GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: זה צריך כשרוצים להכניס, ובכוונה לקחתי את הקטע השיווקי ובכוונה גם נתתי לך את הקטע של הקמפיין.
<שלומית ניר טור: אני מסכימה איתך.
יעקב מרגי: זה צריך להיות - - -
מירב בן ארי: הלפ"מ הרי שייך למשרד התרבות.
<שלומית ניר טור: אז תשאלי את כבוד השרה כמה כסף יש לתכנית הזאת.
יעקב מרגי: הופה, יפה.
יעקב מרגי: זה הסיכום שלי, תודה.
יעקב מרגי: זה אחד הסיכומים.
יעקב מרגי: אני אומר לך, היה פה דיון.
יעקב מרגי: את יודעת על מה היה פה דיון?
יעקב מרגי: הדלקת אותי, אמרת המועצה להימורים וזה הדליק את הפיוזים שלי.
<שלומית ניר טור: וינר - - -
יעקב מרגי: היה פה דיון על חוברות הסופרגול.
יעקב מרגי: את יודעת איך הם מחדירים אותם לילדי ישראל?
יעקב מרגי: הם הולכים לבתי הספר ומחלקים ומכניסים לשם פרסומות סמויות והימורים סמויים בתוך זה.
יעקב מרגי: הם מנווטים אפילו את התהליך של התחרות והשיווק.
יעקב מרגי: זה תהליך שיווקי.
יעקב מרגי: תהליך של החדרה, של הטמעה.
<שלומית ניר טור: צריך גם וגם.
יעקב מרגי: אני לא יכול לבוא בדרישה כזו למשרד החינוך.
יעקב מרגי: יש לו משאב, זה התלמידים, בתי הספר והמורים.
יעקב מרגי: אותו אני אחייב לומר לי איך הוא הולך לעשות את זה, אבל משרד התרבות, ואם צריך לגייס תקציב, שיגייס תקציב.
יעקב מרגי: שיעשה קמפיין חוזר ונשנה.
<שלומית ניר טור: אני מסכימה לגמרי.
יעקב מרגי: תאמינו לי, חוזר ונשנה.
יעקב מרגי: את יודעת מה, אני לא רואה הרבה טלוויזיה כמו שאמרתי קודם.
יעקב מרגי: לפעמים אני מבקר את אמא שלי, מבקר את זה, אני רואה את הווינר הזה רץ – וואו, ואוו – בפרסומות.
יעקב מרגי: חינוך גופני, נפש בריאה בגוף בריא, חינוך גופני, חינוך גופני.
מירב בן ארי: אדוני, היה פעם קמפיין שכולנו היינו בתיכון, על לא לקטוף את פרחי הבר וזה קמפיין שעד היום זה נחקק.
מירב בן ארי: העניין הוא פשוט במודעות.
יעקב מרגי: וזה עבד.
מירב בן ארי: אני חושבת שהלפ"מ שעבר עכשיו לפיקוחה של השרה, צריכים להוציא.
מירב בן ארי: זה גם ככה חלק מהמשרד שלכם.
מירב בן ארי: לבוא ולעשות את הקמפיין הזה.
יואל רזבוזוב: זה תיאוריות.
יואל רזבוזוב: זה הכל תיאוריות.
יואל רזבוזוב: זה מודעות.
מירב בן ארי: אבל זה עובד.
יעקב מרגי: יואל, בוא אני אגיד לך: זה וזה וזה וזה, יעבוד בסוף.
מירב בן ארי: זה מחלחל.
יעקב מרגי: אני לא אומר רק זה.
מירב בן ארי: היום אתה לא רואה ילדים קוטפים כלניות לצורך העניין, כי מתי שהוא זה עבד.
יעקב מרגי: אפרופו כלניות, אתם עוד מעט תהיו מוזמנים לאזור שלנו.
<גיא דגן: כן, רק תאפשרו לי להגיד את הדברים שאני רוצה לומר.
יעקב מרגי: מה זה, קיבלת את רשות הדיבור, מה?
יעקב מרגי: למה יש לך חשש שלא נרשה לך?
<גיא דגן: אני רוצה לפתוח ולומר קודם כל שעם כניסתי לתפקיד התמזל מזלי שמתקיים הדיון הזה, כי אני חושב שהדיון הזה חשוב מאד כדי באמת לקדם את התחום שלנו, לקדם את הבריאות, לקדם את הפעילות הגופנית של ילדי ישראל.
<גיא דגן: נאמרו פה הרבה מאד דברים.
<גיא דגן: אם יהיה לי זמן אני גם אעדכן טיפה, כי הרבה מאד אי דיוקים לגבי מה שנאמר כאן.
<גיא דגן: נורא קל להכפיש, אבל יש גם דברים טובים מאד שנעשים - - -
יעקב מרגי: אני אומר לפרוטוקול: שום דבר ממה שנאמר כאן אין בו משום הכפשה.
מירב בן ארי: גיא, אנחנו לא מכפישים.
יעקב מרגי: שום דבר ממה שנאמר כאן אין בו משום הכפשה.
יעקב מרגי: יש פה הקצנה.
יעקב מרגי: אני אומר לך, כן, אנחנו - - -
<גיא דגן: אני אגיד לך למה אני מתכוון.
יעקב מרגי: שאלת, אני אתן לך.
יעקב מרגי: אנחנו בכוונה מקצינים כדי לגעת בנקודה ולגרות אותך ולעורר את הדיון.
<גיא דגן: אז הצלחת לעורר אותי, אבל אני אומר, ההקצנה זה בסופו של דבר לקחת את המקרה נגיד הבודד, אבל המקרה שהוא באחוזים נמוכים ולהציג את זה לגבי תפקוד מורים לחינוך גופני, לגבי כמה זמן מתוך השיעור השיעור מתקיים ועוד הרבה מאד דברים נוספים.
<גיא דגן: יש גם דברים כאלה ויש גם הרבה אחרים.
<גיא דגן: ברוב בתי הספר העבודה נעשית בצורה אחרת לגמרי והשיעורים הם לא שיעור שרודפים אחרי תלמידים והם לא רצים.
<גיא דגן: היום החינוך הגופני המודרני הוא הרבה יותר דרך המשחק, דרך החוויה ודרך ההנאה ופחות מה שאתה זוכר, מהתקופה שהייתה פעם.
<גיא דגן: אני רוצה לומר שני משפטים לגבי הכותרת העיתונאית.
<גיא דגן: הכותרת העיתונאית, גם שם לקחו בעצם את הקצה.
<גיא דגן: לקחו טבלה אחת שמתייחסת לילדי ישראל, לכמה ילדים.
<גיא דגן: דרך אגב, דיברו על תלמידי בתי ספר והבדיקה הייתה פעילות גופנית בשעות הפנאי אחר הצהריים.
<גיא דגן: כי אם היו מדברים על מה שקורה בבתי הספר, אז אתם אמרתם ששעתיים חינוך גופני, שלצערי בחלק גדול מהאוכלוסיות בארץ זו ההזדמנות היחידה של הילדים באמת לעסוק בפעילות גופנית.
<גיא דגן: וכדי לפתור את זה, מאחר שילדי ישראל, תלמידי בתי הספר נמצאים בתוך מוסדות החינוך, מה שנכניס לתוך מוסדות החינוך הם יקבלו.
יעקב מרגי: הם יצרכו.
<גיא דגן: הם יצרכו.
<גיא דגן: ומה שקורה בשעות אחר הצהריים זה תלוי בכסף של האבא ושל האמא.
<גיא דגן: בתוך הסקר הזה יש פה חרדים ומגזר ערבי וסוציו אקונומי נמוך והרבה מאד מקומות - - -
יעקב מרגי: תבודד.
יעקב מרגי: אני לא אוהב שלוקחים מיד את זה כדי לכסות על ערוותנו.
<גיא דגן: אני ממש לא מכסה.
יעקב מרגי: זו ערווה.
<גיא דגן: אוקיי.
יואל רזבוזוב: אבל גם אם הם ילדים - - - גם הם צריכים לעשות פעילות חינוכית.
יעקב מרגי: לו יצויר – ננטרל את המגזר החרדי והערבי, בסדר?
יעקב מרגי: תן לי נתונים.
<גיא דגן: אז נישאר במגזר הסוציו אקונומי ה - - -
יואל רזבוזוב: רגע, שם אתם לא עובדים?
<גיא דגן: עובדים.
יואל רזבוזוב: בחינוך הגופני של בתי הספר.
<גיא דגן: יואל, הכותרת תלמידי ישראל הייתה צריכה להיות כותרת בני נוער, כי מדובר על אחר הצהריים, לא מדובר על בוקר.
<גיא דגן: בבוקר, בכל מדינת ישראל, בכל אוכלוסייה, לא משנה באיזה רמה סוציו אקונומית - - -
יעקב מרגי: גיא דגן, תן לי, אני רוצה לעזור לך.
יעקב מרגי: אני מבקש שלא תברח לשם.
יעקב מרגי: אני אתן לך עצה.
<גיא דגן: אני לא בורח לשם.
<גיא דגן: אני עזבתי את זה, זהו.
יעקב מרגי: אני אתן לך עצה, אני אסביר לך.
יעקב מרגי: תקשיב טוב-טוב.
יעקב מרגי: יש משאב.
יעקב מרגי: אנחנו לא באים בטענות.
יעקב מרגי: לו יצויר עכשיו ואנחנו מייצרים את התהליך, שיש משאב קיים – זו המסגרת של מערכת החינוך.
יעקב מרגי: תלמידים שהם גם עם פוטנציאל קליטה.
יעקב מרגי: אנחנו משווקים להם ידע, מסרים והם קולטים.
יעקב מרגי: יש מערך של מורים שקיים.
יעקב מרגי: זה שאתה אומר לי הסקר מדבר על שעות אחר הצהריים, אני מסכים איתך.
יעקב מרגי: אבל אותי, כשהמורה שכנע אותי, רצה שאני אלך בזמנו לסניף עזרא, הוא ישב לי על הוריד, קדח לי.
יעקב מרגי: הסבירו לי והביאו את הרכז של תנועת הנוער כדי שיסביר מה החשיבות לצאת - - -
<גיא דגן: אני אגיע לזה.
<גיא דגן: על זה אני רוצה לדבר.
יעקב מרגי: שם אני רוצה שתיגע.
יעקב מרגי: אני לא בא בטענות איפה לא.
יעקב מרגי: תאמר לי מה המערכת יכולה לעשות ולא עושה.
יעקב מרגי: מה היא עושה ומה היא יכולה לעשות ולא עושה.
<גיא דגן: אני לא חושב שהמצב הוא אידיאלי ובטח יש הרבה מאד מה לעשות ומה לשפר, אבל רציתי לבוא ולהציג בתחילת דברי קצת נתונים, כדי לעשות טיפה סדר, כי אי אפשר לבוא כאילו אין שום דבר.
<גיא דגן: יש הרבה מאד דברים ודברים טובים.
<גיא דגן: עכשיו, השעתיים חינוך גופני זה מינימום שמקבל כל תלמיד.
<גיא דגן: יש בתי ספר ויש הרבה מאד תכניות שמקבלים גם 4 ו-5 שעות חינוך גופני.
יואל רזבוזוב: יש את זוזו ו - - -
<גיא דגן: לא, אני מדבר עוד על לפני זוזו.
<גיא דגן: יש לנו 150 כיתות ספורט לדוגמא שמקבלות 5 שעות חינוך גופני.
יעקב מרגי: מי שלוקח את זה כציר מרכזי.
<גיא דגן: ואם מדובר על תמיכת החינוך הגופני למסגרת הבלתי פורמאלית, התחרותית, ההישגית, אז מדובר על תלמידים שהם ספורטאים, שמקבלים 5 שעות.
<גיא דגן: זו דוגמא.
יואל רזבוזוב: אבל זה ממש פלח קטן שהוא ממוקד.
<גיא דגן: יש לנו 110 בתי ספר תיכוניים, שתלמידים מקבלים שם גם כן 5 שעות חינוך גופני.
<גיא דגן: ואם דיברנו על זוזו או פרחי ספורט, כמובן שיש - - -
יואל רזבוזוב: יש לכם איזה שהם מדדים האם זה עוזר, האם התלמידים האלה שמקבלים 5 שעות – יש להם הישגים?
יואל רזבוזוב: שאנחנו נדע, לפחות אם מוסיפים לכולם, מה זה נותן, אם יש כבר פיילוט כזה.
<גיא דגן: תראה, מה שזה נותן, זה נותן העשרה גופנית לתלמידים בשעות הבוקר, בעיקר בשיפור יכולות אתלטיות ובנייה גופנית לקראת ענף הספורט הספציפי שהם פועלים בו אחר הצהריים.
יעקב מרגי: תתייחס גם אם יש לך מחסור בצוות הוראה מוכשר.
יעקב מרגי: מה המצב שם?
<גיא דגן: אני אתייחס לזה עוד דקה.
<גיא דגן: אני רוצה להתייחס גם, הרי הכל בסופו של דבר הוא תלוי תקציב.
<גיא דגן: ב-זוזו לדוגמא, שנאמר פה, או פרחי ספורט, אז יש העדפה לפריפריה ושם תלמידי כיתות ג'-ד' בפרחי ספורט ו-ה'-ו' ב-זוזו, מקבלים שעה שלישית חינוך גופני.
<גיא דגן: לא עוד שעה חינוך גופני לפי תכנית הלימודים, אלא לפי תכנית לימודים אחרת.
מירב בן ארי: כמה תלמידים יש בפרחי ספורט?
מירב בן ארי: בערך.
<גיא דגן: אני לא זוכר את הכמויות.
<גיא דגן: אני יודע לדוגמא שב-זוזו אנחנו מדברים על משהו כמו 500 בתי ספר.
יואל רזבוזוב: אנחנו נעשה על זה דיון בכל מקרה.
<גיא דגן: זה לא מספיק.
<גיא דגן: מירב, מה שיש לא מספיק.
<גיא דגן: כדי שילדי ישראל יהיו במצב טוב ולמעלה, זה פשוט להוסיף שעות חינוך גופני, לפחות עוד שעה ולאפשר - - -
מירב בן ארי: אבל חכה, יש לך את השיעורים עצמם, שהם לא מתנהלים נכון.
מירב בן ארי: אז תוסיף עוד שיעורים?
<גיא דגן: על סמך מה את אומרת את זה?
מירב בן ארי: קודם כל אתה שומע את זה.
מירב בן ארי: במקרה קראתי גם מחקר שעשו על זה, על תלמידים שבאו ודיברו.
מירב בן ארי: בטח בתיכון.
<גיא דגן: לא, אבל עוד פעם, אני צריך להגיד לך את מי לוקחים להתראיין לכתבה עיתונאית?
<גיא דגן: לוקחים את ה - - -
יואל רזבוזוב: אבל אנחנו חיים כאן.
יואל רזבוזוב: המדינה - - -
יעקב מרגי: גיא, אני רוצה לעזור לך.
יעקב מרגי: אתה חדש בתפקיד.
יעקב מרגי: אתה בא משירות המדינה לתפקיד הזה?
<גיא דגן: אני הייתי מפקד על חינוך גופני במחוז המרכז.
יעקב מרגי: מחוז המרכז.
יעקב מרגי: אז יש לך.
<גיא דגן: אני מדבר מהיכרות.
יעקב מרגי: תקשיב, יכול להיות - - -
<גיא דגן: אני לא אמרתי שכל המורים לחינוך גופני מושלמים וכל המערכת מושלמת.
יעקב מרגי: בוא, אני לא בא להטיל דופי בשום דבר.
זוהיר בהלול: רק להגיד מילה.
זוהיר בהלול: באמת, אנחנו לא בקטע של להטיל דופי.
יעקב מרגי: גיא, אני רוצה לתת לך עצה כמפמ"ר חדש.
יעקב מרגי: בוא אני אסביר לך, עכשיו קח את זה מהפרקטיקה שלי ועל אחריותי בלבד.
יעקב מרגי: אם יצטרפו חברי למה שאני אומר, אני אחראי על הדברים שלי.
יואל רזבוזוב: אני איתך.
יעקב מרגי: למרות שיש לי חסינות, בוא תקשיב, אני לא משתמש בה.
יעקב מרגי: יושבים במשרד החינוך, במיוחד המפמ"רים.
יעקב מרגי: אני מקווה שאתה לא תתקלקל גם כמותם.
יעקב מרגי: תופסים את העמדה המסורתית שלהם.
יעקב מרגי: קודם כל תקועים שם הרבה זמן.
יעקב מרגי: רק באזרחות הם מתחלפים, לא יודע למה.
יעקב מרגי: תקשיב, אני אומר את זה גם בציניות קצת.
מירב בן ארי: כי זה פוליטי בסוף.
יעקב מרגי: בוא תקשיב, אני בא ואומר, הם תופסים את העמדה שלהם והולכים איתה לאורך שנים וקשה לשנות דברים.
יעקב מרגי: אני מצפה, אני מציע לך, לא מצפה, כנס לזה.
יעקב מרגי: אתה היום המפמ"ר.
יעקב מרגי: אתה היית מפקח, אתה יודע את זה, יכול להיות באזור שהיית.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך, יש מורים שיכולים להדליק אותך על מקצוע מסוים, את התלמידים ורואים את זה.
יעקב מרגי: זה נכון לחינוך גופני, זה נכון למתמטיקה, זה יכול להיות בהיסטוריה.
יעקב מרגי: יש מורה שיעביר לך שיעור היסטוריה, כל התלמידים שם על הפנים, לא אוהבים את המקצוע.
יעקב מרגי: יש במקום אחר מורה להיסטוריה, אפילו באותו בית ספר, מורה להיסטוריה אחר, אוהבים את המקצוע.
יעקב מרגי: אני לא אומר שזה אחיד.
יעקב מרגי: אנחנו לא באים לטעון.
יעקב מרגי: אנחנו באים לנסות לייצר מצב שבאמת אנשים יאהבו את החינוך הגופני, תהיה להם מודעות להמשיך איתו אחר הצהריים לפעילות משלימה, מבריאה.
יעקב מרגי: ולמה החשיבות?
יעקב מרגי: לא בגלל שיש פה ספורטאים שבאו והגישו הצעה לסדר.
יעקב מרגי: אני אוחז מזה: תלמיד או אפילו אדם מן השורה שיש לו מודעות גבוהה לגופו, וכך נוער, ולצורך העניין נוער, אז הוא יהיה חיובי לחברה, הוא יהיה חיובי במשפחה, הוא יהיה חיובי לעצמו, לגופו ולנפשו.
מירב בן ארי: זה ישפיע על הכל.
יעקב מרגי: כשאמרו נפש בריאה בגוף בריא זה לא סתם סיסמה.
יעקב מרגי: לא ראיתי אדם שאוהב לעבוד קשה לשם עבודה קשה.
יעקב מרגי: אנשים אוהבים לעבוד קשה כי יש שכר בצידה של העבודה.
יעקב מרגי: אדם לא קם והוא מזוכיסט.
יעקב מרגי: אדם מטבעו הוא לא מזוכיסט.
יעקב מרגי: ספורט מאלץ אותך לעשות פעולות פיזיות קשות ואם אדם לוקח את זה ויוצא בשעות הבוקר – אני יוצא מוקדם בבוקר מהיישוב שלי בדרום, אני רואה שם אחת, בהתמדה, אני מקנא בה.
יעקב מרגי: אני בהתמדה לתפילה, היא בהתמדה, לובשת - - -
מירב בן ארי: הולכת?
יעקב מרגי: מה זה הולכת?
יעקב מרגי: רצה.
יעקב מרגי: אתה רואה את הנוקשות בגוף.
יעקב מרגי: זה כייף לא נורמאלי לראות.
יעקב מרגי: אני מודה, אני מכיר בערך של זה, אין לי מודעות.
יעקב מרגי: אל תספר, אפילו שהדיון בשידור, אני עשיתי לי מיני חדר כושר בבית.
יעקב מרגי: תשאל אותי מתי פקדתי אותו?
יעקב מרגי: עם שישה מכשירים.
<גיא דגן: אני אספר את זה.
יעקב מרגי: אני אומר בצער.
יעקב מרגי: כי אין מודעות.
יעקב מרגי: המילה מודעות.
<גיא דגן: אני שמעתי קודם, אתה הצגת את נושא המודעות.
<גיא דגן: ממה שאני רואה, ממה שאני מכיר בחברה הישראלית, בעיקר בגילאים המתבגרים יותר, המודעות היא בלתי רגילה.
<גיא דגן: אם אתה תסתכל היום - - -
יעקב מרגי: כי הרופא הפחיד אותי.
יעקב מרגי: הרופא מדד לי פה 100 סנטימטרים, אמר לי הכולסטרול שלך על הפנים, הטריגליצרידים על הפנים, לחץ הדם שלך על הפנים.
<גיא דגן: תראה את כמות האנשים שיוצאים לרוץ, לצעוד, לרכוב על אופניים, לטריאתלונים, למרתונים.
<גיא דגן: זה לא היה בעבר.
<גיא דגן: הכמות היא אדירה.
<גיא דגן: אז להגיד אף אחד, המתקנים עומדים ריקים?
יעקב מרגי: אני לא פה.
יעקב מרגי: גיא, אתה לוקח אולטימטיבית.
יעקב מרגי: גם אני לא אולטימטיבי.
יעקב מרגי: תקשיב, אנחנו מדברים זו הסיבה וזו הסיבה וזו הסיבה.
יעקב מרגי: אנחנו נוגעים בנקודות.
יעקב מרגי: לכן אל תתמקד באיזו הערה צינית כזו או אחרת.
<גיא דגן: אני עניתי למה שאתה אמרת.
יעקב מרגי: אני מצפה שמערכת החינוך תגביר את המודעות לספורט, לחינוך גופני, ותגביר את החשק לשיעורים האלה.
<גיא דגן: אז אני אגיע בדיוק לעניין הזה.
יעקב מרגי: תן לי התייחסות גם לקטע של מצבת המורים – יש מחסור, אין מחסור.
יעקב מרגי: כל המורים בחינוך גופני הם מורים מוכשרים, מוסמכים לחינוך גופני, או שמאלתרים מן הגורן ומן היקב.
<גיא דגן: אז אני אתחיל ממה ששאלת ואני אחר כך אדבר על הגברת המודעות.
<גיא דגן: לאורך כל השנים היה עודף של מורים לחינוך גופני מבחינת קליטת המורים בתוך המערכת.
<גיא דגן: בשנתיים האחרונות אנחנו נתקלים במחסור.
<גיא דגן: מתי המחסור מגיע?
<גיא דגן: בעיקר כשאתה צריך מורים למילוי מקום או שאמורים להחליף מורה במהלך שנת לימודים.
<גיא דגן: כלומר נכון להיום, יש צורך בלהגדיל את כמות המורים במכללות, כי יש חוסר של מורים וזה אחד הדברים שצריך לטפל בהם לדעתי ב - - -
יואל רזבוזוב: רגע, יש מחסור במורים לחינוך גופני?
יעקב מרגי: לא, הוא אומר לך רק למילוי מקום.
<גיא דגן: יש היום מחסור במורים, אבל מילוי מקום זה אומר שבבית ספר שיצא מורה מסיבה כזו או אחרת ואין מורה שמחליף אותו - - -
יואל רזבוזוב: זה לא מה ששמעתי.
<גיא דגן: אבל זה לא בכמויות גדולות, זה בכמויות מסוימות, אבל זו איזו שהיא מגמה שאני חושש ממנה ואני חושב צריך להגדיל את המכסות.
מירב בן ארי: שנייה, הוא לא סיים.
<גיא דגן: עוד שנייה אחת.
<גיא דגן: לגבי מורים לחינוך גופני, רק מורים לחינוך גופני מוכשרים, מוסמכים, שסיימו את הלימודים וסיימו שנת סטאז' ויש להם רישיון הוראה, יכולים לעבוד במערכת.
<גיא דגן: אם יש כמה כאלה, שרידים אל ההיסטוריה, זה קיים ולצערי זה קיים בעיקר במגזר הערבי.
<גיא דגן: זה קיים הרבה פחות במגזר היהודי ויש גם חוסר במגזר הערבי, כי בעיקר פחות מורות הולכות ללמוד את התחום הזה.
<גיא דגן: זה דברים שצריך להתמודד איתם בלי שום קשר.
<גיא דגן: לגבי הנושא של מודעות.
<גיא דגן: אני אתחיל מזה שהיום בהערכת תלמידים בחינוך גופני, בציון, מורה יכול לתת בונוס של 10% על פעילות גופנית נוספת שתלמיד עושה אחר הצהריים, כדי לעודד אותו ולהגביר לו את המוטיבציה לפעול אחר הצהריים.
יעקב מרגי: עכשיו אני מבין למה הבן שלי לוקח לי 280 שקלים כל חודש.
<גיא דגן: דרך אגב, פעילות אחר הצהריים יכולה להיות גם פעילות שלא תעלה כסף, שילכו לרוץ, לצעוד, או כל תחום אחר, לאו דווקא חוג מסודר.
<גיא דגן: ברגע שהוא עושה פעילות נוספת אחר הצהריים.
<גיא דגן: דבר נוסף, הנושא של ידע, הבנה ומודעות תוך כדי השיעור המעשי, נושא שנכנס כחלק מתכנית הלימודים בחינוך הגופני כדי להגביר את המודעות לפעול גם אחר הצהריים.
<גיא דגן: התפקיד של המורים לחינוך גופני בשעות הבוקר, זה לדחוף את הילדים לפעול גם אחר הצהריים.
<גיא דגן: לדחוף את אלה שהם בעלי פוטנציאל לספורט לקבוצות תחרותיות.
<גיא דגן: את כל השאר, לעסוק.
<גיא דגן: ואנחנו עושים הרבה מאד.
<גיא דגן: דיברתם על זה, אנחנו עושים לא מעט פעילות כדי להגביר מודעות ולדחוף את הילדים לאחר הצהריים.
<גיא דגן: הבעיה היא שאחר הצהריים הפעילות עולה כסף.
<גיא דגן: זאת הבעיה ולא יעזור כלום.
<גיא דגן: אם אנחנו נכניס את חוגי הספורט לתוך בתי הספר, נאריך את היום ונכניס את חוגי הספורט – ואני לא מדבר כבר על השעה השלישית והרביעית והחמישית – אם יהיה חינוך גופני או - - - זה מה שצריך להיות.
<גיא דגן: אם נכניס את חוגי הספורט לתוך בתי הספר, לא תלוי הארנק של האבא, אז אנחנו נראה את כל ילדי ישראל עושים פעילות גם מעבר לשיעורים.
<גיא דגן: ואלה הדברים החשובים שצריך לחשוב עליהם, כי אתה מגביר מודעות, בסוף אתה מוצא את הילד, הוא רוצה ללכת ו - - -
יעקב מרגי: ואין לו מענה.
<גיא דגן: והרשות המקומית אין לה את היכולת לסבסד את החוג שלו - - -
יעקב מרגי: אם אני אגביר לו מודעות – לא כולם – אבל חלקם ייצרו לעצמם פעילות ספורטיבית.
<גיא דגן: אני חושב שללא שיעורי חינוך גופני ומה שנעשה, המצב היה הרבה הרבה הרבה יותר גרוע.
<אתי דבש: אפשר להמשיך את משרד החינוך?
<אתי דבש: אני מחליפה את עירית לבנה.
<אתי דבש: אני ממונה על הנושא של הבריאות.
יעקב מרגי: איך קראתם לזה?
מירב בן ארי: אפשרי בריא.
יעקב מרגי: אפשרי בריא?
<אתי דבש: קידום אורח חיים בריא.
<אתי דבש: כן חשוב לי לומר שמבחינת הדברים שנאמרים פה, כמובן הייתה פה הקצנה והיא מכוונת על מנת להתסיס.
<אתי דבש: אני מברכת על הסקרים, למרות שאני לא מאמינה בסקרים הללו מסיבה אחת פשוטה.
<אתי דבש: כאשר ישאלו ילד שנמצא בתנועת הצופים או בבני עקיבא האם אתה עוסק בפעילות גופנית, הוא יגיד לא.
<אתי דבש: זה שהוא רץ לפעילות שלו, זה שהוא עשה הפעלה של משחק, מבחינתנו זו לא הייתה פעילות גופנית.
<אתי דבש: הוא לא בהכרח יודע - - -
יעקב מרגי: שואלים אותי תגיד לי, מה, אתה לא עושה פעילות גופנית לאחרונה?
יעקב מרגי: אני אומר להם אם תדעו כמה אני הולך בכנסת, הכל רחוק.
יעקב מרגי: האגף החדש, למליאה, לוועדות, אבל זה תירוץ.
<אתי דבש: זה גם טוב.
<אתי דבש: כל דקה נחשבת.
יעקב מרגי: אבל זה תירוץ, עזבי.
יעקב מרגי: לא לשם אנחנו מכוונים.
<אתי דבש: אני יכולה לומר לך שמבחינתי, כשאני מגיעה למשרד החינוך, למשרד שלי וכשאני מחנה במינוס 2 ואני מתעקשת לא לעלות במעלית אלא לעלות לקומה רביעית הלוך ושוב, הלוך ושוב, וכל ההליכה שלי - - -
יעקב מרגי: זו מודעות.
<אתי דבש: כשאתה דיברת דרך אגב על מודעות, הבעיה היא לא המודעות אצלך, אלא זה העניין של מוטיבציה, הצורך.
<אתי דבש: מה שאנחנו צריכים לעורר, בעיקר אצל הילדים שלנו, זה את הצורך בעניין.
<אתי דבש: ומה שקורה בנושא של התכנית שלו של קידום אורח חיים בריא, שהיא מתחילה מהגן.
<אתי דבש: זאת פניה לכל מוסדות החינוך שיוצא להם קול קורא, שמזמין אותם להגיש מועמדות להיות מוסד חינוכי מקדם אורח חיים בריא.
<אתי דבש: זה אומר שאני מפעיל בתוך בית הספר שלי תכניות שמעלות את המודעות ואת החשיבות לנושא של תזונה נכונה, היגיינה ופעילות גופנית, וכמובן עוד תחומים נוספים כמו הנושא של קיימות.
מירב בן ארי: כל בית ספר יכול להצטרף?
<אתי דבש: כל בית ספר וכל מוסד חינוכי.
מירב בן ארי: ומה זה דורש ממנו?
<אתי דבש: סליחה, כל מוסד חינוכי מתבקש להגיש מועמדות.
<אתי דבש: ישנם מחוזות כמו המחוז שעליו אני ממונה – מחוז ירושלים ומנח"י - למשל מנהל מחוז ירושלים, מאיר שמעוני, לקח את זה כיעד מחוזי.
<אתי דבש: זאת אומרת אתה רוצה להגיש מועמדות כמוסד מצטיין באחד מחמשת היעדים של המחוז, אחד היעדים זה קידום אורח חיים בריא.
<אתי דבש: זאת אומרת, אני כמנהלת בית ספר באה ואומרת אני רוצה לומר שאני שמה את הנושא הזה בתוך הכותרת שלי.
<אתי דבש: יש לנו בית ספר שלי"ב.
<אתי דבש: מה זה בית ספר שלי"ב – שילוב לימודי בריאות.
<אתי דבש: אני רוצה להגדיר את עצמי כבית ספר מקדם אורח חיים בריא.
<אתי דבש: התכנית הזאת קיימת בכל המקומות.
<אתי דבש: זאת אומרת היא נמצאת במזרח ירושלים והיא נמצאת בכל מקום.
<אתי דבש: לכל אחד יש זכות להגיש מועמדות ואנחנו אפילו פונים אליו ופונים למפקחים שיעודדו את מנהלי בתי הספר לעשות את זה.
<אתי דבש: מה שזה אומר, זה אומר כמובן שהם חייבים לעמוד בתקן של שעות חינוך גופני.
מירב בן ארי: שזה אומר?
<אתי דבש: שזה אומר לפחות שעתיים של פעילות, של חינוך גופני שיש בבית הספר.
מירב בן ארי: לכל כיתה.
<אתי דבש: אבל אני אתן לכם דוגמא.
<אתי דבש: אחת הבעיות במזרח ירושלים, רוב המורים במזרח ירושלים הם לא בעלי הכשרה מוסמכת.
<אתי דבש: אין לנו מספיק מורים.
<אתי דבש: שנה שעברה בקורס מזורז הכשירו עוד 80 מורים, אבל זה משהו שחייבים לחשוב עליו כבר קודם.
<אתי דבש: אחת הבעיות למשל שאנחנו נתקלים בה זה התרבות בבית, וזה הדבר שאנחנו עובדים עליו מאד חזק בתכנית שלנו.
<אתי דבש: כאשר בית ספר מגיש מועמדות, הוא צריך להראות כיצד הוא נוגע בכל מעגלי ההשפעה.
<אתי דבש: אני נוגע בתלמיד, אני נוגע במורה, אני נוגע בהורים, אני נוגע בקהילה.
<אתי דבש: אנחנו מדברים על רשת ערים בריאות.
<אתי דבש: ראש רשות מוזמן לבוא ולומר – אני רוצה לקדם את הרשות שלי כמקדמת בריאות.
<אתי דבש: ואז זה אומר – אני משקיע משאבים מאד מאד משמעותיים כדי לקדם את הנושא הזה.
יעקב מרגי: ככלל, אנחנו היום ממוקדים בדיון על פעילות גופנית.
יעקב מרגי: אין ספק שזה נושק לקטע של אורח חיים בריא.
יעקב מרגי: אני מכיר חלק מהתכניות של משרד החינוך.
יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים היום בדיון בסוגיה של הפעילות הגופנית.
<לירי פינדלינג: שלום, לירי פינדלינג, נציגת משרד הבריאות ואני מנהלת התכנית הלאומית לחיים פעילים ובריאים – אפשרי בריא, שכמו שהזכירה שלומית ניר טור ממשרד התרבות והספורט, זו תכנית שבעצם החלה בהחלטת ממשלה שבה שותפים משרדי הממשלה – גם התרבות והספורט וגם החינוך.
<לירי פינדלינג: בשנה הזאת אנחנו בעצם כבר נערכים לתכנית חומש לשנים הבאות בשותפות הזאת.
<לירי פינדלינג: אני אעדכן קצת גם בהקשר של משרד החינוך.
<לירי פינדלינג: בין משרד החינוך ומשרד הבריאות למעשה יש החלטה שאותם בתי ספר מקדמי בריאות, שהזכירו כאן, שאנחנו באמת מאמינים שזאת הפלטפורמה הנכונה, המקצועית, שיכולה להיות הססטיינבל, לאורך זמן אחר כך ולייצר אפקט משמעותי, הוא בעצם יהיה יעד של משרד החינוך, שכל בתי הספר יהיו כאלה, שזה יהיה תנאי סף לבתי הספר.
<לירי פינדלינג: כלומר, אם היום אנחנו מדברים על משהו כמו סדר גודל של 700 בתי ספר מקדמי בריאות שזכו בעצם להיות בתי ספר מקדמי בריאות, עד שנת 2020, בהחלטה המשותפת הזאת אנחנו רוצים להגיע שכל בתי הספר, מה שאנחנו היום קוראים כוכב אחד, יעמדו בזה.
<לירי פינדלינג: גם הסטנדרטים – וזה מאד רלבנטי לדיון היום – החשוב הזה, שאני באמת שמחה - - -
מירב בן ארי: 700 בתי ספר מתוך כמה?
<לירי פינדלינג: בערך 5,000 בתי ספר.
<לירי פינדלינג: אז תראו, יש לנו בעצם אתגר מאד גדול, אתגר משותף מאד גדול, שגם עולה הרבה מאד משאבים של תמיכה, הכשרה ויכולת ליווי.
<לירי פינדלינג: כבר היום בתי הספר החדשים שניגשים להיות מועמדים לבתי ספר מקדמי בריאות, יש גם עלייה בסטנדרט, בגלל שאם נכנס חוק פיקוח על המזון, אז זה ברור לגמרי שבית ספר מקדמי בריאות לא יכולים להיות בית ספר מקדמי בריאות בלי שהוא עומד בחוקים כגון אלה.
<לירי פינדלינג: הדבר שרלבנטי לדיון הזה הוא יעד תוצאתי שאנחנו מאד מאמינים בו, לאור זה שאנחנו באמת עוקבים בדאגה אחרי הבעיה של פעילות גופנית בקרב ילדים וגם מבוגרים, שאנחנו רוצים לראות תוספת של 90 דקות בשבוע לפחות, בכל בית ספר בשגרת יום יום של בית הספר.
<לירי פינדלינג: כלומר עוד לפני שאנחנו מקבלים החלטות או נעשות החלטות מאד משמעותיות גם ברמה התקציבית ושאני מניחה שיהיה על זה דיון, אנחנו גם מאמינים שגם לטובת אותם אלה שבאמת נעדרים משיעורי הספורט מסיבות כאלה ואחרות, העיסוק בפעילות גופנית שזה כולל ריקוד ותנועה ומשחק ודברים נוספים, צריך לשלב אותו בשגרת היום היום בצורה מסודרת, מערכתית.
<לירי פינדלינג: ואז הדרישה תהיה 90 דקות בשבוע בבתי הספר.
יואל רזבוזוב: בתי הספר מקדמי הבריאות, יש 700 כאלה, אם אנחנו רוצים להשקיע בעוד 4,300 - - -
<לירי פינדלינג: מדובר במיליונים.
יואל רזבוזוב: רגע, זה עניין של הרבה כסף.
יואל רזבוזוב: השאלה, אם אנחנו מודדים את ה-700, האם יש אחראי, האם יש מישהו שמודד לדוגמא אחוזי שומן?
יואל רזבוזוב: הרי זה לא הבעיה.
יואל רזבוזוב: אם כבר משקיעים הרבה כסף, אפשר לבדוק האם זה עובד, לפני שהמדינה תשקיע עוד מיליארד שקלים על זה וזה בסוף לא יעבוד וזרקנו את הכסף לפח.
מירב בן ארי: כן, יש בזה מחקר מלווה?
יואל רזבוזוב: זה מאד חשוב.
<לירי פינדלינג: אני כן רוצה לציין שכאמור התכנית הזאת כוללת סביבה רלבנטית נוספת שבה התכנית היא להשקיע יותר וזה הרשויות המקומיות, שהממשק ביניהן לבין מוסדות החינוך הוא מאד מאד עקרוני וקריטי, כי הוא בעצם אחראי גם על המתקנים, על המקום והוא באמת גם הגשר למה שקורה אחר הצהריים ובמתנ"סים ובכל הדברים האלה.
<לירי פינדלינג: כאן באמת, אדוני יושב הראש, אני חושבת שדרשת נכון ממשרד התרבות והספורט, שההשקעה לקדם את התכנית – אפשרי בריא ברשויות המקומיות – כולל רשת ערים בריאות שמשרד הבריאות תומך ובאמת התנאי הזה שהרשויות המקומיות יפעלו ביחד לקדם את הפעילות הגופנית של כלל התושבים וגם של התלמידים, הוא באמת משהו שצריך לדרוש ממשרד הספורט, בגלל שהתכנית היא באמת לעשות את זה במשותף ונכון להיום אנחנו עדיין לא יודעים את גודל המחויבות.
יעקב מרגי: אמנם אני ועדת חינוך, אבל אני אתן לך טיפ, משרד הבריאות, ותעבירי את זה הלאה.
יעקב מרגי: כמו שעשיתם ערים בריאות, תעשו מקום עבודה בריא.
<לירי פינדלינג: אז זה הדבר הבא.
<לירי פינדלינג: הסביבה הבאה.
יעקב מרגי: שמקומות העבודה יאפשרו פעילות גופנית.
<לירי פינדלינג: אז תיכנס לאתר אפשרי בריא בעבודה ותראה.
יעקב מרגי: מכללת וינגייט.
<גיא דגן: אבל כבוד יושב הראש, אתה חייב לשמש דוגמא.
<גיא דגן: תתחיל לעשות פעילות גופנית בעצמך.
יעקב מרגי: בפרישה.
יעקב מרגי: את כל התירוצים שלי אני זורק לפרישה.
מירב בן ארי: הוא סתם, יש לו תירוצים.
זוהיר בהלול: הוא עושה כושר גופני וורבאלי, זה בסדר.
יעקב מרגי: וורבאלי.
יעקב מרגי: לא מספיק אבל.
יעקב מרגי: זה שוחק את השיניים, אבל לא מחזק את השרירים.
<לירי פינדלינג: על מקומות העבודה וזה מקום העבודה שלך, אדוני יושב הראש.
<לירי פינדלינג: אנחנו נותנים הרבה מאד עצות, באמת איך אתה משלב את זה במקום העבודה.
יעקב מרגי: מקום העבודה, כוכבית.
יעקב מרגי: איך אמרת, כוכב אחד?
יעקב מרגי: לתת כוכביות ולדרג מקומות עבודה כבריאים.
<לירי פינדלינג: כן, נכון.
<לירי פינדלינג: בערך.
<לירי פינדלינג: אז את הדיון הבא נעשה גם על זה.
יעקב מרגי: בבקשה, מכללת וינגייט.
<רוני לידור: פרופסור רוני לידור, נשיא המכללה האקדמית בוינגייט.
<רוני לידור: ראשית אני רוצה לברך מאד על הדיון הזה.
<רוני לידור: אני חושב שזה דיון יוצא מן הכלל.
<רוני לידור: מאד נעים להיות פה ואני מקווה שזה לא יהיה דיון ראשון בעקבות כתבה עיתונאית כזו או אחרת - - -
יעקב מרגי: גם הדיון אתמול היה נעים?
יואל רזבוזוב: הכל יחסי.
<רוני לידור: אתמול היה דיון - - -
יעקב מרגי: לא, עזוב, עזוב.
יעקב מרגי: תחזור.
<רוני לידור: שלא ישנתי בלילה וכנראה אני לא אישן עוד כמה שבועות.
יעקב מרגי: תתאר פוזיטיבי.
<רוני לידור: שלוש נקודות קצרות.
<רוני לידור: ראשית מירב, אני חושב שצריך לעשות הבחנה ברורה בין חינוך גופני לספורט.