GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דודי מזרחי: קודם כל בראש ובראשונה טובת התלמידים ושיפור איכות מערכת החינוך.
<דודי מזרחי: צריך להגיד ביושר שכל התובנות שאני מעלה כאן הן תובנות שלפני חודש וחצי לא היו קיימות.
<דודי מזרחי: אני לא אפתיע אף אחד שהיו אצלנו גם חילופי תפקידים ברמות הבכירות ביותר והנושא הזה נלמד על ידי הנהלת משרד החינוך ואנחנו צריכים לגבש מדיניות סדורה בנושא הזה, שכן יש קווים מנחים ואנחנו צריכים לראות איך הדבר הזה ממשיך גם בהמשך.
יעקב מרגי: אתה עקבי בלהתיש.
יעקב מרגי: שאלתי שאלה פשוטה, סיבכת את העניין.
<דודי מזרחי: אני עקבי בלענות.
יעקב מרגי: מצד אחד אתה אומר לי טובת התלמיד, טובת התלמיד מוכחת כרגע על פי הפרמטרים שאתה ערכת, באת לרשות מקומית למכרז, הרשות המקומית מציגה לך תוצאות, לפי המבחנים והמחוונים שאתה קבעת, שהיא יותר טובה מהבעלות שבאה עכשיו להפעיל, תאשר לה את המכרז או לא תאשר לה את המכרז?
יעקב מרגי: אין לך תשובה כי אתה תאשר לה את המכרז.
יוסי יונה: לא, זו שאלה פילוסופית.
יעקב מרגי: אתה תאשר לה את המכרז.
<דודי מזרחי: אבל היא לא שואלת אותי, היא מחליטה לבד, זו סמכות של הרשות.
יוסי יונה: אדוני, אפילו שאלה קשה יותר.
יעקב מרגי: עכשיו אתה רוצה לעשות סכסוך ברשות המקומית?
יעקב מרגי: תקשיב טוב, אני כרגע מול המשרד, המשרד שהוא - - -
<דודי מזרחי: הוא יכול להמליץ.
יעקב מרגי: לא, המשרד הוא הרגולטור, הוא הריבון.
יעקב מרגי: השלטון המקומי מפעיל את מערכת החינוך, אבל הוא בא ואומר 'מה שמנחה אותי טובת התלמיד', עכשיו יצאה רשות מקומית מסוימת למכרז, בדקנו על פי כל המחוונים, נתנו ציון למפעיל איקס, הרשות המקומית עוברת אותו.
יעקב מרגי: לכאורה אם ההנחיה הבסיסית זה טובת התלמיד, לא מאשר את המכרז.
יוסי יונה: אני יכול להקשות, אדוני היושב ראש?
יעקב מרגי: בבקשה, אין לנו הרבה חברי כנסת, אנחנו יכולים - - -
יוסי יונה: תחשוב על מקרה, אם אין מדיניות חד משמעית, אז אני יכול להגיד, אם טובת התלמיד מנחה אותי אז ישנו מקרה מסוים שבו בית הספר נמצא בבעלות פרטית והביצועים הם לא מרשימים, האם מעבירים את זה חזרה לרשות?
<קריאה: זו החלטת הרשות, נקודה.
יוסי יונה: זאת אומרת האופציה הזאת קיימת.
<דודי מזרחי: היא קיימת.
יוסי יונה: זה דווקא מחזק את זה שאין מדיניות, כל מקרה לגופו, אז זה יכול להיות דו סטרי.
<דודי מזרחי: יש כאן סוגיה משפטית, יושבת כאן לצדי עורכת הדין אילת מלקמן, סגנית בכירה ליועץ המשפטי של המשרד, אני לא בטוח בכלל - - -
יעקב מרגי: אני מציע שלא תתייחס לשאלה הזו כרגע, כי מסתמא עוד יעלו לנו סביב השולחן האליפסי הזה עוד הרבה שאלות ונתייחס אליהן ביחד.
יעקב מרגי: עכשיו אני מתכבד לפתוח את הדיון, שמענו סקירה על רגל אחת.
יעקב מרגי: אני לא מופתע, ולא שאני בא בטענות, זה היה צפוי שהנושא הזה הוא לא שחור-לבן, הוא מורכב, כפי שהדגשת, ולצערי הרב זה עכשיו רק מתחיל לעלות על איזה מסלול של הסדרה, נקרא לזה.
יעקב מרגי: זה נעשה, זה רץ שנים רבות שלא התייחסנו לנקודות האלה שעכשיו שאלנו עליהן.
יעקב מרגי: יכול להיות שהתייחסו, יכול להיות שיש רשויות מקומיות שאכן מה שהנחה אותם זה טובת התלמידים ואף הוסיפו מעבר לזה, אבל אני כוועדה שמפקחת על עבודת משרדי הממשלה חייב להיות משוכנע שזה מה שמנחה את כל מי שנוגע בדבר, בסוגיית החינוך.
יעקב מרגי: פרופ' יוסי יונה, אתה רוצה לפני הדיון לומר משהו?
יעקב מרגי: רצית להשלים איזה משפט?
<דודי מזרחי: כן, רק לגמור את הסקירה במשפט.
<דודי מזרחי: מעבר לכך שצריך לבדוק כל מקרה לגופו, מה שכן זיהינו באופן מאוד ברור זה שיש בעלויות שיש להן התמחויות ספציפיות באוכלוסיות מסוימות באופן חד משמעי, שהן טובות יותר באופן גורף בהשוואה לכל מפעיל אחר באוכלוסיות מסוימות.
<דודי מזרחי: יש כאן אפקט של התמחות שזה עוד דבר שגם רשויות מקומיות לוקחות בחשבון וזה משתקף גם במדידה שלנו.
יעקב מרגי: לא שאלנו בבסיס, מי מוציא את המכרז?
<דודי מזרחי: הרשות המקומית.
יעקב מרגי: אתה רק בדיעבד, לו יצויר שבמכרז ראש רשות או ועדת המכרזים של אותה רשות התעקשה על רשת מסוימת, מפעיל מסוים, שהוא לא הכי ממוקד מטרה לגבי מגזר מסוים, אנחנו בחברה רב תרבותית, אין לו תוצאות, ולעומת זאת מפעיל אחר שניגש למכרז דווקא הוכיח - - - אתה רק בדיעבד יכול לדעת את זה.
<דודי מזרחי: אז קודם כל, כדי למנוע את הטעויות האלה, אנחנו הנגשנו כלי דיגיטלי מקוון שכל רשות מזינה את הפרמטרים של כל הבעלויות שניגשות, היא מקבלת פלט איזה ציון מקבלת כל בעלות.
<דודי מזרחי: אני יכול להגיד שאנחנו הודענו בפורום הכי רחב שיכול להיות, בהשתתפות מנכ"לית משרד החינוך הקודמת וגם מנכ"ל משרד הפנים המכהן, מרדכי כהן, שכל רשות שתפעל לא בהתאם לנוהל הזה אנחנו לא נאשר את העברת הבעלות.
<דודי מזרחי: צריך גם להגיד שאנחנו כבר נתקלנו בתלונות כאלה, פנינו לרשות המקומית ורשויות שינו את המכרזים ש - - -
יעקב מרגי: אתה יודע, אני אומר, אל תתייחס, אני אומר את זה לעצמי, מכרז, להוציא אותו במדינה שלנו, בגלל שאנחנו יעילים, בירוקרטיה, למאבטח של משרד שיש לו 400 עובדים, לוקח שמונה-תשעה חודשים על ידי נציבות שירות המדינה ושם, באותה ועדת מכרזים של נציבות שירות המדינה, לגבי שכר שאולי אולי יגיע לשכר מינימום פלוס 10% יושב נציג ציבור בוועדה הזו, או נציג הסתדרות, כל פעם בוורסיה אחרת.
יעקב מרגי: בוועדה כזו אין לכם שום משקיף, שום מעמד?
יוסי יונה: יש לי שתיים או שלוש נקודות מרכזיות שאני רוצה לברר.
יוסי יונה: הנקודה הראשונה קשורה לאופן שבו בוחנים בעלות, למה אני מתכוון?
יוסי יונה: למשל ציינת שנניח ישנן בעלויות שיש להם סוג התמחות, או מתמחים בסוג כזה או אחר של אוכלוסייה, איך הדבר הזה בא?
יוסי יונה: בתוך ה-6%, איך אנחנו בודקים?
יוסי יונה: יודעים נניח קורלציה, שיש בית ספר שהוא תחת בעלות פרטית כזו או אחרת והציונים שלו הם נניח טובים, או הפוך, מה הם בדיוק הגורמים שאנחנו יכולים לייחס להם, נניח במקרה של הצלחה, שהגורם הזה שבבעלות הפרטית הוא זה שאחראי להצלחה, האם יש כאן איזה שהם תפקידים נוספים שיש בתוך הבעלות הזאת?
יוסי יונה: זאת אומרת איפה בא לידי ביטוי, אם תרצה, התפקיד הפדגוגי, הערך המוסף, שנכנס לתוך בית הספר אם יש לנו מצב שבו 94% הולך למנהלה, הולך לשכר מורים, עכשיו אמרו את ה-6%, איפה בא לידי ביטוי המרכיב הזה של הערך המוסף של הבעלות הפרטית שאמור לעשות את ההבדל.
יוסי יונה: זו שאלה אחת, שאם נתתם דעתכם על כך, למעט העובדה שיש קורלציה.
יעקב מרגי: הבעלות מביאה את זה מהבית.
יוסי יונה: כן, מאיפה, מה בדיוק?
יוסי יונה: זה לגבי השאלה הזו.
יוסי יונה: עכשיו אני אומר משהו שאני חושב שהוא די מקובל בין אנשים שמכירים את מערכת החינוך.
יוסי יונה: המערכת הרגולטיבית של מערכת החינוך היא כמעט שלא קיימת, אנחנו יודעים, אני מכיר את זה מתחומים כאלה ואחרים שאנחנו באים למשרד החינוך, מבקשים מידע כזה ואחר, אז הוא אומר 'החברה שמפעילה את הפעילות הזאת לא סיפקה לנו את הדוח'.
יוסי יונה: אנחנו אומרים, לכל הרוחות, משרד החינוך הוא זה שצריך להיות הגורם שעוקב.
יוסי יונה: זה מתקשר גם לנושא של הבעלות שמוצעת כאן.
יוסי יונה: נניח שמשעה שהבעלים זכו במכרז ומפעילים את בית הספר, אבל הקריטריונים הללו של מדדי האיכות הם קריטריונים קצת חמקמקים, אם לא מפוקפקים, איך אנחנו יכולים לערוב שהם פועלים בשטח בשנה הבאה, למעט, אתה אומר, יש לנו ניסיון עם המפעיל הפרטי, כלומר על סמך איזה היא אינדיקציה.
יוסי יונה: אתה אומר שהוא הפעיל בית ספר, ראיתי אותו שהוא מצטיין בכך או שהוא מנע הנשרה או שהוא עודד מצוינות, השאלה שלי, האם נניח בתוך המערך הזה שאתם עוקבים ומאפשרים למפעילים פרטיים להפעיל בתי ספר יש מה שנקרא אבני בוחן.
יוסי יונה: נניח, 'תשמע, אדוני, תשמעו, המפעיל, בתוך שלוש שנים אנחנו עושים לכם איזה שהיא בחינה, מודדים לפי הקריטריונים של מדדי האיכות, והיה אם לא עמדתם במדדי האיכות שאנחנו קבענו אז אנחנו מוציאים את בית הספר מידיכם או עושים איזה שהוא תהליך של הוצאה', שיש גם אפשרות של אקזיט והאפשרות של האקזיט היא מוחשית, היא לא תיאורטית, ואז אפשר לשאול כמה פעמים היו עד היום.
יוסי יונה: אני לא יודע, אולי זה לא הוגן כי אתה אומר שאנחנו מתחילים את הסיפור של העבר, שבו מפעילים פרטיים כשלו במטרות שהוצגו בפניהם ולכן היה תהליך של העברה או למפעיל אחר או לרשות.
יוסי יונה: האם יש לכם מין מנגנון כזה שאתם תפעילו עתידית, של אקזיט, שאומר שהמפעיל הפרטי לא עמד במדדי האיכות שקבענו לו ולכן אנחנו יכולים להפקיע ממנו את הרישיון.
יוסי יונה: האם יש מנגנון שכזה?
יעקב מרגי: תרשמו.
יעקב מרגי: מי שרוצה להצטרף לדיון ולא נרשם עדיין בפתק נפרד, בבקשה תעבירו פתקים.
<הרן רייכמן: אני הרן, הקליניקה למשפט ומדיניות חינוך באוניברסיטת חיפה.
<הרן רייכמן: כמה דברים.
<הרן רייכמן: בכל דיון כזה אני חייב להגיד הערת פתיחה.
יעקב מרגי: לא דרמטית, בבקשה, כי יש לנו לב חלש.
<הרן רייכמן: אני אגיד, אני חושב דרמטית.
<הרן רייכמן: אדוני הזמין את הדיון ורוצה לדעת מה הנוהל.
<הרן רייכמן: מה שקורה פה, באמת בעולם ישר הדבר הזה היה חייב להיות בחקיקה של הכנסת וזה מה שקורה הפוך.
<הרן רייכמן: כלומר כל הסיפור של העברת החינוך, יש לנו חינוך חובה, חינם, רשמי, ממלכתי, שאמור להיות מטעם המדינה ואם הכנסת רוצה לשנות הכנסת אמורה לשנות.
<הרן רייכמן: מה שקורה - - -
יעקב מרגי: שרי החינוך מוכנים לתת לך עכשיו תקציב של 100 מיליון שקל ואל תעביר להם חוק אחד.
יעקב מרגי: הם לא אוהבים לחוקק, זה חוזרי מנכ"ל.
<הרן רייכמן: אז אל"ף, מה שקורה בכל העולם.
<הרן רייכמן: בארצות הברית רוצים לעשות חוק בתי ספר, עושים חוק צ'רטרים מלא, עובר, ואז הכנסת תוכל לפקח על זה כמו שצריך.
<הרן רייכמן: זו הערה ש - - -
<הרן רייכמן: זה אחת.
<הרן רייכמן: שתיים, לא דיברו פה על חטיבות הביניים.
<הרן רייכמן: חטיבות הביניים, מאפשרים במסגרת הנוהל הזה, כתבתי לכם במסמך, לא ניכנס פה לדיונים משפטיים עמוקים, מאפשרים להפעיל חטיבות ביניים רשמיות על ידי גופים פרטיים.
<הרן רייכמן: זה מנוגד לדין באופן מובהק.
<הרן רייכמן: אני עכשיו סיימתי עתירה, באזור גבעת שמואל פתח תקווה ילדים דתיים שעולים לכיתה ז' לא יכולים לגשת לבית ספר רשמי בבעלות ציבורית.
<הרן רייכמן: כל בתי הספר שהגיעו אליהם, ילד לא יוכל להתקבל, כולם עשו מיונים אסורים, הוא לא יכול היה להתקבל עד שאנחנו פנינו לבית משפט.
יעקב מרגי: בחטיבת הביניים?
<הרן רייכמן: בחטיבת הביניים.
<הרן רייכמן: זו תופעה רחבה, כל הסיפור הזה של ההפרטה.
<הרן רייכמן: כל הסיפור הזה נופל לסגרגציה.
<הרן רייכמן: לגבי התיכונים, זה שכל התיכונים מוכרים שאינם רשמיים, בלי הבחנה עם תקצוב מלא, זה אומר שבית ספר הכי סגרגטיבי בעולם מקבל תקצוב בלי שום יכולת, כמו בית ספר רגיל, אין את ההבחנה בין רשמי למוכר שאינו רשמי.
<הרן רייכמן: אני אקח, בלי לפגוע, סתם בשם ידוע, את הריאלי או עירוני ה', הם מתוקצבים אותו דבר למרות שריאלי מתנהג כפרטי, יש לו אוכלוסייה מסוננת, כל הדברים האלה, זה סיפור שמוביל לדבר הזה.
<הרן רייכמן: אני רוצה להגיד מילה, אני מציע פה לוועדה לבקש ממשרד החינוך נתונים, מהרפרנטית של משרדי החינוך, על סיפור התקורות.
<הרן רייכמן: אדוני, אם הנתונים של ה-6% הם המציאות אני רגוע.
<הרן רייכמן: מידע שאני יודע, כספים שהולכים למשרד לא מגיעים לשעות לבתי ספר מצד אחד, יש תקורות מטורפות.
<הרן רייכמן: כמובן לא כל הרשתות, משרד החינוך הוא לא משרד שיודע לאכוף היטב, הדבר הזה קורה והייתי מבקש נתונים - - -
יעקב מרגי: יש לנו את הגופים.
<הרן רייכמן: מצד שני זה פתח לתשלומי הורים הולכים וגדלים.
יעקב מרגי: מסכים איתך, זה קורה, אני מקווה שהמשרד - - -
<הרן רייכמן: המבנה, הייתי מציע לוועדה לעקוב.
<הרן רייכמן: ודבר אחד אני אגיד על התמונה החינוכית, שהיא נורא חשובה פה.
<הרן רייכמן: בלי לדבר עכשיו מה קורה בשטח, כי השטח ברור, התמונה החינוכית הזאת אומרת לבתי ספר לא להנשיר במהלך המיונים, אלא להנשיר מראש, במעבר, איפה שקורים תהליכי ההנשרה, למה?
<הרן רייכמן: כי מצד אחד היא אומרת, אני בודק הצלחה ומצוינות, ככל שיהיו לי תלמידים ממעמד יותר גבוה חברתית הם יהיו יותר מצוינים, מצד שני, נכון, המשרד אומר 'אני בודק הנשרה', אז מה אני אעשה?
<הרן רייכמן: אני אסנן מראש את התלמידים ואז אי אפשר - - -
יעקב מרגי: הוא לא יכול לסנן.
יעקב מרגי: אמרתי לך, אל תהיה דרמטי, הוא לא יכול לסנן.
<הרן רייכמן: אדוני, אני אגיד - - -
יעקב מרגי: סליחה, אפשר להחזיק ילד שקוף בכיתה בלי לסנן אותו והוא לא יהיה במדדים.
יעקב מרגי: חשבתי על זה, שיש שיטות לעשות סטטיסטיקה סלקטיבית ואותם ילדים לא נמדדים, לא צריך להנשיר אותם.
<הרן רייכמן: אדוני, אני מוכן לשבת איתך על נתונים, אני אומר באחריות, כמות המיונים האסורים, בגלל היעדר במערכת החינוך, היא אדירה, בגופים פרטיים היא עוד יותר גדולה.
<הרן רייכמן: התמונה החינוכית לא בודקת את מי קיבלת, היא בודקת אם מישהו נכנס בכיתה י' האם הוא נשאר בכיתה י"ב.
<הרן רייכמן: לכן אני, כמוסד חינוכי, אם אני רוצה לעמוד בתמונה החינוכית מייצרים לי אינסנטיב לא לקבל אותו בכיתה י' מראש ואז אני לא צריך להנשיר אותו, וגם הוא יהיה תלמיד יותר מצטיין כי הוא מגיע עם יותר הזדמנויות ואז אני אעמוד יותר קדימה ב - - -
יעקב מרגי: יש לזה איזונים אחרים, פה זה נתונים כלכליים, הבסיס הוא כלכלי ויש איזונים.
<הרן רייכמן: אני אשמח - - -
יעקב מרגי: ד"ר יצחק קליין, בבקשה.
<יצחק קליין: ד"ר יצחק קליין, ראש המחלקה למחקרי מדיניות בפורום קהלת.
<יצחק קליין: אני רוצה להעלות שתי נקודות.
<יצחק קליין: דבר ראשון, אני חושב שהקביעה שרק מי שכבר מנהל בתי ספר יכול להתמודד על מכרז לבתי ספר זה דבר מאוד פוגע.
<יצחק קליין: אמר פה נציג משרד החינוך שמי שמפעיל בית ספר אחר שאינו תיכון שאינו רשמי אולי יכול לצבור את הניסיון להיכנס לאחד המכרזים הללו.
<יצחק קליין: הרי בסופו של דבר, אל"ף, בתי ספר יסודיים וחטיבות, מפעילים פרטיים אינם אמורים להפעיל אותם, אז אני לא יודע בדיוק מאיפה מישהו יכול לצבור ניסיון כדי להתמודד על מכרז כזה.
יעקב מרגי: אני אספר לך דוגמה אחת.
יעקב מרגי: יש לו בית ספר פרטי שלו - - -
<יצחק קליין: כמה כאלה יש?
יעקב מרגי: אבל יש פתח.
יעקב מרגי: צריך ל - - -
<יצחק קליין: בסדר, בעוד מאה שנה מצבת המפעילים תהיה 98% - - -
יעקב מרגי: אבל יש לך פטנט אחר מאשר - - - אתה מצד אחד רוצה לשריין, שבאמת יבוא בעל ניסיון למערכת, ביקשת דוגמה, נתתי לך דוגמה אחת.
יעקב מרגי: נכון שהמפעיל הפרטי הזה בשנה הראשונה יתמודד על עוד בית ספר אחד, אבל בשנה הבאה יהיו לו שני בתי ספר וככה הוא יגדל, לאט לאט הוא יצבור ניסיון.
<יצחק קליין: בתנאי שיהיה לו את המזל שהוא הצליח להפעיל בית ספר.
יעקב מרגי: אין מזל.
<יצחק קליין: דבר שני, אני חושב שאלגוריתם המדידה המורכבת הזאת, אני מבין איך הוא התפתח לרמת המורכבות הזאת, אני חושב שהיא טובה אם אני רוצה למדוד את התפקוד של מערכת החינוך בכלל או אם אני מנהל של אורט ואני רוצה למדוד תפקוד של הרשת שלי.
<יצחק קליין: אני לא חושב שזו שיטה טובה לבחור מישהו שיפעיל את בית ספר איקס ברשות וואי, זה יותר מדי מובנה.
<יצחק קליין: רשת גדולה יכולה בקלות לתמרן, to game the system, מה שנקרא, ורשות מקומית, כשהיא חושבת שיש פה מישהו פה בשטח או ברשות הסמוכה, שזה דווקא מה שאנחנו צריכים פה, שיודע שבית ספר אחד - - -
יעקב מרגי: רק לבדיקה של הרשות שכוונותיו טובות.
<יצחק קליין: בסופו של דבר יבוא היועץ המשפטי ויגיד 'אתה לא יכול, קח את מי שאתה חושב לנכון - - -
יעקב מרגי: אדוני, משרד החינוך בא והציע מסלול, אתה בא ואומר שזה לא הכי טוב, אתה לא משאיר מסלול אחר, אתה משאיר את זה לשיקול דעת של הרשות.
יעקב מרגי: גם הרשות צריכה כלים, עם כל הכבוד שאני ראש רשות אני לא יודע הכול.
<יצחק קליין: לא הייתי מציע את הכלי הזה.
יעקב מרגי: ג'מעה אזברגה, בבקשה.
ג'מעה אזברגה: אני מברך על הדיון הזה ורציתי לשאול איך המצב הסוציואקונומי.
ג'מעה אזברגה: חבר הכנסת ג'מעה אזברגה מהנגב, כפר מוכר, שכונה לא מוכרת.
יעקב מרגי: וזו ההזדמנות לאחל לו הצלחה, ברוך הבא.
ג'מעה אזברגה: תודה רבה, ברוך הנמצא.
יעקב מרגי: ברוך הבא לוועדה.
ג'מעה אזברגה: אני לא הייתי במערכת החינוך, אבל הייתי יושב ראש ועד הורים במשך שנים של בית הספר, דווקא תיכון, שמופעל על ידי רשת.
ג'מעה אזברגה: רציתי לבדוק איך המצב הסוציואקונומי במכרז של מועצה מסוימת משפיע על המכרז, והשאלה השנייה, רציתי לדעת לגבי הנושא של ההשתתפות, האם יש פיקוח של משרד החינוך, לא של הרשות, כי הרשת שמפעילה את בית הספר היא בעלת אינטרס, היא כביכול מקבלת את התקצוב ממשרד החינוך והיא מופעלת על ידי הרשת, או רשת עמל, או שינוי או אורט, איפה הנגיעה של המועצה לגבי העניין הזה והאם היא יכולה להשפיע על העניין הפדגוגי?
ג'מעה אזברגה: וכמה הפיקוח שלכם, נגיד, על הרשת עצמה?
ג'מעה אזברגה: למשל אני אתן דוגמה פשוטה על שעות תגבור, האם הרשת מנצלת את כל שעות התגבור שהיא מקבלת ממשרד החינוך והאם יש מנגנון שאפשר לפקח על הנושא הזה או לא.
יעקב מרגי: רק להזכיר שבאגף פיקוח ובקרה של משרד החינוך, בעקבות גם דיון שהיה פה בוועדה, בביקורת שנערכה לבית ספר שגבה תשלומי הורים נוספים, זה סוג של בית ספר שמקבל גם מהמשרד על שעות אחרות ייחודיות וייעודיות, בביקורת העומק שנעשתה מסתבר שלא רק שהם גבו יתר מההורים, גם השעות שהם קיבלו ממשרד החינוך, לא נתנו אותם.
ג'מעה אזברגה: בדיוק, לא קיימו - - -
יעקב מרגי: לא הייתה להם עילה לגבות, לא את התל"נים, כי הם לא ביצעו, ואפילו מה שהם קיבלו מהמשרד לא ביצעו.
יעקב מרגי: ישנן בעיות, זה תהליך בקרה, אבל אני אתן פרק בדיון לפיקוח ובקרה.
ג'מעה אזברגה: בכלל הנושא הפדגוגי - - -
יעקב מרגי: מנשה סמירה, בבקשה.
<מנשה סמירה: תודה.
<מנשה סמירה: אני מנכ"ל רשת חינוך עתיד מזה שלושה חודשים ואני מבקש להתייחס.
<מנשה סמירה: אני חושב שהדיון הזה מקפל בתוכו כמה נגיעות.
<מנשה סמירה: אני רוצה להתייחס למצב הקיים והמצב האידיאלי.
<מנשה סמירה: במצב הקיים המהלך הזה ראוי ביותר.
<מנשה סמירה: אני אומר כאן לחברי הכנסת המודאגים, אני אומר כאן לעצמנו, המהלך שמשרד החינוך הוביל ראוי ביותר, כי הוא נועד להסדיר את הסיטואציה הבלתי אפשרית שהתרחשה בשטח בשנים האחרונות.
<מנשה סמירה: המהלך הזה של לקבוע שיטה ואופן על פיהם ייבחנו העקרונות, יינתנו מדדים להחלטה מי ייבחר, העובדה שזה מכתיב לרשויות, וצריך להבין, הרשויות הן בעלות הזכות הסטטוטורית להחליט מי יפעיל ואיך יפעיל, האם להוציא או לא להוציא, בהתייעצות עם המשרד, זה נכון להיום הנוהל, הנוהג, החוק, לכן בסיטואציה הזאת אני חושב שטוב עשה המשרד והדרך הזאת היא ראויה ביותר.
<מנשה סמירה: אנחנו תמכנו בכל השינויים, בכל המהלכים, אז הייתי כיועץ והופעתי בפני הוועדות והמלצנו מאוד ללכת למהלך הזה.
<מנשה סמירה: הדבר השני, התמונה החינוכית היא גם מהלך ראוי ביותר.
<מנשה סמירה: נכון, בעייתי, יש צרות, יש לי הרבה טענות על כך שמצלמים את תשע"ה ועל פי תשע"ה מחליטים היום כי לקחו שנה מסוימת שהיטיבה עם גוף מסוים ולא היטיבה עם גוף אחר, אבל זה ברור לי, אלה חבלי לידה שבסופו של דבר התהליך הזה הוא נכון גם.
<מנשה סמירה: לכן אני חושב שכן צריך לחזק אותו ואני לא מסכים להשאיר את זה לשיקול דעת וכל אחד יעשה מה שהוא רוצה בכל רשת.
<מנשה סמירה: המדדים האיכותניים האלה, לרבות המדדים הכלכליים, נכונים ובמקומם.
<מנשה סמירה: הדבר השלישי, אני כן ממליץ בשלב הזה שלכל מכרז בכל רשות יהיה משקיף מטעם משרד החינוך.
<מנשה סמירה: הוא לא יכול להיות שותף, כי זה בעיות סטטוטוריות של ועדת מכרזים - - -
<מנשה סמירה: אני כיוונתי לדעת גדולים, אני חושב, במקרה הזה, אם ככה.
<מנשה סמירה: משקיף מטעם משרד החינוך שילווה, כי עדיין יש משחק בתוך ה - - - אפשרתם כל מיני החלטות - - -
יעקב מרגי: ראיתי שאתם פסיביים בדיון, לכן התגרינו כדי שתבקשו רשות דיבור.
<נועה בן אריה: תודה, הצלחת.
<נועה בן אריה: הצלחת להעיר אותנו.
יעקב מרגי: בבקשה, מנשה, תמשיך.
<מנשה סמירה: אז אני חושב שבהחלט משקיף מטעם המשרד הוא - - - ולו רק על מנת שבשיקול הדעת, יש עדיין שיקול דעת בפרמטרים של התמונה החינוכית, בין 3 ל-10, כל רשות, ואז מאחר שהכול גלוי והכול שקוף אתה יכול לראות את התמונה של הרשתות, אתה יודע שאתה רוצה מישהו מסוים, אתה בונה את השקלול בהתאם למה שאתה רוצה והנה שיחקת את המשחק ובעצם כל הרעיון לא יתממש.
<מנשה סמירה: יחד עם זאת יש פה דיון מאוד רציני שצריך לעשות, ואני אומר את זה למשרד בעיקר, זה תפקיד של הרשתות.
<מנשה סמירה: אני אגיד משפט קצר, כדי שנבין כאן, כי התחיל דיון כלכלי וכן הלאה.
<מנשה סמירה: לרשת יש זכות קיום בשלושה או ארבעה מקרים, האחד, כאשר היא באה עם מומחיות שרשויות אינן מסוגלות לפתח לגבי בתי ספר מסוימים, לגבי צרכים מסוימים, אוכלוסיות מסוימות, וזה עלה כאן.
<מנשה סמירה: הדבר השני, מעטפת.
<מנשה סמירה: רשתות מסוגלות להחזיק מעטפת, ופה אני אגיד משפט, אני אפריד בין הרשויות, שרשויות קטנות ובינוניות אינן מסוגלות להתמודד ולתת מענה לציבור הבוחרים שלהן, אני אומר כאן בוחרים - - -
יעקב מרגי: לאזרחים שלהם.
<מנשה סמירה: לאזרחים, אבל למה אני אומר?
<מנשה סמירה: כי ראשי הרשויות נקלעים לסיטואציה מאוד קשה, שיש מגוון, רוצים מגוון, היום ההורים תובעניים, ולכן רשויות בינוניות וקטנות, של סדר גודל של עד 30,000-40,000 תושבים אינן מסוגלות ל - - -
יעקב מרגי: תביא דוגמה אחת למה הן לא מסוגלות.
יעקב מרגי: אמרת שלרשת יש אפשרויות לתת מגוון דברים, אפשרויות שרשות קטנה ובינונית לא יכולה, תביא דוגמה.
<מנשה סמירה: למשל שרשת יכולה להחזיק מומחה ללקויות למידה, אני מחזיק דוקטור מומחית ללקויות למידה שמסתובבת בין בתי הספר ועוזרת באבחונים ובסיוע לסגל, מה שרשות לא יכולה להחזיק, דוקטור ללקויות למידה.
<מנשה סמירה: דוגמה.
יוסי יונה: זה מה-6%?
<מנשה סמירה: בוודאי.
<מנשה סמירה: ברשותך, אני רק אשלים את התמונה.
<מנשה סמירה: הדבר השלישי, רשת מחזיקה מעטפת חינוכית על פי הערכים המוספים שלה והדגשים שלה.
<מנשה סמירה: אני החלטתי להשקיע בלקויות למידה, נניח, והוא החליט להשקיע במחוננים או במצוינות, או what ever, מה שמתחשק לו.
<מנשה סמירה: הדבר הנוסף זה מיצוי משאבים.
<מנשה סמירה: רשויות, וכמו שאתם מכירים כבר מהכיסא שאתם יושבים עליו הרבה ושיודעים את המצב הזה, לא כולם יודעים לקבל את המשאבים המגיעים להם.
<מנשה סמירה: אני הייתי בשני הצדדים של המשרד, גם בצד הזה, גם בצד של רשויות, לקבל את המשאבים שהמדינה מעניקה לבתי ספר, למערכות החינוך, למחלקות החינוך, זו אמנות, לקבל את מה שמגיע לילדים, ובדרך כלל החלשים לא מסוגלים למצות את מה שמגיע להם.
<מנשה סמירה: המחקרים של פרופ' יונה יוכיחו את זה, למדתי את זה אצלו באוניברסיטה בבאר שבע.
<מנשה סמירה: דווקא החלשים לא מסוגלים להגיע למה שמגיע להם ולכן הם נזקקים למעטפת הזאת, לרשת, לייחודיות שבאה ולכן את ה - - -
יעקב מרגי: ידעתי שתגיד.
<מנשה סמירה: רשתות שעושות את העבודה - - - סליחה, אני לא - - -
יעקב מרגי: הצר שווה בנזק המלך, 6%.
<מנשה סמירה: הרבה מעבר, אלה הערכים המוספים.
<מנשה סמירה: ודבר אחרון, כאמור נושאים ייחודיים.
<מנשה סמירה: השאלה המרכזית שמתבקשת, וזה דיון רציני שצריך לקיים אותו, זה היחסים שצריכים להיות בין הרשות, הרשת ומשרד החינוך, או אם תרצו משרד החינוך והמחוז, הרי יש גם את המחוז שאמור לפקח ולפעול ולראות מה שקורה כאן, כלומר בהחלט צריך להסדיר את העניין הזה.
<מנשה סמירה: עכשיו, לגבי רשתות.
<מנשה סמירה: אני מסכים לחלוטין שצריכה להיות דרישת מינימום, תנאי סף לרשת, לא כל זב חוטם יכול להיות רשת חינוך ולהוביל תהליכים חינוכיים.
<מנשה סמירה: בעניין הזה אני חושב שהכיוון הוא נכון, למשל יש לי ביקורת שתמונה חינוכית של רשת לא צריכה להיות רק צילום מצב של התמונות החינוכיות, היא צריכה גם להסתכל על רשתות שקיבלו בית ספר במועד מסוים ומה קרה לבית הספר שלהם אחרי שלוש שנים, לא רק צילום מצב של אותה שנה.
<מנשה סמירה: כלומר אם קיבלתי בית ספר עם 20% בגרות והבאתי אותו אחרי שלוש-ארבע שנים ל-60% בגרות, אז נכון שבמפתח ההשוואתי שהציג כאן דודי אני נמצא בממוצע, אבל קפיצת המדרגה שנעשתה לא באה לידי ביטוי.
<מנשה סמירה: אני יודע שיש קושי לשקלל את זה, אלה בעיות חישוביות, סטטיסטיות, אבל זה בהחלט תמונה ש - - -
<מנשה סמירה: ומשפט אחרון שאני אגיד זה לגבי הנושא של המדידה.
<מנשה סמירה: הייתם מודאגים, פרופ' יונה שאל על המדידה, קראת לזה אקזיט, יש היום כלים למערכת.
<מנשה סמירה: כל שנה בית הספר והרשת נמדדים בתוצאות שהם מביאים לגבי בתי הספר שלהם, זאת אומרת אם מישהו ירצה לעשות עם זה משהו השאלה למי יש את המנדט לעשות את זה.
יוסי יונה: - - - האם היה מקרה שבו לאור המדידה הוטלה סנקציה או הופקע מהרשת הניהול של - - -
<מנשה סמירה: לא יודע, זה שהמשרד יגיד.
<מנשה סמירה: אני לא יודע.
<מנשה סמירה: אני לא מספיק זמן בשביל להגיד את זה.
יעקב מרגי: לא, שאלה פשוטה, האם בתנאי המכרז יש אי עמידה ביעדים חינוכיים.
<מנשה סמירה: התשובה היא כן.
<מנשה סמירה: אני חושב שנכנסו שני כלים נכונים.
<מנשה סמירה: בכל בית ספר ובכל רשות הוגדר שיהיה ועד מנהל של ראש הרשות או הבכיר מטעמו שמנהל, ואני רוצה להגיד לכם שהרשויות השתפרו בצורה בלתי רגילה והן תובעניות והן יודעות לדרוש יפה מאוד את מה שמגיע להן, כולל את העניין התקציבי.
<מנשה סמירה: הוועד המנהל מאשר את התקציב של בית הספר על פי המכרז, הוועד המנהל, שיושב בו ראש הרשות והנציגים שלו ונציג המחוז, המפקח של בית הספר.
<מנשה סמירה: כך שהתהליך הזה, כל מה שצריך, את כל התמונה הזאת, לעגן בצורה מוסדרת את יחסי רשות-רשת-בית ספר ואז ניתן יהיה להגיע, לדעתי, למיצוי נכון.
<מנשה סמירה: הכיוון הוא נכון מאוד.
יעקב מרגי: לילך שני רומנו, בבקשה.
<לילך שני רומנו: אני לילך מקדימה מדע.
יעקב מרגי: זה לא ילדים חולים.
<לילך שני רומנו: גם, אבל אני מרשת החינוך.
<לילך שני רומנו: משרד החינוך משקיע משאבים אדירים היום בכל מה שקשור בחינוך טכנולוגי ובעידוד תלמידים ללמוד במגמות טכנולוגיות ואין לנושא הזה ביטוי בתמונה החינוכית.
<לילך שני רומנו: רציתי לשאול האם זה משהו שנלקח בחשבון, עומד להשתנות?
יעקב מרגי: אורה חכם, לא נרשמת, אבל ביקשת.
<אורה חכם: אני אורה חכם, יושבת ראש פורום ציבורי למען שוויון הזדמנויות בחינוך.
יעקב מרגי: ביום שנגיע ליעד הזה אני אפטר אותם.
<אורה חכם: אני לא ראיתי את דודי מזרחי, אולי לא שמעתי - - -
<אורה חכם: לא, אומר את הדבר הבא, ואני שואלת אותך, לא ראיתי מרכיב של צמצום פערים בחינוך כמדד לעידוד להכניס בית ספר.
<אורה חכם: האם בית ספר כזה, כשהוא נכנס, האם הוא מסוגל לשנות מצב קיים ולשפר אותו כך שהפערים בחינוך לא יקטנו מלמעלה אלא יעלו למעלה.
<אורה חכם: אז לא ראיתי ואולי מן הראוי שתכניסו דבר כזה.
<אורה חכם: למה שלא תכניסו?
<אורה חכם: הרי זאת המטרה, לא?
<אורה חכם: צמצום פערים בחינוך.
יעקב מרגי: נכון, אני חושב שההערה במקום.
<אורה חכם: אז אני מציעה שכן תתקנו, אם היושב ראש יסכים.
<דודי מזרחי: לא, זה בפנים, אני אתייחס.
<אורה חכם: אם יושב ראש הוועדה יחשוב שכאן המקום - - -
יעקב מרגי: אנחנו נצטרך להיווכח בסוף הדיון שהמהלך הזה לפחות לא מעצים פערים, לפחות, או שכן, אם הוא מצמצם פערים אנחנו רק נברך על כך.
<ראשד פתחי: שלום לכולם, קוראים לי ראשד פתחי, אני מטובה זנגרייה בצפון, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<ראשד פתחי: אני רוצה להתייחס למשהו קטן.
<ראשד פתחי: לפי שבעת המשתנים שהיו במצגת יש לנו שני משתנים שהם אחוזי 5 יחידות מתמטיקה ואחוזי 5 יחידות אנגלית.
<ראשד פתחי: אם יש לו בבית הספר אחוז גדול, אז הוא בית ספר מוצלח, אם אין לו אז הוא בית ספר לא מוצלח, זה מובן.
<ראשד פתחי: אחת, מי אמר שאם אני הייתי בין - - - אני לא מבין מתמטיקה, אבל אני מה זה חכם בפיזיקה, אבל אני לא מבין מתמטיקה, או אני חכם בכימיה - - -
יעקב מרגי: לא, לקחת דוגמה ראשונה לא טובה.
יעקב מרגי: אבל תנו לו, הוא התכוון וכולנו הבנו אותו.
<ראשד פתחי: פשוט אני מתכוון שיש מקרים של אנשים שלא טוב להם במגמה הזאת, לא טוב להם, תכלס, מי אמר שחייבים להיות 5 יחידות מתמטיקה?
<ראשד פתחי: למה המדד לא יהיה - - -
יעקב מרגי: ראשד, אני אתן לך.
יעקב מרגי: קודם כל יש מי שאמר שחייב להיות.
יעקב מרגי: שאלת 'מי אמר שחייב להיות?', יש מי שאמר וכולנו מתכנסים לשם.
<מנשה סמירה: אבל שמותר לו להגיד את זה.
יעקב מרגי: הבנת מה התכוונתי?
יעקב מרגי: יש מי שאמר.
<ראשד פתחי: רק רציתי להתייחס לזה, כי פשוט זה - - -
<אורה חכם: האם אדוני רוצה להוסיף גם פיזיקה כמדד?
<ראשד פתחי: לא, לא ממש.
<ראשד פתחי: לא, אבל באמת, זה מה שרציתי להתייחס, כי זה מוריד מהחשיבה של התלמידים וגם מהחשיבה של בתי הספר.
יעקב מרגי: אין ספק שהתמונה החינוכית כרגע שמתמקדת ב-30% היא מאוד מאוד מאוד ממוקדת סביב נקודה אחת, ה-30% האלה, זה צורם, אני מוכן לזרום עם זה כי זה רק בשנה הראשונה וזה ביעד להגיע ל-55%.