GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גילי בן מנחם: תהליך ההתנדבות מתחיל ברגע שקיבל המיועד לשירות ביטחוני פטור משירות צבאי.
<גילי בן מנחם: אנחנו מזמנים אותו ללשכות הגיוס כאחד שעונה להגדרה של מיועד לשירות ביטחוני לפי חוק מגיל 16.5 ואילך.
<גילי בן מנחם: הוא מגיע ללשכת הגיוס, מתחיל את הליכי הגיוס לצה"ל.
<גילי בן מנחם: כאשר בתהליך הגיוס מתעורר עניין כזה או אחר – לצורך הדיון הנוכחי, זה עניין רפואי – אנחנו שולחים אותו לבדיקות רפואיות כאלה ואחרות.
<גילי בן מנחם: המועד של הבדיקות האלה נקבע על-ידי כמה גורמים.
<גילי בן מנחם: אחד, הגיל שלו.
<גילי בן מנחם: ככל שהוא יותר מבוגר, אנחנו מזמנים אותו כמה שיותר מוקדם כדי למנוע מצב שילדים מעל גיל 19 נמצאים בביתם ומחכים לגיוס.
<גילי בן מנחם: זה נמצא בתחום אחריותו של הפרט – אם הוא לא ישתף פעולה, התהליך הזה ייקח יותר זמן.
<גילי בן מנחם: ברגע שהחלטנו שהוא לא כשיר לשירות ביטחוני – מיותר לציין שבתהליך הזה צה"ל מקמץ באפשרות לתת פטור משירות ביטחוני, כי התכנית היא לגייס כמה שיותר – באותו הרגע הוא יכול להתחיל בתהליך ההתנדבות.
<גילי בן מנחם: גם התהליך הזה מושפע משני גורמים – אחד, מאופי הבעיה שבגינה הוא קיבל פטור משירות ביטחוני.
<גילי בן מנחם: זו יכולה להיות בעיה רפואית, בעיה נפשית כזאת או אחרת.
<גילי בן מנחם: לאחר מכן, היות והוא צריך להתנדב וזה מושפע מהרצון שלו, בקצב שבו הוא מביא את האישורים הנדרשים כדי לבחון את האישור שלו לשירות כמתנדב בצה"ל.
<גילי בן מנחם: במידה והוא מתחיל תהליך התנדבות, ברגע שבו הוא מקבל פטור משירות ביטחוני, והבעיה היא בעיה יחסית לא מורכבת, והוא מספק את כל האישורים הנדרשים – כי בסוף ההחלטה לגייס מתנדב היא החלטה כבדה מאוד.
<גילי בן מנחם: אנחנו החלטנו שהוא לא מתאים לשירות ביטחוני, ואנחנו בכל זאת מגייסים אותו.
<גילי בן מנחם: זה עניין של אחריות רפואית ברוב המקרים.
<גילי בן מנחם: ברגע שהוא מתחיל תהליך – הוא משתף פעולה ומביא אישורים – התהליך הזה יכול להסתיים בתוך מספר חודשים, אפילו ארבעה חודשים.
<גילי בן מנחם: אם הבעיה היא מורכבת יותר והוא לא משתף פעולה – לוקח את הזמן עד שהוא מביא אישור רפואי – זה יכול לקחת גם מעל לשנה.
<גילי בן מנחם: לכן אני לא יודע להגיד שעד ספטמבר אנחנו נסיים את כל האישור.
<גילי בן מנחם: אנחנו כן עושים את כל הפעולות כדי שמי שמתנדב לשירות ביטחוני ומעוניין בכך, יתגייס ביחד עם בני גילו.
<גילי בן מנחם: לכן אם הוא משתף פעולה והבעיה היא פחות מורכבת, זה יכול להסתיים עד ספטמבר.
<גילי בן מנחם: אבל אם לא, והוא לא משתף פעולה, זה ייקח יותר זמן.
מרדכי יוגב: אני שמח על היוזמה של חברי, חבר הכנסת עמר בר-לב, גם הצטרפתי אליה.
מרדכי יוגב: הוא אומר דברים ברורים בדברי ההסבר, ואני חושב שצריך לקרוא אותם ולהבין אותם.
מרדכי יוגב: אני חושב שהאגף הביטחוני-חברתי צריך להוביל אותם, וצה"ל צריך רק לברך עליהם.
מרדכי יוגב: בחקיקה המקדימה, שהיא איננה מתקיימת, היה על כך שתקצובית, המכינות הקדם צבאיות תעלנה ב-15% בשנה.
מרדכי יוגב: תקציבית.
<יהודית גידלי: עד 15%.
מרדכי יוגב: עד 15% לשנה.
מרדכי יוגב: בפועל, מה שקורה עכשיו, נכון לתשובת סגנית ראש אכ"א מהבוקר, תת-אלוף מירב קירשנר, הם נכונים לעלות ב-9%.
מרדכי יוגב: שר הביטחון הקודם העלה ל-5%.
מרדכי יוגב: שם זה מדבר על כוח אדם.
מרדכי יוגב: תקצובית זה אנשים.
מרדכי יוגב: בזה אני מעיר הערה לצה"ל וחוזר למהות הדיון.
מרדכי יוגב: אני סבור שתהליכית, כיוון שכולנו מברכים – אתה ברכת בראשית דבריך, גילי, על כך שזה מסייע לצה"ל.
מרדכי יוגב: זה שיש מצוקת כוח אדם בשנה-שנתיים-שלוש-ארבע הקרובות – אנחנו יודעים מה יש.
מרדכי יוגב: עדיין, תהליכית, אם יעלה באחוז בשנה – ל-10%, ל-11%, ל-12%, ויגיע גם למקבילה התקציבית, צה"ל לא ייפגע, כי אנשים בני 20 הם עדיין מה שקוראים "משוגעים".
מרדכי יוגב: אני לא מדבר על דחיית גיוס ל-26, אני מדבר על דחיית גיוס ל-18, 19, 20, שנה-שנה וחצי, מה שעושות המכינות.
מרדכי יוגב: הם עדיין משוגעים, והם באים עוד יותר משוגעים.
מרדכי יוגב: עם זה גם מי שצריך להישאר בצה"ל לפיקוד, או לדברים אחרים, או מי שצריך יהיה עם מוטיבציות חיוביות יותר.
מרדכי יוגב: זה משדרג את בוגרי המכינות, כנ"ל בוגרי הש"ש.
מרדכי יוגב: דרך אגב, אנחנו מסכימים גם על זה.
מרדכי יוגב: לכן תהליכית, צה"ל לא נפגע בכוח אדם.
מרדכי יוגב: כל שנה הוא מקבל אותם.
<גילי בן מנחם: הדיון הוא לא להגדלת מכסות לדחיית גיוס במכינות.
מרדכי יוגב: את זה שמתי ברקע.
<גילי בן מנחם: זה לא הדיון.
<גילי בן מנחם: האנשים האלה מתנדבים.
<גילי בן מנחם: מבחינתנו - - -
מרדכי יוגב: מעבר לזה – גם על זה יש הסכמה בחדר, שאותה אוכלוסייה עם מגבלה כזו או אחרת, עם נכות כזו או אחרת – הרי אתם עשיתם דבר ענק.
מרדכי יוגב: אני רוצה לשבח את צה"ל.
מרדכי יוגב: היינו בקריה בבניין מול החניון של מבנה צה"ל ומשרד הביטחון.
מרדכי יוגב: בלי לפרט, בחדר הזה יש מחלקה שלמה שאתם עושים אתה נפלאות.
מרדכי יוגב: זה חזון גדול וכולנו חיים אותו ומסכימים אתו.
מרדכי יוגב: גם צה"ל מרוויח, ודאי הם מרוויחים, גם חסד וגם אמת.
מרדכי יוגב: לגופו של עניין, אני רוצה להתכנס – אני משוכנע שה-18 האלה – גם אם זה יהיה 36, גם זה יגיע ל-70 - -
עודד פורר: את לא יודעת כמה עולה חניך כזה?
מרדכי יוגב: - - שני דברים אני רוצה להסביר.
מרדכי יוגב: אחד, אי-אפשר רפואית כנראה לאבחן את יכולותיו, כי היכולות הללו – מירב, אי-אפשר, להערכתי, לאפיין את מוגבלויותיו שנה מראש.
מרדכי יוגב: בדרך כלל נדרשים גם לוועדות רפואיות כל הזמן, ולעתים גם תוך כדי שירות משהו קורה, סביבת העבודה איננה מותאמת למגבלה או לצורך.
מרדכי יוגב: יש פה צורך במעקב רפואי לעתים יותר רציף.
מרדכי יוגב: לכן אין טעם להגיד ספטמבר או דצמבר, באוגוסט יוכלו לדעת למה אפשר לשבץ אותו, לעתים קודם.
מרדכי יוגב: זה תלוי במגבלה, תלוי בבעיה הרפואית.
מרדכי יוגב: לכן זה לא נכון.
מרדכי יוגב: הכן נכון הוא לראות בהם לא בתוך הנטו, לראות בהם טרה.
מרדכי יוגב: זה שם המשחק – לראות בהם טרה, תוספת כוח אדם 18, בעוד שנה 30, אינשאללה.
מרדכי יוגב: זה נכון להם, זה נכון לרווח המסוים שצה"ל ייקח, או לכך שצה"ל מחזק את פניו בחברה.
מרדכי יוגב: זה גם חשוב.
עודד פורר: אפשר לדעת כמה עולה חניך?
מרדכי יוגב: זה מגביר מוטיבציות.
מרדכי יוגב: לכן הסיפור הזה במספרים קטנים – כמו ששאל פה חברי עודד עכשיו בשליפה, כמה זה עולה לנו?
מרדכי יוגב: ולראות בזה נטו של הטרה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת יוגב, אני רוצה להתקדם.
מרדכי יוגב: בלי קשר למספר שצה"ל יגייס.
מרדכי יוגב: וחברי, עמר בר-לב בדברי ההסבר בדיוק אמר את זה.
מירב בן ארי: מועצת המכינות, מה אתן רוצות להעיר?
<אפרת אהרוני: היעדים של התכנית – נכון שהשנה יש לנו 18 חבר'ה, בשנה הבאה הולכים להיות - - -
מירב בן ארי: מה היה בשנה שעברה?
<אפרת אהרוני: לא הייתה תכנית.
מירב בן ארי: לפני ה-18?
מירב בן ארי: פעם ראשונה?
<אפרת אהרוני: המכינות שילבו עד היום - - -
<חביבה סלומון: - - -
מירב בן ארי: פעם ראשונה שיש תכנית כזו.
<קריאה: מובנית.
מירב בן ארי: רצינו להבהיר את זה לטובת הפרוטוקול, לפני כן לא היה.
מירב בן ארי: אותם 18 חבר'ה, מה רצית להגיד עליהם?
<אפרת אהרוני: אני רק אסיים את דברי, שיעדי התכנית מגיעים ל-70 חבר'ה בתום חמש שנים, וזה מספר שנשאר בהתמדה.
<אפרת אהרוני: הרעיון הוא שבטווח הארוך, בכל שנה יהיו 70 חבר'ה עם מוגבלויות שמשולבים - - -
מירב בן ארי: לחמש שנים.
<אפרת אהרוני: לטווח הארוך, לחמש שנים.
<אפרת אהרוני: עד חמש שנים להגיע למספר הזה, אבל אחר-כך בכל שנה יהיו 70.
מירב בן ארי: מי מממן את ה-18 האלה היום?
<אפרת אהרוני: בשנת המכינה?
עודד פורר: אנחנו צריכים לדעת כמה זה מממן.
מירב בן ארי: אותו חניך שהולך למכינה, הוא כמו חניך, הוא משלם את דמי ההשתתפות שלו, ואתם משלמים עליו את מה שהמדינה משלמת עליו, שזה 27,000 שקל היום, מה שעולה חניך.
מירב בן ארי: 27,000 שקל עולה חניך - - -
<קריאה: לא, מירב, שנייה.
מירב בן ארי: 26,500, סליחה, עיגלתי למעלה.
מירב בן ארי: 26,500 עולה חניך.
<חביבה סלומון: חניך מקבל במכינה בחודש סדר גודל של 2,500 שקלים, לשנה 25,000 שקל.
<חביבה סלומון: מתנדב שמגיע למכינה, צריך להשקיע בו הרבה יותר.
עודד פורר: אני שואל כמה אתם מתקצבים.
עודד פורר: נניח שהחניך הזה יתגייס.
מירב בן ארי: רגיל.
עודד פורר: כמה אתם מתקצבים את החניך הזה?
<חביבה סלומון: רגיל.
מירב בן ארי: רגיל, עודד.
מירב בן ארי: 26,500.
עודד פורר: 25,000 שקל?
עודד פורר: כל מה שאנחנו מדברים פה בסוף - - -
<חביבה סלומון: רגע, שנייה.
<חביבה סלומון: זה התעריף, אבל מה שנעשה כאן בתהליך המדהים של ועדת ההיגוי והחברים שנמצאים כאן – הרווחה, הג'וינט וכולם – הוסיפו תקציב נוסף - - -
מירב בן ארי: כמה נוסף?
עודד פורר: אני מדבר על הבעיה של משרד הביטחון.
מירב בן ארי: רגע, עודד.
מירב בן ארי: כמה נוסף ל-26,500, שזה בסיס של חניך?
<חביבה סלומון: זה הרבה מאוד.
מירב בן ארי: כמה הוספתם?
<יפעת קליין: יפעת קליין, מהג'וינט, מאשלים.
<יפעת קליין: התקציב של התכנית בנוי כך שההשתתפות של החניכים במכינה היא זהה מבחינת משרד החינוך ומשרד הביטחון להשתתפות של כל חניך.
מירב בן ארי: עודד, זו השאלה שלך.
מירב בן ארי: זו התוספת לכמה עולה חניך בלי מוגבלות.
<יפעת קליין: התוספת היא ההנגשות וההתאמות שנדרשות לאותו חניך.
<יפעת קליין: יש סל גדול של התאמות והנגשות שבמסגרת הפיילוט אנחנו עכשיו בונים אותו.
<יפעת קליין: אנחנו התחלנו עם איזשהו סל, אנחנו בודקים אותו, אולי עוד נשנה אותו במהלך תקופת הפיילוט.
<יפעת קליין: ההתאמות וההנגשות האלה ממומנות על-ידי משרד הרווחה, שהילה מייצגת אותו כאן, ועל-ידי משרד הבריאות.
מירב בן ארי: לא קיבלתי תשובה כמה זה עולה.
עמר בר-לב: מבחינת המדינה זה אותו סכום.
עמר בר-לב: צעיר או צעירה עם מגבלות או ללא מגבלות – אותו סכום.
מירב בן ארי: אותו דבר.
מירב בן ארי: מבחינת משרד הביטחון ומשרד החינוך.
מירב בן ארי: רווחה ובריאות נותנים אקסטרה לאותו חניך.
<קריאה: זה גם מדינה, לא רק.
עמר בר-לב: ג'וינט זה לא - - -
מירב בן ארי: אבל זה מה שהם התחילו, עמר, רציתי שתקשיבו.
מירב בן ארי: יש לנו את הבייסיק, 26,500 – זה חינוך וביטחון, חצי-חצי, כמו חניך במכינה.
מירב בן ארי: בנוסף, הוא גם משלם למכינה תשלום קבוע.
עמר בר-לב: כמו כל אחד.
מירב בן ארי: בנוסף, משרד הרווחה והבריאות שם כסף על כל חניך – כמה בערך?
מירב בן ארי: אני הבנתי שצריך לשנות כי זו שנה ראשונה.
<הילה רכס מליק: קודם כל זו שנה ראשונה, זה פיילוט, ואנחנו בונים.
<הילה רכס מליק: אין לי תשובה אחידה כמה אנחנו נותנים על כל נער ונערה.
עודד פורר: יש לי שאלה עקרונית.
<הילה רכס מליק: אנחנו מנסים לבנות משהו אישי מותאם.
מירב בן ארי: חליפה אישית לכל חניך.
<הילה רכס מליק: שמי הילה רכס מליק, ואני מפקחת ארצית במשרד הרווחה, באגף למוגבלות שכלית התפתחותית בשירות קהילות.
<הילה רכס מליק: אנחנו מנסים לבנות חליפה אישית.
<הילה רכס מליק: יש לנו נערה במכינה קדם צבאית שאנחנו נותנים עליה לחודש תוספת של כ-1,000 ומשהו שקלים.
<הילה רכס מליק: יש נער או נערה שאנחנו תומכים רק - - -
מירב בן ארי: תלוי איזו מוגבלות וכמה צרכים יש לה.
<הילה רכס מליק: הבחורה הספציפית הזו עם מוגבלות שכלית התפתחותית, ולכן אנחנו צריכים לתת תמיכות רחבות.
<הילה רכס מליק: אנחנו לוקחים על זה אחריות מלאה.
מירב בן ארי: סליחה, חברי הכנסת, אני רוצה להבין - - -
עודד פורר: אני גם רוצה להבין, ואני גם רוצה לשאול שאלה, אני לא מצליח לשאול שאלה פה.
מירב בן ארי: אני נותנת לך.
מירב בן ארי: אני רק אומרת שאתם שמים את הכסף בלי קשר אם בסוף הוא יתגייס לצבא או לא.
<הילה רכס מליק: נכון.
מירב בן ארי: אז זה מה שאתם צריכים לעשות כמוהם.
מירב בן ארי: הם שמים בכל מחיר.
מירב בן ארי: את לא הולכת לבקש מאותה צעירה את הכסף ששילמת.
<הילה רכס מליק: אני רוצה להגיד משהו.
<הילה רכס מליק: לגבי התאריך, שמבקשים שבספטמבר כבר ידעו שהנער או הנערה עם המוגבלות יכולים להתנדב.
<הילה רכס מליק: אצל נער ונערה ללא מוגבלות תהליך הגיוס וההכנה מתחילים בגיל 16.5.
<הילה רכס מליק: אבל אצל נער ונערה עם מוגבלות, יכול להיות שפתאום כל הרצון להתנדב יגיע דווקא בסוף י"ב.
<הילה רכס מליק: לפעמים זה גם בתי ספר לחינוך מיוחד, ואז זה גיל 21.
<הילה רכס מליק: רק אז מגיעה הבשלות לחשוב בכלל על התנדבות.
<הילה רכס מליק: לספטמבר הבא היא עדיין לא תהיה מוכרת כמתנדבת, אותה נערה, או אותו נער.
<הילה רכס מליק: אנחנו מבקשים שזה לא יפיל את ההשתתפות שלהם בתכנית, שנחשוב על משהו לחלץ את זה.
<הילה רכס מליק: כי חבל לא לתת הזדמנות.
מירב בן ארי: חבר הכנסת פורר, אתה מבין למה רציתי – כי מבחינתנו, מה שקורה כאן, זה שמשרד הרווחה והבריאות אומרים לאותו חניך עם מוגבלות אנחנו משקיעים בך כדי שתגיע לצבא.
מירב בן ארי: יכול להיות שבסוף הצבא יחליט לא לגייס, אבל הם לא ילכו לאותה צעירה ויגידו לה תחזירי את הכסף כי לא התגייסת לצבא.
<הילה רכס מליק: חשוב לי לציין שאנחנו מאמינים שהם ילכו לצבא ויתגייסו.
<קריאה: כולם מאמינים.
<תמר זעירא דביר: אני מבקשת להוסיף מרכיב הוצאה נוסף.
<תמר זעירא דביר: תמר זעירא, סמנכ"לית מועצת המכינות הקדם צבאיות, מייצגת היום את מועצת המכינות.
<תמר זעירא דביר: מרכיב הוצאה נוסף משמעותי מאוד הוא מרכיב ההוצאה של המכינות.
<תמר זעירא דביר: חניך או חניכה כאלה דורשים ליווי והשקעה ברמת כוח אדם, ברמת צוות.
<תמר זעירא דביר: יש לנו חניכים שלפני כל שיעור איש צוות עובר אתם ומסביר להם מה הולך להיות בשיעור, ואחרי כל שיעור לוודא שהם הבינו.
<תמר זעירא דביר: יש לנו הנגשה של שמע, של בעיות קשב.
<תמר זעירא דביר: זה דורש השקעה משוגעת מהמכינות.
<תמר זעירא דביר: הם עושים את זה היום.
<תמר זעירא דביר: זאת אומרת, הם לא מקבלים תקצוב יתר ממשרד הביטחון, הם מקבלים בקושי את אותו תקצוב, וגם זה, רטרואקטיבית בגלל שרוב התהליכים לא מסתיימים עד דצמבר, אז הם נפגעים ולא מקבלים רטרואקטיבית.
<תמר זעירא דביר: מה גם, עצם זה שהם מקבלים היום כתקנים נוספים, זה לא מעוגן.
<תמר זעירא דביר: קודם כל – נכנסתי לדיון בסערה – אני מברכת מאוד את חבר הכנסת בר-לב, את חברי הכנסת הנוספים שיושבים כאן, על ההצעה, את הפורום המכובד שדואג לדבר הזה.
<תמר זעירא דביר: זה פרויקט מתאים שזוכה לרוח גבית מכל הגורמים המעורבים, כולל מהמכינות, שנותנות היום הרבה מעבר בהתנדבות ועל חשבונן.
<תמר זעירא דביר: מה שאנחנו מבקשים, כאשר מתקנים את התיקון, להוסיף את זה בנוסף.
<תמר זעירא דביר: מה שקורה, בגלל שתקן כזה הוא הרבה יותר יקר – תבינו, למכינות היום אין בעיה לאייש את התקנים שלהן.
<תמר זעירא דביר: הבחירה לקחת צעיר עם מוגבלות היום אומרת בחירה של סיכון – גם לא לקבל כסף בכלל, גם כשמקבלים אותו, לקבל אותו באופן חלקי, וגם להשקיע לפעמים פי 2 או פי 3 מחניך רגיל.
<תמר זעירא דביר: ועדיין הן עושות את זה – 18 השנה, 30 בשנה הבאה – עם כל הסיכונים.
מירב בן ארי: הצגת כמו שצריך.
מירב בן ארי: חבר הכנסת פורר.
עודד פורר: נעשה הפרדה בין המהות לטכניקה.
מירב בן ארי: לפרוצדורה.
עודד פורר: הבעיה – לפחות לפי מה שאני מבין אותה – היא פרוצדורלית.
עודד פורר: היא פרוצדורלית מהסיבה הפשוטה שיש בה גם היגיון.
עודד פורר: משרד הביטחון אומר אני מתקצב בשמחה, אבל אני מתקצב את מי שקשור למשרד הביטחון.
עודד פורר: אני לא יכול לתקצב מישהו – יש בעיות רווחה, יש בעיות אחרות.
עודד פורר: אני רוצה שאנשים יקבלו תעודת בגרות.
עודד פורר: במקומות שלא מקבלים תעודת בגרות, אני רוצה להכשיר אותם לבגרות.
עודד פורר: צה"ל עושה פרויקטים של בגרות במקרים מסוימים, אבל למי הוא עושה אותם?
עודד פורר: למי שנמצא בתוך מסגרת הצה"לית.
עודד פורר: הוא אומר: אני רוצה לתקצב, אבל יכול לתקצב את מי שבסופו של דבר נכנס לתוך הצבא.
עודד פורר: אני לא מתקצב את מי שנכנס לתוך הצבא.
מירב בן ארי: מצד שני, הוא מתקצב מישהו שמתחיל שנה ראשונה ונושר.
מירב בן ארי: הוא מתקצב גם אותו.
מירב בן ארי: אני עוזרת לך בעניין הזה.
עודד פורר: אבל, משרד הרווחה, שתפקידו הוא שונה מתפקיד משרד הבריאות, הם אומרים: אנחנו מתקצבים את זה כמו שזה, כי בעצם המכינה יש משמעות.
עודד פורר: גם אם הוא לא יתגייס בסוף, למכינה עצמה יש משמעות לאותו חניך.
עודד פורר: צריך להבין, קל לפתור את זה, כי הסכום פה הוא מגוחך במונחי תקציב המדינה.
עודד פורר: אנחנו מדברים על חצי מיליון שקל.
מירב בן ארי: תעשה כפול 70.
עודד פורר: חצי מיליון שקל על 20 חניכים.
עודד פורר: בסוף, כשיהיו בתוך חמש שנים 70 חניכים – אז על מה אנחנו מדברים, על מיליון וחצי שקל?
עודד פורר: על שני מיליון שקל?
מירב בן ארי: חצי-חצי.
עודד פורר: חצי מהם כבר יתגייסו, אז נשאר פה פער של מיליון שקל שצריך להחליט איפה שמים אותו.
עודד פורר: אני חושב, כדי לפתור את זה, שזה יהיה דרך משרד החינוך, או שזה יהיה – כי פה מתקצבים 100%.
עודד פורר: כל חניך צריך לקבל את התקציב שלו בעניין הזה, לא יכול להיות מעבר.
עודד פורר: כמו שאמר חבר הכנסת יוגב, מדובר על אקסטרה, זה לא צריך להיספר כחלק מה-100% של המכינה, זה ה-110%, 105%.
עודד פורר: צריך לקבוע שמשרד הרווחה, או הבריאות, או החינוך, מתקצב במידה והחניך לא התגייס.
מירב בן ארי: הם עושים את זה בכל מקרה.
עודד פורר: לא, אני מדבר על ה-25,000 האלה.
עודד פורר: מי שלא יתגייס יתוקצב על-ידי המשרדים האזרחיים, ומי שיתגייס יתוקצב על-ידי תקציב משרד הביטחון.
עודד פורר: איך הם יסגרו את זה ביניהם בתקציב המדינה – יושב פה נציג של האוצר.
עודד פורר: אני חושב שלסגור מיליון שקל בין תקציב משרד הביטחון לתקציב משרד החינוך – לא, יודע, בין ה-60 מיליארד פה, ל-60 מיליארד פה.
מירב בן ארי: הנקודה ברורה וחשובה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת בר-לב.
עמר בר-לב: ראשית, הדבר הכי חשוב שחסר בהצעה המקורית הוא סעיף שאומר שמדובר בתקנים ייעודיים לצעירים האלה.
מירב בן ארי: כמו בשירות לאומי.
עמר בר-לב: אפשר להגיד שהיעד הוא 70 תקנים בתוך חמש שנים, אפשר להגיד שהמכינות ומשרד הביטחון יסכמו ביניהם, אבל זה הדבר שהכי חשוב להוסיף.
עמר בר-לב: אני חושב שההערה ששמענו מהמכינות, בסך הכול, מבחינת המכינות ביום-יום, ההשקעה היא מעל ומעבר לכל חניך כזה, לאו דווקא משמעויות כספיות.
עמר בר-לב: חלקן גם משמעויות כספיות – אם צריך לפני שיעור ואחרי שיעור עיסוק נוסף.
עמר בר-לב: ולכן אני חושב שאת בעיות התזרים של המכינות צריך לפתור בצורה מוחלטת, או לפחות בצורה חלקית.
עמר בר-לב: אנחנו יודעים מהפיילוט עד עכשיו ש-50% מתגייסים.
עמר בר-לב: אני חושב ואני מעריך שעד סוף שנת התקציב הזאת, מתוך השמונה או התשעה האחרים, חלקם יתגייסו.
עמר בר-לב: אנחנו יודעים שבלי קשר לנושא הזה, מקובל על כל המשרדים שגם אם 10% לא מתגייסים בכלל - - -
עודד פורר: משלמים את הכול, את ה-100%.
עמר בר-לב: לכן אני חושב שבנושא התקציב – אני מסכים שלא צריך לפרוץ את זה לחלוטין.
עמר בר-לב: זה צריך להיות סעיף שמדבר על תקנים, וסעיף שאומר ש-75% מזה יתוקצב בכל מקרה.
עמר בר-לב: לגבי ה-25% הנותרים, אם לא יתגייסו, וזה חורג מה-90%, אז יתחילו להתחשבן אתם.
מירב בן ארי: דרך אגב, זה הרבה יותר.
מירב בן ארי: 90% הוא מממן, 10% בכל מקרה.
עודד פורר: אני חושב שהפתרון הוא הרבה יותר פשוט.
עמר בר-לב: מה שעודד אמר, אני בעד, כי הוא לוקח את הכול.
מירב בן ארי: הוא הוסיף נקודה מעניינת.
עודד פורר: אני לא רוצה שבסוף המכינות הן אלה שיישארו לחכות לאסוף את התקציב מהמשרד הזה או מהמשרד הזה.
עודד פורר: אני לא מכיר את כל חוק המכינות ואיך זה הולך, אבל אני חושב שבעניין הזה התקצוב צריך להיות 100% לעניינים תזרימיים מאחד מהמשרדים, שבסוף, בהתאם למתגייסים, יועבר לאותו משרד.
עודד פורר: יתגייסו עשרה – נאמר כך, אם משרד החינוך יקבל חצי מיליון שקל שמגיעים לו ממשרד הביטחון באיחור של חצי שנה, כנראה שהעובדים במשרד החינוך יקבלו משכורת.
עודד פורר: אני לא חושב שיעצרו משכורות.
מירב בן ארי: גם הפוך.
עודד פורר: בסדר, אין בעיה, לשני הכיוונים.
עודד פורר: כל מה שאני אומר, בסוף, רוב התקציב ישולם בכל מקרה על-ידי משרד הרווחה, בריאות או החינוך.
עודד פורר: מרגע שיודעים שהתגייס חניך או קיבל את האישור, מועבר התקציב ממשרד הביטחון לאותו משרד, בכלל לא למכינה.
עודד פורר: זו דעתי.
עמר בר-לב: אבל מראש משרד הביטחון ומשרד החינוך צריכים – זה לא נכון להפיל את 25,000 כפול 20 על המשרדים האלה.
מירב בן ארי: לא, לא יהיה להם תמריץ - - -
עודד פורר: להיפך, יהיה תמריץ לגייס אותם.
<מירב ישראלי: לא, לגייס אותם למכינה.
<מירב ישראלי: כי הם לא ידעו מראש אם הם יקבלו תקציב או לא.
<מירב ישראלי: במצב כזה, המכינות יהיו מוכנות פחות לקבל חניכים מהסוג - - -
עודד פורר: להיפך, מה שאני אומר שהמכינה תקבל את התקציב בכל מקרה.
עודד פורר: זה מה שאני אומר.
עודד פורר: ואחר-כך שהמשרדים יתחשבנו ביניהם.
עודד פורר: או מפה או מפה, לא אכפת לי מאיפה זה.
עמר בר-לב: עודד, אני אומר בוא נקבע שלפחות 75% מראש יקבלו ממשרד הביטחון וממשרד החינוך, כי אנחנו יודעים כבר היום בפיילוט ש-50%, ובטח יותר, יתגייסו.
עמר בר-לב: והיתרה ממשרד הבריאות וממשרד הרווחה.
עמר בר-לב: ואם יתגייסו כל ה-100%, או 90% - - -
מירב בן ארי: 90% צריך בחוק המכינות.
מירב בן ארי: זה מה שצריך.
מירב בן ארי: למה הם צריכים להיות על 100% כשזה 90% גיוס?
עודד פורר: אפשר לעשות משהו אחר.
עודד פורר: אפשר לקבוע פה את ה-75% כהקלה לעומת 90% במקומות אחרים.
עודד פורר: יש בזה היגיון.
עמר בר-לב: אם אנחנו קובעים תקנים, במקרה הזה, 75%.
עודד פורר: מכינה רגילה זה 90%, פה זה 75%.
מירב בן ארי: חייבים לומר שאני הייתי מעורבת מעל הראש בחוק של השירות הלאומי בוועדת העבודה והרווחה.
מירב בן ארי: שם קבענו בחוק תקנים לצעירים עם מוגבלות ולנוער בסיכון.
מירב בן ארי: דרך אגב, באופן כללי, זה צריך להיות גם בחוק המכינות, לדעתי.
<קריאה: זה גם יפתור לנו שאלה של שוויון.
מירב בן ארי: לדעתי, עמר, אנחנו לא נוכל בחוק הזה לקבוע את התקנים, אבל אנחנו כן צריכים לעשות מה שעשינו בחוק שירות לאומי אזרחי, שעכשיו סיימנו אותו ברווחה אחרי דיונים של שנה.
עמר בר-לב: לא לקבוע את המספר, אבל לקבוע שאלו תקנים מיוחדים ייעודיים של משרד החינוך והמכינות.
עמר בר-לב: משרד הביטחון והמכינות יקבעו כל שנה.
מירב בן ארי: זה מה שעשינו בחוק השירות הלאומי האזרחי, זה העניין.
מירב בן ארי: אני רוצה לחדד משהו.
מירב בן ארי: משרד המשפטים, בבקשה.
<הדס אגמון: הדס אגמון ממשרד המשפטים.
<הדס אגמון: הערה מכיוון שטרם נידון.
<הדס אגמון: עד היום החוק דיבר רק על זכאים למכינות, רק מי שהוא אוכלוסיית המתגייסים, להבדיל מאוכלוסיית המתנדבים.
<הדס אגמון: כאשר עכשיו אנחנו קובעים בחוק זכות לתקצוב למכינות למי שהוא מתנדב, צריך לשים לב שיש עוד אוכלוסיות - - -
<יהודית גידלי: מתנדב עם מוגבלות.
<הדס אגמון: זאת הצעת החוק.
<יהודית גידלי: אני מבינה לאן את חותרת, לכן חשוב מאוד להוסיף את המילים עם מוגבלות.
<הדס אגמון: זו בדיוק ההערה.
<הדס אגמון: כאשר אנחנו מתחילים להסתכל על אוכלוסיית המתנדבים, צריך לזכור שיש עוד אוכלוסייה עיקרית שמתנדבת – ערבים שלא נקראים לשירות ביטחון, אבל יכולים להתנדב.
<הדס אגמון: אני מבינה שהצעת החוק נועדה לעגן מצב קיים שנולד מחוץ למסגרת החוקית, אבל כשאנחנו מעלים את זה לדרגה של חקיקה, צריך לשים לב.
עמר בר-לב: צריך לעשות חידוד.
<הדס אגמון: אני מניחה שלא הייתה כוונה למציעים לפתוח את הדלת, אבל רק לאנשים עם מוגבלות.
עמר בר-לב: אני אסביר את כוונת המציעים.
עודד פורר: אותו מתנדב, מרגע שהוא נכנס למכינה, הוא לא מקבל תקציב בסוף?
עמר בר-לב: אני אגיד מה כוונת המציעים, בתור המציעים.
<הדס אגמון: היום אין דבר כזה.
<הדס אגמון: אני אסיים את - - -
עמר בר-לב: ברור מה שאת אומרת.
<הדס אגמון: אנחנו נצטרך לתת לזה מענה.
עמר בר-לב: החידוד צריך להיות מכיוון אחר.
עמר בר-לב: מחויב בשירות ביטחון שקיבל פטור בגלל סיבות בריאותיות.
עמר בר-לב: אני בעד התנדבות של נוצרים, ערבים, וגם של נשים דרוזיות.
עמר בר-לב: אבל הן לא מחויבות להתגייס.
מירב בן ארי: והחבר'ה עם המוגבלות?
עמר בר-לב: לכן אני אומר, שהוא או היא קיבלו את הפטור בגלל סיבות בריאותיות.
מירב בן ארי: לא בגלל.
מירב בן ארי: זה ההבדל המהותי הזה הוא אמור להתגייס, ואותה צעירה דרוזית לא אמורה בבסיס שלה בכלל להתגייס.
עמר בר-לב: מי שלא אמור, לא אמור.
מירב בן ארי: אותו צעיר מוסלמי לא אמור בכלל להתגייס.
<הדס אגמון: אני לא בטוחה שזה עונה לנו על הקושי.
מירב בן ארי: צעיר מוסלמי לא מקבל פטור משירות ביטחון, זה ההבדל שעמר מתכוון אליו.
<הדס אגמון: כי החוק החליט שהוא לא נקרא.
<הדס אגמון: אני שואלת אם יש קושי לתקן את הנוסח.
עודד פורר: אני לא הייתי נכנס לזה.
עודד פורר: אני לא חושב שצריך להיכנס לזה.
עמר בר-לב: הכוונה היא לצעיר עם מוגבלויות שקיבל פטור בגלל המוגבלות שלו, לא בגלל שיש לו פטור מסיבות אחרות.
עמר בר-לב: בגלל המוגבלות הרפואית – פיזית או נפשית.
מירב בן ארי: אבל הבסיס הוא שהוא היה אמור להתגייס, בניגוד לאותה צעירה דרוזית, או אותו צעיר מוסלמי.
מירב בן ארי: הוא היה אמור להתגייס.
מירב בן ארי: אם לא הייתה לו את המוגבלות, הוא היה מתגייס.
מירב בן ארי: אותו צעיר מוסלמי לא אמור.
עמר בר-לב: הוא מופלה לרעה בגלל המוגבלות.
<הדס אגמון: אני מבינה, אבל אני אחדד.
<הדס אגמון: התוצאה היא – שהות שנה במכינה בתקצוב המדינה היא בכל זאת הטבה.
<הדס אגמון: נכון, התכלית היא הכנה לצבא, אבל החניך יוצא נשכר משנת המכינה הזו.
עמר בר-לב: אבל זה נכון לגבי כל חניך.
מירב בן ארי: כן אבל זו מכינה קדם צבאית.
מירב בן ארי: היא מיועדת - - -
<הדס אגמון: שוב, לכן אני מדברת על אנשים שבכוונתם להתנדב.
<הדס אגמון: אני חושבת שזה דבר שאנחנו נצטרך לתת עליו את הדעת.
<הדס אגמון: ממילא נדרשת פה עוד הרבה עבודה.
עמר בר-לב: לא הרבה עבודה, קצת עבודה.
<הדס אגמון: אולי קצת, אבל נדרשת פה.
<הדס אגמון: אני חושבת שזה פתיר, אני לא חושבת שיש מניעה - - -
<מירב ישראלי: אני רק רוצה - - -
<הדס אגמון: ברמת התוצאה, אם יש בחורה דרוזית, שלמרות שהיא לא נקראה, היא החליטה להתנדב לשירות בצבא והיא מעוניינת לעשות גם מכינה קדם צבאית לפני כן, מה הסיבה שהיא לא תיכנס לחוק מרגע שפתחנו את הדלת?
עמר בר-לב: כי החוק לא עוסק בנושא הזה.
<הדס אגמון: אבל אנחנו עושים פה שינוי ומרחיבים.
עודד פורר: אני חושב שאתם פורצים פה את - - -
עמר בר-לב: אבל אנחנו עושים שינוי כפי שאנחנו מתכוונים לעשות, לא כפי שאנחנו לא מתכוונים לעשות.
עודד פורר: בשם השוויון אנחנו יכולים להגיד למחוזות שאנחנו לא אמורים להגיע אליהם.
עודד פורר: אני חושב שיכול המחוקק להגיד: יש אינטרס של מדינת ישראל לשלב אנשים עם מוגבלות.
עודד פורר: אין שום פגיעה בשוויון.
עודד פורר: אם אנחנו נתחיל לפרוץ את זה – אין שוויון מוחלט.
עודד פורר: בדיוק כמו שמוסלמי לא מתגייס לצבא, הוא לא צריך אפילו פטור.
עודד פורר: אז אתם רוצים לשנות את החוק?
עודד פורר: אני בעד, בואו נכריח את כל המוסלמים להתגייס.
<הדס אגמון: אנחנו מדברים על אותם מוסלמים או נוצרים שהחליטו - - -
מירב בן ארי: הנקודה היא ברורה.
עמר בר-לב: אבל הם לא בעלי מוגבלויות.
עודד פורר: זה נושא אחר, הם גם מקבלים תנאים אחרים במהלך הגיוס שלהם.
עודד פורר: גם גיוס של מתנדב כזה זוכה לליווי שונה מטעם מערכת הביטחון.
עודד פורר: ואני בטוח – בלי להכיר את הנתונים – שמכוח אדם יכולים להגיד לנו שכשמתנדב עכשיו מתנדב המגזר הנוצרי או המוסלמי, יש לו תהליכים כאלה או אחרים שהם קצת שונים מאלו כשאני התגייסתי לצבא בגיוס רגיל.
עודד פורר: זה בסדר.
עודד פורר: אי-אפשר לעשות את זה עיוור לחלוטין.
עודד פורר: אומרים אנחנו רוצים לשלב בעלי מוגבלויות, אני לא רואה פה פגיעה בשוויון.
<הדס אגמון: אני מעלה - - - משפטית, אני לא - - -
<אורה חכם: אני רוצה להוסיף משהו.
<אורה חכם: זו משאלה שנאמרה כאן, אבל אני רוצה להדגיש אותה.
<אורה חכם: אני לא הייתי רוצה שעל חשבון התקציב של המתנדבים הרגילים ייכנסו מוגבלים.
<אורה חכם: אני בעד מוגבלים.
<אורה חכם: אני מציעה שבהצעת החוק זה יהיה ברור שכל המתנדבים האלה שנכנסים מטעמים מוגבלים, הם כתוספת למה שהמדינה, ושהמדינה תוסיף את ה-15% בלי קשר למוגבלות.
מירב בן ארי: אנחנו עדיין לא הצלחנו לפתור אלה שבתוך התקציב.
<אורה חכם: לא כולל את המוגבלים.
<אורה חכם: תקציב נפרד.
<אורה חכם: תקציב נוסף.
מירב בן ארי: נשמע עוד התייחסות של הצבא כאן, למרות שזה אפילו לא הצבא.
מירב בן ארי: בסופו של דבר, בסוף החלטתם שאתם לא מגייסים, אוקיי, זו החלטה שלכם.
מירב בן ארי: אבל בסוף הבעיה היא בכלל עם משרד הביטחון.
מירב בן ארי: בת חן, הבעיה היא בעיקר אתכם, בואי נשים את הדברים על השולחן.
מירב בן ארי: כי הרווחה והבריאות אומרים אנחנו נמשיך לעזור לאותם צעירים.
מירב בן ארי: הג'וינט, אשלים, שגם ככה מעורב תמיד בכל מה שקשור לפילנתרופיה, אומר אנחנו נמשיך ללוות את החבר'ה האלה.