GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יפה זילברשץ: לא ניתן תשתיות מחקר בלי שנבין בתוך המערכות איך הן מתכתבות עם הנושא של ה-data science, ואם הם יצטרכו תקציבים ל-data science אנחנו נשמור סכום מסוים שיאפשר, בעצם, למחקר להיעשות בצורה הטובה ביותר.
<יפה זילברשץ: זה לא שמסתפקים בידע הגנומי, בנתונים מקופת חולים ובהסרת חסמים כדי שכל חוקר יוכל לקבל כמה ידע שהוא רוצה, אבל אין מספיק כסף להתחבר לענן או לכוחות מחשוב גדולים, או שאין אנשים ב-data science שיכולים בעצם להתחבר לאנשי המדע.
<יפה זילברשץ: כל הראייה כאן היא ראייה הוליסטית מאוד רחבה.
<יפה זילברשץ: זה כמו במחקר – כשהאינטואיציה אומרת לך בתחילת המחקר שאתה עושה דבר נכון ואחר כך אתה מתחיל לחקור, הולך בתוך המנהרה ואומר- מאיפה זה ייצא.
<יפה זילברשץ: רפואה מותאמת בדרך, מדעי הרוח בדרך והקוונטום בעבודה.
<יפה זילברשץ: אנחנו מרוצים, ואנחנו עוד בחצי השנה הראשונה לתוכנית הרב שנתית.
<יפה זילברשץ: אחרון חביב – רק להראות שמעבר לכל הדברים, במענה לשאלתך כנציג של עם ישראל על כיסא הזה, להראות לך שיש לנו כסף לפיתוח פיזי ולהנגשה של אנשים עם מוגבלויות – מכל מה שאתה רואה לפיתוח הפיזי, 90 מיליון שקל זה רק להנגשה לאנשים עם מוגבלויות, ובנוסף לזה – לשדרוג.
<יפה זילברשץ: כל הדברים הישנים שראית, זה לא מספיק שאנחנו עושים הכל חדש ויפה, יש מעבדות שבאמת לא נמצאות במצב ראוי ולכל הדברים האלה יהיה מענה בתוכנית הזו.
<יפה זילברשץ: יש כאן את יותם שאחראי אצלנו על תשתיות, הוא יודע לעבוד עם המוסדות והם יודעים בדיוק לדבר אתו על מה שחסר להם ואנחנו בסך הכל נבנה פה תוכנית יפה.
<יפה זילברשץ: אחרון חביב מאוד ומאתגר מאוד – לא המצאנו את הבינלאומיות.
<יפה זילברשץ: אני פרופסור למשפט בין לאומי.
<יפה זילברשץ: הוגו גרוציוס דיבר עליה כבר במאה ה-15.
<יפה זילברשץ: אז אין כאן את המצאת המאה, אבל מה יש כאן שמאתגר מאוד?
<יפה זילברשץ: מה יש כאן חדש שלא ראינו קודם?
<יפה זילברשץ: מה שבעצם מתברר זה שיש לנו בעצם הרבה מאוד שיתופי פעולה בינלאומיים בין חוקרים.
<יפה זילברשץ: יש לנו כבר הרבה מאוד קרנות בינלאומיות, יש לנו תשתיות בינלאומיות כמו בסרן ועוד מעט נחנוך אחד בירדן, בססמי.
<יפה זילברשץ: יש הרבה מאוד מהדברים האלה.
<יפה זילברשץ: עדיין, למרות הכל ולמרות ש-3 מבין האוניברסיטאות שלנו נמצאות בין ה-100 הראשונות ואחת בין ה-100 ל-160,ש זה באמת מראה מאוד יפה מבין 8 אוניברסיטאות במדינת ישראל, אנחנו לא מדינה אטרקטיבית לסטודנטים זרים, נקודה.
<יפה זילברשץ: אם הממוצע ב-OECD הוא 9% של סטודנטים זרים, לפי הספירה אנחנו עומדים על 1,4 או 1,7.
<יפה זילברשץ: שניהם לא מרשימים.
<יפה זילברשץ: לכן, בבינלאומיות לקחנו על עצמנו לחומש הקרוב ליצור שינוי בבינלאומיות בהוראה.
<יפה זילברשץ: אנחנו רוצים שמדינת ישראל תהיה אטרקטיבית לסטודנטים זרים מהרבה סיבות.
<יפה זילברשץ: קודם כל, מסיבה אקדמית צרופה – ארצות הברית היא ארצות הברית במחקר בגלל הכסף הגדול אבל גם בגלל שכל המוחות הטובים מכל העולם מתנקזים אליה.
<יפה זילברשץ: אין סיבה שבעולם שאנחנו רק נישאר עם עצמנו ולא נהיה אבן שואבת לזרים, לא משנה מאין, טובים ומעולים.
<יפה זילברשץ: לכן, זה לא רק בשביל כסף שיבואו לבנות פה תוכניות, זה כדי ליצור כאן מערכת הרבה יותר פוריה והרבה יותר מגוונת, שהיא מאוד נצרכת להשכלה הגבוהה.
<יפה זילברשץ: יש לזה גם תוצאות נילוות אחרות, כמו, למשל, דבר שהתחיל בחומש הקודם וצובר תאוצה ענקית – יחסים עם המזרח הרחוק.
<יפה זילברשץ: תחשבו על סטודנטים מסין או מהודו שמגיעים לכאן, פוסט דוקטורנטים, בהיבטים של הלמידה, של המחקר, של התעשייה, של כל ה-linkage.
<יפה זילברשץ: הם השגרירים הכי טובים בעולם שלנו, לחזור מכאן וליצור את הקשרים עם ישראל, להסביר את ישראל, לעסוק בישראל, וכדומה.
<יפה זילברשץ: שלא לדבר על ההיבט הציוני הענק שיש לנו – שיהודי העולם יידעו שזה הבית שלהם לא רק בפוטנציאל של אזרחות אלא גם בפוטנציאל של לעשות השכלה.
<יפה זילברשץ: לכן, הבינלאומיות – יש לנו תקציבים, יש לנו תקנים ובזה אנחנו מודים לאוצר – של אנשים שיישבו אצלנו, יעסקו בבניית האסטרטגיה, בעזרה למוסדות בשיווק, בעזרה למוסדות לבנות את כל היכולות שלהם לעשות את הדברים האלה: טפסים באנגלית, קורסים באנגלית, איך בונים, מה עושים, מה הניסיון בעולם.
<יפה זילברשץ: יהיה לנו ממש מנגנון שיעבוד בכל הדברים האלה.
<יפה זילברשץ: אנחנו רוצים להתמקד בתארים שניים ובפוסט דוקטורנטים, כי אנחנו מאמינים שתארים שניים ממוקדים יותר, קצרים יותר, הגיל בוגר יותר, יותר קל להתחיל אתם – זה לא שאנחנו שולים מי שירצה לעשות תואר ראשון, בתל אביב יש גם תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה, כולו באנגלית.
<יפה זילברשץ: זה מאוד מרשים.
<יפה זילברשץ: זו תוכנית שקשה להריץ אתה אבל היא חשובה.
<יפה זילברשץ: אנחנו נעודד אותה, גם, אבל נתמקד בתארים שניים ופוסט דוקטורנטים כי הם באמת בשלב מאוד בשל של מחקר.
<יפה זילברשץ: הם גם נחוצים כי אנחנו מוציאים הרבה אנשים מהארץ לפוסט דוקטורטים בחו"ל, ולכן לחוקרים חסר פוסט דוקטורנטים בארץ.
<יפה זילברשץ: זה, בגדול התוכנית שלנו שנמצאת, הייתי אומרת, בשנת התנעה.
<יפה זילברשץ: אנחנו משיקים לא רק אתר של המל"ג הישראלי.
<יפה זילברשץ: אנחנו השקנו בימים אלה אתר, שאתם יכולים למצוא אותו ב- I phone שלכם, אתר שנקרא – study in Israel, why Israel, study in Israel, Live in Israel, Explore Israel.
<יפה זילברשץ: האתר הוא יפהפה מבחינה גרפית והוא בעצם אמור להיות בנקודה הראשונה של כל מי שרוצה להסתכל על מדינת ישראל ולבוא אליה מחוץ לארץ.
<יפה זילברשץ: השקף האחרון – עניין הכסף.
<יפה זילברשץ: כדי לעשות את כל הדברים היפים האלה אי אפשר בלי כסף וגם אתו זה לא שווה הרבה.
<יפה זילברשץ: אז אחרון חביב זה בעצם התוספות.
<יפה זילברשץ: אתם רואים כאן לפניכם – התחלנו את בסיס התקציב של 2016 עם 10 מיליארד, נקבל תוספות כל שנה בסדר גודל ממוצע של 300 מיליון שקל פחות או יותר.
<יפה זילברשץ: זו תוספת אינטגרלית של 7 מיליארד בתוך החומש.
<יפה זילברשץ: זה גם יוביל אותנו ליותר מ-12 מיליארד ₪ כי הכסף שאתם רואים כאן לא כולל את התוספות של ההסכם עם הסגלים באוניברסיטאות, שזה מתוקצב על ידי האוצר באופן נפרד.
<יפה זילברשץ: זאת אומרת, הכסף זה הוא כסף נקי שעובר לאוניברסיטאות לכל הפעילות שציינתי בפניכם.
<יפה זילברשץ: אני שוב חוזרת – מודה על ההקשבה, מודה למנואל על זה שהוא אפשר לי את הרצף, ודבר מאוד חשוב, אני חושבת – שזו כבר פעם שנייה שיש לנו שש שנים תוכנית שהיתה שלך ועוד פעם שש שנים תוכנית שממשיכה.
<יפה זילברשץ: אי אפשר לבנות תוכנית למערכת ההשכלה הגבוהה בלי ראייה ארוכת טווח ובלי שהמוסדות יכולים לתכנן את עצמם.
<יפה זילברשץ: מעבר לכסף ומעבר לרעיונות היפים, עצם קיום הסיסטם הזה, האפשרות שמדינת ישראל מאפשרת את זה למערכת ההשכלה הגבוהה זו ברכה גדולה, ואני מודה לכל השותפים במוסדות, באוצר, במשרד החינוך, לשר האוצר, לך, חבר הכנסת מרגי ולך, פרופ' טרכטנברג על שהשארת לי כזו מערכת.
<יפה זילברשץ: כל חצי שנה הוא מקבל ממני אי מייל עם תודה על המערכת.
<יפה זילברשץ: נעשה ונצליח, כולנו ביחד.
יעקב מרגי: אני חושב שהסקירה היתה מפורטת.
יעקב מרגי: איך שזה נראה – התוכנית מתכתב ומדברת, כפי שאמרתי בדברי הפתיחה שלי, עם מה שנשמע כאן בשנתיים האחרונות.
יעקב מרגי: מתפקידנו להמשיך ולעקוב, לראות את המגמות, שזה הולך ומתקדם לפי השאיפות.
יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, אני אתן לחבר כנסת ולאורח.
יעקב מרגי: לי קשה לחלק מחמאות, אני לא אוהב שמתרגלים אליהן.
יעקב מרגי: היא הצליחה לתת לנו סקירה מעניינת, לא השתעממנו.
יעקב מרגי: בדרך כלל אנחנו, חברי הכנסת קצרי רוח, רוצים מיד לדבר.
יעקב מרגי: אז אין ספק שריתקת אותנו.
יעקב מרגי: זה עניין, זה מאתגר, התוכנית מאתגרת, ואני חושב שדקה אחת לא בוזבזה, נגענו בדברים וירדנו לפרטים, ואם נצטרך – נעשה עוד דיון.
מנואל טרכטנברג: מילה אחת לסדר – יש לי מפגש בין פרלמנטרי בילטראלי יוון-קפריסין בשעה 10:00.
יעקב מרגי: למרות שיש לי סמכות להכריע, אני - - -
מנואל טרכטנברג: אני מודה לכם.
מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, פרופ' יפה זילברשץ, מאוד שמחתי לשמוע את הסקירה.
מנואל טרכטנברג: מערכת ההשכלה הגבוהה שונה כמעט מכל מערכת אחרת שנתמכת על ידי המדינה.
מנואל טרכטנברג: הדבר היחיד שאני יכול לחשוב שדומה לזה זה חיל האוויר.
מנואל טרכטנברג: כי זו מערכת שדורשת תכנון לטווח ארוך, דורשת תקצוב לטווח ארוך ודורשת התנהלות שהיא במרחק ביטחון מהגורמים הפוליטיים.
מנואל טרכטנברג: אלה תנאים - - -
יעקב מרגי: במילים לא אקדמאיות, אנחנו, תמיד בצבא היינו אומרים – יש את צה"ל ויש את חיל האוויר.
מנואל טרכטנברג: בכל אופן, אי אפשר לבנות השכלה גבוהה איכותית לאורך זמן אם אין לך את האלמנטים האלה שהם: תכנון לטווח ארוך, תקצוב לטווח ארוך ומרחק סביר מהעולם הפוליטי.
מנואל טרכטנברג: אם זה לא יהיה ככה, המערכת הזו לא תשרוד ולא תתפתח.
מנואל טרכטנברג: אמירה שנייה – אני מאוד שמח לראות שני אלמנטים קריטיים בהקשר הזה, בתוכנית שהצגת: המשכיות והתחדשות.
מנואל טרכטנברג: הרי זו מערכת שיש לה אינרציה מסוימת.
מנואל טרכטנברג: אם אני ארצה להשוות למערכות אחרות זה לא לטובה.
מנואל טרכטנברג: כל שר שבא לפרק זמן של שנתיים-שלוש מנסה להיבדל ממה שנעשה קודם ולהמציא את הגלגל מחדש.
מנואל טרכטנברג: זה גורם לזעזועים במערכת.
מנואל טרכטנברג: לא כך צריך להתנהל.
מנואל טרכטנברג: צריך ראייה לטווח ארוך, צריכה להיות המשכיות, ויחד עם זאת העולם הוא דינמי ומעת לעת, מדי חמש שנים צריך להציף יעדים חדשים, לעדכן, וכו'.
מנואל טרכטנברג: זה בדיוק מה שאני רואה בתוכנית הזו – גם המשכיות, גם התחדשות, ואני מברך על כך.
מנואל טרכטנברג: מאוד בקצרה, וכאן אני נכנס לנקודות ספציפיות.
מנואל טרכטנברג: דיברת על חיזוק המערכת.
מנואל טרכטנברג: לא הזכרת את העניין של קליטת סגל חדש, איכותי, למערכות השונות.
מנואל טרכטנברג: אני זוכר את נקודת ההתחלה לפני שש או שבע שנים.
מנואל טרכטנברג: היינו במצב מאוד לא טוב מבחינת מצבת הסגלים בעיקר באוניברסיטאות אבל גם במכללות, ועל הצורך להחזיר מדענים ישראלים צעירים מצוינים שנמצאים בחוץ לארץ.
מנואל טרכטנברג: נקטנו בשורה של אמצעים, בין היתר – מרכזי המצוינות שהיו אמורים להיות אבן שואבת לכך.
מנואל טרכטנברג: הייתי שמח לשמוע מה קורה בהקשרים האלה, מה הנתונים, איך התקדמנו, מה היעדים הבאים וכו', כי בסוף ובסוף איכותה של המערכת זה בראש ובראשונה באיכות הסגל ובפרט של אותם צעירים מבריקים, שאותם אנחנו מייצאים בכמויות.
מנואל טרכטנברג: נקודה שנייה – אני לא אתייחס לנושאים הגדולים.
מנואל טרכטנברג: בעניין המגדרי.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד כך: זה לא מקרה שאנחנו רואים את התופעה הזו של מספר יחסית רב של נשים בתואר ראשון, שני ושלישי.
מנואל טרכטנברג: אחר כך יש את תנועת המספריים, שאז זה יורד, שאז אנחנו באים לסגל בכיר עם דרגת הבכירות.
מנואל טרכטנברג: מכיוון שעדיין המערכת לא התאימה את עצמה לעובדה שנשים מביאות ילדים בגילאים די צעירים במדינת ישראל וגם עושות קריירה דורשנית מאוד.
מנואל טרכטנברג: המערכת לא התאימה את עצמה.
מנואל טרכטנברג: כיום אני חווה את זה באופן אישי דרך הבת הבכורה שלי שעושה דוקטורט בפיזיקה.
מנואל טרכטנברג: קודם כל, כל הקשיים שיש בחלק התחתון של הטבלה, שיש שם מיעוט של נשים – ב"ה היא התחתנה ועומדת להביא את הנכד השני ואני רואה – המערכת לא מותאמת.
מנואל טרכטנברג: זה פרדוקסלי.
מנואל טרכטנברג: מערכת ההעסקה בהרבה מאוד חברות ומפעלים מובילים בארץ יותר מותאמת לכך מאשר המערכת האקדמית, כאשר לכאורה זה הפוך – כי המערכת האקדמית צריכה להיות גמישה.
מנואל טרכטנברג: אבל זה לא כך.
מנואל טרכטנברג: לכן אני אומר שזה משהו שצריך לנקוט בו במדיניות יותר פרואקטיבית, כי אם לא, התוצאות לא יבואו וזה לא רק עניין של מלגות.
מנואל טרכטנברג: זה הרבה מעבר לזה.
מנואל טרכטנברג: דבר שלישי, העניין של תנאי כניסה פסיכומטרי.
מנואל טרכטנברג: אני מניח שידובר בזה אחרי זה.
יעקב מרגי: היה דיון ויהיו עוד דיונים.
מנואל טרכטנברג: אני חושב שצריך אמירה שהמערכת פועלת ותפעל בצורה נחרצת כדי להפחית את המשקל של הפסיכומטרי, כי הפסיכומטרי לא עושה את המלאכה מול המגוון הרחב של החברה בישראל.
מנואל טרכטנברג: ברור – להפחית את המשקל ולהציע, כמובן, דברים אחרים.
מנואל טרכטנברג: הערה אחרונה, שלא שייכת לעניין של המצגת הזו – מחצית מכל מחזור גיל שמסיים תיכון לא מגיע להשכלה גבוהה, ולטעמי – אמרתי את זה הרבה פעמים, חטפתי על הראש על זה ואני אגיד את זה עוד: תואר אקדמי זה לא חזות הכל.
מנואל טרכטנברג: יש מגוון רחב של כישורים ומקצועות ומיומנויות שאפשר לרכוש מחוץ לאקדמיה, והאקדמיה היא לא הדרך הנכונה לכל צעיר וצעירה במדינת ישראל.
מנואל טרכטנברג: אבל מדינת ישראל צריכה לקחת אחריות על המחצית השנייה שלא מגיעה להשכלה גבוהה.
מנואל טרכטנברג: היא לא עושה זאת והיא מפקירה מחצית מכל דור, ואנחנו רואים את התוצאות בכל הקשר, בפערים ובפריון הנמוך.
יעקב מרגי: כמעט בכל תנאי סף של מיומנויות צריך תואר אקדמי.
מנואל טרכטנברג: אז זה לא בסדר.
מנואל טרכטנברג: אנחנו צריכים לפתוח את הראש.
מנואל טרכטנברג: אני אומר את זה כהערה, כשאנחנו מדברים על השכלה גבוהה אנחנו צריכים לזכור את אלה שלא שם.
<יפה זילברשץ: רק כדי שהוא לא יילך מודאג – אני אגיד לו לגבי קליטות הסגל.
<יפה זילברשץ: בשאר הדברים אני מסכימה, הם יהיו בעבודה, רק נתניע ונחשוב עליהם.
<יפה זילברשץ: לגבי קליטת סגל, פשוט לא הבאתי את השקף.
<יפה זילברשץ: מה שהיה הוא שיהיה – אתם הצבתם יעד.
<יפה זילברשץ: לא הצליחו להגיע אליו לגמרי באוניברסיטאות, תוספות התקציב הולכות בחלקן גם לתקצוב הישיר, לכן – כל התהליך של המשך קליטת הסגל לגמרי מטופל ולא נשכח.
<צבי הכהן: במשפט אחד – ברכות על התוכנית, זה מאוד חשוב.
<צבי הכהן: אני רוצה להביע את דעתי על כמה נושאים שהוזכרו בתוכנית הזו.
<צבי הכהן: אחד, במודל המחקר של ות"ת יש תקצוב לנושאים שונים, פרסומים, דוקטורנטים, מענקי מחקר תחרותיים ומה שנקרא מענקי מחקר לא תחרותיים, שחלקם הגדול הם לא תחרותיים.
<צבי הכהן: שם זה בדיוק הפן שבו האקדמיה תורמת לפיתוח של המשק.
<צבי הכהן: לצערי, המרכיב הזה בזמן האחרון קוצץ וכשבכנסת שואלים מה האקדמיה תורמת למשק אני חושב שנכון פה הביטוי – put your money where your mouth is.
<צבי הכהן: אם זה חשוב שהאקדמיה תתרום למשק, לתעשייה, למשרדי ממשלה, לכל מיני דברים כאלה, חשוב גם לפחות לשמור על תקצוב בנושא הזה, ולא להקטין אותו, מאחר וחברי סגל כשלעצמם לא כל כך מתוגמלים מזה.
<צבי הכהן: הקידום שלהם בדרך כלל נעשה על פי הפרסומים, וזה בדיוק המקום שבו התקצוב הזה גורם לפיתוח של תשתיות האוניברסיטה, וחבל שזה קוצץ.
<צבי הכהן: דבר שני, במסגרת הזו אני חושב שחשוב לציין – ממשלת ישראל החליטה להעביר את היחידות הטכנולוגיות של צה"ל דרומה לקמפוס ההייטק של אוניברסיטת בן גוריון והסביבה שלו, וכתוצאה מזה להביא מספר עצום של קצינים וחיילים שילמדו אצלנו באוניברסיטה.
<צבי הכהן: כדי לקלוט מספר כזה גדול אנחנו צריכים להגדיל באופן דרמטי את מספר חברי הסגל.
<צבי הכהן: אי אפשר לעשות את זה בו זמנית כשהם יבואו, מכיוון שאין בכל העולם, בכל רגע נתון, אין עשרות חברי סגל בתחומי מדעי המחשב, סייבר וכל מה שקשור בזה – אין בכל העולם ברגע נתון מספר כזה, ולכן צריך לגייס אותם שנים מראש עוד לפני שהסטודנטים באים.
<צבי הכהן: יש לזה עלות.
<צבי הכהן: אני מנהל מזה שש וחצי שנים, מאוקטובר,2010, משא ומתן עם משרדי הממשלה.
<צבי הכהן: אגורה אחת אפילו לא קיבלנו.
<צבי הכהן: כל שנה מבטיחים ומבטיחים.
<צבי הכהן: אם המדינה רוצה ש-8200 יעברו לבאר שבע, אם לא יהיה תקצוב אז יהיה 4100 בהרצליה ו-4100 בבאר שבע.
<צבי הכהן: אני לא חושב שזה מה שטוב למדינה.
<צבי הכהן: אם לא יהיה תקצוב לא נוכל לקלוט אותם.
<צבי הכהן: אין דרך לעשות את זה בלי כסף.
<צבי הכהן: הוזכר פה העניין של הפסיכומטרי.
<צבי הכהן: אני רוצה לציין שבאוניברסיטת בן גוריון הקמתי חלופה לפסיכומטרי, מכינה קצרה שמאפשרת בחינה על בסיס של ידע, לא על בסיס של טריקים והתמודדויות עם כל מיני דברים שבעצם, בסופו של דבר, לא מוסיפים שום ידע למי ששילם את הכסף ובזבז את הזמן שלו.
<צבי הכהן: המכינה שלו הראתה הצלחה יותר טובה ממה שיש בפסיכומטרי.
<צבי הכהן: בינתיים זה רק היה אצלנו, אבל בעתיד אני מקווה - -
יוסף ג'בארין: בחינה אחידה בכל הפקולטות?
<צבי הכהן: יש שתי מגמות – מדעי הטבע ומדעי החברה.
<צבי הכהן: הנושא האחרון שאני רוצה לדבר עליו- הנושא של החרדים והערבים.
<צבי הכהן: אחוז התלמידים בבתי ספר שהם חרדים וערבים מתקרב ל-50% מה שאומר שזה יהיה האופי של המדינה שלנו בעתיד.
<צבי הכהן: מדינה שמתיימר להיות מדינת סטרטאפ לא יכולה לרוץ מהר קדימה כשהיא משאירה - -
יעקב מרגי: אל תהלך אימים.
יעקב מרגי: זה לא מה שהולך להיות.
יעקב מרגי: זה תהליך איטי.
יעקב מרגי: עוד יחשבו שזה יקרה מחר, ייצאו מפה עם פנים נפולות.
<צבי הכהן: זה בסדר גמור.
<צבי הכהן: ההשתתפות של החרדים והערבים – כל אחד מסיבות אחרות לחלוטין – בהשכלה הגבוהה היא נמוכה מדי.
<צבי הכהן: אני חושב שצריך לעשות כל מאמץ כדי לאפשר להם.
<צבי הכהן: אני יודע שיש התנגדות גדולה לתת לחרדים שיעורים בהפרדה בין גברים לנשים.
<צבי הכהן: אצלנו באוניברסיטה, ופה אני לא מייצג את ור"ה, אני מייצג את אוניברסיטת בן גוריון – הבטחתי שאם יבואו חרדים אלינו, לצערי עדיין הם לא באים – אנחנו מוכנים לתת להם קמפוס נפרד בבאר שבע, הפרדה של ימים נפרדים בלימודים ואם יהי צורך אפילו רב, רבנית ובלנית.
<צבי הכהן: כל מה שצריך ובלבד - - - אני יודע, יש בזה מגרעות, אני ער למגרעות האלה.
<צבי הכהן: הייתי רוצה שילמדו כמו כל האחרים, זה יהיה הרבה יותר טוב, אבל האויב של הטוב הוא הטוב מאוד.
<צבי הכהן: גם בגלל ההכנה, לצערי אני חייב לציין את זה, ההכנה הגרועה של תלמידים חרדים כי כשהם מגיעים לאוניברסיטה רובם לא למדו לימודי ליבה כמו שצריך.
<צבי הכהן: אצל נשים זה קצת יותר טוב.
<צבי הכהן: אם הם היו לומדים עם כולם, אחוזי הנשירה היו יותר גבוהים.
יעקב מרגי: הכנתי את פרופ' זילברשץ שבדיון הזה אני לא אתמקד באוכלוסיות המיוחדות שצריך להנגיש להן את האקדמיה, כי זה באמת דיון נפרד, מעמיק.
יעקב מרגי: יש גם נסיבות אחרות, משפטיות, שצריך להתמודד אתן.
יעקב מרגי: הזכרת, נקודה.
מסעוד גנאים: אני מודה לפרופ' יפה על ההצגה של הדברים.
מסעוד גנאים: רציתי לשאול – כל ההצגה רציתי לראות איך שילובם, למשל, של הערבים באקדמיה, כמה תקציב יש לשילוב הזה.
מסעוד גנאים: אני שמעית את המספר מיליארד לשילוב אוכלוסיות מיוחדות.
מסעוד גנאים: האם הכוונה גם לשילוב האוכלוסייה הערבית?
מסעוד גנאים: זה כולל מה, זה כולל סטודנטים או גם כולל סגל אקדמאי, למשל?
מסעוד גנאים: מרצים?
מסעוד גנאים: אנחנו יודעים על האחוז הנמוך של המרצים באקדמיה באוניברסיטאות.
מסעוד גנאים: רק רציתי להקדים במשפט שהוא לפי דעתי חשוב – הערבי, במדינת ישראל, מפלטו לשינוי, למוביליות, שהוא ייצא ממצב, אם זה מצב סוציואקונומי שהוא בא ממנו מאיזה כפר או עיר – מפלטו זה הלימוד האקדמאי, איך הוא מתקדם באקדמיה, באוניברסיטה.
מסעוד גנאים: הידע שהוא רוכש שם, וכולנו יודעים שהחיים האוניברסיטאיים זה לא רק לימודים – זה מעצב גם את הדמות שלנו, האינטלקטואלית, הרעיונית.
מסעוד גנאים: לכן העניין מאוד חשוב.
מסעוד גנאים: זה כרוך גם בלתת כבוד לתרבות של הסטודנט הזה.
מסעוד גנאים: אני מדבר עכשיו בהקשר של הסטודנטים הערבים.
מסעוד גנאים: יש סטודנטים מאוכלוסיות אחרות.
מסעוד גנאים: לתרבות שלו, לשפה שלו, למועדי החגים שלו.
מסעוד גנאים: למשל, יש עכשיו עניין שפונים אלינו הרבה סטודנטים מאוניברסיטת חיפה.
מסעוד גנאים: אני חושב שגם אל חברי פנו שביום חג הקורבן יש להם כבר בחינה.
מסעוד גנאים: אז צריך גם לכבד את התרבות, את המועדים האלה, את השפה הערבית של הסטודנט הערבי.
מסעוד גנאים: סטודנט ערבי שיש לו חג והוא צריך לחגוג, אי אפשר שכל הימים הוא יצטרך להכין את עצמו לבחינה ואחרי זה שיעשה את הבחינה באותו יום חג.
מסעוד גנאים: עוד רעיון שעלה כשקראתי את המסמכים, ולדעתי הוא רעיון טוב – אם העניין הוא לשלב יותר את האוכלוסייה הערבית באקדמיה, שהאחוז שלה הוא 14% והיעד הוא 17% - רציתי לראות שהיעד הוא לפחות 20%.
מסעוד גנאים: לפחות האוכלוסייה - - -
<יפה זילברשץ: בחמש שנים.
<יפה זילברשץ: לא לעולם ועד.
<יפה זילברשץ: זה יעד לחמש שנים כי אנחנו רוצים באמת לתת את כל ההכשרה, את כל התמיכה מהתיכון עד העבודה.
יעקב מרגי: גם צריך להציג משהו ישים.
מסעוד גנאים: אז כדאי לשקול את ההצעה, לפחות, שקראתי, של קרן אברהם שזה להקצות איזה תקן או משרה בכל מוסד אקדמאי - - -
<יפה זילברשץ: יש.
מסעוד גנאים: אה, יש?
<יפה זילברשץ: בטח שיש.
<יפה זילברשץ: יש שניים.
<יפה זילברשץ: יש גם לעניין הערבית וגם לעניין - - -
<ענת פלדמן: בוקר טוב ותודה רבה לחבר הכנסת מרגי ולפרופ' זילברשץ על ההצגה המעניינת מאוד והחשובה.
<ענת פלדמן: אני רוצה לומר כמה דברים.
<ענת פלדמן: אני עומדת בראש המועצה המתאמת של כל המכללות הציבוריות ואנחנו פרוסים על פני כל הארץ ונותנים שירותים לפריפריה של החברה הישראלית, שזה כולל את כל המגזרים למיניהם, שכאן התעכבו עליהם, ואני לא אתעכב עליהם.
<ענת פלדמן: לשם כך מגיע לתושבי הפריפריה השכלה גבוהה ברמה גבוהה מאוד.
<ענת פלדמן: השכלה גבוהה ברמה גבוהה אנחנו משיגים כשיש לנו תקציבי מחקר.
<ענת פלדמן: לפני חמש שנים חתמנו – אז היה פרופ' טרכטנברג, חתמנו אתו על הסכם שכר חשוב מאוד, פורץ דרך שנותן תקציבי מחקר, קטנים, אמנם, למרצי המכללות.
<ענת פלדמן: הבעיה היא שאחרי חמש שנים, היום, כשנכנסתי לתפקיד, מסתבר לי שכמעט במחצית המכללות התקציבים זורמים מות"ת להנהלת המכללה, ולא מגיעים לייעודם, למרצי המכללות.
<ענת פלדמן: כשאני שואלת למה אז ות"ת אומרים לי – זה לא התפקיד שלנו לדאוג שהמרצים יקבלו א מלוא הסכם השכר.
<ענת פלדמן: זה נראה לי דבר חריג מאוד ובעייתי מאוד, כי אנחנו אלה שדואגים לפריפריה ונותנים להם מענה, והוא אמור להיות מענה טוב, וחשוב.
<ענת פלדמן: אני רוצה להתייחס רק לשתי נקודות בנוסף לכך, שתי נקודות חשובות: אחד, הנושא של קורסים מקוונים, מו"פים וכדומה.
<ענת פלדמן: עשינו צוות חשיבה בין מרצי המכללות.
<ענת פלדמן: הדעה שלנו, של מרצי המכללות, היא שקורסים כאלה יפגעו בעיקר בתושבי הפריפריה, משום שאנחנו רואים חשיבות גדולה מאוד באינטראקציה שנערכת בכיתה בין המרצה לסטודנטים בהעברת ידע אישי בין מרצה לסטודנטים.
<ענת פלדמן: קורסים מקוונים הם איכשהו - - -סטודנטים יפלו בהם, במיוחד החלשים, ובמיוחד אלה שלכאורה הכוונה היא להגיע אליהם, תושבי הפריפריה.
<ענת פלדמן: יש בזה המון בעיות גם מההיבט של מרצים – איך אנחנו עושים את הדבר הזה, איך אנחנו מתוגמלים על העניין הזה.
<ענת פלדמן: זה עניין לדיון אחר.
<ענת פלדמן: אני רוצה לסיים ולומר – פרופ' זילברשץ פתחה את הסקירה שלה בכך שהיא מקיימת שיח בין מל"ג להנהלות האוניברסיטאות והמוסדות להשכלה הגבוהה.
<ענת פלדמן: אני חושבת שבמשא ומתן הזה מאוד חשוב שגם אנחנו, המרצים, נהיה שותפים, משום שאנחנו אלה שעומדים מול הסטודנטים, בסוף.
חנין זועבי: קודם כל אני רוצה להגיד שהקשבתי במשך שעה, עקבתי אחרי כל מילה, ושאלתי כל הזמן את עצמי האם המהפכה שמדובר עליה היתה באיזושהי צורה רלבנטית אלינו, אלי כערביה, אישה, כאוכלוסייה של 20% שאין להם שום דרך של מוביליות חוץ ממערכת החינוך.
חנין זועבי: אנחנו כמעט מודרים משוק העבודה.
חנין זועבי: אנחנו צריכים קודם כל להתברך בתוך האקדמיה בשביל להיות על המפה, בכלל, מבחינה פוליטית, חברתית, כלכלית, מבחינת הכל.
חנין זועבי: יש מהפכה ואת יכולה להתפאר בהישגים שלה, אבל המהפכה הזאת היא מהפכה שיותר – גם אם האחוז שלנו עלה באוניברסיטאות ובמכללות - מהפכה היא ב-90% ממנה לא מדברת אלי.
חנין זועבי: כאשר אנחנו אומרים שהעלינו את אחוז הסטודנטים הערבים את לא מזכירה ש-50% מהסטודנטים בכלל לומדים בחו"ל.
חנין זועבי: אם מדברים על חו"ל, אז אנחנו בחו"ל, חצי שלנו בחו"ל.
חנין זועבי: חצי מהסטודנטים הערבים בירדן ובשטחים הכבושים ובאירופה.
חנין זועבי: אנחנו בחו"ל.
חנין זועבי: תביאו אותנו, קודם כל, לפני שתדברו על סטודנטים מחו"ל.
חנין זועבי: פרופ' יפה, אני מעריכה את היכולת המקצועית שלך אבל רציתי לזהות איזושהי נימה של צדק ,של ראייה ערכית לגבי האוכלוסיות שאת קוראת להם "מיעוטים".
חנין זועבי: המצוקה שלי לא היתה שהמקום שלנו, גם באוניברסיטאות, גם במכללות, הוא בזווית, אלא גם בתודעה שלך אנחנו לא נמצאים.
חנין זועבי: כמעט שעה לא הזכר בעיה שאנחנו נמצאים בתת ייצוג של 1% במקצועות שהם רלבנטיים לשוק התעסוקה.
חנין זועבי: אנחנו נמצאים ב-3% בפסיכולוגיה, כאשר מדברים על רפורמה בבריאות הנפש.
חנין זועבי: אנחנו נמצאים באוניברסיטאות – איפה?
חנין זועבי: חצי מאתנו בחו"ל, חצי שני – במכללות, חצי מהחצי בחינוך, ונזרקים לשוק האבטלה.
חנין זועבי: אנחנו לא 14% אפילו.
חנין זועבי: מבחינה איכותית, מבחינת רלבנטיות למוביליות אנחנו אולי 7%.
חנין זועבי: הפער הזה, העלייה הזו – 80% מהעלייה באחוז שלנו הוא במכללות ועוד פעם בחינוך.
חנין זועבי: זה לא added value, אנחנו לא מפיקים את הערך המוסף.
חנין זועבי: כאשר אנחנו מעלים את האחוז שלנו ל-7% זה לא כמו שאולי היהודים מעלים את האחוז שלהם.
יעקב מרגי: יש עוד הרבה דוברים.
חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, זה לא דיון בנפרד.
חנין זועבי: אם אנחנו נשארים בנפרד, כאוכלוסייה ואנחנו לא משתקפים בראייה הערכית של המערכת אז המערכת אז המערכת ממשיכה, מערכת שמדירה.
חנין זועבי: היא משגשגת.
חנין זועבי: האוניברסיטאות בישראל הן מהראשונות, יש להן דירוג.
חנין זועבי: אדרבא, אדרבא, יש מהפכה ואני אין לי מקום בה אז זה אומר - - - שלוש דרישות – יש יכולת.
חנין זועבי: מה את אמרת?
חנין זועבי: יש יכולת לתחום הזה.
חנין זועבי: אתם יכולים לעשות מהפכה.
חנין זועבי: אז כאשר מציגים 5 יעדים בלי שהאוכלוסייה הערבית – שהיא לא מיעוטים, היא לא אורחת, לא זרה, היא ילידה, לא מהגרת לא כלום – מהמקום הזה אנחנו רוצים לראות את עצמנו ביעדים ולא כתוצר לוואי.
חנין זועבי: ביקשנו כמה פעמים לעשות דיון נפרד על 50% מהסטודנטים שלנו שלומדים בירדן ובאירופה.
חנין זועבי: אתם לא יכולים לנפנף את זה.
חנין זועבי: הנקודה השלישית – פיקוח במכללות.
חנין זועבי: את יודעת מה?
חנין זועבי: יש מכללות שאנחנו דורשים מכם לסגור.
חנין זועבי: יש מכללות של חינוך, מסחריות לכל דבר.
יעקב מרגי: דיברת באמת דברים נכונים וכואבים - -
חנין זועבי: שמענו, שמענו.
חנין זועבי: רצינו להשמיע.
יעקב מרגי: - - ולי אין ספק שפרופ' זילברשץ, אם הייתי מאפשר לה – היתה עכשיו משיבה.
יעקב מרגי: ההאשמות הן חמורות.
יעקב מרגי: זה לא הוגן, ואני אסביר לך למה: אני הזהרתי אותך לפני הדיון.
יעקב מרגי: אמרתי שזו הצגת תוכנית החומש ואני לא יורד לפרטי פרטים של כל סעיף וסעיף - - -
חנין זועבי: - - - אבל זה במרכז.
יעקב מרגי: נכון, ולכן צריך דיון מיוחד.
יעקב מרגי: אלה הן נורות אזהרה מהבהבות לגבי אותן אוכלוסיות, ולא לחינם בתוכנית החומש יש 1,2 מיליארד שקל לשילוב.
יעקב מרגי: לכן זה לא הוגן.
יעקב מרגי: אני הסכמתי ואפשרתי לך להציג את זה כי זה בוער בך, ואני יודע, בכנות, אני מתחבר לזה.
יעקב מרגי: אם היינו ביום עיון שלם אולי היינו מצליחים לרדת לרזולוציות האלה - - -
חנין זועבי: אבל אני מדברת על התפיסה המרכזית.
חנין זועבי: צריך לשנות אותה.
חנין זועבי: אם לא משנים את התפיסה המרכזית אז לא מגיעים לאוכלוסיות האלה.
חנין זועבי: לא, אני לא בקבוצה נפרדת בצד.
חנין זועבי: או שאהיה במרכז או שאני לא רוצה להיות.
חנין זועבי: או שלא נהיה במרכז או שלא נהיה בכלל – זו התפיסה שצריכה להיות.
<שלמה גרוסמן: תודה רבה על הדיון החשוב, ותודה רבה לפרופ' זילברשץ על ההצגה המרשימה של תוכנית החומש.
<שלמה גרוסמן: אני מייצג 22 מכללות מתוקצבות.
<שלמה גרוסמן: המכללות הללו גרמו למהפכה משמעותית ביותר במדינת ישראל, לא רק בחומש האחרון אלא בעשור האחרון, גם כשהתחלתי אותו כיושב-ראש ות"ת ואולי התעלמו מזה, בעבר, אבל זה התחיל אז, והתחילה ההנגשה של המכללות לאוכלוסייה במדינת ישראל כולה וכיום, 2/3 מהסטודנטים לתואר הראשון לומדים במכללות.
<שלמה גרוסמן: אני חושב שזה הישג אדיר, וזה גם עונה לחלק מהדברים שלה.
<שלמה גרוסמן: ישנן מכללות שאחוז מהמכללות יותר מ-50% בהן הם ערבים.
חנין זועבי: - - - אנשים לא - - -
יעקב מרגי: פרופ' גרוסמן, אתה ברשות דיבור.
יעקב מרגי: אתה לא מנהל דיון משני.
<שלמה גרוסמן: לא, אני רק רוצה - - -
יעקב מרגי: אבל זה יגרור תגובה נגדית ואין לי את הזמן לזה.
יעקב מרגי: אין לי את הפריבילגיה הזו.
<שלמה גרוסמן: רציתי להדגיש כאן מספר נקודות שהן חיוניות למכללות.
<שלמה גרוסמן: ברור שההוראה מהווה את המוטיב המרכזי במכללות.
<שלמה גרוסמן: אז אמרנו שההוראה מתפתחת יותר כהוראה דיגיטלית.