GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיים דב הלפרין: שנית, זה מחייב את מנהלי בתי-הספר – בהתחלה זה לא היה צעד קל – להתכנס לאיזשהו מבנה סביר של עלויות של ספרים לילדים.
<חיים דב הלפרין: כשהפרויקט הזה התחיל ראינו שכאשר בית-הספר שלח את ההורים עם הרשימה לקנות בחנות, לא הייתה לו שום בעיה להגיד להורים בכיתות ה' ו-ו' לשלוח רשימה עם ספרים ב-1,200 שקלים, כי הוא צריך גם וגם וגם.
<חיים דב הלפרין: זה חייב את בתי-הספר להתכנס, לעשות הליך בחירה מושכל של סדרי עדיפויות, מה יותר נכון ומה פחות נכון.
<חיים דב הלפרין: חלק מהתהליך שעשינו היה גם לצמצם את נושא המארזים.
<חיים דב הלפרין: המו"לים גם שותפים לעניין הזה והם ידעו למכור מארזים, למרות שידענו שהכיתה לומדת רק עד חלק 4, אבל מכרו 12 חוברות.
<חיים דב הלפרין: חלק מהתהליך שהמשרד הרוויח כתוצאה מהמהלך הזה, היה שהוא הסדיר את הנושא גם בהיבט של אכיפה על חומרים איכותיים יותר ומתאימים, וגם על זה שכינס את צוות בית-הספר לבחור את החומרים היותר מתאימים לו ובכמות המתאימה.
<חיים דב הלפרין: לא צריך לקנות ספר שאולי ישתמשו בו.
<חיים דב הלפרין: להורים זה יצר שקט פעמיים.
<חיים דב הלפרין: ברגע שאתה נכנס לפרויקט הזה, אתה יודע שאתה משלם את הכסף, דואג שהילד שלך ישמור על הספר, דבר שיש בו רווח חינוכי לשני הצדדים.
<חיים דב הלפרין: התוצאה היא שכאשר הוא מגיע בשנה הבאה הוא מקבל את הספרים שמחכים לו על השולחן.
<חיים דב הלפרין: בדרך כלל זה אפילו עטוף וארוז, כי בתי-ספר שמתארגנים יפה יודעים לשמור על הדבר הזה ואנחנו מרוויחים מזה הרבה מאוד רווחים גם בהיבט של הנוחות עוד לפני היבט הכסף.
<חיים דב הלפרין: הדבר השלישי הוא, כמובן, ההיבט הכלכלי, שבאמת מקל על ההורים.
<חיים דב הלפרין: אחרי מסקנות טרכטנברג המשרד נכנס לתהליך מואץ גם בשינוי החקיקה וגם בהיבט של תקצוב לטובת בתי-הספר.
<חיים דב הלפרין: דבר נוסף שאני רוצה לציין הוא שהמשרד נמצא במקביל בתהליך מורכב מאוד של הסדרת היחס בין הספרים הרגילים לספרים הדיגיטליים, היחס בין איכות החומרים הדיגיטליים, מתי זה ספר מתקדם ומתי זה ספר "טיפש", שזה רק PDF שרץ.
<חיים דב הלפרין: לכן, עדיין לא הצבנו מודל כלכלי מעודכן ביחס למודל שעשינו כשנכנסנו לתהליך הזה.
<חיים דב הלפרין: הפתרון שמצא המשרד תוך כדי תנועה הוא שכל חריגה של בית-ספר מהתקציב מוגשת באמצעות הרשות המקומית כי היא הגורם המתכלל מבחינתנו, ורוב הבקשות, למעט הבקשות הלא מוצדקות, נדונות ומתקבלות.
<חיים דב הלפרין: נכון שבית-ספר שהגיש בתוך הרשימה גם פרקט שהוא קנה לרצפה, אומרים לו שהפרקט לא קשור לספרים.
<חיים דב הלפרין: גם הפיצות שקניתם לא קשורות לספרים, אבל כל הוצאה שקשורה לספרים שקנה בית-הספר, שהיא מעבר לסכום שהמשרד הקצה לו במסגרת ההקצבה המגיעה לו, הוא מקבל אותה.
יעקב מרגי: יש פיקוח על מחירי השוק?
<חיים דב הלפרין: במקביל המשרד עושה פיקוח.
<חיים דב הלפרין: יש ועדת מחירים של האוצר, כאשר חלק מתהליך ההסדרה כולל בג"צ וכולל תהליכים מורכבים מול המוציאים לאור.
<חיים דב הלפרין: המשרד יצר מנגנון שבו כל מוציא לאור יודע כמה צריך לעלות כל ספר ויש גם מנגנון הפחתה שמתייחס לכמויות – כמה ספרים יש בשכבה וכמה ילדים וכולי.
יעקב מרגי: זה לא עובד על פי כוחות השוק בלבד.
<חיים דב הלפרין: לא, לא.
<חיים דב הלפרין: כוחות השוק נכבשו תחת המתווה של המשרד.
יעקב מרגי: אם אני בוחן עלות של ספר קריאה מול ספר לימוד – אנחנו מדברים על עלויות ייצור שהוא חלק משמעותי בתשומות של עלות ספר – כשאתה רואה מחיר נקוב של ספרי לימוד לעומת ספרי קריאה, שיכולים להיות רבי-מכר או אפילו לא, הפערים גדולים.
יעקב מרגי: בכל שנה אני תוהה האם באמת יש יד מכוונת או שמאפשרים.
<חיים דב הלפרין: יש יד מכוונת מאוד ברורה.
<חיים דב הלפרין: אני לא אקרא לזה עימותים כי אנחנו בשיח בין בני תרבות, אבל יש ויכוחים מאוד גדולים בין מוציא לאור שרוצה מחיר מסוים לספר שלו, והמשרד אומר לו שהוא לא יקבל אותו כי הוא מתכנס למתווה מאוד ברור וחד.
יעקב מרגי: יש מנגנון?
<חיים דב הלפרין: יש מנגנון מאוד ברור וחד.
<חיים דב הלפרין: עשינו תהליך ארוך שבו ניתחנו את מחיר הספרים וסרקנו יותר מ-1,000 ספרים שונים.
<חיים דב הלפרין: המנגנון לוקח בחשבון את פוטנציאל הילדים באותה כיתה לאותו מקצוע ואת הדרישות של המשרד.
<חיים דב הלפרין: למשל, המשרד לא דורש אותן דרישות מספר גיאוגרפיה, שבו העיצוב צריך להיות ברמה גבוהה, לעומת ספר אחר שיכול להיות פשוט.
<חיים דב הלפרין: גם גודל השוק הוא פקטור במשחק הזה ולכן, לפעמים המחיר יכול להיות גבוה.
<חיים דב הלפרין: דרך אגב, זה חלק מהסיבות מדוע עוד לא ייצבנו את המנגנון של קביעת המחיר שלנו כי תהליך ההפחתה עוד לא הסתיים.
<חיים דב הלפרין: כלומר, חלק מההליך מול המוציאים לאור היה שהמשרד הפחית בהדרגה את העלויות שלהם, לא במכה אחת, כחלק מהדרישה שלהם שהרגולציה הייתה דורסנית מדי.
יעקב מרגי: ולסוגיות ששאלתי, האם המחיר אומץ?
יעקב מרגי: הוא לא השתנה ולפעמים אנחנו מתלהבים מזה שהמחיר לא השתנה.
יעקב מרגי: האם נבחנה האופציה להוריד את סכום ההשתתפות של ההורים?
יעקב מרגי: זה מתיישר לי עם הגרף שהוצג כאן.
יעקב מרגי: כשאני רואה שהמדינה מקצצת בבסיס התקציב או מורידה את הסכום בתקנה הזאת, אני מבין שיש פה - - -
יעקב מרגי: אז ממה נובע הקיצוץ הזה?
<חיים דב הלפרין: בשנים שעברו מראש, כשראינו ביוני מה כמות בתי-הספר שנכנסת, באופן יזום הכנסנו כסף.
<חיים דב הלפרין: זאת הייתה שאלה שהתכתבתי עליה עם אתי.
<חיים דב הלפרין: אנחנו החזרנו כסף למשרד כי ראינו שאנחנו לא ממצים אותו.
<חיים דב הלפרין: מבחינתנו זה חוק ואם אנחנו ניאלץ לעבור את ה-19 מיליון שקל, אנחנו יודעים לבוא למשרד ולהגיד.
יעקב מרגי: שאלה אחרונה לגבי בתי-ספר ואוכלוסיות שמודרות מהחוק הזה או שלא מנצלות את זה.
יעקב מרגי: מה הצעדים שאתם נוקטים לשילוב יותר בתי-ספר.
יעקב מרגי: יכול להיות שיש היום מנהלי בתי-ספר שלא בא להם להתעסק עם זה.
<חיים דב הלפרין: לכן, קהל היעד העיקרי שלנו הוא ההורים ולא המנהלים.
<חיים דב הלפרין: אם אני נכנס לראש של מנהל, זה סוג של כאב ראש.
יעקב מרגי: זאב, הבנת?
יעקב מרגי: קח פרויקט אקטיבי.
<חיים דב הלפרין: אני רוצה להגדיר את סוג כאב הראש.
<חיים דב הלפרין: כאב ראש אחד הוא שבית-הספר צריך להתעסק בזה שהוא אוסף ספרים ומחזיר ספרים ומסדר אותם וכולי.
<חיים דב הלפרין: למרות שהוא מקבל על זה מימון וסיוע לוגיסטי, זה כאב ראש.
<חיים דב הלפרין: כאב הראש השני הוא ההורים.
<חיים דב הלפרין: באיזה מובן?
<חיים דב הלפרין: במובן זה שהרבה פעמים הורה אומר: את הספר המקומט הזה, שההוא החזיר, אני לא רוצה.
<חיים דב הלפרין: אני החזרתי חדש, תן לי שוב ספר חדש.
<חיים דב הלפרין: זה סוג של התעסקות עם ההורים שלא תמיד בתי-הספר רוצים ונהנים לעשות אותה.
<חיים דב הלפרין: אנחנו שומעים גם מהורים את התלונות האלה.
<חיים דב הלפרין: היום בבוקר שמעתי הורה שמבקש שיחליפו לו חלק מההורים בבית-הספר של ההורים שלו כי הם לא משתפים פעולה כמו שצריך.
יעקב מרגי: יש כאלה שמבקשים להחליף את העם אחרי כל בחירות.
<קריאה: אנחנו עושים עבודה עם הרשויות לנסות לעשות גבייה רשותית.
<קריאה: עושים את זה בכמה רשויות, כפר סבא החדשה שנכנסה, חיפה וחולון.
יעקב מרגי: זאב, האתגר הבא הוא לבחון אתכם.
יעקב מרגי: אני חושב שיש אחוז ניכר שלא נהנה מהחוק הזה ואתם תימדדו כהורים.
יעקב מרגי: תתבעו את הזכויות שלכם בכל הארץ.
<זאב גולדבלט: הבהרנו את עמדתנו.
<זאב גולדבלט: אנחנו מאוד-מאוד בעד הפרויקט.
יעקב מרגי: אני מביא את הנושא להצבעה.
יעקב מרגי: אני מבקש להביא להצבעה את אישור סעיף השאלת ספרי לימוד במסגרת תשלומי הורים.
יעקב מרגי: מי בעד ומי נגד.
יעקב מרגי: בעד הבקשה – פה אחד
יעקב מרגי: נמנעים – אין הבקשה להביא להצבעה את אישור סעיף השאלת ספרי לימוד במסגרת תשלומי הורים, נתקבלה.
יעקב מרגי: באין מתנגדים ובאין נמנעים הסעיף אושר.
יעקב מרגי: תודה לכולם, הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: היום ה-10 במאי 2017, י"ד באייר תשע"ז.
יעקב מרגי: פסח שני, כפי שמצוין בלוח העברי.
יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום הוא תנאי ההעסקה של מאבטחים במוסדות חינוך, ביוזמתה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
יעקב מרגי: אני חייב לומר גילוי נאות.
יעקב מרגי: בדרך כלל אני מתעקש שלא להתעסק בסוגיות של תנאי העסקה, גם של עובדים שמועסקים בתחומים שאני אחראי עליהם כיושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.
יעקב מרגי: אני חושב שתנאי העסקה, האכסניה הטבעית שלהם היא ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
יעקב מרגי: התגלגלה אליי בקשתה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ בעיתוי מאוד קצר.
יעקב מרגי: ידעתי שדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לא יתקיים בטווח הקרוב ושמעתי גם את הקולות על האפשרות שהשירות הזה או הצורך הזה יושבת.
יעקב מרגי: אמרתי שאני אקח זאת על עצמי תוך סיכון שמישהו ינסה לחשוב שיש פה כוונה כזאת או אחרת.
יעקב מרגי: לקחתי זאת ואני עושה זאת.
יעקב מרגי: הוועדה קיימה לא אחת דיונים, וחלקכם השתתפו בדיונים האלה, סביב סוגיית אבטחת מוסדות החינוך במדינת ישראל בכלל ובירושלים בפרט.
יעקב מרגי: אני הייתי מבקש סקירה או ממשרד החינוך או מהמשרד לביטחון פנים קודם כל מכוח מה ואיך מתבצעת האבטחה, על רגל אחת.
יעקב מרגי: לעבור מהגיל הרך דרך מוסדות החינוך.
יעקב מרגי: סקירה קצרה כדי שנוכל לצלול לתוך הדיון.
יעקב מרגי: לפני כן אני אתן לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, שיזמה את הדיון, לומר כמה מילים.
שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על הנכונות לקיים את הדיון במהירות.
שלי יחימוביץ': הרקע הוא שביוני 2016 נחתם הסכם בין האוצר להסתדרות, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי על ביטחון תעסוקתי ותעסוקה רציפה של 12 חודשים למאבטחים בבתי-הספר.
שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על אנשים ששומרים על הילדים שלנו.
שלי יחימוביץ': הילדים שלי כבר גדולים, אבל יש לי תמיד פינה חמה בלב לשומרים שעומדים בפתח בתי-הספר שלהם.
שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על כ-3,800 מאבטחים שמאבטחים את שלומם של הילדים במוסדות החינוך.
שלי יחימוביץ': והנה מתברר שלמרות אותו הסכם שנחתם, חופשת הפסח שהייתה במהלך החודש הקודם, הביאה לזה שתלושי השכר שהמאבטחים מקבלים היום – לכן ביקשתי ממך, אדוני היושב-ראש, לא להשתהות – הם בניכוי החופשה.
שלי יחימוביץ': כלומר, אנחנו נשארים עם תלושים של 1,500 שקלים בחודש, 2,000 שקלים בחודש.
שלי יחימוביץ': מדובר בדבר מאוד-מאוד חמור.
שלי יחימוביץ': אף אחד כאן לא מעלה על דעתו שאנשים שממילא אין להם שכבות שירפדו אותם לעת צרה, יכולים איכשהו להתקיים מ-2,000 שקל לחודש, שנגזרו עליהם.
שלי יחימוביץ': הם לא רצו את החופשה הזאת.
שלי יחימוביץ': היא נכפתה עליהם ושלא כמו כל העובדים האחרים במערכת החינוך, הם לא מקבלים שכר בחופשות וזה למרות ההסכם שנחתם ולמרות שהיה ברור שהם אמורים לקבל את שכרם.
שלי יחימוביץ': אתה יודע, ביומו תיתן שכרו זה ציווי ראשוני.
שלי יחימוביץ': מדובר כאן בעוול מאוד גדול וגם לטעמי בהפרת ההסכם, אלא אם יגידו לי כאן שבהסכם מלכתחילה היה ברור מראש שבחודש שבו יש את החופש הארוך ביותר, מלבד החופש הגדול, העובדים מקבלים רק חצי משכרם.
שלי יחימוביץ': הייתי רוצה לקבל תשובות גם ממשרד החינוך.
שלי יחימוביץ': משרד החינוך לא יכול להתנער.
שלי יחימוביץ': נכון שהוא לא המעסיק הישיר, אבל הוא כן המעסיק בפועל של אותם מאבטחים ויש לו אחריות לעניין.
שלי יחימוביץ': הייתי רוצה לשמוע מה לאוצר יש לומר וגם מה להסתדרות יש לומר, שאני מקווה שיש פה נציג שלה.
יעקב מרגי: לא, אין.
<יהודית גידלי: הוזמנו.
יעקב מרגי: אני מציע שנשמע את המשרד לביטחון פנים, שהוא המתכלל, ואת משרד החינוך.
שלי יחימוביץ': אני באמת רוצה לשבח את פז כהן, יושב-ראש פורום ועד ההורים היישוביים ואת חברי ועד ההורים שנמצאים כאן.
שלי יחימוביץ': בדרך כלל יש נטייה לוועדי הורים לגונן על הילדים ולהילחם על הזכויות של הילדים וגם על דברים במערכת החינוך שקשורים ישירות לרווחת הילדים ולחינוך הטוב.
שלי יחימוביץ': לקחת אחריות מוסרית על האנשים האלה ששומרים על הילדים ולהילחם בשבילם, זה באמת ראוי לכל שבח.
יעקב מרגי: יש ברית משולשת לא כתובה.
יעקב מרגי: ביום שזה יהיה שתי צלעות ולא כפי שאמרנו אתמול, משולש שווה צלעות, הם לא יקבלו גיבוי ממני.
יעקב מרגי: הראייה כוללת והם מתמידים בכך.
יעקב מרגי: המשרד לביטחון פנים, בבקשה.
<גל שופרוני: אני מרכז תקציבי משטרה ובמסגרת התפקיד שלי אני גם אמון על קביעת אותו תעריף מקסימום שאנחנו כמשרד, באמצעות משטרת ישראל, משלמים לרשויות המקומיות והלאה זה עובר לחברות.
<גל שופרוני: המשרד לביטחון פנים פועל, כמובן, מתוקף כל אותן החלטות ממשלה שמגדירות את אבטחת מוסדות החינוך.
<גל שופרוני: אנחנו מתקצבים את הרשויות המקומיות, גם לפי אחוזי השתתפות כאלה ואחרים.
<גל שופרוני: יש רשויות שמקבלות מימון מלא, יש רשויות שמקבלות 64% מימון.
<גל שופרוני: לגבי התעריף עצמו, שאני מניח שלזה אתם מכוונים, התעריף נקבע לפי מגוון הוצאות שאנחנו מגלמים באותו שכר מקסימום שמועבר לחברות.
<גל שופרוני: כלומר, הוא מכיל בתוכו את שכר הבסיס שמשולם לאותו עובד ובנוסף לזה יש הרבה מאוד הוצאות שאנחנו מגלמים, כמו רווחיות החברה, כמו הוצאות של החברה למשק וכלכלה.
יעקב מרגי: אני אפסיק אותך כי הדיון הוא אינטראקטיבי.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שאתם מגלמים את השכר שאמור להיות משולם, אתם לוקחים בחשבון 10 חודשים?
יעקב מרגי: 12 חודשים?
יעקב מרגי: יומי?
יעקב מרגי: לפי לוח השנה העברי?
<גל שופרוני: השכר משולם למאבטחים לפי לוח השנה שנקבע על ידי משרד החינוך.
יעקב מרגי: עזוב את מה שמשולם בפועל.
יעקב מרגי: את זה אנחנו יודעים.
יעקב מרגי: אני שואל אותך כמתכלל, כמתקצב, כמעביר התקציב, כשקבעת את גובה התשלום לרשות מקומית כזו או אחרת.
<גל שופרוני: יומי ואפילו שעתי.
יעקב מרגי: יומי בפועל או יומי - - -
<גל שופרוני: שעתי.
<גל שופרוני: ליתר דיוק זה שעתי.
איתן ברושי: המטרה שלהם היא מקסימום ביטחון במינימום עלות.
איתן ברושי: זאת המטרה.
איתן ברושי: במינימום עלות שכר רעב.
איתן ברושי: תכף נדבר על זה.
יעקב מרגי: איתן, תודה.
<גל שופרוני: לגבי הנושא של הקיץ, וזה דבר שהוא חדש יחסית, בשיתוף עם משרד האוצר והשלטון המקומי, אנחנו מחילים כיום העסקה רציפה בחודשי הקיץ.
<גל שופרוני: כלומר, בחופש הגדול, כשהילדים לא נמצאים בבית-הספר, המאבטח ממשיך לקבל שכר בדיוק כמו מורים.
<גל שופרוני: אני אגע בעוד נקודה, שזה צו הרחבה.
<גל שופרוני: אנחנו מדברים על שכר הבסיס כשאנחנו יודעים שהיום שכר הבסיס שלהם הוא כשכר המינימום במשק.
<גל שופרוני: צו ההרחבה שעליו חתם שר הכלכלה והרווחה, דה פקטו לא מיושם היום.
<גל שופרוני: הסיבה לכך שהוא לא מיושם – אני רואה שאין כאן נציג של משרד האוצר.
<גל שופרוני: אני לא מכיר אותך, לא רפרנט של ביטחון הפנים, בכל אופן.
<גל שופרוני: קיימת מחלוקת לגבי הצו הזה ולמעשה משרד האוצר – אלה התשובות שקיבלתי מהם כשפניתי בבקשה לשיפוי תקציבי על המהלך – לא מכיר בצו ההרחבה ולכן לא משלם אותו.
<גל שופרוני: זה כיום הפער הכי גדול שאנחנו יכולים לדבר עליו.
<גל שופרוני: רק לסבר את האוזן, זהו פער שלדעתי הוא בין 27 שקלים למול 28.5 שקלים, כפי שחתום בצו.
<גל שופרוני: אם אתם רוצים, אפשר לעבור למשרד האוצר ואחר כך אני אגיב.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שאתם כבר פועלים בסוגיה של חודשי הקיץ, למה חופשות אחרות לא נכללות?
יעקב מרגי: הרי עשיתם זאת מתוך רציונל שהוא עובד כמו כל עובד אחר במשק.
יעקב מרגי: כל עובד אחר במשק יש לו מכסת ימי חופשה שנתית.
יעקב מרגי: גם המורים.
יעקב מרגי: לא שמעתי שהמורים, אפרופו הדיון שהיה אתמול, מישהו הולך לקצץ להם יום חופשה כזה או אחר.
יעקב מרגי: יש סך ימי חופשה, זה קשיח לעובד ועם זה הוא מתמודד.
יעקב מרגי: אם הרציונל הוא שהמאבטחים הם עובדים כמו כל עובד במערכת החינוך או במשק, אני חושב שתשלימו את המהלך המכובד, הרצוי והמתבקש שעשיתם, שחודשי הקיץ משולמים.
יעקב מרגי: גם החופשות.
יעקב מרגי: הפער בין החופשות במערכת החינוך לבין החופשות של ההורים או של העובדים במשק הוא פער אדיר.
יעקב מרגי: המאבטח לא יכול לשאת את זה.
<גל שופרוני: אני מבין לחלוטין ואני חוזר להיבט התקציב.
<גל שופרוני: אנחנו כיום מתוקצבים לפי אותו הסכם של העסקה רציפה אך ורק על חודשי הקיץ, על יולי-אוגוסט.
שלי יחימוביץ': זה נכתב בהסכם?
<גל שופרוני: כן.
שלי יחימוביץ': והיה כתוב שהם לא יקבלו שכר בחופשות?
יעקב מרגי: אני נוטה להאמין שזה לפי ההסכם.
<גל שופרוני: כן, זה ההסכם.
יעקב מרגי: אני אתקן אותך כמו שאני מתקן כל נציג משרד ממשלתי שמגיע לכאן.
יעקב מרגי: כשבא נציג משרד ממשלתי ואומר: אנחנו לא מתוקצבים, כביכול הוא ישר מנסה לזרוק את זה על מי שמתקצב.
יעקב מרגי: אבל אני אגיד לך מה הפרקטיקה שלי.
יעקב מרגי: אם משרד ממשלתי לא ידרוש תקציב ולא יאמר את ה"אני מאמין" שלו – אני צריך לשמוע ממך היום את ה"אני מאמין" שלך ואת הצהרת הכוונות של המשרד שלך, שאתם הולכים ליישר קו גם אם לא תקבלו.
יעקב מרגי: זאת עובדה, שאתם לא מתוקצבים, אבל אתם צריכים לפעול, לעשות הכול.
יעקב מרגי: משרד האוצר לא יתנדב להגיד לך: בוא, נרדמת בשמירה, קח בשביל אותם מאבטחים.
יעקב מרגי: האם אתה בהשקפת עולמך, בתוכנית העבודה שלך הולך ליישר קו ולהביא את העובדים האלה לרמה של כלל העובדים במשק?
<גל שופרוני: ללא ספק, המשרד לביטחון פנים רוצה בטובת העובדים.
<גל שופרוני: המשרד לביטחון פנים רואה את העובדים כבסיס לכל תפיסת האבטחה שלו.
<גל שופרוני: כמובן, ככל שהשכר והתנאים שלהם יהיו טובים יותר, כך גם נקבל - - -
יעקב מרגי: בסיכום נקרא למשרד לביטחון פנים להגיש דרישה תקציבית, להכניס זאת בתוכנית הקרובה למרות שהתקציב אושר ל-2018-2017.
יעקב מרגי: כבר עכשיו לבקש להכניס זאת.
שלי יחימוביץ': יש אפשרות לתקן בדיעבד את העוול שנגרם להם בחודש הזה?
<גל שופרוני: מדובר על סיכום תקציבי.
יעקב מרגי: כן, אנחנו נשמע בהמשך.
שלי יחימוביץ': יש אפשרות להגיע לסיכום עוד השנה הזאת, כדי שזה יחזיר למאבטחים את מה שנגרע מהם בחודש הזה?
<גל שופרוני: אני מאמין שבשיתוף פעולה כולל של כל הגורמים הדבר אפשרי.
<שאול יגיל: אני אתייחס קודם לדברים שאמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.
<שאול יגיל: מדובר על קרוב ל-5,000 מאבטחים ולא על 3,800.
שלי יחימוביץ': אז על אחת כמה וכמה.
<שאול יגיל: יש לזה משמעות מבחינת הנתונים.
יעקב מרגי: ויש גם משמעות לחומרת התופעה.
<שאול יגיל: דבר שני, ואת זה הציג כאן נציג המשרד לביטחון פנים, אנחנו כמשרד החינוך מוכנים לכול.
<שאול יגיל: הנקודה הבסיסית והמשמעותית היא שמי שמקבל את התקציב, מי שמכתיב את העלות לשעת מאבטח ולא ליום מאבטח – יש לזה משמעויות כי זה הולך לפי שעת מאבטח בפועל – זה המשרד לביטחון הפנים.
<שאול יגיל: לנו אין אמירה בנושא הזה, לצערנו.
יעקב מרגי: אני חולק עליך ואני אומר לך, תקשיב, קיומה של מערכת החינוך - - -
איתן ברושי: זה אחרי ששר החינוך דיבר בפרס ישראל על ראש גדול ולקחת אחריות.
איתן ברושי: ככה אתם מתנהגים?
איתן ברושי: זאת לא פעם ראשונה.
איתן ברושי: לא "איתן".
איתן ברושי: שר החינוך הטיף מוסר לכולם שיהיו יזמים.
יעקב מרגי: איתן, אל תשתלח בעובד משרד.
איתן ברושי: עוד פעם אתה אומר "עובד משרד"?
איתן ברושי: הוא נציג של השר שלו.
איתן ברושי: הוא לא מתנדב.
איתן ברושי: הוא בא לכאן כנציג השר שהטיף לנו על ראש גדול.
איתן ברושי: אתם לא מתביישים להגיד שמישהו אחר אחראי?
איתן ברושי: כל פעם אותו סיפור שמישהו אחר אחראי.
איתן ברושי: מישהו אחר סגר את רשות השידור, ככה מתנהלת הממשלה.
איתן ברושי: כל הגורמים, אתם מנהלים את הכול.
<שאול יגיל: אני מבקש להתייחס למה שאמר חבר הכנסת איתן ברושי.
יעקב מרגי: אני אתן לך, רק תמתין.
איתן ברושי: תשתחררו מאחריות.
איתן ברושי: דוגמה אישית.
<שאול יגיל: אני אתייחס למה שאמר כאן חבר הכנסת איתן ברושי.
יעקב מרגי: אדוני, ההבדל בינך לבינו הוא שהוא חבר כנסת והוא יכול להתפרץ.
<שאול יגיל: אני מכבד אותו.
יעקב מרגי: אני אגן עליך, אבל אני מבקש בלי קריאות ביניים.
איתן ברושי: זה לא אישי, זה מול משרד החינוך.
יעקב מרגי: איתן, אני אתן לך לדבר.
איתן ברושי: יש לך ברירה?
יעקב מרגי: שאול, התחלתי לתקן אותך.
יעקב מרגי: הראייה הכוללת של משרד החינוך והחובה שלו היא לנהל את מערכת החינוך כתקנה ולהבטיח את שלום הילדים במערכת החינוך.
יעקב מרגי: המצב הנתון היום שבו תנאי ההעסקה והביטחון התעסוקתי-כלכלי של המאבטחים מסכן את הביטחון במערכת החינוך.
יעקב מרגי: אם אתה לא מבין, זה על סף השבתה כוללת.
יעקב מרגי: זה לא יישאר ככה.
יעקב מרגי: אני חושב שמאבטח ממורמר לא עושה את עבודתו נאמנה.
יעקב מרגי: מאבטח שיודע שהוא הולך להשתכר פחות משכר המינימום – אנחנו שומעים שצו ההרחבה לא חל עליו.
<קריאה: חל עליו.
יעקב מרגי: לא יושם.
יעקב מרגי: הוא אומר לך שהוא לא יושם.
<גל שופרוני: הוא לא יושם מבחינתם.
<גל שופרוני: הם לא מעבירים את הכסף לרשויות.
יעקב מרגי: אדוני, אני אתן לך.
יעקב מרגי: אנחנו מסכימים, רק אתה עכשיו מדבר אתי על ניואנסים.
יעקב מרגי: אנחנו שומעים שימי חופשה לא משולמים.
יעקב מרגי: אוטומטית אתה כמשרד החינוך משלים עם זה.
יעקב מרגי: אתה, כמשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל, משרד האוצר, גם אנחנו אם נשב בשקט וגם פורום ההורים היישוביים אם נשב בשקט, אנחנו אומרים שהמאבטחים שתגייסו לעבודה הזו הם מאבטחים לא מוכשרים, חסרי מוטיבציה, פגועים.
יעקב מרגי: אנחנו פוגעים בהם.
יעקב מרגי: אתם יודעים את האמת יותר טוב מאתנו.
יעקב מרגי: אף אחד לא ילך מרצון להיות מאבטח במוסד חינוך בגלל מוטיבציה אם יש לו תנאים אחרים והוגנים במקום אחר.
יעקב מרגי: אנחנו לוקחים את ברירת המחדל האחרונה-אחרונה-אחרונה.
יעקב מרגי: אפילו עובדות ניקיון, למרות שהמצב שלהן עדיין בשפל, הצלחנו בשנים האחרונות לתת להן קצת יחס.
יעקב מרגי: להסתובב לכיוון שלהן.
יעקב מרגי: לכן אני חולק עליך.
יעקב מרגי: אני לא מתווכח אתך.
יעקב מרגי: אני אומר לך, תשנו את הדיסקט.
יעקב מרגי: כשאתם באים לוועדה אתם צריכים לומר את העמדה שלכם באילוצים הנוכחיים ולכן המצב הוא כזה.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת ממך, ולכן גם אמרתי זאת למשרד לביטחון פנים, לגל, את ה"אני מאמין" שלך, את תוכנית העבודה שלך.
יעקב מרגי: אילוצים?
יעקב מרגי: קשיים?
יעקב מרגי: תן לנו להתמודד, לנסות לעזור לך.
יעקב מרגי: אבל אם אני יודע שאתם יושבים, לא מתכוננים להגיש את זה, לבקש את זה, לפעול כדי לשלם, אז אני יודע שאתם חיים טוב עם זה ואז אני אסיק את המסקנות שלי.
יעקב מרגי: זה הטיפול שרציתי לטפל.
יעקב מרגי: אני אתן לאיתן לסיים ואחר כך תענה.
יעקב מרגי: איתן, בבקשה.
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברתי חברת הכנסת יחימוביץ והקהל הרב והעצום שיושב פה, מי שמזלזל במורים, זה לא מפתיע שהוא משפיל את המאבטחים.
איתן ברושי: הרי לא מזמן בחדר הזה עסקנו במחדל של משכורות המורים.
איתן ברושי: מראש הם לא ראויות ועוד עשו תרגילים וקיצוצים.
איתן ברושי: לפי דעתי, עד היום לא הכול נפתר.
איתן ברושי: היו פה מורות שמדלגות מאזור לאזור ועוד מעט יצטרכו לרכוב על חמורים כי אין להן שום תקציב לשום דבר.
איתן ברושי: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שיש פה שגיאה בסיסית.
איתן ברושי: תראו, בלי אבטחה אין חינוך.
איתן ברושי: יכול להיות שמורה לא יגיע אז לא יהיה שיעור או שיהיה מורה מחליף.
איתן ברושי: אם אין מאבטח – ועד ההורים, אני רוצה שתקשיב – אם לא מגיע מאבטח, בית-הספר לא נפתח.
<קריאה: כבר אין מאבטח.
איתן ברושי: יש מקומות שיש בהם.
איתן ברושי: אני בא משם.
<קריאה: ויש מקומות שאין.
איתן ברושי: ויש מקומות שיש.
איתן ברושי: אנחנו מדברים על מאבטחים שישנם.
איתן ברושי: יש מקומות שצריכים אבטחה.
איתן ברושי: יש מקומות שאין בהם תנאים לאבטחה.
איתן ברושי: דיברנו גם על התנאים של המאבטחים.
איתן ברושי: על מה שנקרא בודקה או על העמדות.
איתן ברושי: אל תעשה לי סימנים טקטיים.
איתן ברושי: אני מכיר את זה מהשטח.
איתן ברושי: כולל שהייתי ראש מועצה.
איתן ברושי: כולל כאלה שמותר להם לשאת נשק וכאלה שלא.
איתן ברושי: בסופו של דבר, אנחנו יודעים שמשרד החינוך הוא לא המשרד עם הכי פחות תקציבים.
איתן ברושי: השיטה הזאת, אדוני היושב-ראש – ראינו את זה אתמול בלילה בערוץ הראשון – איך פועלת הממשלה.
איתן ברושי: הם נפגשים פה, הוא לא מכיר את האוצר.
איתן ברושי: האוצר לא יודע מי הוא.
איתן ברושי: הם עושים ישיבת תיאום אצלך בישיבה.
איתן ברושי: במקום לבוא מוכנים לכאן ולהציג עמדה ממשלתית מתואמת, מציגים פה עמדות שונות.
איתן ברושי: עכשיו אתה אומר להם: לכו, תבואו, תעשו סידורים.
איתן ברושי: אני מתייחס למקומות שבהם יש גדר, יש אבטחה ומוציאים הרבה מאוד כסף על מרכיבי ביטחון.
איתן ברושי: אני חושב שמשרד החינוך לא יכול להגיד שזה לא הוא משום שזה כמו עוד מרכיבים שבלעדיהם אין תמונה שלמה.
איתן ברושי: לכן הייתה יוזמה של המשרד לביטחון פנים להפוך את האבטחה לעבודה מועדפת.
איתן ברושי: אני הצעתי הצעה אחרת, דווקא לעסוק בחינוך, אבל כל הזמן מחפשים דרך.
איתן ברושי: עבודה מועדפת מוסיפה 9,550 שקלים לשכר המינימום.
איתן ברושי: מי שרוצה לחשוב שאפשר לדבר על איכויות ועל רמה גבוהה ועל ביטחון – ראינו מה זה כשהורים רצים לקחת את הילדים ומה היה בתקופה שהייתה סכנה באזור מרכז הארץ.
איתן ברושי: הלכו לשמור עם מארוך.
איתן ברושי: מי שחושב שאפשר ככה גם לחנך לשמירה ולביטחון, גם לעודד אנשים וגם ליצור תנאים שיהיה שקט בחצר של בית-הספר, טועה.
איתן ברושי: אני חושב שאי אפשר לדבר במונחים של השכר העלוב הזה, לא פה ולא במקומות אחרים.
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, דבר ראשון צריך להגיד שמי שאחראי זה מערכת החינוך.
איתן ברושי: מערכת החינוך, כמו שהיא דרשה סייעת שנייה, יכולה להגיד שהיא לא פותחת או לא מאפשרת בלי תנאים.
איתן ברושי: לכן לא נכון לעשות פה הצגה שחוזרת על עצמה בכל דיון.
איתן ברושי: נציגי הממשלה לא מכירים אחד את השני, אין תיאום בין המשרדים וזאת תמונה מאוד קשה איך עובדת הממשלה.
<שאול יגיל: כן.
<שאול יגיל: אני אתחיל דווקא בדברים האחרונים שחבר הכנסת איתן דיבר עליהם.
<שאול יגיל: אני חושב שזה לא נאה לבוא ולהטיל את האשמה על משרד החינוך, כאשר משרד החינוך מעלה את הסוגיה הזו של האבטחה מידי שנים.
<שאול יגיל: ואם הממשלה תחליט שהאבטחה תעבור למשרד החינוך, משרד החינוך יבצע את האבטחה כפי שהוא ביצע אותה בשנת 1992 בצורה מעולה, ולא הייתה אז אף תקלה.
<שאול יגיל: ברגע שיש החלטת ממשלה, הנושא עבר למשרד לביטחון פנים.
<שאול יגיל: העלינו את הסוגיות בכתב גם לאוצר, גם למשרד לביטחון פנים וגם פה, לוועדה הזאת.
<שאול יגיל: מה לעשות, ולצערי הייתי בוועדה הזאת בכל ההשתלשלות עם המאבטחים בשנים האחרונות.
<שאול יגיל: הדברים שנאמרים כאן לא מדויקים, לצערי.
<שאול יגיל: לגבי דברי חבר הכנסת איתן, כל הנושא של המאבטחים בבתי-הספר, אני לא יודע ולא שמעתי את השר שלי אומר שהאחריות על האבטחה היא על משרד החינוך.
<שאול יגיל: הוא לא לוקח את האבטחה על משרד החינוך.
יעקב מרגי: שאול, התייחסת לזה.
יעקב מרגי: האם אתה יודע שיצאה פנייה בסוגיה הזאת של ההעסקה מלאה כל השנה, כולל ימי חופשה בתשלום?
<שאול יגיל: לא לגבי העסקה מלאה בכל השנה.
<שאול יגיל: בסוגיה הספציפית הזאת לא טיפלתי.
יעקב מרגי: השרים קנאים לסמכויות שלהם.
איתן ברושי: שר החינוך מעולם לא שאל מה הסמכויות שלו.
איתן ברושי: הוא לקח בכל דבר שהוא רצה, הוא הוביל והוא התבטא.
איתן ברושי: מה אתה מגן עליו?
<שאול יגיל: אני מגן עליו משום שהוא לא התבטא בנושא הזה.
יעקב מרגי: שאול, מרגע זה אתה לא ברשות דיבור.
איתן ברושי: עדיף לו לא להתבטא בזה.
יעקב מרגי: איתן, אתה מפריע לי.
יעקב מרגי: יש לי עוד דיון ויש לי נציג אוצר שחייב לצאת.
איתן ברושי: כשהוא רצה לממן את עמונה לא הייתה לו בעיית תקציב.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אני לא יכול.
יעקב מרגי: יש לי עוד חצי שעה לדיון.
<שאול יגיל: אני מצטער, הדיון הוא לא על עמונה.
יעקב מרגי: שאול, אני אוציא אותך.
יעקב מרגי: נציג משטרת ישראל, אתה רוצה להוסיף?
<רפ"ק ירון קדם: מבחינתנו אנחנו מהווים צינור תקציבי בסך הכול להעברת התקציבים מהמשרד לביטחון פנים עבור המאבטחים.
יעקב מרגי: אבל אתם כותבים את התפיסה.
<רפ"ק ירון קדם: תפיסת האבטחה כתובה והיא מחולקת לשני חלקים.
<רפ"ק ירון קדם: הראשונה של משטרת ישראל, האחריות שלה כניידות הסיור שמבצעות את הפעילות האבטחתית, וזה על פי החלטת ממשלה 5719, שמבצעים.
<רפ"ק ירון קדם: שאר הפעילות האבטחתית שמבוצעת היא כל המכרזים ברשויות המקומיות שעושות את ההסדרים עם חברות האבטחה, כאשר משטרת ישראל היא הצינור להעברת התקציבים עבור המאבטחים על בסיס ביצוע פעילות בפועל של המאבטחים.
<רפ"ק ירון קדם: אם אנחנו מדברים על הצו של יולי-אוגוסט, על בסיס תקציב שהועבר למשרד לביטחון פנים מגלמת משטרת ישראל עוד מספר שקלים בכל שעה שמשולמת היום לביצוע בפועל ומעבירה את זה לרשות בכל חודש עבור חודשים יולי-אוגוסט.
<רפ"ק ירון קדם: התקציב עצמו נאגר ברשות המקומית לטובת התשלום לחברות האבטחה במהלך יולי-אוגוסט.