GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רינה כהן: מנחים.
<רינה כהן: יש היום בארץ כ- 7,000 מנחים מוסמכים על ידי משרד החינוך.
<רינה כהן: כל המגזרים בחברה הישראלית חוץ ממגזר אחד שהצלחתי לפספס אותו ואני עוד חייבת להם, ואני מקווה שאני אצליח גם את המרכז הזה להקים, זה הדרוזים.
<רינה כהן: אני אז שידכתי אותם עם המרכז הערבי שהקמתי והם התנגדו, ובצדק, זה היה חור ידע שלי.
<רינה כהן: אז לדרוזים אני עוד חייבת את המרכז ואז אני אסיים את 40 השנים שלי של עבודה בנושא הורות.
<רינה כהן: אני מאוד אשמח אם תצא מכאן קריאה לכל מי שרוצים לקרוא, לרשויות המקומיות, שלטון מקומי, השלטונות כאן, מרכזים להורים, הדרכה להורים והדרכה - - -
יעקב מרגי: יש כמה רשויות שעשו את זה ואין ספק, קראנו בעבר וזה נפלא.
יעקב מרגי: אחרון בסבב הזה זאב גולדבלט, לפני שניתן לחברי הכנסת ולאחר מכן נשמע את הארגונים ואת משרד החינוך.
יעקב מרגי: בבקשה זאב.
<זאב גולדבלט: זאב גולדבלט, מנכ"ל פורום ועדי ההורים הישוביים בישראל.
<זאב גולדבלט: לפני שאני מתחיל, אני רוצה - - -
יעקב מרגי: ההורים מעורבים במערכת החינוך במדינת ישראל?
<זאב גולדבלט: אנחנו מנסים ואני אתייחס לזה בדברים.
<זאב גולדבלט: אבל לפני שאני מתחיל, אני רוצה קודם כל לתת, מה שנקרא, אזהרה, גם לעצמי וגם לרינה שקדמה לי, מהכללות.
<זאב גולדבלט: אנחנו לוקחים מקרה בודד או אפילו תופעה של שוליים והופכים אותה לסמן שמעיד על הכלל.
<זאב גולדבלט: ולא היא.
<זאב גולדבלט: ועכשיו נחזור חזרה לנושא.
<רינה כהן: אבל ההורות ב- 2017 זו ההורות בסיכון, בואו נבין את הסיפור הזה.
<זאב גולדבלט: כשאומרים סיכון, אז יש סיכון ממשי.
<זאב גולדבלט: וכאן זה לא, זה משהו אחר.
<זאב גולדבלט: את מדברת על המושג הורות, לא על זה שההורים בסיכון.
<זאב גולדבלט: אבל שוב, אנחנו עושים כאן ערבוב של מושגים.
יעקב מרגי: בואו לא נסטה.
יעקב מרגי: הדיון הוא סמכות הורים ומורים.
יעקב מרגי: לא נשים עכשיו על הדיון הזה את כל ה- - - -
<זאב גולדבלט: תן לי שתי דקות ואני מסיים את דבריי.
<זאב גולדבלט: אנחנו בפורום ועדי ההורים הישוביים רואים את עצמנו ואת כלל ההורים כשותפים טבעיים שאין בלתם בחינוך הילדים שלנו.
<זאב גולדבלט: תפקיד המורה הוא להורות, להרחיב דעת והשכלה, אבל גם לחנך.
<זאב גולדבלט: שכחנו את זה מפעם לפעם אבל לפחות בכל כיתה יש מישהי שזה בדיוק תפקידה, לפחות ה"ראסמי", להיות מחנכת.
<זאב גולדבלט: אנחנו כמובן, כשאני אומר אנחנו אני מתכוון לאנחנו ההורים, חייבים לכבד את המורים, להכיר בתרומתם העצומה לילדנו, לפעול להעצמתם של המורים ולשיפור התנאים שבהם הם פועלים והתמורה לכך.
<זאב גולדבלט: משום מה אף אחד לא הזכיר את זה, אבל זה חלק מהאיכות במעמדו של המורה, זה גם התמורה.
<זאב גולדבלט: כאחד הזקנים, ואני חושב שאני אחד הזקנים ביותר כאן בחדר הזה, אני עוד זוכר שבילדותי משפחה יכלה להתקיים בכבוד ממשכורתו של מורה אחד, שזוגתו בדרך כלל הייתה עקרת בית.
יעקב מרגי: זה היה נכון לעוד הרבה מקצועות.
<זאב גולדבלט: זה נכון, אבל אצל המורים זה בא לידי ביטוי בוטה כי כשחל פיחות גם בתמורה, חל פיחות גם במעמד, חל פיחות גם באיכות האנשים שבאים למקצוע הזה והתוצאה היא הרת אסון.
<זאב גולדבלט: לא בכדי כל חתני פרס נובל שיצאו מישראל מלינים בדיוק על הדבר הזה.
<זאב גולדבלט: על איכות ההוראה, בין השאר.
<זאב גולדבלט: אבל לא רק בשכר אנחנו רואים בעיה, אלא גם בגישה הבסיסית של משרד החינוך עצמו.
<זאב גולדבלט: זה דבר שבא לידי ביטוי למשל ביחס להורים עצמם ולבחירות של הנציגים שלהם, אם זה בהתערבות מאוד מאוד בוטה ולא ראויה בבחירה של ועדי הורים, אם זה בפסילת בחירות כשאנחנו חושבים שאין להם שום סמכות לנושא הזה, אם זה בהשפעה, זאת אומרת, מתן דריסת רגל לגורמים שאסור להם להיות בכלל בוועדי הורים, ולכן אנחנו מוצאים בתוך ועדי ההורים גם גורמים אלימים, גורמים שהם אינטרסנטיים, דבר שאנחנו פשוט מקיאים מתוכנו.
<זאב גולדבלט: אנחנו קוראים כאן בוועדת חינוך ליצור שיח משתף או לקרוא ליצירת שיח משתף, הן ברמה הכיתתית, הן ברמה המוסדית, אבל גם בישובית ובארצית.
<זאב גולדבלט: שיח מכבד וקשוב תוך מודעות לתפקידיו של כל צד, כיבוד סמכויותיו וגבולות הגזרה שלהם, תוך נטרול דעות קדומות ופחדים מיותרים כגון פחד של מורים מהתערבות של הורים.
<זאב גולדבלט: מי שדרך אגב לא מבין על מה אני מדבר, אותו פחד - - - במהות.
<זאב גולדבלט: כשבטי ואני היינו שם לפני שלושה חודשים, אני חושב, ראינו עבודת מחקר אוניברסיטאית שממנה עולה שהמורים פוחדים פחד מוות ממוערבות הורית.
<זאב גולדבלט: עכשיו, ההורים שנשאלו בדיוק על הנושא הזה מסתכלים על זה לגמרי אחרת, ממש לא מבינים על מה מדברים.
<זאב גולדבלט: זאת אומרת, צריכים להוציא פשוט את הפחדים - - -
יעקב מרגי: אבל זה לא חד משמעי, לא כולם.
<זאב גולדבלט: לא, אני מדבר על עבודה שעשתה - - -
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני בקבוצת הורים של הבן שלי ואני מקבל הודעות מהמורה שלו במגוון רחב של תחומים, יותר מאשר אני מדבר עם אחיות שלי.
יעקב מרגי: אז זה לא נכון שזה חד משמעי.
יעקב מרגי: יכול להיות שיש מנהל יותר זה - - -
<זאב גולדבלט: שני דברים.
<זאב גולדבלט: אל"ף, אני ייצגתי כאן או דיברתי על מסקנה של עבודת מחקר אקדמית.
<זאב גולדבלט: בי"ת, אתה ואני עושים את הטעות שאנחנו לוקחים מקרה בדיד שלך או שלי והופכים אותו לכלל, ולא היא.
<זאב גולדבלט: אני יכול להגיד לך, כאחד ששירת כ-8 שנים כיו"ר ועד של בית ספר, אני והמנהלת "סחבקים" וזה לא הפריע לי לקדם כל נושא שאנחנו כהורים רצינו.
<זאב גולדבלט: ועדיין, לעומת זאת, בבית הספר ליד רואים באותו יו"ר אויב.
יעקב מרגי: מוטי יוגב.
מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש וכל האנשים הטובים, אני חייב ללכת פה לוועדת חוץ וביטחון אז מתנצל.
מרדכי יוגב: אני חושב, אדוני היושב ראש, הנושא שהועלה פה, גם על ידי מרכז שפר, הוא נושא מאוד מאוד ליבתי בכל מערכת החינוך.
מרדכי יוגב: היה, הווה ויהיה, רק שהוא הפך למורכב יותר בעידן הסמאטרפונים.
מרדכי יוגב: סיפור של 10 שניות.
מרדכי יוגב: נכדה בשבוע שעבר, שמעה שאני הולך לערוץ הכנסת, אמרה, "גם לי יש מה להגיד לכנסת", מה יש לה להגיד לכנסת?
מרדכי יוגב: היא רוצה שילדים מגיל 9 יוכלו להחליט.
מרדכי יוגב: אמיתי לגמרי, אני העתקתי אותה עכשיו מהוואטספ.
יעקב מרגי: היא לא מעודכנת, הם כבר מחליטים.
מרדכי יוגב: אז בן אחר, יש לי בוואטסאפ, שאמר שיותר כדאי שאלה שמתחת לגיל 9 יחליטו וזה יהיה יותר תמים ויותר ישר.
מרדכי יוגב: לגופו של עניין, אני חושב שאנחנו כוועדת חינוך כן צריכים לשים את הנושא הזה כנושא רציף עם מעקב אל מול משרד החינוך ואני אומר שוב, כי אין מערכת אחרת במדינה, וגם המשרד השני בגודלו, שיכולה לעשות פה משהו שיטתי.
מרדכי יוגב: ואם מרכז שפר ויש עוד גופים כאלה, מביאים פה שיטה, אני חושב שהשיטה הזו צריכה להיות והיא מתקיימת, כמו שאתה אומר בבית הספר שלך.
מרדכי יוגב: בשולחן עגול של שיח, של הורים-מורים, עם מנחה, על הבעיות שעולות, על הדברים.
מרדכי יוגב: אני לא מקבל את מה שפה העלתה רינה, האירוע של אתמול הוא באמת קשה וחריף וכל המערכת התייצבה פה אתמול, הוא באמת חריג גדול מאוד.
מרדכי יוגב: בעולם הטבעי יש להורים רצון ויש תמיד חריגים שהציגו פה, כאלה שהרצון הופך לשלילי.
מרדכי יוגב: אבל זה חריג.
מרדכי יוגב: השולחן העגול הזה הוא שולחן עגול שאני מניח שבבתי ספר רבים הוא מתקיים וחוגי הורים מתקיימים היום ויש יזמות כאלה בהרבה מקומות.
מרדכי יוגב: צריך להפוך אותו למשהו שיטתי, לא למשהו של 5,000 מורים או 20 בתי ספר, אלא למשהו שעובר את כולם באופן שיטתי, מגני ילדים עם התמודדויות מסוימות ועד בתי הספר התיכוניים, ולייצר אותו דרך הוועדה שתדרוש אותו ממשרד החינוך שייצר כנושא ליבתי מוקצה, מתוקצב, ושלא יהיה לצורך העניין כיתה שאם הדברים בסדר, אז אפשר לעבור לבית ספר בו הדברים פחות בסדר, פה להשקיע את ה- 10 שעות ופה את השעתיים, אלא לייצר את זה כנושא ליבתי ששוזר את כל מערכת החינוך על פי אחת האפשרויות של מרכז שפר.
יעקב מרגי: התערבות או מעורבות, ההבדל הוא כל כך גדול.
<רחלי הכהן: אני רק רוצה להצטרף קודם כל לדברים שאמר יושב ראש הוועדה בתחילה הוועדה לגבי זה שמדובר בברית כרותה.
<רחלי הכהן: זה לא סכום משחק אפס, זה לא או זה או זה על חשבון ההורים, על חשבון המורים או על חשבון התלמידים.
<רחלי הכהן: אין ספק שסמכות המורים היא חשובה וגבולות עבור ילדים הם נורא חשובים והם חלק משמעותי בהתפתחות של ילדים, זאת אומרת, כשמדברים על גבולות, מדברים על ילדים שיש להם שיח של זכויות, אבל כמובן שיש להם גם שיח של חובות.
<רחלי הכהן: ועם זאת, אני רוצה לחדד את השאלה כשמדברים על סמכות והסמכות היא איך?
<רחלי הכהן: איזה סוג של סמכות צריך להחיל?
<רחלי הכהן: צריך לוודא שהסמכות היא חיובית, היא סמכות מתוך מנהיגות, מתוך דוגמא אישית, מתוך כבוד ולא סמכות מתוך תוקפנות.
<רחלי הכהן: כשמדברים הרבה פעמים על התערערות מצב ההורים או מצב המורים, זה חלק משיח כללי בחברה, של הרבה פעמים בעצם איך נתפסת התנהגות גם לבעלי סמכות באופן כללי, זאת אומרת, לא רק בשיח הזה אלא בכל מצב.
<רחלי הכהן: איך אנחנו כמבוגרים בעצם מתייחסים אחרי זה אל בעלי סמכות וכמובן שילדים הם תמונת ראי בעצם והם משקפים את המצב שקיים בחברה.
<רחלי הכהן: לכן הסמכות צריכה להיות סמכות אמיתית, מתוך מנהיגות, מתוך דוגמא אישית, סמכות שיודעת את הדרך ולא מתוך רודנות או תוקפנות.
יעקב מרגי: סתם, הרהורים.