GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: אלה נתונים של המועצה לשלום הילד, ואני מניח שבשבוע הבא גם יוצגו הנתונים החדשים לשנת 2000.
משה רז: משמח לשמוע שיש כל ילד שני שלא נתקל באלימות.
זבולון אורלב: הרב יצחק לוי, שהיה שר החינוך בשנת 1998 וחצי 1999 הקים ועדה, פעם ראשונה העלה את נושא האלימות על השולחן.
זבולון אורלב: בראש הוועדה עמד מי שהיום שר המדע, התרבות והספורט, אז אלוף במילואים מתן וילנאי.
זבולון אורלב: יצא דוח קשה, שבעקבותיו משרד החינוך גם מימן כמה מחקרים, ובעצם פעם ראשונה שמו ראי מול החברה הישראלית של מה קורה בתחום האלימות במוסדות החינוך, והתמונה היא מאד מאד מבהילה.
זבולון אורלב: אין ספק שלתקשורת יש משקל תורם משמעותית לתופעה הזאת, לא בכוונת זדון, לא בכוונה שלא בזדון, לא במודע, אבל אנחנו נסחפים באיזה שהיא מערכת.
זבולון אורלב: לכן חשבנו, וחשב אני חושב נכון מר משה רז - ואנחנו תומכים במהלך הזה - שדברים כל כך יסודיים שמהווים איום מאד רציני על מערכת החינוך, חייבים להיות מוסדרים בחקיקה ראשית.
זבולון אורלב: אני מפנה את תשומת לבך שבחוק סימון וסיווג שידורים, או בשמו החדש שאני צריך להתרגל אליו, השר מוסמך לקבוע כללים ותקנות, אז בבקשה, הרי פה לא נכנסים לפרטי הפרטים, פה לא קובעים מה זה אלימות, פה לא קובעים מה זה מין, פה לא קובעים מה זה אכזריות.
זבולון אורלב: יש תקנות, יש מועצות, תשבו ותיצקו תוכן עכשיו לגבי מה זה מין, מה זה אלימות ומה זה אכזריות.
זבולון אורלב: הרי המחוקק לא קבע, ולכן יש לכם מקום, עדיין כר נרחב.
זבולון אורלב: אבל בא המחוקק בחקיקה ראשית ואומר לכם: רבותיי, זה הכיוון חד משמעית.
זבולון אורלב: לא "אלימות יתרה", "אלימות" - אנחנו לא רוצים.
אסתר שטרנבך: החוק המקורי נתן סמכות לשר לגבי סימון המשדרים שכוללים ביטויים של מין, אלימות ואכזריות.
אסתר שטרנבך: בתיקון הזה אין הסמכה לקבוע כללים לגבי אותם שידורי פרסומת או קדימונים, אין כל הסמכה, אלא יש איסור.
זבולון אורלב: יש הסמכה כללית בחוק.
אסתר שטרנבך: אבל רק לגבי הסימון.
דליה איש-שלום: אמנם עוד לא הגענו לחלק הפלילי, אבל בכל זאת הדברים שלובים זה בזה.
דליה איש-שלום: גם לנו במשרד המשפטים יש קושי בהגדרת העבירות בצורה מעורפלת, שהיא מנוגדת לעיקרון חוקיות הענישה, שלפיו - אם להגדיר את זה בפשטות - אדם צריך להיות מודרך באשר למותר ואסור באופן כמה שיותר ברור.
דליה איש-שלום: לכן אנחנו רצינו להציע באמת שהעבירה תותנה בהתראה מן הגוף המפקח.
דליה איש-שלום: ישנם מספר גופים מפקחים על פי החוק.
דליה איש-שלום: הדבר הזה גם עונה למה שדובר, וזה גם צריך להיות באמצעות כללים.
דליה איש-שלום: כלומר, ההתראות צריכות להינתן עם סמכות.
זבולון אורלב: מקובל, אני מקבל.
זבולון אורלב: זאת ההצעה שלכם, והיא כוללת התראה?
משה רז: עלי היא מקובלת.
זבולון אורלב: בסדר גמור, אם זה מקובל על המציע, אז כבר עשית את מירב הדרך.
דורון אבני: אני רוצה להתייחס לדברים שאמר אדוני ומר משה רז לפני הדיון בעניין הזה, לעניין ביצוע ותקנות.
דורון אבני: למעשה, אם אנחנו זוכרים, החוק הזה התחיל כתיקון ספציפי לחוק הרשות השניה.
דורון אבני: אחר כך, בדיונים שהיו לפני קריאה ראשונה, אז דובר להחיל אותו - ובצדק רב - על כלל אמצעי התקשורת.
דורון אבני: חיפשו אכסניה מתאימה, והאכסניה שמצאו היא חוק סיווג וסימון שידורים, שבאמת חל על כלל אמצעי התקשורת.
דורון אבני: מה שקרה הוא שבגלל שהתיקון הזה עכשיו נכנס לחוק סיווג וסימון שידורים, באופן אוטומטי חל עליו סעיף 6 לחוק סיווג וסימון שידורים, שמתייחס לביצוע ותקנות, שמקנה לשר התקשורת, השר הממונה על ביצוע חוק זה, סמכות להתקין תקנות על כלל החוק.
דורון אבני: בזמנו, כשהיינו אצל אדוני בנושא חוק סיווג וסימון שידורים, כלל החוק התייחס לסיווג וסימון שידורים, ואז סברנו שהראייה הרחבה של שר התקשורת, שמסתכל על כלל אמצעי התקשורת, היא הראייה הנכונה לצורך תקנות, בהיוועצות עם גופים שונים.
דורון אבני: עכשיו, כשאנחנו מתעסקים עם חומר אחר לגמרי, כי הרי אין ענייננו כאן בסיווג וסימון, אלא באיסור למעשה, אני סבור שהסמכות להתקנת התקנות צריכה להיות אצל הגופים שבידיהם היא נמצאת היום, קרי המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין, והמועצה שלנו, המועצה על פי חוק הרשות השניה.
דורון אבני: וכל זאת למה?
דורון אבני: כי למשל המועצה שלנו - ועל זה כבר דנו ארוכות, כפי שאדוני ציין, לקראת הקריאה הראשונה - התקינה שורה ארוכה של כללים.
דורון אבני: למשל יש לנו כלל בנושא רמיזות מיניות, שאפילו הגיע לבחינה של בג"צ.
זבולון אורלב: כן אבל היום, חוץ מהרשות השניה, יש עוד גופים.
זבולון אורלב: כרגע יש שתי הצעות חוק פרטיות לאחד את כל המועצות של השידורים המסחריים.
זבולון אורלב: אבל החוק הזה גם חל על רשות השידור.
דורון אבני: מה שאני בא ואומר - וכאמור זה מקובל על מר משה רז - שסמכות התקנת הכללים תישאר בידי המועצות.
דורון אבני: אין זה ראוי שהשר ייכנס לנושאים האלה, בין היתר בגלל הסיבה שהקימו את המועצות האלה, כדי לחצוץ בין הפוליטיקה לבין הנושאים האלה.
דורון אבני: יש מועצות ציבוריות, מייצגות את המגוון הרחב של הדעות בציבור, זה תפקידן, זו מומחיותן, הם התקינו כללים, אז אומרת הוועדה הזו לאותן מועצות: הכללים שהתקנתם עד היום, או האופן שבו יישמתם אותם, אינם מקובלים על המחוקק הראשי - אנחנו נפעל בהתאם.
תומר תדהר: הערה לדבריו, אני לא יודע אם אנחנו, האגודה לזכות הציבור לדעת, שמחה מהעניין, אבל לגבי חוק סיווג וסימון שידורים של כבוד היושב ראש התקנות, מי שהתקין אותן - את הכללים ואת התקנות - זה מועצת הכבלים והלוויין, היא הציעה.
דורון אבני: גם אנחנו הצענו גרסה שונה.
תומר תדהר: אוקי, אבל מי שהגיש את זה לכבוד השר זה המועצה לכבלים והלוויין.
קריאה: לא, הוא ביצע תהליך של שימוע עם המועצות הציבוריות.
דורון אבני: דווקא אתם, בנושאים שלכם, אתם צריכים לשמור על החציצה בין הפוליטיקה לבין הציבור.
זבולון אורלב: האם יש מישהו שיש לו דעה שונה מדעתו של דורון, באשר לכך שהתקנת התקנות לעניין האיסור תהיה מופקדת בידי המועצות, אבל באישור הוועדה?
לימור סולומון: הבעיה שהמועצה לא קובעת תקנות, היא קובעת כללים.
משה רז: ברגע שיש חוק, הם יצטרכו להכפיף את הכללים כמובן לחוק.
זבולון אורלב: אין בעיה, הכללים האלה של המועצות יצטרכו לעבור את אישור הוועדה.
דורון אבני: מבחינה טכנית אולי מה שכדאי לעשות - וזה תאמר היועצת המשפטית - אולי לעשות פרק נפרד.
דורון אבני: להפריד שני פרקים: פרק אחד סיווג וסימון ופרק אחר יהיה נושא של איסור.
מירב ישראלי: את הניסוח אנחנו עושים בשלב האחרון.
עמית רינהרץ: אני רוצה להצטרף.
זבולון אורלב: אם להצטרף אין צורך, אני לא שאלתי מי מסכים, אני שאלתי אם יש דעה שונה.
זבולון אורלב: אז אנחנו מקבלים את העניין שהתקנת התקנות בסעיף 4(א)
מירב ישראלי: אני רק רוצה להזכיר שיש פה שני דברים: יש פה את העניין של הכללים מה זה אלימות, מין וכולי, ויש את סעיף ג' המוצע, שמדבר על החרגה, זה יכול להישאר אצל השר.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים לגבי סעיף 4(א)(א)ו(ב): הכללים ייקבעו על ידי המועצות.
אסתר שטרנבך: אפשר להגדיר את זה כאחראי על פיקוח על ביצוע סימון שמוגדר בסעיף 4 לחוק המקורי, ואז כל מועצה לגבי הגופים שלה.
מירב ישראלי: אני רק רוצה להגיד מי אמור: 1.
מירב ישראלי: זה רשות השידור, השר הממונה, 2.
מירב ישראלי: הרשות השניה, 3.
מירב ישראלי: הבזק, הכבלים, המועצה בהתאם להוראות וגומר, וביצוע פסקה 4 שזה כל השאר, זה שר החינוך.
אסתר שטרנבך: אז את יכולה באמת להגיד: מי שאחראי לפיקוח על ביצוע סימון לפי סעיף 4, הוא זה שיקבע את הכללים.
מירב ישראלי: אז אני רק אמרתי מי, האם זה מקובל?
זבולון אורלב: כן כן.
זבולון אורלב: מר דורון אבני, נחה דעתך?
זבולון אורלב: תודה, רק נוסיף "באישור הוועדה", כי שם זה לא באישור הוועדה.
זבולון אורלב: קדימה, גמרנו 4(א)(א), עכשיו אנחנו בסעיף 4(א)(א)(1)
מירב ישראלי: "בין השעות 14:30 עד 21:00 בערב בימי חול ובין השעות 06:00 עד 21:00 בימי שבת ומועד".
דורון אבני: מצטער, יוצא שאני הבעייתי, אולי בגלל שאנחנו בעצם הגוף היחיד שכרגע משודרות בו פרסומות.
דורון אבני: אני שוב חוזר להערה שהערנו לקראת קריאה ראשונה: החוק בזמנו נוסח באמת כאיסור קטגורי, מנדטורי, לעניין שעות מסוימות.
דורון אבני: אנחנו באנו והצענו ליישם את ההבחנה שקיימת אצלנו היום בכללים, והיא "לאור תכלית החוק".
דורון אבני: תכלית החוק - להגן על ילדים.
דורון אבני: מה שהצענו בעצם זה את 4(א)(2), כלומר באנו ואמרנו, אם תכלית החוק להגן על ילדים, הבה נאסור
משה רז: כן, אבל התשובה היא שמהדורת החדשות של ערוץ 2 לא מיועדת לילדים, אבל צופים בה ילדים.
זבולון אורלב: אני חושב שהבהרנו את זה גם בדיון לקראת קריאה ראשונה.
זבולון אורלב: ההבחנה של שידורים המיועדים לילדים, היא הבחנה של עורכי לוח השידורים, היא לא הבחנה של הילדים.
זבולון אורלב: דרך אגב, לפי המחקרים הידועים לי, זה אמנם כך.
דורון אבני: כמות הילדים שצופה למשל ב"ערב חדש" היא לא גבוהה.
זבולון אורלב: היא לא גבוהה, גם עליהם רוצים להגן.
זבולון אורלב: אתה מבין, כל פעם שאתה אומר לא גבוהה, זה רק כמה אלפים, או כמה עשרות אלפים.
משה רז: תסתכל בנתונים שלכם של הרייטינג.
משה רז: מה זה אצלך כמות לא גבוהה?
דורון אבני: 0.2%.
משה רז: אתה יודע כמה זה 0.2%?
דורון אבני: אבל בשיטה הזו גם בשעה 11:30 בלילה - אני לא רוצה לתת לכם רעיון.
זבולון אורלב: אדוני מציע להרחיב?
דורון אבני: ודאי שלא.
זבולון אורלב: אז למה לך לומר?
משה רז: אני כבר אומר לך, שהנתון הזה, אפילו אם הוא נעשה בצורה הכי מדעית בעולם, הוא מופרך לחלוטין.
משה רז: בחייך, אתם לא חיים בארץ?
אסתר שטרנבך: יש שוני בין הפלטפורמות השונות.
אסתר שטרנבך: יש שוני בין ערוץ 2 לבין שידורים רב-ערוציים של חברות הכבלים.
אסתר שטרנבך: בערוץ 2 יש ערוץ אחד שלגביו אפשר לקבוע כללים מוגדרים.
אסתר שטרנבך: בשידורים רב-ערוציים יש חבילת ערוצים, שכוללת סוגים שונים של ערוצים.
אסתר שטרנבך: ישנם ערוצים עצמיים, שלגבי התכנים שלהם אחראיות חברות הכבלים, כי הם מפיקות ומביאות לשידור את התכנים של אותם הערוצים, ישנם ערוצים שנקלטים מחו"ל, בין באמצעות לוויין ובין באנטנות קליטה אחרות, ואז לא ניתן לפקח על התכנים של הערוצים האלה, ובוודאי לא ניתן להטיל אחריות על גורמי השידור הישראליים באשר למה שמועבר בערוצים האלה, שעה שלגבי כל ערוץ כזה ניתן אישור מראש של המועצה לשידורי כבלים לגבי העברתו לציבור בישראל, וכמובן הגישה היא גישה של מתן שמים פתוחים ככל האפשר, כדי שהציבור בישראל יהיה חשוף גם
זבולון אורלב: את מדברת על שידורים חיים?
אסתר שטרנבך: כן, שידורים שנקלטים בזמן אמיתי מלוויינים, מתחנות שידור זרות.
אסתר שטרנבך: בשידורים הרב-ערוציים ישנם גם ערוצים שבהם צופים על פי תשלום, בהזמנה מיוחדת של המנויים, ואז יש בקרת צפייה של ההורים לגבי צפייה של הילדים.
זבולון אורלב: יש שם פרסומות וקדימונים?
אסתר שטרנבך: יכולות להיות.
זבולון אורלב: לדעתי גם השידורים הישירים נכנסים ל-4(א)(ג)
מירב ישראלי: לא, זה רק ערוצי שידור, זאת אומרת שצריך להחיל את זה.
אסתר שטרנבך: למעשה, כמו שזה מנוסח, זה יכול לחול גם על ערוצים מחו"ל,
זבולון אורלב: ערוצים מחו"ל, אני בעד שזה יחול, אבל את מדברת על שידורים ישירים.
אסתר שטרנבך: אי אפשר למחוק את הפרסומת תוך שידור.
משה רז: קודם כל בואו נשים דברים על מקומם, הבעיה היא לא כל כך בערוצים מחו"ל, אלף, בגלל שברוב מדינות אירופה קיימים חוקים הרבה יותר משמעותיים והרבה יותר קיצוניים, בית, בגלל שבמדינות ערב לא קיימות הרבה פרסומות מהסוגים הללו, וגימל, מפני שילדים כמעט לא צופים בערוצים הללו, כך שהבעיה היא לא כל כך בערוצים המשודרים מחוץ לארץ.
משה רז: אני מסכים לחלוטין לזה שצריך להיות איזה שהוא סעיף שהחוק הזה לא יחול על ערוצים המשודרים מחוץ לארץ, בתנאי שלא דובר בפרסומות של חברות ישראליות, כי אני מכיר את הטריקים האלה, שילכו חברות ישראליות לפרסם ב-MTV והם יגידו: זה משודר מחוץ לארץ.
משה רז: אז לא זו הכוונה, אבל שידור שמשודר מחוץ לארץ באמת, וזה לא חברה ישראלית שמפרסמת שם כדי לעקוף את החוק הישראלי, וזה לא ערוץ 2 שמשדר שם קדימון, כדי לעקוף את החוק הישראלי, אז אני בהחלט בעד זה.
משה רז: דרך אגב, יש לנו דבר די מקביל בחוק של איסור פרסומות למוצרי טבק, וגם שם בעצם הסכמתי שזה לא יחול על עיתונים המודפסים בחוץ לארץ, למרות שיש מדינות שאוסרות את זה.
משה רז: אי אפשר לבוא ולצנזר משהו שמשודר בחוץ לארץ.
זבולון אורלב: דעתי שונה טיפ טיפה ממך.
זבולון אורלב: לפי דעתי צריכים להטיל עליכם חובה לוודא מה הכללים בארץ המקור.
זבולון אורלב: הרי לא עולה על הדעת שיש איזה ערוץ פירטי באיזה שהיא מדינה אירופאית, שהוא אלים ופורנוגרפי וכולי, אז בגלל שמשדרים אותו בלוויין, או יש איזה מדינה שבה יש הפקרות.
זבולון אורלב: אני מסכים עם זה שאם משדרים ערוץ ממדינה אירופאית, שבה יש גם כן מועצה, ושם זה עבר את המבחנים של המועצה, אז זה בסדר גמור, אז אני מוכן להסתמך על הכללים של צרפת ושל ספרד ושל גרמניה, זה בסדר גמור, אבל מוכרח להיות איזה שהוא בלם.
זבולון אורלב: זה שמשדרים בלוויין, זה עדיין לא היתר לשדר כל דבר.
אסתר שטרנבך: כל ערוץ כזה מקבל אישור של המועצה לשידורי כבלים לפני העברתו למסך בישראל.
זבולון אורלב: אבל אני רוצה לוודא שבאישור בדקתם מה הכללים באותה מדינה לגבי נושא מין וכדומה.
זבולון אורלב: הרי אותה בעיה יש לכם גם לגבי סימון וסיווג שידורים, הרי זה אותה בעיה.
ליאור פורת: שם אבל הרחבנו את הסמכות של השר לבחון את זה.
זבולון אורלב: אני מסכים, אני בהחלט מסכים גם פה להרחיב את זה, אבל בכללים, כשתבואו אלינו איתם, אני כבר אומר לכם מה נדרוש מכם.
זבולון אורלב: חברה, אל תגידו: אני לוקח איזה ערוץ מספרד.
זבולון אורלב: תסלח לי, תבדוק בספרד ואל תקנה את הזבל של האלימות והאכזריות ותגיד: בגלל שאני משדר מספר, מותר לי.
זבולון אורלב: מוכרח גם פה להיות איזה שהוא בלם, שאנחנו יודעים שבארץ המוצא, שאני אגב בטוח שהחכמה היא לא רק של מדינת ישראל, שאנחנו יושבים פה - אני בטוח שגם בספרד הם יושבים ודנים באותה סוגייה, איך מגינים על הילדים.
זבולון אורלב: אז יש מדינות יותר מתירות וכדומה.
זבולון אורלב: אני מסכים שיש פה נקודה שצריכה התייחסות מיוחדת, אבל אני לא מסכים לתת היתר גורף - בגלל שזה שידור בלוויין, אז הוא בכלל פטור?
זבולון אורלב: אנא לבחון את העניין בחתימת ההסכם, מה הכללים הנהוגים שם.
זבולון אורלב: אם יתברר למועצה שאין הגנה על ילדים, אז יכול להיות שלא צריכים להתיר את הערוץ הזה בשעות האלה, אינני יודע, זה צריך להיות אחד המבחנים.
אסתר שטרנבך: ההצעה שלנו, אם ככה, היא להסמיך באמת את המועצה לקבוע את הערוצים מחו"ל, לפטור את הערוצים מחו"ל, ובלבד שהיא וידאה
זבולון אורלב: גם זה באישור.
זבולון אורלב: אני רוצה לדעת מה הכללים.
זבולון אורלב: אם תבואו ותגידו: רבותיי, בדקנו, הכללים בספרד הם כאלה וכאלה, אז בסדר גמור, אין שום בעיה.
צח גרניט: אנחנו אמנם לא היינו בדיון הקודם.
צח גרניט: אני חושב שהדיון הזה מבהיר את האבסורדיות ואת הקיצוניות שיש פה, בכלל בניסיון לאכוף את החוק.
זבולון אורלב: קיצוניות של מה?
צח גרניט: הקיצוניות והבעייתיות בהגדרות ובהחלות.
צח גרניט: אני אסביר למה אני מתכוון.
צח גרניט: אני מדבר על כך שערוץ MTV, למיטב ידיעתי, הוא ערוץ לא פירטי, ובניגוד לטענה שהושמעה מקודם על ידי מר משה רז, למעשה מחקרים מראים שזה אחד הערוצים האהובים ביותר על הצעירים.
צח גרניט: אם נבוא ונרצה להגיד שכל ביטוי שיש בו מין, לצורך העניין,
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על פרסומת או קדימון.
צח גרניט: עם כל הכבוד, זה ערוץ, גם בפרסומות וגם בקדימונים - צריך לראות, זה חלק מה-LOOK שלו, זה חלק מהמהות שלו.
זבולון אורלב: מאיפה הוא משודר?
צח גרניט: מאירופה.
משה רז: בסדר, אבל אני לא מציע שזה יחול על ערוצים מחו"ל.
צח גרניט: לא, כי זה בעצם מה שיעלה.
צח גרניט: ההצעה תהיה ככה, אנחנו צריכים לחסום את אזרחי מדינת ישראל לערוץ NTV, כי חלילה אסור להם לראות את השידורים בערוץ הזה.
צח גרניט: אפשר להביא עוד שורה של ערוצים, שאפשר להגיד שיש בהם שידורים מזיקים, ולמעשה בסופו של דבר, נבוא ונגיד: צריך לחסום את מדינת ישראל מפני העולם, שלא תיחשף לחומרים מזיקים.
צח גרניט: אם לא נעשה את זה, נגיע למצב אבסורדי - אנחנו כאן, הגופים שמתמודדים בתוך מדינת ישראל ולמעשה מקיימים הפקות מקומיות, וצריכים להשקיע, ועושים שידורים ישראליים - עליהם אנחנו מטילים שורה ארוכה של סדים ומגבלות, ואילו אותם ערוצים שכולם משודרים מחו"ל - ובסופו של דבר צריך לראות כאן את הנתונים, כי הם נתונים מאד חשובים - הציבור הישראלי נחשף אליהם הרבה פעמים יותר מאשר לערוצים הישראליים, MTV הוא הערוץ הפופולרי ביותר בקרב צעירים, זה נתון עובדתי - מה שיקרה לנו בסופו של דבר, זה שאותם ערוצים פופולריים, עליהם אין מגבלות, הם יכולים לעשות כל דבר שעולה על רוחם, ודווקא אנחנו, הערוצים הישראלים, מטילים עלינו מגבלות.
משה רז: אז מה אתה מציע?
צח גרניט: יש פה איזה שהוא אבסורד, שבדיוק בגלל זה אמרתי - הוא האבסורד הקיצוני, שלמעשה אנחנו לוקחים ערוצים ישראליים, מטילים עליהם הגבלות, ולערוצים אחרים יש שתי אפשרויות: או שאנחנו חוסמים את אזרחי ישראל לעולם שמסביב - שזו יכולה להיות מדיניות של הכנסת, אבל צריך לקבל את ההחלטה: חוסמים את אזרחי מדינת ישראל לעולם, או שאנחנו אומרים: יש פה תחרות לא שווה ולא הוגנת.
צח גרניט: אני חייב להודות שכאן אני מצטרף לחברתי, שההצעה הטובה ביותר היא לטפל בנושא הזה - אני יודע שדנתם בזה, ועוד דנו בזה לקראת קריאה ראשונה.
משה רז: איך זה מטופל במדינות דמוקרטיות אחרות?
צח גרניט: צורת הטיפול, למיטב ידיעתי - ואני קצת מכיר, אני לא מכיר אולי את גרמניה וצרפת, אני קצת מכיר מה קורה גם באנגליה וגם בארצות הברית - צורת הטיפול של איסור על פרסומות וקדימונים בצורה הזאת, לא קיימת ברמה של חוק.
צח גרניט: יש רמה של תקנות שונות שמטופלות על ידי הגופים האחראיים, והם גם יורדים להבחנה לדוגמה מה הם גבולות האלימות שמעבר להם אסור.
צח גרניט: אתה למעשה פוגע בשוויון ומפלה לרעה את הערוצים הישראליים, צריך להבין את זה.
משה רז: בעצם מה שאתה אומר, שכל חוק שקיים בארץ ולא קיים בכל ארצות העולם האחרות, הוא פגיעה בשוויון ואפליה לרעה של האזרחים הישראליים.
צח גרניט: לא כל חוק.
צח גרניט: כל חוק שנוגע למוצר.
צח גרניט: זה כמו לבוא ולהגיד: אנחנו על מוצרים שמגיעים מיבוא לא מטילים מכס ועל מוצרים שמיוצרים בארץ אנחנו מטילים מסים מיוחדים.
צח גרניט: למה?
צח גרניט: בשביל להקשות על השיווק של מוצרים ישראליים.
צח גרניט: וזה מה שאתם אומרים פה בעצם.
צח גרניט: את המוצרים הישראליים, ניתן להם עמדת נחיתות בתחרות מול המוצרים שמגיעים מחו"ל.
זבולון אורלב: אני מציע, הואיל וקיבלנו את ההצעה העקרונית שאת הכללים לא יקבע השר, אלא יקבעו המועצות, אז אני מציע שבמסגרת הזאת נוכל לדון מה ההצעה של המועצה לגבי כל אותם שידורים, ונכניס לאותם כללים שהמועצות צריכות להציע, כללים גם לגבי ההתייחסות של שידורים ישירים מחו"ל.
אסתר שטרנבך: לאו דווקא ישירים, שידורים שמועברים מחו"ל.
קריאה: אם הם לא ישירים, אין בעיה.
זבולון אורלב: רק ישירים.
עמית רינהרץ: אנחנו מתעסקים בנושא של שידורים זרים שמגיעים מחו"ל גם באספקטים אחרים, לא רק הנושא של אלימות - כל הנושא של פרסומות וכדומה.
עמית רינהרץ: נושא של קדימונים, אלימות בקדימונים ופרסומות, יש בעיה שחברות הכבלים והלוויין יבדקו כל ערוץ וערוץ שמגיע מחו"ל.
עמית רינהרץ: מה שכן, אם לנסח פטור, אז זה יהיה פטור מהערוצים ששידוריהם אינם מיועדים בעיקרם לישראל.
עמית רינהרץ: יש לנו אפשרויות טכנולוגיות שערוצים משודרים מחו"ל, רצועות שידור מסוימות, למרות שזה במסגרת ערוץ בינלאומי, מיועדים רק לקהל בישראל, או בעיקר מבחינת התוכן שלהם, לקהל בישראל, ואז אין שום הצדקה לעשות הבחנה בין שידורים שהם
זבולון אורלב: למה לנו להיכנס לזה?
זבולון אורלב: אנחנו קובעים את הכלל של 4(א)(א), שעליו אין מחלוקת, לפחות בין חברי הכנסת אין מחלוקת.
זבולון אורלב: כל השאלה שלנו כרגע זה שאלת היישום.
זבולון אורלב: באו ועוררו שאלה, איך מיישמים את זה בשידורים ישירים - ואני מדגיש, ישירים - מחו"ל?
זבולון אורלב: אתה מקבל בלוויין שידור, איך אתה יכול לעצור?
זבולון אורלב: אתה לא יכול לעשות שום דבר עם זה.
זבולון אורלב: אוקי, יש פה בעיה.
זבולון אורלב: אז אמרנו: נבדוק מאין בא השידור, כלומר יש פה סדרה שאתה יכול לברר אותה, ואני מציע להטיל על המועצות להציע לנו כללים איך מתמודדים עם הסוגייה הזאת.
זבולון אורלב: יבואו אלינו ויגידו: MTV אנחנו מציעים כך, זה אנחנו מציעים כך, שידורים שהם לא אוניברסליים, אלא רק רצועות שידור לציבור הישראלי, אף על פי שהם באות מחוץ לארץ, אז אנחנו מציעים כך וכך.
זבולון אורלב: יכולים לעשות את כל ההבחנות האלה, אין טעם שעכשיו פה נעשה את זה.
אסתר שטרנבך: שידורים המשודרים מחוץ לארץ ומועברים לציבור בישראל.
זבולון אורלב: תסלחי לי, אם זה שידור מוקלט, אם קלטת אותו היום ואת משדרת אותו עוד חודש - תבחני אותו.
אסתר שטרנבך: אי אפשר לערוך ערוץ שלם.
אסתר שטרנבך: אתה לא יכול לקחת ערוץ.
משה רז: מלכתחילה זו לא הייתה הכוונה להכליל שידורים מחוץ לארץ.
זבולון אורלב: אז בוא ניתן למועצה, היא תתמודד עם זה.
מירב ישראלי: זה רלוונטי לכבלים וללוויין בלבד?
זבולון אורלב: לכולם, לכאורה זה לכולם.
מירב ישראלי: אוקי, אז חריג בנושא של שידורים משודרים מחוץ לארץ,
קריאה: זה רלוונטי רק למי שרוצה להיות פלטפורמה להעברת שידורים.
מירב ישראלי: טוב, אם זה יהיה בעתיד.
זבולון אורלב: אם זה לא רלוונטי, אז לא רלוונטי.
זבולון אורלב: לגבי מי שרלוונטי - איך ההגדרה?
זבולון אורלב: את מוכנה להגדיר לנו?
אסתר שטרנבך: שידורים הנקלטים מחוץ לישראל - זה קיים בחוק התקשורת, אני יכולה להעביר לך הגדרה מדויקת לזה.
זבולון אורלב: אוקי, אז אותם שידורים, שוב, מי שהוסמך שם, יוסמך להציע כללים באישור ועדת החינוך.
זבולון אורלב: קדימה רבותיי.
אסתר שטרנבך: סליחה, יש לי רק עוד הערה קטנה.
אסתר שטרנבך: הנוסח של הסעיף צריך להיות כך שלא ישתמע ממנו שיש איסור מוחלט, כך שבכללים לא יהיה הרבה מה לעשות.
מירב ישראלי: לא, זה החריג, אנחנו קובעים חריג.
מירב ישראלי: כמו בסעיף ג.
ליאור פורת: אנחנו דנים פה ואנחנו רואים שסעיף 4(א)(א) כמו שהוא יוצר איזה שהיא אי ודאות, אנחנו רואים שצריך להתאים אותו קצת וצריך בכללים ליצוק לתוכו תוכן, כי יש פה ביטויים מאד מאד כוללניים.
ליאור פורת: גם 4(א)(ב) - "עלולים לעודד עבריינות".
ליאור פורת: גם כשדיברנו על סימון שידורים, לא אמרנו מה עלול לעודד, צריך שהמועצות ייצקו לזה תוכן, כי בלי תוכן, איסור פלילי אי אפשר להעביר.
ליאור פורת: נוסח הסעיף כיום, אם החוק עובר כך, אומר שהאיסור הפלילי תקף מהיום.
ליאור פורת: השר רשאי לקבוע כללים וליצוק תוכן.
זבולון אורלב: אז נקבע את התחילה, תכף נדבר על התחילה.
מירב ישראלי: זה אחד הנושאים שצריך לדבר עליהם.
ליאור פורת: אבל אני לא חושב שזה עניין כרונולוגי של תחילה של 60 או 90 יום.
זבולון אורלב: אחרת ימשכו אותנו שנתיים.
ליאור פורת: לא לא, להפך, אני אסביר.
ליאור פורת: בסעיף של האיסור - כמו שבסימון כתבנו, בסימון המחוקק קבע שיסומנו בדרך שקבע השר - פה זה יהיה המועצות - כאן צריך לכתוב אולי משהו כמו: "פרסומת או קדימון הכוללים ביטויים של מין, אלימות ואכזריות שנקבעו בכללים, לא ישודרו".
ליאור פורת: אתה צריך להיות במצב שהאיסור נכנס לתוקף כשיש לו תוכן.
דליה איש-שלום: בכל מקרה דיברנו על התראות.
ליאור פורת: התראה זה כבר אחרי שאת יודעת מה לא.
דליה איש-שלום: ההתראה תיקבע לפי הכללים.
זבולון אורלב: אני מציע שנקבע לוח זמנים, אני מתנגד לגישה שלך.
זבולון אורלב: לצערי בשנתיים וחצי שאני בכנסת יש לי ניסיון רע מאד עם הכללים ועם התקנות.
זבולון אורלב: הממשלה מפגרת פיגורים מאד גדולים ומרוקנת מתוכן, ואני, בכל מה שקשור לחקיקה שלי, כולל אם הוא לא יסכים לי, אני אגיש הסתייגות - אני מתנגד, אני בעד קביעת לוח זמנים.
זבולון אורלב: אפשר להיות גמישים בלוח זמנים, אנחנו נגיד 3 חודשים, אתם תגידו 6 חודשים, נהיה ותרנים, אין שום בעיה, אבל צריך להיות לוח זמנים לכל דבר, ותעמדו בלוח הזמנים.
זבולון אורלב: אחרי זה האזרח יגיש בג"צ, אם לא פעלתם.
אסתר שטרנבך: במסגרת החריג, הייתי מבקשת לכלול גם אותם ערוצי צפייה בתשלום, שאינם מיועדים לילדים.
מירב ישראלי: זה סעיף ג.
אסתר שטרנבך: לא.
אסתר שטרנבך: כתוב לגבי השעות, אבל ערוצי הצפייה בתשלום.
זבולון אורלב: כתוב: "אינם משדרים מישדרים המיועדים לתלמידים בשעות הנקובות".
זבולון אורלב: אם זה לא בשעות הנקובות, אין איסור.
משה רז: בסדר, אז השר רשאי לקבוע כי הוראות סעיף א' לא יחולו על ערוצים כאלה.
זבולון אורלב: זה בדיוק סעיף ג'.
משה רז: בפעם הקודמת באו ואמרו: יש ערוצים בתשלום, אז בואו נעשה את ג'.
משה רז: עכשיו אתם אומרים ערוץ בתשלום - זה בדיוק הסעיף הזה.
לימור סולומון: אני רוצה להתייחס לנוסח של סעיף קטן (2), "במהלך מישדרים המיועדים לילדים".
לימור סולומון: מבחינתנו, ה"מיועדים" מאד עמום, יש כבר ניסיון רע בתקנות של הגנת הצרכן, שלא מוחלות בגלל ה"מיועדים" האלה.
לימור סולומון: אני חושבת שדווקא לעניין הזה, הכללים של הרשות השניה הרבה יותר טובים, כי הם מתייחסים לתכניות
זבולון אורלב: אז היטלנו עליהם כללים.
זבולון אורלב: הרי הכללים הולכים על א' ועל ב'.
לימור סולומון: אתה חושב שהוועדה תוכל לדאוג לזה שזה יתייחס לנוסח הזה?
לימור סולומון: בסדר.
לימור סולומון: ואני רוצה לומר גם לגבי "במהלך", שגם זה לא נכון, כי גם בין מישדרים, לא רק במהלך מישדרים יש בעיה, והם באמת כותבים בתקנות שלהם: "בגבולותיה של תכנית", לא רק במהלך.
לימור סולומון: גם בין תכנית לתכנית, למה רק במהלך התכנית?
זבולון אורלב: במהלך מישדרים לילדים וביניהם.
זבולון אורלב: "בסמוך להם, או ביניהם" - אחרי זה הם יקבעו בכללים.
תומר תדהר: לגבי סעיף קטן 1 של סעיף 4(א): "בין השעות 14:30 עד 21:00" הפנייה לגבי מר משה רז, אנחנו לא רוצים להישמע קיצוניים, אבל האם נבדק אי פעם עד כמה ילדים נשארים בבית בשעות הבוקר, או חולים מפאת מחלה, או כל דבר אחר, וצופים בטלוויזיה?
תומר תדהר: זאת אומרת, בשעות הבוקר?
תומר תדהר: עד 14:30?
זבולון אורלב: כל חוק הוא איזון.
זבולון אורלב: גם אני הייתי רוצה.
זבולון אורלב: אני הייתי רוצה 24 שעות, זאת האמת.
זבולון אורלב: אם היה לי כאן רוב, הייתי אומר 24 שעות ולא הייתי מביא את ה-MTV וכל הדברים האלה, אם יש בהם אלימות, אם המחיר.
זבולון אורלב: לפעמים גם אני מסתכל ב-MTV, אני גם נהנה, אבל אם יש להם מחיר של אלימות, הייתי אומר:
זבולון אורלב: לא מוכן לשלם את המחיר של האלימות ומוותר על ה-MTV, אבל אין לי רוב.
משה רז: הערוץ הכי אלים שמשודר בארץ - אני מקווה לא להעליב אף אחד, אז אני אגיד אחרי זה משהו מסייג - זה ערוץ הילדים.
משה רז: אז כדי לא להעליב אף אחד, אני אגיד שהערוץ הכי פחות אלים, שאני הכי מבסוט כשהבן שלי צופה, זה ערוץ הספורט.
זבולון אורלב: אמרו לי שהשידור הכי אלים זה ערוץ 33.
זבולון אורלב: כשחוקקתי את חוק סימון וסיווג שידורים - זה היה בדוקומדיה - עלתה לשידור הנכדה של מר יחזקאל הר מלך, שהיה ראש עיריית רחובות, עלתה מולי ואמרה בסוף: תשמע, אני מוכרחה לומר לך שאני מפעם לפעם צופה בערוץ 33 וצריכים לסמן ולסווג את השידורים האלה.
מירב ישראלי: אני ממשיכה הלאה: סעיף 4(א)(ב): "לא ישודרו פרסומת או קדימון העלולים לעודד עבריינות או שימוש בסמים מסוכנים".
מירב ישראלי: החלנו את הכללים גם על זה.
מירב ישראלי: "ג.
מירב ישראלי: השר רשאי לקבוע כי הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו על ערוצי שידור אשר אינם משודרים מישדרים המיועדים לילדים בשעות הנקובות בסעיף קטן (א)(1)"
זבולון אורלב: ואז כל שידורי הספורט ודברים אחרים, שאפשר לפטור אותם.
צח גרניט: מה קורה עם מצב חלקי?
צח גרניט: מצב שבו באמת חלק מהתכניות באותן שעות?
צח גרניט: כי הכלל הזה הוא רחב, הוא אומר:
צח גרניט: אם אתה כלל לא משדר מישדרים לילדים
זבולון אורלב: או השר או המועצות.
דורון אבני: זו בדיוק הייתה ההערה שלי.
דורון אבני: כרגע, איך שזה מנוסח, בגלל 4(א)(א)(1), אין שום שיקול דעת למועצות בין השעות האלה.
דורון אבני: זה בדיוק מה שאמרתי.
זבולון אורלב: נכון, אלא אם כן השר פטר אותם.
דורון אבני: השר לא יכול לפטור.
משה רז: אני לא מבין, למה הוא לא יכול?
זבולון אורלב: הרי (ג) מיועד לפטור הזה.
דורון אבני: אפשר לתקן את זה, אבל הפטור ב(ג), איך שהוא מנוסח כרגע, מתייחס לערוץ כערוץ, לא לחלק מערוץ.
זבולון אורלב: יחול על ערוצי שידור, או משדרים, בסדר?
משה רז: לא, הבעיה שזה רחב מידי, כי הוא יבוא ויגיד, כמו שהוא אמר קודם, זה לא מיועד לילדים.
זבולון אורלב: הוא צריך את אישור הוועדה, עזוב, מה אכפת לך?
זבולון אורלב: הוא צריך לבוא לפה.
זבולון אורלב: אתה חלק מחוק עיקרי, השר צריך לבוא לפה.
צח גרניט: אז צריך להיות אם כך גם "בשעות הנקובות, או בחלקן", כי זה יכול להיות בחלק מהשעות.