GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיריק שניר: סופר הכותב לגיל הזה, יודע שיש שני נמנעים לכתיבו – הילד המקשיב והמבוגר המקריא.
<מיריק שניר: לספרות ילדים יש השפעה עצומה על התפתחותו של ההורה, לא פחות מאשר על התפתחותו של הילד.
<מיריק שניר: ספר טוב עבור קטנים מסייע מאד גם למבוגרים שמלווים אותם, שמקריאים להם אותו.
<מיריק שניר: לחדור לעולמם, להיזכר בילדותם ובכך הוא תורם לקירוב לבבות בין עולמות כה אוהבים זה את זה וכה רחוקים זה מזה בתפיסת החיים.
<מיריק שניר: ככל שהציביליזציה שלנו מתקדמת, אתגרי ההורים עולים.
<מיריק שניר: הפער בין יציר הטבע, שהגיע לעולם, והמציאות שמקבלת את פניו, הפער בין הורים וילדיהם גדל כל הזמן.
<מיריק שניר: אבות ואמהות זקוקים כיום ליותר תמיכה והדרכה.
<מיריק שניר: דילמות החיים שעולמות בספר ילדים קטן חשובות מאין כמוהן.
<מיריק שניר: ספרות איכותית לגיל הזה מציפה אותן לשיח בין ילדים והוריהם.
<מיריק שניר: ויותר מכך, ספר טוב לקטנים מתחיל לעצב בילד את ההורה הקשוב, שהוא יהיה בעתיד.
<מיריק שניר: הגיל הרך הוא גם התקופה בה ניתן להשפיע באופן הכי משמעותי על האוצר המילולי של הילד.
<מיריק שניר: השנים הראשונות מתאפיינות ביכולת שפתית גבוהה במיוחד.
<מיריק שניר: זה הוא חלון הזדמנות שהולך ונסגר בהמשך.
<מיריק שניר: לספרות שאליה הילד נחשף בגיל הרך יש השפעה רבה על אוצר המילים שלו ומכך גם על יכולת ההבעה ורמת החשיבה, ואף על האיזון הנפשי.
<מיריק שניר: היום כבר ברור שאלימות מקורה באלם, ביכולת ביטוי לקויה.
<מיריק שניר: יכולת ביטוי שלא פותחה.
<מיריק שניר: ספרות ילדה היא בת כ-100 שנה.
<מיריק שניר: לפני כן ילדים ומבוגרים קראו את אותם ספרים, או שמעו את אותם סיפורים.
<מיריק שניר: כאשר העולם החל להשתנות בקצב מואץ, נוצר צורך ממשי בספרות מיוחדת, המותאמת לגילאים השונים ועוזרת לקשר בין עולם הילדים ועולם המבוגרים.
<מיריק שניר: הספרות המותאמת לילדים והוריהם ולצרכי התקופה ונקראת בפי כל ספרות ילדים, אינה קטנה יותר וחשובה פחות בגלל שהיא מכילה פחות מילים ועמודים.
<מיריק שניר: אולי ההיפך הוא הנכון.
<מיריק שניר: היא זו שמתחילה להניע את ההתפתחות השפתית, האוריינית, ואת עיצוב האישיות ומניחה יסודות אנושיים מצוקים להתפתחות של החברה והתרבות.
<מיריק שניר: כל ספר לגיל הרך שמושאל בספרייה, שנרכש בחנות, צריך לשמח אותנו מאד ויש לעודד זאת, כי הוא מגביר את הסיכוי שכל הדברים הטובים והחשובים, שמביאה איתה הקריאה בגיל הרך לילדים, להוריהם ולחברה כולה, יתממשו.
יהודה גליק: הצטרפה אלינו עוד סופרת.
יהודה גליק: יש פה גם את אורית שעוד לא דיברה.
יעקב מרגי: בוא, אני אתן לך.
יהודה גליק: לא, אני רק מספר לך.
יעקב מרגי: אבל הייתי באמצע הדיבור.
יעקב מרגי: אתן עוסקות במילים.
יעקב מרגי: אתם יודעים מה הפערים בין אוצר המילים של ילד בפריפריה החברתית-גיאוגרפית לבין ילד שנמצא במקומות יותר טובים?
יעקב מרגי: פי חמישה.
יעקב מרגי: 3,000 ל-600.
<מיריק שניר: ספר יכול לעזור.
<מיריק שניר: אם הוא יגיע.
יעקב מרגי: אני אתן לעוד סופרת אחת או שתיים, אבל בקצרה, כי אני רוצה גם לקיים דיון.
<אורית רז רודנסקי: טוב.
<אורית רז רודנסקי: שמי אורית רז ואני כותבת לילדים, לנוער ולמבוגרים.
<אורית רז רודנסקי: מיריק דיברה על חשיבות של הספר לגיל הרך ואני רוצה לדבר על האיכות הספרותית.
<אורית רז רודנסקי: כדי שספר יוכל להשפיע, הוא צריך להיות מאד עשוי טוב מבחינה ספרותית.
<אורית רז רודנסקי: הייתי ממשילה את זה לשירה, שאגב, נכללת לפעמים בקטגוריה של מבוגרים ואז היא מקבלת את מלוא התמלוגים.
<אורית רז רודנסקי: ספר טוב לילדים משול לשירה.
<אורית רז רודנסקי: בשיחה המוקדמת דיברנו על דירה להשכיר, שזה לכאורה בצד הנרטיבי סיפור עלילתי, אבל בצד הפנימי זה מעט שמכיל מרובה והוא מעלה נושאים מאד חשובים וכבדי משקל.
<אורית רז רודנסקי: וכך רבים מהספרים שלנו.
<אורית רז רודנסקי: אלה ספורים שמושקעת בהם הרבה מחשבה, הרבה יכולת ספרותית.
<אורית רז רודנסקי: הם ספרי משל, שנותנים לנו השתקפות.
<אורית רז רודנסקי: זה כמו להביט בראי.
<אורית רז רודנסקי: דרך הגיבורים המומצאים, הבדויים, אנחנו רואים את עצמנו, הילד רואה את עצמו, ההורה רואה את עצמו.
<אורית רז רודנסקי: לכן ספרות הילדים נחשבת – שלדעתי שלא בצדק – האחות החורגת, הפחות של הספרות ואני לא חושבת שזה צריך היות ככה ואני לא חושבת שזה צריך לבוא לידי ביטוי בעניין התמלוגים.
<ליאת רוטנר: אפשר משפט אחרון?
<ליאת רוטנר: פשוט הם דיברו על גיל הרך ואף אחד לא דיבר על נוער.
יעקב מרגי: את דיברת.
<ליאת רוטנר: לא, על התרומה לנוער.
<ליאת רוטנר: כי בספרים שלי ובספרי נוער בכלל יש הרבה דיון על נושאים כמו הפרעות אכילה, גמילה מסמים, אלימות וכו'.
<ליאת רוטנר: הנוער בימינו, במיוחד אלה שכותבים לי, קודם כל הוא כותב בעצמו.
<ליאת רוטנר: נוער כותב המון למגירה ואני חושבת שבמיוחד בתקופת גיל ההתבגרות וההתפתחות של הנוער, היכולת שלהם לקרוא ספרים ולייצר ולכתוב ספרים, היא כל כך משמעותית להתפתחות שלהם, שזה אפילו לא יסולא בפז.
<איריס אליה-כהן: רק במאמר מוסגר, דיברת על - - -
<איריס אליה-כהן: איריס אליה-כהן, סופרת ומשוררת.
<איריס אליה-כהן: כתבתי את גלבי, שיצא בשנה שעברה ועוסק בחטיפת ילדי תימן, שהוא חלק ממה שאני מאמינה עורר את הדיון המחודש בנושא.
<איריס אליה-כהן: אני רק רוצה להגיד באותו הקשר שאם אתה מדבר על הפריפריה הגיאוגרפית והחברתית של ישראל, הספרים שלי למשל כולם עוסקים בפריפריות החברתיות של מדינת ישראל.
<איריס אליה-כהן: אני באמת רואה שיש מקום מאד מאד חשוב לקולות לילדים ובני נוער.
<איריס אליה-כהן: יש חשיבות לקול הזה, שהוא מעבר למיין-סטרים, מעבר לקנון.
<איריס אליה-כהן: זאת אומרת הוא לא שייך לקנון וכן יש לו חשיבות.
<איריס אליה-כהן: אני באתי לפה מחיפה, סליחה על האיחור, רק כדי להגיד כמה דברים מאד נחרצים וכואבים.
<איריס אליה-כהן: אני חיברתי כאמור ארבעה ספרים, שלושה מתוכם רבי מכר.
<איריס אליה-כהן: שלושתם מוחלפים בספריות בהמוניהם, הייתי אומרת במאותיהם ואלפיהם.
<איריס אליה-כהן: בדיקה מאד מאד פשוטה שבכל עיר בישראל יש כמה וכמה כותרים שלי ומעולם לא ראיתי שקל תמלוגים מהספריות.
<איריס אליה-כהן: אם אנחנו מדברים על - - -
יעקב מרגי: באיזו קטגוריה – ילדים, נוער או מבוגרים?
<איריס אליה-כהן: פרוזה מבוגרים.
<איריס אליה-כהן: יש לי גם ספר שירה, אותו אני לא מחשיבה בכלל.
<איריס אליה-כהן: זה ברור שהוא לא מוחלף בספריות.
<איריס אליה-כהן: אבל שלושה ספרים שהם שלושתם רבי מכר ושלושתם בעצם מדברים שוב, על נושאים מאד אקטואליים במדינת ישראל, הוחלפו בהמוניהם, מאד מאד הצליחו, אבל אני לא רואה מזה שום תגמול.
<איריס אליה-כהן: צריך רק להבין, שלושה ספרי פרוזה למבוגרים זה 15 שנות כתיבה.
<איריס אליה-כהן: זאת אומרת זה הקניין הרוחני שלנו.
<איריס אליה-כהן: זה מה שאני עושה בחיי ומזה בעצם אני אמורה להתפרנס.
<איריס אליה-כהן: אני לא מבקשת טובות ולא מבקשת שום דבר שהוא לא מגיע לי, אבל במצב כזה, שספרי מוחלפים באלפיהם בספריות ואני לא רואה תגמול על זה; ואם אנחנו מתייחסים לחוק הסופרים, שיצא בשנה האחרונה וגלבי, שוב, היה 10 שבועות ברשימת רבי המכר, בכל בדיקה הכי קטנה, בכל ספרייה בארץ יש תורים ארוכים לקבלת הספרים ולא יכול להיות שאני לא אתוגמל ביחס למספר ההחלפות האמיתי בפועל.
<איריס אליה-כהן: שוב, ממש בקטנה, רק להגיד לכם, רק לסבר את האוזן.
<איריס אליה-כהן: אחי הוא במקרה מהנדס מחשבים.
<איריס אליה-כהן: כשאנחנו מדברים על המדגם הזה, שהוא בעצם לוקח מספר כותרים מכל ספרייה ובודק כמה כותרים הוחלפו בכל ספרייה בארץ, כמה פעמים הוחלף כל כותר ב-25 ספריות בארץ, אבל זה לא יכול להיות מדגם אמין, מפני שבירושלים אולי יחליפו יותר - - -
<קריאה: דיברנו על זה.
<איריס אליה-כהן: אה, דיברתם על זה, סליחה.
<איריס אליה-כהן: אז המדגם הזה הוא קלוקל ביסודו ויותר מזה, הוא מעוות את כל המערך.
<איריס אליה-כהן: כי אם למשל אני מדברת על ספרים שלי שהוחלפו יותר בפריפריה ולא דוגמים אותם, אז שוב יוצא שכרי בהפסדי.
<איריס אליה-כהן: אני רק רוצה להגיד גם לגבי השיטה הזאת של המדגם, זה כל כך מעוות.
<איריס אליה-כהן: אחי הוא במקרה מהנדס מחשבים - - -
יעקב מרגי: הוא לא במקרה.
יעקב מרגי: הוא השקיע הרבה זמן בזה.
<איריס אליה-כהן: הוא השקיע, נכון מאד.
<איריס אליה-כהן: הוא השקיע מאד.
<איריס אליה-כהן: ואפרופו קידום הפריפריה, הוא בא מאשפתות באמת למעמדו כחוקר בכיר ברפאל ואני רוצה להגיד שיש איזה משהו.
<איריס אליה-כהן: הוא אומר, ברגע שהוא שמע את הדבר הזה, שדוגמים כמה ספרים מתוך-.
<איריס אליה-כהן: הרי זו בדיחה.
<איריס אליה-כהן: כי כל לוגריתם הכי פשוט מוציא כמה פעמים גלבי הוחלף בכל אחת מהספריות בארץ.
<איריס אליה-כהן: בלחיצת כפתור.
<איריס אליה-כהן: תודה רבה.
<גלית והבה שאשו: שלום, אני והבה שאשו, ראשת מינהל התרבות.
יעקב מרגי: רגע, אני רוצה שתתמקדי וקודם כל תתני לנו רקע.
יעקב מרגי: את יושבת עם אנשים שמכירים את הדינאמיקה איך זה עובד.
יעקב מרגי: תני לנו רקע מכוח מה, איך זה ולאחר כן נתייחס.
<גלית והבה שאשו: כן, ואני גם אתן לאנשים שלצידי.
<גלית והבה שאשו: קודם כל אני מודה לכם שאתם עוררתם את הדיון הזה, משום שאנחנו, כפי שידוע, במהלך של חשיבה מעמיקה בכל תחומי התרבות מאז כניסתה של השרה רגב.
<גלית והבה שאשו: אנחנו מעמיקים חקר כמעט בכל תחום וכל אבן שאנחנו הופכים, מר מרגי, כל אבן שאנחנו הופכים, כפי שאתה מבין, אנחנו מגלים אוצרות חדשים שצריך לטפל בהם.
<גלית והבה שאשו: תראו, אנחנו פעלנו לביטול חוק הספרים מתוך רצון להיטיב דווקא עם ספרות הילדים והנוער.
<גלית והבה שאשו: אנחנו קיבלנו בוועדה הרבה מאד ריקושטים לעניין של אותו חוק ספרים, שאנחנו סוף-סוף תודה לאל ביטלנו אותו, גם בסיועך, מר מרגי.
<גלית והבה שאשו: ראינו שבעצם זה מבטל הרבה מאד מהעשייה שלכם, שהיא עשייה שהיא תשתיתית.
<גלית והבה שאשו: הרי התשתית, אנחנו עם הספר ותשתית לספר היא, כמו שאתה היטבת לומר, היא הילדים והנוער.
<גלית והבה שאשו: ואם הם לא יצרכו תרבות ולא יקראו, אז המילה עם הספר מרוקנת מכל תוכן.
<גלית והבה שאשו: זה אחד, לעניין חוק הספרים.
<גלית והבה שאשו: עכשיו, למעשה הנושא של התמלוגים של הסופרים בכלל וסופרי הילדים והנוער גם, בכללם, לא מוסדר בצורה שהיינו רוצים שיהיה מוסדר.
<גלית והבה שאשו: זה לא מניח את הדעת.
<גלית והבה שאשו: לא יתכן שמשרד התרבות בטובו ירצה סכום כסף שמוקצה לעולם הספריות ומתוכו יפריש כ-3 מיליון שקלים לצורך תמלוגים עבור הסופרות והסופרים שלנו.
<גלית והבה שאשו: אנחנו מקצים את הסכום הזה מתוך ההבנה שצריך לתגמל סופרות וסופרים בגין השאלות ספריהם.
<גלית והבה שאשו: בועז, אני רוצה שאתה תיתן סקירה.
יהודה גליק: אני מבין נכון שאת אומרת שצריך לקדם חקיקה בעניין הזה?
<גלית והבה שאשו: אני חושבת, אגב, חבל שלא הגעתם.
<גלית והבה שאשו: בעקבות הרעש הציבורי שנוצר בעת האחרונה, אני כינסתי ישיבה דחופה עם אגודת הסופרים אצלי במשרד, שלצדי בועז ואורי.
<גלית והבה שאשו: אורי הוא מנהל מחלקת הספרות שלנו, בועז הוא מנהל מחלקת הספריות.
<גלית והבה שאשו: כינסנו דיון דחוף עם אגודות הסופרים למיניהם.
יהודה גליק: כולל סופרי נוער וילדים?
<גלית והבה שאשו: כולם.
<גלית והבה שאשו: נציגות של כולם.
<גלית והבה שאשו: אתן לא חברות באגודת הסופרים?
<קריאה: מי היה שם?
<קריאה: מי ידע על זה ולא היה שם?
<אורית רז רודנסקי: לא כולם.
<אורית רז רודנסקי: זה לא מוסד מאורגן כל כך.
<גלית והבה שאשו: אנחנו התקשרנו - - -
יעקב מרגי: טוב, בואי.
<גלית והבה שאשו: לא, לא, זה חשוב לי.
יעקב מרגי: חשוב לי שתתמקדי.
<גלית והבה שאשו: אוקיי, אני מתמקדת, אבל - - -
יעקב מרגי: חשוב לי שהדיון יתמקד.
<גלית והבה שאשו: אוקיי, בסדר גמור.
יעקב מרגי: אני אמקד.
יעקב מרגי: אני רוצה למקד את הדיון.
<גלית והבה שאשו: אבל אני רוצה לשאול שאלה, כדי שאני אדע, בסדר?
יעקב מרגי: שנייה, אני אתן לך.
<גלית והבה שאשו: תודה.
יעקב מרגי: יש פה הצגה של כשל.
יעקב מרגי: הוצג הכשל הראשון של ספרי נוער שלא באים לידי ביטוי.
יעקב מרגי: ספרי ילדים, צורת התגמול.
יעקב מרגי: סוגית הסקירה – איך עושים את המדגם ואת הסקר של הצריכה.
יעקב מרגי: אומרת לך סופרת מבוגרים שבכלל היא לא זכתה עדיין לראות שקל תמלוגים.
יעקב מרגי: יש כמה כשלים מובנים.
יעקב מרגי: כנראה זה משהו שנקבע כאשר המדינה הייתה קטנה והיו מספר סופרים בודדים והיום ברוך השם יש דעה כמים לים מכסים וכולם רוצים לכתוב וכולם נובעים כמעיין הנובע וטוב שכך, ואסור לנו לדכא את זה.
יעקב מרגי: אין ספק ואני אומר לכם את זה כמי שחוטא לפעמים בכתיבה, לכתוב ספר, ובכוונה אמרתי על 600 דפים וכמה דפים כנגדם נזרקו.
יעקב מרגי: זה חתיכת עבודה.
יעקב מרגי: שני ספרים בשנה, היא כותבת 20 שנה, רוב זמנה האיכותי מושקע בזה, מזה אי אפשר להתפרנס.
יעקב מרגי: זה או שהיא מפסיקה או שאנחנו מדכאים לה את יצר הכתיבה ואנחנו מפסידים את זה כחברה, או שאנחנו ממילא כבר תומכים ומתמלגים וטוב שכך.
יעקב מרגי: נעשה את זה בצורה נכונה, מאוזנת, מבוקרת.
<גלית והבה שאשו: אז אני רוצה בכוונה לשאול האם אתם לא חלק מהנציגות של אגודות הסופרים במדינת ישראל?
<גלית והבה שאשו: ישנן שתי אגודות - - -
יעקב מרגי: יפעת, בואי אני אגיד לך משהו.
<גלית והבה שאשו: גלית.
<גלית והבה שאשו: לא, אבל נורא חשוב לי - - -
יעקב מרגי: גלית, סליחה.
יעקב מרגי: תני לי רגע, אני אגיד לך.
<גלית והבה שאשו: לקידום המהלך.
יעקב מרגי: הם יענו לך על השאלה הזאת.
יעקב מרגי: את יודעת, החומה בגרמניה נפלה.
יעקב מרגי: הגלסנוסט במדינות חבר העמים, ברוך השם.
יעקב מרגי: יש מי שרוצה להחזיר אותו לאחרונה.
יעקב מרגי: האגודות למיניהן – אגודת הצמחים ואגודת הירקות ואגודת המים ואגודת הזבח – נתקעו לנו כמו עצם, אני לא רוצה לומר לך – בגרון.
יעקב מרגי: שאף אחד לא יחשוב משהו אחר.
יעקב מרגי: אני רוצה שכשאת בוחנת תשאלי את השאלה.
יעקב מרגי: תבחנו.
יעקב מרגי: גם בספורט אנחנו תקועים ולא מגיעים להישגים בגלל כל מיני פונקציות שכך טוב להם.
<קריאה: הם גובים דמי חבר ו- - -
יעקב מרגי: סליחה, סליחה, אני לא רוצה להשמיץ אף אחד.
יעקב מרגי: כשאנחנו באים לדיון, באמת, אני שמח שההתפרצות היא לדלת פתוחה - - -
<גלית והבה שאשו: לגמרי.
יעקב מרגי: צריך לבחון הכל.
יעקב מרגי: כשבוחנים כשלים, צריך לבחון הכל.
יעקב מרגי: שום דבר לא מקודש.
<גלית והבה שאשו: טוב.
<גלית והבה שאשו: אז ככה, אני אומר את הדבר הבא.
<גלית והבה שאשו: אנחנו נכונן ועדה שתבחן את הנושא הזה לעומקו.
<גלית והבה שאשו: אני דיברתי גם עם מנכ"ל המשרד.
<גלית והבה שאשו: אני מסונכרנת כמובן עם השרה.
<גלית והבה שאשו: נבדוק את הנושא הזה פשוט אל עומקו של עניין ואני אשמח, מאחר שאתן לא מאוגדות או מאוגדות למחצה באותם איגודים כאלה ואחרים, אנחנו נפנה למכלול היוצרות והיוצרים בפנייה פתוחה, על מנת שדבריכם יבואו בפני הוועדה.
<גלית והבה שאשו: אבל אני רוצה להתייחס קונקרטית ופה אני מעבירה את השרביט לאורי, לעניין הפרסים ולבועז לעניין התמלוגים, כששלושה מיליון שקלים לכולי עלמא, ברור לכולנו, ששלושה מיליון שקלים עבור - - -
יהודה גליק: 2.5 מיליון שקלים.
<גלית והבה שאשו: נכון.
<גלית והבה שאשו: כשלושה מיליון שקלים.
<בועז דהן: 2.7 מיליון שקלים פלוס - - - מגיע לשלושה.
<גלית והבה שאשו: כשלושה מליון שקלים, אתה צודק.
<גלית והבה שאשו: כשלושה מיליון שקלים, בוא נגיד שזה בהחלט לא מספק, חד משמעית ואנחנו רוצים לצור פלטפורמה שתעודד קריאה במדינת ישראל.
<גלית והבה שאשו: אז בבקשה אורי ואחר כך בועז.
<אורי אליס: טוב, אני רק אתייחס לדברים שאתה אמרת – חבר הכנסת גליק – בנוגע לפרסים של משרד התרבות.
<אורי אליס: נכון, פרס דבורה עומר לסופרי ילדים ונוער הוא פרס מצומצם יחסית ויכול להיות שיש מקום להרחיב אותו.
<אורי אליס: נאמר שזה יותר ממה שהיה לפני כמה שנים.
<אורי אליס: כלומר הוא הורחב ועובה ויכול להיות שצריך לעשות שם - - -
יהודה גליק: היה פרס זאב.
<אורי אליס: נכון, נכון.
<אורי אליס: לגבי פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים, הטענה שסופרי ילדים ונוער מודרים ממנו, לדעתי לא מדויקת.
<אורי אליס: זאת אומרת גם מתוך ידיעה וישיבות ועד הנאמנים של הפרס, יש מודעות גדולה לסופרי ילדים ויש מאמץ לשתף - - -
יהודה גליק: אולי כדאי מתוך ה-14 לשריין 3-4 מתוכם כסופרי ילדים.
<אורי אליס: בסדר, אז יש.
<אורי אליס: אני לא יודע אם צריך להיות שריונים, אבל יש מאמץ שספרי ילדים ונוער ישולבו בוועדות השיפוט.
יעקב מרגי: תתייחס לסוגית הנוער.
<אורי אליס: אני רק אגיד שאני בדקתי בשנים האחרונות האם היו זוכים או לא מבין ספרי הילדים והנוער.
<אורי אליס: בשנת תשע"ב זכו 4 סופרי ילדים – יהונתן יבין, גליה עוז, אפרים סידון ונעמי שמואל.
<אורי אליס: בשנת תשע"ג – יהודה אטלס, עופרה גלברט-אבני ויהונתן גפן.
<אורי אליס: בשנת תשע"ד -גלית דהן קרליבך ואלונה פרנק.
<אורי אליס: איריס, את זכית בפרס הזה, אבל לא על - - -
<איריס אליה-כהן: בפרס למבוגרים.
<אורי אליס: בפרס על ספרות המבוגרים שלך.
<אורי אליס: זאת אומרת יש סופרי ילדים ונוער שזוכים.
<אורי אליס: יכול להיות שבשנים האחרונות לא היו זכיות, צריך באמת לבדוק את הדברים, אבל ספרי הילדים והנוער לא מודרים לחלוטין מהפרס ויש מאמץ לשלם אותם.
<איריס אליה-כהן: סליחה, אני רק יכולה להגיב על העניין?
<גלית והבה שאשו: כן.
<איריס אליה-כהן: מאחורי ההתאגדות שלנו, של פרוזה מבוגרים, עומדים בכירי הסופרים בארץ, מאיר שליו חתם אמש, דוד גרוסמן, צרויה שליו, שמש זרחי, אמונה אלון.
<איריס אליה-כהן: אגב, זה באמת חוצה את כל ה - - - הפוליטיות.
יעקב מרגי: רק קח לתשומת ליבך, אם אתם בוחנים את הסוגיה של הפרסים.
יעקב מרגי: כשיש קטגוריות, צריך לראות שכל קטגוריה היא עצמאית בפני עצמה.
יעקב מרגי: כשאתה עושה חלוקת פרסים, יכול להיות שהגדול בולע את הקטן.
יעקב מרגי: לכן זו אחת השיטות.
יעקב מרגי: גם כשאתה עושה מבחני תמיכה, זו אחת השיטות.
יעקב מרגי: לכן כשיש קטגוריה היא צריכה להיות בילד.
יעקב מרגי: בוחנים את הקטגוריה של הילדים והנוער בלבד והפרס שמיועד אליהם יחולק בכל מקרה ברמות של זה.
<אורי אליס: אני חושב שאתה צודק גם מבחינה מקצועית.
<אורי אליס: ספרות ילדים ונוער- - -
יעקב מרגי: כן, גם לעודד.
יעקב מרגי: כי אתה תמשיך לעודד בקטגוריות האלה.
<אורי אליס: ועדת שיפוט מקצועית לנושא הזה.
יהודה גליק: נכון מאד.
<אורי אליס: וטוב שיש קטגורית פרס נפרדת.
יהודה גליק: וגם חלוקה בין נוער לבין - - -
<ליאת רוטנר: אבל שוב, יש לבחון את הנוער והילדים בנפרד.
<ליאת רוטנר: אתם כל פעם מערבבים אותם.
<ליאת רוטנר: זו שיטה אחרת לגמרי.
<גלית והבה שאשו: ברור.
יעקב מרגי: אנחנו לקחנו את זה לתשומת ליבנו ואמרנו את זה.
<גלית והבה שאשו: נכון, לקחנו את זה לתשומת ליבנו.
<בועז דהן: בוקר טוב לכולם.
<בועז דהן: אני מניח ששומעים אותי, אני לא צריך רמקול.
<בועז דהן: אני ברשות
<בועז דהן: כם רוצה לפתוח ב- - -
יהודה גליק: תגיד עוד פעם את השם והתפקיד שלך.
<בועז דהן: בועז, מנהל מחלקה לספריות.
<בועז דהן: אני רוצה לפתוח ברשותכם, דקה, דקה וחצי סקירה ואחר כך להיות מדויק כמו שביקשת, לרדת לנתונים.
<בועז דהן: חבל שאנחנו התכוננו כל כך הרבה ובסופו של דבר הגיעה נציגות כל כך מועטה.
<בועז דהן: אנחנו עשינו כל כך הרבה מאמצים להגיע.
יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך, תקשיב.
יעקב מרגי: אמנם אני התגריתי בך ואמרתי את זה, זה בשביל ההומור של הבוקר טוב.
יעקב מרגי: אבל אותי חינכו, אתה כאן, כולם כאן.
<בועז דהן: מצוין, בסדר.
יעקב מרגי: אז אל תרגיש אחרת.
<בועז דהן: אז אני אשיב.
יהודה גליק: אבל רק שתדע שזה אופיו של דיון מהיר.
<קריאה: לא ידענו שמצפים לקבוצה גדולה, אחרת היינו מביאים - - -
<בועז דהן: בסדר גמור, אני מסכים.
<בועז דהן: אני שמח - - -
יעקב מרגי: אנחנו לא קיים דיון עכשיו על זה.
<בועז דהן: אני שמח על ההזדמנות להסביר ואני אפתח לאט לאט.
<בועז דהן: משרד התרבות והספורט מקצה 2.7 מיליון שקלים לסופרים עבור שנה שקדמה לשנת התשלומים בגין השאלות ספריהם בספריות הציבוריות.
<בועז דהן: משרד התרבות והספורט מפעיל את הפרויקט הזה החל מאמצע שנות ה-80, כשאז היו רק 153 סופרים ו-270,000 שקלים.
<בועז דהן: במשך השנים, עם החלטות של המועצה לספריות ציבוריות, יש לנו מועצה כזאת, הגענו לסכום של כ-3 מיליון שקלים וסכום של 1,800 סופרים.
<בועז דהן: מהם 1,200 דוברי השפה העברית ו-600 דוברי השפה הערבית.
<בועז דהן: התקציב נלקח מתוך תקציב הספריות.
<בועז דהן: חוק הספריות מסמיך אותי, וזה הנושא המקצועי שלי, להיות בקשר עם ראשי רשויות ולתת להן תקציב עבור ניהולה והחזקתה של הספרייה הציבורית.
<בועז דהן: בשום מקום - - -
יעקב מרגי: כמה סך הכל התקציב של הספריות?
<בועז דהן: 85 מיליון שקלים.
יעקב מרגי: אתה יודע לומר לי כמה ספריות עירוניות יש בארץ?
<בועז דהן: 230.
<בועז דהן: זו העבודה האמיתית שלי.
<בועז דהן: ירשתי פרויקט - - -
יעקב מרגי: יש הגדרה בחוק לספרייה עירונית.
<בועז דהן: כן, חוק הספריות הציבוריות.
<בועז דהן: יש חוק כזה שמפרט גם מה היא ספרייה.
<בועז דהן: אין שם מילה וחצי מילה על תשלומים לסופרים.
<בועז דהן: חבל.
<בועז דהן: ולשאלתו של חבר הכנסת יהודה גליק, אני באמת סבור שצריך לקדם חקיקה.
<בועז דהן: זו אחת מהמטרות שהעלינו בפגישה עם האיגוד והאגודה שסיפרה גלית.
<בועז דהן: בכל אופן, 2.7 מיליון זה סכום שנקבע על ידי המועצה לספריות.
<בועז דהן: זה פרויקט שירשנו אותו - - -
יעקב מרגי: לפרוטוקול – 2.7 מיליון שקלים.
יעקב מרגי: זה נשמע כ-2.7 מיליארד.
<בועז דהן: לא, 2.7 מיליון.
יעקב מרגי: 2.7 מיליון.
<בועז דהן: אני הייתי שמח אם זה היה הסכום שאמרת.
יעקב מרגי: לא, לכן שאף אחד לא יתלהב בכתיבת הפרוטוקול.
<בועז דהן: את הפרויקט הזה ירשנו החל משנות ה-80.
<בועז דהן: זה היה פרויקט שהתחיל במחלקה לספריות, בהמלצה של המחלקה לספריות, ומאז לצערי הוא לא עוגן בשום תקנה – תמיכה או חוק.
<בועז דהן: אנחנו ממשיכים להעניק אותו, למרות ש - - -
יהודה גליק: זה נכון ששנתיים אחרונות לא שילמתם?
<בועז דהן: זה לא נכון.
<בועז דהן: אני אגיע לזה.
<בועז דהן: זה לא נכון לצערי.
יעקב מרגי: כשאתם אומרים לי - - -
<בועז דהן: אוקיי, סליחה.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי התקציב נלקח מתקציב הספריות, אין תקנה עצמאית?
<בועז דהן: אין, אין.
יעקב מרגי: לתמלוגים?
<בועז דהן: אגב, יש לנו חוות דעת משפטית לא לקרוא לזה תמלוגים, כדי לא להכשיל את הדוברים.
<בועז דהן: תמלוגים זה נקשר באסוציאציה לחוק אקו"ם, מוסיקה.
<בועז דהן: אנחנו קוראים לזה תשלומים.
יעקב מרגי: אתה לא ראית שאני תמהתי בהתחלה, כשאמרתי?
<בועז דהן: אז אנחנו קוראים לזה תשלומים, כבוד יושב הראש, בהמלצה.
<בועז דהן: גם אגב ביציאה לעיתונות, אנחנו מדגישים את - - -
יעקב מרגי: כי לכאורה בעלות הספריות, אני מתייחס למילה תמלוגים, הרי מי מחויב לשלם תמלוגים בדרך כלל?
יעקב מרגי: מי הן הבעלויות על הספריות העירוניות?
<בועז דהן: זה גם הרשויות המקומיות - - -
יעקב מרגי: בעלות סטטוטורית.
<בועז דהן: הרשות המקומית.
יעקב מרגי: לכאורה הם שאמורים.
<בועז דהן: בהחלט.
יעקב מרגי: אתם הפכתם להיות, או בהתנדבות
יעקב מרגי: כם, או שלא ברצונכם, האקו"ם לטובת ה - - -
<בועז דהן: בדיוק.
יהודה גליק: אגב, אדוני, אתה יודע שיש - - -
יעקב מרגי: להבהיר.
יעקב מרגי: לכן אני מבין את הרגישות גם של המשפטנים במשרד לניואנסים, וגם של האוצר.
<בועז דהן: נגיע גם אליו.
יעקב מרגי: ברגע שתעשה תקנה נפרדת, זה יהיה תקצוב.
יעקב מרגי: ואיך מתקצבים אנשים פרטיים?
יעקב מרגי: ואם זה תמיכה, זה יאלץ אותם כל שנה להגיש מבחני תמיכה ורק מי שהיה שם יכול להבין את המרור של הבירוקרטיה הזו.
יהודה גליק: אבל אדוני, אני אגיד לך יותר מזה.
יהודה גליק: אתה יודע שהיום יש עשרות בתי ספר בארץ שאין ספרייה בכלל, ואם יש ספרייה, אין ספרנית.
יעקב מרגי: זה לא תפקיד שלו.
<בועז דהן: זה משרד החינוך.
יעקב מרגי: זה משרד החינוך.
יעקב מרגי: לא נערבב.
<בועז דהן: אני ספריות ציבוריות.
יהודה גליק: מאה אחוז, אני אומר - - -
יעקב מרגי: בבקשה אדוני, תמשיך.
<בועז דהן: סליחה, צדקת אדוני יושב הראש שבאמת אין לנו עוגן ולכן מפה אני מתחיל, כשאנחנו כל שנה מתעקשים במועצה להמשיך תקצוב לסופרים ואנחנו ניסחנו את זה במכרז שהוצאנו, כדי לאפשר - - -
יעקב מרגי: רגע, קשה למועצה להבין שזה מזין אותה?
<בועז דהן: אז אני אגיד יותר מזה.
<בועז דהן: יש בג"ץ שמתוכנן של הספריות הציבוריות, שאומרות אתה לוקח לנו 2.7 מיליון, נותן את זה לסופרים, זה שלנו, זה של הספריות הציבוריות, של הרשויות.
יעקב מרגי: אז תגיד ליועץ המשפטי שמייצג אותך - - -
<בועז דהן: זה לא יועץ משפטי, זה ספריות - - -
יעקב מרגי: אתה מוכן להקשיב רגע?
יעקב מרגי: בג"ץ נגדך, נכון?
יעקב מרגי: נגד המועצה?
<בועז דהן: הוא הולך לכיוון, כן.
יעקב מרגי: נכון, נגד?
<בועז דהן: כן.
יעקב מרגי: אז יש רפרנט במשרד המשפטים שייתן את התגובה, יגן על המדינה, נכון?
יעקב מרגי: תאמר לו שיתייעץ איתי.
יעקב מרגי: אני אגיד לך מה תשובת המשקל שהם ייבהלו, ימשכו את הבג"ץ.
<בועז דהן: אני אשמח.
<בועז דהן: בסדר גמור.
<בועז דהן: בכל אופן, אנחנו ממשיכים את הפרויקט, לגופו של עניין.
<בועז דהן: אנחנו ממשיכים את הפרויקט, אנחנו מתעקשים עליו.
<בועז דהן: יש הוראה של ראשת המינהל להביא את זה מחדש למועצה, לבחון את התמהיל, להגדיר את הסוגות מחדש, למרות אי החוק בנושא.
<בועז דהן: ברשותכם אני רוצה לרדת לנקודות.
<בועז דהן: איריס אליה כהן, לצערי, לא מופיעה ברשימות.
<בועז דהן: הייתי שמח להעניק לך תשלום, אבל את לא מופיעה ברשימות.
<בועז דהן: אולי תרשמי.
<איריס אליה-כהן: דווקא שעכשיו התקשרתי אליהם אמרו שאני מופיעה.
<בועז דהן: לא, את לא מופיעה.
<איריס אליה-כהן: לחברה החדשה.
<בועז דהן: אז אני ממליץ.
<בועז דהן: השנה לראשונה יצרנו רישום באינטרנט.
<איריס אליה-כהן: מה זה היה לפני?
<בועז דהן: השנה יצרנו אותו.
<בועז דהן: הוצאנו את המודעה לפני שבועיים, זה התפרסם בעיתונים.
<בועז דהן: יש חברה שזכתה במכרז.
<בועז דהן: זו סיבה שזה התעכב בשנה ותיכף אני אענה על השנתיים.
<בועז דהן: יש רישום.
<בועז דהן: לצערי איריס אליה כהן לא מופיעה.
<בועז דהן: זה מזכיר את הבדיחה על ההוא שהתפלל לזכות בלוטו, אבל אף פעם לא מילא.
<איריס אליה-כהן: אני רוצה להגיד משהו בעניין הזה.
יעקב מרגי: תני לו לסקור.
<בועז דהן: שתיים, אני מוכן לדבר על ליאת וזה בסדר שאני חושף פרטים?
<בועז דהן: ליאת, סך ההשאלות שלך שסוכמו - - -
יעקב מרגי: אתה צריך לשאול אותה, לא אותי.
<בועז דהן: 4,779 השתלות, בגינן שולמו לך 15,781 שקלים.
יהודה גליק: באיזו שנה?
<בועז דהן: 2015.
יעקב מרגי: היא אמרה, היא לא התכחשה.
<בועז דהן: אה, בסדר.
יעקב מרגי: מה היא אמרה?
יעקב מרגי: סליחה, רגע, תנו לי.
יעקב מרגי: היא אמרה ביושר – אני מקוטלגת בקטגורית ילדים, בזמן שאני נוער.
יעקב מרגי: והיא אמרה גם בגילוי נאות, אם אני הייתי מקוטלגת בקטגוריה של מבוגרים, אני הייתי מתוגמלת פי שניים וזה היה סביר.
יעקב מרגי: רקע, אני ציטטתי אותך נכון?
<ליאת רוטנר: נכון, נכון.
<ליאת רוטנר: אני אומרת שאני יכולה לעבוד הרבה פחות.
יעקב מרגי: לא, אנחנו לא רוצים שתעבדי פחות.
יעקב מרגי: שתהיה לך מוטיבציה לעבוד יותר.
<בועז דהן: טוב, אז אני רוצה לרדת שליטת החלוקה ולשנתיים לרדת תכלס.
<בועז דהן: אנחנו מעניקים את התשלומים עבור ההשאלות בכמה וכמה סוגות.
<בועז דהן: פרוזה, עיון.
<בועז דהן: עיון לא, סליחה.
<בועז דהן: ספרות ילדים, ביוגרפיה, שואה.
<בועז דהן: בממוצע יוצא לכל סופר בין 4 שקלים ל-6 שקלים.
יעקב מרגי: להשאלה?
<בועז דהן: להשאלה.
<בועז דהן: אנחנו משתדלים שכל הסוגות, ללא הבדל בין הסוגות, בממוצע - - -
יעקב מרגי: מה זה הסוגות?
יעקב מרגי: פעם ראשונה אני שומע.
<בועז דהן: ז'אנר.
<בועז דהן: זה בעברית.
יעקב מרגי: אני הכרתי עד היום רק סוגת מקריית גת.
יהודה גליק: אתם בנגב, אתם.
יעקב מרגי: ז'אנרים.
יעקב מרגי: אז תאר לך שלא הייתי שואל?
<בועז דהן: אז ברשותך אני מתקן את עצמי ואני אומר ז'אנר.
יהודה גליק: סוגה בשושנים.
יעקב מרגי: לא, לא, תגיד סוגה, אדרבא.
יעקב מרגי: למדנו.
יעקב מרגי: ז'אנר זה לא שלנו.
<בועז דהן: אוקיי, אז הסוגות בהן אנחנו נותנים זה פרוזה, מחזה שלא הועלה על במה, שירה, מסע ספרותי, ביוגרפיה, ספרי תיעוד על השואה.
<בועז דהן: ספרות ילדים.
<בועז דהן: ספרות נוער.
<בועז דהן: אנחנו לא נותנים למשל על קבצים וספרי מאמרים, שזה בעיקר אקדמי.
<בועז דהן: אנחנו משתדלים להיענות לצורכי הספרייה הציבורית בהשאלות בקהילה.
<בועז דהן: אלה הסוגות.
<בועז דהן: ספרי בישול לא מתוגמלים.
<בועז דהן: לא משולמים.
יעקב מרגי: מספיק נכנסנו לנו מכל החורים.
<בועז דהן: בסוף, בחשבון, אחרי שאנחנו לוקחים את מספר המשאילים, את מספר הסופרים בכל סוגה, את מספר ההשאלות – בסוף יוצא בין 4 שקלים ל-6 שקלים, ללא הבדל דת, מין, גזע, גם הסופרים הערבים, ואלה התשלומים, בהתייחס לשאלת המנגנון.
יעקב מרגי: איך אתה נותן מענה - - -
<ליאת רוטנר: אבל איך אתה מסביר את זה ש - - -