GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אם התמונה החינוכית היא הבסיס היום שהמשרד קבע שהולכים להתמקד סביבה, צריך לתת לה ביטוי של יותר מ-55%.
יעקב מרגי: תחשבו על זה, אבל זה לדיון, אני לא יכול לבוא היום ולומר לכם קביעה 'זו דעתי, אני המומחה הגדול', רק אני - - - כך אני מבין, אם משרד יוצא, והיה פה דיון על התמונה החינוכית, בנוכחות המנכ"לית היוצאת, אלא אם כן תגידו שיש הרהורים במשרד על הסוגיה של התמונה החינוכית, אבל צריך שייאמר בשולחן הזה.
<מיכל רבקה מנקס: אני אפתח בכלליות ואעביר את רשות הדיבור, ברשותך, לעורכת דין נועה בן אריה.
<מיכל רבקה מנקס: מיכל מנקס, סמנכ"ל חינוך וחברה במרכז השלטון המקומי.
<מיכל רבקה מנקס: אני רוצה לפתוח ולומר שאנחנו נכנסנו לדיון מאוד חשוב ואין ספק שעוד צריך לדון בו, אבל בסופו של יום באו משרדי הפנים והחינוך וביקשו לקיים הסדרה של מצב נתון.
<מיכל רבקה מנקס: הדיון הוא לא האם בעלות על התיכונים תחזור למדינה, תופרט, תלך לרשתות, היה מצב נתון לא תקין לגמרי, לא מוצלח לגמרי ובמשך יותר משלוש שנים, אני חושבת, היו דיונים בין שני המשרדים הללו שבשיאם אנחנו היינו מעורבים ביותר בדברים, אז אני מבקשת קודם כל לברך, לברך על המהלך הזה, - - -
יעקב מרגי: זה יהיה ב-11 ורבע, בסיכום.
<מיכל רבקה מנקס: אם אתה תסכם כך, אני אשמח, אבל מה שאני מנסה לומר זה שבסופו של יום נעשו פה מהלכים פורצי דרך.
<מיכל רבקה מנקס: יותר מזה, אפשרו לרשויות מקומיות כלי שנבנה במיוחד לצורך העניין הזה כדי לדלג על כל סימני השאלה ועל הדברים הלא ברורים.
<מיכל רבקה מנקס: לא הכול מושלם ולא הכול סגור, היינו שמחים לקבל או שהרשתות בוודאי תשמחנה לקבל כסף און טופ בשביל תקורה וניהול, הכול יכול היה להיות הרבה יותר טוב, אבל אני חושבת שבאמת שָאפּוֹ למהלכים, ודודי, אני מצדיעה לך.
יעקב מרגי: את רואה שמנשה סמירה, עם הניסיון העשיר שלו, נפל במלכודת שלו.
יעקב מרגי: הוא בא והוכיח לי למה לא צריך תקציב תוספתי.
<מיכל רבקה מנקס: אז אני ניסיתי לתקן.
<מנשה סמירה: תראה - - -
יעקב מרגי: לא חייב תגובה.
<מנשה סמירה: חייב.
יעקב מרגי: לא, הם בשלטון המקומי.
יעקב מרגי: את רוצה להוסיף, היועצת המשפטית?
יעקב מרגי: מה הקפצתי אותך בדיון?
<נועה בן אריה: תראו, אני חושבת שאחד הדברים המשמעותיים שהצלחנו לעשות מחוזר 2016, מרץ 16', ועד החוזר הנוכחי שעל בסיסו אנחנו מקיימים את הדיון היום זה בעצם לנסות ולהסתכל על מה שקורה בשטח ולנסות ולקיים אותה באיזה היא מסגרת שנכונה יותר לבחירה.
<נועה בן אריה: אני מסכימה שאילו היינו מנהלים איזה שהוא דיון אקדמי על הנושא של העברת ניהול לרשתות מנהלות לא על ידי הרשות המקומית אז יכול להיות שהיה מקום לנהל את הדיון האקדמי לפני כמה עשרות השנים.
<נועה בן אריה: זה לא הדיון, לכן לך, הרן, אני יכולה להגיד שהיום - - -
יעקב מרגי: הדיון הוא אם כבר מסדירים אם מסדירים את זה נכון.
<נועה בן אריה: יפה, בדיוק.
<נועה בן אריה: אני חושבת שהיום הדיון, הרן, ופה אני משיבה לך באמת טלגרפית, חוק צ'רטרים הוא דיון אחר לגמרי וביום שהמדינה תסכים לקיים דיון על חוק צ'רטרים אז יכול להיות שהשלטון המקומי ידבר אחרת, אבל כרגע היינו צריכים להתמודד עם מציאות והמציאות הייתה שהניהול על ידי רשתות מפעילות נעשה לפי כללי אצבע שנקבעו בתוך רשתות מקומיות, חלקן מבינות יותר וחלקן מבינות פחות.
<נועה בן אריה: שתי הערות שאני רוצה לומר כאן, האחת שהקפיצה אותי, והשנייה שרוצה לשים את הדברים על מכונם.
<נועה בן אריה: אחד הדברים שנאבקנו עליהם, בין חוזר 16' לבין חוזר ינואר 17', היה מתן כל הכלים בידי הרשות המקומית כדי לבחור בצורה הנכונה ביותר את המפעיל האיכותי ביותר שינהל עבורה את המוסדות, אבל הקפדה על שמירת האוטונומיה הניהולית של השלטון המקומי.
<נועה בן אריה: לכן, אם יש משהו שעמדנו עליו במסגרת המעבר בין שני החוזרים, זה הנושא של הוצאת הפיקוח, העין המפקחת, בתוך ועדת המכרזים - - -
יעקב מרגי: את אומרת לי בהאי לישנא, מזכיר בוועדת מכרזים של הרשות המקומית לא יהיה.
<נועה בן אריה: לא יהיה.
יעקב מרגי: אנחנו נשים את כובד המשקל על פיקוח ובקרה.
<נועה בן אריה: שום בעיה, זה אני מוכנה לקבל.
יעקב מרגי: בסדר, לגיטימי גם.
<נועה בן אריה: כן, יש הרבה מנגנוני בקרה שניתן לעשות אותם.
<נועה בן אריה: הדבר השני שאני מבקשת לשים על מכונו זה הנושא של מעמדה הסוציואקונומי של רשות או הרשות הקטנה והבינונית כפקטור של איכות הניהול הבית ספרי.
<נועה בן אריה: אני לא חושבת עד היום שנוכל לומר באופן אבסולוטי שברשות קטנה ובינונית היכולת לנהל מערכת חינוך איכותית היא מוגבלת יותר.
<נועה בן אריה: אני יכולה להניח שרשות מקומית קטנה, בינונית, במעמד סוציואקונומי נמוך מאוד, שאיננה יכולה להשקיע משאבים נוספים מעבר למה שמשרד החינוך נותן לה, שם יש אולי יתרון ולכן אני חושבת שהשיקול של מעמדה הסוציואקונומי של הרשות הוא פרמטר לפעמים חשוב יותר מהפרמטר של הגודל שלה, בוודאי שטראוס, שהוא נותן לי מדד הרבה יותר נכון לגבי בית הספר.
יעקב מרגי: אני אגיד לך מעבר לזה, לא הכול כסף.
יעקב מרגי: אני אומר, ראשי רשויות שמגלים מחויבות והתעניינות ושמים את החינוך בקדמת הבמה, גם אם אין להם אמצעים, הם יודעים לעשות את המקסימום עם מה שיש להם וזה מקדם את המערכת.
<נועה בן אריה: בדיוק בנקודה הזו אני רוצה לומר שני משפטים וללמד סנגוריה על העבודה המשותפת עם משרד החינוך ובעיקר עם דודי ואילת, שהייתה באמת לעילא ולעילא.
<נועה בן אריה: צריך לומר את זה, זו הייתה עבודה מצוינת.
<נועה בן אריה: יושב לידי גם אלון נפתלי מרשת אמי"ת, שגם הם מצד הרשתות עברו כברת דרך עם משרד החינוך.
<נועה בן אריה: הוא יושב פה ומהנהן והוא אומר לי 'תגידי אפילו בשמי כי לא נרשמתי לדיבור'.
<נועה בן אריה: אז הנה - - -
<אלון חלפון נפתלי: לא נרשמתי.
יעקב מרגי: מה, פחדת?
<נועה בן אריה: אז הנה זה נאמר.
<נועה בן אריה: ואני אומרת כך, אני מסכימה שהתמונה החינוכית היום איננה מושלמת, המדדים שניתנו בידי הרשות המקומית על מנת לבחור את הכלי האיכותי, את הרשת האיכותית ביותר, איננו מושלם.
<נועה בן אריה: יש מקום לתת הרבה מאוד היבטים לנושא האקלים המיטבי בבית הספר, יש מקום לתת הערכה מוגברת לנושאים של מצוינות חברתית, בנושאים של מנהיגות, בנושאים של קיימות, הרבה מאוד מדדים שהייתי בהם מציעה לרשות מקומית לבחון את איכותו של הגורם המפעיל ואת איכות בית הספר כתוצאה.
<נועה בן אריה: אני חושבת שאנחנו יוצאים לדרך, הדיון הזה חייב לחזור ולהתקיים בעוד שנתיים, שלוש וארבע, כאשר יהיו לנו נתוני תוצאה של רשויות שכבר מכרזו והתחילו להפעיל באמצעות גורמים מפעילים על בסיס המחוון והתמונה החינוכית, על בסיס כלי המדידה האלה.
<נועה בן אריה: יכול להיות שאנחנו ניווכח ונטייב תוך כדי תנועה.
<נועה בן אריה: דודי לא אמר לכם שמאז פרסום חוזר המנכ"ל כבר יצאו שני עדכונים שבאים לשרת אותנו עם כלים קצת יותר איכותיים ומיטביים באשר למכרזים של השנה הקרובה.
<נועה בן אריה: הוא גם לא סיפר שב-20% של מדדי האיכות שהמשרד נתן לנו אותם כנתונים נמצאים פרמטרים איכותיים שאינם בהכרח מתייחסים למצוינות פדגוגית, הם מתייחסים למצוינות חברתית, לנושא האקלימי, לנושא הביטחון והיכולת למדוד את בית הספר גם בפרמטרים חברתיים.
<נועה בן אריה: כל הדברים האלה ביחד - - -
יעקב מרגי: ב-30% זה לא קיים בכלל.
<נועה בן אריה: ב-30% זה לא קיים, אני מסכימה - - -
יעקב מרגי: וגם ב-55% מעט מאוד מוזכר בדרך אגב, בעקיפין בעקיפין.
<דודי מזרחי: כל ה-20% הם רכיבים ערכיים.
יעקב מרגי: בסדר, ושיקול דעת של מי?
<נועה בן אריה: אני רוצה במשפט מסכם.
יעקב מרגי: לא ענית לי, דודי.
יעקב מרגי: אנחנו חברה רב תרבותית, קח את זה בחשבון.
<נועה בן אריה: אני יכולה לומר שהיתרון והחיסרון שלי זה שאני מייצגת גורם שנמצא מלמעלה, כשאנחנו עובדים ברגולציה, אבל אני גם יושבת בשטח כל הזמן ואני מלווה את הרשויות שכרגע מנסות ללמוד את הנושא ולצאת לדרך.
<נועה בן אריה: אנחנו לומדים ונשכיל עם הזמן.
יעקב מרגי: יש לי עוד שאלה.
יעקב מרגי: ידוע שבחינוך העל יסודי התקצוב הוא 100%, איזה אינסנטיב יש לרשות מקומית ורשת ביחד בריבוי תלמידים לעשות את השיקול הנכון, האם לפתוח עוד בית ספר או להגדיל את בית הספר?
יעקב מרגי: כי האינסנטיב העיקרי זה הכלכלי.
יעקב מרגי: ככל שגודל הכיתה - - - אל תעשי לי ככה, הקרחת והשיער הלבן שלי באו מהמגזר החרדי, מהסמינרים, אני יודע לחשב.
יעקב מרגי: אז אני שואל שאלה, איפה יש לי פה את הבאלאנס, שאני יודע שהשיקול כרגע לא יגיע שרשת חינוך מפעילה לא תושיב לי 45 ילדים בכיתת תיכון או 50 ילד.
יעקב מרגי: לא יודע אם יש מצבים כאלה, אבל זה חייב להיות אינסנטיב.
יעקב מרגי: מישהו צריך לבדוק את זה.
יעקב מרגי: יכול להיות שבמקום מסוים, יכול להיות שבגלל אופי יישוב, אז אין לי בעיה עם כיתות, אני רוצה לברך בסוף הדיון הזה, אבל אני חייב לדעת שאנחנו נתנו את הדעת לא רק לאותם מחוונים.
יעקב מרגי: אני לא אתן לך לענות עכשיו, גם בקטע הזה של פיקוח ובקרה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, נכון, במשרד נעשתה עבודה בשנה האחרונה בפיקוח ובקרה, אני מכיר את העליהום שהיה והיה פה דיון ואני הגנתי על זה, לא נבהלנו, מי שנבהל מפיקוח ובקרה, קח אותו קצת למדינות אחרות, איך הן מתנהלות.
יעקב מרגי: העניין הוא שאנחנו עדיין, כמה שהתקדמתם בסוגיה הזו, לא יודע אם יש לכם את כל הכלים, את כל המשאבים, אם יש לכם את הידע לנהל פיקוח ובקרה מעמיקים, כי המשרד הולך ומעביר ומעביר, זה משרד ענק, ומאציל סמכויות, ללא פיקוח ובקרה אנחנו נעודד את הסוגיה הזו של גביית יתר שמתקיימת, אני אומר לך, מתקיימת בגדול, ההורים נעשקים ברחבי הארץ ברמות ולא תמיד זה לפי היכולת, לפעמים זה אפילו ביחס הפוך ליכולת שלהם, נעשקים, וזה קורה.
יעקב מרגי: גור, לא נעלם ממך, יש לי התקדמות איתך אחרונה עם רבבה.
יעקב מרגי: אני מריח משהו של מודיעין ב', וזה קורה בהרבה מקומות בארץ.
יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה, עוד לא טיפלנו ברעה חולה אחת, אני עכשיו הולך לברך על זה ולעודד את זה ואני אפתח ואני אכשיל אותם, אני אכשיל את הרשתות.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע כאן התייחסות ממוקדת על הפיקוח ובקרה.
<גור רוזנבלט: אז כמה דברים לגבי מה אנחנו עושים בתחומים של הבקרה.
<גור רוזנבלט: קודם כל בואו נתחיל מהרמה הבסיסית של הפיקוח והפיקוח של המחוז.
<גור רוזנבלט: אסור להתעלם מזה, זו רמה שמי שנמצא הכי הרבה בשטח - - -
יעקב מרגי: לא מעניין אותי, אל תגיד לי תשובות כאלה.
יעקב מרגי: אין שלוש רשויות שלטוניות במדינת ישראל.
יעקב מרגי: יש משרד החינוך, אל תגיד לי מחוז, מחוז זה אתה.
<גור רוזנבלט: לא, בסדר, ברור, הכול אני.
יעקב מרגי: אתה רוצה לספר לי איך עושים את זה?
יעקב מרגי: הדבר האחרון שתגיד לי כדי שאני אאמין ביכולות שלך, תגיד לי מחוז.
<גור רוזנבלט: לא, אני צריך לומר את זה כי זה חלק מה - - -
יעקב מרגי: מהבעיה?
יעקב מרגי: אז תגיד 'יש לי בעיה' - - -
<גור רוזנבלט: לא, לא חלק מהבעיה, זה חלק מהפיקוח של בית הספר.
<גור רוזנבלט: יש ועדה מלווה לכל בית ספר שמתכנסת פעמיים בשנה ועושה סט של בדיקות ודיווח של המנהל ותכנית עבודה מסודרת בכל בית ספר.
<גור רוזנבלט: נתחיל מזה.
<גור רוזנבלט: עכשיו מה אנחנו עושים במטה מלמעלה ואני אסביר את מערך הבקרה שאנחנו עושים כדי לוודא שכל התקציבים שהמשרד מעביר לגורם שלישי, שזה רשת, באמת מגיעים בסופו של דבר לתלמידים.
<גור רוזנבלט: קודם כל כל בית ספר ברשות או ברשת שמפעיל איזה שהוא מוסד חינוכי מדווח לנו על כל המורים שלו במערכות הממוחשבות.
<גור רוזנבלט: אצלנו, אצלי במינהל, אנחנו עושים בדיקה, עושים איגום של כל השעות שדווחו על ידו במוסד החינוכי ועושים השוואה של כל השעות שדווחו על ידו, כאלה שבוצעו בפועל, מול תקציב השעות שהוקצה לו ואנחנו בודקים אם יש פערים.
<גור רוזנבלט: במידה שיש פערים אנחנו נכנסים לבדיקת עומק של המוסדות הספציפיים האלה.
<גור רוזנבלט: אנחנו הוצאנו השנה לבדיקה לא מעט מוסדות בעקבות פערים כאלה.
<גור רוזנבלט: למשל בשנה האחרונה שעשינו את זה ראינו פערים.
<גור רוזנבלט: אני אומר, זה לא רק שאנחנו רואים פערים ומצביעים עליהם, יש פה גם בקצה סנקציה ובזכות הסנקציה הזאת המערכת בסך הכול מתיישרת.
<גור רוזנבלט: זאת אומרת מוסד שקיבל למשל 1,000 שעות שבועיות להוראה וניצל מתוכן, לא יודע, רק 800, נכנס לבדיקת עומק.
<גור רוזנבלט: אם בסוף בדיקת העומק מתברר שבאמת התלמידים קיבלו פחות שעות ממה שהם אמורים לקבל אנחנו מקזזים את התקציב של המוסד.
<גור רוזנבלט: בשנה שעברה הקיזוז המצטבר הגיע ללמעלה מ-5 מיליון ₪.
<גור רוזנבלט: אלה לא סכומים קטנים.
<גור רוזנבלט: הרשתות וגם הרשויות הם עמיתים שלנו לחינוך, הם יחד איתנו בתוך המערכת, אבל אנחנו לא מהססים גם, כשצריך, לעשות להם קיזוזים כספיים.
<גור רוזנבלט: זה לגבי הנושא הזה.
<גור רוזנבלט: בקרה נוספת שאנחנו הכנסנו בעקבות המהלך של החוזר, יחד עם דודי ואילת, זו בקרה שבודקת את התקציב, את השימוש בתקציב.
<גור רוזנבלט: מעבר לשאלת השעות שנוצלו או לא נוצלו, אני גם שואל את עצמי את השאלה, גם אם נתת מספיק שעות לתלמידים אני רוצה לדעת, אל"ף, מי מלמד אותם, האם פרופיל המורים שמלמד אותם זה הפרופיל הגבוה שעליו דיווחת, או שיש פרופיל מורים אחר שהוא מבצע את השעות, ואנחנו בודקים את סך הכול התקציב.
<גור רוזנבלט: זאת אומרת אני בודק אם קיבלת, עזוב רגע את נושא 1,000 השעות, אם אנחנו תרגמנו את 1,000 השעות ל-10 מיליון ₪, אתה קיבלת 10 מיליון ₪, אני רוצה לראות כל שקל ב-10 המיליון שקלים האלה למה הוא הלך.
<גור רוזנבלט: זאת אומרת לקחת 94% לטובת התלמידים במוסד עצמו, אני רוצה לראות בניצול תקציבי את כל הסכומים האלה.
<גור רוזנבלט: לקחת 6% לתקורה לרשת, גם את זה אנחנו נבדוק, מה נעשה גם ב-6% תקורה האלה.
<גור רוזנבלט: הבדיקה היא על סך כל התקצוב של המוסד.
יעקב מרגי: איזה מנדט יש לך לבדוק את ההתנהלות של הרשת בהתנהלות העצמית שלה, שלא קשורה לאותו בית ספר?
<גור רוזנבלט: מה זאת אומרת?
<גור רוזנבלט: אם אני הגוף שמתקצב, זכותי לדעת מה נעשה בתקציב שלי.
יעקב מרגי: יש לי תקורה של 6%, אני הבעלות - - -
<גור רוזנבלט: שוב, אני לא אומר, זאת האוטונומיה של - - -
יעקב מרגי: אני העיר, אני החלטתי מסך כל התקורות שלי - - -
<דודי מזרחי: זה הוגדר בנוהל.
<דודי מזרחי: הוגדר בנוהל שהיא מחויבת בשקיפות מלאה.
<גור רוזנבלט: זאת אוטונומיה של הרשת להחליט מה היא עושה ב-6% האלה.
יעקב מרגי: גור, אתה יודע למה אני שואל.
<גור רוזנבלט: אנחנו לא מסתפקים בזה ואנחנו עושים גם בקרות - - -
יעקב מרגי: גור, אני אשאל אותך שאלה, אתה חושב שיש לך את הכלים ואת המשאבים מהמשרד כדי לקיים גוף בקרה איכותי שיורד לרזולוציות האלה שבאמת הם - - - אני יודע, חלק מפניות הציבור שלי זה בעקבות אותן בקרות, זה מבורך ואני בעד, אבל השאלה אם אתה חושב שאתה היום, כראש מינהל פיקוח ובקרה, קיבלת, כפי שתוכנן מהתחלה, או שהקימו את זה ויאללה קדימה, רק מטלות מוסיפים.
<גור רוזנבלט: כמו כל שירות המדינה יש יותר משימות ממי שמסוגל לבצע אותן, אבל אנחנו - - -
יעקב מרגי: אבל זה עומד ב - - -
יוסי יונה: הוא אומר לך לא.
יעקב מרגי: הוא אמר כמו כל שירות המדינה יש יותר מטלות מ - - - לא, זה מינהל חדש, מינהל שהיה פה דיון לגביו והיו פה הצהרות שהולכים לעבות אותו, לחזק אותו, האם זה קורה?
יעקב מרגי: הוא מתעבה ומתחזק?
<גור רוזנבלט: זה עוד לא קורה, אני מניח שזה יקרה, אבל אני אומר שלנושא הזה של בקרה הקמתי אצלי במינהל אגף מיוחד, יש פה גם את מנהל האגף שעושה את זה, אגף של בקרה תקציבית.
<גור רוזנבלט: זאת אומרת מלבד הבקרות שמבוצעות בשטח יש לנו אגף בקרה תקציבית שממוקד לנושאים האלה.
<גור רוזנבלט: אני לא סיימתי וברשותך אני אסיים ופה חשוב לומר, בנוסף לבקרות האלה שהן בקרות ניירת, זאת אומרת אני בודק דיווחים, אנחנו הקמנו גם אגף שעוסק בבקרה פיזית בשטח.
<גור רוזנבלט: אני מודה שהשנה בתיכונים לא ביצענו את היקף הבקרות שצריך להתבצע כי ארגון המורים במסגרת הסכסוך הכניס גם את הנושא הזה לסכסוך ולא אפשר למשרד החינוך לבצע את הבקרות, אבל - - -
<גור רוזנבלט: לא, זה ייגמר, בשנה הבאה זה לא יהיה.
יעקב מרגי: מחר הוא יכניס גם צבע השיער של המנכ"ל החדש ואתם תתקפלו.
יעקב מרגי: חבל שהבאתי דוגמה קיצונית.
<גור רוזנבלט: בסדר, אני אומר שבשנה הבאה זה לא יקרה, אני מניח שהנושאים האלה ייפתרו עד סוף הקיץ.
<גור רוזנבלט: בבתי הספר היסודיים כבר ביצענו השנה כמה מאות בקרות.
<גור רוזנבלט: כשאני אומר בקרה, צריך להבין, זו בקרה שנמשכת יומיים עם צוות בקרים שכל אחד מהם בעצמו היה מנהל בית ספר, שיושבים יומיים, מראיינים את צוותי בית הספר, זו בקרה מאוד משמעותית.
<גור רוזנבלט: זה גם יהיה בתיכונים בשנה הבאה.
יעקב מרגי: רבותיי, אני אסכם את הדברים ככה.
יעקב מרגי: אין ספק שתמיד כשלא הייתה הסדרה ומתחילים הסדרה צריך לברך מחד, אבל אי אפשר לברך, אנחנו בני 70, בהגדה אומרים ר' אלעזר בן עזריה אומר 'הרי אני כבן', אבל לא פה, אנחנו כבני 70, בני 70, התהליך הזה של העברת מוסדות חינוך לבעלויות פרטיות קורה, קרה, שנים רבות וההסדרה הייתה תוך כדי הליכה.
יעקב מרגי: אני שמח שזו הסדרה שיורדת יותר לפרטים.
יעקב מרגי: לומר לכם שיש בה הכול?
יעקב מרגי: לא, אבל רואים שהיא מתכתבת עם המציאות.
יעקב מרגי: המצגת מדברת, רואים שהיא חיה את המציאות, אני שמח שהרשתות מברכות, אבל כשהרשתות לבד מברכות אני - - - השלטון המקומי מודה על שיתוף הפעולה, אין ספק, דעתי לא נוחה עם מידת הפיקוח ובקרה.
יעקב מרגי: ביסודי מרחב התמרון הוא נמוך מאוד, בעל יסודי יש מרווח תמרון גבוה מאוד ומחויבת שם בקרה.
יעקב מרגי: אני אומר לך, עורך דין הרן, אין ספק, אני מסכים איתך, הסדרה כזו חייבת להיות בחקיקה.
יעקב מרגי: בכוח חוק חינוך חובה חינם צריך להיות פרק של כל הסוגיה הזו והלוואי שיגיעו כבר במשרד החינוך להבין שלא כל חקיקה היא מזיקה ולא כל חקיקה היא לא טובה.
יעקב מרגי: חוזרי המנכ"ל האלה זה טוב, זה היה טוב לתקופה המנדטורית, זה טוב להפעיל מורה, להגיד קוד לבוש ועוד דברים, אבל במהות של חוק חינוך חובה במדינת ישראל חשוב לתת לזה מעמד בחקיקה.
יעקב מרגי: אני חושב שזה שינוי מהותי, זה חייב לבוא לידי ביטוי וזה ייאמר בסיכום, לתת את הדעת - - -
<קריאה: אני אשמח אם תוסיף לזה גם את המילה חינם.
יעקב מרגי: חייב חינם, ודאי.
יעקב מרגי: רבותיי, למרות שאני אומר לכם שאני מקבל, זה לגיטימי שרשות סטטוטורית רוצה את העצמאות הניהולית שלה, שמעתי את דעתו של השלטון המקומי, אז אם לא משקיף אני חושב שחייבת להיות אמירה במקצה השיפורים שלכם לנוהל, אמירה של משרד החינוך באי עמידה ביעדים מה קורה, מה הסטטוס שלך בכלל, אם זה תלוי רק בשלטון המקומי, האם המשרד צריך שתהיה לו אמירה, לא תהיה לו אמירה.
יעקב מרגי: ואני רוצה לשמוע מכם מתי דוח המדידה וההערכה הקרוב אחרי הנוהל הזה מתקיים.
יעקב מרגי: תודיע לוועדה?
יעקב מרגי: אין לך תשובה עכשיו?
<דודי מזרחי: כל המדדים האלה יתפרסמו באופן שוטף, סדיר ועתי באופן שקוף לציבור.
יעקב מרגי: מדידה והערכה, אני אומר, לאחר השינוי, תמורות של השינוי של הנוהל הזה.
יעקב מרגי: אתם מתכוננים להזמין מראמ"ה דוח מדידה והערכה?
<דודי מזרחי: המהות של שינוי העומק הוא שהמדידה נעשית באופן רציף משנה לשנה, כל המכרזים שאנחנו מדברים עליהם הם מכרזים של העברות בתי ספר בתשע"ח, לכן קל וחומר כשהאפקט של השינוי החינוכי לוקח זמן.
יעקב מרגי: אבל כשאתה אומר לי בית ספר מוכרז, רשת זכתה, תוך כמה זמן היא נמדדת?
<דודי מזרחי: היא נמדדת כל הזמן, כל הזמן, כל שנה.
יעקב מרגי: אני לא מאמין במדידה כל הזמן.
יעקב מרגי: זה לא מדידה.
<דודי מזרחי: למה לא?
יעקב מרגי: זה שנת לימודים.
יעקב מרגי: אתה לוקח שכבה מסוימת, אתה לוקח מצב נתון ואתה רוצה להצעיד אותו, להצעיד את בית הספר לנקודה מסוימת, אתה מודד אותו אחרי שנה, אחרי שנתיים, זה נכון, או אחרי שלוש שנים.
<דודי מזרחי: אני מציע שננהל דיון - - -
יעקב מרגי: אני מבקש לקבל תשובה על כך.
<דודי מזרחי: ברצון.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 15 במרץ 2017, י"ז באדר תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: הכנסת תכנים רפורמים במערכת החינוך ומקצוע תרבות יהודית ישראלית.
יעקב מרגי: זה כמעט באותו תחום, באותו נושא, אחד נושק לשני.
יעקב מרגי: אני חייב לציין, למרות שהדיונים לא הגיעו במסגרת נשיאות הכנסת, לא בדיון מהיר ולא בהצעה לסדר, אלא בפניות של חבר הכנסת יהודה גליק וחבר הכנסת משה גפני, שהתנצל שהוא לא יוכל להיות בדיון היום - - -
<קריאה: אבל הנה הוא פה.
יעקב מרגי: מתי הגעת?
יעל כהן-פארן: וואו, כל המדינה ב - - -
יעקב מרגי: אני שמח שתפסת אותי על חם שאני - - -
משה גפני: מתנצל בשמי.
יעקב מרגי: רבותיי, אני חייב לומר לדיון, קודם כל, הנושא, יכול להיות שהוא יהיה טעון, אבל אפשר לנהל דיון הכי ענייני גם בלי מטענים.
יעקב מרגי: מי שלא מכיר את סדרי הדיון בוועדה הזו, אין התפרצויות ואין קריאות ביניים.
יעקב מרגי: מי שירצה שנשמע אותו יצטרך לשלוח פתק פה למנהלת, אני רואה שחלק עשו את זה, ואל תלמדו מחברי הכנסת קריאות ביניים, להם אני מאפשר, אבל חד פעמי.
יעקב מרגי: בדיונים מסוג זה אני משתדל להיות מאוד נוקשה כדי שנקיים את הדיון בצורה איכותית, לא פופוליסטית, לא מתלהמת.
יעקב מרגי: לכן אם מישהו ירגיש שאני נוקשה, זה אך ורק לטובת העניין, לטובת הדיון.
יעקב מרגי: אני אומר את זה עכשיו, לא רוצה להעיר על הפרעות, לא רוצה להעיר על התפרצויות וזה נוגע גם לחברי הכנסת.
יעקב מרגי: מאחר שהזכרתי שהנושא הוא יוזמה של שני חברי כנסת, אני אומר מספר משפטים, אתן לחברי הכנסת הנוגעים בדבר להתבטא ולאחר מכן נפתח את הדיון, כנהוג.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכם, הסוגיה הזו יושבת על שולחני כיו"ר ועדה בכנסת קרוב לשנתיים, כמעט מתחילת הקדנציה.
יעקב מרגי: לכאורה חבר הכנסת, שחור לבן, דוס, יכול לקפוץ על זה מיד ולשים את זה על השולחן, בדקתי, ביקשתי עוד חומר מהפונים, לאחר מכן פניתי לשר החינוך פעם ראשונה, התשובה הייתה שהנושא נבדק ולא נמצא שהטענה צודקת.
יעקב מרגי: קיבלתי עוד פניות מעוד ארגונים אחרים, פניתי שוב לשר החינוך ואז הוא כתב לי, הפעם קצת יותר ממוקד ואמר לי, 'ככל שאתה מסתמך על מסמכים של גוף שנקרא בשם', פלוני, 'הטענות נבדקו ולא נמצאה הוכחה לדבר'.
יעקב מרגי: לאחרונה אני מבין שהייתה כתבה ב'יתד נאמן', התחקירן נמצא כאן?
<יעקב אליאך: כן.
יעקב מרגי: אנשי משרד החינוך סביב השולחן?
אלעזר שטרן: אבל לא אמרת מה נמצא ב'יתד נאמן', למי שלא קורא אותו כל יום.
יהודה גליק: אל תגיד לי שאתה לא קורא 'יתד נאמן' כל בוקר.
יהודה גליק: נו באמת, אלעזר.
יעקב מרגי: אתם לא מבינים מה יש לכם בשולחן, שני ג'ינג'ים, שהרסן לא שולט בהם.
יעל כהן-פארן: מי השני?
יעקב מרגי: זה אלעזר, רק עם הגיל - - -
אלעזר שטרן: רק תגיד מה כתוב ב'יתד נאמן'.
יעקב מרגי: והרב משה גפני, שצריך קצת מדי פעם, הוא בדרך כלל מאופק, רק כשמעצבנים אותו, הוא כמו העדה שלי, אז הוא מתעצבן.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, יהודה - - -
אלעזר שטרן: אתה יודע שלא כתוב ש - - -
יעקב מרגי: לא, אלעזר, יהודה.
יעקב מרגי: מאחר שאני מכבד אותך, זה דיון שאתה יזמת ואני רוצה שהוא יהיה ענייני, תשתדל לשנות ממנהגיך, לא על כל הערה תקפוץ ותגיב, כי אני לא אתן לך את זה.
יעקב מרגי: ואם אתה רוצה לראות, תשאל את תמר זנדברג איך אני מתנהג בדיון.
יהודה גליק: אני לא נעלב מההערה.
יעקב מרגי: לא, זו הערה בונה.
אלעזר שטרן: יהודה, אנחנו יחד עם גפני.
יעקב מרגי: אני מבקש, אלעזר, תשתדל.
יעקב מרגי: עזוב, בוא נעשה את זה - - -
יעל כהן-פארן: לא, אבל באמת תספר לנו מה היה ב'יתד נאמן'.
אלעזר שטרן: כן, אתה התייחסת לזה.
יעקב מרגי: את רוצה לנהל את הדיון במקומי?
יעל כהן-פארן: לא, אני - - -
יעקב מרגי: רגע, את רוצה לנהל את הדיון במקומי, גברתי?
יעל כהן-פארן: אני מבקשת.
יעקב מרגי: את מבקשת, אני אשקול להיענות לבקשתך בהמשך הדיון.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יהודה גליק, שתאריך המכתב שלו קודם למכתבו של הרב גפני, בבקשה.
יהודה גליק: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לך, אדוני היושב ראש.
יהודה גליק: ראשית אני רוצה להודות לך מאוד שדחית את הדיון כי לא יכולתי להשתתף בשבוע שעבר ודחית לכבודי ואני ממש מודה לך על זה מאוד.
יהודה גליק: חיברת פה שני דיונים שאתה טענת שיש ביניהם קשר, אני לא לגמרי בטוח שיש ביניהם קשר.
יעקב מרגי: תדבר על מה שפנית אתה.
יהודה גליק: בסדר, אני אבהיר את מה שפניתי.
יהודה גליק: בשנה האחרונה החלה במשרד החינוך תכנית לימודים חדשה שנקראת 'תרבות יהודית ישראלית'.
יהודה גליק: אין ספק, צריך לברך מאוד מאוד על הדבר הזה, אני חושב שזה דבר נפלא.
יהודה גליק: אולי בסוגריים אני אגיד שאני מאוד מצר על כך שצריך ללמד יהדות שונה בבתי ספר דתיים ויהדות שונה בבתי ספר לא דתיים, הייתי מאוד שמח אם כולנו היינו לומדים, שותפים לאותם חלקים השונים והיפים של התרבות הישראלית היהודית על כל גווניה.
יהודה גליק: נדמה לי שזה היה יכול להיות דבר נפלא ונדמה לי שזה יותר חשוב, גם מאחדות ולימודי המתמטיקה.
יהודה גליק: אבל כשישבתי ועיינתי בתכנית התרבות היהודית ישראלית מאוד מאוד דאגתי ואני אסביר מדוע.
יהודה גליק: בשנים האחרונות, ב-10-15 השנים האחרונות יש תופעה מאוד מאוד מבורכת, תופעה שנקראת התחדשות יהודית.
יהודה גליק: התופעה הזאת אפילו השתמשה בשיטת יחצ"נות מאוד מאוד טובה וקראה לעצמה יהדות פלורליסטית.
יהודה גליק: פלורליסטית לא אומר פתוחה לכול, אלא שמסתבר שזו תופעה שהיא מאוד חרדית פלורליסטית, כלומר היא נורא נורא אדוקה בפלורליזם, שהיא לא מוכנה לאפשר פתח למי שלא פלורליסט בדיוק בקו שלה.
יהודה גליק: איך אני גם יודע את זה?
יהודה גליק: אחד הדוברים הבכירים של התנועה של ההתחדשות היהודית, למשל ד"ר תומר פרסיקו, הוא ידוע ומוכר לרוב האנשים, מציין באחד העמודים שלו, לפני כשלולש שנים, שאחד ההישגים, הניצחונות של התנועה של התחדשות ישראלית, שהיא השתלטה והיא הצליחה להחדיר לתוך מערכת הלימודים את התרבות היהודית הישראלית.
יהודה גליק: הוא מתאר שזו תופעה שהיא שייכת לבודדים.
יהודה גליק: עכשיו למה אני מתכוון?
יהודה גליק: אני בעד, אני מאוד בעד, כל מי שיושב פה מסביב לשולחן, כולם, גם אלה שאני מכיר אותם, גם אלה ש - - - הם חלק מהיהדות לדעתי והם כולם מכובדים וראויים, אבל ברגע שחושבים שהאוכלוסייה החילונית או בית ספר ממלכתי זו אוכלוסייה בעלת תפיסת עולם אתאיסטית, תפיסת עולם של יהדות רק כתרבות, לא שום דבר אחר, לא יהדות כמסורת, לא יהדות כאמונה, לא יהדות כמורשת, מסתבר שלמעשה, אפילו כל השותפים למהפכה הזו של התחדשות יהודית, הם משום מה רק אשכנזים.
יהודה גליק: אפילו אנשים כמו מאיר בוזגלו.
יהודה גליק: איך אני יודע את זה?
יהודה גליק: כי אלי וחלי ברקת, שהם שותפים לנושא הזה, מתלוננים על זה שאין כניסה למסורת היהודית.
יהודה גליק: העובדה היא שרוב הילדים, אני מסיים במשפט הזה, שלומדים במערכת הממלכתית הם מסורתיים ברמה מסוימת, ולכן מבחינתם הם רוצים לקבל את המגוון, הם רוצים גם להתחבר, או איך כתב פעם אמנון לוי?
יהודה גליק: אני אצטט, אמנון לוי הוא לא אשכנזי, 'הליברלים בעיני עצמם לא מסוגלים להבין איך אפשר לדבר על הרב עובדיה יוסף בצורה חיובית.
יהודה גליק: הם הפכו ציבור שלם למקשה אחת שעליהם מסתכלים רק דרך כוונת הרובה'.
יהודה גליק: כשאני קראתי את החומרים של תרבות יהודית ישראלית אני גיליתי שמדובר במשהו מאוד מאוד מצומצם, במקום כשמה, להיות פלורליסטית וללמד את התלמידים את כל המגוון של היהדות בשלמותה ולא רק דרך נקודת זווית אחת, שהם קוראים לה פלורליסטית.
יעקב מרגי: חבר הכנסת הרב גפני.
משה גפני: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, אני מודה לך על קיום הדיון הזה.
משה גפני: הדיון הזה יהיה, לפי דעתי, פתח לדיונים שיהיו בעתיד אם הדברים נכונים וכנראה הם נכונים, בוודאי בחלקם, אז אנחנו נמצאים בפני תופעה שראוי לחקור אותה.
משה גפני: המציאות שבה, כפי שהעלה צדיקוב, שעשה תחקיר בעניין הזה ולאחר מכן 'יתד נאמן', נכון?
משה גפני: מה השם שלך?
<יעקב אליאך: יעקב אליאך.
משה גפני: היו שתי כתבות ב'יתד נאמן' על הנושא הזה.
משה גפני: אם אכן הדברים נכונים, והם כנראה נכונים, כפי שאמרתי, אנחנו נמצאים בפני תופעה חדשה.
משה גפני: הנוהג שעולם, במשטר דמוקרטי, שבו כאשר קובעים נושא מסוים שעושים אותו, ואנחנו מדברים במקרה הזה במשרד החינוך, עושים מכרז ובמכרז הזה מי שזוכה הוא זה שמקנה את הנושא שעליו היה המכרז לתלמידים או לקבוצות, או לכל מיני אנשים שזכאים לקבל את השירות הזה.
משה גפני: מתברר שבשנים האחרונות, בעיקר התנועות הרפורמיות והקונסרבטיביות, עם הרבה מאוד כסף שהגיע לעניין הזה, השתתפו במכרזים האלה באופן כזה שכמעט לא הייתה ברירה אלא שיזכו במכרז.
משה גפני: הדבר נראה תמים, לפי מה שהתפרסם, זה נראה כביכול שאנשים רגילים או קבוצות או גופים מקצועיים השתתפו במכרזים האלה והם זכו בהם, עד שבדקו את העניין הזה והתברר שיותר ויותר זה נעשה במגמה מכוונת כדי להשתלט על התכנים במשרד החינוך ולהביא את הנושא הרפורמי והנושא הקונסרבטיבי, להביא לתלמידים, להביא להורים במקרים מסוימים, לקבוצות שונות שמשרד החינוך פועל בהם.