GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אתה רוצה לדעת מה השם הפרטי של אשתי?
יעקב מרגי: עשה לי טובה, בבקשה.
<יזהר הס: אני לא אגיד לך מה אשתי חושבת על ה.
<יזהר הס: בעניין הגעה של חב"ד לדיונות בסיני או במקומות אחרים, פעם בסיני, היום במקומות אחרים, לחלק סופגניות, אני חושב שיש היגיון בזה שלא מחנות הצבא ולא בתי הספר יהיו פתוחים בפני מי שרוצה להגיע אליהם.
יעקב מרגי: אני אוהב את החד צדדיות הפלורליסטית.
<יזהר הס: אבל חכה, אם מנהלי בתי הספר עצמם ומשרד החינוך עצמו מרשה למנהלים לבחור מי ייכנס בשערי בית הספר הרי זו בדיוק החרות שגם אתה מכוון אליה.
יהודה גליק: הם לא בוחרים.
<יזהר הס: מנהלי בתי הספר יבחרו אם לפנות לתנועה הקונסרבטיבית, או למכון שכטר, לתל"י, למדרשה באורנים, לתנועה הרפורמית או לארגון אחר, וינסו לעשות את זה באופן טבעי ופתוח.
<יזהר הס: עכשיו הסיפור פה הוא באמת ניסיון למלחמות יהודים פנימיות, גם בתוך המגזר החרדי ובעיקר בתוך המגזר הדתי לאומי.
<יזהר הס: המגמה שלחלק מאנשים היא לצנינים, שלמשרד החינוך בשנים האחרונות, בקדנציה הנוכחית ובקדנציה שקדמה לה, לפתוח את הסיפור הזה גם לגופים שאינם אורתודוקסים, לצנינים בעיני חלק מהיושבים סביב השולחן הזה.
<יזהר הס: תיכף נשמע את חבר הכנסת יוגב, שוודאי יצדד בחותם ואספקלריא - - -
יעקב מרגי: אתה יש לך רוח הקודש?
יעקב מרגי: אתה גם מהתנועה המסורתית וגם - - -
<יזהר הס: ונדמה לי, חבר הכנסת מרגי - - -
מרדכי יוגב: יזהר, אתה כרגע דיברת כדיקטטור ופסלת את דעותיהם של אחרים.
מרדכי יוגב: אז כל הפוסל במומו פוסל ולכן אתה פסול.
<מיכל ברמן: במה הוא פסל?
יעקב מרגי: תודה, יזהר, חבל.
<יזהר הס: חן חן, תודה לאדוני.
תמר זנדברג: קודם כל אני רוצה להודות ולברך את 'יתד נאמן' על התחקיר.
מרדכי יוגב: היושב ראש, אני מבקש שתוציא אותו.
מרדכי יוגב: תוציא את היזהר הזה כי כל הפוסל במומו פוסל.
יעקב מרגי: שמעתי את עצתך, לא קיבלתי אותה בינתיים.
תמר זנדברג: אני רוצה קודם כל לברך את עיתון 'יתד נאמן' ואותך על התחקיר, אני בעד עיתונות עם אג'נדה, אני חושבת שזכותכם לקרוא תחקיר לכל בדיקה שאתם עושים בתחום החינוך.
תמר זנדברג: אני כן רוצה לומר שחלק לדעתי מחלק מהמסקנות הוועדה הזו בעניין שהתחקירן דיבר על יחס משרד החינוך, פרסום, שקיפות במידע והיחס של דוברות משרד החינוך לעיתונים ועיתונאים באופן כללי באשר הם, יהיו הרבה עיתונאים שיצטרפו לזה ואני חושבת שזה משהו שהוועדה צריכה לתת דעתה.
תמר זנדברג: אני מציעה לך לחבור לעיתון 'הארץ', אני אומרת בשיא הרצינות, כתבת החינוך ירדן סקופ מתלוננת הרבה על היחס של משרד החינוך בקבלת מידע, שקיפות במכרזים וכו', ואני חושבת שבנושא הזה באמת כל הכבוד לכם ותמשיכו לבצע תחקירים בהמשך להשקפת עולמכם.
תמר זנדברג: עכשיו בוא נבדוק מה גילה התחקיר, כמו שהצגת פה וגם קראתי את התחקיר.
תמר זנדברג: תנועות, רפורמיות, קונסרבטיביות, חילוניות, פלורליסטיות, ליברליות, מילים שהפכו כאן למילות גנאי ותיכף אני אתייחס לזה, ניגשו למכרז, מכרז שהיה פתוח לכולם, היו טובים, זכו במכרזים, רחמנא ליצלן, מכרזים, שוב, שהיו פתוחים לכלל הציבור, עשו עבודה טובה והעבירו את התכנים שלהם, שאגב מפורטים כאן בצורה מאוד יפה וכמובן שקופה וכל אחד יכול ויכולה להתרשם, ובאיזה ערכים מדובר, שכאן יוצאים ומתקוממים נגדם.
תמר זנדברג: כן, חברות וחברים, הערכים שמשרד החינוך הוציא למכרז ושעברו לבוא כתכנים שייכנסו למערכת החינוך הממלכתית של כולנו הם שוויון, פלורליזם, אהבת אדם, יהדות פתוחה, ליברלית.
תמר זנדברג: המילים האלה עוד רגע הפכו כאן למילות גנאי.
תמר זנדברג: כן, חברות וחברים, אין סימטריה בין שוויון, אחווה ופלורליזם ובין שנאת נשים, הדרת נשים ושנאת להט"בים.
תמר זנדברג: אין שוויון בין הערכים האלה.
תמר זנדברג: אלה חשוכים ואלה מתקדמים.
תמר זנדברג: כן, הדברים האלה צריכים שייאמרו.
יעקב מרגי: התנ"ך הומניסטי בעינייך?
יהודה גליק: ואין הבדל בין החרדים של מרצ לבין החרדים של יהדות התורה.
יהודה גליק: כולם חרדים באותה מידה.
יעקב מרגי: בבקשה, תמר, יש לך דקה, תסכמי.
תמר זנדברג: זה לגבי התוכן והחומר עצמו.
תמר זנדברג: מי טוען את הטענה זו?
תמר זנדברג: וכאן זה שיא, באמת אני אומרת, איזה שהיא אירוניה.
תמר זנדברג: יושבים כאן חברי כנסת ואנשים שמייצגים מגזר שמבקש להשתלט באמצעים כוחניים ובאמצעות לובי פוליטי צר ומצומצם על המערכת הממלכתית מבלי שהם בכלל לומדים בו והציבור שלהם לא לומד בו, אני לא מדברת עליך, ומבלי ש - - -
יעקב מרגי: גם לא עליי.
יעקב מרגי: היא לא מדברת עליי והיא לא מדברת עליו, כי כולנו בוגרי הממלכתי.
תמר זנדברג: גם לא עליך, נכון.
יעקב מרגי: פליטי הממלכתי.
תמר זנדברג: ומבלי שבזרמים האלה מלמדים לימודי ליבה, את הבסיס שבבסיס, והם מבקשים להכתיב במונופול צר את התכנים בחינוך הממלכתי.
תמר זנדברג: אני רוצה לסיום להצטרף לדברים שאמר יזהר הס.
תמר זנדברג: אני חושבת שהדיון כאן הוא דיון מאוד מאוד חשוב.
תמר זנדברג: הדיון הזה הוא חשוב ואסור לברוח ממנו.
תמר זנדברג: יש כאן שתי אפשרויות, אחת זה ללכת ולהתכנס למה שהנשיא קרא נאום השבטים.
תמר זנדברג: אגב, אני כבר אומרת, זאת לא האופציה המועדפת עליי.
תמר זנדברג: להגיד, זרם זרם באמונתו יחיה, אתם אל תתערבו לנו, אנחנו לא נתערב לכם, חרדים לא ילמדו לימודי ליבה ואנחנו נראה איך הבוגרים של המערכת הזו יוכלו לעבוד וללמוד וכו', והאולי הזרמים הדמוקרטיים, הליברלים, הפלורליסטים, יקימו את הזרמים שלהם וכל אחד בנפרד.
תמר זנדברג: אבל האופציה השנייה, והיא האופציה הממלכתית, היא האופציה שעליה קמה מדינת ישראל, ואני לא רואה שום סיבה שהיא תשתנה, היא שהתכנים האלה, בטח ובטח בלימודי היהדות, יהיו פתוחים לכולם.
יהודה גליק: לא לכולם - - -
יעקב מרגי: רגע, יהודה.
יעקב מרגי: תמר, תודה, סיימנו.
תמר זנדברג: לא רק לאורתודוקסים, לכולם.
יהודה גליק: לא לכולם, רק לכם.
יעקב מרגי: יהודה, תודה רבה.
יעקב מרגי: יהודה, פעם ראשונה.
תמר זנדברג: לכולם.
תמר זנדברג: אתם עד היום השתלטתם על מערכת החינוך וזה נגמר.
יעקב מרגי: תודה, תמר.
יעקב מרגי: רבותיי, ברבע ל-11 זמן התגובות, התגובות של משרד החינוך, נפתח עליהם דיון, לכן אשתדל להכניס את כולם תוך כדי, נא להקפיד על הזמנים.
יעקב מרגי: ???
יעקב מרגי: גלעד קריב.
<קריאה: הרב.
גלעד קריב: חברים, בוקר טוב לכולם.
גלעד קריב: תודה ליושב ראש הוועדה, גם לחבר הכנסת גליק על העלאת הנושא, אני אשתדל לא לחזור על דברים שנאמרו.
גלעד קריב: הדיון שחבר הכנסת גליק ביקש לעורר הוא דיון חשוב, אלא שהנחת היסוד שלו צריכה להיות הפוכה כי המצב במערכת החינוך במשך עשרות שנים היה שגם בחינוך הממלכתי, שמשרת את המשפחות הלא אורתודוקסיות בישראל, החילוניות והמסורתיות, הייתה דומיננטיות יתר עד כדי מונופול בתחום הזהות היהודית לגורמים שמזוהים עם היהדות האורתודוקסית.
גלעד קריב: למעשה כשבודקים את הנתונים לגופם רואים שלמרות המהלכים החשובים של משרד החינוך מאז פרסום דוח שנהר זה המצב גם היום.
גלעד קריב: אני אתן רק שתי דוגמאות כמותיות.
גלעד קריב: התקנה המרכזית שבאמצעותה משרד החינוך תומך בפעילות של ארגונים בתוך בתי ספר, תקנת המרכזים להעמקת הזהות היהודית, בתקנה הזו שמחלקת עשרות מיליוני שקלים בשנה, רק 3% מהתקציבים מגיעים לארגונים ששותפים לזירת ההתחדשות היהודית, הרוב המכריע של התקציבים לפעילות בתוך בתי ספר ממלכתיים מגיעים לארגונים שמזוהים חד חד ערכית עם היהדות האורתודוקסית.
גלעד קריב: דוגמה שנייה, בבתי הספר הממלכתיים, לא הממלכתי דתי ולא החרדי, מופעלים מאות תקנים של בנות שירות לאומי, כולן בוגרות אולפנות של הציונות הדתית.
גלעד קריב: אם כבר יש מציאות בבתי הספר הממלכתיים עדיין, למרות התכנית החדשה, למרות ספרי הלימוד, למרות המכרזים, היא שברוב המכריע של בתי הספר החילוניים והמסורתיים בישראל, המנהלים בעצם בוחרים בתכניות אורתודוקסיות מכיוון שהן ניתנות לבתי הספר כמעט בחינם, מכיוון שהגורמים האורתודוקסים הם אלה שמחוברים לעטיני המימון של משרד החינוך.
גלעד קריב: אני מקווה שמשרד החינוך היום, בזכות המהלכים שעליהם אתה מדבר, מתחיל לתקן את המציאות.
גלעד קריב: מי שמכיר את הפעילות של משרד החינוך יודע שהיא מבוססת בראש ובראשונה על הרעיון של להציע מניפת תכניות לכל בית ספר ובמניפה הזו ישנן תכניות רפורמיות וקונסרבטיביות וחילוניות ומסורתיות וגם תכניות עדיין של גופים אורתודוקסים.
גלעד קריב: עכשיו לגבי התכנים הרפורמים.
גלעד קריב: יכולתי להתנצח עם התחקיר של 'יתד נאמן' ברמה העובדתית.
גלעד קריב: לדוגמה התנועה הרפורמית לצערי לא זכתה באף מכרז של משרד החינוך מעולם ולצערי לא קיבלה פטור ממכרז מעולם, אבל אני לא רוצה להתנצח עם 'יתד נאמן', להיפך, אני רוצה לומר לכם - - -
<יעקב אליאך: לא פטור ממכרז, דיברנו על - - -
גלעד קריב: לא פטור ממכרז ולא מכרז, אבל להיפך, אני רוצה לומר לכם, אתם צודקים, היהדות הרפורמית, ביחד עם עוד הרבה שחקנים שנמצאים כאן, אכן מתכוונת בשנים הקרובות להגביר את המאמצים שלה בחינוך הממלכתי של מדינת ישראל, את שמונה בתי הספר הממלכתיים שלנו אנחנו מתכוונים להפוך ל-20 בתי ספר, את 50 גני הילדים שלנו, שרובם ממלכתיים ועירוניים, נהפוך ל-100 גנים.
גלעד קריב: לא נשרת בעוד חמש שנים רק 100 בתי ספר ממלכתיים, נשרת 1,000 בתי ספר ממלכתיים ובפעם הראשונה הזירה הפלורליסטית עומדת למול הכוחות המונופוליסטיים ומודיעה, חברים, מתחיל מאבק על דמותו של החינוך הממלכתי ובמאבק הזה אנחנו בהחלט מתכוונים, בגישה פלורליסטית - - -
יעקב מרגי: אני חושב שאנחנו בעיצומו, לא בהתחלתו.
גלעד קריב: בעיצומו ובמאבק הזה אנחנו מתכוונים להפוך את המציאות שבה זרם אחד רואה את עצמו כבעל מונופול על היהדות.
יעקב מרגי: פעם שלישית, תודה.
גלעד קריב: משפט אחרון, אדוני היושב ראש.
גלעד קריב: מכיוון ש'יתד נאמן' פתחו מחלקת תחקירים, וצריך לברך אותם על כך, אני רוצה להציע שהתחקיר הבא של 'יתד נאמן' יהיה על אפליית הבנות הספרדיות בסקטורים האשכנזיים.
יהודה גליק: זה לא רלוונטי.
גלעד קריב: מאוד רלוונטי.
יעקב מרגי: מיכאל, בבקשה.
יעקב מרגי: סליחה, תמיד חברי כנסת - - - בבקשה, מיכל בירן ולאחר מכן אתה.
<מיכל ברמן: המסגרת שדרכה אני חושבת על כל העניין היא זה שכן, כולנו משפחה.
<מיכל ברמן: גם אם זה נעים וגם אם זה לא נעים וגם אם חלק זה אנחנו פה הדודה מהצד שלא סובלים אותו, תקועים אחד עם השני, משפחה.
<מיכל ברמן: גם אם זה לא נעים לכם, יהיו לכם ילדים שייצאו בשאלה, וגם אם זה לא נעים לחלקנו, יהיו לנו ילדים - - -
יעקב מרגי: את יודעת שאני לא מרגיש תקוע עם אף אחד.
<מיכל ברמן: אתה לא נתת לי להפריע לך, אל תפריע לי.
<מיכל ברמן: גם אם המחשבה לא נעימה לכם, יהיו לכם ילדים שייצאו בשאלה או יבחרו בגוון אחר של יהדות, וגם אם זה לא נעים לחלקנו החילוניים פה, יהיו לנו ילדים - - -
מיכאל מלכיאלי: מה זה פה - - -
<מיכל ברמן: עכשיו אני מדברת.
מיכאל מלכיאלי: לא, מה זה?
<מיכל ברמן: לא, זה תיאור מציאות.
<מיכל ברמן: וגם ראיתי בקיבוצים הכי חילוניים שהילדים שלהם, וחלקם, חזרו בשאלה ונמצאים במסגרות הרבה יותר אורתודוקסיות - - -
מיכאל מלכיאלי: חזרו בתשובה, לא בשאלה.
<מיכל ברמן: אמרתי את שני הצדדים.
<מיכל ברמן: אני חושבת שאתה יודע - - -
יעקב מרגי: בסדר, ברוכה הבאה.
<מיכל ברמן: חברים, אי אפשר לדבר, מרגי.
<מיכל ברמן: אתה מפריע לי, חבר הכנסת מלכיאלי.
<מיכל ברמן: זאת המציאות, זאת משפחה אחת, זה ציר אחד ואנשים נעים על הציר הזה ומוצאים את המקום שנעים להם להיות בו.
<מיכל ברמן: אני רואה בזה אדם באמונתו יחידה.
<מיכל ברמן: שאלת מה זה קצה נפשם?
<מיכל ברמן: קצה נפשם.
יעקב מרגי: לא שאלתי.
<מיכל ברמן: כשאני רואה את העוזר שלי, שלוחם במגלן, שהזמין לחתונה שלו לוחמים מהצוות שלו שאני לא צריכה להגיד לכם איזה דברים הם עשו ביחד, שכשהם הבינו שמחתן אותו רב רפורמי הם עזבו באמצע החתונה, זה מנתק את הקשר החברי והבסיסי בתוך החברה הישראלית.
<מיכל ברמן: לא צריך להסכים על הכול, מי שלא רוצה להתחתן רפורמי שלא יתחתן רפורמי, אף אחד לא כפה פה על אף אחד אחר להחזיק בעמדות שהוא לא רוצה.
<מיכל ברמן: דבר אחד אני מבקשת ממך, חבר הכנסת מלכיאלי, תבין שזו חברה אחת.
<מיכל ברמן: אמרת שאתה לא מפחד מתחרות, וואלה, אז יאללה, תן לאנשים להתחתן איך שהם ירצו ובואו נראה איך המספרים יתיישבו.
<מיכל ברמן: כשאתם דוחקים אותנו תראה מה אתה עושה.
<מיכל ברמן: 'אתה עושה', סליחה, זה לא אתה, אבל העמדה שאתה מחזיק בה.
<מיכל ברמן: אחותי התחתנה עם רב רפורמי ובמדינת ישראל לא מכירים בנישואים שלה, אח שלי התחתן בעיריית ניו יורק בעירייה, מכירים בנישואים שלו.
<מיכל ברמן: לא עדיף שאנשים יתחתנו פה, עם רב, עם המשפחה שלהם, בחיק המסורת היהודית, בעיניי זה הפסד גדול.
<מיכל ברמן: משפט לסיכום.
<מיכל ברמן: אני חושבת שאני מברכת על התכנית הזאת.
<מיכל ברמן: אגב, חבל שהמצב הוא ש-85% מהמכרזים ממילא זכו בהם אורתודוקסים, תנו את האפשרות הזאת, אף אחד לא מכריח אף אחד, אתה לא מפחד מהתחרות?
<מיכל ברמן: בוא נראה אותך מתמודד איתה.
<מיכל ברמן: אני יודעת שמהציבור שאני מכירה הדבר הזה יאפשר במקום את תחושת ה'קצה נפשם', יאפשר חיבור, יאפשר למצוא לכל אחד מקום בתוך היהדות שבו הוא מרגיש נוח ונעים לו להיות בו.
<מיכאל זלבה: אני מיכאל זלבה ממכון אספקלריא.
<מיכאל זלבה: אני בוגר של החינוך הממלכתי, קיבוץ ניצנים בדרום ומנעו ממני את היהדות עד גיל 22, עד שחזרתי בתשובה וחבל לי על זה, פספסתי הרבה שנים טובות ואני רוצה להקריא לכם את התשובה של משרד החינוך למכתב ששלחתי.
<מיכאל זלבה: למכתב ששלחתי אליהם.
<מיכאל זלבה: שאלתי אותם 'יש לכם תכנים רפורמיים במשרד החינוך?
<מיכאל זלבה: יש אצלכם רפורמים?
<מיכאל זלבה: ' מה הם עונים לי?
<מיכאל זלבה: 'בהמשך לפנייתך', דרך הרב מקלב, 'אודות תכניות הלימודים רפורמיות במערכת החינוך הממלכתית, מבדיקה שערכנו במשרד החינוך לא קיימים תכנים רפורמיים במערכת החינוך כלל וכלל'.
יעקב מרגי: זו התשובה שקיבלתי גם אני.
<מיכאל זלבה: משרד החינוך, דרך חבר הכנסת מקלב.
<מיכאל זלבה: מה מסתירים פה?
<מיכאל זלבה: למה רוצים להסתיר מהורים חילוניים ומסורתיים מה מלמדים את הילדים שלהם?
<מיכאל זלבה: איפה הפלורליזם וחופש המידע?
<מיכאל זלבה: אני חייב להגיד לציבור שכל כך רוצה לדבוק ביהדות - - -
יעקב מרגי: מיכאל, יש לך דוגמאות לתכנים רפורמיים?
<מיכאל זלבה: הנה יש לי מכתב, אני מחזיק אותו.
גלעד קריב: שמנו אותם באוגדן, אדוני היושב ראש.
יעקב מרגי: סליחה, אני שאלתי אותך?
יעקב מרגי: אני פניתי אליו, למה אתם - - -
גלעד קריב: צודק.
<מיכאל זלבה: יש פה צימאון אמיתי ל - - -
יעקב מרגי: מגיל מסוים, היו עושים לכם אבחון, נותנים לכם כמה אותיות לועזיות, שיש בהן גם את האות A ואת האות D ואת האות H.
יעקב מרגי: קצת סבלנות.
<מיכאל זלבה: יש כאן באמת צימאון אמיתי ליהדות בעם ישראל, בזכות הקדושה של הארץ, אבל יש פה כוחות מחוץ למדינה, הקרן החדשה, קרנות רפורמיות שמנתבות את הצימאון ליהדות למקומות שזה רק ציור של יהדות, אבל יהדות בלי מצוות, כמו שמלמדים בתור תרבות.
<מיכאל זלבה: יהדות בלי יראת שמים, בלי קדושה, ותפילין ותפילה בתור משהו חיצוני זה לא יהדות - - -
תמר זנדברג: מי קבע את זה?
יעקב מרגי: סליחה, תמר.
תמר זנדברג: באמת - - -
יעקב מרגי: תמר, לא, אין, זה לא דיון רגיל.
יעקב מרגי: אמרתי מתחילת הדיון, את איחרת.
תמר זנדברג: אין בעיה, אני שואלת אותו שאלת הבהרה.
יעקב מרגי: לא, יש לי בעיה כשאת לא מגיעה מתחילת הדיון לשמוע את סדרי הדיון שלי ואחר כך אנחנו - - -
<מיכל ברמן: בסדר, אבל הוא אומר לנו שאנחנו לא יהודים, איך אפשר לשתוק על זה?
יעקב מרגי: הוא לא אמר, זו דעתו.
יעקב מרגי: אמרת דברים שהוא לא הסכים איתך והוא לא צדק.
תמר זנדברג: אני שואלת מי קובע את זה, אני שואלת אם הוא קובע את זה או שהקדוש ברוך הוא קבע את זה, או מי קבע את זה?
יעקב מרגי: מאחר שאנחנו לא במכון מחקר ולא בבית משפט הוא לא חייב לענות לך.
<מיכאל זלבה: לא, לא יודע איך הכניסו כאילו אמרתי שמישהו פה לא יהודי.
<מיכאל זלבה: אמרתי שזה לא יהדות והלא יהדות הזאת זה כמו שקורה בארצות הברית, זה הגשר לנצרות.
<מיכאל זלבה: זה נצרות בלי אותו האיש.
<מיכל ברמן: וואי וואי וואי.
תמר זנדברג: זכותך לדעה החשוכה הזאת, אבל היא לא רלוונטית.
יעקב מרגי: תמר, אמרנו מתחילת הדיון שזו דעה חשוכה, נכון?
יעקב מרגי: כל מה שלא כמוך הוא חשוך.
תמר זנדברג: לא, כל מה שחשוך הוא חשוך.
מיכאל מלכיאלי: הדעה החשוכה שלך לא - - - מהדעה הנאורה שלו.
<מיכל ברמן: כשהוא אומר לנו שאנחנו לא יהודים ושלמעשה אנחנו - - -
<מיכאל זלבה: לא אמרתי לא יהודים - - -
תמר זנדברג: הוא לא אמר שלא יהודים, הוא אמר שזו לא יהדות.
תמר זנדברג: הוא ולא אתה קובעים - - - עם כל הכבוד.
יעקב מרגי: תמר, את שמה לב להתנהגות שלך ומחר תבואי 'עוד פעם הוצאת אותי'.
תמר זנדברג: אז אל תוציא אותי.
<מיכאל זלבה: זה מתוך מכון הרטמן, מתוך הספר על תורה שבעל פה, תיאור של אותו האיש, מה זה עושה שם?
<מיכאל זלבה: ובציור על יום כיפור - - -
יעקב מרגי: מה זה אותו האיש?
<מיכאל זלבה: אותו האיש זה אותו האיש.
<קריאה: ישו.
<מיכאל זלבה: ולמשל על יום כיפור, מכון הרטמן שלך, רמברנדט, 'הבן האובד'.
<מיכאל זלבה: 'הבן האובד' זה לא סתם ציור, זה יהדות חוזרת לנצרות.
<מיכאל זלבה: מה זה עושה במשרד החינוך ב - - -
מיכאל מלכיאלי: וזה משרד החינוך הקודם.
תמר זנדברג: מלמד על רמברנדט.
תמר זנדברג: אוי ואבוי, תציל אותנו מרמברנדט.
תמר זנדברג: בחייך, זה - - -
יעקב מרגי: אני קיבלתי על עצמי אתמול, ידעתי שתבואי לדיון, אני הפעם לא אוציא אותך, אבל כנראה שאת לא תמנעי ממני את החוויה הזאת.
אלעזר שטרן: אתה רק מגנה או גם נותן צל"שים למי שמצליח לשתוק?
<מיכל ברמן: זה לא עובד ככה, בכנסת לא מקבלים על זה צל"שים.
יעקב מרגי: מוטי יוגב, אתה רוצה אחרי קסניה?
מרדכי יוגב: אחרי קסניה, בסדר.
קסניה סבטלובה: תודה לך, כבוד היושב ראש, על הדיון החשוב הזה.
קסניה סבטלובה: אנחנו באמת פעם אחרי פעם נפגשים ואנחנו דנים באותם הדברים, על חוסר הסובלנות, על חוסר קבלת האחר, על כך שזרם אחד כופה על כל השאר את מה שהוא רוצה.
יהודה גליק: למה את - - -
יהודה גליק: ולמה - - -
קסניה סבטלובה: אני חייבת לומר לך, יהודה היקר והמתוק, שזה בלתי אפשרי שלמשל החילוניים עכשיו יבואו לבני ברק או יבואו לקרית ספר או לכל מקום אחר ושם יעשו מרכז לחילון.
קסניה סבטלובה: שומו שמים, חס וחלילה, מה יהיה איתם?
קסניה סבטלובה: ירצחו אותם, הם לא יהיו, יתלו אותם כמו את הבובות האלה שתלו.
מיכאל מלכיאלי: בבני ברק לא רוצחים.
מיכאל מלכיאלי: לא, לא.
קסניה סבטלובה: כן, כן, כן.
יעקב מרגי: מלכיאלי, תן לה, אנחנו הורגלנו לשמוע דברים, גם לא נכונים וגם קשים.
קסניה סבטלובה: יסקלו אותם באבנים.
מיכאל מלכיאלי: בבני ברק תולים אנשים?
קסניה סבטלובה: כן, יפגעו, כמו עם הבובה הזאת בשכונת גאולה, של החייל.
יעקב מרגי: קסניה, יש לך דקה איכותית, אל תבזבזי אותה.
קסניה סבטלובה: בדקה איכותית אני חייבת להגיד לכם, אנחנו חיים במדינה דמוקרטית ופה חייבים לקבל את הדמוקרטיה הזאת, גם במערכת החינוך.
קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים שיהיו שם תכנים רפורמיים, קונסרבטיביים, שיהיו שם תמונות של נשים בהתחלה, אנחנו מסתכלים על ספרי לימוד, מכיתה ה', מכיתה ו', מביאים אותם ללשכה שלי, אין שם אף תמונה של אישה, אין שם אף שם של אישה אפילו.
קסניה סבטלובה: זה בושה למדינת ישראל.
קסניה סבטלובה: תתביישו לכם.
מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש, ברשות חבריי חברי הכנסת וברשות כל האורחים המכובדים פה, כל אחד לפי כבודו ומעלתו, אדוני היושב ראש, וגם דעתו.
מרדכי יוגב: שלא כפי חלק מהארגונים פה, שקוראים לאחר חשוך, אני לא קורא פה לאף אחד חשוך, אני מכבד את דעתו של כל אחד ואחד וכל הפוסל במומו פוסל, חבריי מהאגף ההוא.
מרדכי יוגב: שבנו לארצנו, בנינו פה מדינה יהודית ודמוקרטית לתפארת, שבנו לארצנו כדי לחבר את כולנו, קודם כל לעצמנו כעם, זה הדבר הראשון, לאחדות ישראל, וגם לחבר את עצמנו לשורשינו, לזהותנו היהודית.
מרדכי יוגב: זהותנו היהודית, ראוי שלימודי היהדות בחסות משרד החינוך יהיו כאלה שמחוברים ומחברים לשורשינו ולא לימודי יהדות, במרכאות, שמועברים על ידי גורמים או חומרי לימוד שמנתקים אותנו משורשינו.
מרדכי יוגב: אני לא פוסל אף אחד, אני מעריך כל יהודי באשר דעתו, עומק שורשיו, עומק מחויבותו או אי רצונו להיות מחויב לתורה ולמצוות ויש מקום לזרמים שונים, אבל יהדות זה לא פולקלור, יהדות זה מקצוע עם שורשים, כמו עץ שיש לו שורשים, וזה מה ששומר אותנו כעם כבר למעלה מ-3,500 שנה.
מרדכי יוגב: בזכות היהדות על שורשיה נשמרנו כעם ובזכות היהדות על שורשיה נישמר כעם.
מרדכי יוגב: ראוי שבחסות משרד החינוך הישראלי במדינת ישראל מקצוע היהדות יהיה מקצוע שמחובר לשורשים ומועבר על ידי גורמים שמחברים לשורשים ולא מנתקים מהשורשים.
מרדכי יוגב: את העומק, את הרוחב, יקבע כל זרם כפי שהוא ירצה, אבל את החיבור לשורשים, זו מחויבות שראוי שהיה תהיה נור ואור לדרכנו.
יעקב מרגי: נאמני תורה ועבודה.
<יוני שוורץ: שלום, תודה, אדוני היושב ראש.
אלעזר שטרן: עד שהוא ימצא, רציתי להגיד לך, אדוני היושב ראש, שאני טעיתי קודם כשאמרתי שמשרד החינוך רק מתקצב פעילות אחרת, ראיתי שגם משרד החקלאות גם מתקצב פעילות יהודית.
יעקב מרגי: תיארתי לעצמי שהטעות שלך היא יהודה ועוד לקרא.
אלעזר שטרן: לא, אתה מבין את זה?
אלעזר שטרן: אתה יושב ראש ועדת חינוך.
אלעזר שטרן: כשסופרים כמה מכון הרטמן מקבל - - -
יעקב מרגי: לא, אבל עכשיו נאמני תורה ועבודה.
אלעזר שטרן: לא, אני ראיתי שלקח לו זמן.
אלעזר שטרן: אני רק רציתי לומר שבאמת בוא נהיה ישרים עם עצמנו.
<יוני שוורץ: יוני שוורץ מנאמני תורה ועבודה.
אלעזר שטרן: תחקיר ב'יתד נאמן', תרשום לך, משרד החקלאות, תקציב - - - יהודית.
יעקב מרגי: אלעזר, תדעו לכם, קריאות ביניים מורידות מהדוברים שנרשמו וצר לי על אלה שלא ידברו, כי ברבע, כמו שאמרתי, אני מקווה שהשעון הזה מדויק - - -
<יוני שוורץ: תודה ליושב ראש ולחברי הכנסת.
<יוני שוורץ: התנועה שאני מייצג אותה כאן, נאמני תורה ועבודה, היא תנועה דתית ואנו מאמינים כי כל מוסד צריך לחנך את תלמידיו בדרכו, אך ראוי כי יחשוף את תלמידיו לדעות שונות, נוספות, אשר יעשירו את הסתכלותו ויעמיקו את זהותו.
<יוני שוורץ: הדבר אמור הן בבתי ספר ממלכתיים, דתיים והן במוסדות הדתיים.
<יוני שוורץ: לצערנו הכינוי רפורמים הפך להיות כינוי גנאי לכל עמדה השונה מקו מסוים וצר.
<יוני שוורץ: אבוי לנו אם אנשי קו זה יהיו היהדות היחידה שתיכנס לבתי ספר בישראל.
<יוני שוורץ: מי שפוסל כניסת כל עמדה השונה משלו לבתי ספר ממלכתיים, סופו שיביא לביטול כל לימוד של ערכים יהודיים.
יעקב מרגי: אני מקצר.
יעקב מרגי: אמרתי שמיד משרד החינוך ידברו, אבל מאחר שמכון הרטמן הוזכר והייתה פנייה אישית אליו אני אתן לך בקצרה ממש להתייחס ואני מתנצל בפני אלה שנרשמו ולא הספקנו, כי אני רוצה לשמוע את משרד החינוך.
<אריאל פיקאר: שלום, אני אריאל פיקאר, תכנית בארי, מכון שלום הרטמן.
<אריאל פיקאר: אדוני היושב ראש, אני חושב שהוויכוח העמוק פה הוא על המושג פלורליזם.
<אריאל פיקאר: כפי שאמר חבר הכנסת גליק, חברי וידידי מנוער, אנחנו פלורליסטים, פלורליזם אומר שהתפיסות היהודיות השונות שקיימות במרחב היהודי הן חלק מהתרבות שלנו ולכן אנחנו מביאים, תקרא את הספרים שאנחנו כותבים, את הדעות השונות, בעיקר אגב את הדעות המסורתיות, הרבניות, הן עיקר החומר שמלמדים בתרבות יהודית ישראלית בכל בית ספר בישראל.
<אריאל פיקאר: זה עיקר החומרים, המשנה והתלמוד והרמב"ם והרמב"ן.
<אריאל פיקאר: אלה החומרים העיקריים.
<אריאל פיקאר: נכון, יש עוד חומרים נוספים, מהתרבות הישראלית, התרבות המתחדשת, אבל זו תפיסת פלורליסטית.
<אריאל פיקאר: מה ההבדל בין פלורליזם לתפיסה אחרת, מוניזם?
<אריאל פיקאר: אנחנו מביאים רבנים אורתודוקסים, אני בעצמי רב אורתודוקסי, לחנך וללמד את המורים שלנו.
<אריאל פיקאר: אורתודוקסים, רפורמים, חילוניים, דתיים, גברים, נשים, אבל המוניסט, זה שאיננו פלורליסט, לעולם לא יזמין אותי לדבר בחוגים שלו, לעולם לא יזמינו אותי או אחרים כמוני ללמד בארגונים שהם אינם פלורליסטים.
<אריאל פיקאר: אז מה אתם מצפים שבית ספר ממלכתי יעשה?
<אריאל פיקאר: מה הוא יעדיף?
<אריאל פיקאר: האם הוא יעדיף מישהו שמביא לו יהדות מסוימת, מכובדת ככל שתהיה, ויגיד לו 'רק זו היהדות ואין בלתה'?
<אריאל פיקאר: או מישהו שאומר לו 'יש הרבה סוגים של יהדות', יש היהדות האורתודוקסית ויש מסורתיות ויש רפורמה וקונסרבטיביות ויש חילוניות, איזה העדפה תהיה לו?
<אריאל פיקאר: בוודאי שהוא יעדיף את הפלורליזם.
<אריאל פיקאר: על זה הוויכוח שלנו.
יעקב מרגי: חשבתי שאתה הולך להתייחס, למה דווקא להביא את הדוגמה של אותו אירוע מקראי מרמברנדט, אבל לא משנה, עכשיו - - -
גלעד קריב: אבל, אדוני, שאלה.
יעקב מרגי: רגע, סליחה, לא.
יעקב מרגי: אני מבקש להתייחס לסוגיות, אל"ף, שהמכרזים שלכם מוטים אך ורק לבתי מדרש פלורליסטיים ומאחר שזה כמעט - - -
<קריאה: אמן, הלוואי.
יעקב מרגי: גברתי, את ליד הבחור שאני לא יודע את שמו, עם האדום, זה מגחך אותך, עם החיוכים והצחוקים.
יעקב מרגי: זה מראה כמה אתם נאורים ופלורליסטים.
גלעד קריב: אבל, אדוני, לא צוחקים על מה שאתה אמרת.
יעקב מרגי: לא, לא משנה.
גלעד קריב: אנחנו מוחים על המציאות - - -
מיכאל מלכיאלי: מציאות שמה?
מיכאל מלכיאלי: שמלמדים את הילדים שלי את השטויות האלה?
יעקב מרגי: לא משנה, אני מכבד.
יעקב מרגי: סליחה, מלכיאלי, אתה מפריע לי.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד אני יושב פה שעה ו-45 דקות, שומע דברים, תאמין לי שמבחינתי הופכים לי את בני מעיי, ואני מכבד, לא צחקתי על שום איוולת שנאמרה ונאמרו פה הרבה דברי כסילות ואיוולת ולא צחקתי ולא חייכתי ולא בזתי.
<קריאה: מה אתה עושה עכשיו?
מיכאל מלכיאלי: זו חוצפה, השאלה הזאת .
יעקב מרגי: מי זו שאלה?
יעקב מרגי: אני מוציא אותך, צאי החוצה, בבקשה.
יעקב מרגי: עניתי לך, מה אני עושה עכשיו.
יעקב מרגי: תתייחס, מה שרציתי לומר, האם המכרזים באמת מוטים לכיוון מסוים.
יעקב מרגי: לטענות שנאמרו כאן, לגבי הטיה מכוונת של הכנסת תכנים רפורמיים, כפי שהכותרת של המסמך מדברת.
<משה וינשטוק: אני אפתח בתרבות יהודית ישראלית.
<משה וינשטוק: סליחה, שמי משה וינשטוק, יושב ראש המזכירות הפדגוגית.
יעקב מרגי: כמה שנים אתה בתפקיד?
<משה וינשטוק: שנה עוד מעט, אני חתמתי על תכנית הלימודים, אני עומד מאחוריה.
<משה וינשטוק: יום אחד כשאגיע לשמים, לא הרבה זכויות יש לי, אבל אני חושב שזו - - -
יעקב מרגי: אנחנו לא מדברים פה על השמים, כי יש כאלה לא מאמינים שיש שם משהו.
<מיכל ברמן: אבל זה לא מטריד אותנו שמישהו חושב - - - זה ההבדל.
יעקב מרגי: תודה, משה וינשטוק, בבקשה.
<משה וינשטוק: אני רוצה להגיד לגבי תרבות יהודית ישראלית.
<משה וינשטוק: תרבות יהודית ישראלית היא לא תכנית רפורמית ולא תכנית אורתודוקסית.
<משה וינשטוק: כל החומרים, חבר הכנסת גליק, עד היום, שנכתבו, עדיין לא נכתבו חומרים, הם חומרים יהודיים פשוטים, של תכנים כמו התנ"ך, כמו תורה שבעל פה.
<משה וינשטוק: יש עדיין רק את התכנים הבסיסיים, עדיין לא נכתבו ספרי הלימוד.
<משה וינשטוק: זה נכון שניגשו הרבה גופים לספרי הלימוד, מכל הזרמים, וחלקם כותבים, גם מכל הזרמים, לכן חומרי הלמידה הם יהיו מכל הזרמים.
<משה וינשטוק: בעצם יהיו חומרים ובית ספר יוכל לבחור.
<משה וינשטוק: אגב, כמו הפעילויות החווייתיות.
<משה וינשטוק: פעילויות חווייתיות ניתנות על ידי גופים רבים.
<משה וינשטוק: אגב, למשרד החינוך יש מאגר תכניות של 1,600, 1,800 גופים שמורשים לעשות את זה ובית הספר בוחר.
<משה וינשטוק: מה שכן התכנית הזאת עושה, זו תכנית שבעיניי מחברת בין הילד, ואני אקריא את הנושאים, לאגודת חז"ל, לפרקי אבות, פעם ראשונה שילד במדינת ישראל יפתח ויידע מה זה סידור התפילה.
<משה וינשטוק: זה לא היה אף פעם וזה לא יהיה אף פעם אם התכנית הזאת לא תצליח.
<משה וינשטוק: זה נכון שמורים מעבירים את זה, זה לא גופים חיצוניים שמעבירים את זה, מי שמעביר את זה אלה המורים, המורים של התלמידים מעבירים את התכנית הזאת והתכנית הזאת עוסקת כל שנה בערכים כמו תפילה, כמו ארץ ישראל, כמו בן אדם לחברו, כמו אחריות חברתית.
<משה וינשטוק: הילדים יכירו מה זה ט"ו בשבט, מה זה שמיני עצרת, מה זה יום הכיפורים ומה זה סוכות, וכל הילדים במדינת ישראל יכירו את זה בממלכתי, כי זה הסיפור שלהם בדיוק כמו הסיפור שלנו.
<משה וינשטוק: אנחנו לא פה מחלקים למי כן ולמי לא, וכל מי שיקבע איתי פגישה אני מוכן לשבת איתו על כל התכנים והוא יראה את התכנים.
<משה וינשטוק: אלא מה?
<משה וינשטוק: שעדיין אין חומרי לימוד וחומרי הלימוד שמוצגים אלה חומרי לימוד של תכניות שעברו, חלקם יותר טובים, חלקם פחות טובים, ייכתבו חומרי הלימוד ואז נוכל ללכת לפה.
<משה וינשטוק: מילה אחת.
יעקב מרגי: תקשיב, בוועדות אחרות אפשר למכור סחורה לא עוברת לסוחר, פה אני מבקש לדעת, כשאתה אומר ייכתבו, תאמר לפרוטוקול צפי.
<משה וינשטוק: אנחנו שואפים שבאוגוסט כבר יהיו ספרים לתשע"ח.