GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רויטל לן-כהן: אני מדברת בנקודות, לא אגיד יותר מזה, אבל עוד נקודה שהייתה חשובה.
יעקב מרגי: לא, את לא - - -
<רויטל לן-כהן: אדוני - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, תקשיבי.
יעקב מרגי: אנחנו כרגע בדיון לגבי החינוך המיוחד והמוכש"ר.
יעקב מרגי: אנחנו הגענו לשלב - - -
<רויטל לן-כהן: אני מדברת על המוכש"ר.
יעקב מרגי: אני תמיד אומר שיש לפעמים תחושה בדיונים כאלה שדווקא הארגונים הם שעושים את הפיליבסטר, לא רוצים תשובות.
יעקב מרגי: אני רוצה לקבל היום תשובות.
<רויטל לן-כהן: אני רוצה להוסיף נקודות שלא עלו פה.
יעקב מרגי: ואני רוצה לאפשר לעוד.
יעקב מרגי: לחרוג ממנהגי, ולוותר על האגו שלי ולתת לעוד שתי דוברות, ואת - - -
<רויטל לן-כהן: אני מבקשת, אני לא ארחיב.
<רויטל לן-כהן: רק אגיד את זה בראשי פרקים.
<רויטל לן-כהן: בישיבות ובאולפנות לא מקבלים תלמידים לשילוב ואין להם חינוך מיוחד בצורה מסודרת.
<רויטל לן-כהן: אתם מונעים באופן כזה מילדים במשפחות האלה לבחור ביכולת של אולפנה או ישיבה.
<רויטל לן-כהן: והדבר הנוסף זה שבמוכש"ר לא מקבלים מורים שהם אנשים עם מוגבלויות וזה יכול להיות מאד מצוין בבית ספר כזה ואין.
<אסתר קרמר: רק רציתי להגיד על השילוב.
<אסתר קרמר: ילדים שנמצאים במסגרות מוכש"ר שהן לא רשתות, לא חינוך עצמאי, לא מעיין חינוך אלא מוכשר שאינן רשתות, כמו למשל הבת שלי, ברגע שהם משולבים בשילוב יחידני, אז הם מקבלים שעות סייעת רק 70%.
<אסתר קרמר: זאת אומרת אם אישרו לה 24 שעות סייעת, התקציב שהיא מקבלת הוא רק 18 שעות.
<אסתר קרמר: היא לא מקבלת את כל 24 השעות.
<אסתר קרמר: כמובן אין שעות פרא-רפואי ואין בכלל הדרכה.
<אסתר קרמר: אז כבר בבסיס התלמיד מופלה, עוד לפני שאנחנו מדברים על האפליה של המורה.
<אסתר קרמר: יש אפליה בבסיס של תלמידים שנמצאים במוכש"ר שהוא לא בעלויות.
יעקב מרגי: אחרונת הדוברים.
<אורה לנדא: ד"ר אורה לנדא מויצ"ו העולמית.
<אורה לנדא: אני רוצה להגיד מילה על אופק חדש.
יעקב מרגי: משהו שלא אמרה רבקה?
<אורה לנדא: להדגיש משהו.
<אורה לנדא: אמרה רבקה, אני מוסיפה.
יעקב מרגי: אני שמח על הישירות, אני מדגישה.
יעקב מרגי: אוקיי, אבל נעשה את זה זריז.
<אורה לנדא: אוקיי.
<אורה לנדא: אני רוצה לדבר על השעות הפרטניות שמתלמידים שלנו נמנעים כ-200 שעות פרטניות בבית ספר, שזה נתיב קריטי עבורם כדי להצליח ולהשתלב.
<אורה לנדא: זה אחד.
<אורה לנדא: שניים, שכר המורים.
<אורה לנדא: מורים לא מגיעים ללמד אצלנו, אם יש להם אופציה בבית ספר שיש בו רפורמת אופק חדש, הכי השכר יותר נמוך.
יעקב מרגי: אמרו זאת.
<אורה לנדא: זאת אומרת התלמיד נפגע פעמיים מכל הכיוונים.
<אורה לנדא: תודה.
<קריאה: אני חושב שלא יספיק.
יעקב מרגי: את תהיה בטוח, אבל תאמר.
<קריאה: דו"ח דורנר לא מיושם באופן מלא.
יעקב מרגי: הזכירו.
יעקב מרגי: התייחס לזה המנכ"ל בפתיחה.
<קריאה: והנושא של הסייעות האישיות.
יעקב מרגי: אני הייתי רוצה התייחסות מעבר למה ששמעתי ממך, אדוני המנכ"ל.
יעקב מרגי: עלתה שאלה של חבר הכנסת גפני.
יעקב מרגי: השאלה בכלל אם זה חוקי.
יעקב מרגי: אני רואה את היועצת המשפטית, אני רוצה לתת לה שתענה.
יעקב מרגי: נושא שני שלא ברור וזה עבר לנו ככה בסקירה של רואת החשבון, שאני לא מבין – מגבלה פרוצדוראלית של בית ספר רב גילאי – אם הוא מורה בעל יסודי, למה שיתוקצב לפי בסיס של יסודי?
יעקב מרגי: וגם התייחסות שלה.
יעקב מרגי: בבקשה, היועצת המשרדית של המשרד.
יעקב מרגי: האמנם חוקי או לא חוקי?
<דורית מורג: מבחינת החוק מוסד מוכר שאינו רשמי בחינוך המיוחד, צריך להיות ויש זכות לתלמיד ללמוד וצריך להיות מתוקצב כמו חינוך רשמי.
<קריאה: במאה אחוז.
<יהודית גידלי: תחזרי בבקשה.
יעקב מרגי: אני מציע שהיא לא תחזור, כי היא עלולה לקלקל.
יעקב מרגי: היא אמרה משהו.
יעקב מרגי: בבקשה, אני אומר את זה עם הרבה הומור.
יעקב מרגי: אל תיקחו אותי בציניות.
איתן ברושי: היא ותיקה פשוט.
יעקב מרגי: בבקשה, דורית.
<דורית מורג: לחוד הוא העניין של ההסכם הקיבוצי של אופק חדש, שהוא הסכם קיבוצי רק לעובדי מדינה ולכן יש דיפרנציאציה שהיא קיימת בגלל ההסכם הקיבוצי.
יעקב מרגי: ובשאר הפרמטרים?
<דורית מורג: בשאר הפרמטרים, הם צריכים להיות זהים למוסד חינוך מיוחד במוכש"ר ובחינוך הרשמי.
יעקב מרגי: אותה רמת תקצוב.
יעקב אשר: כמה פעמים יצא מכתב מהלשכה המשפטית לשרי החינוך לדורותיהם או למנכ"לים - - -
יעקב מרגי: רק אתם לא הבנתם?
<רבקה לזובסקי: זה החוק?
יעקב מרגי: לא, לא, גברתי, לא, לא.
<רבקה לזובסקי: סליחה.
יעקב אשר: אפשר שאלת המשך קטנה?
יעקב אשר: חצי שאלה.
<רבקה לזובסקי: רק בכדי לדעת.
יעקב מרגי: זה לא ועדת חקירה.
יעקב אשר: אני רוצה לדעת האם המחלקה המשפטית הוציאה למנכ"לים - ובוודאי לא המנכ"ל האחרון שהגיע, היו כמה מנכ"לים ומנכ"ליות לפניו - האם המחלקה המשפטית הוציאה מסמך שבו הנהלת המשרד צריכה לדעת שהיא עוברת על החוק, כפי שאמר הרב גפני בתחילת הדברים.
<דורית מורג: אני עכשיו את כל המכתבים בכלל - - -
יעקב אשר: לא, כן או לא רק, אל תקריאי לי אותם.
<דורית מורג: שאני עכשיו אספור.
יעקב אשר: יצאו מכתבים כאלה?
יעקב אשר: יצאו?
<דורית מורג: יצאו מהמחלקה.
<דורית מורג: מאצלנו יצאו הרבה מאד מכתבים בנושאים שונים.
יעקב אשר: אה, בנושאים שונים.
יעקב אשר: כמה נושאים אני יודע.
יעקב מרגי: סליחה יעקב אשר, תודה, תודה.
יעקב מרגי: מי מתייחס לשאלה שלה?
יעקב מרגי: אריאל, בבקשה.
<אריאל לוי: אריאל, סמנכ"ל, מנהל המינהל הפדגוגי, החינוך המיוחד בתוך המינהל.
<אריאל לוי: אני רק אתייחס לנקודה שאתה ביקשת.
<אריאל לוי: עשינו תיקון לנושא הגמול לבגרות בקרב אותם מורים שמלמדים לבגרות בחטיבות העליונות.
<אריאל לוי: הסיפור הרב גילאי הוא סיפור שבאמת לאורך שנים אופיין כאילו הוא מורה ביסודי ולכן התיקון הזה היה נצרך.
<אריאל לוי: לכן אני קצת מופתע מהאמירה על זה שלא מקבלים בגרות מול בגרות, אלא - - -
<אריאל לוי: אז כרגע המנכ"ל הודיע - - -
יעקב מרגי: בסדר, אבל זו לא הייתה השאלה.
יעקב מרגי: מורה שמלמד בבית ספר, הוא מלמד כיתה בכיתה על יסודית והוא מוגדר בתוך בית ספר רב גילאי, לפי מה הוא מתוקצב המורה הזה?
<אריאל לוי: כמו בבית ספר יסודי.
<אריאל לוי: המבנה הרב גילאי היה לאורך שנים מבנה שדמה ליסודי.
<קריאה: אבל זה כבר לא ככה.
<אריאל לוי: אגב, אני לא בטוח שהמעבר הוא לטובת העניין.
<אריאל לוי: אני כבר אומר את זה מבדיקה שעשינו אותה.
יעקב מרגי: לא יודע, אני שואל למה.
יעקב מרגי: אני לא אמרתי טוב, לא טוב.
יעקב מרגי: שואל למה.
יעקב מרגי: אם אני מלמד בעל יסודי, למה לא?
<אריאל לוי: אגב זה נכון גם לחינוך הרגיל.
יעקב מרגי: בסדר, מי אמר שמותר לדפוק את החינוך ה- - -
<אריאל לוי: חבר הכנסת מרגי, אני אומר שוב.
<אריאל לוי: אני חושב שדווקא הבדיקה של המעבר לא בהכרח מיטיבה מבחינה תקציבית.
<אריאל לוי: אני אומר את זה חד משמעית.
יעקב מרגי: אבל אני שואל למה לא ענית לי.
יעקב מרגי: אוקיי, זה בגלל שבעבר היה ככה.
<אריאל לוי: זה הרבה יותר.
<אריאל לוי: זה לא תשובה קצרה.
<אריאל לוי: אם אתה רוצה שאני אפרט?
יעקב מרגי: אם אפשר, כן.
יעקב מרגי: זו שאלה שנשאלה.
<אריאל לוי: אוקיי.
<אריאל לוי: תראו, חלקם של בתי הספר מטפלים בחינוך המיוחד בחטיבות העליונות באופן מאד דומה לאיך שמתנהל בית ספר יסודי וחטיבת עליונה, מבחינת הקשר מחנך-מורה וכו' וכו'.
<אריאל לוי: המושג מורים מקצועיים בחלק מהמוסדות, בעיקר עם רמת תפקוד מאד נמוכה בלקויות מסוימות - - -
יעקב מרגי: אתה אומר לי זה לא פרוצדורה, זו באמת ראייה מקצועית, אז תן תשובה.
<אריאל לוי: לגמרי מקצועית.
יעקב מרגי: לא צריך לתת תשובות פה בוועדה.
<אריאל לוי: אתה מכיר אותי שאני אומר.
יעקב מרגי: אם היית כובש נבואתך לא היינו עכשיו.
יעקב מרגי: כזו ראייה מקצועית, לא איזה מישהו שמתעצל לתת אופציה במחשב.
<אריאל לוי: חבר הכנסת אשר וחבר הכנסת מרגי, אני כן אגיד שבשנים האחרונות היו אלינו פניות של מוסדות על יסודיים בחינוך המיוחד, שמכינים לבגרות ואין ספק שגם כשבדקנו את המודלים, מעבר לסיפור הפדגוגי, לא בהכרח זה היה משתלם לעשות את המעבר.
<אריאל לוי: אבל בגין גמול לבגרות אכן צריך.
<קריאה: זה לא רק גמולי בגרות.
יעקב מרגי: הבנו שזה לא רק.
יעקב אשר: לא, היא דיברה על - - -
יעקב מרגי: אדוני המנכ"ל, אין ספק שהדיון הזה הוא כשלעצמו היה חשוב.
יעקב מרגי: קודם כל אני חושב שפרשנו פה יריעה.
יעקב מרגי: דיברנו על זה פעמים רבות בוועדה, אבל שמנו את זה בצורה שבאמת ירדנו גם למיקרו והצגנו את זה גם במקרו.
יעקב מרגי: באמת ירדנו לזה.
יעקב מרגי: אני רוצה להודות גם לארגונים, שהיה להם כאן תפקיד חשוב, לראשי הארגונים השונים, שבאמת נתנו גם למנכ"ל כלי עבודה חשוב, גם אנשי המקצוע, ההצהרה המקצועית פה של משרד החינוך.
יעקב מרגי: אין לי ספק, ההתחלה, ההצהרה שנתת – אני חושב שהצהרות אין חשובות.
יעקב מרגי: אין לי ספק שאחרי ששמעת את הדברים גם תוכל להגיד לנו פחות או יותר לאן אתה חושב שזה הולך.
<שמואל אבואב: אוקיי.
<שמואל אבואב: ראשית אני רוצה לשוב, להדגיש ולחזק, קיבלנו פה ביטוי לצרכים במגמה של השילוב.
<שמואל אבואב: זו מגמה מורכבת, אבל במקום שהיא אפשרית אנחנו צריכים לעשות כל שלאל ידינו להקל.
<שמואל אבואב: רשמנו את ההערות.
<שמואל אבואב: היות וזו המדיניות, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מקילים בעניין של השילוב.
<שמואל אבואב: דבר שני, אנחנו נבנה תכנית להערכתי בתוך חודשיים שלושה, על הנושא של הבינוי.
<שמואל אבואב: איזה מוסדות אנחנו צריכים לבנות, איפה אנחנו צריכים לבצע התאמות למוסדות קיימים.
<שמואל אבואב: הדבר השלישי, אנחנו עד היום כמדומני ביצענו התאמות פיזיות בכ-250 בתי ספר.
<שמואל אבואב: נדמה לי שאנחנו במאות כיתות בהתאמה.
<שמואל אבואב: המגמה הזאת תימשך ביתר שאת, כי אי אפשר לדבר על שילוב כאשר אי אפשר לעשות את זה פיזית ואנחנו העמדנו נתח תקציבי שעומד בפני עצמו לעניין הזה ואנחנו נבוא לתת פה דין וחשבון כל פעם, לראות שבאמת הדברים מתקדמים ומסתייעים.
<שמואל אבואב: הדבר הרביעי, אנחנו נשווה בין המוכר שאינו רשמי לבין הרשמי, בפרמטרים שהחוק מאפשר לנו.
<שמואל אבואב: לא יהיה מצב שהחוק מאפשר לנו סעיף אחד ואנחנו לא משווים אותו.
<שמואל אבואב: אבל צריך להבין ואסור לנו ליצור אשליה, שבמצב שאופק חדש במתווה שלו, במתכונת שלו, אומר שיש בידול בין עובדי המדינה לבין מי שלא עובדי המדינה.
<שמואל אבואב: ועד שזה לא ייפתר מבית המחוקקים או מהגופים שאמונים על התחום הזה ויורו לנו דרך שונה מהדרך שמורים לנו כרגע, אנחנו לא נוכל ליישר את הקו ואת הפער שהוא הפער המעיק.
<שמואל אבואב: זו הגיבנת הגדולה.
<שמואל אבואב: את הדברים האחרים אנחנו יכולים לעשות לפה ולפה, אבל זו הגיבנת הגדולה.
<שמואל אבואב: בכלל, בחינוך המיוחד זה ביתר שאת.
<שמואל אבואב: בחינוך המיוחד אנחנו משווים את כל הדברים האחרים חוץ מאופק חדש.
<שמואל אבואב: אבל כאשר העניין הזה ייפתר, אז נוכל להביא את אותם משאבים, שהם כל כך נחוצים לחינוך המיוחד.
<שמואל אבואב: אנחנו מבינים שמצופה מאיתנו.
<שמואל אבואב: לא יודע אם נוכל לנהוג כמצופה, אבל אנחנו נעשה ישיבה רצינית עם השלטון המקומי, לבחון את הדרכים כיצד הרשויות המקומיות תוכלנה לייצג נכוחה את צורכי המוכר שאינו רשמי, גם אם הם לא חלק אינטגראלי בראייה המוניציפאלית ובמחויבות המוניציפאלית הטבעית של הדברים.
<שמואל אבואב: אנחנו נעשה איתם פגישה ויכול להיות.
<שמואל אבואב: אני לא רוצה להבטיח פה דברים שאין להם אחיזה ברורה ותכליתית אחר כך במלאכת המעשה, אבל יכול להיות שאנחנו נצטרך לייצג פניות ולהביא אותן בשם הגופים לרשויות המקומיות.
<שמואל אבואב: שלא יהיה מצב שיש תקציב לשכר דירה ולכל אותם דברים וזה לא מסתייע כי הרשות לא מבצעת את הייצוג של אותם גופים.
<שמואל אבואב: מעבר לדברים אדוני יושב הראש, רשמנו אותם אחד לאחד, נתייחס אליהם באופן יסודי.
<שמואל אבואב: אנחנו נעשה ישיבה אצלנו על כל הדברים אחד לאחד.
<שמואל אבואב: אנחנו מתכוונים במלוא הרצינות ובמלוא הרגישות, להקדיש מאמץ גדול לנושא של החינוך המיוחד.
<שמואל אבואב: הילדים האלה הם ילדים מאד מאד משמעותיים.
<שמואל אבואב: מאד מאד משמעותיים.
<שמואל אבואב: אנחנו מבינים גם כמה הילדים האלה, כשהם באים לסביבה רגילה, מה התרומה האדירה שלהם.
<שמואל אבואב: מה הם מלמדים את הילדים החזקים והאיתנים.
<שמואל אבואב: איך הילדים פתאום מגלים רגישות אחרת ממה שסביבה בלעדיהם לא אפשרה להם לממש מעצמם וזו המדיניות הנכונה.
<שמואל אבואב: זו המדיניות החברתית.
<שמואל אבואב: צריך לטפל בכל הדברים, אין ספק, אבל לשם צריך לכוון את כל מאמצינו.
<שמואל אבואב: זו התורה שצריכה לצאת מפינו.
<שמואל אבואב: המאמץ הוא להסביר ולשכנע.
<שמואל אבואב: קל להגיד את זה פה.
<שמואל אבואב: מאד קשה בסוף בשטח, בקרב אלה שלא משתכנעים וקשה להם השילוב.
<שמואל אבואב: ולמורים זה מאד מאד קשה ולא כל ההורים פתוחים למהלך הזה, אבל זו המדיניות החברתית שאנחנו צריכים לנקוט בהם, עם כל הקשיים שיש בזה.
<שמואל אבואב: אני מקווה שאנחנו נראה לנגד עינינו ביום לא רחוק, 16,000 ילדים – היום סיימנו 500 – תראו איפה אנחנו עומדים.
<שמואל אבואב: המסע הוא מ-500 ל-16,000 ואני מקווה שגם נוכל להרחיב את זה.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למנכ"ל המשרד על ההופעה בפני הוועדה, שמעידה על מחויבותו לנושא ועל החשיבות הרבה שהוא מקדיש לסוגית החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למנכ"ל על הודעתו בהשוואת הפרמטרים הבאים בין המוכש"ר לממלכתי בחינוך המיוחד: גמול חינוך למורים, גמול הכנה לבגרות, שכרם של רופא, אחות, תזונאי קליני.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למנכ"ל על הודעתו שהמשרד מחויב לשילוב ברוח ועדת דורנר - לראשונה אנחנו שומעים את זה בהדגשה רבתית - לשילוב ברוח ועדת דורנר.
יעקב מרגי: הוועדה מצרה על כך שברפורמת אופק חדש לא היינו בשורה היום וזה אתגר לנו, למחוקקים.
יעקב מרגי: אני חושב שהמנכ"ל צודק, אי אפשר לזרוק את זה על המשרד בלבד.
יעקב מרגי: אני חושב שזה אתגר לכולנו, לשלב ידיים.
יעקב אשר: זה עניין של חקיקה?
יעקב מרגי: חקיקה, כן.
יעקב אשר: אז בואו.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל ולדווח לה על מסקנות הבדיקה שהמנכ"ל התחייב לקיים בבחינת השוויון על פי הוראות החוק, כפי שהוצהר כאן על ידי היועצת המשפטית.
יעקב מרגי: אני חושב שבשלב הראשון קודם כל ברוח ההצהרה הזו, הוועדה מבקשת מהמנכ"ל אכן לבחון אם המשרד פועל ברוח ההצהרה הזו.
יעקב מרגי: להערכתי לא.
יעקב אשר: בכל הפרמטרים.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך לעבור על כל הפרמטרים, פרט לאופק חדש, כפי שנאמר כאן בשולחן.
יעקב אשר: חוץ מאופק חדש, צריכים לטפל בכולם.
יעקב מרגי: ושוב, תם ולא נשלם.
יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לעקוב, נמשיך לקיים דיונים.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט, הרביעית במספר היום.
יעקב מרגי: 27 ביוני 2017, ג' בתמוז תשע"ז, הנושא במסגרת דיון מהיר שהגישו חברת הכנסת זהבה גלאון וחבר הכנסת יוסי יונה, בני נוער חילוניים מרגישים שמערכת החינוך מוחקת את הזהות שלהם.
יעקב מרגי: שומו שמים, איך אפשר למחוק זהות?
יעקב מרגי: אני אמנע מעצמי את דברי הפתיחה ואעביר את רשות הדיבור לחברת הכנסת המציעה ולאחר מכן, כפי שנהוג בוועדה, אנחנו ניתן אורח-חבר כנסת, אורח-חבר כנסת, ולאחר מכן, בסוף בסוף בסוף, נציגי משרדי הממשלה שצריכים להגיב לתוכן הדיון.
יעקב מרגי: הפותחת, חברת הכנסת זהבה גלאון, שהציעה את הדיון הזה בדיון מהיר.
זהבה גלאון: אני רוצה להודות לבני הנוער המדהימים באמת שהגיעו לכאן מרחבי הארץ, מכרמיאל, מירושלים, מתל אביב, מבאר שבע, הרצליה.
יעקב מרגי: תשאירי לי.
זהבה גלאון: סליחה, אבל אחר כך תפרגן להם אחד אחד עם השמות.
זהבה גלאון: יחד עם רם פרומן מהפורום החילוני הגיעה חברתנו סגנית ראש עיריית גבעתיים, ויוי וולפסון, יש כאן פורום של גבעתיים החופשית ועוד אחרים שאני לא מכירה, אז אני רוצה לברך את כולם על היוזמה ועל ההצטרפות ואחר כך נשמע את בני הנוער.
זהבה גלאון: אני מכירה אותך, שתיתן להם לדבר, מדם ליבם מה שנקרא.
זהבה גלאון: הסיבה שאנחנו כאן, אדוני, שיש תחושה לבני נוער, לנערות ונערים צעירים, שמבקשים למחוק את הזהות שלהם באופן שיטתי.
זהבה גלאון: זה לא רק פגיעה ברגשות, זה תחושה של מתקפה על החילוניות שלהם והם מרגישים שהם תחת מתקפה והם חשופים לשטיפת מוח, אין לי דרך אחרת להגדיר אותה, לשטיפת מוח בבתי הספר שלהם.
זהבה גלאון: אנחנו מדברים כמובן על בתי ספר ממלכתיים חילוניים.
זהבה גלאון: נותנים להם תחושה שהעגלה שלהם ריקה, שהעגלה החילונית ריקה, מחנכים אותם, או הייתי אומרת שוטפים להם את המוח ומטיפים להם יהדות ברוח שאני אגיד את זה באופן מנומס, שהיא לא לרוחם.
זהבה גלאון: אני רוצה לומר מראש ולהדגיש, בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, אין לי, אין לנו, אני חושבת שאני יכולה לדבר בשם חברותיי פה, דבר וחצי דבר נגד היהדות ולא נגד הדת ולא נגד אנשים דתיים.
זהבה גלאון: אנחנו מתקוממות על אלה שעושים שימוש ביהדות קרדום לחפור בו ומשתמשים בכוח הפוליטי, לצורך העניין אני מדברת על שר החינוך בנט, והאמת, נוח לי שאתה מנהל את הישיבה - - -
יעקב מרגי: הייתי מעדיף שאיש מרצ ינהל את הישיבה, אבל לא נורא.
זהבה גלאון: בסדר, גם אני.
יעקב מרגי: נפל בחלקי, בסדר.
זהבה גלאון: אני מעולם לא הרגשתי שכשאתם הייתם, אתם עדיין בשלטון - - -
יעקב מרגי: אבל שר חינוך אף פעם לא היינו.
זהבה גלאון: נכון, אבל לא ראיתי את ההטפה הזאת ואת הניסיון הזה, על דברים אחרים יש לנו מחלוקת, ויש כאן שר חינוך ששם לו למטרה קודם כל להפריט את מערכת החינוך ולהשתמש בעמותות ובגופים חיצוניים, גם באמצעות מנהלת הזהות היהודית ועמותות אחרים, להפריט את המערכת על ידי כניסה של גורמים, אחר כך תשמע דוגמאות, אני לא רוצה לקחת להם את הדוגמאות, שבעצם משדרים שאנחנו חיים במדינת הלכה, לא במדינה שהיא מדינה דמוקרטית וחילונית שצריכה לאפשר, לא רק חופש דת, גם חופש מדת.
זהבה גלאון: אנחנו מכבדים חופש דת.
זהבה גלאון: אני חושבת שאם יש משהו שאני יכולה לציין כאן זה להגיד שאני גאה, באמת אני אומרת לכם, בנערות ובנערים האלה שקמו ואמרו 'עד כאן'.
זהבה גלאון: בחיי, מכל מלמדיי השכלתי כששמעתי מה הם אמרו, מה הם כתבו ואיך הם התראיינו.
זהבה גלאון: היהדות שלהם היא לא פחות יהודית משל אף אחד אחר ואנחנו לא עגלה ריקה.
זהבה גלאון: רוצים שיהיה כאן איזה שהוא דור עתיד של זומבים וצבא ה' שמחונכים לתפיסה מסוימת של תכנים יהודיים אורתודוקסים, ואפשר גם להעביר תכנים יהודים אורתודוקסים בדרך של תרבות וערכי היהדות ולא באופן שפה מלמדים אותם.
זהבה גלאון: זה לא רק הכניסה וההטפה במערכת החינוך כיום, אנחנו רואים את זה גם בדברים אחרים.
זהבה גלאון: מי שיעשה שבת, משפחות חילוניות או משפחות דתיות שיארחו חילוניות יתמרצו אותם, ייתנו להם כסף.
זהבה גלאון: אנחנו רואים את העמותות הדתיות, הייתי אומרת בנות השירות הלאומי שנכנסות, יש לי פה דוגמאות, אני תיכף אגיד משפט על בנות השירות הלאומי.
זהבה גלאון: אני רוצה לציין משהו מתוך המחקר של עמותת מולד, רק משהו אחד קטן, אדוני.
זהבה גלאון: נמצאת פה גם ליאת שלזינגר מעמותת מולד.
זהבה גלאון: הם עשו מחקר מאוד מאוד מקיף, כשבדקו וראו שלזרמים הפלורליסטיים ביהדות אין בכלל מקום במערכת החינוך, כשבדקו את תקציב התמיכות, כל מנגנון התמיכות.
זהבה גלאון: 5.8% עוברים לארגוני יהדות פלורליסטית, כל השאר, כל השאר, כל השאר, עף לארגונים מה שנקרא האחרים, שכל המטרה שלהם היא שטיפת מוח, זה מה שהם עושים.
זהבה גלאון: אני לא מדברת רק על לימודי היהדות, זה לאורך כל השיעורים, אנחנו רואים איך שוזרים ככה בשתי וערב את התפיסה הזאת שממקדת אותם רק למקום אחד.
זהבה גלאון: אז יש לנו בני נוער ביקורתיים וחכמים ושואלים שאלות ומגבשים תפיסת עולם בעצמם, שהחליטו שהם לא שותקים, הם קמים, ואם אני יכולה לומר אפילו משיבים מלחמה, אפשר לקרוא לזה ככה.
זהבה גלאון: אני רוצה לסיים ולומר, אדוני, שהיום נמצאים פה בני נוער, אני מקבלת המון פניות ממורים במערכת החינוך הממלכתית, המון, ברמה של המון, חברתי תמר זנדברג, אנחנו מקבלות המון פניות.
זהבה גלאון: קודם כל של מורים שחרדים, חרדים, חוששים, במובן הזה של להיחשף ולדבר, אנחנו רואים את הקוד האתי שמגיע, אנשים כבר עושים צנזורה עצמית.
זהבה גלאון: אתה יודע, כל אחד חרד למקומו ולמעמדו, הם מוטרדים מהאופן שבו הם נאלצים לפעול במערכת החינוך שמבקשת להנחיל יהדות אחת, מאוד מאוד מסוימת.
זהבה גלאון: ואני בעד בחירה וחופש בחירה ולהשקיע ולתת את המגוון של היהדות וכל הזרמים ביהדות ואת העושר הלאומי של היהדות שלנו.
זהבה גלאון: אני לא מבקשת להעלים את לימודי היהדות, אבל אני לא רוצה הטפה ויש הוגים יהודיים מדהימים אחרים מאלה שמחנכים אותם היום ואנחנו צריכים לחנך לדמוקרטיה ולזהות ישראלית ולשוויון ולשיתוף פעולה.
זהבה גלאון: וההתעקשות הזאת של לממן ולהכניס לבתי הספר עמותות, שאין לי דרך אחרת מלהגדיר אותן כעמותות מסיונריות, שמלמדים את הילדים שלנו הלכה באופן שמכוון מלמעלה, אנחנו לא יכולים להפקיר את הילדים שלנו בידי העמותות האלה.
זהבה גלאון: יש מורים ומורות מצוינים בבתי הספר, צריך להחזיר לידיים שלהם את החינוך הערכי של הילדים והילדות שלנו.
זהבה גלאון: אני רק רוצה לתת ציטוט - - -
יעקב מרגי: אבל את רוצה גם לסיים.
זהבה גלאון: אז בהמשך אני אגיד את הציטוט, אם תיתן לי.
יעקב מרגי: אני שמח שיש דיון, רק הוועדה לפני כחודש וחצי, בערך, אם אני לא טועה, נדרשה לדיון הפוך על תכנים שקשורים לזהות יהודית ומוצגים בצורה מאוד בעייתית ומשרד החינוך - - -
תמר זנדברג: עם דגש על הכביכול.
יעקב מרגי: אני, בשונה מהדוברת הקודמת תמיד אומר כביכול ולכאורה עד שיוכח אחרת, אז אני מקפיד.
יעקב מרגי: אני שמח שיש דיון - - -
זהבה גלאון: מי זאת הדוברת?
יעקב מרגי: חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, אני אומר את זה בגאווה, אז יש דיון וטוב שיש דיון בחברה הישראלית וטוב שיישמע, כל אחד בצורה שלו.
יעקב מרגי: אני בוועדה הזו מקפיד לתת לכל אחד את פתחון הפה שלו, זה לא מובן מאליו, לא כל יו"ר ועדה עומד על זה שדיונים שנשיאות הכנסת מחליטה עליהם מיד מתקיימים.
יעקב מרגי: אצלי זה לאורך כל ה - - - אני גאה בכך, חושב שצריך לעשות את זה וצריך להיות דיון ואני מקווה שיהיה פה דיון אמיתי, תרבותי, לאפשר לכל אחד להשמיע את דעתו.
יעקב מרגי: אני אתחיל, יש לי חולשה, אני אתחיל דווקא עם בני הנוער.
יעקב מרגי: המבוגרים, לכולם יש אג'נדות - - -
<קריאה: גם לנו יש אג'נדות.
יעקב מרגי: בסדר, אבל עדיין אג'נדה צעירה.
יעקב מרגי: אני מוכן לשמוע את האג'נדה שלך - - -
<קריאה: צעירה, אבל חזקה מאוד.
יעקב מרגי: בבקשה, עם מי אנחנו מתחילים?
<שקד ליפליס: אני שקד ליפליס, בן 15.
<שקד ליפליס: אני מכרמיאל, כמו שאמרתי, ואני חושב שאנחנו כבני נוער חילוניים, הדעה שלנו מוחלשת במערכת החינוך.
יעקב מרגי: תנסה להסביר לי למה ואיך, כדי שהדוברים והנוכחים כאן יבינו מה אתה חש.
<שקד ליפליס: למשל שתכנים דתיים, תכנים ששייכים לתחום הדת, גולשים לנושאים שהם לא בהכרח דתיים, שלפעמים אין להם קשר לדת בכלל.
<שקד ליפליס: אני אתן לך דוגמה מחיי היום יום שלי בבית הספר.
<שקד ליפליס: השנה הייתה לי עבודה באזרחות על קבלת השונה, על נכים ועל בעלי מוגבלויות בחברה הישראלית, כל העבודה הייתה אך ורק על גמרא, על תנ"ך, על שולחן ערוך או על עוד הרבה הרבה - - -
יעקב מרגי: ציטטו רק מקורות?
<שקד ליפליס: רק מקורות.
<שקד ליפליס: בוא נגיד, מרוב עצים לא ראו את היער וקשה היה לראות שזה באמת עבודה על קבלת נכים ובעלי מוגבלויות בחברה, זה היה נראה יותר כמו עבודה מסכמת - - -
יעקב מרגי: היה יותר טוב אם היית מביא את זה לכאן כדי שיראו את זה.
<שקד ליפליס: יותר מזה.
<שקד ליפליס: התכנים הדתיים שמגיעים למערכת החינוך נוגעים אפילו בבייסיק שבני נוער צריכים ללמוד בשביל להיות אנשים בוגרים טובים יותר.
<שקד ליפליס: למשל היו לנו שיעורי חינוך מיני, היו באים אנשים מבחוץ ומסבירים לנו, כמו שצריך, על יחסי מין מוגנים ובטוחים, על זוגיות, כמו שצריך, ובאמת למדנו מזה הרבה ולבסוף בית הספר החליט שזה יותר מדי, או שזה יותר מדי פתוח לטעמו.
<שקד ליפליס: למרות שבתור אחד שהוא נורא פעיל בשכבה, אף בן נוער ואף אחד מחבריי לשכבה לא אמר שום דבר רע על התכנית בית הספר החליט לבטל את התכנית הזאת ובמקום זה הוא ביקש מהמורות המסורתיות בבית הספר להעביר שיעורים על חינוך מיני ועל זוגיות דרך סיפורים מהתנ"ך ומהמגילות השונות.
<שקד ליפליס: זו דוגמה אחת.
<שקד ליפליס: כמובן שיש עוד הרבה דוגמאות.
<שקד ליפליס: למשל בתעודות השנה קיבלנו ספרי תהלים, ספרי מדרש, בתוך התעודות, אפילו שאנחנו בתי ספר חילוניים מדעיים של רשת אורט, שהיא מתגאה בזה.
<שקד ליפליס: יותר מזה, להורים של תלמיד חילוני או התלמיד החילוני עצמו אין דרך לברוח מהחינוך הזה, גם כי הוא נבחן על זה, גם כי זה בבית הספר.
<שקד ליפליס: דוגמה נוספת, כל שנה בבית הספר שלי כיתות ז' יוצאות ליום שדה בצפת לבתי כנסת, לתפילות, על חשיבות התפילין והכיפה בחיי היום יום.
<שקד ליפליס: תלמיד חילוני, שלא מעוניין להגיע לבית השדה הזה או שהוריו אפילו לא מרשים לו להגיע ליום השדה הזה, מוענש בהורדת 10 נקודות בציון ההתנהגות הכולל של הסמסטר.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע את משרד החינוך אם זה חובה, הנחיה מלמעלה או שזה מגמה של מנהלת בית הספר או של העירייה, אבל זה נשמע בהמשך.
מיכל בירן: מורידים בציון.
<שקד ליפליס: הורדה בציון, לגמרי.
מנחם אליעזר מוזס: מאיזה עיר אתה?
יעקב מרגי: מכרמיאל.
<קריאה: מאיזה עיר?
יעקב מרגי: כרמיאל, אמרנו.
<קריאה: כרמיאל, יש - - -
<קריאה: אני אבקש - - -
יעקב מרגי: כשתבקש ותירשם, אני אחליט אם לתת לך.
יעקב מרגי: זה נכון לגבי כל האורחים, אף אחד לא מתפרץ ולא מדבר בלי רשות דיבור.
<הילי מיכל קופרשטיין: אני הילי קופרשטיין, אני בת 15 מתל אביב ואני מרגישה שהזהות שלי כחילונית וכאישה היא קצת מוחלשת במערכת החינוך, כפי שאני מרגישה את זה.
<הילי מיכל קופרשטיין: לא מזמן בית הספר שלי ועוד מספר בתי ספר בארץ, במועצות התלמידים של בתי הספר האלה, הוחלט לקיים כנס של מועצות תלמידים, שוב, של מספר מועצות, ובין היתר הייתה אמורה להשתתף מועצת תלמידים של בית ספר דתי בנתניה והתקבלה דרישה מצדם שנגיע בלבוש ושנפריד בין הבנים לבנות.
<הילי מיכל קופרשטיין: בית הספר שלי היה בית הספר היחיד מבין רבים שהיו אמורים להשתתף שלא הסכים עם ההנחיות האלה וביטל את ההשתתפות שלו.
<הילי מיכל קופרשטיין: בטח ראיתם שאמרתי את זה, כי לא מזמן השתתפתי בסרטון של מאקו שבו הצגתי את ההרגשה שלי כתלמידה חילונית במערכת החינוך ואני מרגישה שכאישה וכחילונית אין לי את המקום שהייתי רוצה לקבל.
<הילי מיכל קופרשטיין: שוב, בבית הספר אנחנו חווים הרבה פעמים את ההדתה, שבשביל זה אנחנו כאן.
<הילי מיכל קופרשטיין: וזהו.
יעקב מרגי: יש עוד תלמיד שרוצה לדבר?
<נדב מרטין ראובן: שלום, אני נדב ראובן מבאר שבע, בן 16.
<נדב מרטין ראובן: מה שגרם לי להבין שצריך להילחם בהדתה במערכת החינוך זה יום אחד אני חוזר הביתה, אני אתן דוגמה אישית עליי, אני אוכל ארוחה שכללה בשר, אחר כך רציתי לאכול משהו חלבי ואחותי, בת 6, אומרת לי שאסור, כי לא עברו שש שעות וככה לימדו אותה בבית הספר.
<נדב מרטין ראובן: יצאתי למשלחת לפולין, גם שם חייבו אותנו ביום שישי להיות בתפילה, קבלת שבת, הדברים האלה.
<נדב מרטין ראובן: שוב, יש כאן חציית גבול.
<נדב מרטין ראובן: יש עוד תחומים שלא קשורים אליי, כמו דפים במקצועות שונים שמדברים על כפרה על חטאים, בקשות מאלוהים, מורות לתנ"ך שמרשות לעצמן להגיד 'תדליקו נרות כדי להצליח במבחן שלכם'.
<נדב מרטין ראובן: אין לי בעיה גם להקריא את זה אחר כך, אם יהיה זמן.
<נדב מרטין ראובן: אז כן, ילדים היום חוזרים הביתה מבית הספר שלהם עם משבר זהות, כי מה שמלמדים אותם בבית הספר שלהם זה קצת שונה ממה שההורים שלהם חינכו אותם.
<נדב מרטין ראובן: מה שקורה כיום זה שמשרד החינוך מעביר אג'נדה שהחילוניות היא לא טובה מספיק, היא לא יהודית מספיק.
<נדב מרטין ראובן: אנחנו לא כאן כדי להוכיח שיש הדתה כזאת, אנחנו כאן כדי להילחם בה ולומר לה לא, כי היא קיימת והיא גדלה בכל יום.
יעקב מרגי: ויוי וולפסון.
<ויוי וולפסון: כל מה שהנערים והנערות אמרו כרגע זה באמת מתוך התוכן ומה שקורה ביום יום של מערכת החינוך.
<ויוי וולפסון: אני רציתי לדבר על איך אנחנו ברשויות, אני סגנית ראש העיר, איך אני רואה את זה במה שקורה ברשויות המקומיות.
<קריאה: בגבעתיים.
<ויוי וולפסון: בגבעתיים בעיקר, ברשויות מקומיות חילוניות ממרכז הארץ, כלומר שהצביון שלהם מוגדר פחות או יותר כחילוני והוא במרכז הארץ.
<ויוי וולפסון: אנחנו רואים את זה בתקשורת, אבל ככה זה נראה בשטח.
<ויוי וולפסון: בשנים האחרונות יש רמיזה בוטה של משרד החינוך, הייתי אומרת, לכל מה שזה לא ערך של יהדות אורתודוקסית בפירוש, למידה תורנית, יהדות תורנית.
<ויוי וולפסון: עשרות עמותות נכנסות למערכת החינוך המקומית בזכות המסלול הירוק שמשרד החינוך הציב ב-2015, שבעצם מאפשר לעמותות להיכנס ללא פיקוח עם תקציבים.
<ויוי וולפסון: הם מציעים את השיעורים שלהם, את עבודתם בחינם למערכת החינוך.