GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמעון אבני: אני לא משלם את ה-100% - - -
יעקב מרגי: איך אומרת לי עורכת הדין המלומדת, מאחר שאנחנו מתקנים, אין עורך דין שהוא לא מלומד, במיוחד אם עברת התמחות ומבחן לשכה בשנים האחרונות, בכלל - - -
<שמעון אבני: בחדר הזה אין - - -
יעקב מרגי: עכשיו אני מתחשבן עם הוותיקים, לגבי אלה שעברו לפני הרבה זמן, אני אשקול את השימוש ב'עורכת דין מלומדת', הנה ליטפתי את החדשים, כולם מתעללים בהם, אני ליטפתי אותם.
יעקב מרגי: ואני בא ואומר, אנחנו מתקנים תקנות ואנחנו מחילים חובה של ההכשרה, עוד לא סיכמנו איפה זה יופיע ובאחריות מי, אם כבר אנחנו מדברים, תרשום, אילן, אני מבקש שתהיה התייחסות לגבי בשיתוף, לגבי יחס התקצוב, לא יודע מה.
יעקב מרגי: בבקשה, אילן, חזרת בך?
<אילן שי: לא, אני אומר, בדרך כלל את הנושאים של חלוקת האחריות בתקצוב בין משרד החינוך לבין הרשויות המקומיות מקובל לקבוע במסגרת, יש לנו צו שבו - - -
<מירב ישראלי: זו חקיקת משנה.
יעקב מרגי: אילן, אני לא רוצה שיהיה פה איזה אזור דמדומים שהוא בעייתי.
יעקב מרגי: אני מבין איך נקבע כל התהליך של תקצוב רשות מקומית לגבי ענייני החינוך ויש דברים שעכשיו הם נוספים, שעד היום בנוסף לצו התקצוב התבצעו פרויקטים.
יעקב מרגי: איך שזה התנהל היום, שמעון, תקן אותי, מיזם ההדרכה הוא של משרד החינוך, מתבצע על ידי הרשות המקומית, יש יחידה שהחלטתם איך - - - אני מבין את הקושי שלך לבוא ולומר היום בתקנה 75%, 80% מההשתלמות, איך, לא יודע, תמצאו לי איזה ניסוח שיניח את דעתו של מרכז השלטון המקומי.
יעקב מרגי: תדברו ביניכם, לדיון הבא, מקובל?
<מירה סלומון: תודה, אדוני.
יעקב מרגי: מה ההערה הבאה?
<מירה סלומון: הנושא הבא, באותו סעיף, תקנה 5(א), פסקה נוספת שהתווספה עכשיו שנוגעת להכשרות של המלווים, אני מבקשת לדייק - - -
<מירה סלומון: הפסקה שעכשיו התבקשנו להוסיף אותה שנוגעת להכשרות של המלווים, אני מבקשת לדייק ולהבהיר שאנחנו כיום מבצעים רענון של נהלים.
<מירה סלומון: מנהלי מחלקות החינוך ברשויות המקומיות לא מייצרים הכשרה שמשתמע ממנה שזה איזה - - -
יעקב מרגי: לא, לא לוקחים אותם לאיזה כיתה וזה, אבל מדריכים אותם?
<מירה סלומון: רענון נהלים.
<מירה סלומון: עושים להם רענון של הנהלים, מה נדרש על פי נהלי משרד החינוך, מה מצופה מהם לבצע - - -
יעקב מרגי: מי שמגייס את המלוֶה או המלוָה - - -
<שמעון אבני: זה נכון לגבי מלווה שכבר - - - מלווה חדש שנכנס חייב לעבור הדרכה, הוא לא יכול לעבור רענון על מה שהוא לא יודע.
יעקב מרגי: הוא מקבל הדרכה?
<שמעון אבני: בוודאי, כשהוא מתחיל לעבוד.
<שמעון אבני: אחר כך מרעננים לו.
יעקב מרגי: לגבי הרענון יש לך שאלה?
<מירה סלומון: אז אני אומרת, קודם כל ביקשתי להבהיר שמדובר ברענון, אני לא יודעת שאנחנו מייצרים הדרכה מלאה, אני יכולה לבדוק את זה ולהשיב לוועדה עכשיו, ככל שמדובר, שוב, בהכשרה שהיא - - -
יעקב מרגי: אני יכול לומר לך בוודאות, מהדיון הקודם, שהייתה הסכמה שמתקיימת הדרכה במימון של המשרד, בהשתתפות המשרד, תקראו לזה איך שאתם רוצים, באמצעותכם.
<מירה סלומון: זה בדיוק הדבר שרציתי לבקש, שבכל מקרה אם יש דבר כזה, שכאן תהיה אחריות משותפת, מימון - - -
יעקב מרגי: לא, לא, מה שאמרתי קודם, שאתם הולכים לדבר עד הדיון הבא, תזכרי, זה מחייב אותך ומחייב אותו לדבר איך זה יופיע, באיזה מסגרת הבנות מה מי מו.
<מירה סלומון: - - - תודה, אדוני.
יעקב מרגי: ודאי, רענון והדרכה.
<מאיר אסרף: עורך דין מאיר אסרף, הסתדרות המורים.
<מאיר אסרף: בסעיף 10(א) מופיעים המילים רגישות ואלרגיות, כשאני מסתכל בתוספת ב', אני מפנה אתכם לתוספת ב' כתוב רגישות ואלרגיות, וההערה שלי מדברת על הגדלת המילים אלרגיות או התוויות נגד וגם להוסיף את המיקום של המזרק האוטומטי, זה דבר שהוא - - -
<אילן שי: בתוספת, אבל עוד לא קראנו את התוספת.
<מאיר אסרף: אני מפנה אתכם לתוספת השנייה.
<שמעון אבני: עוד לא הגענו לזה.
<מאיר אסרף: לגבי ההכשרה, צריך להוסיף גם שימוש ב - - -
יעקב מרגי: אתה חוזר עכשיו ל-5?
<מאיר אסרף: ל-5.
יעקב מרגי: אז למה קפצת ל-10 קודם?
<מאיר אסרף: אני קורא את 10, 5 והתוספת ביחד.
<מאיר אסרף: השימוש במזרק אוטומטי הוא חלק - - -
יעקב מרגי: איפה זה מופיע בחמש?
<מאיר אסרף: השימוש במזרק אוטומטי לילד אלרגי?
יעקב מרגי: כשנגיע לזה תפתח לי את הכול.
<מאיר אסרף: זה ב-5, הכשרה, הושטת עזרה ראשונה לרבות החייאה, צריך לכלול גם, אני פשוט לא עוסק בנוסח - - -
<אילן שי: זה הדרישות המקצועיות של משרד הבריאות.
יעקב מרגי: לא, אתם לא הבנתם אותו.
יעקב מרגי: אתה עכשיו הכנסת גול עצמי, אתה יודע למי?
יעקב מרגי: למי שאתה מייצג.
<מאיר אסרף: לא, אני לא חושב.
יעקב מרגי: תן לי רגע, אני אגיד לך.
יעקב מרגי: חז"ל אמרו 'ברוב דברים לא יחדל פשע', תקשיב טוב טוב.
יעקב מרגי: הרי כל הסיפור של המזרק, הלוואי שעכשיו היינו יוצאים מפה, מבינים שיש אחריות, מי אחראי להזריק את המזרק.
יעקב מרגי: כל הוויכוחים שלנו עם הסתדרות המורים זו הסוגיה הזו של האחריות, כיסוי ביטוחי, אל תיכנס לזה.
<מאיר אסרף: צריך להסדיר את זה.
יעקב מרגי: בסדר, זה לא זה.
יעקב מרגי: אתה רוצה פה?
<מאיר אסרף: גם לגבי עובדי הוראה.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, תקבל מנדט מההסתדרות, בוא אליי לישיבה, נסגור את זה.
<רויטל לן כהן: אנחנו מסכימים שהמורים יתחילו להזריק.
<מאיר אסרף: אם תזמין אותי לישיבה - - -
יעקב מרגי: אסרף, יש לך מזל שבשבת איך קוראים לה לא - - -
<מאיר אסרף: לא, דווקא לא.
יעקב מרגי: עזוב את זה, זה לא המקום.
<רויטל לן כהן: למה, אדוני?
<רויטל לן כהן: אם הוא מוכן להגיד בשמם שהם מסכימים, אפשר.
יעקב מרגי: רויטל, אין לי זמן מיותר, תודה.
<מאיר אסרף: היא רצתה להשליך אותי לפני שנייה.
<רויטל לן כהן: לא רציתי להשליך, רציתי ל - - -
יעקב מרגי: סליחה, רצית לשאול שאלה.
יעקב מרגי: ענתה לך?
<ערן טמיר: רק על האחריות.
<ערן טמיר: הנושא של חיבור ילדים מהחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: איפה, סעיף, מספר תקנה.
<ערן טמיר: ב-11(א).
<מירב ישראלי: כן, זה תיקון שהם אמרו בפעם הקודמת שהם לא עושים.
<ערן טמיר: השאלה באמת מה זה הנסיבות המיוחדות ומי קובע אותן.
<אילן שי: זו בעצם הוראה שמכוונת לרשות המקומית.
<אילן שי: הרשות המקומית - - -
<מירב ישראלי: אתם אמרתם בישיבה הקודמת שמשרד החינוך מעדיף שלא ייסעו ילדים ביחד, ילדים כאלה וילדים כאלה, למיטב זיכרוני.
<מירב ישראלי: יכול להיות שאני טועה.
<אילן שי: נכון, הייתה הוראה ש - - - היה שם את הניסוח שדיבר על כך ש - - - הניסוח שהוועדה ביקשה שנתקן לגבי מקרים חריגים.
<אילן שי: גם בנוסח הקודם היה כתוב 'ככלל', נדמה לי, היה כתוב 'ככלל' וביקשתם שנשנה מ'ככלל' ל'אלא אם כן ישנן - - -
יעקב מרגי: אני חושב שיכולות להיות נסיבות מיוחדות שמי שממונה על ההסעה יקבע שילד פלוני יכול לנסוע עם - - -
<רויטל לן כהן: אבל אז נדרש נימוק.
<רויטל לן כהן: אז צריך להוסיף את זה.
יעקב מרגי: הוא לא ינמק לך עכשיו את כל הסיבות שיכולות להיות.
<רויטל לן כהן: לא, 'מסיבות שינומקו', אחרת הוא יגיד היה לי נסיבות מיוחדות.
<רויטל לן כהן: ברגע שהוא צריך לנמק - - -
<מירב ישראלי: מי מחליט?
<אילן שי: הרשות המקומית.
<מירב ישראלי: אז צריך להיות מישהו ברשות המקומית שמחליט את הדבר הזה.
יעקב מרגי: מי מחליט על כל התקנות?
<אילן שי: מנהל מחלקת החינוך.
<מירב ישראלי: מנהל מחלקת החינוך.
<רויטל לן כהן: אבל אם אפשר מסיבות שינומקו, שתהיה חובת הנמקה.
<רויטל לן כהן: אדוני, כשאין חובת הנמקה הם עושים מה שהם רוצים.
יעקב מרגי: אפשר לערער.
<רויטל לן כהן: על מה?
<רויטל לן כהן: בלי נימוק על מה אני אערער?
<ערן טמיר: אפשר, אדוני, לשאול את היועצת המשפטית?
<ערן טמיר: כשמדובר בחקיקה בנסיבות מיוחדות צריך לעשות איזה שהיא הנמקה ולהעביר אותה - - -
<מירב ישראלי: אז לכן אמרתי, אני לא רוצה להיכנס עכשיו לכל הסוגיות של הניסוח.
<מירב ישראלי: אני צריכה לבדוק שהם הגישו נוסח סופי, לפי תקנות אחרות, לפי דברים אחרים - - -
יעקב מרגי: מה אכפת לך לחסוך 50% מהעבודה?
יעקב מרגי: אם אני מחליט היום - - -
<מירב ישראלי: אז אם אתה מוכן עכשיו להכניס 'מנימוקים מיוחדים שיירשמו', אין לי בעיה.
יעקב מרגי: תתייחסו לדרישה לגבי נימוקים.
<מירב ישראלי: פשוט לא רציתי להיכנס עכשיו לוויכוח ניסוחי.
<מירב ישראלי: ברור שאם יש נימוקים מיוחדים, מישהו צריך לקבוע ומישהו צריך לנמק כשיש נימוקים מיוחדים.
<רויטל לן כהן: רק שאם זה לא כתוב לא רוצים - - -
<אילן שי: בסדר, זה יהיה בניסוח אחר כך.
<מירב ישראלי: בסדר, לכן אני אומרת, אלה נושאים של ניסוחים, אני לא רוצה עכשיו להטריד את הוועדה בזה.
<אסתר קרמר: רציתי רק לשאול, כי משהו פה לא מובן לי, הרשות המקומית - - -
יעקב מרגי: איפה את?
<אסתר קרמר: 11(ב), הרשות המקומית תסיע ילדים בשתי קבוצות גיל, 3 עד 9 ו-10 עד 21, מה הקריטריון לקביעת דווקא סדרי הגיל האלה?
יעקב מרגי: כל גיל שנקבע, כל חלוקה שנקבע היית שואלת את השאלה הזו.
<אסתר קרמר: לא, כי החלוקה צריכה להיות לפי חטיבות גיל, ילד בגיל 9 הוא בכיתה ה', פתאום באמצע כיתה ה' הוא יצטרך לעבור הסעה כי יש לו יום הולדת 10?
יעקב מרגי: מה היית מצפה?
<אסתר קרמר: שיהיה גיל יסודי, חטיבה ותיכון.
<חיה הראל: לא רצינו שילדים עד גיל 12 ייסעו עם הילדים ה - - -
<מירב ישראלי: היא צודקת לגבי שנת לימודים.
יעקב מרגי: שמעון, שמעת את השאלה?
<שמעון אבני: שמעתי את השאלה.
<חיה הראל: אנחנו לא קוטעים שנת לימודים.
<חיה הראל: יום ההולדת של הילד - - -
יעקב מרגי: היא לא דיברה על קטיעת שנת לימודים, הוא רגיל לנסוע עם אותם חברים בכיתה ה', עכשיו החטיבה מסתיימת באיזה כיתה?
<חיה הראל: היסודי ב-ו'.
יעקב מרגי: שזה גיל?
<חיה הראל: 12.
<חיה הראל: ואנחנו חושבים שזה לא גיל שהוא צריך לנסוע עם ילדים צעירים כי זה כבר גיל ההתבגרות.
יעקב מרגי: אתם מסתכלים על הפן של הגיל.
<חיה הראל: אנחנו מסתכלים על הפן של ההתפתחות של הילד.
<חיה הראל: גיל 12, זה כבר לא טוב שהוא ייסע עם ילדים צעירים.
<רויטל לן כהן: אז 10 ו-21 זה כן טוב מבחינה התפתחותית?
<רויטל לן כהן: ילדה בכיתה ד' עם ילד בן 21?
יעקב מרגי: איך ד'?
<רויטל לן כהן: כי גיל 10 זה כיתה ד'.
<רויטל לן כהן: ילדה בכיתה ד' עם ילד בן 21.
<אילן שי: 10 זה ה'.
<רויטל לן כהן: הבת שלי היא ב-ד', בת 10.
יעקב מרגי: אני מבקש לבחון את זה מבחינה מקצועית, לא את הרגש של האמא, מבחינה מקצועית תנו לי תשובה.
יעקב מרגי: אני חושב ששייך להקשיב ולראות מה הכי נכון לעשות לטובת הילד.
<ולרי זילכה: אולי כדאי להתייחס עם רופאים התפתחותיים.
יעקב מרגי: אני מקווה שהם מתייעצים עם מי שצריך להתייעץ.
<ולרי זילכה: אדוני, אפשר עוד הערה קטנה?
יעקב מרגי: איך חזרנו רוורס?
<ולרי זילכה: כי אני לא תמיד מספיקה לעקוב אחרי כל מה שהיא - - -
יעקב מרגי: לא, זו תכונה קבועה אצלה, מובנית, עקבית, אצל אביבית.
יעקב מרגי: היא מחזירה אותנו כל פעם.
יעקב מרגי: בבקשה, זה סיבוב אחרון.
<ולרי זילכה: אני אקח אחריות.
<ולרי זילכה: דיברנו על ההכשרה, בסעיף 6 מדובר על הכישורים של הנהג, יש רק סעיפים שמכשירים את המלווה, אבל אין סעיף שמכשיר את הנהג גם לעזרה ראשונה וגם להכשרה.
<ולרי זילכה: דיברנו על זה בישיבה הקודמת ואמרנו שמלווה מוכשר ולכן זה מייתר את ההכשרה של הנהג, אבל בעצם יש הסעות שבהן אין מלווה, אם מדובר עם ילדים עם עיוורון או מצבים רפואיים או ועדת חריגים ואז למעשה לנהג אין שום כישור להתמודד איתם, וכך זה גם בתקנות של הפעוטות.
יעקב מרגי: ואז אני זוכר ששאלתי מאה פעמים - - - שמעון, אתה זוכר את החוויה המתקנת הזו?
יעקב מרגי: שאלתי בתחילת הדיון, יש הסעות בלי מלווה?
<שמעון אבני: יש הסעות בלי מלווה, אבל התקנות האלה מדברות על ילדים קשים בחינוך המיוחד הקשה.
יעקב מרגי: יש תופעה נוירולוגית שנותנת לך תחושה של דז'ה-וו, אתה מכיר אותה?
יעקב מרגי: תקשיב, שאלתי אותך בתחילת הדיון ונפנפתי, האם הסעות שהתקנות האלה מתייחסות אליהן מתקיימות בכל המקרים עם מלווה?
יעקב מרגי: אמרת לי בהתחלה כן, בסוף הדיון החזרת אותי רוורס.
יעקב מרגי: אז אני מבקש הבהרה חד משמעית, אומרת לך פה עורכת הדין, אני לא אומר מלומדת, כי את לא חדשה - - -
<ולרי זילכה: אני דווקא לא חדשה בכלל, אני יכולה לעבור רענון.
יעקב מרגי: בשמה של אביבית.
<ולרי זילכה: שתינו לא חדשות.
יעקב מרגי: הסתבכנו מרגע שהתרבו עורכי הדין.
<אילן שי: אני יכול לענות?
יעקב מרגי: כן, אבל אתם זוכרים את החוויה הזו?
<אילן שי: מי שמסתכל על הנוסח של התקנות רואה שבין תקנה 2, שמדברת על הזכות להסעה, לבין תקנה 3, שמדברת על הזכות לליווי, יש פער.
<אילן שי: בעצם התקנות רואים שיש תלמידים שיש להם זכאות להסעה ויש כאלה שיש להם זכאות להסעה, אבל אין להם זכאות לליווי, כי הזכות להסעה רחבה יותר.
יעקב מרגי: יוצא מכך?
יעקב מרגי: יש כאן שאלה.
<אילן שי: משרד התחבורה התנגד ל - - -
<שמעון אבני: יוצא מכך שיש הסעות עם רק נהג, שאין בהם מלווה.
<מירב ישראלי: אני אסביר מה היה.
<מירב ישראלי: אתם אמרתם שתבדקו, אם אני זוכרת נכון, אמרתם שמה שרלוונטי שהנהג יידע זה עזרה ראשונה, ואמרתם שבתקנות התעבורה בדברים מסוימים יש חובה כזאת ואמרתם שתבדקו את זה.
<אילן שי: אין חובת רענון ומשרד התחבורה ביקש שאנחנו לא נקבע הסדרים לגבי הנהג כאן, וגם, אם אני מבין נכון את מה שנציג המשטרה, שלא נמצא כאן כרגע, אבל הוא היה בשני הדיונים הקודמים, אמר, הוא אמר שהיכולת של המשטרה לאכוף זה אם זה נמצא בתקנות התעבורה.
יעקב מרגי: לא, אני אגלה לך.
יעקב מרגי: קרה לו מה שקרה לעורך דין אסרף, הוא רצה מוטיבציית יתר.
<מאיר אסרף: לא, ממש לא.
יעקב מרגי: חוזר בי, לא מה שקרה לעורך דין אסרף - - -
<מאיר אסרף: משהו אחר - - -
יעקב מרגי: עזוב, בסדר, הייתה לו מוטיבציית יתר ואמרתי לו 'לאט לך, הלוואי שתאכפו מה ש - - -', כשבדרך כלל יושבים פה נציגים של הבט"פ, הם אומרים 'לא, אנחנו לא אמורים לאכוף דברים כאלה'.
יעקב מרגי: שיאכפו את דיני התעבורה שלהם.
יעקב מרגי: אני שואל, מהמצב שנוצר עכשיו, אני שואל שאלה, האם נהג של הסעות מיוחדות כאלה הוא אותו נהג שיכול להסיע הסעה אחרת או שיש לו ייחודיות מסוימת?
<אילן שי: מבחינת תנאי כשירות זה אותו נהג.
יעקב מרגי: ובכל מקרה, אני שואל את משרד הבריאות כרגע, האם נהג שמסיע ילדים חייב בהשתלמות של עזרה ראשונה?
<הדר ירדני: בתקנות של הסעות בטיחותיות לפעוטות הוא נדרש לבצע קורס החייאה.
<מירב ישראלי: ספציפית בתקנות?
<הדר ירדני: כן.
יעקב מרגי: אז את אומרת לי, מכך אני מבין, שכדאי שייכנס גם פה.
<הדר ירדני: נכון, ואני גם רוצה - - -
יעקב מרגי: ושם משרד התחבורה, לא היה לו סיי בכלל בנושא.
יעקב מרגי: אתה מבין, אילן?
יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, תעתיקו בדיוק כמו שהופיע בתקנות של ה - - -
<אילן שי: של הרווחה?
יעקב מרגי: של הסעות של פעוטות במעונות יום שיקומיים.
<אילן שי: של הרווחה.
<הדר ירדני: זה גם של הרווחה.
<הדר ירדני: ודבר נוסף, אני עדיין לא הבנתי, האם לכל ההסעות יש מלווה?
<הדר ירדני: אני מצטערת שאני מתעקשת - - -
יעקב מרגי: לא, לא, הכרענו בדיון הקודם.
<הדר ירדני: לא, הוא אמר שלא.
יעקב מרגי: אמר לך אילן במפורש, יש פער בין כשירות - - -
<הדר ירדני: אני מדברת על זה, האם פה לכולם יש מלווה?
יעקב מרגי: מרגע שאפשרת הסעות במידת הצורך, או לאו דווקא - - -
<הדר ירדני: אז אני חוזרת על מה שאמרתי בעבר, שאני חושבת שמבחינה רפואית לא יכולים לנסוע 8 פעוטות עם מוגבלות רק עם נהג בלי שמישהו מסתכל עליהם מה שקורה להם במשך הנסיעה.
<הדר ירדני: נתתי דוגמה מה קורה בכביש מהיר, שאחד הפעוטות מתחיל להקיא ולהשתנק והנהג נוהג.
<שמעון אבני: אבל זה לא פעוטות, זה ילדים.
<הדר ירדני: בסדר, הגילאים האלה.
<הדר ירדני: ילד בן 3 הוא פעוט.
יעקב מרגי: שמעון, במציאות היום ילדי גן עד א'-ב', איך נוסעים?
יעקב מרגי: עם מלווה?
יעקב מרגי: או יש מציאות שבלי מלווה?
<שמעון אבני: יש מציאות שבלי מלווה, כן.
<שמעון אבני: אין הרבה כאלה, כי רוב הגנים - - -
<הדר ירדני: אז אין בעיה ל - - -
יעקב מרגי: רגע, אני מבקש, בלי התפרצויות.
יעקב מרגי: אתה זוכר את הסעיף שאתם מקיימים דיונים על אורך הנסיעה ועל מספר ה - - -
יעקב מרגי: תתייחסו גם אם אתם יכולים להידרש לסוגיה הזו של ילדים קטנים שהם גילאי 3 עד 8, לגבי מלווה.
<ולרי זילכה: וילדים עם מוגבלות רפואית קשה.
<הדר ירדני: זה יש להם.
<הדר ירדני: לאלה יש.
יעקב מרגי: 'כל המוסיף גורע' אין אצלכם?
<קריאה: לעיוורים אין.
<ולרי זילכה: ילדים עם עיוורון?
<קריאה: כל ההסעה זה ילדים עם עיוורון?
<קריאה: לילדים עם עיוורון אין ליווי.
יעקב מרגי: אין הסעה שהם רק ילדים עם עיוורון.
<קריאה: אז מה, מה זה קשור?
יעקב מרגי: לילד עם עיוורון יש מלווה אישי?
יעקב מרגי: בכל גיל?
<קריאה: בכל גיל.
<קריאה: הוא לא בקריטריונים.
<הדר ירדני: אבל אם יגידו שלכל הקטנים צריך להיות אז גם לילד עם עיוורון יהיה.
<קריאה: רק שישקלו את זה ויבואו עם תשובה.
יעקב מרגי: מאחר שכבר נענית לבקשתי, למרות שלא אמרת כן, שאתה תדון גם בסוגיה הזו, אנחנו נמתין לתשובה שלך, במידה שהחלתם את הסוגיה הזו של מלווה צמוד, לפחות בגילאים האלה.
יעקב מרגי: אם לא, נפתח את הנושא הזה לדיון.
יעקב מרגי: אביבית, אין רוורס?
<אביבית ברקאי - אהרונוף: לא, אבל עדיין - - -
יעקב מרגי: לא, קלטתי את ה'לא', זהו.
יעקב מרגי: בבקשה, ממשיכים.
יעקב מרגי: הרי ממילא תחזירו אותנו, כשנקבל את התקנות - - - אני מכיר אותך.
<ולרי זילכה: אז שישקלו את זה כששוקלים את זה, רק את העניין של הילדים הרפואיים.
<חיה הראל: אבל זה כתוב, שילד עם בעיה רפואית - - -
יעקב מרגי: תודה, למה את עונה לה?
<מירב ישראלי: אדוני, סעיף 13 ולהתייחס גם לתוספת.
<רויטל לן כהן: אני רוצה לגבי 12.
יעקב מרגי: את לא רוצה כלום, תרשמי לך את זה לדיונים הבאים.
יעקב מרגי: 13.
<רויטל לן כהן: אדוני, אם אתה לא רוצה לתת לי להגיד אני אקום ואלך ואני אבקש את דרך הדיבור בדרך אחרת, אבל אתה לא נותן לי לדבר.
יעקב מרגי: זכותך עומדת לך, נתתי לך קודם.
<רויטל לן כהן: נתת לי בנושא מסוים, ביקשת לפי הסדר.
יעקב מרגי: רויטל, אל תפריעי לי.
יעקב מרגי: תרשמי לך את זה, לא סגרנו את הדיון.
<איתן עמרם: מעבר לכל השינויים שהוכרו, בין אם זה שינויים בסעיף 11, קבוצות וכן הלאה, אני מקבל.
<איתן עמרם: תיקון קטן לגבי סעיף 12, ילד עם מוגבלות ייסע למוסד לחינוך - - -
יעקב מרגי: 12 מה?
<איתן עמרם: 12(א)(1), עמוד 11 בסוף.
<איתן עמרם: ילד עם מוגבלות ייסע למוסד חינוך וממנו באופן בטיחותי ותוך שמירה על שלומו, כבודו וביטחונו.
<איתן עמרם: אני מבקש להוסיף את המילה 'כבודו'.
<שמעון אבני: אין בעיה.
<רויטל לן כהן: אם ב-12, אז אפשר עוד משהו?
יעקב מרגי: מר שוחט, נראה לי לא היית מרוצה מהדיון כי הבאת תגבורת.
<רויטל לן כהן: אדוני, אם אנחנו ב-12 אפשר בכל זאת?
<רויטל לן כהן: בסעיף 12(ב), 'הרשות המקומית תוודא כי ההסעה נערכת ברכב בטיחותי בהתאם להוראות תקנות הסעה'.
<רויטל לן כהן: סליחה, לא (ב) - - -
<מירב ישראלי: (א)(2).
<רויטל לן כהן: ב-12 סעיף קטן (א)(6) יש התייחסות כשמדובר בילד שמבקשים לפצל את ההסעה, לגבי השעות של הסיום.
<רויטל לן כהן: יש ילדים שלמרות ששעת המסגרת מסתיימת בשעה מאוחרת, ארבע או חמש, מבחינת מצבו של הילד, גם המסגרת החינוכית מסכימה שהוא צריך לסיים קודם, ב-12, בשתיים, מסיבות שקשורות בילד והמסגרת החינוכית מבקשת את זה, אבל אז, מאחר שמדובר בפיצול הסעות, הוא לא יכול לחזור.
<רויטל לן כהן: יש פה התנגשות בעצם בין הצרכים המיוחדים של הילד, כמו שהם מוסכמים על ידי משרד החינוך, ובין ההוראה שפה לא לפצל ההסעות ואז במקרים האלה הם נשארים או שבויים בבית הספר - - -
יעקב מרגי: את מדברת על מקרה שהמסגרת סיימת לפני הזמן?
<רויטל לן כהן: לא, המסגרת מסיימת בארבע או חמש, אבל הילד, מטעמים שקשורים למצב בריאותו או למצבו הרגשי, המערכת ממליצה שהוא יסיים יותר מוקדם, ב-12 או בשתיים.
יעקב מרגי: המערכת חייבת לתת מענה.
<רויטל לן כהן: אז לא, התשובה שלהם זה שמאחר שבתקנות כתוב שאסור פיצול הסעה, שההורים יבואו לקחת אותו.
<רויטל לן כהן: לא יכול להיות שהמסגרת מסכימה שזה לא טוב לילד להיות עד ארבע-חמש מצד אחד - - -
<שמעון אבני: אם היא מביאה אישורים אנחנו מעלים את זה לוועדה והוועדה אישרה עשרות מקרים כאלה.
<רויטל לן כהן: לא נכון, וגם למה להגיע לוועדה?
<שמעון אבני: אל תגידי לי לא נכון - - -
יעקב מרגי: שמעון, אנחנו רגילים שרויטל, להוציא ממנה פרגון פעם בקדנציה זה הישג, אז אל תצפה בדיון אחד לקבל פרגון.
יעקב מרגי: לא, אתם לא עושים, מה אתה אומר שאתם עושים?
<שמעון אבני: אני אומר, הכלל הוא שלא - - - הרי לא סתם בנו לילד תכנית עד חמש בערב, אם היינו בונים עד שלוש הם היו צועקים למה אין עד חמש.
<שמעון אבני: ילד שיש לו בעיה ספציפית והדבר הזה נתמך באישורים רפואיים ונתמך בחוות דעת פדגוגית אנחנו מאשרים לו הסעה נפרדת.
יעקב מרגי: תודה, נאמר לפרוטוקול.
<מירב ישראלי: אז יש בעיה בניסוח.
<רויטל לן כהן: קודם כל יש בעיה בניסוח, אבל בי"ת, זה לא נכון עובדתית משתי סיבות.
<רויטל לן כהן: אחת, לא בנו לילד תכנית עד חמש, שיבצו - - -
יעקב מרגי: תתאימו את הניסוח שיענה לצרכים.
<רויטל לן כהן: רגע, אדוני.
<רויטל לן כהן: המערכת של בית הספר - - -
יעקב מרגי: רויטל, נגמר.
<אילן שי: יש הבדל בין מצב שזה אישור מיוחד לבין מצב שבו מה שהתקנה הזו אומרת זה שאם יש לאותו ילד, רק הוא נוסע בהסעה של ילד בודד, אז לא יצטרכו לפנות לוועדה כי אז פשוט מקדמים את ה - - -
<רויטל לן כהן: אדוני, יש לנו - - -
יעקב מרגי: אני לא הבנתי מההפרעות.
<אילן שי: אנחנו לא רוצים לקבוע כלל אוטומטי של פיצול הסעות כי יש לזה עלות מאוד גבוהה, אנחנו רוצים שבמקרים האלה יהיה דיון פרטני, אבל כשיש רק ילד אחד בהסעה, שלא צריך לפצל אלא אפשר פשוט להקדים אותה לשעה - - -
יעקב מרגי: זה נעשה אוטומטית.
<רויטל לן כהן: אדוני, אבל - - -
יעקב מרגי: רויטל, את לא צריכה.
<רויטל לן כהן: רק עוד דבר אחד.
יעקב מרגי: אבל עוד לא גמרנו את האחד, את רוצה עוד דבר אחד.
<רויטל לן כהן: לא, בעניין הזה.
יעקב מרגי: אבל עוד לא סיימנו.
יעקב מרגי: אילן, תבדקו ניסוח שיניח את הדעת, הרי ממילא הפרוצדורה מתקיימת.
<אילן שי: אוקיי, בסדר.
יעקב מרגי: אז שזה יופיע.
<מירב ישראלי: בתקנה הזו אין אפשרות לחריג.
<אילן שי: נפנה לוועדת ה - - -
<רויטל לן כהן: אל"ף, אין אפשרות, ובי"ת, דבר מאוד חשוב להגיד בעניין הזה, יש לנו - - - באמת, אני מדברת בהתרגשות, כי יש לנו הורה בקואליציה שקיבל השנה שבץ והתקף לב, הוא עדיין מאושפז בבית חולים בגלל המשחקים האלה - - -
יעקב מרגי: לא, קבעת עכשיו באינסטנציה משפטית שבגלל זה הוא קיבל התקף לב, תנו לו פיצוי.
יעקב מרגי: תגידי מה הבעיה.
יעקב מרגי: אין לי זמן להתעסק עכשיו עם הסיפורים.
<רויטל לן כהן: הבעיה היא בדיוק במקרים שבהם הילד לא מוסע לבד, במיוחד כשמדובר בבתי ספר רחוקים, כי הרי בית ספר לחינוך מיוחד הוא בדרך כלל - - -
יעקב מרגי: מה את רוצה, רויטל?
<רויטל לן כהן: אני רוצה להזכיר שלהורה אין את הזכות לגשת לוועדת חריגים, רק לרשות המקומית, ולכן מראש מובנה פה ניגוד עניינים שהרשות המקומית, היא לא תגיש את עצמה לוועדת חריגים.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, לא תקבלי מענה, הם ימצאו את הניסוח המתאים.
יעקב מרגי: ההורים לא צריכים לפנות, המערכת קבעה שהוא - - - את אומרת בעצמך שהמערכת קבעה שהוא צריך לסיים לפני הזמן, אם זה רפואית, אם זה פדגוגית, אז למה אני צריך לתת להורים סיי?
<רויטל לן כהן: נכון, אבל רק הרשות המקומית - - -
יעקב מרגי: לא, נקודה.
יעקב מרגי: גם את בניגוד עניינים, כי את רוצה את המקסימום לנוחות שלך.
<רויטל לן כהן: לא, אין לי בעיה, אבל שמשרד החינוך יפנה, אבל לא - - -
יעקב מרגי: רויטל, את צריכה לעבוד, תהיה לך עוד עתירה.
יעקב מרגי: אני אומר לך לא, לא יהיה.
יעקב מרגי: מי רצה?
<איילת דיין: לא, רק להצטרף למה שרויטל אמרה, יש עכשיו מקרה שהרשות לא מעלה את זה לוועדת חריגים.
יעקב מרגי: אין דבר כזה, זה מתקיים יום יום.
<רויטל לן כהן: אבל זה מה שאנחנו אומרים, רק לרשות מותר לעלות לוועדת חריגים והרשות היא זאת שמתנגדת לבקשה של בית הספר.
<מירב ישראלי: דיברנו על זה בפעם הקודמת, איך להסדיר את ועדת החריגים.
<מירב ישראלי: צריך לראות מה אפשר לעשות.
<שמעון אבני: אנחנו לא נעבוד מול הורים, נקודה.
<מירב ישראלי: אתם תשיבו לבג"צים של הורים.
יעקב מרגי: בסדר, אמרתי לה.
<רויטל לן כהן: הם מנצלים את זה שלהורים אין כסף וזמן ללכת לבג"צ.
<אמיתי שוחט: אני אגיד שבאמת בדיון הקודם שהיה לנו על פתיחת שנת הלימודים האמירה בפתיחה של משרד החינוך הייתה שלמשרד החינוך אין אמירה לרשויות המקומיות כלפי ההסעות, מה שאומר שכשרשות מקומית מחליטה לעצור את זה, זה לא יגיע למשרד החינוך.
<אמיתי שוחט: לכן, כמו שאמרנו בדיון הקודם, צריכים למצוא לזה פתרון.
<מירב ישראלי: יש פה בעיה.
<אמיתי שוחט: יש כאן בעיה.
<ערן טמיר: אני רוצה להצטרף למה שאמיתי אומר, צריך לחשוב על פתרון כי אני מניח שיש גם פתרונות אחרים מעבר לחשש של שמעון מהצפה אצלו, כי לא יכול להיות מצב שבו אין שום אפשרות להתמודד מול הטענה של הרשות המקומית אלא בפנייה לבג"צ.
<ערן טמיר: בג"צ זה באמת כשכלו כל הקיצין.
<אמיתי שוחט: עתירה מנהלית.
<ערן טמיר: וגם חלק גדול מהאנשים, בג"צ לא באמת פתוח בפניהם, זה עולה כסף, אתה צריך עורך דין, צריך לשלם אגרה.
<ערן טמיר: צריך למצוא איזה שהוא פתרון - - -
יעקב מרגי: לפעמים יש לי תחושה שאתם הולכים לרכוש אף-15 כדי להרוג יתוש.
יעקב מרגי: תקשיבו טוב טוב, התהליך מתקיים, לקחתם את הרשות המקומית כרגע ושמתם את כולם בניגוד עניינים, בלי להתייחס למקרה הבודד שהוא תקלה, הוא מעניין אותנו.
יעקב מרגי: זה שרשות מקומית מתנהלת כמו שצריך ואפילו מעבר למה שצריך, נצדיע לה ביום העצמאות, אבל זה לא המקרה שאנחנו - - - אני מבין את הרציונל, אבל אי אפשר לסבך את התהליך.
יעקב מרגי: אני מבין את הסוגיה הזו, אני לא יודע להכריע.
יעקב מרגי: אני אומר לכם במפורש - - -
<שמעון אבני: אתם מבינים מה אתם אומרים פה?
<שמעון אבני: מבטלים אתכם.
יעקב מרגי: סליחה, שמעון, תקשיב - - -
<מירב ישראלי: שמעון, זה לא נכון, יש פה שני צדדים.
<מירב ישראלי: זה לא מבטלים אף אחד.
<רויטל לן כהן: לא, זה לא יאומן ההתססה הזאת.
<מירב ישראלי: זה בסדר, אני מבינה את הצד שלו, אבל זה לא נכון, יש שני צדדים כשלשני הצדדים - - -
יעקב מרגי: רויטל, נכון שאת אוהבת שמתייחסים אלייך בסבלנות?
יעקב מרגי: תחסכי את ההערות שלך, כי לכם אין בכלל סבלנות ולא סובלנות.
יעקב מרגי: איך שאת מתייחסת לפקידים ואיך שאת מתייחסת לבעלי המקצוע, אז אל תעירי את ההערות שלך.
<רויטל לן כהן: איך שמתייחסים אליי אני - - -
יעקב מרגי: תקשיבי טוב טוב, יושבים פה פורום מכובד ומתייחס אלייך, לצרות שלך ולבעיות שאת מציפה פה, אז אל תטיחי בו דברים כאלה.
<רויטל לן כהן: אני יכולה להבין למה אדוני צועק עליי?
יעקב מרגי: זה הסגנון האישי שלי, תעירי ליושב ראש הכנסת.
יעקב מרגי: בבקשה, תודה.
יעקב מרגי: תקשיבו טוב טוב, שמעון, אני מבין שמשרד החינוך לא יכול לפתוח אצלו ערוץ של עררים, אתה לא אמור, אני מבין את התפיסה, נכון, הזרוע הביצועית שלך זה הרשות המקומית, צריך לבחון.
יעקב מרגי: דווקא בגלל ההערה שלך, אף אחד לא רוצה לבטל את הרשויות המקומיות, יש פה טענה שהיא צודקת, יכול להיות לא בראשון, לא ברעננה, אני אקח דווקא את הרשויות הערביות, באשכולות 1-2, שרובם שם, נכון?
יעקב מרגי: שראש הרשות המקומית עכשיו, מה הוא צריך את הברדק הזה, זה יעלה לו עוד עלות של 20% השתתפות, לא יודע מה התקורה שם, מסבך לו את העניינים, יחליט שלא.
יעקב מרגי: על המקרה האחד מתוך 10,000, אנחנו צריכים שהרשות המקומית, תהיה לה - - - לא יודע אם זה צריך לבוא בתקנות, הנה אני אומר לך, אבל אני חושב שגם לכם טוב שהרשות המקומית, כמו שאנחנו יודעים לערער לוועדות השמה פעם ראשונה ושנייה ויודעים לערער לדברים אחרים, סוגיה של הכרעה כזו, במידה שהילד, תזכרו על מה אנחנו מדברים, ילד שלתקופה מסוימת החליטו שהוא לא ילמד עד השעה של המסגרת וזה כרוך בפיצול הסעה, נכון?
יעקב מרגי: אתם מקיימים את הדיונים האלה ממילא ומקבלים החלטות ובסוף בסוף בסוף גם הרשויות המקומיות משופות על ידי משרד החינוך על פיצול ההסעה, אמת או לא?
יעקב מרגי: מה אתה אומר לי לא?
יעקב מרגי: יש פה שתי דעות, נשמע את זה.
יעקב מרגי: אתה נכנסת באמצע הדיון, אתה לא יודע למה אני מתכוון, אבל אין לי בעיה, אני אתן לך.
יעקב מרגי: אני בא ואומר, על המקרים הבודדים האלה שאולי ויקרו, צריך שלרשות המקומית תהיה אוזן קשבת, יהיה לה מישהו שאפשר לערער על ההחלטה הזו אצלו.
יעקב מרגי: כמו שאנחנו יודעים לערער על כל דבר אחר.
יעקב מרגי: גם זה תשובות בדיון הבא, השלטון המקומי.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני ממש מתנצל, אבל על זה פשוט יש לי ניסיון, השיפוי אף פעם לא 100%, הוא מעולם לא היה 100% ואף פעם הוא גם לא יהיה 100%.
יעקב מרגי: אני אמרתי 100%?
יעקב מרגי: הוא לא 100%.
חיים ילין: יש הבדל גם בין עיר לבין מועצה אזורית.