GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אודליה מעודה: קודם כל אני מודה ליו"ר הוועדה על היוזמה ועל הרגישות.
<אודליה מעודה: אני מדברת כאן על העושק המוכר שהינו רשמי, לצערנו הרב.
<אודליה מעודה: אני רואה סביב השולחן הזה כל כך הרבה דוברים ונואמים וכולם פה אחד מוקיעים את התופעה של עובדי קבלן וכולם מגנים על המורים שנמצאים בחדר המורים ויש להם - - - אחרים ומקומות אחרים והקטסטרופה בהעסקה הפוגענית הזאת באמת כואבת, אבל שימו לב, אני היחידה שבאה לזעוק את הזעקה האילמת של הגננות במוכר שאינו רשמי.
<אודליה מעודה: אם אני נמצאת בתפקיד שלי בסך הכול שנה וחצי, אבי ניסנקורן הגדיל לעשות ופתח חטיבה חרדית בהסתדרות, שהתפקיד שלה לטפל בנושא הכאוב, המוכר שאינו רשמי, בין היתר, וגם בהעסקה של חרדים.
<אודליה מעודה: אני אתן לכם נתונים עובדתיים, תגידו לי אתם - - -
<אודליה מעודה: בקצרה, אני אקצר.
<אודליה מעודה: אני רוצה לשמוע, גם למערכת האכיפה של משרד החינוך, האם זה נשמע הגיוני שגננת במוכר שאינו רשמי, שמועסקת 33 שנה, תקבל 3,300 שקל?
<אודליה מעודה: זה אני רוצה לדעת.
<אודליה מעודה: אם סייעת, שמתוקצבת בשעות האלה, וגננות שמתוקצבות, כמו שאמרת, זה עונה בדיוק לקריטריונים שלכם, גננת במקצועות שלכם, בשעות תקצוב שלכם, סייעת אמורה להיות מועסקת במשרה מלאה, גננת במשרה מלאה, אני מדברת על סייעת כרגע שמועסקת במשרה מלאה, מקבלת בסך הכול 2,800 שקל, על 27 שנות עבודה.
<אודליה מעודה: כשמגיע הפיקוח של משרד החינוך הוא נעמד מול הבעלות ושואל אותה 'גברתי, כמה שנים את עובדת?
<אודליה מעודה: ' מה כתוב בתלוש?
<אודליה מעודה: נתונים אחרים.
<אודליה מעודה: 'באיזה אחוזי משרה את מועסקת?
<אודליה מעודה: עומד המעסיק מולה ומה היא תצטרך לומר לו? את האמת לאמיתה, מה שרשום בתלוש, זו האמת מבחינתם.
<אודליה מעודה: ברגע שצריך לדעת את המציאות האמיתית, הבנות שאני איתן יום יום נמצאת במערכה מפחדות.
יעקב מרגי: אתה מכיר את התופעה הזו?
<אלון שרון: אנחנו היום מבצעים ביקורות.
<אלון שרון: למעשה לא רק היום, אבל מבצעים ביקורות שכר באופן - - -
יעקב מרגי: זה אני יודע שאתם עושים, אני יודע גם על דרישות השבה שעשיתם ועצירת תקצוב, זה אני יודע - - -
<אודליה מעודה: זה לא עוזר.
<אלון שרון: כאשר אנחנו בודקים את כל - - -
יעקב מרגי: כשהיא אומרת לך שבסוף יכול להיות שתשאל את הגננת או את הסייעת והיא תענה לך מה שכתוב בתלוש, מפחד שמחר מחרתיים - - - היא מפרנסת יחידה ברוב המקרים, או גם אם היא לא מפרנסת יחידה, עם שכר כזה, היא חוששת לפת לחמה.
יעקב מרגי: יש לכם אמצעים וכלים לבדוק אכן?
<אלון שרון: אני יכול להגיד שבשנתיים האחרונות, מאז הקמת המינהל שלנו, אנחנו שכללנו מאוד את האמצעים כדי לעלות על מקרים מהסוג הזה.
<אלון שרון: אנחנו מטפלים גם בלא מעט תלונות ספציפיות בנושאים האלה ואני בהחלט חושב שיש התקדמות ותהיה גם בעתיד הקרוב בנושאים האלה.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם אתם הפורום שיכול לתת לי מענה.
יעקב מרגי: גננת או סייעת במוכר שאינו רשמי מתוקצבת על ידי המדינה בתעריף שונה מגננת או סייעת ב - - -
<סוניה פרץ: דתיים מקבלים תקציב לפי הפרמטרים של - - -
יעקב מרגי: לו יצויר שהגדרת התנאים האישיים של הגננת במוכר שאינו רשמי ובממלכתי או במוכר, באותה הכשרה, אותה השכלה, אותו ותק?
<סוניה פרץ: הם עובדים בתנאי העסקה שונים.
<סוניה פרץ: גננות ברשמי עובדות לפי תנאי אופק חדש.
יעקב מרגי: שאלתי אם המדינה מתקצבת?
<אודליה מעודה: אני רוצה להגיב על זה.
<אודליה מעודה: במוכר שאינו רשמי, יש לי פה חוזר לבעלויות, שהחוזר הזה מחייב את הבעלות להעסיק בשכר זהה מדויק למערכת החינוך המוכרת הרשמית.
<אודליה מעודה: מה שקורה בפועל, מערכת החינוך מתקצבת באופן חסר.
יעקב מרגי: אופק חדש.
<אודליה מעודה: לא, היא מתקצבת חסר.
<אודליה מעודה: התקצוב חסר.
<אודליה מעודה: הנה משרד האוצר, התקצוב חסר.
<אודליה מעודה: מה שמשרד החינוך מחייב לשלם זה לא מה שהוא נותן.
<אודליה מעודה: בגלל שילד יהודי, חרדי, במדינת ישראל מחונך במוכר שאינו רשמי, בעצם מקבל סוג של עונש והוא לא מתוקצב באופן מלא, התקצוב חסר, זה הכול.
יעקב מרגי: טוב, זה דיון נפרד שצריך להתייחס אליו.
<אודליה מעודה: יש עוד נקודה.
<קריאה: והן כולן עובדות קבלן, במגזר החרדי.
<אודליה מעודה: הן כולן עובדות קבלן, בדיוק, אבל הן לא מעזות לפצות את הפה, אני היחידה שפותחת את ה - - -
יעקב מרגי: אי אפשר לזרוק סיסמאות.
יעקב מרגי: זה בדיוק עובד בעלות כמו עתיד וכמו אורט, רק ששם זה שיטת תקצוב אחרת, בנים חורגים, לא רוצה להגיד לך למי.
<אודליה מעודה: יש עוד נקודה שחשוב שמערכת האכיפה והבקרה של משרד החינוך תדע על זה, אחוזים גבוהים מהמורות ומהגננות שמועסקות במוכר שאינו רשמי, הן בכלל לא מקבלות את כל הפריבילגיה המיוחדת של לפתוח תיק במשרד החינוך.
<אודליה מעודה: זאת אומרת שאם אנחנו בתור הסתדרות מגיעים למצב שצריכים לעזור ולסייע לפתיחת תיקים במערכת החינוך והבעלות לא מסכימה, כי זה יחייב אותה, כי זה יגרום לה להוציא יותר כסף ומשרד החינוך לא מרים את הכפפה ואומר 'אני רוצה לדעת באמת מי המורות שמועסקות כאן ולמי יש תיק פתוח כאן', אז - - -
יעקב מרגי: אני חושב שהצבת לנו אתגר לצלול לסוגיה הזו בנפרד.
<דוד בן עמי: אני מורה קבלן, קוראים לי דודו בן עמי, אני חייב להתפרץ.
יעקב מרגי: אל תתפרץ, תעצור.
<דוד בן עמי: כי המקרה שלי מוכר.
יעקב מרגי: לא, יש לי אובססיה לעזור לך להתאפק מול הדחפים שלך.
יעקב מרגי: אני אתן לחברת הכנסת שלי יחימוביץ ולאחר מכן אני אתן לך.
שלי יחימוביץ': אנחנו חייבים לזכור שיש קשר ישיר בין הקיצוצים הרוחביים ובין המחנק של מערכת החינוך לבין התופעה של העסקת עובדי קבלן, כי ככל שהתקצוב של מערכת החינוך מידלדל, כך גם הצורך של הורים שיש להם אפשרות לתת גדל.
שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים שבסופו של דבר צלוחית הפטרי והמקום שבו צמחה התופעה הזאת זה אזורים מבוססים, זה רשויות חזקות, זה הורים חזקים שרצו להוסיף עוד נדבך ועוד קומה על מערכת החינוך המורעבת והרזה.
שלי יחימוביץ': מוכר שאינו רשמי קיים גם במגזר החילוני ובמוכר שאינו רשמי יש עמותות הורים ועמותות הורים זה עובדי קבלן, לכן רשות חלשה שנשענת על מענקי איזון בדרך כלל היא לא תעסיק עובדי קבלן, היא תשתמש במה שיש לה בבסיס, בשלד, ולא תוסיף על זה עוד קומות, שהן קומות שהן סוג של הטבה לילדים של מי שיש להם, ילדי עשירים או ילדי מעמד ביניים, שנקרא כדי לשלם לאותן עמותות הורים.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שהמערכת לא רוצה לטפל בסוגיית עובדי הקבלן, אין לה עניין, זה נוח לה, זה סוג של פילטר, ככה משחררים לחץ אצל ציבורים שהם חזקים במיוחד ויכולים להפעיל לחץ על משרד החינוך ויכולים להרים קול זעקה לשמים ולכן הפילטר הזה שדרכו יוצא הלחץ - - -
יעקב מרגי: את יכולה לפרט?
שלי יחימוביץ': כן, אני אפרט.
שלי יחימוביץ': לו הורים חזקים ואמידים לא היו יכולים להוסיף תל"ן ועמותות הורים ומוכר שאינו רשמי - - -
יעקב מרגי: לא הייתה ברירה למדינה.
שלי יחימוביץ': היה מופעל לחץ מצד האליטה שיכולה להשפיע פה - - -
יעקב מרגי: אוה, אז למה את חוסכת את זה מהפרוטוקול?
שלי יחימוביץ': בשביל זה אתה פה, אדוני היושב ראש, כדי לכוון אותי.
שלי יחימוביץ': לכן באיזה שהוא מקום זה מחליש את ההתנגדות ואת ההתקוממות וסותם את הפה להורים החזקים יותר שיש להם סיי והם יכלו להפעיל לחץ על מערכת החינוך, כי בסוף הם מעדיפים, במקום לנהל קרבות, לשלם עוד כמה שקלים לעמותות ובזה הלחץ יורד.
שלי יחימוביץ': לכן למשרד החינוך אין שום אינסנטיב אמיתי לטפל במורי קבלן.
שלי יחימוביץ': מבחינתם סבבה, שההורים יוסיפו ולא יהיה לחץ וכך אפשר יהיה להסתדר עם התקציב המדולדל.
שלי יחימוביץ': אני לא מאמינה בפתרונות ביניים, צריך כאן - - -
יעקב מרגי: לא היית איתנו בדיון, אני במהלך של עבודה מול הממ"מ, לתמחר את כל סוגיית התל"ן כדי ליישם את ההמלצה, אם אני לא טועה, של ד"ר שמשון שושני, לעשות מנגנון גבייה חלופי ולבטל מן העולם את המושג של התל"נים.
יעקב מרגי: נצטרך לשלב ידיים כולנו, קואליציה ואופוזיציה, להפעיל לחצים על האוצר, שלא אוהב מסים נוספים, כדי לבער את הדבר הרע הזה.
שלי יחימוביץ': ברמה העקרונית והמוסרית הייתי היום מבטלת את תשלומי ההורים, נקודה.
שלי יחימוביץ': מבטלת אותם, די, נגמר.
שלי יחימוביץ': אבל המפלצת הזאת כבר כל כך גדולה ויש לה כבר כל כך הרבה קומות והיא כבר חלק כל כך אינטגרלי מתוך מערכת החינוך, עד שאם היום אתה תבטל תשלומי הורים מערכת החינוך תקרוס - - -
יעקב מרגי: לא, אנחנו לא מבטלים את השירות, מנגנון גבייה אחר.
יעקב מרגי: במקום שהיד תהיה בקלות לכיס של ההורה, ברירת המחדל תהיה הכיס של ההורה, אנחנו נעשה את זה דרך מנגנון גבייה, פרומיל שניים.
שלי יחימוביץ': אבל קוראים לזה מס הכנסה.
שלי יחימוביץ': לא, אני בעד, מס הכנסה - - -
יעקב מרגי: חוב תוצר.
יעקב מרגי: הבוקר היה דיון על חוב תוצר - - -
שלי יחימוביץ': אבל, מרגי, אתה לא צריך להתווכח איתי, זה מה שאני אומרת, יש מנגנון פרוגרסיבי של גביית כסף, שבו אנשים שיש להם הרבה כסף משלמים הרבה מסים, ומי שאין לו כסף בכלל ולא מגיע לשכר מינימום לא משלם מס בכלל ואז מערכת החינוך מתוקצבת כמו שצריך, אבל המנגנון הזה לא עובד ולכן נוצרה כאן מפלצת שנורא נוח לכל הצדדים ויש לה קורבנות.
שלי יחימוביץ': הקורבנות זה המורים המנוצלים והקורבנות זה התלמידים ולכן יש כאן - - - הפתרון הוא רדיקלי והפתרון הוא קודם כל לקלוט קליטה ישירה את עובדי הקבלן שמועסקים במערכת, זה עולה כסף, לא הרבה כסף, אגב, לא כמו שאומרים, והדבר השני - - -
יעקב מרגי: אני חושב שזה לא הרבה כסף, את יודעת למה?
יעקב מרגי: מתברר בחלק מהפרויקטים שתעריף השעה שמשלמים להם בגלל שהם במסגרת העסקה כזו גבוה יותר מאותו תעריף שעה של מורה במערכת ולמרות זאת המורים מעדיפים להיות מועסקים ישירות, לכן אני לא חושב שזה עולה יותר.
שלי יחימוביץ': ברור, יש כאן גם דמי תיווך לקבלן.
שלי יחימוביץ': והדבר הנוסף, אחרי קליטה ישירה זה פשוט לאסור באופן גורף העסקה שאינה ישירה של מורים, חד משמעית, פשוט לאסור אותה בחוק.
שלי יחימוביץ': כיוון שאין לנו פרטנרים לזה כרגע בממשלה - - -
יעקב מרגי: אנחנו נזעק לפחות.
יעקב מרגי: אני מתפלא, כי בסעיף הקודם, בסעיף 5 של הסיכום 'הוועדה רשמה לפניה בסיפוק את הודעת המרכז לשלטון מקומי כי הוא מתנגד', תעלי את השקף של כמה ברשויות המקומיות, 'כי הוא מתנגד וקורא באופן חד משמעי שלא להעסיק עובדי קבלן במערכת החינוך.
יעקב מרגי: עם זאת תמוה בעיניה שאין למרכז לשלטון מקומי - - - ', אתם רואים את הגרף הימני?
יעקב מרגי: הכי גבוה זה השלטון המקומי בהעסקת עובדי קבלן.
<קריאה: זה העסקה ישירה.
יעקב מרגי: זו העסקה ישירה?
<קריאה: זה עובדי רשויות.
יעקב מרגי: אז אני לא הבנתי.
יעקב מרגי: אם ככה, אני חוזר בי.
יעקב מרגי: אם ככה, סעיף 5 מגיע להם בדין.
<דוד בן עמי: לי קוראים דודו בן עמי ואני מורה קבלן.
<דוד בן עמי: המקרה שלי מוכר גם ללילי בן עמי, גם לחבר הכנסת יוסי יונה.
שלי יחימוביץ': אתה קרוב של לילי בן עמי?
<דוד בן עמי: לא, אין קשר, זה היה מקרי לחלוטין, גם בצבע רואים וגם הגעתי - - -
יעקב מרגי: כל הבן עמי מתחילים כעובדי קבלן.
<דוד בן עמי: וגם נפגשתי איתך - - -
יעקב מרגי: מאחר שאין לנו זמן אני אנווט אותך.
יעקב מרגי: איפה אתה מועסק?
<דוד בן עמי: אני מראשון לציון, אני מורה קבלן שם מ-2007, הועסקנו שם דרך - - -
יעקב מרגי: תגדיר עובד קבלן, מה אתה עושה?
<דוד בן עמי: מלמד שעות ליבה של מתמטיקה, שפה, אנגלית.
<דוד בן עמי: אני בתוך המערכת הזאת מלמד יותר מהמורים הרגילים.
יעקב מרגי: בשעות הפורמליות?
<דוד בן עמי: בתוך השעות הפורמליות, 36 שעות ביום חופשי, כי אנחנו מתוגמלים, כמו שאתה יודע, לפי שעתי, בחופשות אין לנו שכר, לא מקבלים.
יעקב מרגי: שעתי, לא צריך לפרט.
יעקב מרגי: כשאתה אומר שעתי זה ברור.
<דוד בן עמי: מה שבראשון לציון, לצערי, ראש העיר עשה אחרי הדוח האחרון, הם מסמסו את זה, במקום לתת את השעות האלה מלאות בתוך המערכת הם החליטו לתת מאחת עד שלוש.
יעקב מרגי: זו התוספת שראש העיר נתן יותר ממה שהמדינה נתנה.
<דוד בן עמי: כן, הוא תלה שלטים שהחינוך והחינוך, אבל אין יותר בתוך מערכת השעות, מה שאני ידעתי, כי לא חזרו אליי, לא קיבלנו מכתב, לא סיימו לנו את ההעסקה, אנחנו, אני והחברים שכמוני, לא מועסקים, אני כרגע בנתיב אחר, לצערי.
<דוד בן עמי: כשפניתי גם דרכך ודרך חבר הכנסת יוסי יונה לקבל כתב חיוב בגלל שיש לי ותק מוכר של משרד החינוך של 13 שנה, שעל המכתב הזה מופיע גם - - -
יעקב מרגי: מודה שלא הצלחתי להשיג לך אותו.
<דוד בן עמי: נכון.
<דוד בן עמי: סוניה פרץ חתומה עליו דרך דליה מזרחי, שנפגשתי איתה, יש לי ותק מוכר פה, הכול.
<דוד בן עמי: היא אמרה לי 'השעות שעשית, רק למורה מעל ארבע שנים, זה שעות בודדות, לא במילוי מקום', איך מילוי מקום?
<דוד בן עמי: 13 שנה ותק - - -
יעקב מרגי: עכשיו אנחנו לא בדיון פרטני - - -
<דוד בן עמי: בדיוק, אז המקרה שלי, עם מכתבים מומלצים ומוערכים ומורים כמוני, טובים, נאלצים עכשיו ללכת למסגרות אחרות במשרד החינוך וחבל שכך.
יעקב מרגי: יפה, רצית התייחסות?
יעקב מרגי: ומשרד החינוך סיכום.
<יפה בן דוד: אני באמת מזמינה את שר החינוך להורות על הפסקת משיכת הזמן, לשים קץ לעוול ולכרות הסכם קיבוצי, לאסור על העסקה קבלנית פוגענית ולקלוט את כל מורי הקבלן להיות עובדי הוראה מן המניין.
<יפה בן דוד: אני מוכנה לחתום על זה - - -
יעקב מרגי: יפה, רגע, תקשיבי.
יעקב מרגי: זה לא הוגן מצדי, רק נכנסת לתפקיד הזה, אבל אני לא אוהב סיסמאות.
<יפה בן דוד: אנחנו תכלס.
יעקב מרגי: תכלס.
יעקב מרגי: המשבר הבא של הסתדרות המורים, על מה יהיה?
יעקב מרגי: על עובדי הקבלן במערכת או על - - - ואני לא אפרט.
<יפה בן דוד: תאמין לי שרק עכשיו, לפני שבוע וחצי, נכנסתי לתפקיד - - -
יעקב מרגי: לכן אמרתי שזה לא הוגן מצדי.
<יפה בן דוד: לא, רק שנייה, ומצאתי גם את הזמן להיפגש עם לילי בנושא של עובדי קבלן ורק אתמול, אחרי חמש שעות של ישיבה עם משרד האוצר, עם הממונה, עם המנכ"ל, חמש שעות מתישות שאנחנו הצבנו, גם בנושא של החזרי נסיעות, בנושא של קיזוזי שכר, זה כרגע עומד לפתחנו, ברגע שנסיים את זה אז אנחנו נטפל ונוביל, כפי שאמרתי, את כל נושא עובדי הקבלן, חד משמעית, שיש להם רישיון הוראה ותעודת הוראה.
יעקב מרגי: מאחר שהגיעו אלינו גם מורי קרב והתייחסנו, אז תאמר כמה מילים.
<אורי ליברטי: אני אתחיל עם משהו טוב ואני אסיים בדאגה.
<אורי ליברטי: שמי אורי ליברטי, אני יושב ראש ועד עובדי תכנית קרב.
יעקב מרגי: שהוא לא מתייאש, הוא היה גם בדיון הקודם.
<אורי ליברטי: והוועדה רשמה לפניה בישיבה הקודמת, לפני שנה, שהיא תעקוב אחרי יישום - - -
יעקב מרגי: כתבנו בשם ומלכות את השם שלך בסיכום.
יעקב מרגי: הוועדה רשמה בפניה בסיפוק את דבריו של אורי ליברטי, יושב ראש התאגדות עובדי תכנית קרב בהסתדרות, לפיהם מנכ"לית משרד החינוך הסכימה שעובדי קרן קרב יועסקו בהעסקה רציפה 12 חודש בשנה'.
יעקב מרגי: זה השגנו.
יעקב מרגי: עכשיו מה השלב הבא?
יעקב מרגי: מה אתה רוצה שנוציא ממנה?
<אורי ליברטי: יפה, ככה, לשמחתי הגדולה באמת ההסכמות בגדול יושמו.
יעקב מרגי: אני יכול לומר שבדרך כלל הם עומדים בהבטחות.
<אורי ליברטי: אתה אמרת לנו שכשהיא מבטיחה היא מקיימת ואני מוכרח לציין באמת לשבח כל הגורמים המעורבים בדבר שההסכמות ברובן הגדול יושמו, אבל אני רוצה לומר שיש לנו דאגה מאוד גדולה, כי מה שהשתנה זה דפוס ההעסקה.
<אורי ליברטי: דפוס ההעסקה השעתי בטל מן העולם, וטוב שכך, כי הוא היה חרפה.
<אורי ליברטי: זהות המעסיק, לשמחתנו אין לנו בעיה עם זה, כשהיינו עובדי כל מיני מרמנטים וכל מיני כאלה הייתה לנו בעיה, עכשיו אנחנו עובדים של החברה למתנ"סים, שזה זרוע העשרה של מדינת ישראל, זרוע החינוך הפורמלי של מדינת ישראל - - -
יעקב מרגי: בלתי פורמלית.
<אורי ליברטי: סליחה, זרוע החינוך הבלתי פורמלי של מדינת ישראל, מתאים לגמרי לזהות שלנו, לשליחות החינוכית שלנו, זה בסדר גמור.
<אורי ליברטי: איפה הדאגה הגדולה?
<אורי ליברטי: שמהות ההעסקה לא השתנתה.
<אורי ליברטי: כל ארבע שנים מוציאים אותנו לשוק, כל ארבע שנים אנחנו נמצאים תחת איום שיתהפך העולם שלנו.
<אורי ליברטי: המכרז הבא הוא ממש מעבר לדלת, הסוף של הסוף של תהליך המכרז הוא באוגוסט 2018, אבל ההיערכות למכרז מתחילה כבר עכשיו ואנחנו היינו כאן ב-2014, בישיבה של ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, בנושא של גורלם של עובדי קרב לקראת המכרז, היינו בדאגה גדולה.
<אורי ליברטי: לשמחתנו אנחנו נקלטנו ועברנו לחברה למתנ"סים, אבל מי ערב לנו שב-2018 לא יקרה לנו בדיוק אותו דבר?
<אורי ליברטי: הסיפור הזה חייב להסתיים ואנחנו חייבים לקבל ביטחונות שיפסיקו את המכרוז שלנו כל שנה ויקלטו אותנו באופן ישיר במעסיק שלנו.
<אורי ליברטי: כי כרגע, למרות שהחברה למתנ"סים היא מעסיקה אותנו, זה לא נחשב העסקה ישירה, זה העסקה קבלנית, כי אנחנו אצלם תחת מכרז.
<אורי ליברטי: אנחנו עכשיו נמצאים בחתירה לחתימה על הסכם קיבוצי, שיעגן את הסכמות כחלון-ניסנקורן מ-2015 בהסכם קיבוצי וייתן לנו איזה שהוא ביטחון לקראת המכרז הבא.
<אורי ליברטי: לצערנו הגדול התהליך הזה מדשדש, משרד החינוך התנה כל מיני התניות ואנחנו איבדנו ומאבדים זמן ואנחנו עלולים חלילה להגיע למכרז הבא או להגיע אפילו לתחילת כתיבת כתב המכרז הבא כשאין הסכם קיבוצי שמגן עלינו.
<אורי ליברטי: אנחנו רואים את זה בדאגה גדולה ואנחנו מבקשים כאן את ההתגייסות והסיוע.
<אורי ליברטי: דבר ראשון אנחנו רוצים את ההתחייבות של משרד החינוך והביטחון שיאפשרו לחתום על ההסכם הקיבוצי הזה כדי שיהיה לנו מינימום הגנה ושיטמיע את ההסכם הקיבוצי שייחתם בקרוב במכרז ואנחנו רוצים גם בעניין הזה את הסעד והמשך הפיקוח והתמיכה של הוועדה ושל חברי הכנסת.
שלי יחימוביץ': למה ההסכם לא נחתם?
<אורי ליברטי: ההסכם הקיבוצי לא נחתם עד עכשיו בגלל איזה שהן התניות שבאו ככל הנראה מהכיוון של משרד החינוך, של כל מיני דברים שרוצים להיכנס להסכם.
<אורי ליברטי: אנחנו איבדנו על זה חצי שנה לפחות.
<אורי ליברטי: עכשיו, לשמחתנו הגדולה, חלה איזה שהיא תזוזה והיעד שלנו זה לחתום את ההסכם תוך כמה שבועות, זה הסכם ביניים ואחרי זה הסכם קבוע.
<אורי ליברטי: אם הסכם הביניים לא ייחתם תוך כמה שבועות אנחנו נהיה בבעיה גדולה, כתב המכרז יתחיל להיכתב ואנחנו שוב נפספס את הרכבת.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת ולאורחים הרבים ולארגונים השונים.
<קריאה: אני רוצה להגיד משפט.
יעקב מרגי: לגבי עבודת המגשרים, זה לא הדיון.
יעקב מרגי: קיבלתי את הפתק שלך, קיימנו דיונים, זה לא הדיון.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים כרגע על זה.
יעקב מרגי: על מה את רוצה לדבר?
<קריאה: אני רוצה לדבר על עובדי קבלן, אני עבדתי מטעם עיריית פתח תקווה לפני שנה, מורה למחול, החינוך המיוחד, 15 שנה מתוכן - - - בכל בתי הספר ברמת גן, פתח תקווה, תל אביב.
יעקב מרגי: ומה את רוצה לומר שלא נאמר?
<קריאה: קודם כל אני רוצה להגיד יישר כוח ללילי.
יעקב מרגי: אין לי זמן לתודות.
<קריאה: כי אין לנו לא אבא ולא אמא.
יעקב מרגי: תאמרי לי כרגע מה יש לך לומר בנוסף למה שנאמר.
<קריאה: אני יצאתי לפנסיה לפני שנה, יצאתי אחרי 46 שנה שאני מורה עם ותק, שלא הוכר לגמרי ועם משכורת של 1,100 שקל.
יעקב מרגי: מצער.
<קריאה: למה כל זה?
<קריאה: כי לא העירייה, שעבדתי מטעמה, ולא מרכז - - - למרות שמרכז השלטון המקומי כתב מכתב שאני לפחות אתחיל לקבל את המשכורת של תואר ראשון, להתחיל עם התואר הראשון ואחר כך נגיע לשני, שיתחילו לפחות עם זה, שום דבר, עד היום אני מדריכה מוסמכת.
<קריאה: היום מדריך מוסמך, מורה מוסמך, מתחיל עם 110 שקל, אני, עד שיצאתי לפנסיה, 75 שקלים לשעה.
<קריאה: כשעבדתי בחינוך המיוחד, שלא לדבר על זה שחינוך מיוחד מקבל יותר.
<קריאה: אני רוצה ל - - - את אלה שיצאו לפנסיה.
<קריאה: אני עוד בדין ודברים איתם ובמלחמות, כאילו מה ניתן לעשות לאנשים כמוני ויש הרבה - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, אני לא בטיפול פרטני, אבל יש לך את הארגונים שמלווים אותך.
יעקב מרגי: זה מצער, זה משקף באמת את מצבם של מורי קבלן.
<אורה חכם: יושב ראש הוועדה שאל אותך מה קורה עם העיריות שהן צריכות להשלים את ה-25% או 30% מהעלות של החינוך, ואני מתייחסת למורים, האם העיריות נוהגות על ה-25% להעסיק מורים משלהם, בשכר אחר ולא בתנאים של הזה?
יעקב מרגי: אין דבר כזה, שעות הוראה זה שעות הוראה, התקצוב - - -
<אורה חכם: אני לא יודעת.
יעקב מרגי: אז תענה לה, תענו.
יעקב מרגי: אין דבר כזה, אורה.
יעקב מרגי: הרציונל, מה שהמדינה מתקצבת על הוראה זה 100%, זה לא 25%-75%, תקנו אותי אם לא.
<קריאה: 75% במוכר שאינו רשמי בתוספת של - - -
יעקב מרגי: רגע, למה את קופצת לי באמצע?
יעקב מרגי: כשמדברים על 25-75 זה לא בשעות הוראה בכלל.
יעקב מרגי: שעות הוראה זה 100% תקצוב, תקנו אותי אם לא.
יעקב מרגי: אני יודע לומר לך את זה, אלא אם כן אתם מערערים על זה.
<סוניה פרץ: קודם כל בחטיבה עליונה בוודאי, אנחנו מתקצבים 100%, אבל כשאנחנו מדברים על חינוך מוכר שאינו רשמי בבתי הספר היסודיים - - -
יעקב מרגי: למה את הולכת לשם?
יעקב מרגי: עזבי את המוכר שאינו רשמי.
<סוניה פרץ: במדינה 100%.
יעקב מרגי: 100%?
<סוניה פרץ: ודאי, איזו שאלה.
יעקב מרגי: זה ברור לי שבמוכר שאינו - - - זה יהיה דיון בנפרד.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת, האורחים והארגונים על השתתפותם בדיון ותרומתם לדיון.
יעקב מרגי: הוועדה מציינת בסיפוק שאכן הודעות סיכום הדיון שהיה בוועדה בדצמבר ב-2015, חלקן יושמו וחלקן בדרך ליישום.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להשלים את המיפוי שבו יבודדו כל עובדי ההוראה בכתף אל כתף במערכת החינוך בשעות הליבה ובשעות הפורמליות עד ל-1 במאי 2017 ולהגיש את זה לוועדה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להמשיך במגמה החיובית לשיפור מעמדם של מורי תכנית קרב, ולשלבם ולהגיע למצב אופטימלי של שילוב מלא במצבת עובדי ההוראה של משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 28.
יעקב מרגי: 11.16, כ"ז בחשוון תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא: מחסור חמור וכשלים במערך האבטחה במוסדות החינוך, של חבר הכנסת אורי מקלב ושל חבר הכנסת יעקב פרי.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אורי מקלב, אני מבין שהוא מתעכב, הוא יגיע בהמשך.
יעקב מרגי: לפני שאעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת המציע, חבר הכנסת יעקב פרי, אני רוצה להזכיר שכבר בעטיו של גל הפיגועים, הדקירות, סכינאות, אינתיפאדת הסכינים, כל מה שתיארו והגדירו, כבר אז הוועדה קיימה דיון והציגה את המחסור שהסתמן, הן בתקציב והן בכוח אדם בירושלים בסוגיית האבטחה לבתי ספר.
יעקב מרגי: אני יודע שהיה דיון מעמיק והכל תלוי בתפיסת האבטחה של בתי הספר, לא תמיד מה שאנחנו חושבים או מה שההורים חושבים אכן זו תפיסת האבטחה, אבל גם בשלטון המקומי וגם בבתי הספר וגם ההורים נתקלים בקושי הזה של גיוס כוח אדם מתאים לאבטחה.
יעקב מרגי: אני חושב שזה המקום הנכון ועל זה אני רוצה להודות לחברי הכנסת המציעים.
יעקב מרגי: אני מעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת יעקב פרי ולאחר מכן נשמע את האורחים הנכבדים שלנו.
יעקב פרי: תודה אדוני היושב ראש, ותודה על קיום הדיון הזה.
יעקב פרי: כבר הרבה שנים, לפני גל הפיגועים האחרון, כולנו נוכחנו לדעת, ולא צריך פה, בפורום הזה בוודאי, להדגיש את החשיבות של המאבטחים האזרחים שפרושים ברחבי המדינה, כמה חשובה התגובה של האזרחים שבלא מעט מקרים פעלו עוד לפני כוחות הביטחון, ניטרלו איומים, הדברים ידועים והדברים פורסמו.
יעקב פרי: כבר בחודש אוקטובר 2015, זעקו הכותרות כי שר הרווחה יוזם מהלך של הכרה באבטחה במוסדות החינוך ובתחבורה הציבורית כעבודה מועדפת, על מנת לתגבר, אם אינני טועה, הוזכר אז מחסור של כ- 3,000 מאבטחים, גם כתשובה לגל פיגועי הטרור, וגם כמאבטחים במה שקרוי בשגרה.
יעקב פרי: אני רוצה, אדוני היושב ראש, להקריא לך כותרת אחת מתוך שלל כותרות שפורסמו ואני מצטט: "אבטחה תוכר כעבודה מועדפת.
יעקב פרי: לאור המצב הבטחוני המחסור במאבטחים והצורך בכוח אדם מיומן, שר האבטחה חיים כץ יכיר באבטחה כעבודה מועדפת".
יעקב פרי: מאחר שבמשך חודשים רבים אחרי הכותרות האלה, מצב האבטחה האזרחית לא השתפר, ומשרד האוצר והמשרד לבטחון פנים לא עשו דבר בנידון, הגשתי שאילתא לשר האוצר, ואדוני היושב ראש, אתה יודע מה הייתה תשובת האוצר?
יעקב פרי: "אנחנו עובדים על זה".
יעקב פרי: והתשובה שניתנה לי הייתה בחודש יולי, לפני כארבעה חודשים.
יעקב פרי: מאז ועד היום, לפי מיטב ידיעתי, לא נעשה דבר או יותר נכון, מאז חודש אוקטובר 2015, שלום, אורי.
יעקב פרי: אני התחלתי כי אתה איחרת, אבל אתה כמובן תדבר בתורך.
יעקב מרגי: לא נקפח.
יעקב פרי: לא נקפח אותך.
יעקב פרי: אז אני רוצה לשאול כמה שאלות.
יעקב פרי: קודם כל, האם צריכים לחכות שמחבל יחדור לבית ספר או לבתי ספר ואז חס וחלילה האוצר ימצא את התקציבים או את ההכרות הדרושות.
יעקב פרי: אותה שאלה היא, האם רק במקרים של אסונות או של קטסטרופה הממשלה יודעת להתגבר על הבירוקרטיה?
יעקב פרי: לפני פחות משבועיים, ב- 16.11.16, פורסם כי אחראי אגף חירום וביטחון בעיריית ירושלים, פנה עוד בחודש ספטמבר במכתב חריף למשטרת ישראל והזהיר כי מערך אבטחת מוסדות החינוך בעיר נמצא בקריסה.
יעקב פרי: אני רוצה להזכיר, וזה מיותר גם להזכיר פה לנוכחים, שירושלים היא מוקד מרכזי של פיגועי טרור.
יעקב פרי: לטענתו של האחראי, חסרים לו היום 150 מאבטחים שמהווים כ- 20% מכלל מאבטחי מוסדות החינוך בירושלים.
יעקב פרי: ואני רוצה לשאול באמת ולא בתמימות, מה הממשלה צריכה יותר מזה כדי לפעול?
יעקב פרי: כדי להעניק ביטחון ותחושת ביטחון לתושבי מדינת ישראל, לתושבי ירושלים, לילדינו.
יעקב פרי: דווקא בתקופה שהמצב הבטחוני ששורר בארץ הוא נזיל, ואני עושה את זה בהמעטה, אסור להזניח את הדבר הזה, אסור לנו לוותר לממשלה, אסור לנו להשלים עם המצב כי המצב הוא פתיר.
יעקב פרי: אני רוצה להזכיר לאדוני שמדינת ישראל ידעה בתקופת הפיגועים של השנים 2002-2003 לתת פתרון, פתרון מסויים למצוקת האבטחה, היא קבעה הוראת שעה, הכירה באבטחה כעבודה מועדפת.
יעקב פרי: אפשר ללכת בדרך הזאת, אפשר להמציא דרכים נוספים, העיקר למצוא פתרון לבעיה הניצבת כבר יותר משנה.
יעקב פרי: ואני אומר כאן בריש גלי ובזה אני אסיים, אסור, לא ניתן, אין לנו גם את הזכות להפקיר את הילדים והילדות שלומדים בבתי הספר ובמוסדות החינוך ומערך אבטחת מוסדות החינוך לטעמי הוא מרכיב בסיסי בהיערכות הבטחונית במדינה כמו מדינת ישראל וזוהי חובה של ממשלת ישראל לפעול באופן מידי לפתרון המשבר, לגיוס נמרץ, בעזרת תמריצים ראויים ומתן הכשרה מקצועית ראויה, ואני חושב שתפקידה של ועדת החינוך בעניין הזה הוא להזעיק, לזעוק ולהקים קול זעקה.
אורי מקלב: תודה רבה לחברי, יעקב פרי, שהיטיב להקיף את הנושא, אבל - - -
יעקב מרגי: הוא לא מבין בביטחון, אבל הוא נתן לנו קצת - - -
אורי מקלב: קצת, קצת.
אורי מקלב: אבל פטור בלא כלום בכל אופן ביקשתי את הדיון הזה ואני מודה לך, אדוני היושב ראש, שנענית וחבריי שהצטרפו לדיון.
אורי מקלב: שגרה בטחונית, לצערנו, גם בשגרה של ביטחון זה דורש מאיתנו שמירה על מוסדות החינוך שלנו ועל מוסדות החינוך.
אורי מקלב: מערכת החינוך מתמודדת עם בעיות בטחוניות לא קלות ואי לכך מעסיקה אבטחה כזו או אחרת בכל עיר, בכל מקום ובאתגרים לא פשוטים, אבל ודאי כשנכנס מצב בטחוני מורכב יותר, בהחמרת מצב בטחוני, מה שקורה ההשלכה היא לא רק לנושא המרכזי שזה מערכות החינוך שהן חשופות ואף על פי שאנחנו יודעים מדוע הן יעדים ומדוע שם דרושה שמירה מיוחדת, אבל עוד מערכות ציבוריות, גם כן אז נדרשות למערכת של שמירה ושל אבטחה, כמו נניח, תחבורה ציבורית, רכבת קלה וזה עובר הלאה, עסקים ואולמות שגם כן מרחיבים את השמירה ובוודאי נושא של תרבות ובילוי ועוד.
אורי מקלב: כשמגיעים דברים כאלה אז מה שנקרא, יש דרישה יותר גדולה למאבטחים והשוק אז לא תמיד יודע לענות על הביקוש.
אורי מקלב: ההיצע קטן והביקוש גובר והמשמעות שהמערכות שקשה להן הכי להתמודד עם הביקוש ושהם יודעים הכי פחות לתת מענה, זה מערכות החינוך, המערכות הממשלתיות, ממילא ציבור המאבטחים מעדיף ללכת למקומות שמשלמים יותר, שהתנאים הם אחרים וממילא נוצר חסר שהוא מובנה.
אורי מקלב: כמו בכל דבר.
אורי מקלב: אבל אנחנו צריכים להבין שכאן מה שקורה, אם אנחנו מדברים על מצב בטחוני מורכב והחמרה במצב בטחוני, שהסכנה היא מיידית וממוקדת מאוד, וכאן כשאין את האפשרות לתת את המענה, המצב מחריף שבעתיים, אבל לא זו הבעיה, אלא אנחנו גם לא יודעים לתת מענה וקשה למוסדות שהם הדורשים.
אורי מקלב: נניח, באה עיריית ירושלים, כפי שציין זאת חברי יעקב פרי, הם לא יודעים לתת את המענה מכיוון שזה לא בסמכותם.
אורי מקלב: הם אלה שמבצעים את זה בשטח, אבל מי שצריך לתת את המענה זה משטרת ישראל, שהיא זו שמשלמת, היא קובעת את השכר והעירייה, גם אם היא נותנת מענה בתחומים שהיא אמורה לתת והיא אחראית על כך, אבל היא לא יכולה מעצמה לקבל החלטות, היא תלויה בגוף אחר.
אורי מקלב: אז אנחנו - - -
יעקב מרגי: מציפים עוד בעיה על הדרך.