו קשיח ומחויב, כגון הסעות שאנחנו מחויבים בהן על-פי חוק ודברים נוספים, לא ניכנס כרגע לכל הפרטים.
לימור לבנת: אם הוועדה תרצה, נוכל כמובן לפרט לאן הכסף הזה הולך.
לימור לבנת: אבל ניקח את הסכום של שני מיליארד ו-300 מיליון - במה אנחנו מחויבים, מה משרד האוצר רוצה שנעשה בו ומה אתם מתבקשים להבין?
לימור לבנת: ובכן, כל משרדי הממשלה התבקשו לקצץ מה שנקרא flat, קיצוץ אחיד, בגובה של חמישה אחוזים.
לימור לבנת: חמשת האחוזים הללו, מתוך שני מיליארד ו-300 מיליון, הם משהו כמו 140 מיליון ש"ח.
לימור לבנת: ועל כך אני באה ואומרת כאן היום, וגם אמרתי זאת בעבר בפגישותי עם שר האוצר בעניין הזה, לרבות פגישות שהיו לי איתו בעניין זה בארבע עיניים, לרבות פגישות בשמונה עיניים, לרבות פגישה בהרבה מאוד עיניים, וגם בפגישות שהיו עם מנכ"ל משרד האוצר, גם לי עם מנכ"ל משרד האוצר ועם עוד אנשים, גם למנכ"לית שלנו עם משרד האוצר, בכל ההזדמנויות הללו אמרנו וחזרנו ואמרנו שאנחנו מוכנים, בקושי רב, לא בחדווה, מתוך ידיעה שתהיה פגיעה, בגלל המצב, למלא אחר מה שכל משרדי הממשלה נדרשים לו, כלומר אותו קיצוץ אחיד של ארבעה אחוזים פלוס.
לימור לבנת: אמרנו שבזה נשתדל לעמוד, למרות הקושי.
לימור לבנת: אבל אז הגדיל משרד האוצר לעשות, והוא דורש ממשרד החינוך מה שהוא אינו דורש משום משרד אחר בהיקפים האלה – התייעלות.
לימור לבנת: יש עכשיו המצאה חדשה, התייעלות בגובה 300 מיליון ש"ח, במחירי 2001.
לימור לבנת: 300 מיליון ש"ח, כמה הם מתקציב הפעילות של המשרד?
לימור לבנת: שכל אחד יעשה את החשבון.
לימור לבנת: אני רוצה לספר לכם שגם משרדים אחרים יכולים להתייעל.
לימור לבנת: אבל בכמה נדרשו משרדים אחרים להתייעל?
לימור לבנת: אתן דוגמה – תקציב משרד האוצר הוא מיליארד ו-300 מיליון ש"ח.
לימור לבנת: זהו המשרד היחיד במדינה שבו יש שבעה עובדים בכירים שמקבלים משכורת של מנכ"ל.
לימור לבנת: בשום משרד אחר אף אחד אינו מקבל משכורת מנכ"ל, חוץ מהמנכ"ל.
לימור לבנת: במשרד האוצר, לעומת זאת, יש סמנכ"לים, ממונה על התקציבים, ממונה על ההכנסות, ממונה על פה וממונה על שם, וכולם מקבלים משכורת מנכ"ל.
לימור לבנת: אז אי-אפשר להתייעל קצת?
לימור לבנת: אני מניחה שאפשר.
לימור לבנת: אי-אפשר לסגור כמה נציגויות אולי?
לימור לבנת: אני מתארת לעצמי שאפשר, אבל אני לא רוצה להציע להם מה לעשות, כי אני לא מתערבת למשרד האוצר בעבודה שלו, ואני מציעה שמשרד האוצר לא יתערב למשרד החינוך בפעילות שלו.
לימור לבנת: ואכן, כאשר אני מסתכלת בספר התקציב, ואני שואלת בכמה נדרש משרד האוצר להתייעל, מתקציב של מיליארד ו-300 מיליון ש"ח, אגיד לכם את התשובה – ב-0.19 אחוזים.
לימור לבנת: אנחנו, במשרד החינוך, נדרשים להתייעל בכ-13.5%, שוב, מתקציב הפעילות, אני לא מדברת על השכר כרגע, כי בשכר אומרים לנו שאי-אפשר להתייעל, וזה ברור, וגם האוצר כבר קיבל את זה.
לימור לבנת: ממה שנשאר אנחנו אמורים להתייעל ב-13.5%.
לימור לבנת: מול 0.19%.
לימור לבנת: מישהו עשה חישוב ואמר לי שזה פי 75, משהו בסדר גודל כזה.
לימור לבנת: ובכמה נדרשו המשרדים האחרים להתייעל?
לימור לבנת: גם הם – בשברי אחוזים או באחוזים מאוד נמוכים.
לימור לבנת: אף משרד ממשרדי הממשלה לא נדרש להתייעל בהיקפים כאלה.
לימור לבנת: אני רוצה להמשיך הלאה ולהתקדם מהר.
לימור לבנת: ישבנו עם האוצר במהלך השבועיים האחרונים, מאז שהונח ספר התקציב על שולחן הכנסת, ואני צריכה כאן להדגיש - היו פגישות רבות, בהן כאלה שהסתיימו בכך שאני אמרתי את דברי ואז קם אוהד מרני, כמו שקרה בפגישה במשרד ראש הממשלה, עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, ועם ראש לשכת ראש הממשלה, שבה ייצג מרני את משרד האוצר, וכשגמרתי לדבר ולהסביר את הבעיות, הוא קם ואמר: "אין לי מלים".
לימור לבנת: אמרתי – "מה זאת אומרת שאין לך מלים, אני לא מבינה, אתה speechless?", לא הבנתי את הביטוי, והוא אמר – "אין לי מלים, אין לי מה להגיד", והלך.
לימור לבנת: ברוח זו בערך נגמרו רוב הפגישות בינינו, לרבות פגישות ליליות, לרבות משא-ומתן בין המנכ"לית שלנו ומנכ"ל האוצר, אל תאמינו אם יגידו לכם שמשרד החינוך לא רצה לשבת עם משרד האוצר.
לימור לבנת: יש דבר אחד נכון – בכל הפגישות הללו אמרתי שאין למשרד החינוך מקור לקצץ ממנו 478 מיליון ש"ח, שזה כמעט חצי מיליארד ₪, מתקציב הפעילות.
לימור לבנת: התוצאה היתה שמשרד האוצר עשה את הקיצוץ בעצמו.
לימור לבנת: אתם רוצים לדעת מאין הוא קיצץ?
לימור לבנת: אני ממליצה לכל אחד לפתוח את החוברת הצהובה שנמצאת לנגד עיניכם, ובואו נראה בחמש דוגמאות, מאין קיצץ משרד האוצר.
לימור לבנת: ושלא יגידו לכם, "אז שיקצצו ממקום אחר".
לימור לבנת: הרי אם אפשר היה לקצץ ממקומות פחות כואבים, יש כאן מישהו בחדר שחושב ששר האוצר, או מנכ"ל משרד האוצר, או ראש תחום חינוך, או סגנית הממונה על התקציבים, לא היו מקצצים ממקומות פחות כואבים?
לימור לבנת: אבל כמו שאמרתי, אין מאין לקצץ.
לימור לבנת: ולכן, נאלץ גם האוצר לקבוע את הקיצוצים באותם מקומות שמיד תשמעו מה הם – בבקשה, נמצא פה ד"ר אבי לוי, ראש אגף שח"ר - שירותי חינוך ורווחה - שימו לב, בתחום זה נדרש מאיתנו קיצוץ של 21 מיליון ש"ח כמעט, 12%.
לימור לבנת: ואני רוצה להגיד מה מופיע תחת שירותי חינוך ורווחה, אדוני היו"ר, ותציעו לי אתם מה לקצץ, כי האוצר מציג את הקיצוץ רק בסעיף התקציבי, לא בתקנות התקציביות.
לימור לבנת: אני אגיד מהן התקנות, ותגידו לי אתם מאיפה לקצץ עשרים מיליון ש"ח.
לימור לבנת: בבקשה – מציוד וחומרים לעולים?
לימור לבנת: אולי מתוכנית היישובים לרווחה?
לימור לבנת: אולי מפעולות תרבות בשכונות?
לימור לבנת: מפעולות מרכזיות בתוכניות היישובים?
לימור לבנת: מפעולות ויוזמות ברווחה?
לימור לבנת: אולי מתוכנית מעוף – 118 מלגות?
לימור לבנת: אולי מפרויקט חונכות – 7,500 מלגות?
לימור לבנת: פעולות רווחה למיעוטים?
לימור לבנת: משיקום שכונות?
לימור לבנת: אולי מטיפול בילדים בסיכון, גילאי 1 – 4?
לימור לבנת: או מקידום ופיתוח דרכי ההוראה?
לימור לבנת: למה לא מטיפוח על-יסודי והישגים?
לימור לבנת: אלה התקנות התקציביות, ממה מהן לקצץ?
לימור לבנת: הלאה – ממלגות ומענקים לתלמידים אנחנו נדרשים לקצץ כמעט 13 מיליון ש"ח, שהם 49.23%.
לימור לבנת: מי מקבל מלגות ומענקים?
לימור לבנת: העשירים, החזקים, אלה שיש להם?
לימור לבנת: אז כאן ראוי לקצץ.
לימור לבנת: חוכמה גדולה.
לימור לבנת: הלאה – תוכניות לקידום החינוך למיעוטים, מתנ"סים – נמצא פה מנכ"ל החברה למתנ"סים, פרופ' דב גולדברגר - בתקציב החברה למתנ"סים אנחנו נדרשים לקצץ 15%, שהם 25 מיליון ש"ח.
לימור לבנת: וכאן אני שוב רוצה לומר - הרי הילדים שנמצאים באזורים החזקים, אלה שבאים מהבתים החזקים, יכולים לקבל חוגים פרטיים, ויכולים לקבל העשרה בכל מיני דרכים, ויש להם המון פעילויות.
לימור לבנת: דווקא במקומות היותר רחוקים, בפריפריה, ששם פעילה החברה למתנ"סים, ששם מקבלים גם תיגבור לימודים, גם לילדים וגם לקשישים, פעולות תרבות ועוד אלף ואחד דברים מסביב, כאן לקצץ 25 מיליון ש"ח זה באמת רעיון גדול.
לימור לבנת: אגף הבחינות - - -
זבולון אורלב: דווקא התלמידים אולי ישמחו בקיצוץ באגף הבחינות.
לימור לבנת: התלמידים ישמחו?
לימור לבנת: אני לא בטוחה שהם ישמחו כל-כך, ואגיד לך למה.
לימור לבנת: זה יחייב אותנו, למשל, לבטל את פרויקט מועדי ב'.
לימור לבנת: כי באגף הבחינות אנחנו נדרשים לקצץ 26 מיליון ש"ח, בערך 15%.
לימור לבנת: השנה נתנו מועדי ב' לתלמידים במתימטיקה ובאנגלית, ואני כבר אומרת כאן - - -
רחמים מלול: פרויקט שמאוד הצליח.
לימור לבנת: פרויקט שלא רק מאוד הצליח – 13% עברו ממצב של נכשל למצב של עובר.
לימור לבנת: רוב הניגשים היום, עם ציונים של בין שישים לשבעים, ששיפרו את הציון שלהם, עושים זאת בזכות האפשרות הניתנת להם להיבחן במועד ב'.
לימור לבנת: הנתונים המדויקים בעניין זה קיימים, אבל העיבוד שלהם יהיה מוכן בעוד כמה ימים.
לימור לבנת: זה עולה הרבה מיליוני שקלים, ובכל זאת לא ביקשנו תוספת תקציבית מהאוצר.
לימור לבנת: באמצעות התייעלות פנימית, הסטה פנימית, הצלחנו למלא כמה משימות שלא היו מתוכננות מראש ולא היו בתקציב המשרד, ולא ביקשנו תוספת תקציב בגינן.
לימור לבנת: אנחנו גם לא מבקשים.
לימור לבנת: מה אנחנו כן מבקשים?
לימור לבנת: תנו לנו להמשיך, תנו לנו לעשות מועדי ב' גם בשנה הבאה, אולי אפילו בעוד מקצוע.
לימור לבנת: למה שלא נאפשר זאת לאלפי תלמידים שאם לא היו עושים מועדי ב' עכשיו, היו צריכים לחזור על הבגרות הזאת בעוד שלוש שנים, אולי אחרי הצבא, לקחת שיעורים פרטיים, וקורסים, להתחיל ללמוד מחדש ואולי להפסיד שנה בחיים?
לימור לבנת: מדובר לא רק במועדי ב', ולא אפרט כרגע.
לימור לבנת: אני ממשיכה הלאה, יו"ר הוועדה מאיץ בי, ובצדק; חינוך לא-פורמלי - כאן יש קיצוץ של 18 מיליון 743 אלף ש"ח, כמעט 12%.
לימור לבנת: מה זה החינוך הלא-פורמלי?
לימור לבנת: יש לי פה נייר של עודד כהן, שלא הספקתי עדיין לעבור על כולו, אבל רשומים בו כל הפרויקטים של נוער חלש ונוער מנותק.
לימור לבנת: מדריכי קידום-נוער למשל.
לימור לבנת: אגב, מדובר גם בתנועות נוער, גם בפעילות ערכית, שגם היא, כמובן, איננה חלק מהפעילות הפורמלית.
דוד עמר: כנראה מתגעגעים פה לפנתרים-השחורים.
לימור לבנת: אני ממש מסיימת את דברי.
לימור לבנת: אני חוזרת ומדגישה, ולא יעזור כאן לאף אחד, גם אם ינסו לספר מעשיות – כל מה שאני אומרת נמצא כאן לנגד עיניכם, בצילום מתוך ספר התקציב כפי שהאוצר החליט עליו.
לימור לבנת: כדי שאף אחד לא יוכל להגיד שאנחנו מדברים בערך, מזייפים או לא מדייקים, צילמנו לכם את הדף מתוך ספר התקציב, כפי שהונח על-ידי האוצר וכפי שתוכנן על-ידיו.
לימור לבנת: לפני שאני ממשיכה, כותב לי כרגע מנחם כהן בפתק: "את סך כל המלגות אנו מחלקים לשישה העשירונים התחתונים", כלומר מאה אחוז המלגות רק לשישה העשירונים התחתונים.
לימור לבנת: זה ברור, מישהו חשב שהעשירונים העליונים מקבלים?
לימור לבנת: נמצא כאן יו"ר יד-ושם אבנר שלו – יהיה קיצוץ, והוא מופיע בספר התקציב, של עשרה אחוזים בתקציב הפעילות של יד-ושם.
לימור לבנת: אנחנו נצטרך לקצץ, וצריך להבין כאן, אם הקיצוץ הזה, של כמעט חצי מיליארד ש"ח, יהיה, מה יקרה.
זבולון אורלב: אם באים בשנה כשישים אלף תלמידים, כמה הם עשרה אחוזים?
אבנר שלו: השנה היו אצלנו מאה אלף תלמידים.
זבולון אורלב: מאה אלף תלמידים?
זבולון אורלב: פחות עשרת אלפים תלמידים יגיעו ליד-ושם.
לימור לבנת: עכשיו אומר כך, ובזה אסיים את דברי, כי אני לא רוצה לקחת את הזמן של כולם.
לימור לבנת: אני אשמח לענות על שאלות, כמובן, ונמצאים פה ראשי המינהלים הרלבנטיים במשרד, שגם הם יכולים לעשות זאת.
משולם נהרי: אני רוצה עוד להשלים פה משהו, ברשותך.
לימור לבנת: דילגתי כאן על דברים רבים.
לימור לבנת: יש כאן קיצוץ בקליטת עלייה למשל.
לימור לבנת: בהחלט דילגתי על כמה סעיפים, ולקחתי רק את הדוגמאות המרכזיות ביותר, אבל הכל לנגד עיניכם ואתם יכולים לראות.
לימור לבנת: מה יקרה אם יקוצצו החצי מיליארד האלה מתקציב הפעולות של משרד החינוך?
לימור לבנת: אגיד לכם מה יקרה – לא יהיו לימודים בבתי-הספר?
לימור לבנת: יהיו.
לימור לבנת: יקומו הילדים בבוקר, יכינו סנדוויצ'ים למי שיהיה לו כסף להכין סנדוויץ', ומי שאין לו ילך בלי סנדוויץ, ימשיכו ללכת לבית-הספר, יבואו המורים וילמדו, מה ייפגע?
לימור לבנת: לא הפעילות הזו, השגרתית.
לימור לבנת: תיפגע בדיוק הפעילות המיוחדת, זאת שנועדה לסייע לאלה שאין להם, לאלה שצריכים עזרה, לחינוך-המיוחד, ללקויי הלמידה, לאלה שלהורים שלהם אין כסף לשלם בעבור שיעורים פרטיים, לאלה שצריכים תיגבור כדי שיוכלו בכל זאת לקבל הזדמנות, לתלמידים בפריפריה - אלה ייפגעו, ולא האחרים.
לימור לבנת: האם אי-אפשר להתייעל במשרד החינוך?
לימור לבנת: אפשר.
לימור לבנת: האם ההתייעלות הזאת תעזור במשהו?
לימור לבנת: תראו, בא משרד האוצר ואומר כך – תתייעלו, הרי ההוצאה לתלמיד אינה עולה בקנה אחד עם התוצאה לתלמיד.
לימור לבנת: אז אפשר להשלים עם זה, או לתקן את חוסר השוויון הזה בין שני חלקי המשוואה, ההוצאה והתוצאה, על-ידי קיצוץ בהוצאה, כך שתהיה לנו הוצאה ששווה לתוצאה.
לימור לבנת: אבל האם בזה עזרנו במשהו לשפר את התוצאה?
לימור לבנת: לעודד את התלמידים?
לימור לבנת: ודאי שלא.
לימור לבנת: אז אם אנחנו נמצאים בתוצאה של עולם שלישי, ואני לא אומרת שאנחנו נמצאים בתוצאה של עולם שלישי, אבל אנחנו גם לא רוצים להיות בהוצאה של עולם שלישי, הכיוון שלנו צריך להיות בדיוק הפוך – אנחנו צריכים להסיט משאבים כדי לשפר, כדי ליצור יותר, כדי לתת יותר הזדמנות, מאותם משאבים פנימיים של המשרד.
לימור לבנת: הקיצוץ הזה הוא כל-כך אבסורדי, כל-כך גדול, שאני חייבת להגיד שאני מתקשה לראות איך הכנסת תיתן לו את ידה.
לימור לבנת: בממשלה, אתם יודעים איך זה עובד.
לימור לבנת: כל שר דואג למשרד שלו, ומטבע הדברים, כל שר, כשהוא קיבל את מה שהוא רוצה למשרד שלו, לא משנה כרגע - - -
זבולון אורלב: אז מה את אומרת, שקונים את השרים?
לימור לבנת: לא, השרים דואגים למשרדיהם, וזה הגיוני.
לימור לבנת: אבל אחרי זה הם יוצאים החוצה ואומרים לי – "תשמעי, את צודקת במאה אחוז, אבל מה אני אעשה, לא יכולתי".
לימור לבנת: היו כאלה - לא אחד, לא שניים ולא שלושה.
לימור לבנת: זאת באמת הצלחה גדולה של האוצר, אגב.
לימור לבנת: הצלחה מסחררת.
לימור לבנת: אני חושבת שמי שמבין ומי שרואה, ואני בטוחה שחברי-הכנסת כאן רואים ומבינים, וודאי הנציגים של הארגונים השונים, מי שרואה, מי שמבין, חושב שאי-אפשר, ואסור, במיוחד בימים כל-כך קשים מבחינה כלכלית, כאשר יותר תלמידים יצטרכו סיוע, לקצץ בתקציב החינוך.
לימור לבנת: אדרבא, צריך לתת לו את מלוא המשקל, כפי שראש הממשלה התחייב כמה וכמה פעמים.
לימור לבנת: אני מציעה שראש הממשלה ייכנס לעובי הקורה, לעומק הקיצוצים האלה, ויבין מהן משמעויות הדברים.
לימור לבנת: ודבר אחרון - ברשותך, היו"ר, נמצא כאן נער, דידי, שאני מבקשת שתיתן לו אחר-כך לדבר.
משולם נהרי: אני רוצה רק להשלים את התמונה הקשה שהציגה השרה, ואני מאמין שאף אחד אינו יכול להישאר שאנן אחרי שהוא שומע את הדברים האלה.
משולם נהרי: כל המספרים שמופיעים פה מתייחסים לבסיס התקציב, ולא להוצאה בפועל.
משולם נהרי: כאשר יש כספים שניתנים, תקראו להם מההסכמים הקואליציוניים, ואין מדובר בכספים מבוטלים, אבל אלה כספים שגם במשרד במשך כל שנה ושנה נותנים אותם, ואני אביא רק שתי דוגמאות – בחינוך ההתיישבותי, מעבר לקיצוץ הזה יש עוד קיצוץ של שלושים מיליון, שממוקד בתלמידים של המגזר החרדי, ואף אחד לא חולק, גם במשרד החינוך, שלתלמידים האלה מגיע כמו לכל ילדי ישראל.
משולם נהרי: אז מעבר ל-39 מיליון יש עוד שלושים מיליון.
משולם נהרי: דוגמה שנייה, תרבות תורנית - ציונית, חרדית ויהודית, שאנחנו מרבים בזמן האחרון לדון בה, כאן חסרים כארבעים מיליון ₪, שגם הם אינם מופיעים פה.
משולם נהרי: בהוצאה בפועל הכסף הזה קיים, מקבלים אותו כל שנה, וכל שנה פחות, וגם זה קיצוץ שצריך להתייחס אליו.
שמואל הלפרט: בכמה אחוזים מדובר?
משולם נהרי: חמישים אחוז.
רחמים מלול: אבל פה כתוב 17%.
משולם נהרי: כי לא כוללים את הארבעים מיליון.
משולם נהרי: תוסיף למה שכתוב ארבעים מיליון ותקבל למעלה ממאה מיליון, שלכאורה צריכים להיות בבסיס, ואינם ניתנים בבסיס בגלל ההסכמים הקואליציוניים, כדי להבטיח את ההצבעה על התקציב.
משולם נהרי: כל אלה אינם נמצאים פה.
משולם נהרי: כלומר התמונה היא קשה עוד יותר.
לימור לבנת: יש לי עוד הערה קצרה, ברשותך אדוני היו"ר, תקציב בטיחות במוסדות חינוך, אותם עשרים מיליון ש"ח שהשנה בקושי רב ניתנו, ושהממשלה החליטה ביולי שיהיו בבסיס תקציב 2002, אינם מופיעים.
לימור לבנת: אין סעיף תקציבי כזה.
לימור לבנת: תקציב הבטיחות שמופיע כאן, שמקוצץ, הוא משהו אחר.
לימור לבנת: התקנה הייעודית הזו אינה מופיעה.
זבולון אורלב: קליטת עלייה, חומש, הכל ברור לנו.
זבולון אורלב: מי מייצג את מרכז השלטון המקומי?
דוד עמר: אני אפתח בשני משפטים, וחברי שמואל אבואב, יו"ר ועדת החינוך שלנו, ירחיב את הדיבור.
דוד עמר: אם יש משהו שמדאיג ומקומם אותי, זה שבקרב פקידי האוצר, מישהו קבע את רמת הקיצוץ, כימת את הסכום, ומישהו קבע היכן לקצץ.
דוד עמר: איך דבר כזה יכול להיות, ריבונו של עולם, אני לא יודע.
דוד עמר: אני כראש עיר, כאשר אני מגבש מסגרת של תקציב, אני בא אל מנהלי המחלקות ואומר להם, כל אחד במחלקתו – זה התקציב שלך, זה מה שעומד לטובתך, תגיד לי בבקשה כיצד אתה עומד להשתמש בכספים לפי סדר העדיפויות שמועצת-העיר קבעה.
דוד עמר: לגופו של עניין, ידידי, פה מדובר בנשמה היתרה של החינוך, וצריך שהדברים יהיו ברורים ובהירים – מי שיש לו, אין לו בעיה.
דוד עמר: הוא שולח את הילדים שלו לגן-ילדים ב-4,000 ש"ח לחודש.
דוד עמר: יש כאלה.
דוד עמר: עמדתי ידועה גם לראש הממשלה, בכל מה שקשור לחמישים אלף ילדי הפנימיות.
דוד עמר: הסברתי לראש הממשלה, האמת היא שהוא לא ידע שזה matching, שקל מול שקל.
דוד עמר: שאלתי אותו, אדוני ראש הממשלה יודע שזה matching?
דוד עמר: יודע שהיום אין ביכולתו של השלטון המקומי לשאת עוד הוצאה של 150 מיליון ש"ח?
דוד עמר: ואתם הרי יודעים, שהביצוע נעשה רק אחרי הסכם בין ראש הרשות, הגזבר, ובין החברה שמבצעת את הפנימיות.
דוד עמר: שנית, אנחנו הולכים לפגוע באוכלוסייה של מיליון וחצי נפש.
דוד עמר: אולי מיטיבים עם החמישים אלף שיבואו לפנימיות.
דוד עמר: לא שאני נגד הפנימיות, כמו שאמרה השרה, כולנו בעד הפנימיות.
דוד עמר: ידידי, חברי-הכנסת מכל הסיעות ומכל המפלגות, דעו לכם - אם תפגעו בסעיפים האלה, אנחנו חוזרים לתקופת ואדי סליב והפנתרים-השחורים.
דוד עמר: אני אומר זאת בצורה הבהירה והברורה ביותר.
דוד עמר: מתי הקימו את נוער מנותק?
דוד עמר: אגיד לכם - רק כאשר באתי אל מועצת פועלי חיפה וצעקתי, וזעקתי.
דוד עמר: עכשיו יש מועדון, יש טלוויזיה, שולחן לטניס שולחן, יש הכל.
דוד עמר: מי שמכיר אותי יודע שאני בעד פיתוח, קידום, שגשוג, חינוך, מעבר לנושא הביטחון.
דוד עמר: תודה.
שמואל אבואב: אני רוצה לומר שמי שעוקב אחרי התקציב בארבע השנים האחרונות יכול לראות תופעה מדאיגה, עגומה, שמערערת לחלוטין את היציבות במערכת החינוך.
שמואל אבואב: אלה לא 478 מיליון ש"ח שאנחנו מדברים עליהם כאן, מדובר בתקציב שקוצץ בשלוש ארבע שנים האחרונות בשני מיליארד ש"ח.
שמואל אבואב: בחברה שלנו, כל פעם שיש איזושהי תקלה – ירידה מהארץ, סמים, אלימות, חוסר מוטיבציה בצבא - שולחים יד תובעת למערכת החינוך.
שמואל אבואב: אומרים - תעשו תיקון, מה קרה ואיפה שגינו.
שמואל אבואב: אבל אותה יד שתובעת היא היד שפוגעת ומקצצת במערכת החינוך.
שמואל אבואב: אני רוצה לתמצת את מכלול הפגיעות של השלוש שנים האחרונות במערכת החינוך – 1.
שמואל אבואב: ארבעים אלף שעות פחות במערכת החינוך.
שמואל אבואב: 2.
שמואל אבואב: שישים אחוז מהתלמידים בוגרי י"ב אינם זכאי בגרות.
שמואל אבואב: עם הקיצוץ עכשיו גם אין הזדמנות שנייה.
שמואל אבואב: 3.
שמואל אבואב: קיצצו את פרויקט המוחזקות.
שמואל אבואב: ארבעים שנה היתה במערכת החינוך תמיכה בעיירות הפיתוח, באוכלוסיות מתקשות, לשם צמצום פערים, דאגה לסל מועשר לאוכלוסייה שאיננה יכולה להביא כסף מהבית.
שמואל אבואב: קיצצו את כל זה בעיירות הפיתוח.
שמואל אבואב: עוד - אמרנו שנכניס את מיזוג האוויר – הנושא הוקפא.
שמואל אבואב: התקציב הופסק.
שמואל אבואב: אמרנו שנתחיל לבנות אולמות ספורט ב-1,400 בתי-ספר שבהם אין אולמות ספורט.
שמואל אבואב: והתשובה לחוסר הזה – קיצוץ בסעיפי הספורט.
שמואל אבואב: הלאה - חקקנו על דגלנו בקול תרועה רמה יום לימודים ארוך, אמרנו שבשלוש שנים נשלים יום לימודים ארוך עד שעה שלוש וחצי, נביא העשרה ופיתוח מיומנויות ויכולת של תלמידים למצות את הפוטנציאל שלהם, במיוחד בקרב האוכלוסיות המתקשות - חלפי שלוש שנים, ורק 500 בתי-ספר, מתוך 3,500 בתי-ספר, נכללים בחוק הזה.
שמואל אבואב: אמרנו, נתחיל להכניס את הילדים לשערי החינוך בגיל שלוש, חוק חינוך חובה חינם מגיל שלוש - מתוך 240 אלף תלמידים שצריכים להיכנס לחוק הזה הצלחנו להכניס בקושי שמונים אלף ילדים, והאחרים צריכים לשלם 600 ש"ח בחודש, כשמי שאין לו הכסף הזה נשאר בבית.
שמואל אבואב: אמרנו, נניף את דגל המדע והטכנולוגיה, הקימו את ועדת הררי המפוארת - קיצצו 150 מיליון ש"ח ועצרו את החוק הזה.
שמואל אבואב: אמרנו, נחוקק חוק חינוך-מיוחד, נטפח את האוכלוסייה המתקשה, זו שאיננה יכולה - החוק נתקע.
שמואל אבואב: תוכנית חומש לערבים, חברה למתנ"סים, קליטת עלייה, ספריות - זו רשימה שחושפת תמונת מצב, חברות וחברים, שלדעתי מהווה את קו השבר של מערכת החינוך.
שמואל אבואב: מי שחושב שאפשר להתייחס בשוויון נפש למצב הזה אינו מבין מה הוא סח.
זבולון אורלב: יש לי שאלה אליך – מתוך ה-470 המיליון האלה, כמה נופל על השלטון המקומי?
שמואל אבואב: בשלטון המקומי יש כל שנה גירעון של שני מיליארד ש"ח.
שמואל אבואב: רשויות עשירות יכולות להרשות לעצמן לתת במצב כזה סל חינוך מועשר, ואילו רשויות שאינן יכולות להרשות לעצמן אינן עושות זאת.
זבולון אורלב: אני שואל, מר אבואב, אם עשיתם חשבון כמה מתוך 470 מיליון השקלים נופל על השלטון המקומי.
שמואל אבואב: קרוב למחצית מהסכום הוא פגיעה.
שמואל אבואב: רוב הפעולות האלה מגיעות ישירות מהשלטון המקומי.
דוד עמר: אנחנו מוכנים לזה, רוצים בזה.
דוד עמר: כי אם אני לא אשלח ילד, באמצעות סל התרבות, להצגה, העסק נגמר בזה - הילד הזה לא יראה הצגה.
שמואל אבואב: אני רוצה לסיים בשני משפטים, צריך לזכור שהקיצוצים האלה העמיקו את החינוך האפור, העמיקו את הפערים, פגעו באוכלוסיות המתקשות.
שמואל אבואב: כך נצמצם את הגירעון הכספי ונעמיק את הגירעון החברתי.
שמואל אבואב: ומשפט אחרון, שאני רוצה לומר לחברי-הכנסת – בשם ההסכמים הקואליציוניים, בשם מחויבויות מפלגתיות, מרימים חברי-כנסת יד פעם אחר פעם, למרות הזעקה הזו, למרות שאנחנו מסבירים את המשמעות של הדבר, למרות שהם עצמם התחייבו לציבור הבוחרים שלהם להעמיד את מערכת החינוך בסדר עדיפות גבוה.
שמואל אבואב: אני מציע לכולם לנהוג ביושר עצמי, לא לאשר הפעם את התקציב ולא להפוך את הנושא הזה לוויכוח בין שר האוצר ובין שרת החינוך – זה לא רלבנטי.
זבולון אורלב: נמצא איתנו דידי, נער מלוד.
זבולון אורלב: אתה מתרגש, דידי?
לימור לבנת: הגיוני וטבעי.
זבולון אורלב: דידי, אתה ודאי שומע, ואולי קצת מבין, את המשמעויות של הדברים שאנחנו מדברים עליהם פה, שהסיוע שניתן היום לנערים, שמתקשים אבל רוצים להיות מחוברים לחברה, עלול להיפגע.
זבולון אורלב: ספר קצת, מה עושים איתכם?
דידי: מזמן הייתי בבית-הספר, אחר-כך נכנסתי לפנימיות כי עשיתי בלגן שם, הגעתי ללוד - - -
לימור לבנת: בן כמה אתה?
דידי דבוש: בן 16, מחר.
לימור לבנת: מזל טוב!
זבולון אורלב: תראה איזו מסיבה הכינו לך.
דידי דבוש: הייתי בפנימייה שנתיים, במשך הזמן הזה פתחו לי תיק, ועוד תיק, ועוד, וכך, כשחזרתי הביתה, לא יכולתי ללכת לבית-ספר רגיל.
דידי דבוש: הלכתי לעובדת-סוציאלית, והיא הפנתה אותי לקידום-נוער.
דידי דבוש: המדריכה שלי בקידום-נוער היא נטע ארכין, שנמצאת פה מאחורי, ושם טוב לי.
דידי דבוש: הם עוזרים, ואני חושב שאם לא אהיה בקידום-נוער, אהיה ברחוב, אישן כל היום ובלילה אסתובב ואגע בסמים ובכל דבר שיש.
דידי דבוש: וזה ממש עוזר, הקידום-נוער הזה.
דידי דבוש: אני ממש מרוצה.
זבולון אורלב: מאה אחוז, תודה רבה לך.
זבולון אורלב: על-פי נייר שהכין עודד כהן, לפי הצהרת האוצר המשמעות של הקיצוץ היא ביטול שלושים אחוז מהיחידות לקידום-נוער וממדריכי קידום-נוער והפסקת קשר עם כ-1,500 בני-נוער מנותקים - - -
עודד כהן: מאותרים.
זבולון אורלב: שהם היום מאותרים וברי טיפול.
זבולון אורלב: הפסקת טיפול בערך ב-700 בני-נוער עולים - - -
דוד עמר: כשאתם יודעים בדיוק מה המצב של הנוער העולה.
זבולון אורלב: הנוער העולה נמצא בסיכון גבוה.
זבולון אורלב: הבעיה היא שהקיצוץ תמיד פוגע בחלשים.
זבולון אורלב: נעשה עכשיו סבב בין חברי-הכנסת, נתחיל בחבר-הכנסת זאב בוים ואחריו חברת-הכנסת קולט אביטל.
זאב בוים: הדברים מונחים פה על השולחן.
זאב בוים: אני חושב שההסברים שקיבלנו פה הם מאירי עיניים וכמובן כואבים מאוד.
זאב בוים: אני לא מתכוון להיכנס פה לפרטים, אני חושב שכולנו מבינים מה משמעות הדבר, ומבינים עוד משהו - המדינה נמצאת במצב קשה, המשק על הפנים, התקציב קשה ומתוח ועל רקע המצב הקשה יש צרכים מאוד גדולים – את צורכי הביטחון אנחנו יודעים, וחוץ מהביטחון מתגלים כל פעם צרכים חדשים, נשמעות תביעות חדשות ומוצדקות ואין מספיק כסף.
זאב בוים: זאת הבעיה הגדולה שלנו כולנו, ובסופו של דבר היא מגיעה לפתחו של האוצר ואל שר האוצר.
זאב בוים: אבל גם במצב הקשה הזה, הממשלה עצמה, לא מישהו אחר, סימנה, לפי דעתי בצדק, שני תחומים, מעבר לעניין הביטחון, שבהם האוצר לא יקצץ.
זאב בוים: אחד מהם הוא עניין התשתיות, והשני הוא תחום החינוך.
זאב בוים: אלה אינם דברים שזאב בוים אומר; אני מניח שאם אני הייתי צריך להחליט, גם אני הייתי קובע את התחומים האלה, אבל לא אני החלטתי, הממשלה החליטה כך.
זאב בוים: הממשלה הוסיפה תקציב לתשתיות, וטוב שעשתה כך, גם מי שאינו כלכלן מבין שזה עשוי להניע משהו מבחינת המשק ומבחינת החברה.
זאב בוים: אותו הדבר חל גם על החינוך.
זאב בוים: ודאי לא במיידי, כי חינוך הוא תהליך ארוך, אבל כל בר דעת מבין שחינוך הוא השקעה לטווח ארוך, שבאמת יכולה לשנות את פני החברה והמשק.
זאב בוים: ולכן ההחלטות המקוריות האלה הן נכונות, ולא כל-כך ברור איך הגיעו ממצב כזה, של החלטות לגבי שני התחומים האלה, למצב של קיצוצים בחינוך, ואין מדובר בקיצוצים קטנים, כמו ששמענו.
זאב בוים: זה במהות העניין.
זאב בוים: אני רוצה להגיד עוד משהו – אנחנו שומעים הרבה, וזה חומר חם, לחמניות טריות, ופרשנים מנגנים על זה כל הזמן, שבעצם מדובר פה במשחק של הורדת-ידיים, בכיפופים פוליטיים בין השרה לימור לבנת והשר סילבן שלום.
זאב בוים: אני חושב שגם אם נניח שיש עמדות, או מהלכים פוליטיים, נסתרים או חצי גלויים וכו', זה לא ממין העניין כשאנחנו שומעים על מה באמת מדובר.
זאב בוים: הרי כולנו פה, שרים וחברי-כנסת, כולנו אנשים פוליטיים.
זאב בוים: זה לגיטימי מצד שר האוצר ולגיטימי מצד שרת החינוך, שחוץ מהעיסוק המקצועי שלהם הם יהיו גם אנשים פוליטיים; הם קודם כל אנשים פוליטיים.
זאב בוים: אבל על מה ששמענו פה אי-אפשר להתווכח.
זאב בוים: ומה שאנחנו רואים מצד השרה לימור לבנת הוא מאמץ למנוע קיצוץ שעליו אי-אפשר להתווכח.
זאב בוים: זה לא משהו שנרתם לעניין הפוליטי, ושום דבר פה לא מצוץ מהאצבע.
זאב בוים: וזאת הדאגה שלנו.
זאב בוים: בזמן הלא-רב שנותר עד לקריאה שנייה וקריאה שלישית בתקציב, ואני אומר זאת לכל חברי פה, כי אני חושב שעניין החינוך חוצה את המפלגות, נצטרך לעמול בתיאום כדי לשכנע את ראש הממשלה ואת שר האוצר לחזור ולדבוק בשתי המטרות האלה, ובמיוחד בעניין שנפגע עכשיו, החינוך, ולמצוא את הדרך להחזיר את הכספים שמבקשים עכשיו לקחת מהחינוך.
קולט אביטל: אני שמחה על המסקנה שאני שומעת, או שאני מבינה, או שמשתמעת מדבריו של חבר-הכנסת בוים.
קולט אביטל: זה לא סוד ששוכנעתי או אולצתי להצביע בעד התקציב, תוך הבטחה שבין הקריאה הראשונה ובין השנייה והשלישית יהיו נושאים שבהם נוכל להביא שינוי.
קולט אביטל: אני רוצה להבהיר כמה דברים – אני לא רוצה לחזור על כל מה שאמר מר אבואב, כי אני מסכימה עם כל מלה.
קולט אביטל: אתה, חבר-הכנסת בוים, אמרת שאנחנו אנשים פוליטיים.
קולט אביטל: כל אחד באמת הגיע למה שהוא עושה היום מתוך שכנוע עמוק בנושאים מסוימים, ולכל אחד מאיתנו יש גם מצפון, ואני, עם כל הלחצים והאילוצים של הקואליציה, לא אוכל להרים את היד ולא אהיה מוכנה להצביע בעד התקציב בקריאה שנייה ובקריאה שלישית אם לא יוכנסו בו שינויים בתחומים הללו.