GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: לו יצויר שאני מל"ג-ות"ת – הם לא יעשו את זה בחיים, הם פאסיביים – אבל לו יצויר שאני עכשיו ממנה אותך כמל"ג-ות"ת לוועדה שתבחן את צורת ההכשרה ואופן ההכשרה והעומס שיש על הסטודנטים לעבודה סוציאלית – על איזה שינויים היית ממליצה?
<מימי אייזנשטדט: איזה שינויים?
יעקב מרגי: זה לא פייר מצידי מה שאני שואל אותך.
<מימי אייזנשטדט: האמת שנכון, אבל בסדר.
<מימי אייזנשטדט: אני חושבת שזה אתגר בהחלט.
<מימי אייזנשטדט: אני חושבת שכן היינו צריכים לבדוק את העניין שהמימון הוא דבר מאד מהותי, כי המערכת, או מערך ההדרכה וההכשרה והשילוב – כל הזמן אני רוצה להזכיר את זה – זה שילוב עם הלימודים באקדמיה, זה לא רק לימודים בשדה.
<מימי אייזנשטדט: יש לנו גם קורסים ספציפיים באקדמיה, שמתכתבים עם ה - - -
יעקב מרגי: את עונה לשאלה הבאה.
יעקב מרגי: את רוצה לומר לי – לו יצוייר שהייתי מציע לך מסלול של לימודים ואחר כך של חונכות, זה לא היה הולך?
<מימי אייזנשטדט: זה לא היה הולך ואני אסביר לך למה.
יעקב מרגי: אז כיוונת לסוף דעתי.
יעקב מרגי: ירדת לסוף דעתי.
<מימי אייזנשטדט: כן.
<מימי אייזנשטדט: אני אסביר לך גם למה.
<מימי אייזנשטדט: מפני שאנחנו באקדמיה – ואולי פה אני אסיים, כי בטח יש עוד אחרים – אבל באקדמיה אנחנו לוקחים את האחריות על כך שאנחנו דואגים לאיכות של ההדרכה, אנחנו דואגים לכך שבית החולים או הארגון לא יגייס בעצמו, כלומר - - -
יעקב מרגי: את חושבת לדעתך שזו הצורה האופטימאלית כרגע?
<מימי אייזנשטדט: אני חושבת שכן, אבל חייבים להיות - - -
יעקב מרגי: את יודעת מה הבעיה שלי?
<צפרא דואק: אבל לא בצורת ההפעלה.
יעקב מרגי: כשכולכם הייתם סטודנטים חשבתם כמו סטודנטים.
יעקב מרגי: כשהתמניתם - - -
<צפרא דואק: לא.
<מימי אייזנשטדט: לא, לא.
יעקב מרגי: כשהייתם סטודנטים לא חשבתם?
יעקב מרגי: כן, אנחנו שייכים לדור שמה שאמרו לנו עשינו.
יעקב מרגי: תשכחי מזה.
<מימי אייזנשטדט: היום זה דור אחר.
יעקב מרגי: חברה הכנסת, נעשה הפוגה קצת.
יוסי יונה: לפני הייתי רוצה שצפרא תרחיב על העניין של ההדרכה.
יעקב מרגי: לא, צפרא בשלב הזה.
יעקב מרגי: יוסי, לא בשלב הזה.
יוסי יונה: לא, אבל היא תגיד מה - - -
יוסי יונה: מה צריך לעשות.
יעקב מרגי: אנחנו רק טעמנו והיא בצדק נתנה ויש לנו עוד דוברים.
יעקב מרגי: חברי הכנסת רוצים בשלב הזה להצטרף לדיון?
יוסי יונה: אני אשמח לדבר, אבל אני רציתי להיות נדיב ולהגיד - - -
יעקב מרגי: צפרא איתנו, לא נשחרר אותה.
יוסי יונה: לא נשחרר אותך, צפרא.
<צפרא דואק: חשוב להבהיר את הנקודה הזאת.
יעקב מרגי: את רוצה?
יעקב מרגי: את חושבת שכן?
יעקב מרגי: תבהירי, בבקשה.
<צפרא דואק: כן, אני רוצה להבהיר.
<צפרא דואק: פרופסור אייזנשטדט הציגה את הבעיות הכלליות שיש בהכשרת סטודנטים.
יעקב מרגי: סטודנטים, לא ראיתי שנרשמתם לדיון.
<צפרא דואק: נרשמו, נרשמו.
<צפרא דואק: אנחנו ביקשנו לרשום שלוש קבוצות, את המרצים - - -
יעקב מרגי: כנראה לא הבנתם אותי.
יעקב מרגי: מי שנרשם לדיון במחשב לא נרשם לרשות דיבור.
<צפרא דואק: לא, לא.
<צפרא דואק: נרשמו.
יעקב מרגי: טוב, היא תבוא ונבדוק את זה.
<צפרא דואק: אני רוצה להבהיר בקשר למדריכים.
<צפרא דואק: אנחנו נמצאים בבעיה ענקית.
<צפרא דואק: כמו שציינה קודם ד"ר ארקין, המעסיקים לא חושבים שזה חלק אינטגראלי, מה שהיה בזמני, כשהייתי צעירה.
<צפרא דואק: שאלת כשאנחנו היינו סטודנטים.
<צפרא דואק: כשאני הייתי צעירה יותר והדרכתי סטודנטים, זה היה חלק אינטגראלי מהשירות.
<צפרא דואק: היה לכבוד למערכות שאנחנו עובדים בהן, שסטודנטים הגיעו אלינו ל - - -
: זה שורש העניין.
<צפרא דואק: נכון.
<צפרא דואק: שסטודנטים הגיעו אלינו להדרכה.
<צפרא דואק: מקום עבודה שקיבל סטודנטים להדרכה, נחשב למקום עבודה יוקרתי.
יעקב מרגי: גם בתשלום הייתם גאים?
<צפרא דואק: קיבלנו תשלום גם, כי התשלום נחשב לא על העבודה.
<צפרא דואק: זאת אומרת הייתה תוספת כי יש הרבה יותר עבודה.
: הרבה פחות ממה שמשלם - - -
<צפרא דואק: יש הרבה יותר עבודה מאשר העבודה שאני עושה בשביל המערכת שבה אני עובדת.
<צפרא דואק: זה קריאת עבודות בבית, זה קריאת סיכומים של סטודנטים ודו"חות שלהם וכו', ולכן נתנו יותר.
<צפרא דואק: השתתפנו במפגשים באוניברסיטה, קיבלנו קורס הדרכה, נתנו דיווחים.
<צפרא דואק: ישבו עלינו כמו שהיום יושבים על המדריכים, כדי שנהיה - - -
<צפרא דואק: שנייה, עוד משפט.
<צפרא דואק: היום הגענו למצב שבגלל שזה הפך להיות עבודה פרטית גובים מהם.
<צפרא דואק: הגעתי למקום שבו אני צריכה לריב, למשל באחד המשרדים הגדולים שביקשו תקורה ממדריך על עצם זה שהוא יושב בחדר שלו, בכובע העבודה שלו ומדריך סטודנט.
<צפרא דואק: מבקשים ממנו תקורה שישלם למקום העבודה 10% מההכנסות - - -
<צפרא דואק: למה לא?
יעקב מרגי: אם אני משלם לעובד הסוציאלי על השימוש בידע ובניסיון שהוא צבר על הגב של הציבור.
יעקב מרגי: אני עכשיו אדם קר.
יעקב מרגי: אני רוצה.
יעקב מרגי: הרציונאל הוא אמיתי.
יעקב מרגי: כמו המוסדר מתומחר, אומר המזגן בשעות לא שעות, המחשב בשעות לא שעות, העובד בשעות.
יעקב מרגי: הוא עושה לך תמחור, אומר לך תני לי תקורה.
<צפרא דואק: אז זה לא צריך להיות ככה.
יעקב מרגי: תקשיבי, ברגע שזה מסחר, יש כללים של מסחר.
יעקב מרגי: סליחה, סליחה, אני שחררתי, עניתי לה.
<צפרא דואק: זאת בדיוק הבעיה שזה הפך להיות מסחר וזה צריך להיות חלק אינטגראלי משירות בעבודה.
יעקב מרגי: תודה שהסכמנו על זה.
יעקב מרגי: רק להבהרה, לפני שאני נותן לפרופסור.
יעקב מרגי: מי משלם את התשלום לעובד הסוציאלי?
: המדריך.
<קריאה: האוניברסיטאות.
יעקב מרגי: תודה, קיבלתי תשובה.
יעקב מרגי: בבקשה, פרופסור יוסי יונה.
: אני ביקשתי.
יעקב מרגי: הוא הגיע ראשון.
יוסי יונה: במסגרת הנדיבות שלנו – אתם רואים – זה לא מתנהל כמו במליאה – אני גם מעביר את זכות הדיבור שלי.
יעקב מרגי: אני אקלקל את הרעות.
מסעוד גנאים: אני גם נתתי לו.
: יש לי הצעת חוק שלי עוד חמש דקות בוועדת הרווחה, אז הסכימו שני חברי הכנסת, תודה רבה.
: אני אגע בנקודה אחת, כי גם בעברי כראש רשות ואנחנו יודעים כמה חסרים עובדים סוציאליים ברשויות מקומיות, במיוחד בחלשות שבהן.
: במיוחד בפריפריאליות.
<קריאה: בפריפריה, נכון.
יעקב מרגי: מה שנכון לא צריך לאשר.
יעקב מרגי: אם הוא יאמר דברים לא נכונים, תעצרו אותו.
<קריאה: גם בבריאות.
: אני חושב שאין איזה מישהו אחד שפשוט ישב וחשב.
: אולי אפשר לעשות פה Win-Win.
: זאת אומרת אותם אלה שבאים להדרכה, הם גם בסופו של דבר - - -
יעקב מרגי: עדיין לא עובדים סוציאליים.
יעקב מרגי: אל תבנה על זה.
: הם לא עובדים סוציאליים עדיין, אבל תחשוב עובדת סוציאלית בעירייה רגילה, שיש עליה על הראש כך וכך תיקים והם נופלים מהרגליים.
: אני אומר לכם הם נופלים או נופלות מהרגליים.
יוסי יונה: רובן נופלות.
: ואם יש להם מה שנקרא מישהו שהוא סניור עובד סוציאלי, הוא יכול לעזור בצורה פנטסטית במילוי דו"חות וכמובן שהעובד הסוציאלי יעבור על זה ויחתום.
: יכול להיות כאן שילוב מדהים, שיעלה הרבה פחות כסף למדינה.
יעקב מרגי: אמרה לי פרופסור מימי אייזנשטדט מתוך זה שהבנו אחד את השני, אם אתה בונה – היא אמרה במילים אחרות – אם אתה בונה על מסלול של לימודים ואחר כך חונכות וזה, אל תבנה על זה, כי זה הולך ביחד.
יעקב מרגי: הלימוד האוניברסיטאי, האקדמי, יחד עם העבודה המעשית.
יעקב מרגי: אי אפר להפריד את זה.
: על זה אני מדבר אדוני.
יעקב מרגי: ש-?
: אני בא ואומר דבר אחד.
: זה שיש היום מדריכים, שהמדריכים האלה בעצם זה עובדים סוציאליים, שהיום לא מטפלים בעצם במקצוע, הם מדריכים.
<קריאה: הם חייבים להיות במקצוע.
<קריאה: הם גם וגם.
יעקב מרגי: אחד, תודה.
יעקב מרגי: אתם יודעים, בבתי הכנסת יש אחד שמתקן ליד החזן, אבל כולם קופצים עליו.
: אני חושב שאם היו משלבים את זה בתוכו עם הרשויות בצורה חכמה, במיוחד רשויות מקומיות, במיוחד מוסדות גדולים כמו בתי חולים וכו' - - -
יעקב מרגי: אנחנו בוחנים זאת.
יעקב מרגי: בוחנים להמליץ.
: אם היה אפשר לעשות את הדבר הזה - זה גם נותן תוספת כוח לעובדים הסוציאליים שנמצאים היום בתוך המקומות וגם נותן את ההכשרה הכי טובה, תוך כדי תנועה במקומות הללו ואני חושב שזו הנקודה שעליה צריך - - -
יעקב מרגי: את הצורה צריך לקבוע.
: בכל מקום וללכת עליו.
יוסי יונה: תראו, אנחנו התכנסנו פה היום, בכלל בכנסת, כי זה יום ההצדעה לעובדות ולעובדים הסוציאליים ובעיקר עובדות סוציאליות.
יעקב מרגי: ואם יש עובדים אתה לא מצדיע להם?
יוסי יונה: אני מצדיע, אבל אמרתי בעיקר.
יוסי יונה: אנחנו לא יכולים להתעלם מהעובדה הזו ויש לה גם המון השתמעויות שמן הסתם לא נוכל לעמוד על כולן בדיון הזה, אבל זה יום ההצדעה ואני מאד שמח ליטול חלק ביום ההצעדה, ההוקרה והשאפו לעבודה הנהדרת שאתם עושים.
יוסי יונה: כפי שאמרתי גם במפגש הקודם שהיה לנו לפני דקות ספורות, לי הייתה הזכות ללמד בבית ספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית, ותמיד באמת התהייה שליוותה אותי, מצד אחד שאתה עומד על טבעם של האנשים האלה, על המסירות ועל המחויבות שלהם מצד אחד ועל תנאי השכר, שהייתי מכנה אותם מאד פוגעניים.
יוסי יונה: אין לי שום מילה אחרת מלתאר את תנאי השכר של העובדים הסוציאליים בישראל.
יוסי יונה: אדוני יושב הראש, אתה גם שומע - - -
יעקב מרגי: שיפרנו את זה לאחרונה.
יעקב מרגי: בשנים האחרונות.
יוסי יונה: כן, אבל עדיין, בוא נאמר - - -
יעקב מרגי: אף פעם זה לא מספיק, אתם צודקים.
יעקב מרגי: וגם לא תקבלו את מה שאתן באמת עושות, אבל זה המצב.
יעקב מרגי: יש השלכות רוחב במשק הישראלי.
יעקב מרגי: קשה לשנות הסכמים קיבוציים.
יוסי יונה: נכון, אבל אנחנו עדיין מחויבים, עד כמה שאנחנו יכולים לעשות כדי בוא נאמר - - -
יוסי יונה: לא הגענו לרמת השכר הסבירה שמן הראוי שהאנשים האלה יקבלו ועל כך אנחנו מצד אחד מצרים ומצד אחד מנסים לפעול כדי לעשות זאת.
יוסי יונה: נאמרו כמה דברים גם בדיון הקודם, על מה שנדרש להיות עובדת סוציאלית מבחינת מבנה האישיות, הנכונות, האהבה, האכפתיות.
יוסי יונה: מה שקורה בחברה שלנו, כמו במקצועות אחרים, שהם מחייבים את הגישה החיובית הזאת של אכפתיות ואהבה ומסירות, שפשוט זה הופך להיות רישיון לניצול.
יוסי יונה: אין ביטוי אחר מאשר זה.
יוסי יונה: זה רישיון לניצול.
יוסי יונה: זאת אומרת העובדה הזו שיודעים שהאנשים הללו כל כך מחויבים ערכית ורגשית גם, לא רק ערכית – אני מאמין במשהו, אלא אכפת לי ממשהו.
יוסי יונה: זה הופך להיות בחברה שלנו מן באמת רישיון לניצול וזו עובדה מחפירה.
יוסי יונה: אדוני יושב הראש, היום התוועדנו לכך שקופת המדינה הולכת להתמלא בעוד איזה - - -
יעקב מרגי: תגיד לי, אתה הרגשת את ירידת אחוז המע"מ הקודם?
<קריאה: בגלל זה זה לא חשוב.
יוסי יונה: לא, אבל אני עדיין מצדד ב - - -
יעקב מרגי: בוא לא נקשור כתרים, חכה נראה.
יוסי יונה: לא, יפה מאד.
יוסי יונה: חשבתי שאתה רוצה להתנגד לדברים שאני הולך להגיד.
יוסי יונה: אבל זהו, מפני שההיכרות שלנו – אנחנו חוצים מפלגות – אתה קואליציה ואני באופוזיציה – ודווקא ברוב המקרים אנחנו משתפים פעולה מתוך אותה תפיסה ערכית.
מסעוד גנאים: אבל כדאי, אם יש כל כך הרבה כסף, לשים אותו בפריפריה.
יוסי יונה: אמר כאן חבר הכנסת יעקב אשר וציין את העובדה הזאת לגבי החוסר הכרוני של העובדות והעובדים הסוציאליים בארץ.
יוסי יונה: והעובדה שנטל כל כך גדול נופל עליהם מבחינת כמה אנשים עובדים, כמה תיקים כל אחד ואחד מכם צריכים לטפל בהם, זה משהו שהוא בלתי נתפש.
יוסי יונה: אנחנו לא מדברים סתם באופן כללי, כי יש לנו עובדות.
יוסי יונה: אנחנו משווים את הנתונים הללו עם ממצאים של מדינות העולם המתוקנות, ה-OECD.
יוסי יונה: אנחנו רואים שאנחנו מפגרים באמת בצורה מחפירה ואנחנו קוראים מדי פעם ועדיין לא עלה בידינו להביא לשינוי משמעותי.
יוסי יונה: ויש שינוי במדיניות.
יוסי יונה: אכן קרן השפע ממובילאי, ובהזדמנות זו נגיד כולנו - - -
יעקב מרגי: לא רק משם.
יעקב מרגי: יש עודפים עוד לפני.
יוסי יונה: עודפי גבייה.
מסעוד גנאים: שר האוצר אמר שיש.
יוסי יונה: כולנו שמחים על הצמיחה וכולנו שמחים על היצירתיות ורוח היזמות של המגזר הטכנולוגי וההייטק בישראל, אבל אני חושב שעוד פעם אנחנו נתקלים בבעיה הזאת שהעושר אינו מחלחל למטה והוא בא לביטוי גם ברוחב ובגודל הבעיות שאיתן אנחנו מתמודדים.
יוסי יונה: הרי זה בלתי סביר שמדינה עם עושר כלכלי כזה, יש לה 2 מיליון אנשים שחיים מתחת לקו העוני, ו-800,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני.
יוסי יונה: זה לא סביר.
יוסי יונה: לכן אנחנו מעלים שוב ושוב את הדרישה הזו, שהכספים האלה באמת יכוונו ל - - -
יעקב מרגי: במושגים כלכליים, פרופסור יוסי יונה מבקש שהעודפים האלה ילכו הפעם, לפחות הפעם, להגדלת ההוצאה הממשלתית לטובת הסעיפים האלה, מה שהאוצר מאד מאד מתנגד.
יעקב מרגי: מה שנקרא הגדלת יעד הגירעון.
יעקב מרגי: כשאתם שומעים שאנחנו מקשקשים הרבה עם זה בדיוני התקציב, לעומת הקטנת החוב החיצון או החזרת מיסים לאזרחים.
יוסי יונה: ממש.
יוסי יונה: אז זהו, אז אני רוצה באמת לסיים בזה.
יוסי יונה: להגיד שזה באמת יום הצדעה.
יוסי יונה: אנחנו מצדיעים לכם, אבל זה לא מסתיים באיזה שהוא אקט סימבולי, ואני גם שמח מאד שיושב הראש לפני דיבר ופתח את הדיון ואמר כמנהגו.
יוסי יונה: אנחנו לא מקיימים דיונים וירטואליים, סימבוליים, אנחנו רוצים להגיע לאיזה שהם סיכומים ולבחון מה אנחנו יכולים לעשות כחברים בוועדת החינוך או בוועדות אחרות, כדי לשנות, ולו קצת, את תנאי השכר שלכם, את תנאי התעסוקה שלכם, כדי שתהיה איזו שהיא בשורה.
יוסי יונה: הרי לא הצדענו והלכנו הביתה, אלא הצדענו והתחייבנו.
יוסי יונה: מן הסתם אדוני יושב הראש אתה תגיד בסופו של הדיון הזה למה התחייבנו.
יעקב מרגי: לפני כמעט חודש הייתה כאן קבוצה של עובדים סוציאליים בהשתלמות בכנסת.
<קריאה: מאבק בעוני.
<קריאה: לא, לא, זה אנחנו.
יעקב מרגי: אתם, נכון?
יעקב מרגי: האם את זוכרת את השאלה שאני שאלתי?
יעקב מרגי: איך אתם, העובדים הסוציאליים, יכולים להוביל שינוי להשפיע.
יעקב מרגי: אז הנה אחת הדוגמאות.
יעקב מרגי: אז התקשיתי כי אם לא הבינו, מה?
יעקב מרגי: לכאורה אני אמרתי להם אדרבא, אתם בשטח.
יעקב מרגי: אומרים פוק, לך צא החוצה ותשמע מה העם מדבר.
יעקב מרגי: אתם העובדים הסוציאליים בשטח, תפנו אלינו.
יעקב מרגי: הם הרימו אז גבה.
יעקב מרגי: מה, אתה המחוקק, אתה מבקש מאיתנו?
יעקב מרגי: והנה דוגמא.
יעקב מרגי: שיעור באזרחות לעובדים הסוציאליים.
יעקב מרגי: אני רוצה ברשות חברי הכנסת, הרי הכותרת זה הסטודנטים.
יעקב מרגי: מסעוד גנאים, מאחר שאתה צריך, אני צריך את ההסכמה שלך, למרות שאני רוצה את ההבנה שלך.
מסעוד גנאים: הסכמה שלי למה?
יעקב מרגי: שאנחנו קודם כל ניתן מצגת קטנה לסטודנטים, נשמע אחד מהם, נפתח את הדיון ונמשיך.
מסעוד גנאים: אין בעיה, בסדר.
יעקב מרגי: בבקשה, מי? את.
<סתיו ארנון: שמי סתיו ארנון, דוברת עמותת עוס"ים שינוי, של סטודנטיות וסטודנטים מכל הארץ לעבודה סוציאלית, שפועלים ביחד למען עתיד המקצוע.
<סתיו ארנון: ברשותך, יושב ראש הוועדה, נשמח מאד להציג את המצגת שארבעתנו - - -
<סתיו ארנון: בזריזות ובקצרה.
<סתיו ארנון: אז כמו שאמרנו, בעצם תואר ראשון בעבודה סוציאלית נלמד ב-12 מוסדות לימוד שונים במשך כשלוש שנים והוא מכיל קורסים תיאורטיים והכשרות מעשיות.
<סתיו ארנון: למעשה התואר הראשון, כפי שנאמר, הוא תואר מסמיך.
יעקב מרגי: מאחר שאתם צעירים אני חייב להשקיע קצת מהניסיון שלי כדי ללמד אתכם.
יעקב מרגי: כשמציגים מצגת, קודם כל זה ארבע שורות בפונטים גדולים, כל המלל הזה מיותר.
יעקב מרגי: אף אחד לא רואה.
<סתיו ארנון: אנחנו רואים טוב.
יעקב מרגי: מצגת זה מסר קצר, קולע.
יעקב מרגי: עזבי, דברי.
<סתיו ארנון: בסדר גמור.
<סתיו ארנון: בכל אופן, בגלל שזה תואר מסמיך שמעניק רישוי לעסוק במקצוע בישראל מיד בתום שלוש שנות הלימוד הראשונות, אנחנו רואים צורך ביצירת חיבור עמוק ומקיף בין האקדמיה ובין צורכי השטח המקצועי.
<סתיו ארנון: מתוך כך אנחנו ממש שמחים להיפגש כאן עם ראשי המחלקות לעבודה סוציאלית ונשמח מאד ומציעים את עצמנו כשותפים לשיתוף פעולה אמיתי.
<סתיו ארנון: אנחנו פועלים בעצם לשיפור לימודי עבודה סוציאלית.
יעקב מרגי: ובלבד שהחופש האקדמי לא ייפגע, שומו שמיים.
יעקב מרגי: תיזהרו.
<סתיו ארנון: ממש ככה.
<סתיו ארנון: בדיוק אני אומרת את זה עכשיו.
יעקב מרגי: אני מזהיר אתכם.
יעקב מרגי: גם השכר של המדריך גובל זה.
יעקב מרגי: סתם, זה היה ציני.
<סתיו ארנון: אנחנו פועלים מתוך מחויבות מאד עמוקה למקצוע העבודה הסוציאלית.
<סתיו ארנון: אנחנו רוצים לקבל את מירב הכלים כדי שנוכל לצאת לשטח המקצועי ולעשות עבודה חברתית משמעותית ואיכותית.
<סתיו ארנון: אנחנו מבינים וחושבים שראוי מאד שלכל מוסד אקדמאי יהיה את הגוון הייחודי שלו, אבל אנחנו רוצים ליצור מצב בו כל סטודנטית וסטודנט יקבלו את הכלים הבסיסיים של פרקטיקות התערבות ברמות השונות של עבודה סוציאלית.
<סתיו ארנון: אנחנו היום עומדים על הזכויות שלנו כאן, מתוך תפיסה שאם אנחנו לא נעשה את זה עכשיו כסטודנטים, אנחנו גם לא נעשה את זה בעתיד בעבור הפונים שלנו בשטח המקצועי.
<סתיו ארנון: הנושאים שאנחנו נדון עליהם היום זה הסטנדרטיזציה של ההכשרות המעשיות, שהתחילו לגעת בזה, החזרי הנסיעות להכשרות המעשיות ופערים בלימודי העבודה הסוציאלית בעבור החברה הערבית.
<סתיו ארנון: אסף, ידידי מהעמותה, יציג.
מסעוד גנאים: מה הכוונה פערים?
<אסף אלרועי: אני אגע בזה בצורה פרקטית ומהירה, בעניין ההכשרות המעשיות, ממש סעיפים פרקטיים.
<אסף אלרועי: כיום אין איזה שהוא סטנדרט אחיד לכלל מוסדות הלימוד להכשרות המעשיות האלה.
יעקב מרגי: אסף אלרועי, למי שלא זיהה.
יעקב מרגי: לטובת הפרוטוקול.
<צפרא דואק: למה הכוונה סטנדרט אחיד?
<אסף אלרועי: אז אני אפרט.
<אסף אלרועי: תנו לי לסיים ואני אשמח אם נציג המל"ג ירשום את הדברים.
<אסף אלרועי: אין כיום שום סטנדרט אחיד לכלל מוסדות הלימוד להכשרות המעשיות.
<אסף אלרועי: אני אסביר איך זה קורה לטעמנו.
<אסף אלרועי: יש מקומות הכשרה שהם לא מותאמים לצורכי הלמידה של הסטודנטים ויש חוסר אחידות בין המדריכים ומוסדות הלימודים.
<אסף אלרועי: נכון, יש את הגוון של כל בית ספר, אבל עדיין אין שום נוהל שהוא נוהל אחיד.
<אסף אלרועי: אנחנו דורשים מהמל"ג כי כן ייקבע נוהל כזה, שבעצם יסדיר משהו אחיד לכלל מוסדות הלימוד.
יעקב מרגי: שכח מזה.
יעקב מרגי: אנחנו לא מתערבים.
<אסף אלרועי: בסדר.
<אסף אלרועי: אז אנחנו דורשים - - -
יעקב מרגי: מדקדקים באיכה, מזלזלים בהלכות שבת.
יעקב מרגי: יש דברים שהם לא צריכים להיות - - -
<אסף אלרועי: הנקודה היא שהזכויות והחובות של סטודנט או סטודנטית בעבודה סוציאלית לא מוגדרות בהכשרה המעשית.
<אסף אלרועי: מה שאנחנו רוצים, שתהיה הגדרה של הזכויות והחובות, שזה יהיה מוגדר באופן ארצי.
<אסף אלרועי: אנחנו מדברים על תפקיד של מדריך בהכשרה מעשית.
<אסף אלרועי: דבר שני מדברים על היקף של שעות פעילות בהכשרה מעשית.
<אסף אלרועי: מדברים על התנסויות מחייבות שצריך לעבור סטודנט במקום ההכשרה שלו.
יעקב מרגי: אתה נכנס לתוך הסטנדרטיזציה.
<אסף אלרועי: נכון, כי זה מה שאנחנו לא מקבלים.
<קריאה: זה חשוב מה שהוא אומר.
<אסף אלרועי: זה חשוב.
<אסף אלרועי: אנחנו מדברים על מספר מטופלים לכל סטודנט, מדברים על קביעת לוחות זמנים לקבלת פונה ראשון ודבר אחרון, אנחנו מדברים על מציאת מקום - - -
יעקב מרגי: לוחות זמנים למה?
<אסף אלרועי: לוחות זמנים לקבלת הפונה הראשון, המטופל הראשון בעצם.
<אסף אלרועי: ודבר אחרון, אנחנו מדברים על - - -
יעקב מרגי: למה, יש מצב שאתה יכול לחכות?
<סתיו ארנון: כן.
<סתיו ארנון: סטודנטים מעבירים שנה שלמה בלי לקבל פונה אחד.
<אסף אלרועי: אני קיבלתי שלושה פונים אחרי שבועיים ויש לי חברה - - -
יעקב מרגי: למבוגרים שבינינו, קצת סבלנות לצעירים.
יעקב מרגי: קצת.
יעקב מרגי: לא צריכים קריאות ביניים ולחשושים אחרי כל אמירה.
<אסף אלרועי: ויש לי חברה שיושבת לידי בספסל הלימודים שאחרי חודשיים עדיין לא קיבלה פונה.
<אסף אלרועי: זאת אומרת מטופל.
<אסף אלרועי: ודבר אחרון זה מציאת מקום הכשרה עד פתיחת שנת הלימודים.
<אסף אלרועי: הנקודה היא להגדיר ברמה ארצית את הזכויות והחובות שלנו באיזה שהוא מסמך, שאנחנו חושבים שזו האחריות על המל"ג, ושהוא באמת ייושם בשטח.
<אסף אלרועי: זה מה שאנחנו דורשים מהמל"ג ומקווים שיישמו את זה לגבי ההכשרות המעשיות.
<אסף אלרועי: יש לנו עוד כמה מילים על החזרי נסיעות.
יעקב מרגי: בוא קח בחשבון.
יעקב מרגי: נער הייתי, גם זקנתי.
יעקב מרגי: כשמבקשים סטנדרטיזציה אחידה, לא יודע, זה נשמע - - - חשוב, זה יכול להיות חרב פיפיות.
יעקב מרגי: כי מחר מחרתיים - - -
<קריאה: כן, אין גמישות.
יעקב מרגי: מחר מחרתיים, כשתרצו שתהיה כמות סטודנטים שירצו להתקבל ללימודים לעבודה סוציאלית, השיקול הזה יילקח בחשבון וייווצר סינון ועוד מבחנים ועוד תעשייה.
<אסף אלרועי: אנחנו רואים את זה - - -
יעקב מרגי: בסדר, אני לא אומר אם זה נכון או לא נכון.
יעקב מרגי: קח בחשבון.
<אסף אלרועי: נכון.
<אסף אלרועי: אנחנו רואים את זה מבורך.
יעקב מרגי: אני לא פותח דיון, כי זה לא הדיון.
יעקב מרגי: בבקשה, עדי.
<עדי נוסימוביץ': היי, אני עדי, אני מאוניברסיטת בן גוריון ואני אדבר על החזר הנסיעות.
<עדי נוסימוביץ': בעצם המצב היום שלהכשרות המעשיות - - -
יעקב מרגי: תגידי לי, אחרי הלימודים תישארי בבאר שבע?
<עדי נוסימוביץ': יש מצב טוב שכן.
יעקב מרגי: שימחת אותי.
<עדי נוסימוביץ': המצב היום בעצם זה להכשרות המעשיות האלה הסטודנטים צריכים לנסוע והם לא מקבלים החזרים על הנסיעות שלהם.
<עדי נוסימוביץ': סתם ככה כדי לסבר את האוזן.
<עדי נוסימוביץ': בסקר שעשינו בשנת 2015 עם עמותת ידיד, ראינו שבממוצע סטודנט מוציא בחודש 382 שקלים ובשנה הוא מוציא 2,680 שקלים.
<עדי נוסימוביץ': זה המון המון כסף, במיוחד לסטודנטים.
<עדי נוסימוביץ': שוב, זה מעבר לתשלומים על שכר לימוד שאנחנו גם משלמים בשביל הלימודים, בשביל ההכשרה.
<עדי נוסימוביץ': חשוב להגיד שכבר בשנת 2012 היה פה, בוועדה הזאת, דיון שנעשה עם המל"ג והייתה קריאה למל"ג להקים ועדה שתאבחן את הסוגיה הזאת של הוצאות נוספות.
<עדי נוסימוביץ': גם אנחנו בשנת 2014, נציגים שלנו נפגשו עם נציגים מהמל"ג והבטיחו לנו שיצמצמו את המרחקים של מקומות ההכשרה ממוסדות הלימוד, שיפתחו קרן.
<עדי נוסימוביץ': עד היום הנושאים האלה בעצם לא קרו לא קודמו.
<עדי נוסימוביץ': אנחנו בעצם דורשים פתרון ארצי, שלא יבוסס על פתרונות מקומיים.
<עדי נוסימוביץ': יש מוסדות לימוד בארץ שנותנים פתרונות מקומיים ומאד מאד נקודתיים לבעיה הזאת.
<עדי נוסימוביץ': אנחנו דורשים פתרון ארצי, שיחול על כלל הסטודנטים בכל מוסדות הלימוד.
<עדי נוסימוביץ': בעצם אנחנו דורשים שתהיה איזו שהיא ישיבה של ראשי המחלקות, יחד עם המל"ג וימצאו איזה שהוא פתרון לבעיה הזאת, שלא יהיה מבוסס על מצב סוציו אקונומי, שיהיה אוניברסאלי לכלל הסטודנטים.
<עדי נוסימוביץ': אנחנו דורשים שזה יהיה כבר השנה הזאת, כי אנחנו לא רוצים שוב להתחיל את השנה הבאה בלי שנקבל החזרי נסיעות, כמו שקורה כבר הרבה יותר מדי שנים.
<עדי נוסימוביץ': אנחנו דורשים שיהיה תקצוב ואם זה לא יקרה בשנת הלימודים הקרובה, אנחנו כן מאמינים שצריכה להיפתח קרן עד ידי המל"ג, שתתקצב את הנסיעות האלה בהתאם למרחק שלהן, להכשרות המעשיות.
<עדי נוסימוביץ': זו זכות שלנו.
יעקב מרגי: איך שאמרת את זה, נראה לי הוא נבהל.
יעקב מרגי: הוא הולך.
יעקב מרגי: זה נשמע כמו מאיים.
יעקב מרגי: איברהאים טאהא.
<איבראהים טאהא: מרחבא אל ג'מיעה.
<איבראהים טאהא: שלום לכולם.
<איבראהים טאהא: אני איברהאים, טאהא, שנה ג' לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב.
<איבראהים טאהא: אני אנסה לקצר כמה שאפשר.
יעקב מרגי: איפה אתה גר בארץ?
<איבראהים טאהא: בתל אביב.
<איבראהים טאהא: במקור מנצרת.
יעקב מרגי: ואני לא שואל אותך אם תישאר בתל אביב.
יעקב מרגי: אל תישאר בתל אביב.
יעקב מרגי: סע לצפון.
מסעוד גנאים: הפערים - זה היה אחד הסעיפים, סעיף 3 - פערים בעבודה סוציאלית.
<איבראהים טאהא: על זה אני אדבר.
<איבראהים טאהא: אני גם רכז פעילות של הסטודנטים הערבים בעמותת עוס"ים שינוי.
<איבראהים טאהא: כיום מספר הסטודנטים הערבים - - -
יעקב מרגי: עוס"ים שינוי – תרתי משמע.
<איבראהים טאהא: כן, זה עובדים סוציאליים עושים שינוי.
יעקב מרגי: עמיר פרץ אומר עובדים, אין לו בעיה לומר את זה.
יעקב מרגי: הוא אומר – עובדים.
<איבראהים טאהא: כיום מספר הסטודנטים לעבודה סוציאלית מהחברה הערבית הולך וגדל, אבל אחרי שלוש שנות לימוד, אנו הסטודנטים הערבים נשלחים לשטח, יוצאים לשטח אחרי שרכשנו כלים והכשרה מעשית משלוש שנות לימוד, שבהן אנחנו לומדים תיאוריות מערביות שהן לא מתאימות לטיפול בחברות שהן לא מערביות, כגון החברה הערבית.
<איבראהים טאהא: אחרי שאנחנו יוצאים לשטח עם התיאוריות האלה, אנחנו כל הזמן חושבים איך כן ליישם תיאוריות מערביות בחברה כמו החברה הערבית, שהיא לא מערבית.
<איבראהים טאהא: לכן אנו דורשים מהמל"ג לקבוע סטנדרט לתכני לימוד בעבודה סוציאלית, המותאמים לחברה הערבית.
יעקב מרגי: מאחר שזה דיון, אני איתך, השאלה אם כשאתה בא ללמוד עבודה סוציאלית, אתה רוצה להיות עובד סוציאלי או עובד סוציאלי ממוקד לחברה הערבית.
<איבראהים טאהא: לא, אני רוצה - - -
<קריאה: לומדים רב - - -
<קריאה: יש מכללה.
יעקב מרגי: רבותי, גם אני כגבר זקן צריך סופרלטיבים ואני אחדד את השאלות.
יעקב מרגי: שאלת טוב, תגיד מדי פעם – שאלת טוב.
<קריאה: שאלת מצוין.
יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה נוספת.
יעקב מרגי: קודם כל אתה צודק.
יעקב מרגי: אני חושב שאנחנו מדברים על זה הרבה שעובד סוציאלי שבזמנו עלה עם גלי העלייה מברית המועצות לשעבר ומאתיופיה כנ"ל, מה שלא זכינו אנחנו, המרוקאים, שהביאו עלינו את כל זה.
יעקב מרגי: לפחות תלמדו מהטעויות שעשו עלינו.
יעקב מרגי: אני בא ואומר והשאלה היא כזו – אתה לא חושב שצריך ללמוד משהו כללי?
יעקב מרגי: כי ברגע שאתה הולך לעבוד בחברה מסוימת, אתה צריך את ההתמחות הספציפית.
<איבראהים טאהא: נכון, אני מסכים.
<קריאה: וזה מה שיש בהכשרה.
<איבראהים טאהא: אני מסכים, אבל קודם כל מה שאנחנו לומדים בבתי ספר לעבודה סוציאלית זה לא להיות עובד סוציאלי בלבד, אלא זה עובד סוציאלי עם גישות טיפוליות מערביות, שהן לא רגישות תרבותית, וכשמלמדים אותנו איך כן להיות מותאמים תרבותית, מלמדים אותנו ללכת על ביצים ולא באמת להנגיש ולהתאים את התיאוריה לאיזו שהיא חברה.
יעקב מרגי: אתה רוצה להגיד שלאורך כל שנות הלימודים של הסטודנט לעבודה סוציאלית, כשהם נותנים לך את הכלים לא אומרים אבל תדעו לכם – בקהילות כאלה וכאלה צריך התייחסות כזו וכזו וכזו, או רגישות כזו וכזו?
<איבראהים טאהא: לא.
יעקב מרגי: זה הולך פרישה אחת וזהו?
<קריאה: אני לא יודעת.
<קריאה: אם אני אצטרך עכשיו לעבוד עם חברה ערבית, לא יהיה לי מושג איך לעשות.
<קריאה: אני אתקשר לאיברהים, אני אשאל אותו מה אני צריכה לעשות.
<איבראהים טאהא: ואני חייב להבהיר שפעם אחת, כשדיברו איתנו על רב תרבותיות, לימדו אותנו להגיד שגבר ערבי שמרביץ לאשתו, שנותן לאשתו לצאת לעבוד, זאת מתנה, לא שזה זכות של האישה, אלא שהמנטאליות של הערבים זה שלאישה לא תצא לעבוד.
<איבראהים טאהא: זה סטריאוטיפים ודעות קדומות שאפילו באקדמיה - - -
יעקב מרגי: רבותי, אלף טוב ששמת את זה, אבל אנחנו לא נופלים מהכסא.
יעקב מרגי: כי כבר בספרים של כיתה ג' ו-ד', יש סטריאוטיפים שמזמן היו צריכים להיעלם.
יעקב מרגי: אבל תודה רבה לך.
יעקב מרגי: אני חושב שנתת לנו להציץ גם לסוגיה הזאת של הרב תרבותיות.
<איבראהים טאהא: יש לי עוד דרישה.
יוסף ג'בארין: איבראהים, הדרישה היא רק להעמיק את הרב תרבותיות?
מסעוד גנאים: בתוכניות הלימוד.
<איבראהים טאהא: כן.
<קריאה: אבל אני חושבת שזה - - -
יוסי יונה: גישה סבירה.
יעקב מרגי: אני רואה שיש לך סף רגישות.
יעקב מרגי: את קופצת כל הזמן.
יעקב מרגי: שמענו, בסדר?
יעקב מרגי: נתייחס.
מסעוד גנאים: תחילה אני מברך את כל האורחים, סטודנטים ועובדים סוציאליים וכל העושים במלאכת הקודש.
מסעוד גנאים: העוס"ים.
מסעוד גנאים: אדוני יושב הראש, תמיד אמרתי וגם אומר פה, במדינת ישראל הכל הולך הפוך.
מסעוד גנאים: ככל שהעבודה שלך, המשימה שאתה ממלא היא חשובה והיא חיונית, התנאים שאתה מקבל הם גרועים, וההיפך הוא הנכון.
מסעוד גנאים: אז אני חושב שהעניין הוא עקרוני.
מסעוד גנאים: שמענו את הסטודנטים, את נציגי המכללות, בתי הספר לעבודה סוציאלית ואני חושב שכולנו צריכים להירתם כדי לתקן ולייעל ולעזור ולתמוך בסטודנטים לעבודה סוציאלית כדי שיגיעו ליעד שלהם להיות עובדים סוציאליים.
מסעוד גנאים: לפי דעתי להיות עובד סוציאלי זה לא משימה רגילה.
מסעוד גנאים: זה לא עבודה כמו שאר העבודות.
מסעוד גנאים: זו בחירה שהיא מותאמת לאופי של בן אדם, שהוא מוכן להקריב, שהוא מוכן לקשיים, שהוא מוכן לעזור לאנשים שהם זקוקים לעזרה שלו, מכל המגוון ומכל השכבות.
מסעוד גנאים: לכן לפי דעתי, ואנחנו כולנו היינו פה בהרבה ישיבות, על עניין של התקפות, של איומים על עובדים סוציאליים.