GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוני לידור: חינוך גופני זה מקצוע שנלמד בבית ספר והוא מקצוע שמעוגן בליבה של משרד החינוך.
<רוני לידור: זה מקצוע שמיועד לכל תלמידי בית הספר.
<רוני לידור: לילד הנמוך ולילד הגבוה ולילד הרזה ולילד השמן ולילד האיטי ולילד המהיר.
<רוני לידור: לכאורה לא צריך להיות שום קשר בין חינוך גופני לספורט.
<רוני לידור: לכאורה אני אומר.
<רוני לידור: אסור לנו לערב בין שני התחומים הללו.
<רוני לידור: ספורט הוא למצטיינים בלבד, הוא לכאלה שרוצים לפתח יכולת הישגית.
<רוני לידור: מה שכן, אני חושב שכן צריך לעשות קשר בין חינוך גופני לפעילות גופני.
<רוני לידור: זה כן.
<רוני לידור: שנית, שמעתם פה על פרויקט זוזו.
<רוני לידור: פרחי ספורט.
<רוני לידור: אפשרי בריא.
<רוני לידור: קידום בריאות.
<רוני לידור: ערים בריאות ועוד כהנה וכהנה פרויקטים.
<רוני לידור: כבוד יושב הראש, אני חושבת שבמדינת ישראל יש יותר מדי פרויקטים.
יעקב מרגי: סיסמאות.
<רוני לידור: כל כמה שנים יש איזה רעיון של איזה פוליטיקאי כזה או אחר, מפתחים איזה פרויקט, משקיעים בו מיליונים של שקלים, מאות מיליונים.
יעקב מרגי: אתה בא מהאקדמיה, נכון?
יעקב מרגי: הפוליטיקאי ההוא, שנאמר עליו שזה זה, ישב מאחוריו איזה שהוא פרופסור שדחף לו את הרעיון הזה של הפרויקט.
<רוני לידור: יכול להיות, אני לא אומר, יכול להיות, אבל לדעתי - - -
יעקב מרגי: הוא לא חלם בלילה וקם ועשה מה שעשה.
<רוני לידור: יש ריבוי של פרויקטים במדינת ישראל והפרויקטים האלה הם זמניים.
<רוני לידור: נקודה שלישית, אני חושב שחלק גדול מהתקציב הזה שיש במדינת ישראל, יכול להיות מנותב להוספת שעה שלישית בחינוך גופני, שהוא מיועד לכל התלמידים בבית הספר, החל מכיתה א' עד שמינית.
<רוני לידור: זה שאין כסף - - -
יעקב מרגי: השעתיים לא הצליחו להביא את זה, אז שעה שלישית תצליח להביא את זה?
<רוני לידור: אבל חברים יקרים, כולנו מבינים שלפעילות גופנית היום יש תרומה גם לבריאות הפיזית שלנו וגם לבריאות המנטאלית.
<רוני לידור: ואתה אמרת משפט נורא חשוב, זה משפט שאני כועס על אמא שלי, בת 82 - - -
יעקב מרגי: אל תכעס עליה.
<רוני לידור: אמא שלי שתחיה - - -
יעקב מרגי: אין לך את הזכות.
<רוני לידור: היא התחילה לעשות הליכה.
<רוני לידור: כי בגיל 70 פלוס מצאו לה משהו בריאות ואמרו לה איך זה שכל החיים לא עשית כלום ופתאום היא קנתה נעלי ספורט והתחילה ללכת.
יואל רזבוזוב: אני כועס על זה ששלחו אותי לג'ודו ולא לכדורגל, אתה מבין?
<רוני לידור: והנקודה הרביעית – יואל, זה בשבילך – אין לך מושג כמה אתה צודק.
יעקב מרגי: תראה, לא ידעו איך.
מירב בן ארי: גם אנדי רם רצה להיות שחקן כדורגל ושמו אותו בטניס.
יעקב מרגי: רצו להרביץ לך, לא ידעו איך להרביץ, שלחו אותך לג'ודו.
זוהיר בהלול: אבל תבין כמה טמאע יואל.
זוהיר בהלול: גם ספורטאי אולימפי, גם מוביל בסקרים, גם חבר כנסת ועכשיו הוא רוצה כדורגל.
זוהיר בהלול: כמה אתה רוצה?
יואל רזבוזוב: אבל אנחנו לא מאמינים בסקרים.
מירב בן ארי: יש דברים שהם רק של זוהיר.
<רוני לידור: נקודה אחרונה.
<רוני לידור: זה בשבילך, יואל.
<רוני לידור: אין לך מושג כמה אתה צודק.
<רוני לידור: אין מחקר אחד במדינת ישראל - ואני איש מחקר - אין מחקר אחד לא על זוזו ולא על אפשרי בריא ולא על כל פרויקט אחר – מחקר מעקב מסודר, שיספק מידע בדיוק לשאלות שלך.
<רוני לידור: האם למשל זוזו, פרויקט לכאורה נהדר, האם יש לו איזה בנפיטס?
<רוני לידור: האם הוא טעה?
<רוני לידור: האם הוא עשה?
<רוני לידור: אין עבודות מחקר מסודרות על הפרויקטים האלה.
<רוני לידור: ייאמר לשבחם של אלה שכרגע מנהלים את פרחי הספורט, שהם כרגע התחילו לעשות מחקר - - -
מירב בן ארי: אז למה אתם לא עושים?
מירב בן ארי: אתם בוינגייט, אתם - - -
<קריאה: צריך לבקש מהם לעשות את זה.
יעקב מרגי: הרמת להנחתה מאתמול, מהדיון שהוא לא אהב אתמול.
יעקב מרגי: אחד הדברים, זה בדיוק מה שהם רצו, שהמכון הלאומי לספורט וינגייט שיוקם, יעשה מחקרים יזומים.
יעקב מרגי: ואתה יש לך חופש אקדמי, אני לא יכול להכריח אותך לעשות.
יעקב מרגי: בא לך – תעשה מחקר על זוזו, לא בא לך – לא תעשה.
יעקב מרגי: המכון הלאומי ייזום, או יכול להיות שמשרד הבריאות יבקש ממנו לבחון.
<רוני לידור: חבר הכנסת מרגי, עד המשפט הזה זה היה אחד הדיונים הכי יפים שהייתי בהם.
יעקב מרגי: נפלת, מה אני אעשה?
<רוני לידור: ונהנתי מכל רגע.
יעקב מרגי: נפלת.
יעקב מרגי: הנה, בואו נחזור.
מירב בן ארי: סטודנטים שלומדים בוינגייט - - -
<רוני לידור: דרך אגב,
<רוני לידור: במדינת ישראל היום נערכים שלושה מחקרים על ספורט ובשלושתם אנחנו מעורבים.
יעקב מרגי: טוב מאד.
מירב בן ארי: אבל ברור.
מירב בן ארי: למה שלא תהיו מעורבים?
<רוני לידור: אז למה - - - משהו אחר, כשיש משהו קיים?
יעקב מרגי: לא, ידידי, מכובדי, בוא, אני אומר לך בכנות, אני לא לוקח את זה ל - - -
<רוני לידור: לא, לא, ואני לא רוצה לדבר על אתמול.
יעקב מרגי: כשיוצאים לפרויקט חלק מהתקציב שלו, חלק מתכנית העבודה שלו, צריך לבחון אותו במהלך - - -
מירב בן ארי: זה מחקר, מדידה והערכה.
יעקב מרגי: ולקבל תוצאות.
יעקב מרגי: אני מקווה שזה לא קיצוני כמו שאמרת, אבל אני מקווה שאכן אחרי כל פרויקט כזה יש את התפוקות.
יואל רזבוזוב: יש לי שאלה קצרה לרוני בהמשך לדבריו.
יואל רזבוזוב: מבחינת הבוגרים שלך, מי שסיים את המכללה, המורים לחינוך גופני, אתם בודקים מי השתלב בשוק העבודה?
יואל רזבוזוב: מי כן נכנס לעבוד במערכת החינוך?
יואל רזבוזוב: לבדוק באמת האם יש עודף מורים או שיש ביקוש?
מירב בן ארי: השמה.
יואל רזבוזוב: כן, השמה.
יואל רזבוזוב: כי כשאני עבדתי עם משרד החינוך על מענק ההתמדה, זה כמו מענק היובל למורים עולים, אז אמרו לי שחינוך גופני זה לא מקצוע דרוש.
יואל רזבוזוב: פה אני שומע שכן.
<גיא דגן: מתי זה היה?
<גיא דגן: לפני כמה זמן?
יואל רזבוזוב: לפני שנתיים.
<גיא דגן: אז זה היה נכון.
יואל רזבוזוב: אז אני רוצה להבין האם במכללה כל הבוגרים שלכם משתלבים או איך זה עובד?
<רוני לידור: שני דברים.
<רוני לידור: הנתונים שיש לנו מראים שכ-70% מהבוגרים, 70%-75% מהבוגרים שלנו מגיעים לבתי ספר.
<רוני לידור: הנחת העבודה שמגיעים יותר לבתי הספר.
<רוני לידור: אתה יודע שיש בתי ספר שהם לא ת"פ של משרד החינוך, אז אין לנו את המידע הזה.
<רוני לידור: לגבי הסוגיה של מחסור במורים לחינוך גופני.
<רוני לידור: בשנתיים האחרונות בלבד, יש לנו יותר ויותר עדויות שחסרים מורים לחינוך גופני.
<רוני לידור: רק בשנתיים האחרונות.
<רוני לידור: עד השנתיים האחרונות המצב היה בסדר גמור.
יעקב מרגי: פעם היה בבאר שבע, בילדותי, בית הפועל.
יעקב מרגי: הוא הכשיר מורים לחינוך גופני, עד שמכון וינגייט נהיה כמעט הבלעדי.
יעקב מרגי: הוא נסגר.
<רוני לידור: המכללה האקדמית.
מירב בן ארי: כן, אנחנו צריכים להקפיד בין המכון למכללה.
יעקב מרגי: אנחנו עדיין תקועים, מכון וינגייט.
<גיא דגן: דרך אגב, יש 5 מכללות לחינוך גופני בארץ.
מירב בן ארי: מכירים, מכירים, תאמין לנו.
<איתי גוטלר: טוב, קודם כל קוראים לי איתי גוטלר ואני עובד בעמותת מהיום, הפורום לאורח חיים בריא.
יעקב מרגי: מה זה "מהיום"?
מירב בן ארי: מהיום עשו כאן את היום המיוחד של מניעת סוכרת.
<איתי גוטלר: נכון.
<איתי גוטלר: אנחנו רוצים להודות גם לחברת הכנסת בן ארי, שגם ניהלה את הדיון וזה היה גם - - -
יעקב מרגי: סוף סוף דיון אחד היא לא אמרה אני, אני, אני, וקרדיט נתת לה פה.
מירב בן ארי: כי אני רגילה.
מירב בן ארי: אני אומר ישר, רק שאפילו לא דיברתי על זה.
יעקב מרגי: אתה מבסוט, עוזר לה.
<איתי גוטלר: אבל אני באתי לתת לך קרדיט גדול על הנושא של התקנות של החוק לפיקוח על איכות המזון בבתי הספר.
יעקב מרגי: אתה לא יודע איזה צרות זה עושה לי.
<איתי גוטלר: ולצערי הרב אני - - - על הרביזיה הזאת, וזה חוק שחייבים להעביר אותו.
יעקב מרגי: הנה, תיקח את זה.
יעקב מרגי: אני נחוש בדעתי להעביר אותה.
מירב בן ארי: אתה תעביר את זה גם.
יעקב מרגי: למרות כל בעלי האינטרסים.
מירב בן ארי: מי הגישה את הרביזיה?
יואל רזבוזוב: מי הגיש את הרביזיה באמת?
יעקב מרגי: יש איזה שדלן שהוא לא מוכר כשדלן, שיש לו עסק פרטי בהזנה, שישב פה ואמר שזה יקשה על הישיבות.
<איתי גוטלר: מהישיבות משהו.
מירב בן ארי: אה, אייכלר אמר?
יעקב מרגי: איזה אחד, לא משנה, הוא לא כאן, אני לא אגיד את שמו, אבל בפרוטוקול הוא מופיע.
יעקב מרגי: רק הוא לא אמר שיש לו גם עסק של קייטרינג והוא חימם את חברי הכנסת להגיש רביזיה.
יעקב מרגי: נתתי להם שבוע להתמודד עם זה.
מירב בן ארי: ברווחה אנחנו - - -
יעקב מרגי: אנחנו מחויבים לבריאותם של ילדי ישראל.
<איתי גוטלר: בסדר גמור.
<איתי גוטלר: אני לא רוצה להכביר במילים, כי דיברו פה הרבה על נושא כמות השעות של חינוך גופני בבתי הספר.
<איתי גוטלר: אנחנו עובדים בנושא הזה יחד עם ד"ר אורי שפר, שהיה בעבר סמנכ"ל משרד התרבות והספורט.
<איתי גוטלר: עולה -ללא קשר להעלות הנכונות בעיני שעלו פה, על איכות השיעורים - שיש מחסור בכמות השעות.
<איתי גוטלר: אני יודע שגם חבר הכנסת רזבוזוב עוסק בנושא הזה וגם מקדם חקיקה בעניין.
<איתי גוטלר: אני פונה פה למשרד החינוך בנושא הזה.
<איתי גוטלר: אנחנו ביקשנו דרך שר הבריאות גם פגישה עם שר החינוך בעניין הזה והוא בעצמו, כשר הבריאות, פנה לשר החינוך בנושא הזה.
<איתי גוטלר: אין ספק שיש פה עלויות ואנחנו נירתם, רק צריכה להיות איזו שהיא כוונה או לפחות תחושה שיש כוונה מצד שר החינוך להילחם על העניין הזה.
<איתי גוטלר: ואם צריך לעשות לזה מאבק, כמו שעשינו על העניין של התקנות של החוק של הפיקוח על חוק המזון, אנחנו נעשה את זה גם.
<איתי גוטלר: יש מחסור היום בכמות של שיעורים לחינוך גופני בבתי הספר.
<איתי גוטלר: אין ספק שזו עלות משמעותית, אבל שעה אחת, כמו שנאמר פה, זה כן משהו שהוא משמעותי ודרמטי ואנחנו רוצים לקדם את זה.
יעקב מרגי: זה תוספת של 50% מהקיים.
<איתי גוטלר: בסדר.
<איתי גוטלר: הקיים הוא נמוך מאד ואפשר לקחת, אפרופו, לא יקרה דבר נורא אם תורד שעה מנושא אחר למשל לצורך העניין.
<איתי גוטלר: אם אומרים שחינוך גופני זה דבר חשוב, אז זה דבר חשוב.
<רות דיין מדר: רות דיין מדר, מרכז שלטון מקומי.
<רות דיין מדר: אני רוצה לומר שאנחנו היום מכים על חטאי העבר וממשיכים לנקוט בחטא היוהרה ואני אסביר את עצמי.
יעקב מרגי: זה חייב הסבר.
<רות דיין מדר: משרד התרבות, הספורט, משרד החינוך, התרבות, הספורט והמדע היה משרד אחד והמשרד פוצל, ומרגע שהמשרד פוצל אין שני דברים.
<רות דיין מדר: אין מדיניות משותפת בין חינוך לספורט ואין בינוי של אולמות ספורט בבתי הספר.
<רות דיין מדר: אז איפה הילדים יתאמנו?
<רות דיין מדר: אני אתן דוגמא.
<רות דיין מדר: הוקמה המועצה הלאומית לספורט.
<רות דיין מדר: משרד החינוך לא יושב שם.
<רות דיין מדר: יש להם גם תקציבים וגם תפיסת מדיניות בנושא של ספורט.
<רות דיין מדר: הם הרי מחנכים את הילדים שלנו מהגילאים הצעירים לספורט.
<רות דיין מדר: הם לא יושבים שם.
<רות דיין מדר: ביקשנו מהמשרד - עוד בתהליכי החקיקה - תכניסו את משרד החינוך כשותף גם לתקצוב הנושא - - -
יעקב מרגי: זה - - -
<רות דיין מדר: לא, אגו.
<רות דיין מדר: יוהרה.
<רות דיין מדר: גם היום אנחנו נמצאים בחקיקה של המכון הלאומי למצוינות בספורט.
<רות דיין מדר: לא חושבים לרגע שאולי משרד החינוך יכול להוסיף מהידע המקצועי שלו, מהמחקרים שהוא עשה לתחום הספורט.
<רות דיין מדר: גם לא חשבו שהרשויות המקומיות יכולות להועיל, למרות שהן, כבר מגילאי 4, דוחפים את הילדים לספורט, מתאמנים במתקנים של הספורט.
<רות דיין מדר: לאחר מכן המאמנים שסיימו את הלימודים באים לעבוד אצלנו, אבל לא חושבים לעבוד בשיתוף פעולה עד הסוף.
<רות דיין מדר: ולכן אני חושבת שאנחנו הולכים אחורה במקום קדימה.
<רות דיין מדר: אנחנו כמרכז שלטון מקומי חושבים שני דברים.
<רות דיין מדר: אחד, שצריכה לצאת קריאה על ידי הוועדה, שתתקיים עבודה משותפת עד כמה שניתן בקביעת מדיניות וגם בביצוע בפועל בתקציבים, בין משרד החינוך לבין משרד הספורט.
<רות דיין מדר: אנחנו מוכנים להיות שותפים בשולחנות האלה.
<רות דיין מדר: כשמדובר על שבילי הליכה, אז זה הרשויות המקומיות.
<רות דיין מדר: כשמדובר על שבילי אופניים, זה רשויות מקומיות.
<רות דיין מדר: כשמדובר על פתיחת אולמות אחר הצהריים, שהגיעה דרישה ממשרד הבריאות, הרשויות המקומיות התגייסו לסוגיה הזאת.
<רות דיין מדר: בתכניות הלאומיות של פרחי ספורט אנחנו שותפים במימון.
<רות דיין מדר: אנחנו מבצעים את זה בפועל.
<רות דיין מדר: תכניות אפשרי בריא, תכניות של קידום בריאות בתוך בתי הספר – הרשויות המקומיות שותפות ומטמיעות את המדיניות הזאת ואת תפיסת העבודה הזאת.
<רות דיין מדר: ואני אומרת בואו נשתף פעולה.
יעקב מרגי: מתקני רחוב לא הזכרת.
<רות דיין מדר: מה לא אמרתי?
<רות דיין מדר: מתקני כושר.
<רות דיין מדר: אנחנו מחויבים לעמוד בתקנים של מתקני הכושר האלה, שהילדים יגיעו לפארקים וילכו לפארקים טובים.
יעקב מרגי: אני חושב שההערה שלך הייתה במקום.
יעקב מרגי: כשאין עבודה מערכתית עם כל המשרדים, ככה זה.
יעקב מרגי: יש הרבה כסף.
יעקב מרגי: כל אחד משקיע וצריך לתכלל את זה.
יעקב מרגי: צריך ראייה אחת כוללת שדוחפת קדימה.
<סימה זך: ד"ר סימה זך, ראש בית הספר לחינוך במכללה האקדמית בוינגייט.
יעקב מרגי: אה, לא לוינסקי?
<רוני לידור: מתחת לחגורה.
<רוני לידור: בסדר.
<סימה זך: אני רוצה להוסיף איזה שהוא נתון שלא עלה כאן היום.
יעקב מרגי: אני מנסה להדליק אתכם ששם, אבל בסדר.
<סימה זך: איזה שהוא נתון להוסיף שלא עלה כאן בדיון הזה, וזה שכבר מאמצע שנות ה-90, ארבעה הארגונים המובילים בעולם, שאחד זה ה-AHA, ה-American Heart Association, ארגון הלב האמריקאי, והאמריקן קולג' של ספורט מדיסין, שזה הארגון השני ושר הבריאות האמריקאי שעושה הרבה מאד מחקרים ומפיץ המלצות וה-WHO, שזה ארגון הבריאות העולמי.
<סימה זך: ארבעת הגופים האלה כבגר לפני 20 שנה הוציאו המלצות לגבי מה הוא המינון של הפעילות הגופנית שראוי שכל ילד מגיל שנתיים ומעלה יעשה.
יעקב מרגי: ומה הוא המינון?
יעקב מרגי: אני לא קראתי את המחקרים האלה.
<קריאה: 60 דקות ביום.
<סימה זך: זה לא רק מחקר אחד, כבר נעשו - - -
יעקב מרגי: בסדר, אבל כמה.
<סימה זך: ההמלצות מדברות על 60 דקות ביום במצטבר, שאפשר אפילו לחלק אותן לכמה חבילות של אפילו עד 10 דקות.
<סימה זך: חמש פעמים 10 דקות.
יעקב מרגי: את מכירה את הסטנדאפיסט קטורזה?
<סימה זך: בטח.
<סימה זך: אוהבת אותו.
יעקב מרגי: את יודעת, הוא טוען שאשתו מתזזת אותו כל הזמן.
יעקב מרגי: 60 דקות זה לא מספיק.
<סימה זך: לא, אבל זה המינימום.
<סימה זך: נכון, לא רק שזה לא מספיק, כי אנחנו יודעים היום שהתופעה הזאת שנקראת אורח חיים ישבני, פאסיביות, זה אומר שלא מספיק אפילו שאתה עושה 60 דקות ביום.
יעקב מרגי: אהבתי את המינוח.
<סימה זך: מעניין מה אתה עושה בשאר היום ואנחנו יודעים ששאר היום החברה שוכבים עם הטלפון הנייד או עם המחשב.
יעקב מרגי: מסתבר שאין רק קיבעון מחשבתי, יש כאן גם קיבעון בגוף.
<סימה זך: כן, קיבעון בגוף.
<סימה זך: אז זה לגבי מינון.
<סימה זך: אז כשחבר הכנסת רזבוזוב הציע שעת פעילות חינוך גופני נוספת בבית ספר - - -
יואל רזבוזוב: לפחות אחת.
<סימה זך: לפחות, אז אני לא רואה בזה מהפכה.
<סימה זך: אני חושבת שאם עושים איזה שהוא שינוי, אז ללכת קצת יותר אפילו לכיוון מה שאנחנו כבר יודעים 20 שנה, שהוא עדיין אפילו לא המינון, אבל נסתפק בזה בשלב הראשון.
<סימה זך: אולי נסת
<סימה זך: פק בזה אפילו.
<סימה זך: אני לא בטוחה.
<סימה זך: ניקח בחשבון עוד כמה מרכיבים, אחד שחינוך גופני בבית ספר זה חינוך, זה הקניית ידע, זה הקניית הבנה וזה הקניית הרגלים, שלא רק לילדים בזמן היותם ילדים בשיעורי החינוך הגופני, אלא שיוכלו לעשות את זה ויידעו גם מה הם צריכים לעשות אחר הצהריים, אם זה במסגרת מכוונת או אם זה באופן עצמאי, ולא רק בשעות אחר הצהרים, אלא זה להקנות להם הרגלים לאורח החיים.
<סימה זך: הדבר השלישי הוא שאנחנו יודעים, כמו שאמרת חברת הכנסת מירב בן ארי, שאפשר לחנך את ההורים באמצעות הילדים, כמו שבזמנו חינכו.
<סימה זך: הדוגמא המפורסמת ביותר היא – שמור על פרחי ארצנו.
מירב בן ארי: פרחי הבר.
<סימה זך: פרחי הבר.
<סימה זך: זאת אומרת שילדים מחונכים גופנית ושצורכים את הפעילות הגופנית בשעות אחר הצהריים, משרים על המשפחה את המודעות הזאת, את הצורך הזה, את ההבנה והחינוך הוא לא בא רק מההורים לילדים, הוא גם מחלחל בכיוון השני.
מירב בן ארי: זה נכון מאד.
יעקב מרגי: כל מה שאמרנו כאן היום זה לא רק הורים, לא רק הילדים, לא רק משרד החינוך, לא רק משרד הבריאות, לא רק משרד התרבות – זה כולם.
יעקב מרגי: הכל מכל כל חייב לקרות.
יעקב מרגי: בבקשה, משפט.
<גיא דגן: משפט.
<גיא דגן: אני יודע שאתם רוצים לסיים.
<גיא דגן: מה שמדאיג זה שככל שעברו שנים, המצב ילך ויחמיר.
<גיא דגן: כי ככל שהטכנולוגיה תמשיך ותתפתח, בסופו של דבר שיעור החינוך הגופני זה יהיה השיעור היחיד – ואני כבר לא מדברת על החלק של הבריאות והפעילות הגופנית.
<גיא דגן: אני מדבר אפילו על הדינאמיקה החברתית והנושאים של ערכים.
<גיא דגן: כלומר, מה שחבר הכנסת יואל רזבוזוב מוביל, לפחות עוד שעה בשבוע, צריך להיות חינוך גופני יום יום, כי זאת תהיה השעה היחידה שילד בכלל יפעל.
<גיא דגן: אלא אם כן נצליח לממן את כל מה שקורה אחר הצהריים, ולא נצליח, לפחות נממן את זה בבוקר.
יעקב מרגי: מר גיא דגן, לא יצויר שמחר אני שר החינוך החלטתי להוסיף שעה של חינוך גופני.
יעקב מרגי: אנחנו נקבל שעה אותו דבר ממה שיש?
<גיא דגן: גם בשעה השלישית מבחינתי אנחנו נלך על משהו אחר, כי השעתיים חינוך גופני זה שעתיים שכמו שד"ר סימה זך אמרה, של חינוך גופני.
<גיא דגן: זה לא ספורט כמו שנאמר כל הזמן, זה הנושא של הקניית מיומנות.
<גיא דגן: שם נוכל ללכת על יותר בחירה והרבה מאד דברים נוספים.
<גיא דגן: לדוגמא, כשדיברנו על זוזו, בזוזו - זו השעה השלישית לילדי כיתות ה'-ו' - מחלקים את השנה לשלוש תקופות וכל תקופה תלמיד מקבל תחום ספורט אחר.
<גיא דגן: משחקים של פעם, הרבה מאד דברים נוספים כדי להוציא אותו בחזרה לרחובות ולפעול.
<גיא דגן: אנחנו צריכים להתמודד עם כל העניין הטכנולוגי הזה רק בדרכים האלה וזה ילך ויחמיר והדיון הזה הוא מאד מאד משמעותי והכוח בידיכם לעזור לנו.
יעקב מרגי: אל תספר לאף אחד, כי אני הייתי אלוף בקלאס בשכונה.
<סימה זך: אנחנו מברכים.
<סימה זך: זה טוב מאד.
<סימה זך: אנחנו ממליצים.
יעקב מרגי: והרבה שעות השקעתי בכך.
<סימה זך: זה נקרא משחקים של פעם וזה היה טוב.
יעקב מרגי: את צוחקת אה?
יעקב מרגי: טוב, זה מה שהיה לנו לשחק.
יעקב מרגי: או תחרות שיצרנו לעצמנו במשחקים.
יעקב מרגי: טוב, רבותי.
יעקב מרגי: הלוואי עלה שרוב הדיונים יהיו מהסוג הזה.
יעקב מרגי: היה לי דיון קשה עם קלינאי התקשורת הבוקר.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת המציעים ולאורחים שהגיעו לדיון.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך ולמשרד התרבות והספורט לצאת במסע פרסום שיביא לתודעת הציבור את חשיבות הפעילות הגופנית.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד התרבות והספורט להכין תכנית לאומית לאורח חיים בריא ולשתף בתכנית זו, כפי שאמרו כאן, את משרד האוצר, משרד החינוך, משרד התרבות והספורט, מרכז השלטון המקומי, המועצה להסדר הימורים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך ולמרכז שלטון מקומית לפתח מתקני ספורט גם בשעות אחר הצהריים.
יעקב מרגי: למה משרד החינוך?
מירב בן ארי: התרבות והספורט.
יעקב מרגי: התרבות.
יעקב מרגי: לפתוח.
יעקב מרגי: ומשרד החינוך.
יעקב מרגי: אני קראתי לפתח.
<גיא דגן: הפרוטוקול יוצא גם לשר ולמנכ"לים?
יעקב מרגי: אמרו לך שאנחנו מזוכיסטים, מקיימים דיוני סרק רק כדי שזה יישאר כאן?
מירב בן ארי: והם צריכים להגיב גם.
יעקב מרגי: הם מגיבים ואנחנו עוקבים אחרי זה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך ולמרכז שלטון מקומי לפתוח את מתקני הספורט גם בשעות אחר הצהריים והערב לשימוש הציבור הרחב ללא תשלום.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד הכלכלה – למרות שהם לא כאן ולמרות שאני ועדת החינוך – לעודד מקומות עבודה להגברת מודעות לצורך פעילות גופנית ולאפשר פעילות גופנית במקומות עבודה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לשקול תוספת – זה בגלל ההתחייבות שנתת לי על השעה השלישית.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לשקול תוספת של שעת חינוך גופני נוספת.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד התרבות לעודד - - -
<גיא דגן: למה לשקול?
<גיא דגן: להוסיף.
יעקב מרגי: לעודד רשויות מקומיות במבחני תמיכה להנגשת פעילות גופנית לבני הנוער בשעות הפנאי.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת וועדת החינוך, התרבות והספורט, 7 בנובמבר 2016, כשהנושא שעל סדר היום: יוצאי אתיופיה במערכת החינוך, סגירת מרכז נוער, החלטת ממשלה 324, עבודת המגשרים.
יעקב מרגי: כמה דברים בדיון אחד ואני אסביר לכם גם למה שמנו את זה.
יעקב מרגי: "הא בהא תליא", אומרים בארמית ובעברית, אחד קשור בשני.
יעקב מרגי: צריך לקיים דיון אמיתי בסוגיות האלה, שמתחברות ונושקות אחת לשניה.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, הדיון היום מתמקד במספר נושאים שנושקים זה לזה, לכן ריכזנו אותם בדיון אחד.
יעקב מרגי: כמובן נפתח בהחלטת ממשלה, החלטה 324, שנושאה הוא מדיניות חברתית מתכללת לשילובם וקידומם של אזרחי ישראל יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.
יעקב מרגי: זו החלטה שהתקבלה וקיבלה תוקף ב-31.7.15.
יעקב מרגי: החלטה שאמורה להשיג יעד מרכזי של שילובים, כפי שאמרתי, של אזרחי ישראל יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.
יעקב מרגי: השילוב יעשה באספקת שירותים באופן משלב ולא מבדל ואני מדגיש.
יעקב מרגי: נדון בזה.
יעקב מרגי: מכאן מתעורר ויכוח, בין המצדדים לשילוב מלא לבין אלו שמצדדים בשילוב אבל בהדרגה, לא מוכנים לוותר על הבידול ועל תכניות מיוחדות.
יעקב מרגי: אנחנו נשאל היום שאלות וננסה לקבל עליהם מענה, בין היתר: האם יש עוד מקום בחברה הישראלית למסגרות חינוך נפרדות וייעודיות לאזרחי ישראל ממוצא אתיופי?
יעקב מרגי: האם תם זמנם של המגשרים במשרד החינוך, או בכלל במשרדי הממשלה?
יעקב מרגי: האם הגענו אל המנוחה והנחלה והמערכת יודעת לתפקד באופן עצמאי בבחינת "חי נושא את עצמו"?
יעקב מרגי: האם יוצאי אתיופיה זכאים אוטומטית להקלות והתאמות או הכל לפי הצורך ולפי העניין?
יעקב מרגי: אני מאמין שבכל אחד הדלקתי איזו נורת בקרה או ביקורת כזו או אחרת, בכוונה שמתי את השאלות בצורה מאוד ישירה ובוטה, לכן אנחנו נתמקד היום ברציונל של החלטת הממשלה.
יעקב מרגי: נראה אם יש תכלית, אם זו הייתה רק סיסמא ומשרדי הממשלה אכן צעדו בכיוון הזה, ונתקדם בסוגיות שאמרתי, כפי שהזכרתי, וננסה, בקצת יומרה אני אומר, לעמוד על הדרכים הנכונות והמיטביות בשילובם של יוצאי אתיופיה.
יעקב מרגי: כמובן, פה זה שולחן ועדת החינוך, קודם כל במערכת החינוך.
יעקב מרגי: משרד ראש הממשלה.
יעקב מרגי: נמצאים איתנו ממשרד ראש הממשלה?
יעקב מרגי: בבקשה, את תתייחסי להחלטת הממשלה?
<טלל דולב: אני חושבת שמשרד החינוך יכול להתייחס, אבל אני אתייחס - - -
יעקב מרגי: אם הגעת, יש לך מה לומר בנושא הזה?
יעקב מרגי: משרד החינוך, מי איתנו?
יעקב מרגי: כמעט חצי המשרד הבאנו לוועדות היום פה בכנסת.
יעקב מרגי: יד ימין לא יודעת, אם ועדת קליטה מתעסקת, אני לא מבין למה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה למחות, זה לא עניין של אגו.
יעקב מרגי: אם יש אלימות של תלמידים יוצאי אתיופיה או אלימות כלפי תלמידים יוצאי אתיופיה במערכת החינוך, זה השולחן.
יעקב מרגי: אפשר לבקש להפנות תשומת לב.
יעקב מרגי: אנחנו נתקלים לא רק עם ועדת הקליטה, גם עם ועדת זכויות הילד.
יעקב מרגי: אין ספק שהכנסת צריכה לעשות סדר בנושא הזה.
יעקב מרגי: משרד העליה והקליטה נמצאים איתנו?
יעקב מרגי: אני בהיבט שלך, בצדק אמרת "משרד החינוך יכול לומר".
יעקב מרגי: האם יש לך את היכולת לומר לי לגבי החלטת ממשלה ספציפית 324, האם יש מעקב סביב יישום ההחלטה?
יעקב מרגי: אתם יודעים לומר לי על הצלחה או לא הצלחה?
יעקב מרגי: יישום חלקי?
יעקב מרגי: משרד כזה כן, משרד כזה לא?
יעקב מרגי: משהו סביב החלטת הממשלה.
<טלל דולב: שמי טלל דולב ומלפני שבוע מנהלת אגף יישום התכנית הממשלתית לשילוב אזרחים יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.
<טלל דולב: האגף הזה מיועד גם לסייע ביישום, לעקוב ולעשות בקרה.
יעקב מרגי: גברת דולב, לפנייך היה תפקיד כזה במשרד?
<טלל דולב: לא, אני מאיישת את התפקיד לראשונה.
יעקב מרגי: אז זה יומרני תוך שבוע להביא אותך פה לדיון בממשלה.
<טלל דולב: כן, קצת.
יעקב מרגי: טוב, בואי נראה מה יש לך לתרום בשבוע.
<טלל דולב: אני רק שבוע בתפקיד, אבל היו לפניי אנשים שעסקו בנושא.
<טלל דולב: להחלטה הזאת יש מספר מרכיבים ובאמת אחד הדברים המרכזיים שכן נעשים, אנחנו מקימים היום במשרד ראש הממשלה אגף שיתכלל את פעולות כל המשרדים שכלולים בהחלטת הממשלה הזאת ובהחלטות הממשלה הקשורות אליה ולעשות מעקב אחרי הפעולה של המשרדים בנושא הזה.
<טלל דולב: ממה שאנחנו יכולים להגיד היום, מרבית המשרדים החלו לפעול בתכניות שהם לקחו על עצמם במסגרת החלטות הממשלה לקראת מחצית 2016, ברגע שהתחילו להגיע תקציבים.
<טלל דולב: לא כל המרכיבים של התכניות פועלים, יש מרכיבים שעדיין לא פועלים.
<טלל דולב: אנחנו לא יכולים כרגע לדבר על הצלחות, התכנית מאוד חדשה.
<טלל דולב: אנחנו מדברים על תחומים שלוקח הרבה מאוד זמן, לכל הפחות שנה, כדי לראות בהם תוצאות.
<טלל דולב: אנחנו מדברים על תחומי חינוך, תעסוקה, שיכון, בריאות ורווחה.
<טלל דולב: אנחנו יודעים שבמשרד החינוך, והם תיכף ידווחו, מרבית הפעולות שהמשרד לקח על עצמו כבר פועלות אולם יש כאלה שעוד לא התחילו לפעול.
<טלל דולב: במשרד הרווחה מרבית הפעולות שהמשרד לקח על עצמו החלו לפעול בחודשים האחרונים.
<טלל דולב: במשרד הכלכלה, מה שהיה הכלכלה ועכשיו הוא חולק לתעסוקה וכלכלה, מרבית הפעולות החלו לפעול.
<טלל דולב: גם בתחום הבריאות, כל הדברים האלה נמצאים בעצם גם בצעדים ראשונים.
יעקב מרגי: אנחנו לא נחלוק עלייך, כי זה שבוע ראשון.
חיים ילין: מה המטרות שלך?
חיים ילין: את מדברת כאילו את מנכ"לית של סקטור מסוים שמתכלל את כל המשרדים ואני רוצה להבין אם זה נכון.
<טלל דולב: בעקרון זאת המטרה.
<טלל דולב: אנחנו במשרד ראש הממשלה, ביחד עם קסאי ועמיתים אחרים לאגף - שזה ארבעה אנשים, זה לא הרבה - המטרה העיקרית שלנו זה לסייע למשרדי הממשלה ליישם את התכנית, תוך כדי מעקב ובקרה משותפים עם המשרדים שהתכנית אכן משיגה את יעדיה.
<טלל דולב: לתכנית נקבעו יעדים מאוד ברורים, כל משרד קבע יעדים.
<טלל דולב: היעדים נקבעו, בעצם המקור של התכנית הזאת הוא בתהליך ארוך מאוד שהוביל משרד העלייה והקליטה, של היוועצות עם חלקים שונים של קהילת יוצאי אתיופיה, תהליך שנקרא "הדרך החדשה".
<טלל דולב: לתכנית הזאת נקבעו שישה יעדים שעיקרם הוא שנגיע בסוף למצב שיוצאי אתיופיה הם אזרחים ככל אזרחי מדינת ישראל, מבחינת הפיזור הסוציו דמוגרפי שלהם, מבחינת תעסוקה ומבחינת חינוך, שזה העקרון של סגירת פערים - - -
יעקב מרגי: תודה, גברת דולב.
יעקב מרגי: מי המתנדבת לפתוח?
<עירית בירן: בוקר טוב, שמי עירית בירן.
<עירית בירן: סגנית מנהל המנהל הפדגוגי, ואני אדווח - - -
יעקב מרגי: רגע, לפני שתתחילי.
יעקב מרגי: החלטת הממשלה הזאת קיבלה תוקף ביולי 2015, היה לנו מרוצת 2016, עכשיו לכאן תכניסי אותנו.
יעקב מרגי: מה היעדים שהציב משרד החינוך בנושא הזה, האם הוא לקח לעצמו רק את הקטע הזה של שילוב ולא בידול והתמקד בה או שבכלל עשה פעולות אחרות?
<עירית בירן: משרד החינוך לקח על עצמו בראש ובראשונה שילוב, שיפור הישגים ולהגיע למצב שההישגים של בני הקהילה דומים להישגים של החברה הישראלית דוברת העברית, כי זה משהו שאנחנו יכולים להשוות.
<עירית בירן: לקחנו על עצמנו טיפוח של מנהיגות מורים בני הקהילה.
<עירית בירן: אני אעבור על התכנית, ואתם תראו שהיא נכנסת לנושאים שונים שאנחנו לקחנו על עצמנו כנושא שאיתו אנחנו הולכים.
<עירית בירן: קודם כל, הנושא הראשון שאני רוצה לדווח עליו זה שנכתבה תכנית לנושא מורשת שהיא ספירלית, מהגן ועד י"ב.
<עירית בירן: היא מדברת על ההיסטוריה, על התרבות, על המקורות, על המיקום הגיאוגרפי, היא נכנסת ל - - -
יעקב מרגי: לכלל תלמידי ישראל.
<עירית בירן: לכלל תלמידי ישראל.
<עירית בירן: כל ילד בישראל במגזר הממלכתי דתי והממלכתי דובר העברית, אנחנו אחר כך נדבר על האחרים, אבל דוברי העברית, קיבל בתוך תכנית הלימודים לשנת הלימודים הקרובה למקצועות הגיאוגרפיה, ההיסטוריה, הספרות, כולל הכנסה של פתגמים שהם באים מתוך המקורות, כמובן מתורגמים לעברית, כולל כל דבר שאפשר היה.
<עירית בירן: הייתה ועדה שבני הקהילה היו שותפים לה – בכתיבה, באיסוף החומרים.
יעקב מרגי: זו מורשת.
<עירית בירן: כן וזה שולב לתוך התכנית, זה כבר רץ בשנת הלימודים תשע"ז.
<עירית בירן: הנושא הבא הוא נושא ש - - -
יעקב מרגי: רגע, זה התחיל רק בתשע"ז?
<עירית בירן: שנת הלימודים הקודמת הייתה שנת היערכות וכתיבת החומרים, איסוף וכן הלאה.
<עירית בירן: התחלנו בראשון לספטמבר זה כבר משולב ואנחנו רצים עם זה.