GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי יוגב: הפסוק אומר כי אדם עץ השדה וכמו שלעץ יש שורשים והוא מתחיל ממשהו, הוא יונק, ומזה הוא צומח ויש לו גם פרחים יפים ופירות מתוקים, כך גם האדם, באופן הפרטי מעברו, מאביו ואמו והלאה במעלה הדורות, כעם, ובלי זה גם עץ נופל ברוח, מתייבש ועף.
מרדכי יוגב: וכך גם מערכת החינוך מבקשת, זו אחריותה, להעניק את אותם שורשים והשורשים של העם היהודי, כשם שיש שורשים בעם אחר, הם שורשים ומלמדים בהם עד היכן שהשורשים מגיעים.
מרדכי יוגב: בעם היהודי הם עתיקים מאוד, למעלה מ-3,500 שנה ויותר מזה וזו בחירה של עם ישראל, זו בחירה של הדמוקרטיה, במדינה היהודית והדמוקרטית היחידה בעולם, אין לנו אחרות, שהמדינה תעניק מעט מהדבר הזה.
מרדכי יוגב: אף אחד לא מנסה לבוא ולכפות על אף אחד בשום מערכת, אני נגד כפייה לחלוטין, אבל להעניק מעט ידע, בשום פנים ואופן לא לכפות על קיום דבר זה או אחר שאין רוצים בו, אלא להעניק מעט ידע כדי שלא תהיה בורות ביחס לאותם שורשים.
מרדכי יוגב: ביחס לאותה תקנה שמאפשרת, שיצרה אותה, אגב, יולי תמיר, בהיותה שרת חינוך, המנהל, בניהול העצמי שלו, יכול לבחור - - -
<קריאה: ההיאחזות ביולי תמיר היא ממש מרגשת.
יעקב מרגי: תאמיני לי שלכולם יש רצון לומר ולהגיד.
יעקב מרגי: מוטי, רק תתכנס.
מרדכי יוגב: יש לו סל ובסל הזה הוא יכול לבחור.
זהבה גלאון: אל תיתמם, נו.
זהבה גלאון: אל תיתמם בפרזנטציה הזו.
יעקב מרגי: זהבה, תני לנו.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לנעול את הדיון בלי ששמענו.
<קריאה: אדוני היושב ראש, אני יכול להגיב לדבריו?
יעקב מרגי: הייתי נותן לך בכיף, אין לי זמן.
מרדכי יוגב: בסל הזה יכול המנהל לבחור אם הוא רוצה בקבוצה זו או בקבוצה אחרת.
מרדכי יוגב: זה חלק מבחירתו של המנהל לבחור - - -
מיכל רוזין: ממש, מאיזה תקציב?
מרדכי יוגב: אני יודע מה היא דעתנו, מה היא יהדות.
מרדכי יוגב: יהדות זה לא איזה שהיא תרבות נבחרת, יהדות היא יהדות במלוא מובן המילה, משורשיה, מאברהם אבינו דרך משה רבנו ותורה ציווה לנו משה מורשה עד ימינו אלה.
מרדכי יוגב: היא עברנו והיא העתודה לעתידנו.
מרדכי יוגב: זו הבחירה, דרך אגב, של רוב הציבור בישראל, רובו מסורתי, רובו רוצה להתחבר לשורשיו, האורתודוקסים, אבל מי שרוצה עמותה רפורמית רשאי.
<קריאה: הוא יכול להביא - - -
יעקב מרגי: זו דעתו, אני מבקש לא להפריע.
מרדכי יוגב: מנהל שרוצה דווקא לקבל את תחום היהדות מגורם אחר זו האפשרות שלו - - -
זהבה גלאון: תזכיר לי מתי זה קרה בפעם האחרונה.
מרדכי יוגב: כי רוב רובם של המנהלים, והחבורה היקרה, והיא יקרה לי ואני אוהב אותה, אוהב את כל התלמידים פה, גם שדעתם שונה מדעתי, החבורה היקרה הזאת היא מיעוט שסבור כך בעם ישראל.
מרדכי יוגב: איש לא בא לכפות עליו את אמונתו - - -
זהבה גלאון: המיעוט כפה עלינו.
<קריאה: פי שניים מהציונות הדתית.
זהבה גלאון: אתם המיעוט.
מרדכי יוגב: איש לא בא לכפות - - -
זהבה גלאון: כבשתם אותנו.
מרדכי יוגב: רק תשימו לב - - -
יעקב מרגי: זהבה, לא להפריע.
יעקב מרגי: אני רוצה לסכם, אתם לא תאפשרו - - -
מרדכי יוגב: רק תשימו לב, יש פה קבוצה שרוצה שמדינת ישראל תהיה לא יהודית ולא דמוקרטית.
מיכל רוזין: נו באמת.
מיכל רוזין: זה כבר גובל בהסתה.
מרדכי יוגב: - - - אינן מאפשרות - - - אני שמעתי את דבריהן והן מסרבות לשמוע את דבריי, אז באחריות הגדולה הזאת שלנו, לשמור את עברנו כדי להבטיח את עתידנו, ובלי לכפות חס ושלום, אבל מתוך אחריות, אנחנו נשתדל שילד בישראל יידע משהו מיהדותו, משהו מהמידות הטובות, משהו - - -
מרדכי יוגב: שהתנ"ך, שהיה אבן יסוד אצל בן גוריון - - -
יעקב מרגי: מוטי, נו בחייך.
מיכל רוזין: אני לא יכולה להיכנס לדבריו.
יעקב מרגי: לא היה פעם שאמרתי מוטי מוטי ו - - -
מרדכי יוגב: בשמחה, תודה.
מיכל רוזין: אני רוצה לתת לך דוגמה, חבר הכנסת מוטי יוגב, משאלה שהייתה השבוע בכיתה, 'ברובע היהודי יש ארבעה בתי כנסת, בכל בית כנסת מתפללים שלוש תפילות ביום, כמה תפילות עולות לקדוש ברוך הוא סך הכול בכל יום מהרובע היהודי?
מיכל רוזין: ' זאת שאלה שהייתה בבית ספר חילוני - - -
יעקב מרגי: רגע, סליחה, עוד אחד שיגחך על דברי חברו פה ייצא מהדיון.
מרב מיכאלי: היא התכוונה להצחיק.
יעקב מרגי: זו חוצפה.
יעקב מרגי: ישבו פה אנשים, אמרו גם דברי בורות וישבנו לשתוק, גם דברי בלע כלפי אחרים וישבנו וכיבדנו.
יעקב מרגי: מה זה הגיחוך הזה?
יעקב מרגי: גם מהצד הזה, זה מביש אתכם.
יעקב מרגי: דברו איתי על פלורליזם, ראיתי את הפלורליזם.
מיכל רוזין: החידה בחשבון, שמוטי יוגב, בזמן שאני מדברת אתה יכול לנסות לפתור אותה, היא כמובן דוגמה אחת - - -
מרדכי יוגב: לא, מהבורות שלי אני לא - - -
מיכל רוזין: אל תפריע לי, לא הפרעתי לך.
יעקב מרגי: מוטי, אתה לא מפריע לי.
מיכל רוזין: קודם כל אני רוצה להודות לך על קיום הדיון ולזהבה שיזמה, אני כבר במשך שנה מחכה לדיון על הדתה במערכת החינוך.
מיכל רוזין: אני שמחה שהנשיאות חייבה את הדיון הזה וזה דיון חשוב ביותר.
מיכל רוזין: אני רוצה לספר לכם סיפור קצר.
מיכל רוזין: כשהילדה שלי הייתה בכיתה ב' הגיע לבית הספר רב אורתודוקסי לספר לה על ראש השנה והיא חוזרת הביתה ומספרת לי ומסבירה לי ואומרת לי 'אמא, הם, היהודים', כך הבת שלי, 'הם, היהודים, מפרידים בשר וחלב, עושים ככה ועושים ככה', אני אומרת לה 'מה זאת אומרת הם היהודים?
מיכל רוזין: ' היא אומרת לי, 'לא, כי אנחנו לא עושים את זה אז אנחנו כנראה לא יהודים'.
מיכל רוזין: כמובן שאצלי בבית היא קיבלה מיד, 'שבי וקבלי הרצאה', אבל ברוב הבתים יש עמדת התנצלות, 'נכון, אנחנו צריכים לעשות יותר' וכדומה, למה?
מיכל רוזין: כי זה המסר שמעבירים כבר עשרות שנים במערכת החינוך הממלכתית החילונית, החופשית.
מיכל רוזין: וזה נכון שיש מסורתיים ויש אנשים שמאמינים ולא מאמינים, אבל במערכת הזאת המסר שיש יהדות אחת בלבד והיא היהדות האורתודוקסית וכשזה מה שאתה מעביר לילדים אתה מאבד אותם, אתה מייצר ניכור בינם לבין היהדות.
מיכל רוזין: אני נלחמתי שנים לפני שהייתי חברת כנסת להכניס לימודי יהדות לבתי ספר ממלכתיים, אבל להכניס לימודי יהדות, ודרך אגב, פה יש אפליה אדירה בין מערכת החינוך החילונית, שמקבלת יותר שעות ויותר תקצוב על בסיס העניין של לימודי יהדות, להכניס יותר לימודי יהדות ודמוקרטיה לבתי ספר ממלכתיים, אבל ברוח החופש.
מיכל רוזין: זה מה שלא מוכנים.
מיכל רוזין: עוד נקודה וחצי.
מיכל רוזין: כאשר מנהלת, וזה סיפור אמיתי, מביאה רבה רפורמית לדבר בבית הספר קוראים לה לשיחת נזיפה במשרד החינוך, מפקחת ממערכת החינוך קוראת לה לשיחת נזיפה על כך שהיא הפכה להיות שמאלנית והיא מביאה רבה רפורמית לבית הספר התיכון.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים יהדות, מוטי, אתם לא תצליחו להגיד לנו שאנחנו לא רוצים להיות יהודים ואנחנו לא רוצים יהדות - - -
יעקב מרגי: אל תפני למוטי, תפני - - -
מיכל רוזין: אבל אנחנו רוצים יהדות על פי דרכנו ועל פי אמונתנו וההיפך, אתם לוקחים לנו ומנשלים אותנו מהיהדות שלנו ומנכרים את הילדים שלנו מהיהדות ולא ניתן לכם לעשות את זה.
<אבנר פורת: שלום, אבנר פורת מארגון חותם.
<אבנר פורת: קצת מוזר, הדברים שנאמרו פה.
זהבה גלאון: איזה מהם?
<אבנר פורת: מחברת הכנסת גלאון ועוד, על זה שלזרמים הפלורליסטיים אין מקום ותקציבים במערכת החינוך כשכמו הוזכר והיה בדיון הקודם, הראו שדווקא במקצוע הזה, תרבות יהודית ישראלית, מי שנותן את הטון הכי מרכזי בספרי הלימוד, בתכנים, באנשים שמובילים את המערכת, הם האנשים שנמצאים בקצה הליברלי הפלורליסטי של החברה הישראלית.
<אבנר פורת: אז זה קצת מוזר.
זהבה גלאון: בקצה?
<אבנר פורת: אני רוצה להגיד שאני מסכים, שבאמת, שכמו שאין מקום - - -
תמר זנדברג: 94% מה - - -
<אבנר פורת: בדיון הקודם - - -
<קריאה: זה עובדה או דעה?
<אבנר פורת: לא, זו עובדה.
תמר זנדברג: מה, ב - - -
יעקב מרגי: תמר, חששתי מזה שנגיע לזה, שלא אצליח לשלוט בך, אז אני מבקש - - -
זהבה גלאון: מה זה ההערה הזו?
יעקב מרגי: לשלוט בדיון, לא בך.
יעקב מרגי: בדיון.
תמר זנדברג: אתה לא שולט ב - - -
יעקב מרגי: אני אשלוט כאן.
יעקב מרגי: כן, אם תפריעי לי אני - - - לא בך, בדיון.
יעקב מרגי: סליחה, חזרתי בי, בדיון.
<אבנר פורת: אני מסכים, שבאמת לציבור, אותו ציבור מסוים שחברת הכנסת גלאון ועוד מייצגים פה, אני לא חושב שזה ציבור מאוד גדול, ואפשר לבדוק את זה גם במנדטים, כידוע, הציבור הזה, אני מסכים שלא צריכה להיות - - -
מיכל רוזין: נו באמת, לא, כי הבית היהודי - - -
<אבנר פורת: אני לא הבית היהודי.
מיכל רוזין: לא, אבל איזה מין הערות.
תמר זנדברג: - - - בסביבות 30,000 אזרחים כל אחת מאיתנו.
יעקב מרגי: גברת, אני אזכיר לך שאת אמרת לאנשים האלה השתלטות עוינת והם שתקו, אז תכבדי את זה כשהוא מדבר.
יעקב מרגי: תשמעי גם דברים קשים ותכבדי את זה.
תמר זנדברג: אני שומעת ו - - -
יעקב מרגי: אז אל תפריעי לו לדבר.
מרדכי יוגב: מרצ זו תנועה לא יהודית ולא דמוקרטית.
מרדכי יוגב: אם זאת ההתנהגות שלה - - -
מיכל רוזין: אתם מרחיקים את הציבור מהיהדות.
יעקב מרגי: מוטי, אני אוציא את שניכם.
מיכל רוזין: ועכשיו גם את ציבור יהדות העולם.
יעקב מרגי: מיכל רוזין.
מרדכי יוגב: מיעוט בעם ישראל.
<אבנר פורת: רק לגמור את המשפט.
יעקב מרגי: בבקשה, מר פורת, יש לך דקה לסיים.
<אבנר פורת: אני מנסה, אני לא מצליח להגיד מילה.
יעקב מרגי: תבקש ממוטי שלא יפריע.
<אבנר פורת: אני באתי להגיד שכמו שאת הציבור הזה, אני מסכים שלא צריך לכפות עליו תכנים דתיים, באותה מידה, כמו שהוזכר פה על ידי חבר הכנסת מנואל טרכטנברג וחבר הכנסת יוגב, יש ציבור רחב בחינוך הממלכתי, שאני חושב שהוא רחב מאוד, הוא קרוב אולי לחצי, אולי יותר, מהחינוך הממלכתי, שהוא ציבור מסורתי שדווקא התכנים שמועברים היום במקצוע התרבות היהודית הישראלית ועוד, הם לא מתאימים לו, הם לוקחים אותו למקום פלורליסטי ליברלי ולציבור הזה גם - - -
מיכל רוזין: אתה רציני?
מיכל רוזין: איזה תכנים פלורליסטים ליברלים?
יעקב מרגי: מיכל, מותר לו, מותר לו לומר מה שהוא רוצה.
מיכל רוזין: אני לא אמרתי, אני עדכנתי אותו שאין תכנים פלורליסטים.
<אבנר פורת: אני אשמח להראות לך, מיכל.
מיכל רוזין: אז תראה לי.
יעקב מרגי: רבותיי, אני אחרי הזמן שהוקצה לדיון.
<אבנר פורת: ולציבור הזה גם מגיע שייתנו לו את התכנים המסורתיים, לפי היהדות הנאמנה, לפי מה שהוא מאמין בו וגם עליו לא יכפו את התכנים.
<אבנר פורת: ואם רוצים, אפשר לבטל את הכול ולפתוח בתי ספר פרטיים ולתת לכל הורה לבחור לפי מה שהוא רוצה.
יעקב מרגי: מיכאל זלבה.
מיכל רוזין: גם בחינוך הממלכתי דתי אתה פותח ואתה תאפשר יהדויות ש - - -
יעקב מרגי: סליחה, הוא לא משרד החינוך.
מיכל רוזין: איפה אתה עושה את זה בחינוך הממלכתי דתי?
יעקב מרגי: תודה, אמרת את עמדתך, נקודה.
<אבנר פורת: אני?
<אבנר פורת: אני לא אמרתי מילה.
מרדכי יוגב: האפליה היא חד צדדית.
יעקב מרגי: אל תגיב לה.
<אבנר פורת: לא אמרתי מילה.
יעקב מרגי: היא חברת הכנסת, עם כל הכבוד לך.
<מיכאל זלבה: מיכאל זלבה ממכון מחקר אספקלריא.
<מיכאל זלבה: אני באמת נגד כפייה דתית במערכת החינוך.
<מיכאל זלבה: כלל מערכת החינוך הממלכתית בלימודי היהדות היא בסגנון רפורמי, מה שיש פה זה פשוט מצג שווא.
מיכל רוזין: לא, אתם פשוט אבסורדיים.
<מיכאל זלבה: אני מבקש לא להפריע לי.
<מיכאל זלבה: רוב רובו - - -
מיכל רוזין: אבל מה זה?
יעקב מרגי: אתן לא מסוגלות לשמוע דברים - - -
מיכל רוזין: לא, יש לי שלושה ילדים שגדלו במערכת החינוך הממלכתית, אין לו מושג מה לומדים שם - - -
מיכל רוזין: רפורמים לא למדו בחיים.
יעקב מרגי: גברת, את יודעת - - - תציג את עצמך, בבקשה.
<מיכאל זלבה: אני מיכל זלבה, מכון מחקר אספקלריא - - -
יעקב מרגי: רגע, תציג את עצמך גם כפי ש - - -
<מיכאל זלבה: אני לשעבר גדלתי בקיבוץ ניצנים, קיבלתי חינוך ממלכתי.
יעקב מרגי: טוב, הוא לא מכיר, את מכירה.
מיכל רוזין: הוא לא מכיר, תאמין לי.
<מיכאל זלבה: אין לי קשר לבית היהודי, אני רוצה לומר - - -
יעקב מרגי: בסדר, הוא לא מכיר.
תמר זנדברג: הוא ראה את האור, אז עכשיו - - -
יעקב מרגי: תנו לו, אל תפריעו לו.
<מיכאל זלבה: רוב הציבור, כמו שאמר יובל סרי, במערכת החינוך הוא אורתודוקסי.
<מיכאל זלבה: אני רוצה לצטט את מר יובל סרי, מה שהוא אמר בכנס עם רם פרומן, שתפקידו במערכת החינוך הוא כמה שיותר שלא תיכנס יהדות אורתודוקסית לבתי הספר.
<מיכאל זלבה: אם אנחנו מסתכלים על המספרים של המכון הישראלי לדמוקרטיה, רק 5% מהחילונים הם למעשה אנטי יהודים - - - סליחה, סליחה, אנטי אורתודוקסים, רק 5%, ואני באמת נגד כפייה דתית.
תמר זנדברג: יש - - -
מיכל רוזין: יש איזה חילוני אחד שקראו לו פרויד - - -
יעקב מרגי: תמר, אני קורא לך לסדר, אני אוציא אותך לפני הסיכום.
מיכל רוזין: והיה לו מה לומר על - - -
יעקב מרגי: תמר, את נהנית שאני מוציא אותך, אני אוציא אותך.
יעקב מרגי: לא אתן לאף אחד להפריע.
<מיכאל זלבה: אני חושב שזו באמת שערורייה שמשרד החינוך, שכל מכוני הכשרת המורים לציבור הממלכתי ביהדות הם בגוון רפורמי, כל תכניות הלימודים, כל ספרי החינוך לתשע"ח במקצוע תרבות יהודית ישראלית הם בגוון רפורמי פלורליסטי, הם לא אורתודוקסים, ואם הייתי שר החינוך הייתי מבטל את כלל לימודי היהדות במערכת החינוך הממלכתי.
<צילה מירון אילן: שמי צילה מירון אילן, אני מנהלת את אגף מורשת ומפקחת על הוראת מחשבת ישראל בחינוך הממלכתי.
<צילה מירון אילן: אני רוצה לומר שהחינוך הממלכתי, עד לפני שנה, הזדכה מלימודי היהדות, הוא אפשר את לימודי היהדות בכל המגזרים האחרים והנוער שלנו, כל בוגריו במשך עשרות שנים, גדל בלי שום ידע ושום רקע בתרבותו היהודית.
<צילה מירון אילן: אני חושבת, חברת הכנסת גלאון, כשהעלית קודם את הנושא ואמרת שחשוב ללמוד לימודי יהדות אבל השאלה היא איך, אני חושבת שאנחנו בחינוך הממלכתי מנסים לתת מענה.
<צילה מירון אילן: יצאנו השנה עם תכנית לימודים - - -
מיכל רוזין: הפקירו את הילדים.
תמר זנדברג: אז למה הפרטתם את זה לעמותות?
יעקב מרגי: היא עוד לא דיברה, היא עוד לא סיפרה מה היא עושה.
<צילה מירון אילן: תני לי לומר ואז - - -
<צילה מירון אילן: יש מקצוע חדש, שכפי ששמענו נקרא תרבות יהודית ישראלית, כרגע הוא נלמד מ-א' עד ט', מ-י' עד י"ב יש מקצועות אחרים, מחשבת ישראל ותורה שבעל פה, בחינוך הממלכתי.
<צילה מירון אילן: ישבו אנשים אך ורק מהחינוך הממלכתי ובנו את התכנית הזאת.
<צילה מירון אילן: בראש התכנית עומד פרופ' רון מרגולין מאוניברסיטת תל אביב.
<צילה מירון אילן: התכנית עוסקת בגדול בארון הספרים היהודי לדורותיו, עם כל הטקסטים המכוננים שלנו - - -
מיכל רוזין: כמה שעות בשבוע?
מיכל רוזין: זו השאלה החשובה.
<צילה מירון אילן: מהשנה הזאת יש 10 שעות בסך הכול מכיתה ג' עד כיתה ט'.
<יובל סרי: שעה בכל שכבה.
<צילה מירון אילן: בתור התחלה.
<צילה מירון אילן: כל הרעיון הוא, צריך להבין את הרעיון, הרעיון הוא שתלמידים יוכלו ללמוד, לדעת, להכיר ויחד עם זאת להתפלמס, להתווכח וליצור את השקפת עולמם היהודית ישראלית.
<צילה מירון אילן: יפה.
<צילה מירון אילן: זאת הכוונה שלנו.
<צילה מירון אילן: גם לנו קשות החוויות שאנחנו שומעים כאן, אין ספק שכשמורה סוגרת את דלת הכיתה אנחנו לא בדיוק יודעים מה קורה ואין ספק שיש כאן תהליך חברתי רב שנים של חרדות מסוימות, אבל אנחנו לא עוסקים בהלכה ואין שום מחויבות הלכתית, אבל יש כן מחויבות להכיר ולדעת.
תמר זנדברג: יש לכם פיקוח על ה - - -
יעקב מרגי: אחרי שהוא יציג - - -
<יובל סרי: אני אענה.
<צילה מירון אילן: אני רוצה לומר - - -
מרדכי יוגב: אדוני היושב ראש, יש פה צעקות, אני מבקש שתעשה שקט.
יעקב מרגי: טוב, אני עובד על - - -
מרדכי יוגב: אני רוצה להקשיב לה.
יעקב מרגי: כובש את יצרי ולא מפעיל את המרות שלי כיו"ר ועדה, כפי שאני עושה בדרך כלל.
מרדכי יוגב: אני חושב שהיא אומרת דברי טעם.
<צילה מירון אילן: אני רוצה לומר עוד שתי מילים.
<צילה מירון אילן: אחת, שאחד הגורמים המשמעותיים ביותר להוראת המקצוע הזה הם מן הסתם המורים.
<צילה מירון אילן: אם עד היום רוב המורים היו מורים מחנכים שיכלו להיות מורים למתמטיקה או לכל מקצוע אחר, כי כל אחד - - -
יעקב מרגי: מה זה בנות השירות שדיברו עליהן?
<יובל סרי: אני אדבר על זה.
<צילה מירון אילן: אנחנו לא מתייחסים לבנות שירות, הן לא מורות.
<צילה מירון אילן: בתקן, בשעת התקן חייבת להיות מורה מקצועית.
<צילה מירון אילן: זה ייקח לנו כמה שנים, כי פתחנו עכשיו הרבה מסלולים כדי שתהיה אוריינות טקסטואלית, כדי שאנשים יבואו מהשקפת העולם הזו וייקחו פה אחריות.
יעקב מרגי: זה חובה או רשות?
<צילה מירון אילן: זה חובה.
<יובל סרי: אני אתייחס לזה.
<יובל סרי: אני יובל סרי, אני המפמ"ר של המקצוע תרבות יהודית ישראלית החל מהשנה האחרונה, שאז התחיל המקצוע.
יעקב מרגי: זה שחשדו בו בפעם שעברה שהוא רפורמי?
<יובל סרי: כן.
<יובל סרי: אני קודם כל רוצה להסתייג מהדברים שלך, אבנר.
יעקב מרגי: לא, אתה לא חייב לפנות, דבר.
<יובל סרי: טוב, אני אדבר.
יעקב מרגי: אין לי זמן להסתייג.
יעקב מרגי: אם נתחיל להסתייג פה מהדברים שנאמרו יכלה הזמן.
<יובל סרי: לא, זו הייתה התקפה אישית, אז בגלל זה.
<יובל סרי: אני רוצה לומר לחברת הכנסת גלאון שכל המשפטים שאמרת גם אותי מטרידים, שאומרים שיש עגלה ריקה, שצריך להצדיק את עצמך שאני יהודי לא פחות, לא יודע, לא רק שלא פחות מאף אחד, זה כבר אפולוגטי, אני רוצה שכל תלמיד במערכת החינוך הממלכתית ירגיש שייך.
<יובל סרי: במערכת החינוך שלנו יושבים תלמידים מכל המגוון, מורה שנכנס למערכת החינוך הממלכתית, יש לו שם אתיאיסטים וחילוניים ומסורתיים ורפורמיים ודתיים והתפקיד האדיר שלו, שכל אחד מהם ירגיש שייך ושם אנחנו נמצאים.
<יובל סרי: אני חושב שבשנה האחרונה קרה מהלך אדיר במשרד החינוך, נתנו סוף סוף מקצוע, נתנו סוף סוף לאנשים בתוך מערכת החינוך הממלכתית להוביל את זה ולהוביל את זה עד הסוף בתפיסות המגוונות, שכל אחד מהם יהיה חלק מהדבר הזה.
<יובל סרי: ולכן אני חושב שדווקא במובן הזה, עם כל הדברים שקורים מסביב והעמותות, אני חושב שהיום - - -
זהבה גלאון: מה ה - - -
<יובל סרי: היום יש 150 מיליון שקל שמושקעים בשעות שהמורים יובילו, ואנחנו תפקידנו, ואני מודה שאנחנו עוד רחוקים מזה, אנחנו עכשיו מכשירים מורים לשלל המוסדות.
<יובל סרי: כל מוסד שרשאי להכשיר מורים לממלכתי, היום יש לו מסלול אצלנו.
<יובל סרי: וספרי הלימוד שנכתבים ויתפרסו בשנה הבאה שם של גופים כמו מטח ואורנים והרטמן ותל"י וחל"ד וכל מי שמומחה לחינוך הממלכתי.
<יובל סרי: אני חושב שאם אנחנו נעבוד, ואני מבקש את החיזוק של כל היושבים פה, לתת לנו את מערכת החינוך הממלכתית להוביל את זה בעצמנו.
זהבה גלאון: יובל, זו תכנית מצוינת, מה זה קשור לדיון ולדברים שהילדים העלו?
<יובל סרי: זה הדבר המרכזי ש - - -
זהבה גלאון: זו תכנית מצוינת, מה זה קשור לרגשות של התלמידים?
<יובל סרי: אנחנו עכשיו - - - כי תהליך - - -
תמר זנדברג: זה גם לא תכנית מצוינת, ההשכלה זה חלק מהיהדות אצלכם?
<יובל סרי: כן, ודאי.
<יובל סרי: ודאי.
תמר זנדברג: אני לא מבינה, התכנית הזאת היא דמיונית?
תמר זנדברג: אנחנו לא - - -
יעקב מרגי: יובל סרי, משרד החינוך, אתם רוצים לדבר - - -
תמר זנדברג: מה זה תרבות יהודית ישראלית?
תמר זנדברג: זה תפילות?
תמר זנדברג: זה לספור - - -
מרדכי יוגב: זה רק אומר שאין לה שום מושג מה זה יהדות ומה זה ישראליות.
מרדכי יוגב: ולכן היא לא יודעת, כי היא לא למדה.
תמר זנדברג: אל תגנוב לי את המיקרופון מהיד, עם כל הכבוד, יש לך שם עוד אחד.
תמר זנדברג: אתה לא תלמד אותי ולא תחלק לי ציונים, עם כל הכבוד, וגם לא תרשה לי או לא תרשה לי, זה לא בשליטתך, אני רק שואלת - - -
יעקב מרגי: תמר, את רוצה שאני אוציא אותך?
תמר זנדברג: אני רק שואלת איפה התכנית הזאת?
תמר זנדברג: אנחנו לא שמענו אותה בשום מקום.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: 28 לפברואר 2017, ב' באדר, תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא: פעילות נעל"ה בארץ ותקצובה, לציון 25 שנה לנעל"ה.
יעקב מרגי: מיד יגיע חבר הכנסת, האלוף במיל' אלעזר שטרן, יוזם הדיון.
יעקב מרגי: יוזם את הדיון ואת היום בכלל, יחד אתי, הוא גרר אותי לכך ואני מודה לו על כך.
יעקב מרגי: לכן לא הרשיתי לעצמי לשים ממלא מקום למרות הצרידות ואני לא אדבר הרבה.
יעקב מרגי: אלעזר הגיע, אני אעביר לו את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: נמצא אתנו גם השר לשעבר וחבר כנסת לשעבר, הרב מלכיאור, מקדמים אותו בברכה.
יעקב מרגי: אורחים נכבדים, אין ספק שאם יש פעולות - - - לציין את פעילותה ותרומתה לחברה הישראלית אז אחת הפעולות החשובות זו הפעולה של נעל"ה, נוער עולה ללא הורים.
יעקב מרגי: כמובן שאנחנו היום מציינים 25 שנה לנעל"ה אבל אנחנו גם רוצים ללמוד יותר על נעל"ה.
יעקב מרגי: לכן הדיון יהיה שאנחנו נשמע את הגורמים שמובילים.
יעקב מרגי: נשמע על קשיים אם יש, נשמע על תיקונים שצריכים לתקן אם יש אבל תחילה, ניתן לאלעזר שטרן לפתוח.
יעקב מרגי: לאחר מכן נערוך את הדיון.
אלעזר שטרן: קודם כל אני מודה ליושב ראש ועדת החינוך ועל הרצון שלו, גם לקיים את הדיון וגם להיות שותף פעיל ליום הזה בכנסת.
אלעזר שטרן: אני יכול להגיד גם בשמו שאנחנו שנינו מרגישים קטנים נוכח גודל האירוע.
אלעזר שטרן: אני מכיר, מוקיר זה ברור, אולי עשרים וחמש שנה, את הנוער הזה, שבא בעיקר מחבר העמים ונעל"ה זאת ההגדרה הכי אמתית לחלוציות של נוער, שלוקח החלטות לפני ההורים.
אלעזר שטרן: וזה לא רק תיאור זמן שהנערה או הנער עולים לפני ההורים, אלא שבעצם העלייה שלהם נעשית העלייה של המשפחה כולה הרבה מאד פעמים.
אלעזר שטרן: צריך להגיד עוד משהו על הקושי הזה, שזה ניתוק אמתי מסביבה תומכת, ממשפחה, מבית גידול ואולי גם במידה מסוימת עזיבה של חוף מבטחים.
אלעזר שטרן: כמובן שצריך גם לציין פה את המינהלת ואת מוסדות מדינת ישראל, שידעו לזהות את האתגר הזה וגם את הפוטנציאל ובאמת, לעטוף את הנוער הזה כמו שנערה ונער ואני אומר נערה ונער, כמעט הייתי אומר ילד וילדה, שמגלים חלוציות כזאת ועולים לכאן צריכים לקבל.
אלעזר שטרן: אני כמובן פגשתי את הנוער הזה בעיקר בצבא, פגשתי כמובן במוסדות חינוך ובפנימיות, בבית שלי.
אלעזר שטרן: הבוקר היה לי דיון עם חברת כנסת שאמרה לי שהיא עלתה בזכות אחותה שעלתה בנעל"ה, יוליה מ"ישראל ביתנו", היא אמרה לי שאחותה עלתה קודם.
אלעזר שטרן: אני לא חושב שצריכים לבדוק כמה חברי כנסת עלו כתוצאה מהעולים, למרות שזה יפה, אבל אין לי ספק שאם אנחנו מדברים על כ-17,000 עולי נעל"ה אז התרומה שלהם, אפילו מבחינת מספר העולים שבאו כתוצאה מהעלייה שלהם, היא גדולה לאין שיעור.
אלעזר שטרן: מפרויקט נעל"ה ישעיהו הוא הנודניק שרודף אחריי בכל התפקידים האלה ואני אומר כמובן נודניק במירכאות, והוא מסתכל על מה שאנחנו יכולים לעשות בכל ההיבטים.
אלעזר שטרן: אמרתי הבוקר שיצא לי שיש לי הרבה מאד נגיעות ולא משנה באיזו סוגיה, אם אני עוסק בעלייה עצמה, בשרות הצבאי, במוסדות של עליית והנוער או בנושא הגיור, בכל המעטפת שנכון להעניק לאותם נערים ובמידה מסוימת גם לאותה עלייה שאני אומר כל הזמן, שהיא הצילה אותנו כאן, במדינת ישראל, בהרבה מאד תחומים.
אלעזר שטרן: יש כאן הרבה שידברו.
אלעזר שטרן: אני שוב מודה לך ואני בכוונה לא ציינתי ולא חילקתי קרדיט לכל השותפים בעניין הזה, אולי היה צריך להתחיל עם זה.
אלעזר שטרן: נדמה לי שמי שקיבל את ההחלטה היה ראש הממשלה שמיר באותו הזמן אבל לפרויקט הזה יש הרבה מאד שותפים והרבה מאד בעלי זכויות.
יעקב מרגי: אנחנו מקדמים בברכה גם את חבר הכנסת שמעון סלומון לשעבר.
אלעזר שטרן: אני בטוח שגם עכשיו, כמנהל כפר הנוער, יש לו גם מה לומר.
יעקב מרגי: השר לשעבר, חבר הכנסת לשעבר, הרב מלכיאור, בבקשה.
<מיכאל מלכיאור: בוקר טוב ליושב ראש ועדת החינוך - - -
יעקב מרגי: גם יו"ר ועדת החינוך שעבר.
<מיכאל מלכיאור: זה החשוב.
<מיכאל מלכיאור: הממשלה היא פחות משמעותית מהחדר הזה.
איתן ברושי: אל תגלה להם, הם עוד חושבים שממשלה היא דבר רציני.
יעקב מרגי: כמי שהיה שר ארבע שנים יכול לומר לכם שזה התפקיד המשמעותי שאני עשיתי עם כניסתי ב-2003 לכנסת.
יעקב מרגי: אני יכול לומר לכם את זה בבירור ואם יציעו לי אותו שוב אקח אותו על פני שר בממשלה – יו"ר ועדת החינוך.
<מיכאל מלכיאור: כך גם אני סברתי.
<מיכאל מלכיאור: כבוד היושב ראש וחברי כנסת מכובדים, כל האורחים המכובדים, זה באמת חג גדול היום, עשרים וחמש שנה, לא האמנתי כששלחו לי את ההודעה לגבי הישיבה היום שבאמת עברו עשרים וחמש שנה, אני זוכר כשזה התחיל.
<מיכאל מלכיאור: אנשי "נתיב" התחילו את הרעיון הגדול הזה, אז, בברית המועצות ואחר כך, אני לא אגיד באילו דרגות הייתי מעורב, זה לא מה שחשוב, אני באתי רק לברך ולהודות.
<מיכאל מלכיאור: ברמות השונות היסוד כבר נזרע אצל משה רבנו, כשפרעה אומר שאפשר ללכת עם הזקנים אז משה רבנו אומר "בנערינו ובזקנינו נלך".
<מיכאל מלכיאור: הוא אומר "בנערינו" לפני "זקנינו" ואנחנו ודאי העם שמכבד את הזקנים שלו אבל כשהוא אומר לגבי ההליכה הוא אומר "נערינו" לפני "זקנינו" ואחר כך הוא מדגיש את זה וכדי שלא יחשבו שזה רק ענין מגדרי הוא אומר "בבנינו ובבנותינו" כדי שלא יחשבו שיש פה אפליה.
יעקב מרגי: הוא פחד ממירב מיכאלי.
<מיכאל מלכיאור: הוא פחד מהקב"ה.
<מיכאל מלכיאור: הוא רצה שיהיה שוויון וזה מה שהתכנית הזאת אומרת.
<מיכאל מלכיאור: הרגישות, הרי זה לא דבר פשוט היום, להביא נוער לתיכונים, להביא לארץ, לנתק, במיוחד בדור שלנו, עבר דור והיום הילדים רוצים להיות בבית וזה הדבר הטבעי.
<מיכאל מלכיאור: אולי לפני כמה דורות זה היה יותר פשוט אבל זה נעשה ברגישות כל כך גבוהה.
<מיכאל מלכיאור: היה לי את הכבוד להשתתף במיון הראשון, היום הראשון של המיונים בארגנטינה.
<מיכאל מלכיאור: הייתי במקרה שם כשָׂר, במקרה באותו היום 'חטפו' אותי לשם וישבתי והשתתפתי במשך היום במיונים וראיתי באיזו רגישות בוחרים מי כן מסוגל לעשות את זה ומי לא מסוגל לעשות את זה.
<מיכאל מלכיאור: אחר כך התכניות, כמובן, פה, שעושים באגודה לקידום החינוך ובמינהלת, איך עושים את זה עם כל המוסדות פה בארץ, איך עושים, איך עובדים על כל נפש ונפש שמגיעה לפה.
<מיכאל מלכיאור: ובאמת, ההצלחה מדברת בעד עצמה, שהצעירים האלה הם לא רק עולים, זו סטטיסטיקה שאפשר לראות כמה עלו לארץ וכמה נשארו בארץ, אבל הם באמת השתלבו בצורה הטובה ביותר ורובם הגדול הביאו אחר כך את זקניהם ואת משפחותיהם ואני חושב שאפשר רק לשמוח "כי חג לה' לנו" זה באמת חג גדול ואפשר לחגוג את החג הזה ולברך את כל העוסקים במלאכה.
<מיכאל מלכיאור: במיוחד אני רוצה לציין פה את כל המוסדות שמעורבים ובמיוחד את האגודה לקידום החינוך, שלקחה על עצמה את כל האחריות ואת המינהלת, שמן היום הראשון באובססיה מוחלטת עושה את הדבר הזה.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש, השר לשעבר וכל המוזמנים.
איתן ברושי: אני נפגש היום עם שלש מכינות בדרום אז התעכבתי כדי להיות שותף פה, להצדיע לתכנית ולברך עליה ולומר שהתכנית הזאת כמו תמיד, יש בה שני מרכיבים עיקריים, האחד הוא היכולת לקבל החלטות, מה שאפיין את המנהיגות לשעבר בעיקר, היכולת לקבל החלטות גם קשות.
איתן ברושי: מנהיגות נבחנת ביכולת שלה להוביל לעתיד.
איתן ברושי: אומרים שבישראל הוויכוח הכי גדול הוא מה היה פה.
איתן ברושי: עכשיו תראו את הוויכוח הכי גדול, מה היה פה לפני שנתיים ומה היה פה לפני כמה שנים.
איתן ברושי: בזה אנחנו טובים, בלמרוט את השערות אחד של השני על מה שהיה פה אבל הדבר הכי חשוב שמנהיגות צריכה להוביל היא מה יהיה פה.
איתן ברושי: זה הדיון הכי חשוב.
איתן ברושי: והמנהיגות אז, צריך לומר את זה, בלי למנות שמות כי זה יותר משם אחד ויותר מראש ממשלה אחד, כולל הקמת גופים כמו "נתיב", היכולת הזו של המנהיגות חסרה.
איתן ברושי: היכולת הזו של מנהיגות שהייתה, היא זו שבבסיס ההחלטה כולל נעל"ה אבל לא רק, כל הפעילות שגדלנו אתה כנוער, שלגבי מסך הברזל מה שקראו פה, היה חזון גדול.
איתן ברושי: בסופו של דבר העלייה הגדולה של היהודים הגיעה ממקום שלא היו בו שליחים.
איתן ברושי: השליחים נסעו לארצות הברית ולאירופה, אומרים שעשו חיים לא רעים אבל היהודים באו ממקומות שלא היו בהם שליחים.
איתן ברושי: מרוסיה, מברית המועצות לשעבר, ממקומות ששמרו בצורה שאנחנו תמיד מתפעלים ממנה, על הזיקה.
איתן ברושי: והייתה עלייה המונית שלא היה כמוה במרכיבי העוצמה.
איתן ברושי: ישראל, אחרי מיליון עולים מברית המועצות לשעבר, זו ישראל אחרת.
איתן ברושי: אם היה עוד מיליון כזה היינו יותר חזקים.
איתן ברושי: בשאלות שעוסקים היום אין ספק שיש לנו עוצמה, היינו רוצים יותר.
איתן ברושי: גם היום צריך להגיד שלא נגמרה השליחות של העלייה.
איתן ברושי: תראו, מה שהשתנה בשנים האחרונות, גם בזכות עולי ברית המועצות לשעבר, הוא שישראל זו הקהילה היהודית הגדולה בעולם.
איתן ברושי: בישראל הקהילה היהודית הגדולה בעולם אבל רוב היהודים לא חיים בישראל.
איתן ברושי: אני חוזר, הקהילה היהודית הגדולה ורוב היהודים לא חיים בישראל.
איתן ברושי: זה אומר שריכוז היהודים כאן נשאר משימה עליונה לשנים הבאות.