GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן ברושי: אחרי שיש מרכיב של קבלת החלטות, שהוא מרכיב חיוני במנהיגות שהובילה אותנו עד הלום, יש שאלה של הביצוע.
איתן ברושי: לא ניתן לתאר את נעל"ה בלי החינוך ההתיישבותי ובלי ההתיישבות.
איתן ברושי: נעל"ה היא ההתיישבות.
איתן ברושי: ההתיישבות פתחה את הבית, גם את הכיסים, גם את המבנים – לא תמיד המתאימים שלצערי זו מגבלה – אבל בעיקר את בתי הספר ואת הפנימיות.
איתן ברושי: נעל"ה נקלטה בהתיישבות.
איתן ברושי: ההתיישבות הייתה הבית של נעל"ה.
איתן ברושי: עד היום אנחנו מונים קרוב ל-5,000 בוגרי נעל"ה שהתחנכו בחינוך ההתיישבותי, בתנועה הקיבוצית.
איתן ברושי: 45 קיבוצים גם היום קולטים עדיין, את תכנית "בית ראשון", נכון?
איתן ברושי: נעל"ה נפתחה לנוער מעוד מקומות וגם "בית ראשון" הוא לא רק ליהודי ברית המועצות לשעבר אבל התנועה הקיבוצית, למרות השינויים שהיא עברה, למרות החששות של מציאות משתנה שאין ברירה וצריך להגיב עליה, היא נשארה בית חם לעולים, היא נשארה תחת התחושה של השליחות של קליטת עלייה וריכוז העם היהודי כאן, בלי שאלה מה ייצא לה מזה.
איתן ברושי: רוב העלייה הזאת לא נשאר בתנועה הקיבוצית אבל המסלול של התנועה הקיבוצית הפך את הנחיתה שלהם ליותר רכה, כולל מה שהאלוף במילואים שטרן אומר, השרות בצה"ל.
איתן ברושי: איפה אני פגשתי אותם?
איתן ברושי: אני לא פגשתי אותם במקרה, את הנוער הזה, פגשתי אותם כראש מועצה אזורית עמק יזרעאל, כסגן וראש מועצה, כמי שקלט בתוך המועצה, בתוך הישובים.
איתן ברושי: גם אחר כך, כמזכיר התנועה הקיבוצית עד לפני התפקיד בכנסת וגם בתפקידים נוספים.
איתן ברושי: מפה אני רוצה לצטט את יצחק רבין ז"ל שהעלייה מברית המועצות העריצה אותו, הוא אמר, בבואו לנמל בן גוריון לקבל אותם ב-93', הוא אמר "אין מפעל יותר נעלה מנעל"ה" ואין יותר מפעל נעלה מנעל"ה זה נכון גם לנשים הבאות, אז תודה למי שבא ובהצלחה למערכת החינוך, שהיא התשתית עליה אנחנו נשענים, גם בחינוך של בני הארץ הזאת וגם בכור ההיתוך, בקליטה של הנוער שהוא העתיד של המדינה הזאת, שכל כך זקוקה להתחדשות ולהתחזקות.
יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.
יעקב מרגי: אנחנו נלך לפי סדר הכרת התודה.
יעקב מרגי: נתחיל עם משרד החינוך שמפעיל את תכנית נעל"ה, בני פישר.
<בני פישר: קודם כל 'מזל טוב' לכולם.
<בני פישר: זו חגיגה גדולה והתרגשות גדולה.
<בני פישר: החגיגה היא בעיקר האנשים האלה שיושבים פה מסביבי, שעברו פה תהליך קליטה מדהים, אם זה בכפרי הנוער ואם זה בחברות הנוער - - -
יעקב מרגי: יש לנו כמה דוגמאות?
<בני פישר: ודאי.
<בני פישר: יש, יש.
יעקב מרגי: יש לנו בוגרי נעל"ה כאן?
<בני פישר: הם הסיפור האמתי.
<בני פישר: הרבה פעמים אנחנו, כמחנכים, עוצמים עיניים ואומרים: חסרים לנו קצת האתגרים של הקמת המדינה, של חלוציות, של ציונות וזה קורה, זה מתרחש כאן, בשנות האלפיים, ב-2016, ב-2015 - - -
יעקב מרגי: יש מושג שנקרא דור דור ודורשיו, דור דור וחלוציו.
<בני פישר: זו חלוציות לכאורה מאד שקטה ולא מוכרת וההגעה לכאן והחגיגה הזאת שמה בפרונט צעירים, 1,700 צעירים שעשו בחירה שאינה מובנת מאליה.
<בני פישר: פגשנו אותם בכל מדינות העולם.
<בני פישר: לבחור לעלות בגיל 14 ולהיפרד מהמשפחה זו בחירה קשה, זו פרידה לא פשוטה ואנחנו מצדיעים להם, מצדיעים להם ואומרים להם: כל הכבוד.
<בני פישר: זו ציונות אמתית.
<בני פישר: ילד, נער, שעושה בחירה כזאת בגיל 14,15, ברור לי שהוא גדֵל אחרת.
<בני פישר: השרות הצבאי שלו יהיה שרות אחר, ההשתלבות באקדמיה ובכלל בחיים, הוא יודע שהוא צריך לעבוד קשה, כי זה לא מובן מאליו.
<בני פישר: גם עם הניסיון לדבר בסקייפ כדי ליצור קשר כזה או אחר עם ההורים, שנפגשים פעם בשנה במקרה הטוב, זה לא מובן מאליו.
<בני פישר: זו תנועה שנוגדת את התנועה ההגיונית, שילד צריך לגדול עם ההורים שלו בבית, ובכל זאת, הבחירה הזאת נעשית מתוך הבנה שלטווח הארוך ולעתיד זו הבחירה הנכונה לילדים האלה.
<בני פישר: צריך לציין פה את מנהלי כפרי הנוער.
<בני פישר: רוב ילדי נעל"ה נמצאים בכפרי הנוער.
<בני פישר: האחרונים שנשארו כקהילות חינוך אולטימטיביות בעיניי, שיודעות להוות בית.
<בני פישר: הפנימיה היא בית אמתי במוסדות חינוך שפתוחים כל השנה.
<בני פישר: כל השנה כולל ראש השנה, כולל יום כיפור.
<בני פישר: כל החגים המשמעותיים, חוגגים אותם ביחד וזה לא קל.
<בני פישר: זה צוות שבמובן הזה באמת מרגיש שהוא, אנחנו הרבה פעמים מתלבטים אם המדריכים הם תחליף להורים או לא, יש להם הורים אבל במקרה הזה, יש פה נוכחות הורית מאד מאוד משמעותית והאתגרים מאד מאוד לא פשוטים.
<בני פישר: זו ההזדמנות גם להצדיע לצוותים, לצוותים ולקהילות החינוך שנושאים בעול ועושים את זה בצורה מרגשת.
<בני פישר: למרות שהדברים עדיין לא מושלמים ואנחנו יודעים שהמערכת היא מורכבת, כל הזמן צריך לשפר אותה מעל ומעבר, עדיין יש אתגרים שאנחנו בהחלט מזהים כרגע וחשוב לי כן לשים אותם על השולחן, אנחנו זקוקים מחדש לאיזושהי החלטת ממשלה שתשים שוב בפרונט את הסיפור הציוני המדהים הזה - - -
יעקב מרגי: מאז 92' החלטת ממשלה לא השתנתה?
<בני פישר: לא השתנתה ואנחנו בעצם באיזושהי אבולוציה מאד בעייתית של המון מאבקים.
<בני פישר: גדלנו, אנחנו נמצאים היום עם 1,700, נגדל ל-1,900 - - -
יעקב מרגי: יש לכם נייר עבודה?
<בני פישר: יש נייר עבודה, יש תכנית מצוינת.
יעקב מרגי: היא תוכל להיות הרוח הגבית, בסיס לדיון.
<בני פישר: אני ממש מברך, אני חושב שאנחנו צריכים את העזרה הזאת.
<בני פישר: זה אתגר אחד.
<בני פישר: גילינו שהבעיה היא לא כסף אלא באמת החלטה ואמירה שזה מפעל ציוני חשוב מאין כמוהו.
יעקב מרגי: האם נייר העמדה הזה תואם את כל הביקורות?
<בני פישר: לגמרי, לגמרי.
<בני פישר: אנחנו מסודרים כי הנושא הזה כל הזמן על השולחן.
<בני פישר: דבר נוסף שאני רוצה לומר פה לחבריי, חלק מהאנשים הם בציונות הדתית, אנחנו יכולים קצת להכות על חטא ולהגיד שאנחנו קצת הזדכינו על חלק מהאתגרים שהחברה הישראלית מתמודדת אתם היום.
<בני פישר: אלעזר, אתה מכיר את זה מקרוב אבל כל הסוגיה של הנוער העולה - - - הרי מפעל נעל"ה התחיל עם יהודי מדינות ברית המועצות ואנחנו יודעים שהאוכלוסייה שמגיעה היום היא מתוקף חוק השבות.
<בני פישר: הם עוברים גיור, הם יהודים ובחוויה שלי הם יהודים יותר מכל יהודי אחר אבל הם צריכים לעבור איזשהו הליך של גיור, כי הקהילות הדתיות מתקשות לקבל אותם.
<בני פישר: אנחנו לא מצליחים לשלב אותם במערכות החינוך, שבעבר היו מובילות הדרך.
<בני פישר: זהו שיח מאד מאוד לא פשוט ואני חושב שהגיע הזמן שנרחיב את האתגרים שלנו.
<בני פישר: בלי פוליטיקה, זה קשור לציונות עם זהות יהודית.
<בני פישר: חברנו מן התנועה הקיבוצית יצא ונכון, התנועה הקיבוצית עוברת שינויים ועדיין יש לה תפקיד חשוב.
<בני פישר: אנחנו מתקשים, אנחנו מתקשים.
<בני פישר: לצערנו אנחנו סוגרים קבוצות בתנועה הקיבוצית בגלל קשיים טכניים, תקציביים, נהיה מורכב.
<דובר: שינוי תפיסה.
<בני פישר: שינוי תפיסה אבל אנחנו לא ובכפרי הנוער אנחנו רק רואים את החשיבות של הדבר.
<בני פישר: לגבי מנהלי הכפרים אני רוצה, חבר הכנסת מרגי, להגיד לך, שמנהלי הקהילות שלנו מחזרים אחרינו ואומרים: תביאו לנו תלמידי נעל"ה עוד ועוד.
<בני פישר: הילדים האלה הם סוג של מודל עבור הילדים האחרים, ככאלה שמתאמצים ולא מוותרים.
<בני פישר: בסך הכול אנחנו מברכים על הדבר הזה.
<בני פישר: אני רוצה להגיד תודה גם לאנשי האגודה לקידום החינוך ומינהלת החינוך, לאנשי משרד החינוך.
<בני פישר: נוטים לשכוח את המשרד אבל יש עבודה מדהימה שהאנשים האלה עושים.
<בני פישר: תודה רבה לכולם.
יעקב מרגי: לכן האגודה היא הבאה בתור.
יעקב מרגי: היו"ר, הצג את עצמך בבקשה.
<איתן מורן: אני אקצר במלים.
<איתן מורן: שמי איתן מורן, אני מנכ"ל האגודה לקידום החינוך.
<איתן מורן: לשמאלי יושב יוסי אשכנזי, יו"ר האגודה לקידום החינוך, בוגר המפעל הראשון של האגודה לקידום החינוך, בית ספר "בויאר", לפני חמשים שנה.
<איתן מורן: יש מעל תריסר אנשים שפועלים ביום ובלילה, זו זכות מלאה.
<איתן מורן: לימיני ד"ר יעקב הדני, מי שהיה ראש חמ"ד וגם הוא חבר בהנהלת האגודה לקידום החינוך.
<איתן מורן: צריך להגיד שאת האגודה לקידום החינוך הקים משרד החינוך לפני למעלה מחמישים שנה באותו אקט של מנהיגות שעליה דיבר חבר הכנסת הקודם, כדי לקדם תלמידים מכל הפריפריה למצוינות.
<איתן מורן: זה מה שהאגודה לקידום החינוך עושה חמשים שנה והיא עושה את זה לא רק בפריפריה הארצית אלא בפריפריה העולמית.
<איתן מורן: אנחנו פועלים באזורי הצל כי אני חושב שהבמה מגיעה למוסדות הלאומיים אבל צריך להעריך את הפעולה הזו, שהיא קצת שונה מהנהוג היום.
<איתן מורן: יש באגודה לקידום החינוך בכל יום נתון מעל 10,000 תלמידים אבל הזיהוי הוא עם מוסדות האגודה ועם המוסדות הלאומיים.
<איתן מורן: אני רוצה לדבר על העידן וד"ר בני פישר, ראש המינהל לחינוך התיישבותי שאתו אנחנו עובדים כתף אל כתף, הזכיר את העידן של אחריות הדדית, שגם הוא ערך יהודי.
<איתן מורן: זה עידן שבו יש הכללה ולוקחים אחריות על ילדים מכל העולם, צריך גם לקחת אחריות על הפרויקט הזה ושהוא ייכנס למסלול יציב ולא בכל מיני - - -
יעקב מרגי: מה לא יציב בו היום?
<איתן מורן: ברוך השם - - -
יעקב מרגי: אני לא רוצה להסתפק באיזה סבב של מברכים וסבב של מלטפים.
יעקב מרגי: אם יש דברים תציגו אותם.
<איתן מורן: בהסדר שהצליח ד"ר בני פישר להשיג, נפתחו שנים של יציבות אבל הייתה ועודנה אופנה, לדעתי הרסנית, של הפרטה בחינוך ויש פרויקטים שצריכים להיות מוחרגים.
<איתן מורן: יש ידע שנצבר במשך שנים, צוותים שמנהלים קשרים בכל המדינות, אלה קשרים עדינים ושבירים.
יעקב מרגי: אתה רומז על הפטור ממכרז שאתם רוצים?
<איתן מורן: אני לא רומז, אני אומר דברים - - - הגיע הזמן, כפי שאמר בני פישר, שהפרויקט הזה יקבל איזושהי אחריות ממשלתית שפותרת את כל העניינים האלה.
<איתן מורן: הרי יש בהנהלת האגודה לקידום החינוך נציגים בכירים של משרד החינוך במשך שנים רבות.
<איתן מורן: יו"ר האגודה לקידום החינוך היה מנכ"ל המשרד, רק שבעידן שבו אנשים כבר מפחדים מהצל של עצמם, החליט פעם איזשהו חשב שזה ניגוד עניינים.
<איתן מורן: אני שואל את עצמי, הרי זה ניגוד עניינים לא להיות בהנהלה של האגודה לקידום החינוך.
<איתן מורן: ארגון שמנהל אלפי תלמידים ונכסים ועניינים וסיפורים כאלה, שייקחו על זה אחריות.
<איתן מורן: זו הזמנה.
<איתן מורן: בדרך כלל אנשים בורחים - - -
יעקב מרגי: אם כבר אנחנו פותחים את זה, מהעוגה התקציבית, כמה המדינה, כמשרד החינוך, מתקצבת מן העוגה, בכל הפרויקט?
<איתן מורן: אני לא מכיר את כל המספרים.
<איתן מורן: יושב פה השר הרב אברהם לוי, שהוא יו"ר אגף תקציבים אבל אני רוצה להגיד כך - - -
יעקב מרגי: לא לחינם אמרת "השר".
<איתן מורן: זכויות של שר.
<איתן מורן: ותיק ונאמן ומכיר גם איך צריך להתנהל בעולם הרגיל וגם את המגבלות של מערכת ממשלתית.
יעקב מרגי: אתה יודע לומר לי - - -
<איתן מורן: אני יודע לומר לך שילד נעל"ה לא מקבל יותר מילד רגיל בפנימייה.
יעקב מרגי: אתה לא אומר לי בזה כלום.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים מעוד הרבה פרויקטים, אלה תלמידים בממלכתי, לכן האמירה הזו, כרגע לצורך הדיון, תן לי, תן לי, אני רוצה למקד אותך.
יעקב מרגי: אנחנו עוסקים בעשרים וחמש שנה לנעל"ה, פרויקט נעל"ה.
יעקב מרגי: מר אברהם לוי, מה המאה אחוז שלו?
יעקב מרגי: כמה זה המדינה?
<אברהם לוי: המדינה היום משלמת את כל דמי האחזקה, מאה אחוז דמי אחזקה לילדים שבשנת 2017 - - -
יעקב מרגי: אתה יודע, אני לא משפטן אבל כשאומרים לי דמי אחזקה אז אתה ממקד אותי בדמי אחזקה.
יעקב מרגי: תן לי נתונים, אתה איש מספרים.
<אברהם לוי: רגע, רגע, לאט לאט.
<אברהם לוי: אני אתן את כל המספרים.
<אברהם לוי: דמי האחזקה ל-1,700 ילדים הם 52 מיליון שקל בשנת 2017, בשנת 2018 יהיו 1,900 ו-62 מיליון שקל.
<אברהם לוי: המינהלת עולה 10 מיליון שקל.
<אברהם לוי: רק לזה הם מקבלים הקצבות מהקצבות שונות, מכל מיני סעיפים, כמו שכל ילד ישראלי אחר מקבל, לחינוך חברתי, שיפוצים של המבנים וכל הדברים האלה - - -
יעקב מרגי: לכן השאלה תתמקד ביחיאלי.
<אברהם לוי: התכנית עולה בגדול 62 מיליון שקל בשנת 2017.
יעקב מרגי: המשרד מתקצב 62?
<אברהם לוי: כן.
יעקב מרגי: לאחר מכן נשמע כמה הם מאה אחוז של נעל"ה.
<איתן מורן: אני רוצה רק לסכם את דבריי ולהגיד כך.
<איתן מורן: בדרך כלל יום העבודה שלי נמשך שתים עשרה שעות.
<איתן מורן: לא מתלונן אבל האיש היחיד שיוצא מהבניין אחריי הוא ישעיהו יחיאלי.
<איתן מורן: הוא עובד בימים ובלילות, כדי לתאם מערכים המורכבים ביותר שאני מכיר ואם יש פה מישהו אחד שחושב אחרת – שיקום.
<איתן מורן: אני לא מכיר פרויקט חינוכי יותר מורכב מפרויקט נעל"ה, שעובר את כל המדינות בהן נמצאים קצוות העם היהודי, כדי לקחת אחריות על כל ילד וילד.
<איתן מורן: בחגיגות ה-25 שנה לנעל"ה אני רוצה - - -
אלעזר שטרן: אתה יכול לתת אולי את שני האתגרים הכי מורכבים שיש במערכת הזו?
אלעזר שטרן: אתגרים חינוכיים אני מתכוון.
<איתן מורן: אני חושב שהבמאי של נעל"ה, ישעיהו, ייתן את האתגרים שלו, אני רוצה לברך את ישעיהו ולברך אותו בעוד שנים רבות של עבודה חינוכית מסורה מהסוג שהוא מוביל בשנים האחרונות.
<איתן מורן: אני יכול להישבע כמעט בנקיטת חפץ, שאלמלא ישעיהו יחיאלי הפרויקט הזה היה נסגר מזמן, בגלל כל העובדות שציינתי קודם אז אני סומך את ידיך, ישעיהו, ומברך אותך.
יעקב מרגי: אמנם בכנסת לא מוחאים כפים אבל יום חג היום.
אלעזר שטרן: במקרים חריגים מותר וזה מקרה חריג.
יעקב מרגי: ישעיהו יחיאלי, בבקשה.
יעקב מרגי: הצג את עצמך לפרוטוקול, הוא לא מחא כפים.
יעקב מרגי: אני ישעיהו יחיאלי, אני אגדיר את עצמי כך: אני דור שני קלאסי ואני נושא את שמו של ילד שנספה בשואה.
יעקב מרגי: בעצם כל ההגעה שלי לנעל"ה היא מהילד הזה, כדי להחזיר לעם היהודי ילדים שעלולים ללכת לאיבוד בלי כדורים ובלי גז, אלא פשוט מפני ששיגרת חייהם מובילה אותם במעגל ספיראלי החוצה מהעם היהודי.
יעקב מרגי: זה ההיגיון של תכנית נעל"ה.
יעקב מרגי: ואם שאלת, חבר הכנסת שטרן, על אתגר אז אני אומר לך את האתגר הראשון, יש לנו היום 1,700 ילדים בנעל"ה, שני שליש מהם - - -
יעקב מרגי: אתה חי את זה, תן לנו למקד אותך.
יעקב מרגי: אתה אומר 1,700, זה שנתי?
יעקב מרגי: זה מחזור של כמה שנים?
<ישעיהו יחיאלי: 1,700 זה כמות הילדים היום בנעל"ה מכיתה ט' – י"ב.
<איתן מורן: רק לצורך ההשוואה, לפני שבע שנים היו 1,200.
אלעזר שטרן: ואני מבין שבשנה הבאה 1,900 בע"ה.
יעקב מרגי: זה לא אומר.
יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה, שהדיון יהיה יותר אקטיבי.
יעקב מרגי: כמה מגישים בקשות למועמדות מדי שנה בשנה כדי להשתלב בפרויקט נעל"ה?
<ישעיהו יחיאלי: בערך פי שניים מהמספר שציינתי.
<ישעיהו יחיאלי: זאת אומרת, אם המחזור שקלטנו השנה מונה תרי"ג, 613 ילדים שהגיעו אלינו מארבעים וכמה מדינות, אז נבחנו לנעל"ה בערך מספר כפול.
יעקב מרגי: מהי המגבלה?
יעקב מרגי: תקציב?
יעקב מרגי: כיתות?
יעקב מרגי: מיטות?
יעקב מרגי: מי קבע את הנתון הזה?
<איתן מורן: אני אסביר לך.
<איתן מורן: אלה מיונים של היכולות של הילדים.
<ישעיהו יחיאלי: אנחנו צריכים לוודא שכל ילד שאנחנו מביאים לארץ יעמוד באתגרי התכנית.
<ישעיהו יחיאלי: לא כל אחד מתאים ולא כל אחד יכול.
<ישעיהו יחיאלי: אפשר להגיד אפילו בהכללה, שרוב הילדים בגיל הזה לא מתאימים לתכנית.
<ישעיהו יחיאלי: עובדה היא שרובם לא באים אפילו להיבחן.
<ישעיהו יחיאלי: מאלה שבאים להיבחן אנחנו לוקחים את אותם ילדים שאנחנו מקווים שבעזרת הכלים שמעמידים לרשותם בארץ, הם יגיעו אל המטרה מספר אחת, מטרה מספר אחת היא סיום כיתה י"ב עם תעודת בגרות אופטימלית לכישוריהם.
<ישעיהו יחיאלי: היעד שלנו הוא 100% בגרות, כאשר מכאן ואילך אנחנו נתנו להם את כל הכלים שיכולנו על מנת לצעוד לעבר השלבים הבאים בחיים.
<ישעיהו יחיאלי: אם אתה שואל אותי על אתגר, האתגר שלנו היום בעולם המערבי והדיון הזה יהיה בעיקר בוועדת העלייה מטבע הדברים, כי אנחנו פה נעסוק בענייני חינוך, הוא איך להביא יותר ילדים לארץ מן העולם ושם עתידנו.
<ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לומר קודם כל, ברשותך, אדוני היושב ראש, מילה בשבח האכסניא, אנחנו בוועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, היו פה בעבר כמה וכמה דיונים על נעל"ה, היו דיונים חגיגיים, בעשור לנעל"ה, בח"י לנעל"ה והיו גם דיונים פחות חגיגיים, כאשר תכנית נעל"ה נקלעה לכל מיני צמתים בעייתיים בעיקר סביב מה שהזכיר כאן חברי איתן, סביב כל סוגיית המכרזים, שהיא בעוכרינו, לוקחת מאתנו אנרגיות מיותרות ובסופו של דבר הפרקטיקה - - -
יעקב מרגי: מי מתמודד מולכם?
יעקב מרגי: איזה גוף קיים עוד בחברה?
<ישעיהו יחיאלי: זו בדיוק הטענה שלנו, שאין.
<ישעיהו יחיאלי: עובדה היא שעברנו ארבעה מכרזים ששלושה מהם בוטלו ובאחד זכינו כי היינו לבד.
<ישעיהו יחיאלי: כל פעם שבא גוף אחר בסופו של דבר המכרז בוטל, שיבינו שכנראה שאין מתחרה - - -
אלעזר שטרן: היינו צריכים לעזור להם.
אלעזר שטרן: ישעיהו כיתת את רגליו לכאן - - -
<ישעיהו יחיאלי: חבר הכנסת מרגי - - -
יעקב מרגי: יש לי הצעת חוק שלי.
<ישעיהו יחיאלי: נכון, זו הצעת חוק שלו.
יעקב מרגי: אמנם עשיתי הרהורי תשובה אחרי כן, צריך לסנן כמה גופים שהכנסתי שם, לכן גם לא רצתי אתה מהר, אבל אני מוכן לבחון את זה.
<ישעיהו יחיאלי: סוג של אתגר.
<ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לומר משהו על נעל"ה בכל זאת.
<ישעיהו יחיאלי: הרבה שואלים אותנו על מספרים והסיפור הוא לא המספר.
<ישעיהו יחיאלי: הסיפור הוא הסיפור של הילד, האחד.
<ישעיהו יחיאלי: ויושבים פה כמה כאלה.
<ישעיהו יחיאלי: יש לנו גם תלמיד, כן, תלמיד של נעל"ה שנמצא כאן, יש לנו כאן כמה בוגרים, כל אחד בעצם הוא סיפור.
<ישעיהו יחיאלי: אם אני מדבר על 17,000 ילדים שהגיעו עד היום במסגרת נעל"ה הם 17,000 סיפורים, שאם אתה מנסה לכמת אותם, כמה זה שווה היום בארץ, להערכתי בין 50,000-60,000 איש של המשפחות שעלו בעקבות הילדים והמשפחות שנוצרו כאן.
<ישעיהו יחיאלי: חלקן הוא בוגרי נעלה שמתחתנים עם בוגרות נעל"ה אבל יש גם 'יבוא'.
<ישעיהו יחיאלי: אפשר גם להתחתן מחוץ לנעל"ה.
<ישעיהו יחיאלי: צריך לומר שמנקודת מבט של תלמיד נעל"ה אחד, מדובר על אדם שצריך לעבור בו זמנית שני משברים שכל אחד מהם שווה בפני עצמו.
<ישעיהו יחיאלי: אחד הוא גיל ההתבגרות, כמה קולמוסים נשברו בעניין הזה, והשני, אני לא אוהב את המילה הזאת אבל בלשון הסוציולוגית משתמשים בה, הגירה.
<ישעיהו יחיאלי: כאשר אתה מצרף ביחד משבר הגירה עם משבר גיל ההתבגרות, אתה כאילו הולך על מינוס ומינוס.
<ישעיהו יחיאלי: במקרה של נעל"ה אפשר לומר שבעזרת התורה החינוכית שנבנתה בנעל"ה, המינוס והמינוס הפכו לפלוס ושום דבר פה אינו מובן מאליו.
<ישעיהו יחיאלי: נתחיל מזה שבעצם אנחנו מסתכלים על ילד לאורך 6-8 שנים בחייו, מן הרגע שהוא מתעניין בחו"ל, עובר את המבחנים שלנו, מגיע לארץ, עושה פה שלש ארבע שנות לימוד ובאופן פורמאלי, המנדט שלנו כמינהלת, הוא להמשיך את הליווי שלו עד תום שירותו הצבאי.
<ישעיהו יחיאלי: אני לא מכיר עוד גוף כזה, שלוקח אחריות על ילד משך 6-8 שנים וכל שנה צריך לשאול אם הוא ממשיך.
<ישעיהו יחיאלי: כן?
<קריאה: נשמח להכיר, נעשה איגוד מקצועי.
יעקב מרגי: יש אנשים טובים, שלקחו על עצמם יוזמות.
<ישעיהו יחיאלי: זה העניין האחד.
<ישעיהו יחיאלי: העניין השני, אנחנו מאז 2003 נמצאים בוויכוח עם המינהל לחינוך התיישבותי.
<ישעיהו יחיאלי: קודם היינו במינהל הפדגוגי במשרד החינוך ויש כאן זהות אינטרסים מלאה של מינהלת נעל"ה והמינהל, להביא כמה שאפשר יותר ילדים מתאימים, לתוך המוסדות הפנימייתיים שהמינהל אחראי עליהם מטעם המינהל - - -
יעקב מרגי: ישעיהו, אתה אומר "מתאימים, מתאימים", אתה יודע, אנחנו, עם האוזן הפרלמנטרית שלנו, מפעילים את מנגנוני הפרנויה.
יעקב מרגי: איך אתם קובעים את ההתאמה?
יעקב מרגי: יש איזה מבחן?
יעקב מרגי: ראיון אישיות?
יעקב מרגי: מבחן שקבעו אותו מומחים, איך זה נעשה?
<ישעיהו יחיאלי: קודם כל אני מזמין אותך בהזדמנות - - - לראות את זה, תבוא לראות.
יעקב מרגי: אין לי זמן, יש לי הרבה נושאים - - - במערכת החינוך, חינוך התיישבותי, בני הנוער.
יעקב מרגי: יש לי הרבה דברים לטפל בהם.
<ישעיהו יחיאלי: אני אומר, אנחנו שלשום בחנו חמישה עשר ילדים בעיר מיאמי - - -
<דובר: תענה על ה'איך'.
<ישעיהו יחיאלי: אני אומר איך.
<ישעיהו יחיאלי: שלחנו צוות של שלושה אנשים מהארץ.
<ישעיהו יחיאלי: כולם דוברי אנגלית על בוריה כשפת אם, מפני שהדרך לתקשר עם אדם במצב הזה היא באמצעות שפת אם.
<ישעיהו יחיאלי: הם עושים לכל ילד כזה ראיון אישי, מה שנקרא ראיון קליני מובנה, על ידי פסיכולוג קליני ואני מדגיש – קליני, כי בדרך כלל במערכת החינוך הפסיכולוגיה היא פסיכולוגיה חינוכית שעוסקת בעיקר בסוגיות של למידה.
<ישעיהו יחיאלי: היות ואנחנו פה לוקחים אישיות שלמה ולוקחים אחריות עליה 24/7, הנושא של למידה הוא הכרחי אבל לא מספיק.
<ישעיהו יחיאלי: אנו בוחנים יכולות לימודיות, אנחנו בוחנים את הילדים במבדק קבוצתי כדי לראות איך הם מסתדרים עם אחרים.
<ישעיהו יחיאלי: רוב הילדים שבאים לנעל"ה ולא משנה מאיפה, מעולם לא ישנו עם עוד ילד באותו חדר.
<ישעיהו יחיאלי: אתה צריך להכניס אותו לפנימייה שבה הוא נדרש לחלוק מרחב עם שניים או שלושה ילדים אחרים, גם זה לא מובן מאליו.
<ישעיהו יחיאלי: יכול להיות ילד שהוא גאון במתימטיקה אבל הוא סוציומט חברתי.
<ישעיהו יחיאלי: אחד כזה לא מתאים לנעל"ה.
<ישעיהו יחיאלי: כמובן שכל מה ששייך להתנהגויות או פוטנציאל להתנהגויות בעייתיות אנחנו מנסים לזהות.
<ישעיהו יחיאלי: אנחנו מראיינים את ההורים, אנחנו קולטים חוות דעת ממוסדות חינוך שהילד נמצא בהם ומוכנים לשתף פעולה אתנו, עושים להם מבחני כתיבה שאמורים לבדוק יכולת לימודית וכישורים חברתיים ובסוף של יום כזה יש לנו מאגר עצום של מידע על הילד.
<ישעיהו יחיאלי: ביום שלמחרת אותו צוות מקיים דיון, כאשר כל הזיכרונות עדיין טריים במחשבותיהם של הממיינים ובסוף היום השני הם מחלקים אותם לשלושה חלקים.
<ישעיהו יחיאלי: אלה שהם ודאי כן, אלה שהם ודאי לא ואלה הדורשים דיון נוסף.
<ישעיהו יחיאלי: הדיונים הנוספים מתבצעים בארץ.
<ישעיהו יחיאלי: את כל התהליך הזה אנחנו מבצעים היום בכל רחבי העולם, בשבע שפות, עם אנשי מקצוע מהארץ, אני חוזר על הנתון הזה, שמדברים את שפת הילדים וההורים, כי רק בדרך הזאת אתה יכול להגיע עד כמה שידך משיגה, לחקר האמת של מיהו הילד הנמצא בפנינו.
<ישעיהו יחיאלי: אנחנו היום בעשור השלישי של נעל"ה.
<ישעיהו יחיאלי: העשור הראשון היה ההקמה, המיסוד, המיתוג, להגיע למצב שבו מי שפוגש את נעל"ה או מי שפוגש את השם נעל"ה, הקונוטציה המידית שיש לו היא קונוטציה חיובית, שההרגשה הראשונה היא שזה משהו טוב, טוב להתקרב אליו.
<ישעיהו יחיאלי: בעשור השני, אפרופו החלטות ממשלה, אני רק אדייק, מאז ההחלטה ב-92' התקבלו עוד ארבע החלטות ממשלה על נעל"ה, החשובה שבהן ב-2002, ממשלת שרון, שפתחה את נעל"ה לכל העולם באותם תנאים, החל משלב המיון ודרך שלב ההשמה בארץ.
<ישעיהו יחיאלי: בעשור השלישי אנחנו עוסקים בהעמקת עבודתנו החינוכית.
<ישעיהו יחיאלי: מה שרצינו להתמקד בו היום פה בוועדה, כבשורה של העשור השלישי, הוא התכניות המיוחדות שפיתחנו בנעל"ה עבור ילדים שמצד אחד הם מאד מוכשרים בתחומים מסוימים, על מנת לא לרדד אותם אלא לקחת את הכישרונות שלהם ולקדם אותם כמה שאפשר ומן העבר השני, ילדים שלא התקבלו לנעל"ה ופתחנו עבורם מסלול מיוחד.
<ישעיהו יחיאלי: אני רואה שהחזקת את דוח מבקר המדינה, זאת הייתה ההערה היחידה שלו על תכנית נעל"ה, שהוא קרא לה "תכנית נעלה" אבל הייתה לו הערה שהמסלול הזה, שנקרא "נעורים" כאילו לא תואם את החלטת הממשלה שהגבילה את תכנית נעל"ה כתכנית לבגרות.
<ישעיהו יחיאלי: היום גם ב"נעורים" ונשמע על זה, אני מקווה, ברשותך, האנשים שעושים את זה, לוקחים ילדים חסרי יכולת - - - והופכים אותם תוך שלש ארבע שנים לתלמידים ומגיעים לאחוזי בגרות.
<ישעיהו יחיאלי: הם יציגו את זה בעצמם.
<ישעיהו יחיאלי: כך שמשני עברי הרצף, הרחבנו את מסגרות הקליטה של נעל"ה ולכן אנחנו היום עם 1,700, שואפים ל-1,900 ובע"ה תוך כמה שנים אני מקווה שנעבור את ה-2,000.
<ישעיהו יחיאלי: אפרופו החלטת ממשלה, בשלב מסוים החליטה הממשלה להגביל את מספר ילדי נעל"ה ל-1,200 וגם את הדבר הזה, כשתבוא בע"ה החלטת ממשלה צריך יהיה לתקן ובעצם להבנתי, היות ונעל"ה מוגדרת גם כתכנית עלייה, היא צריכה להיות כמו העולים.
<ישעיהו יחיאלי: כל מספר שמגיע זוכה ולא צריך כל שנה לשאול מאיפה מביאים כסף לעוד 100 ילדים.
<ישעיהו יחיאלי: אני מודה לך על הדיון ואני מזמין, מבקש אותך להעביר את רשות הדיבור ליונה, שתציג את התכניות החינוכיות ואחר כך כל אחת מהן תציג את עצמה, ככל שתאפשר.
יעקב מרגי: מיד אני אתן לה רק מה שד"ר פישר התכוון לגבי ההחלטה ותתקנו אותי, שבהחלטת הממשלה לא השתנתה צורת ההפעלה במהות, יכול להיות שהרחיבו או צמצמו אבל עדיין, צריך להתאים.
יעקב מרגי: אחת הבעיות שלנו כמשילות היא עם מה שנחקק לפני זמן והדוגמה הכי טובה היא מערכת החינוך הישראלית, משך שבעים שנה הרבה שינויים לא נעשו בה.
יעקב מרגי: צריך התאמה, צריך להיות צופי פני עתיד.
יעקב מרגי: יכול להיות שמה שהיה נכון ב-92' לא הכי נכון היום.
יעקב מרגי: צריך להתאים אותו, צריך לחשוב, להוציא החלטה.
יעקב מרגי: יכול להיות שהאתגרים שאתה מכוון אליהם אפשר למצות אותם בדרכים יותר טובות או במקומות אחרים, או בדרכים אחרות, לא יודע, אני לא מגבש ולא מחווה דעה כרגע, עד שאף אחד לא יוציא מהמחסנית משהו שהוא חשב עליו.
יעקב מרגי: אני אומר תמיד, החלטה שהתקבלה ב-92' לא בהכרח נכונה היום.
יעקב מרגי: צריך להתאים ולבחון.
יעקב מרגי: אחרי שהממשלה בוחנת, מגיעה למסקנה שלא השתנה כלום אז בסדר אבל אני יודע שלפחות בשנת 2017 הממשלה קיימה דיון, נתנה הנחיה לבחון ובחנו.
יעקב מרגי: נשמע אתכם אבל בקצרה, רבותי, אנחנו שורפים הרבה זמן על הסקירות ויש לנו עוד הרבה הרבה אורחים יקרים שאני רוצה לשמוע אותם, אז מרגע זה, אני מפסיק להיות במירכאות נחמד, מכריז דקתיים לכל דובר, בבקשה.
יעקב מרגי: יונה.
<יונה אוסטר: דקתיים זה קשה.
<יונה אוסטר: נתחיל עם זה שהתפקיד של הניהול החינוכי במינהלת נעל"ה מאגד בתוכו את החינוך הכולל, בית ספר ופנימייה.
<יונה אוסטר: זאת אומרת שאנחנו רוצים לראות את השילוב הזה של בית ספר ופנימייה וכבר אמר הרב מלכיאור, שהצעירים האלה הם לא רק עולים אלא הם משתלבים כל כך יפה בחברה ובני פישר אמר תודות לכל האנשים שיושבים כאן מסביב, שעושים מלאכתם נאמנה.
<יונה אוסטר: אנחנו, במינהלת נעל"ה, מנסים להוביל ולהיות לעזר לכל מוסדות החינוך.
<יונה אוסטר: יש לנו עשרים ושבעה מוסדות חינוך שעובדים עם נעל"ה ואנחנו משתדלים לעשות כמיטב יכולתנו במעקב אחרי כל תלמיד ותלמיד, עם תיק אישי במינהלת נעל"ה, אחר ההישגים שלו ואחר ההשתלבות החברתית.
<יונה אוסטר: במילה אחת, מודל העבודה שלנו אומר כזה דבר: אנחנו יוצרים משולש שווה צלעות שבקדקוד אחד נמצא מחנך הכיתה ובשני הקדקודים השניים נמצאים הצוות החינוכי והפנימיה.
<יונה אוסטר: הפנימיה היא הבית, בית ספר הוא בית ספר ויש קונפליקטים מובנים בין בית ספר ופנימייה.
<יונה אוסטר: מה שכל הזמן מנסים לעשות הוא לראות איך משלבים ידיים, בית ספר ופנימייה.
<יונה אוסטר: שילוב הידיים הוא לא רק בבניית המסגרת, הנורמות והגבולות, אלא שילוב הידיים הוא גם בעניין התכנים.
<יונה אוסטר: יצרנו תכנית ליבה מיוחדת לילדי נעל"ה, שלא תואמת את תכנית הליבה לכלל ילדי הארץ מפני שלהם יש צרכים מיוחדים.
<יונה אוסטר: הם צריכים להשתלב בארץ, הם חייבים לעבור גם את תכני גיל ההתבגרות וגם ובמיוחד, את היכולת שלהם לחיות בקבוצה, ליצור את הקבוצתיות מפני שכוחו של היחיד מגיע מכוחה של הקבוצה.
<יונה אוסטר: מעבר למסגרת והנורמות, יש לנו כאן את תכנית הליבה שמושיבה את שלושת הקדקודים ביחד, בדיבור על התכנים.
<יונה אוסטר: איך אנחנו מביאים ילד לכך שיצור לעצמו זהות משלבת?
<יונה אוסטר: איך הזהות שלו צריכה להיות בנויה, גם ממה שהביא אתו משם וגם ממה שהוא לוקח כאן.
<יונה אוסטר: לכן יושב צוות וחושב ומכין דף עבודה לשנה שלמה, שבו יש פריסה של כל התכנים החינוכיים, עם הפריסה הזאת הולכים צעד אחרי צעד עד למקום שילד מגיע לזה שהוא יכול לומר: אני משאיר שם את מה שאני משאיר, אני מביא אתי את מה שאני מביא - - -
<יונה אוסטר: שניה, אני רוצה לדבר על התכניות החינוכיות.
יעקב מרגי: לא נספיק.
יעקב מרגי: גבירתי, אני - - -
<יונה אוסטר: אז ניתן לאנשים.
יעקב מרגי: אני מבין שבגדול תופרים חליפה מתאימה לכל ילד כדי שתהיה לו הצלחה מיטבית ומירבית ושילוב מירבי, על זה תבורכו.
יעקב מרגי: האינטרס שלך שנשמע בסוף כדי לראות את הפירות שלך אז בואי נתקדם.
יעקב מרגי: בינתיים הצטרפה אלינו גם חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
יעקב מרגי: אני אתן לחבר הכנסת לשעבר שמעון סלומון להתבטא, לחברת הכנסת ונעבור לתלמידים.
<שמעון סלומון: אדוני היושב ראש, תודה רבה על ההזדמנות.