GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמיר אוחנה: אילולא היה מדובר בכספים שגם אמא של לירן ברוך שיושב כאן, ואיבד את עינו השמאלית באירוע של השלכת אבנים – אילו לא היה מדובר בכספים שלה – לא היינו מנהלים את הדיון הזה.
אמיר אוחנה: אדם פרטי, בין אם הוא פרופסור או דוקטור או אפילו הדיוט יכול להתבטא איך שהוא רוצה וכמה שהוא רוצה במסגרות שדיברנו עליהן קודם, מסגרות החוק.
אמיר אוחנה: אבל כאן מדובר בכספי ציבור.
אמיר אוחנה: אנחנו מאפשרים להעביר את הכספים האלה למוסדות כדי שיפעלו למען מדינת ישראל.
אמיר אוחנה: למען העקרונות שכולנו מסכימים עליהם – ימין-שמאל - עקרונות חינוכיים.
אמיר אוחנה: אני רוצה לומר מילה על ה-BDS.
אמיר אוחנה: אני נמצא במקומות הללו.
אמיר אוחנה: אני נכנס למפעלים הללו ביהודה ושומרון שאותם רוצים להחרים.
אמיר אוחנה: כשאני נכנס לשם מה שאני רואה זה יהודים וערבים עובדים יחד, אוכלים צהריים יחד, חיים יחד.
אמיר אוחנה: ואת זה רוצים להחרים בשם השלום.
אמיר אוחנה: את דו-הקיום הזה, את השלום בעשייה – כי אין דרך אחרת, למעט שנלמד לחיות יחד במקום להרוג זה את זה – את זה רוצים להחרים בשם השלום.
אמיר אוחנה: הדבר האחרון שאפשר להגיד על מי שתומך ב-BDS זה שהוא מעוניין בשלום.
אמיר אוחנה: הם לא תומכים בהקמת מדינה ערבית, 22 במספר, אלא בהחרבת המדינה היהודית האחת.
יעקב מרגי: מייקל גרוס, בבקשה.
<דוד גרוס: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, חברי הכנסת, אני מדבר בשם אבא שלי מייקל גרוס.
<דוד גרוס: שמי דוד.
<דוד גרוס: לפני 54 שנה אבא שלי ישב עם דוד בן גוריון ז"ל, והתחייב והבטיח לו שהוא יתמוך במדרשה בשדה בוקר, ואחרי 6 שנים כשזה הפך להיות האוניברסיטה שנשאה את שמו, אוניברסיטת בן-גוריון בבאר-שבע.
<דוד גרוס: בחצי המאה האחרונה אבא שלי פעל בחבר הנאמנים.
<דוד גרוס: כל שנה הוא מגיע לכנס של חבר הנאמנים אף על פי שרוב חברי חבר הנאמנים לא מגיעים.
<דוד גרוס: בשבוע שעבר בוועדה פיננסית בקושי שבעה חברים טרחו להגיע.
<דוד גרוס: במשך השנים אבא תרם יותר ממיליון דולר מכסף אישי וגם הביא תורמים רבים לאוניברסיטה.
<דוד גרוס: שני יושבי-הראש האחרונים של האוניברסיטה, אבישי ברוורמן ורבקה כרמי, באופן שיטתי פירקו את חבר הנאמנים מהשפעתו ומאחריותו, ובשבוע שעבר עבר בהצבעה ובתקנון שהייתה הצבעה פגומה, כנראה, בלי קוורום, בלי פרוטוקול.
<דוד גרוס: היה תאטרון חצי חשוך בלי לוודא שיש קוורום כפי שצריך ושכל אדם בעל זכות הצבעה השתמש בזה.
<דוד גרוס: בדרך זאת הם העבירו הצבעה, וכרגע אין לחבר הנאמנים עצמו החלטה או פיקוח על עצמו, וכל הסמכות עברה לוועד המנהל שהוא גוף שהחברים בו ממנים את עצמם, ואינם כפופים לדווח דין וחשבון לאף אחד.
<דוד גרוס: זה תוכנן באופן ספציפי למטרת הדחה של אבא מחבר הנאמנים מכיוון שבאופן גלוי ופתוח הוא מתנגד להסלמה של פעילות BDS שקורית ונמשכת באוניברסיטה ובפקולטה בהנהלת רבקה כרמי.
<דוד גרוס: אני אתן כמה דוגמות: לפני כשנתיים אבא נכח בהרצאה באנגלית של פרופ' אורן יפתחאל שניתנה לסטודנטים ישראלים וזרים.
<דוד גרוס: הוצגה מפה של המזרח התיכון בלי שהופיע מדינת ישראל - -
<דוד גרוס: - - התוכן העיקרי של ההרצאה היה מאוד ברור – שלישראל אין זכות קיום - -
יוסי יונה: אוי.
יעקב מרגי: מי נאנח?
יוסי יונה: אני.
ענת ברקו: אה, אוקיי, טוב.
יעקב מרגי: הפחדת אותי.
יוסי יונה: שאורן יפתחאל טוען שאין לישראל זכות קיום?
ענת ברקו: הוא לא אמר.
ענת ברקו: הוא אמר שהיא לא הופיעה על המפה.
עודד פורר: הוא רק מציג מפות בלי מדינת ישראל.
יעקב מרגי: אתם רואים - - -
עודד פורר: הוא לא חושב שאין לה זכות קיום, הוא רק מציג - - - רק לא על המפה, יוסי, זה הכול.
יעקב מרגי: עודד, אין קריאות ביניים.
<דוד גרוס: - - שלישראל אין זכות קיום כיוון שהיא כבשה ארץ ששייכת לאנשים אחרים, דהיינו הפלסטינים.
<דוד גרוס: מה אמרו לעשות?
<דוד גרוס: שהמזרחים צריכים לחזור לגן עדן של מדינות ערב, והאשכנזים לאירופה ולארצות-הברית.
<דוד גרוס: זאת כמובן אקדמיה מופרכת - -
יעקב מרגי: אתה אמור לסיים?
<דוד גרוס: אני אתן עוד דוגמה.
<דוד גרוס: לפני כמה שבועות פורסם על סדנה באוניברסיטה לאימון אנשים איך להסית ולעשות פרובוקציות לחיילי צה"ל - -
<צבי הכהן: שקר.
יעקב מרגי: מי זה צעק "שקר"?
יעקב מרגי: פרופ' צבי הכהן, למה?
יעקב מרגי: אסור לך.
<צבי הכהן: "מדבר שקר תרחק".
יעקב מרגי: אתה אמור לקבל זכות דיבור.
ענת ברקו: תגיד את זה למרצים שלך.
ענת ברקו: תגיד למרצים שלך שמדבר שקר ירחקו.
יעקב מרגי: ענת, אני מבקש, אני לא רוצה להוציא אותך.
נחמן שי: קודם תדעי על מה את מדברת.
יעקב מרגי: סליחה, צבי הכהן, אני אוציא אותך.
<צבי הכהן: מה זה?
יעקב מרגי: פרופ' צבי הכהן, אני אוציא אותך.
עודד פורר: אתה אמור לחנך סטודנטים?
ענת ברקו: בבקשה, הנה, זאת ההצגה.
עודד פורר: חצוף.
ענת ברקו: חצוף זה לא מילה.
עודד פורר: מהכסף שלו הוא יודע - - -
ענת ברקו: הליברל הגדול.
<דוד גרוס: יש שני דברים שהוועדה יכולה לעשות.
<דוד גרוס: יש בכוחכם, ועדה נכבדה, לפעול לסגור את הוועדה שמעסיקה, מממנת, מקדמת ושולחת סביב העולם גם לשנת שבתון וגם לדברים יותר קצרים, לתת גב לאנטישמיות שהולכת ובוערת בקמפוסים ומסכנים אלפי סטודנטים יהודים בעולם.
<דוד גרוס: דבר אחרון – אני אומר את זה אזרח: למה אנחנו כמדינה משקיעים מיליונים נגד BDS ב"ברקלי", ב"הרווארד" וב-SOAS בלונדון ולא עושים דבר פה ומממנים אותו דבר פה בארץ?
יעקב מרגי: פרופ' מנואל טרכטנברג, בבקשה.
מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, התאריך הפורמלי שבו קם ה-BDS הוא ב-2005.
מנואל טרכטנברג: מאז וללא הפסקה עד עצם היום הזה אני משקיע מאמצים אדירים להיאבק ב-BDS, אבל אני חותר למגע.
מנואל טרכטנברג: אני לא מסתתר פה בבונקר ומגיש הצעות לסדר בכנסת ישראל.
מנואל טרכטנברג: פה זה קל, פה כולם גיבורים גדולים.
מנואל טרכטנברג: אני מתמודד איתם שם יותר מכל אחד אחר בחדר הזה, בטח מחברי הכנסת.
מנואל טרכטנברג: עשרות רבות של כנסים ועימותים קשים ביותר כדי להעלות על נס את מדינת ישראל נגד האויבים שלנו מבחוץ.
מנואל טרכטנברג: אבל הנה, מה קורה כאן?
מנואל טרכטנברג: יש ציד מכשפות בתוך מדינת ישראל לא כדי ה-BDS, אלא נגד עצמנו.
מנואל טרכטנברג: צריך לסמן פה אויבים פנימיים.
מנואל טרכטנברג: זה מה שאתם עושים.
מנואל טרכטנברג: לכו להתמודד שם כפי שאני עושה.
מנואל טרכטנברג: אמירה שנייה: כשאני מתמודד שם אחד הדברים שאני מתגאה בהם, וזה קלף מנצח כל פעם.
מנואל טרכטנברג: אני אומר להם, אתם קמים נגדנו?
מנואל טרכטנברג: תראו מה קורה בתורכיה.
מנואל טרכטנברג: בתורכיה כשיש כאלה שמתנגדים למשטר של ארדואן שם מעיפים אותם מהאקדמיה, שמים אותם בכלא.
מנואל טרכטנברג: כאן במדינת ישראל אני גאה שיש כאן קומץ של אנשי סגל שקשה לי איתם, אני לא יכול לשמוע אותם, זה עושה לי צמרמורת, אבל אני גאה בכך שמדינת ישראל נותנת להם פתחון פה, שאפשר לדבר במדינת ישראל, ואפשר להביע דעה.
מנואל טרכטנברג: כשאני אומר את זה, אין להם תשובה.
מנואל טרכטנברג: זה הארגומנט הכי חזק שלנו כמדינה, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.
מנואל טרכטנברג: אני גאה בזה.
מנואל טרכטנברג: אם מישהו ינסה לפגוע בזה אתם עוזרים ל-BDS, עוזרים לאויבינו.
מנואל טרכטנברג: כי הם יגידו, הנה, זה מה שקורה במדינת ישראל, הם משתיקים כל ביקורת.
מנואל טרכטנברג: אתם נותנים סימוכין לאויבים שלנו.
מנואל טרכטנברג: רבותי, צריך לבחור בשכל, לא להצטדק בדברים האלה.
מנואל טרכטנברג: ועוד אמירה אחת: אני שומע את הדברים שנאמרו מהקצה ההוא של השולחן.
מנואל טרכטנברג: אני שומע לא מעט יהודים טובי לב שתורמים למדינת ישראל ובאים ומטיפים לנו מוסר.
מנואל טרכטנברג: אני שואל אותם, האם אתם פניתם לממשלת ארצות-הברית, וביקשתם מממשלת ארצות-הברית להפסיק את המימון לנועם חומסקי ב-MIT, ל"ברקלי" שבאים ואומרים דברים קשים ביותר - -
<מייקל גרוס: - - -
מנואל טרכטנברג: אל תענה לי.
מנואל טרכטנברג: - - לאלה שאומרים דברים הכי קשים נגד ממשלת ארצות-הברית?
מנואל טרכטנברג: האם בארצות-הברית אתם עושים מה שאתם עושים כאן או שזה כאן נוח לכם לבוא משם ולהטיף לנו מוסר.
יעקב מרגי: הם בריטים.
מנואל טרכטנברג: בריטים או מה שלא יהיה.
ענת ברקו: הוא ישראלי.
ענת ברקו: הוא עשה עליה.
עודד פורר: הם גם עשו עלייה וגם תורמים מדי שנה או שנתיים לאוניברסיטת בן-גוריון.
עודד פורר: קודם כול להגיד את דעתה.
עודד פורר: השאלה אם אין חופש ביטוי.
עודד פורר: חופש הביטוי הוא רק צד אחד.
יעקב מרגי: עודד, פעם ראשונה.
מנואל טרכטנברג: מטיפים לנו מוסר.
יעקב מרגי: מנו, מי שלא יקשיב לי, אני אקרא אותו לסדר.
יעקב מרגי: טל לביא, האוניברסיטה העברית.
<טל לביא: אני מבקש לדבר בסוף.
יעקב מרגי: זאת לא תככנית כבקשתך.
<לירן ברוך: אני אדבר?
עודד פורר: כן, הוא רשום.
<לירן ברוך: שמי לירן ברוך.
<לירן ברוך: אני מתרגש להיות פה, בייחוד ב-50 שנה לשחרור ירושלים.
<לירן ברוך: פעם זה לא היה דבר מובן מאליו להגיע לעיר הספר הזאת.
<לירן ברוך: שלא נשכח ששחרור העיר התחיל בגלל מתקפה ירדנית על ישראל.
<לירן ברוך: אני אומר גם שלא נשכח ששחרור העיר התחילה במתקפה ירדנית על ישראל.
<לירן ברוך: אני שומע את הדיון פה, ואני מתפחלץ מההאשמות שמטיחים בנו לוחמים.
<לירן ברוך: אני אישית נפצעתי במחנה פליטים קלנדיה ב-2002 מכיוון ששמרתי על טוהר הנשק ולא יריתי לעבר מיידי אבנים למרות שחשתי סיכון.
<לירן ברוך: אני שומע את כל הפרופסורים האלה שממציאים המצאות על חיילי צה"ל – אם זה "שוברים שתיקה" שמשקרים ברוב הדברים שלהם.
<לירן ברוך: אפשר לקחת גם את המנכ"לית שלהם – שאני לא יודע מתי היא עשתה איזה קו.
<לירן ברוך: אני פשוט מאוד עצבני, ובגלל זה אני מדבר ככה.
<לירן ברוך: לגבי אוניברסיטת בן גוריון – איך דוד בן גוריון מתהפך בקברו בגלל שרצה להפריח את הנגב, ואתם נותנים במה לארגונים שבאים ומספרים שקרים ומעשיות על מדינת ישראל - -
<לירן ברוך: - - על הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון; מדינה שנותנת פתחון פה לאנשים שרוצים להשמיד אותה כמו הפרופסורים ההזויים האלה, אם אני יכול להגיד ככה.
יעקב מרגי: לירן, תכבד.
יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, גילוי נאות – אני איש סגל של אוניברסיטת בן-גוריון.
יוסי יונה: אוניברסיטה שאני מאוד אוהב, ומאוד גאה להיות איש סגל שלה.
נחמן שי: בצדק.
יוסי יונה: אני מעיד: אוניברסיטה פתוחה, פלורליסטית, סובלנית.
יוסי יונה: לפי חזונו של דוד בן גוריון היא מפריחה את הנגב.
יוסי יונה: יש לה תפקיד מאוד משמעותי בהפרחתו של הנגב.
יוסי יונה: חלק מהיכולת שלה לעשות זאת זה בגלל האווירה הפתוחה, בגלל האווירה האינטלקטואלית הסובלנית, הפתוחה, הדיאלוגית.
יוסי יונה: אני רוצה להעיר שתי הערות בקשר לדיון בוועדה הזאת.
יוסי יונה: אני כן אומר – יש כאן דברי הכפשה נוראים כי בבקשה לדיון נכתב הדבר הבא: "על מדיניות האוניברסיטה בהגנה על ה-BDS".
יוסי יונה: לאוניברסיטת בן-גוריון יש מדיניות הגנה על BDS?
יוסי יונה: תגידו – התחרפנתם?
יעקב מרגי: אחרי זה תוקן, וטוב שתוקן.
יוסי יונה: התחרפנתם?
יוסי יונה: אוניברסיטת בן גוריון כמדיניות?
יוסי יונה: אין מדיניות כזאת.
יוסי יונה: דבר נוסף – אני פונה אליכם, אם תרצו, בשביל ההגינות.
יוסי יונה: הגשתם את הדוח, והדוח הזה בעצם הובא לעיניהם של חברי הכנסת בלבד שהגישו את הבקשה לדיון.
יוסי יונה: לנו לחברי כנסת אחרים שרצינו לעיין בו כדי להיות מוכנים להשיב למה שהעברתם, לא.
יוסי יונה: מה פשר ההטיה הזאת?
יוסי יונה: כדי שלא נוכל להתגונן?
יוסי יונה: כדי שאנשים לא יוכל להתגונן - -
נחמן שי: לראות.
נחמן שי: אולי יש בזה משהו?
יוסי יונה: תודה, נחמן.
יוסי יונה: כמו חברי כאן פרופ' טרכטנברג, אני גם מתכווץ למול טענות כאלה ומול אלה שתומכים ב-BDS.
יוסי יונה: אני מתכווץ, לא מסכים עם הגישה הזאת, מעולם לא הסכמתי עם תומכי ה-BDS בישראל ומחוץ לישראל.
יוסי יונה: אבל אני שואל אתכם, חברי כנסת – סמוטריץ', הרי כל הצהרה שלך, גם לאחרונה, מה אתה חושב על ערביי ישראל בעתיד, גורמת לאלף ואחת תמיכות ב-BDS מאשר איזשהו מרצה באוניברסיטה כזאת או אחרת אומר.
יוסי יונה: אז אתם מחפשים את האבדה תחת הפנס במקום ללכת לסמטה האפלה שבה אנשים מתוכנו נותנים את התמיכה הזאת.
יוסי יונה: לא, אדוני, לא סיימתי.
יעקב מרגי: אאפשר לך.
יוסי יונה: נשמת אפה של אקדמיה זה חופש אקדמי.
יוסי יונה: היכולת שלנו כדמוקרטיה תוססת ופלורליסטית היא לאפשר דעות שאנחנו גם לא אוהבים ולא רוצים לשמוע.
יוסי יונה: זה הכוח שלה.
יוסי יונה: אנא, אל תפגעו באוטונומיה של האוניברסיטאות, אל תפגעו בחופש הביטוי של האוניברסיטאות כי זאת תהיה כליה של המוסדות המופלאים האלה שהוציאו מתוכם חוקרות וחוקרים שתורמים יום-יום לחוסנה ולאיתנה של החברה הישראלית.
יוסי יונה: (תרגום מאנגלית): ולך מר גרוס, תודה רבה על התמיכה שלך.
יוסי יונה: המשך לתמוך בישראל, אבל אתה צריך לדעת שהעובדה שהאוניברסיטה שבה אתה תומך במשך זמן רב משגשגת בגלל הפלורליזם, בגלל הסובלנות, בגלל המוחות האדירים שאתם, כנראה, תמכת בהם ופיתחת.
יוסי יונה: אז בבקשה, תן לנו לעשות מה שאנחנו יודעים.
יוסי יונה: אנחנו יודעים הכי טוב מה הכי טוב לישראל.
יוסי יונה: הערה אחרונה: אורן יפתחאל הוא מגיסט בגולני שנלחם במלחמת לבנון השנייה עם אהבה מאוד גדולה לישראל, עם ציוניות מאוד גדולה, הגם שלעיתים גם אני לא מסכים עם דעותיו.
יוסי יונה: אז, בבקשה, כשאתם תוקפים את האנשים שחלקם מופלאים, מסורים, נאמנים, אז קצת כבוד לאנשים הללו.
בצלאל סמוטריץ': אני אשאל אותך שאלה קטנה.
יוסי יונה: ברשותו של היושב-ראש.
יעקב מרגי: אם זה יתפתח לדיון אני עוצר.
בצלאל סמוטריץ': לא, שאלה קטנה.
בצלאל סמוטריץ': האם לדעתך, בהנחה שבאוניברסיטה בריטית היו קוראים הבוקר לתמוך בדעאש, האם בפרלמנט הבריטי היו מדברים על חופש אקדמי?
יוסי יונה: ואני אומר לך שאין שום מדיניות כזאת ודברים מסוג כזה בישראל.
יעקב מרגי: אלירן, בבקשה.
יעקב מרגי: אלירן: אני לא אדבר על מה שקורה בבן-גוריון, אבל אני אדבר על האקדמיה בסופו של דבר.
יעקב מרגי: אתמול התקיימה באוניברסיטה העברית הפגנה של סטודנטים מהמגזר הערבי שתומכים במחבלים ששובתים רעב בכלא.
יעקב מרגי: אנחנו, התאים הציוניים בקמפוס: תא "אם תרצו", תא "לביא" – רצינו בסך הכול להניף דגלי ישראל בסך הכול.
יעקב מרגי: באו מאבטחים מהאוניברסיטה ואמרו שזאת פרובוקציה.
יעקב מרגי: גם בחיפה בשבוע שעבר.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסי יונה דיבר פה על חופש ביטוי, חופש אקדמי.
יעקב מרגי: אני לא רואה שיש חופש ביטוי בשבילנו.
יעקב מרגי: להניף דגל ישראל שהוא סמל המדינה זה אסור, אבל להניף דגל אש"ף ולקרוא לאינתיפאדה מותר?
נחמן שי: ברור שלא.
נחמן שי: אלירן: אבל זאת הנקודה.
נחמן שי: זה מה שקרה באוניברסיטה העברית.
יעקב מרגי: אלירן: אבל זה מה שקרה אתמול באוניברסיטה העברית.
יוסי יונה: אני אבוא אתך, ונשים את דגל ישראל, מה הבעיה?
יעקב מרגי: יוסי, תודה.
יעקב מרגי: אלירן: זה מה שקרה אתמול באוניברסיטה העברית אתמול.
יעקב מרגי: האוניברסיטה גם מנעה את שירת "התקווה" כדי לא לפגוע ברגשות של סטודנטים ממגזרים כאלה ואחרים.
עודד פורר: האוניברסיטה "העברית" הולכת להוריד את השם "העברית" כי זה פוגע בתלמידי האוניברסיטה.
נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים בקרב על הדמוקרטיה בישראל.
נחמן שי: כשההיסטוריה תסתכל אחורה על התקופה הזאת היא תראה שהתרחשו פה קרבות גדולים שאולי הכריעו את דמותה העתידית של המדינה.
נחמן שי: והנה עוד דוגמה לקרב קטן.
נחמן שי: האקדמיה הישראלית היא מעוז הדמוקרטיה.
נחמן שי: הדמוקרטיה בישראל היא, בין היתר, בגלל האקדמיה שלה.
נחמן שי: פעם אמר מנחם בגין, מה זה כל האקדמיה?
נחמן שי: אפשר לשים אותם על חצי היציע המזרחי של "טדי".
נחמן שי: אז לא היה עדיין "טדי", אבל הוא התכוון שזה מעט מאוד אנשים.
נחמן שי: זה מעט מאוד אנשים עם משקל כבד מאוד.
נחמן שי: האקדמיה הזאת עומדת בקו הראשון של הקרב נגד ה-BDS - -
עודד פורר: גם האקדמיה באריאל, נחמן?
תמר זנדברג: אריאל זה לא במדינת ישראל.
נחמן שי: - - - עומדת בקו הראשון.
נחמן שי: אם יש סיכוי לנצח בקמפוסים בכל העולם, ובעיקר בארצות-הברית ששם היינו יחד עכשיו עם חברינו זה כשמהאקדמיה מנהלים את הקרב הזה.
נחמן שי: דווקא נציגי האקדמיה בישראל יוצאים למוסדות האקדמיים ברחבי העולם - -
ענת ברקו: אתה אומר לי את זה?
ענת ברקו: אתה חושב שאני לא מרצה - - - במשך שנים?
יעקב מרגי: ענת, ברוכה השבה.
יעקב מרגי: אני אבטל את זכות השיבה לדיון.
ענת ברקו: אני מציעה שתבטל את זכות השיבה.
ענת ברקו: זה דווקא טוב.
נחמן שי: אני חוזר ואומר: דווקא נציגים מהאקדמיה בישראל יוצאים לקמפוסים בכל העולם, כולל בארצות-הברית, והם אלה שמובילים את הקרב נגד ה-BDS.
נחמן שי: וטוב הדבר ויפה כי יש להם המשקל שלהם.
ענת ברקו: גם בעד.
נחמן שי: ענת, בחייך.
יעקב מרגי: ענת, זה מפריע.
ענת ברקו: אבל זה המצב.
ענת ברקו: אי אפשר להעיר הערה?
יעקב מרגי: בדיון הזה לא, כי נשמעות פה טענות, ואנשים רוצים להתבטא ולהגיב.
נחמן שי: אוניברסיטת בן-גוריון בבאר-שבע היא אוניברסיטה מפוארת, חשובה, פורצת דרך.
נחמן שי: היא לא זקוקה למחמאות שלי, כל אחד יודע את זה.
נחמן שי: היא עשתה דברים עצומים גם בבאר-שבע וגם בדרום הארץ.
נחמן שי: אז עכשיו חברים שלמדו שם – וזה בסדר גמור, אתם צריכים להיות גאים שלמדתם בבאר-שבע.
נחמן שי: אתם צריכים להיות גאים בזה שיש לכם ההזדמנות ללמוד באחד מהמוסדות הכי חשובים במדינת ישראל.
<אלון שוורצר: מותר גם לבקר.
נחמן שי: לכן ההשתלחות הזאת גם באקדמיה, גם בבאר-שבע היא מעשה מכוער.
יעקב מרגי: לא משתלחים.
נחמן שי: תסלח לי.
יעקב מרגי: אני גאה בדיון.
עודד פורר: הוא לא מוכן שיהיה חופש ביטוי שנשאל שאלות.
עודד פורר: אסור לנו לשאול שאלות.
יעקב מרגי: יש פה בירור.
נחמן שי: הדיון הוא בסדר גמור - -
ענת ברקו: - - - השתלחות.
ענת ברקו: רק אמרת איזו השתלחות.
נחמן שי: - - - הוא חלק מהדמוקרטיה שעליה אנחנו מגִנים.
עודד פורר: שאלתי שאלות.
עודד פורר: נקבל עליהן תשובות.
עודד פורר: אולי אנחנו - -
נחמן שי: עכשיו אנחנו במיעוט, ואולי אנחנו במיעוט שהולך ומתכווץ במדינת ישראל - -
יעקב מרגי: מי זה "אנחנו"?
נחמן שי: "אנחנו" זה אלה שחושבים שלאקדמיה יש חופש דיבור, ובאקדמיה יכולים להביע דעות מגוונות.
ענת ברקו: נכון – מגוונות.
נחמן שי: אנחנו מיעוט, וגם למיעוט יש זכויות.
נחמן שי: מה לעשות – חלק מהדמוקרטיה זה להגן על זכויות המיעוט; שנית, כדאי לזכור שמיעוט יודע להפוך לרוב ביום מן הימים.
יעקב מרגי: נחמן, welcome to club.
נחמן שי: עכשיו גם אתה במיעוט?
יעקב מרגי: אני תמיד הייתי במיעוט.
יעקב מרגי: אני עדיין במיעוט.
יואל חסון: הייתי רוצה להיות מיעוט כמוך.
יעקב מרגי: יואל חסון, בבקשה.
יעקב מרגי: לאחר מכן תמר.
יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על קיום הדיון הזה.
יואל חסון: אני רוצה להתחיל בגילוי נאות: אני חבר יקר של מייקל גרוס ומשפחתו.
יואל חסון: אני מכיר אותו כבר - - - הוא גם תרם לי בפריימריז שלי ב-2009.
יעקב מרגי: אנחנו נתחשבן אתך רק על זה, לא על הדיון.
ענת ברקו: אם צריך להגיד, גם אני מכירה אותו, אבל הוא לא תרם לי שום דבר.
יואל חסון: כי לא היה לך פריימריז.
יעקב מרגי: יואל, אתה לא מפספס כלום.
ענת ברקו: חבר הכנסת מרגי, גם אני מכירה אותו, אבל הוא לא תרם לי שום דבר.
יעקב מרגי: נרשם פעמיים בפרוטוקול.
תמר זנדברג: התמודדת בפריימריז?
ענת ברקו: לכן הוא לא תרם לי.
תמר זנדברג: אבל אף אחד לא תרם לך.
עודד פורר: אבל עכשיו יש לה פריימריז.
תמר זנדברג: - - - לכן היא יוזמת דיונים כאלה.
יעקב מרגי: תמר, את מפריעה ליואל.
עודד פורר: גם אני מכיר אותו, וגם לי הוא לא תרם לפריימריז.
תמר זנדברג: גם לך אין פריימריז.
תמר זנדברג: כל חסידי - - -
עודד פורר: אני מת על הפריימריז של מרצ עם כל המשפחה.
עודד פורר: הפריימריז במרצ הוא באמת דוגמה לדמוקרטיה.
תמר זנדברג: תירגע, אותי ליברמן לא שם - - -
יעקב מרגי: בבקשה, עודד, אל תפריע.
יואל חסון: אני אוהב את אוניברסיטת בן-גוריון.
יואל חסון: אני מכיר אותה, מכיר את פועלה, אני מכיר סטודנטים רבים שהיום שם.
יואל חסון: אני יודע שזה מקום נפלא, ואחד מהמקומות המוכרים והחשובים של מדינת ישראל בעולם.
יואל חסון: אני יותר מבעד חופש אקדמי ופלורליזם, דמוקרטיה וחופש הביטוי.
יואל חסון: אין בכלל ספק בעניין.
יואל חסון: אבל אני שואל, אם אנחנו בעד חופש ביטוי וחופש אקדמי, מדוע למייקל גרוס אסור להגיד את עמדתו כחבר חבר הנאמנים?
<רבקה כרמי: מותר לו.
בצלאל סמוטריץ': מותר לו - - -
יואל חסון: תנו לי לסיים.
יואל חסון: אני מבקש לא להפריע לי.
יואל חסון: מדוע כאשר הוא התחיל להביע את עמדותיו לגבי אירועים כאלה ואחרים באוניברסיטה, עניינים שקשורים ל-BDS; כתב מכתבים, התראיין - התגובה שהוא קיבל – וטוב שהוועדה תדע, אוניברסיטת בן גוריון לא צריכה עזרה כלכלית – היא מחזירה תרומות של תורמים.
יואל חסון: אז היא החזירה את התרומה שלו.
יואל חסון: היא לא צריכה את זה.
יואל חסון: לא צריך מלגות לסטודנטים, לא צריך עוד מחלקה.
יואל חסון: המון כסף האוניברסיטה החזירה.
יואל חסון: היא לא צריכה.
יואל חסון: בפעם הבאה כשניפגש בוועדת הכספים נזכור את זה שאוניברסיטת בן-גוריון לא צריכה עזרה כספית, היא מחזירה תרומות.
תמר זנדברג: כל הכבוד שהחזירה תרומה - -
תמר זנדברג: - - - חופש הביטוי - - - אנחנו מצדיעים לכם.
תמר זנדברג: אדרבה.
יואל חסון: חבר חבר הנאמנים ביקש להגיד את עמדותיו ואת דעותיו.
יואל חסון: הוא חבר פעיל שתרם וחשוב לו.
יואל חסון: אגב, העזרה שלו למדינת ישראל היא לא רק זאת, אלא הוא גם חי פה.
יואל חסון: הוא ומשפחתו.
יעקב מרגי: אני התאפקתי לא להגיב למנו בעניינים אחרים על אלה שיושבים שם ומתערבים לנו פה.
יואל חסון: להרבה אנשים לא אכפת מההתערבויות האלה.
יואל חסון: אבל בואו נדבר שוב.
יואל חסון: אני פונה לאוניברסיטת בן-גוריון.
יואל חסון: אתם בעד חופש אקדמי, פלורליזם, דמוקרטיה.
יואל חסון: יש לכם חבר חבר נאמנים שחושב אחרת מכם - -
יואל חסון: - - אל תגרשו אותו, אל תדיחו אותו כי זה מה שאתם רוצים לעשות, אלא אם כן תתחייבו שלא תעשו את זה.
יואל חסון: אני ראיתי את המכתבים שאתם הוצאתם ואת המיילים שהוצאתם, והחזרתם תרומה שלו, ואתם מבקשים להדיח אותו.
יואל חסון: אז אני אומר לכם ולכל הוועדה – זה שכולנו נגד BDS זה ברור, ונלחמים נגד BDS – זה ברור.
יואל חסון: אני גם בטוח שאוניברסיטת בן-גוריון נגד BDS ולא רוצה שזה יצליח כי היא תהיה הקורבן הראשון שלו.
יואל חסון: אבל הוועדה צריכה לקבל פה החלטה ברורה: גם אם יש חבר חֶבר נאמנים שאינו מסכים עם עמדה פורמלית של אוניברסיטה הוא לא יודח, הוא לא יושפל, לא יחזירו את תרומותיו, ולא יבנו חבר נאמנים כפי שההנהלה רוצה כי זה לא המטרה של חבר הנאמנים, ולקחת כסף רק ממי שרוצים.
יעקב מרגי: תמר זנדברג, בבקשה.
תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להתחיל בגילוי נאות – גם אני בוגרת של אוניברסיטת בן-גוריון, אני גם בוגרת של האוניברסיטה "העברית" ובוגרת אוניברסיטת תל-אביב וירושלים, ואני גאה בכל שלושתן.
יעקב מרגי: תמר, בנימה אישית – ממרומי גילי כבאר-שבעי כשהיו שואלים אותי איפה אני גר, והייתי אומר שבבאר-שבע, היו מקשרים את זה או לשבטה או לקציעות.
יעקב מרגי: אז סוף סוף כשאני שומע שהקישור הוא לאוניברסיטת בן-גוריון לבי מתמלא.
יעקב מרגי: הריאות מתמלאות אוויר, ואני שמח.
תמר זנדברג: אז אני בוגרת גאה של כל האוניברסיטאות שעומדות כאן על המוקד.
תמר זנדברג: אני רוצה להתחיל בברכה ליוזמי הדיון, ארגון "אם תרצו".
תמר זנדברג: קודם כול המנכ"ל, מזל טוב.
תמר זנדברג: נולד לך בן.
תמר זנדברג: המון מזל טוב ורק בריאות.
תמר זנדברג: אני גם רוצה לברך אתכם על עוד דבר.
תמר זנדברג: זאת תקופה ארוכה שאתם מטרטרים כאן את כל הכנסת.
תמר זנדברג: יש כאן חברי כנסת שעובדים אצלכם למרות שהתרומות שלכם הן תרומות חסויות - -
ענת ברקו: את עובדת אצל "שוברים שתיקה" ו"בצלם".
יעקב מרגי: ענת, את לא חייבת להגיב לכל אחד.
ענת ברקו: לא, אני לא מוכנה שהיא תדבר ככה על חברי כנסת.
יעקב מרגי: אני מוכן שהיא תדבר.
ענת ברקו: היא עובדת אצל "שוברים שתיקה" ו"בצלם".
יעקב מרגי: את לא מוכנה, תצאי מהחדר עד שהיא תסיים את הדברים.
יעקב מרגי: אני מוכן שהיא תדבר איך שהיא רוצה, ובלבד שזה יהיה בכבוד.
תמר זנדברג: התרומות שלכם חסויות.
תמר זנדברג: אתם לא מסכימים לגלות לציבור מה מקור הכסף שלכם.
תמר זנדברג: תחקירים עיתונאיים מראים שמדובר על גורמים אנטישמיים בחו"ל - -
מנואל טרכטנברג: אוונגליסטים.
תמר זנדברג: - - ולמרות זאת אתם מצליחים לבוא לכאן לכנסת, ולנהל ציד מכשפות שמובל על-ידי חברי כנסת, ולצערי, על-ידי הוועדה הזאת, אדוני היושב-ראש.
תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לך, שבעוד כמה שנים אנחנו נתבייש בדיון כזה.
תמר זנדברג: כשנקרא את הפרוטוקול זה כתם על ספר הפרוטוקולים של הכנסת.
אמיר אוחנה: את לא צריכה לחכות.
אמיר אוחנה: תתחילי מעכשיו.
תמר זנדברג: אנחנו נתבייש שדיון כזה בכלל התקיים.
תמר זנדברג: אני רוצה להתחיל קודם בהתנצלות כלפיכם, ראשי האוניברסיטאות, שאתם צריכים לבוא לכאן ולהצטדק ולעמוד על המוקד בפני חבורה של פרחחים - -
יעקב מרגי: תמר, או שאת חוזרת בך או שאת מפסיקה לדבר.
תמר זנדברג: אני לא חוזרת בי.
יעקב מרגי: לא חוזרת?
יעקב מרגי: אין לך זכות דיבור.
יעקב מרגי: הדיון יהיה בכבוד.
יואל חסון: אני חבר כנסת בדיוק כמוך.
תמר זנדברג: זה דיון מאוד מכובד.
יעקב מרגי: הוא לא מכובד.
יעקב מרגי: לא "פרחחים" - -
תמר זנדברג: יואל, עם כל הכבוד, אתה כרגע הגנת כאן על התורם שלך בפריימריז.
תמר זנדברג: אתה לא מתבייש?
יואל חסון: - - - כנסת ישראל - - - דין וחשבון- -
יעקב מרגי: יואל, אתה מפריע לי.
יואל חסון: - - בוודאי שהם יבואו.
יואל חסון: את צריכה להתנצל.
יואל חסון: זה לא מתאים.
תמר זנדברג: לא, לא, אני רק רוצה להבהיר.
יעקב מרגי: מאותה חברת כנסת שצופה שאנחנו נתבייש מהדיון פה - -
תמר זנדברג: לא אתם.
יעקב מרגי: אני לא אוהב את המוסר הכפול הזה.
יעקב מרגי: בהרבה מקרים את יוזמת דיונים על אמירה של איש כזה או אחר שאמר - -
תמר זנדברג: שאתה לא מקיים, דרך אגב.
תמר זנדברג: אבל לא הזכרתי את זה.
יעקב מרגי: - - פתאום חופש הביטוי.
תמר זנדברג: הכול יכול להיאמר פה.
יעקב מרגי: אני לא אאיץ בך לחזור בך - -
תמר זנדברג: לא, אני לא אחזור.
יעקב מרגי: - - את יודעת למה?
יעקב מרגי: שיישאר בפרוטוקול שאת צופה אות הקלון הזה.
תמר זנדברג: לפחות שהדברים ייאמרו.
יעקב מרגי: אז הם נאמרו על-ידי ועל ידך.
יעקב מרגי: ההיסטוריה - - -
תמר זנדברג: לגופו של עניין: לא BDS ולא נעליים.
תמר זנדברג: זה הכול קשקוש.
תמר זנדברג: אם אתם קוראים לקריאה להצלה של מדינת ישראל, חרם; ואם אתם קוראים לדיון הפוליטי הכי משמעותי שהתקיים - -
עודד פורר: אז את תומכת ב-BDS?
עודד פורר: ה-BDS לשיטתך, הוא הצלה של מדינת ישראל?
יעקב מרגי: עודד, תן לה לסיים.
עודד פורר: אני רוצה להבין.
יעקב מרגי: אני מעדיף שהיא תסיים את דבריה.
תמר זנדברג: אתה מיד תבין.
עודד פורר: אני פרחח, כנראה, אני לא מבין מהר.
יעקב מרגי: תמר, משפט סיכום.
עודד פורר: תסבירי קצת יותר לפרחחים.
עודד פורר: אנחנו לא מבינים כל כך מהר.
עודד פורר: תסבירי לנו יותר לאט כדי שנבין למה את אומרת בהצלה.
יעקב מרגי: את לא מנסה.
תמר זנדברג: אני מנסה להגיע לסיכום דברי.
תמר זנדברג: אני מנסה, אדוני היושב-ראש.
תמר זנדברג: אם אתם קוראים לביקורת לא רק לגיטימית, אלא חיונית על מדיניות הכיבוש וההתנחלות של מדינת ישראל "חרם" ו-BDS - -
עודד פורר: השאלה אם BDS זה לגיטימי.
עודד פורר: זאת השאלה שלי אלייך.
תמר זנדברג: זה לא BDS.
עודד פורר: אני כפרחח לא מבין את זה – האם BDS לגיטימי בעינייך?
תמר זנדברג: החרמה של התנחלויות - -
יעקב מרגי: תודה, סיימת.
תמר זנדברג: לא סיימתי.
יעקב מרגי: אני עצרתי.
יעקב מרגי: מה לעשות – הרבה זמן לא התלוננו עלי בוועדת אתיקה.
תמר זנדברג: מה היה קורה אם אני הייתי מפסיקה אותו?
יעקב מרגי: אז הפסקתי אותו, והוא שתק.
יעקב מרגי: הפסקתי אותו, ואת לא שותקת.
יעקב מרגי: אפשר להמשיך את הפינג-פונג הזה - -
<מתן פלג: אפשר להגיב?
ענת ברקו: תגיד: "אנחנו לא פרחחים".
יעקב מרגי: איש הארגון שלך לא סיפק תגובה?
<מתן פלג: כן, אבל הדברים - - -
יעקב מרגי: משפט אחד או שניים.
תמר זנדברג: אתה יכול להסביר למה התרומות שלכם חסויות?
יעקב מרגי: רגע, את לא מפריעה לי.
יעקב מרגי: אתה לא פונה אל חברי הכנסת.
<מתן פלג: אני רוצה להבהיר נקודה אחת שהיא מאוד חשובה.
<מתן פלג: BDS זה חרם, משיכת השקעות וסנקציות.
<מתן פלג: Boycott the investments and sanctions.
<מתן פלג: "אם תרצו" מתעסקת עם הרבה אוניברסיטאות.
<מתן פלג: אין לנו אהבה יתרה לאוניברסיטת בן-גוריון, חוץ מלאלון.
<מתן פלג: לאוניברסיטת בן-גוריון יש משהו מוזר עם "שוברים שתיקה".
<מתן פלג: המחלקה למזרח התיכון פה-אחד בחרה לתת פרס ל"שוברים שתיקה".
<מתן פלג: אין שום נושא באקדמיה שאנשים מסכימים עליו פה-אחד.
<מתן פלג: החד-גוניות המחשבתית הזאת במחלקה הכי תוססת בעולם - מזרח תיכון - -