GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חגית גליקמן: אנחנו יכולים לראות שכשלושה רבעים, קצת פחות, מחניכי תנועות הנוער, משתייכים לשלוש התנועות הגדולות – תנועת הצופים, הנוער העובד והלומד ובני עקיבא.
<חגית גליקמן: השאר הם בתנועות הקטנות יותר.
<חגית גליקמן: פה בשקף הזה אנחנו יכולים לראות את העלייה במספר החניכים והמדריכים שנמנו לצורך תקצוב בשלוש תנועות הנוער הגדולות ובאמת העלייה היא גדולה.
<חגית גליקמן: גם בתנועת הצופים, גם בנוער העובד זו עלייה באמת מרשימה, גם בתנועת בני עקיבא.
<חגית גליקמן: אבל העלייה לא הייתה רק בתנועות הגדולות, היא הייתה גם בתנועות הקטנות.
<חגית גליקמן: בנוער הדרוזי באמת קפיצה גדולה וראינו קודם את השיעור, שקרוב ל-50% מהתלמידים בבתי הספר במגזר הדרוזי, חברים בתנועה.
<חגית גליקמן: אנחנו רואים את העלייה גם בתנועות האחרות.
<חגית גליקמן: באמת עלייה מרשימה.
מנואל טרכטנברג: רק שאלה קצרה לגבי זה.
מנואל טרכטנברג: התקצוב הוא פר חניך ומדריך, או איך זה?
<נפתלי דרעי: זו תקנת תמיכה.
<נפתלי דרעי: יש סכום, הוא מחולק לא משנה אם יש 100,000 חניכים, 200,000 חניכים או 300,000 חניכים.
מנואל טרכטנברג: לא, אני מתכוון בין התנועות.
<נפתלי דרעי: בין התנועות – 50% הולך לפי מספר החניכים בגדול, 50% לפי פעילות.
מנואל טרכטנברג: מה זאת אומרת לפי פעילות?
<נפתלי דרעי: כמה משתתפים בטיולים, כמה משתתפים במחנות, כמה משתתפים בהכשרות.
<נפתלי דרעי: לפי נפח הפעילות של כל תנועה.
<נפתלי דרעי: אם בצופים יש 40,000 ובתנועה אחרת יש 10,000, אז אלה יקבלו פי ארבעה.
מנואל טרכטנברג: לא, אתה אומר לפי נפח פעילות של מה?
מנואל טרכטנברג: שסופרים כמה חניכים משתתפים?
<אירית ברוק: או כמה חניכים, לא תמיד.
<אירית ברוק: או סופרים כמה התנועה השקיעה בפעילות מסוימת.
<אירית ברוק: למשל אני אתן לך דוגמא בחוברות הדרכה – כמה חוברות הדרכה התנועה הוציאה, חוברות הדרכה חדשה.
<אירית ברוק: אז יכול להיות שתנועה קטנה תוציא הרבה חוברות הדרכה ותנועה גדולה אולי לא תוציא בכלל בשנה מסוימת.
מנואל טרכטנברג: טוב.
<אירית ברוק: יש כמה שיטות בתוך הפעילויות.
<חגית גליקמן: אם אנחנו חוזרים לפריפריה החברתית גיאוגרפית, אז כאמור אמרנו עלייה של 100% מכ-40,000 ל-80,000.
<חגית גליקמן: אם אנחנו מסתכלים על אחוז החניכים שבאים מיישובים בפריפריה החברתית והגיאוגרפית, אנחנו רואים שהייתה עלייה.
<חגית גליקמן: אם משנת 2006 27% מחניכי תנועות הנוער באו מיישובים שבפריפריה, בשנת 2015 הייתה עלייה ל-32%.
<חגית גליקמן: אנחנו יכולים לראות את העלייה הזאת גם בתנועות השונות.
<חגית גליקמן: זה קצת שונה.
<חגית גליקמן: יש תנועות שהייתה עלייה גדולה יותר ותנועות שאולי גם הייתה ירידה קלה.
<חגית גליקמן: עלייה גדולה במיוחד אפשר לראות בתנועת הנוער העובד והלומד, שם מ-22% ל-32%.
<חגית גליקמן: נתון אחרון לגמרי על מדריכים והתפלגות המדריכים הצעירים לפי שכבת גיל.
<חגית גליקמן: זאת אומרת אנחנו מסתכלים על כל המדריכים הצעירים ורואים באיזה כיתה הם לומדים.
<חגית גליקמן: אני רוצה להסב את תשומת הלב לכיתה י', שאם בשנת 2006 – 35% מהמדריכים הצעירים היו בכיתה י', בשנת 2015 – 45%.
<חגית גליקמן: אני חושבת, ואולי יתקנו אותי אנשי משרד החינוך, שזה חלק מעניין ההתרחבות של המחויבות האישית בכיתה י', שהדרכה בתנועות הנוער נחשבת להם כפעילות של מחויבות אישית.
<נפתלי דרעי: לא.
<ניסים שלם: לא, לא בדיוק, לא, לא.
<ניסים שלם: אין שום קשר.
<נפתלי דרעי: זו השנה של הכשרת ההדרכה, אז הייתה שם המאסה הגדולה ואחר כך זה יורד.
מירב בן ארי: זה נחשב בכלל מחויבות אישית?
<חגית גליקמן: אז למה יש עלייה בשיעור התלמידים בכיתה י'?
<אירית ברוק: אני אגיד, יש לי רעיון.
<אירית ברוק: נפתלי, תגיד מה דעתך.
<אירית ברוק: אני חושבת שבכלל ב - - -
מירב בן ארי: רגע, שנייה אירית, אני רוצה לתת לה רק לסיים.
<חגית גליקמן: אני סיימתי.
מירב בן ארי: אז רק נשמע את משרד החינוך.
<אירית ברוק: רציתי להשלים לשאלה הזאת, לסיומת הזאת.
<אירית ברוק: אני חושבת שב-10 השנים האחרונות מה שמאד בולט זה שתנועות הנוער מאד הסדירו את הפעילות שלהן.
<אירית ברוק: זאת אומרת אם בשנת 2006 היו פחות מדריכים מוכשרים, היום כמעט ואין מדריכים שלא עברו הכשרה.
<אירית ברוק: וגם מבחינת הסדר הנכון, שהרוב עוברים בכיתה י' וזה מדריכים שאחר כך משמשים גם ב-י"א וגם ב-י"ב, אז פשוט השיטתיות נהייתה טובה יותר.
<אירית ברוק: ככה אני מסבירה את זה.
מירב בן ארי: את רוצה להתייחס עוד משהו בעניין המצגת?
<אירית ברוק: דני יענה.
<אירית ברוק: אני אשלים אחריו.
מירב בן ארי: אז דני.
<דני רוזנר: אני אגיד כמה דברים.
<דני רוזנר: דני רוזנר, מנהל מינהל חברה ונוער במשרד החינוך.
<דני רוזנר: אני רוצה להגיד קודם כל תודה על כינוס הוועדה בנושא החשוב הזה.
<דני רוזנר: הרבה הרבה תודה לראמ"ה, שבאמת עבדו קשה ולאירית ולוועדה והכי חשוב לתנועות הנוער, שבסוף עושות את העבודה וזה אולי הדבר הכי חשוב.
<דני רוזנר: אני אתייחס בארבעה ממדים.
<דני רוזנר: אחד ברמה הלאומית, השני ברמה המקצועית, ברמה הרגולטורית ואני אסיים בנימה אופטימית.
<דני רוזנר: אז ברמה הלאומית, אנחנו בעידן שהחברה שמה הרבה סימני שאלה על הרבה עוגנים מקודשים.
<דני רוזנר: אני חושב שבתקופה הזאת אנחנו צריכים כמה אתוסים מכוננים ותנועות הנוער הן אחד מהם, הם איזה עוגן ציוני, ערכי, בסיסי, שבתקופות של בלבול תמיד אפשר להתכנס ולחזור אליו ולהתאחד סביבו; ובמובן זה טוב שיש לנו את תנועות הנוער.
<דני רוזנר: ברמה המקצועית, כמי שאמון על התחום של החינוך הבלתי פורמאלי, אין חינוך בלתי פורמאלי בלי תנועות הנוער.
<דני רוזנר: הן חוד החנית של החינוך הבלתי פורמאלי ברמת חדשנות, ברמת מהירות התגובה, ברמת היכולת להגיב לאירועים.
<דני רוזנר: דיון איתן בשנה שעברה סביב 20 שנה לרצח רבין ומה יהיה האלה והשנה הם כבר מצאו פתרונות חדשניים ואחרים, שרלבנטיים לתקופה ודברים קורים בצורה מאד מאד טובה.
<דני רוזנר: ברמה הרגולטורית, אני לא הייתי פה בעידנים שהיו פיצוצים בין הממשלה לבין תנועות הנוער, אבל אני יכול להגיד שאנחנו הרחק הרחק משם.
<דני רוזנר: היכולת לנהל דיאלוג, להציב ביחד יעדים לאומיים, לחלום חלומות ולעבוד נכון, במובן הזה הכלי הזה של תנועות הנוער עובד מצוין, ויושב פה חבר הכנסת טרכטנברג, שאמון על חלק מהשינויים שאנחנו רואים בתוך האומדן הזה, במסגרת ההמלצות.
<דני רוזנר: כל מה שקורה פה – חיזוק העבודה בפריפריה – זה פשוט חלק מההמלצות שלו שייושמו.
<דני רוזנר: תנועות הנוער הרימו את הדגל - - -
מירב בן ארי: אתה רואה למה רציתי שתדבר אחריו?
<דני רוזנר: והלכו גם ליעדים האלה.
<דני רוזנר: וברמה האופטימית, אני חושב שזה שאנחנו מסיימים אומדן עם גידול ב-100,000 משתתפים, עם זה שאף גוף מתנועות הנוער אין לגביו סימן שאלה – ימשיך, לא ימשיך, ישרוד לא ישרוד - - -
מירב בן ארי: כן, כי הבנתי שבאומדן הקודם היו ארגונים מסוימים ש - - -
<נפתלי דרעי: שהיו על הקשקש.
<דני רוזנר: הרחבת הקהלים, ארגונים יציבים, יעדים להמשך, חברה ערבית, עבודה מדהימה בחינוך המיוחד.
<דני רוזנר: באמת דברים טובים שקורים.
<דני רוזנר: זה נותן הרבה הרבה אופטימיות, אז להגיד הרבה תודה לכל מה שמשתקף דרך הדו"ח הזה, בעיקר לתנועות הנוער, שהיום יום שלהן זה לקום ולעבוד קשה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת טרכטנברג, בבקשה.
מנואל טרכטנברג: כן, גברתי יושבת הראש, אני באמת מברך על הדיון הזה ואני רוצה לברך על העבודה שנעשתה כאן כדי לשקף מצב.
מנואל טרכטנברג: הרבה פעמים אנחנו מדברים על נושאים חשובים ואין לנו נתונים ואין במה להיאחז.
מנואל טרכטנברג: יש התרשמויות, אבל צריך את הראיות האמפיריות ביד, כדי להבין מה קורה, מה השתנה, לאן אנחנו הולכים, מה הפערים שנותרו וכו'.
מנואל טרכטנברג: אז באמת תבורכו על העבודה.
מנואל טרכטנברג: תראו, בדיוק דיברנו, אני נדרשתי לנושא הזה לפני 5 שנים במהלך עבודת הוועדה, וסיפרתי לנפתלי שכשאני העליתי את זה בוועדה, הרימו גבה – מה זה שייך?
מנואל טרכטנברג: אתה יודע, מה עניין שמיטה בהר סיני?
מנואל טרכטנברג: מה הקשר בין תנועות נוער לצדק חברתי?
מנואל טרכטנברג: ליוקר המחייה?
מנואל טרכטנברג: לדיור?
מנואל טרכטנברג: אמרתי רבותי, העם דורש שם משהו וחלק ניכר מהזעקה זו זעקה ערכית.
מנואל טרכטנברג: וכדי שנוכל לבנות במדינת ישראל חברה ערכית, שדואגת למרכיבים השונים שלה, זה לא רק עניין של להוזיל את יוקר המחייה.
מנואל טרכטנברג: זה קודם כל להציף ערכים ואין דרך טובה יותר מלהציף ערכים דור דור, מאשר דרך תנועות הנוער.
מנואל טרכטנברג: אני חייב להגיד שאני לא בא ממקום נטרלי.
מנואל טרכטנברג: אני גדלתי בתנועות נוער, אני הייתי מדריך בגיל מאד מאד צעיר.
מנואל טרכטנברג: אני תמיד אומר – אני הייתי מדריך ונשארתי מדריך בתנועה וזו לא אמירת כנף, זה אמיתי.
מנואל טרכטנברג: יש משהו בעיצוב האישיות, במחויבות לכלל, לקהילה, לזולת וכו' וכו', שנוצר שם ואין תחליף לזה.
מנואל טרכטנברג: בית הספר לא עושה את זה.
מנואל טרכטנברג: בית הספר הוא מקום תחרותי.
מנואל טרכטנברג: בית הספר הוא מקום שאתה נבחן ויש ציון יותר גבוה ויותר נמוך וכו'.
מנואל טרכטנברג: זה מכין אותך למשהו אחר.
מנואל טרכטנברג: תנועות הנוער מקנות לך גם בית, גם סולידיות עם אחרים, גם ערכים.
מנואל טרכטנברג: אני אומר לכם, זה לא חשוב מה, אין דרך אחרת מוכרת - יכול להיות בעתיד תהיה - מאשר דרך תנועות הנוער.
מנואל טרכטנברג: אני מסתכל על הנתונים ואני רואה שהייתה התקדמות מאד מאד גדולה ואני מברך על כך.
מנואל טרכטנברג: ממש.
מנואל טרכטנברג: זה לא קל.
מנואל טרכטנברג: צריך תקציבים וצריך הרבה יותר מזה.
מנואל טרכטנברג: אבל עדיין הפערים ישנם ואני מפנה אתכם לשקף מספר 9.
מנואל טרכטנברג: בטח דיברתם על זה.
מנואל טרכטנברג: אני לא הייתי, אני מצטער.
מנואל טרכטנברג: בין רמה נמוכה לרמה סוציו אקונומית גבוהה, הפער הוא עצום, הוא כמעט פי שלושה בשיעור המשתתפים.
מנואל טרכטנברג: גם לפי מוצא יש פערים מאד משמעותיים.
מנואל טרכטנברג: אני לא בא בטענות, אני אומר שזה משקף מצב וזה גם אומר איפה צריך לשים את הדגשים מכאן ואילך, גם פערים גיאוגרפיים, בוודאי לפי צורת יישוב.
מנואל טרכטנברג: עיר גדולה – רק 14%.
מנואל טרכטנברג: זה פשוט נתון שקשה לי מאד איתו.
מנואל טרכטנברג: הרי אתה יודע, כיום במדינת ישראל רוב רובה של האוכלוסייה מתגוררת בערים גדולות.
מנואל טרכטנברג: אין מה לעשות.
מנואל טרכטנברג: ולכן מבחינת מספרים אבסולוטיים, אם לא תהיה פריצת דרך כאן, לא תהיה פריצה בסך הכל.
מנואל טרכטנברג: אני חושב שצריך להציף.
מנואל טרכטנברג: ודרך אגב, עוד משהו.
מנואל טרכטנברג: אני מסתכל על שקף 15 – דיווח חניכים על עיסוק בנושאים חינוכיים.
מנואל טרכטנברג: אני מאד מאד מרוצה מזה שסובלנות הוא הגבוה ביותר.
מנואל טרכטנברג: לטעמי, הייתי רוצה לראות את נושא מגילת העצמאות קופץ לאותה רמה של סובלנות.
מנואל טרכטנברג: למה אני אומר את העצמאות יש ערכים בסיסיים שמאחדים אותנו.
מנואל טרכטנברג: ולא בכדי, תראו, זה כמעט ב-10 נקודות האחוז יותר נמוך מייחודיות התנועה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה שזה יתהפך.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה שמגילת העצמאות תהיה שם למעלה וייחודיות התנועה פחות ממגילת העצמאות.
מנואל טרכטנברג: אלה הן מטרות שאפשר להציב אותן ואפשר לנסות לקדם אותן.
מנואל טרכטנברג: זה לא בשמיים.
מנואל טרכטנברג: זה אפשרי אם מציבים את זה כמטרה.
מנואל טרכטנברג: לבסוף אני רוצה להגיד, כן התקציבים עלו ובאמת כיום השיח עם הממשלה הוא אחר לגמרי מאז, אבל אנחנו צריכים לדאוג שהתקציבים יעלו.
מנואל טרכטנברג: אלף, ברובד הראשון לפי קצב גידול המחזורים ושנית עוד רובד, שזה היעדים שאמרתי קודם.
מנואל טרכטנברג: אם אנחנו רוצים נניח שבערים הגדולות האחוז יגיע ל-20%, בואו נעשה תכנית רב שנתית – אחוז לשנה על פני 5-6 שנים.
מנואל טרכטנברג: האם זה אפשרי?
מנואל טרכטנברג: אפשרי, רק צריך את התקציב לזה.
מנואל טרכטנברג: זה לא תקציבים בשמיים.
מנואל טרכטנברג: תראו, אני לעולם לא בא עם בקשות שכרוכות בפריצות תקציביות.
מנואל טרכטנברג: אנחנו מדברים על סדרי גודל של עשרות מיליונים בודדים על פני זמן, שיכולים לחולל שינוי גדול במדינת ישראל.
מנואל טרכטנברג: הנשיא ריבלין מרבה לדבר על השבטים השונים ויש שבט חמישי.
מנואל טרכטנברג: הוא מדבר על ארבעה שבטים ויש שבט חמישי, שהוא לא מדבר עליהם.
מנואל טרכטנברג: זה אלה שלא שייכים לשום שבט במובן שתחושה של שייכות.
מנואל טרכטנברג: ואנחנו חייבים לשים לב לאותו "שבט" וזה מי שחש בשולי החברה ולעשות הרבה מאמץ דווקא דרך החינוך הלא פורמאלי כדי להגיע אליהם.
מירב בן ארי: תודה רבה לחבר הכנסת טרכטנברג, תודה רבה.
<נפתלי דרעי: נפתלי דרעי, מזכ"ל מועצת תנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: אז ראשית באמת תודה למירב על היוזמה לקיים את הדיון הזה.
<נפתלי דרעי: אנחנו דיברנו הרבה בשנה האחרונה על תהליך אומדן תנועות הנוער ועצם העובדה שאנחנו יושבים פה היום ויש לנו את הדו"ח מול העיניים, זה התקדמות גדולה.
<נפתלי דרעי: התנועות יקבלו במהלך השבוע גם את הדו"חות שספציפיים לכל אחת מהתנועות, עם הנתונים שלהן וזה משמש כלי, כמו שאמרת, לראות איפה החזקות, איפה החולשות ומה אנחנו הולכים לעשות בשנים הקרובות.
<נפתלי דרעי: אני רוצה להגיד תודה רבה לחגית ולסיגל מראמ"ה על עבודה נהדרת, עבודה מקצועית.
<נפתלי דרעי: שנתיים לא קלות.
<נפתלי דרעי: אין ספור דיונים.
<נפתלי דרעי: אני גם באופן אישי חבר בוועדת ההיגוי שמלווה את התהליך הזה ולאורך כל השנתיים האלה, כל בקשה שהייתה, כל תקלה שחשבנו שקורית בבית ספר כזה או אחר או בתהליך, ביקור כזה או אחר, קיבלה התייחסות רצינית ותשובה ואת התוצאה של העבודה המקצועית אנחנו רואים בדו"ח הזה.
<נפתלי דרעי: יש לנו גם את הדו"ח של השנים 2005-2006, כך שאנחנו רואים תהליך, רואים התפתחות וחלק מהדברים גם הוצגו איך התקדמו תנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: ראינו את זה בפריפריה ובהחלט אמרתי את זה גם קודם בשקט לפרופסור טרכטנברג, שכיושב ראש הוועדה וגדעון סער כשר חינוך הביאו את ה-20 מיליון, סעיף ה2 בפרק החינוך.
<נפתלי דרעי: אני זוכר אותו, שיועד לפריפריה.
<נפתלי דרעי: זה עשה את המהפכה.
<נפתלי דרעי: אני התקשרתי אחרי שהדו"ח הזה פורסם לגדעון סער, להגיד לו תודה על מה שהוא עשה ולשמחתנו המהלך הזה ממשיך גם עם שרי החינוך, גם עם נפתלי בנט וגם עם שי פירון לפניו.
<נפתלי דרעי: מוסיפים תקציבים והדברים הולכים.
<נפתלי דרעי: אני חושב שכשמסתכלים על הדו"ח הזה ועל התוצאות שלו, אז לרגע אפשר להישען אחורה ולהיות שבעי רצון, אבל מהר מאד צריך להתעשת ולהמשיך בעבודה.
<נפתלי דרעי: יש עוד הרבה עבודה לעשות בתנועות הנוער וראינו שרואים את זה לפי אזורים גיאוגרפים.
<נפתלי דרעי: לפי סוגי אוכלוסייה אנחנו רואים איפה החולשות ואיפה צריך לתת את החיזוק.
<נפתלי דרעי: אז יש החלטת ממשלה 922 שבאה להגביר את פעילות תנועות הנוער בחברה הערבית.
<נפתלי דרעי: אנחנו רואים את הנתונים של ה-10% - היעד שקבענו לעצמנו בחמש השנים הקרובות לעלות ל-20%.
<נפתלי דרעי: יש תנועות שעוסקות באוכלוסייה הזאת וזה יקרה.
<נפתלי דרעי: התקנה תתוקן, יושב פה חנן, יעזור לנו, נמצא את הפתרונות והכסף ילך לייעודו, אני מעריך.
<נפתלי דרעי: צריך לזכור שפעילות תנועות הנוער, כדי שהיא תקרה והיא תצמח – דיברת על הערים הגדולות – זה לא רק רצון טוב של תנועת הנוער והכשרת עוד כמה אלפי מדריכים והעסק קורה.
<נפתלי דרעי: קודם כל התשתית של פעולות תנועות הנוער היא המבנים שבהם אנחנו פועלים, וכאן יש כשל גדול מאד של המדינה, שלאורך שנים לא ראתה יעד בעניין הזה ואני כבר שנים - - -
מירב בן ארי: בתוך התקציב של ה-102 מיליון שקלים, כמה אחוז זה לתשתיות?
<נפתלי דרעי: אין ייעוד לתשתיות, אפס.
<נפתלי דרעי: וגם מתקציב משרד החינוך לתשתיות, שהוא מיליארדים, בעבר גם כשהיו תקציבים אחרי המחאה החברתית, וגדעון סער ניסה לקחת מה-400 מיליון שנתתם אז, להביא 20 מיליון שקלים, 30 מיליון שקלים לתנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: הייתה התנגדות מוחלטת.
מירב בן ארי: שנייה רגע נפתלי, תעצור שנייה.
מירב בן ארי: אז איך, אם מישהו רוצה לשפץ עכשיו את הסניף?
<נפתלי דרעי: יש ככה, אם ראש העיר שנתן את הסניף הזה, מוכן לתת, אם הוא הצליח באמצעות הכסף של מפעל הפיס להגדיר יעד ואפשר לבדוק ולראות שמבנים בודדים לתנועות הנוער בכל שנה.
<נפתלי דרעי: אנחנו הכנו תכניות.
<נפתלי דרעי: יש לי פה מסמך לדיון הבא שלך על מבני תנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: פנינו למפעל הפיס ומפעל הפיס אומר אני מוכן למצ'ינג של 50%.
<נפתלי דרעי: שיבוא שר החינוך, יבוא האוצר, אנחנו ניתן 50% הוא ייתן, נבנה תכנית לחמש שנים, לעשר שנים, איך בונים כל שנה ולא צריך פה הרבה, כמו שאמרת.
<נפתלי דרעי: זה כמה עשרות מיליונים בודדים ופותרים את הבעיה.
מירב בן ארי: כן, כי האמת שהרבה פעמים אתה שומע בתקשורת על המצב הרעוע של הסניפים.
<נפתלי דרעי: כן, אנחנו מתחת לאדמה.
<נפתלי דרעי: לפעמים אנחנו צוחקים שאנחנו במקלטים מתחת לאדמה וצריך להעלות את תנועות הנוער מעל פני האדמה.
<נפתלי דרעי: עכשיו, כשאתה מסתכל על המגזר הערבי ואתה רואה מה הסיבה והתוצאה שיש שם רק 10% - מרבית הסניפים של תנועות הנוער במגזר הערבי הן במבנים שכורים, כי מדינת ישראל לא בנתה מבני ציבור ביישובים הערבים וצריך לתת לזה פתרון.
<נפתלי דרעי: אז אני מקווה שבאמצעות החלטה 922, ואנחנו גם שותפים בוועדה הבין משרדית לנושא המבנים, גם שם נצטרך למצוא.
<נפתלי דרעי: יש לנו רעיונות גם איך לעשות את זה.
<נפתלי דרעי: לא חייבים מבנים מפוארים לתנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: מספיק שניים שלושה מבנים יבילים בחצר בית ספר, שהיא נותנת את המרחב המגודר של בית הספר לפעילות והמבנים למדריכים ולקיים את הפעילות, והנה יש לנו סניף של תנועות נוער.
<נפתלי דרעי: אז אני מקווה שגם לזה נגיע.
<נפתלי דרעי: עכשיו לעצם התהליך.
<נפתלי דרעי: אני חושב שכל חוקר שמסתכל על הדו"ח הזה מחכך את ידיו בהנאה.
<נפתלי דרעי: אחלה.
<נפתלי דרעי: יש פה דברים, יש פה גרפים, יש פה תוצאות, יש פה מספרים, אפשר לעשות פה חגיגה מחקרית.
<נפתלי דרעי: אני יכול להגיד לכם שבמועצת תנועות הנוער אנחנו חוקרים את מה שקורה בתנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: רק אתמול יצא המחקר האחרון שלנו על טיולי תנועות הנוער היום, בשנת 2015.
<נפתלי דרעי: לפני חצי שנה יצא המחקר של עין משוטטים, שמדבר על תנועות הנוער בין 1912 ל-1948 ואנחנו חוקרים את מה שקורה.
<נפתלי דרעי: לא צריך לעשות מפקד או תהליך אומדן לתנועות הנוער כדי לדעת מה קורה.
<נפתלי דרעי: אנחנו לא מתנגדים לתהליכים האלה, אפשר לבדוק ולראות מה קורה.
<נפתלי דרעי: אבל אתם צריכים לדעת שתהליך כזה הוא תהליך שמעבר לתוצאה היפה שלו, יש לו מחיר יקר מאד.
<נפתלי דרעי: קודם כל הוא עולה הרבה כסף למדינת ישראל.
<נפתלי דרעי: תהליך כזה של שנתיים, סדר גודל, תקני אותי חגית, 8 מיליון שקלים, משהו כזה בקירוב, עולה למדינת ישראל.
<קריאה: כמה מבנים אפשר לבנות?
<נפתלי דרעי: ובסופו של דבר זה בונה את אותה עוגה שראינו בסוף המצגת, של כמה אחוז יהיו הצופים וכמה הנוער העובד וכמה בני עקיבא.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה לעצור אותך פה, בנקודה הזאת.
מנואל טרכטנברג: אתם ניסיתם – ואני מניח שכן – לדבר עם הלמ"ס בנושא הזה?
מנואל טרכטנברג: אני אגיד לך למה.
מנואל טרכטנברג: הלמ"ס בשנים האחרונות עושה את הסקר החברתי, שזה לא היה פעם.
מנואל טרכטנברג: זה התחיל לפני אולי ארבע שנים או משהו כזה.
מנואל טרכטנברג: אפשר להיכנס למשא ומתן איתם על הוספת שתיים-שלוש שאלות לסקר החברתי, שבליווי לשאלות האחרות, יכולות בהחלט לתת תמונת מצב שתאפשר לך לעקוב על פני זמן בצורה מאד שיטתית על זה.
מנואל טרכטנברג: ואז אתה יודע, הלמ"ס תדרוש כסף מסוים, אבל זה סדר אחר לגמרי, מתמחרים את השאלה וכו'.
מנואל טרכטנברג: כלומר מה שאני מציע לכם, תיכנסו לשיג ושיח עם הלמ"ס, כדי להכניס שאלות על תנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: מי שעושה את התהליך הזה זה משרד החינוך, לא אנחנו, אבל אנחנו בהחלט שותפים לו.
<נפתלי דרעי: אנחנו חושבים שתהליך של שנתיים, שאתה מוסר את אותם נתונים של 30,000 מדריכים צעירים ובוגרים, שזה כולל את השם, את העובדים, את תעודת הזהות, את הטלפון, את הכתובת.
<נפתלי דרעי: רק לאסוף את הדטא הזאת ולעבד אותה ולהביא אותה, אתם מתארים לעצמכם איזה תהליך קורה ובמהלך השנה כל תנועה צריכה לעקוב אחרי התהליך של הבדיקה הזאת ולוודא שכשמתקשרים למדריך אז הוא ענה והוא ענה את התשובות הנכונות והוא נתן את הנתונים, כי בסוף זה קובע את התקציב של התנועה.
<נפתלי דרעי: זה תהליך שכמעט משתק את תנועות הנוער במשך שנתיים.
<נפתלי דרעי: זה לא תהליך פשוט.
<נפתלי דרעי: לדעתי צריך לפשט אותו.
<נפתלי דרעי: צריך לעשות אותו הגיוני.
<נפתלי דרעי: אנחנו בביזנס הזה של מפקדים 20 שנה.
<נפתלי דרעי: התחלנו את זה בשנת 1997, בדיוק 20 שנה של מפקדים בכל מיני.
<נפתלי דרעי: פעם עשינו, כשלא הייתה ראמ"ה, עשינו את זה עם המדען הראשי.
<נפתלי דרעי: עשו את זה בשיתוף כזה או אחר עם הלמ"ס.
מנואל טרכטנברג: עוד מילה אחת על זה, בסדר?
מנואל טרכטנברג: אני הייתי יושב ראש הות"ת.
מנואל טרכטנברג: הות"ת מתקצבת את כל המוסדות להשכלה גבוהה, בין היתר לפי מספר תלמידים, סטודנטים, לפי תחומים.
מנואל טרכטנברג: מאיפה באים הנתונים?
מנואל טרכטנברג: מהלמ"ס.
מנואל טרכטנברג: כלומר אנחנו עשינו הסכמים עם הלמ"ס - - -
מירב בן ארי: כן, עושים גם עם משרד השיכון, עם משרד הרווחה.
מירב בן ארי: זאת אומרת עם כל המשרדים הממשלתיים.
מנואל טרכטנברג: זה לא זול, כי שם מדובר על 300,000 סטודנטים.
<נפתלי דרעי: גם פה 300,000 חניכים.
מנואל טרכטנברג: בסדר, אבל זה סדר גודל אחר לגמרי, של אינפורמציה וכו'.
מנואל טרכטנברג: מה שאני מנסה להגיד שעל פי זה מתקצבים.
מנואל טרכטנברג: כלומר במובן הזה, אני אומר לכם שתחשבו על השימוש כדי לנסות, אבל שזה יהיה בעומק.
מנואל טרכטנברג: אני חושב שמה שאתם עשיתם הוא מצוין כדי לשקף מצב לעומק.
<נפתלי דרעי: כן, אין ספק שזה מצוין.
מנואל טרכטנברג: כי הלמ"ס לא יעשה את זה.
מירב בן ארי: העניין של מה שאומר נפתלי, שלעומק הזה יש גם מחיר.
<נפתלי דרעי: הטענה שלי היא לא לראמ"ה.
<נפתלי דרעי: לראמ"ה יש לי רק שבחים.
מנואל טרכטנברג: בסדר, תראי, אדרבא, לכן אני מציע דרך אחרת לשוטט, אם נקרא לזה ככה.
מירב בן ארי: זה לדעתי רעיון ששווה לבדוק אותו.
<נפתלי דרעי: אנחנו עובדים עם מינהל חברה ונוער עשרות שנים ומשתפים פעולה וכו', אבל אנחנו גם רואים מה קורה סביבנו במינהל חברה ונוער.
<נפתלי דרעי: אנחנו לא מכירים גופים אחרים מתוקצבים שעוברים את התהליך הזה.
<נפתלי דרעי: אנחנו לא מבינים מה הסיפור של ה-20 שנה האלה של מפקדי תנועות הנוער.
<נפתלי דרעי: זו שאלה שצריך לשים אותה על השולחן ולראות מי המנוע מתחת לדבר הזה.
<נפתלי דרעי: מי ידליק את המדורה שמחממת את הדבר הזה ולמה זה קורה.
<נפתלי דרעי: כי אם יש גופים אחרים שמתוקצבים בעשרות מיליונים, לא פחות, והם נדרשים רק להגיש רשימה שמית של נבדקים, אם השמות שם אכן קיימים במרשם התושבים ומקבלים כסף, ופה אתה צריך לעבור תהליך של מיצ"ב ותהליך של טלפונים.
<נפתלי דרעי: אתם צריכים להבין, כשמדריך צעיר כזה מתקשרים אליו הביתה, הוא נשאל 120 שאלות.
<נפתלי דרעי: זה ראיון של 15-20 דקות.
<נפתלי דרעי: אתם יודעים כמה סבלנות יש לבני הנוער בגילאים 16,17 – ל-120 שאלות.
<נפתלי דרעי: ועצבנת אותו, אז הוא לא ענה, והנה הלכה קבוצה של חניכים.
מירב בן ארי: רגע, אבל זה חוץ ממה שיש גם במיצ"ב בבית הספר.
<נפתלי דרעי: איך?
מירב בן ארי: חוץ מהמבחן שמצורף.
<נפתלי דרעי: זה תהליך לא פשוט, זה תהליך קשה.
<נפתלי דרעי: אני בכוונה שם את זה על השולחן ואני אומר, פעם שלישית אני אומר, זה לא מכוון נגד ראמ"ה.
<נפתלי דרעי: ראמ"ה עושה עבודה מקצועית ואין לנו תלונות על זה, רק שבחים.
<נפתלי דרעי: אבל אנחנו שואלים את עצמנו אם זה באמת נדרש היום, התהליך הזה, בשביל לקבוע את אותה עוגה של תקציב תנועות הנוער.
מירב בן ארי: רציתם להתייחס, דני?
<דני רוזנר: כן, אני רציתי להתייחס דווקא בפן החיובי, לא בפן השלילי ולהגיד.
<דני רוזנר: אלף, טענתן של התנועות בעיני נכונה ואני מקווה שנמצא את הדרך לא לחזור על המאמץ הזה עוד פעם, הוא מאמץ שבעיני הוא ברזולוציה גבוהה מדי, עם גופים טובים שיודעים לעבוד וזה לא נדרש.
<דני רוזנר: אני מקווה - זרקו פה כמה רעיונות, יש לנו גם רעיונות אחרים - אני מקווה שלא נצטרך לחזור שוב על התחנה הזאת.
<דני רוזנר: לא אצלם וגם לא אצל אחרים.
<דני רוזנר: זה אחד.
<דני רוזנר: ובהיבט של אחרים, אין עוד היקף תקנה של 100 מיליון שקלים היום.
<דני רוזנר: אני מסתכל רגע אחורה, ואל מול זה שבתנועות הנוער נעשה אומדן, התחלנו תהליך בדיקת ייתכנות עם ראמ"ה גם בגופים אחרים, כדי לבחון האם נדרש גם בגופים אחרים לבצע את האומדן.
<דני רוזנר: צריך לזכור שיש פה גם דרישה מהחשב הכללי, גם דרישה ממשרד המשפטים.
<דני רוזנר: זאת אומרת אנחנו לא לבד במשחק הזה.
<נפתלי דרעי: דני, גם כשהיו לנו 20 מיליון, 40 מיליון ו-60 מיליון עשינו מפקד.
<נפתלי דרעי: זה לא קשור ל-100 מיליון.
מירב בן ארי: זה משנת 1997.
<דני רוזנר: אז היום אנחנו במקום אחר, בעידן טכנולוגי ויש כלים אחרים, אני חושב, להביא את המידע.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את תנועות הנוער.
מירב בן ארי: נתחיל עם אילן גזית.
מירב בן ארי: בבקשה אילן.
<אילן גזית: טוב, קודם כל אילן גזית, מזכ"ל תנועת מחנות העולים.
<אילן גזית: קודם כל מירב, אני רוצה להודות לך לא רק בעניין הוועדה, אלא בכלל, את מלווה אותנו במגוון תחומים ועניינים, אז באמת הרבה מאד תודה.
מירב בן ארי: יש לי ולאילן שיחה שבועית.
מירב בן ארי: עד שנפתור את הש"ש, בסדר.
מירב בן ארי: לא סיימנו שם.
<אילן גזית: ונפתור.
<אילן גזית: אני גם מצטרף להערכה שהובעה פה כלפי ראמ"ה.
<אילן גזית: אני חושב שחגית, סיגל, עופר, שהיה מתחילת הדרך ולא נמצא פה, אני חושב שברמת השיח היה שיפור מדהים לעומד המפקד הקודם ואני חושב שלמדתם אותנו.
<אילן גזית: אנחנו למדנו אתכם והצלחנו לייצר שיח.
<אילן גזית: גם כשיש מחלוקות והיו ועדיין יש, אז הוא שיח טוב ומכבד, וכמובן גם למשרד החינוך בעניין הזה.
<אילן גזית: הנתונים מאד מרשימים.
<אילן גזית: אני חושב שבגדול, אם נלך לא 10 שנים אחורה, אלא 20 שנים אחורה, אני חושב שהיו רבים שהספידו את תנועות הנוער בכלל, בכללן.
<אילן גזית: המשבר הקשה שהיה אז לחברה הישראלית ועדיין מלווה אותנו, התנועות היו חלק ממנו ואני חושב שהיינו מאד קרובים למצב שקודם כל הוביל לזה שחלק מהתנועות שהיו אז לא קיימות היום.
<אילן גזית: אבל היינו גם מאד קרובים למצב שהיו הרבה פחות תנועות במדינת ישראל ואני חושב שהתנועות הצליחו דווקא לצמוח מהמשבר הזה ולהיות היום אחד הגופים המובילים חברתית.
<אילן גזית: זה מאד משמח אותי.
<אילן גזית: הנתונים משקפים את זה.
<אילן גזית: הנתונים מאד מרשימים, אבל חשוב לי לחזק את הדברים שנפתלי אמר ביחס למה שהאומדן תבע מאיתנו.
<אילן גזית: במשך שנתיים הנהגות התנועות, מטות התנועות התעסקו רק בזה.
<אילן גזית: היה צוות מאד רציני ברמא"ה שעסק בזה והיה צריך להעמיד צוותים מאד רציניים בתנועות.
<אילן גזית: הם דרשו מאיתנו נתונים ותיקוני נתונים בטווח של שבועיים, לא להכין דו"חות אחרי שנה.
<אילן גזית: אנחנו עבדנו שנתיים באומדן הזה.
<אילן גזית: זה מה שעשינו.
<אילן גזית: ואין לי ספק שזה לקח אותנו אחורה.
<אילן גזית: אין לי ספק בזה.
<אילן גזית: המחיר של קיום האומדן הוא מחיר כבד מדי בשביל מה שהוא משיג.
<אילן גזית: אני חושב שצריך לחזור לוועדת שפירא.
<אילן גזית: אני מחזיק ביד את דו"ח שפירא שיצא בשנת 2003, שבגדול כל הזמן חוזרים ואומרים לנו זה האורים והתומים לאיך נכון לנהוג כלפי תנועות הנוער.
<אילן גזית: זו ועדה שהוקמה על ידי שרת החינוך דאז, ברשות הפרופסור רינה שפירא והוועדה הזאת קבעה יחס אחר לגמרי לגבי תהליך ההערכה של מספר החניכים בתנועות נוער.
<אילן גזית: אני רק רוצה להקריא משפט אחד: בתנועות הנוער קיימת תחלופה גבוהה של חניכים, שנובעת מאופי הפעילות הוולונטרית והבלתי פורמאלית שלה.
<אילן גזית: לא ניתן משום כך לעקוב אחר מספר החניכים במדויק.
<אילן גזית: וזה אגב בניגוד מוחלט למה שקורה באוניברסיטאות ובמכללות ובחינוך הפורמאלי, שניתן לקבוע במדויק כמה תלמידים יש.
<אילן גזית: בתנועות הנוער זה לא המצב.
<אילן גזית: זה לא המצב באופן מובנה.
<אילן גזית: גם הדו"ח של ראמ"ה - - -
מירב בן ארי: אבל אתה צריך לדעת עם כמה התחלת ועם כמה אתה מסיים.
מירב בן ארי: זה כן חשוב.
<אילן גזית: אבל מבנה הפעילות וגם דו"ח העומק מראה שיש תחלופה גבוהה של חניכים.
<אילן גזית: הוא מראה את זה שיש חניכים שהם היו אתמול חניכים והם היום לא.
<אילן גזית: הדלת פתוחה, אתה יכול לחזור ואתה גם חוזר ואחר כך אתה עוזב.
<אילן גזית: זה חלק מאופי הפעילות שלנו.
<אילן גזית: ועדת שפירא לא אמרה אנחנו לא רוצים להעריך כמה חניכים יש בתנועות הנוער, אבל הם אמרו צריך להיכנס להערכה שהיא הערכה רציפה, לא לצלם תמונת מצב.
<אילן גזית: למרות שצריך להיכנס להערכה, שהיא אומרת, היא קובעת.