GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילן שי: הנהג יסרוק את הרכב בתום הנסיעה כדי לוודא שלא נותרו בו ילדים עם מוגבלות.
<אילן שי: הנהג יבטיח כי ילד עם מוגבלות בגילאי 3 עד 8, וכן ילד עם מוגבלות שבשל צרכיו זקוק למושב בטיחות, ייסע בהסעה עם מושב בטיחות תקין או במושב מגביה תקין לפי תקנה 83א לתקנות התעבורה.
<אילן שי: אם נוסע בהסעה תלמיד הנזקק לציוד רפואי, הנהג יוודא כי הציוד הרפואי יעוגן למרכב הרכב בדרך שתמנע את תזוזתו ברכב.
<אילן שי: בהסעה שבה מוסעים ילדים עם מוגבלות המתניידים באמצעות כיסא גלגלים, יעגן הנהג את הכיסא לרכב, לפי הוראות יצרן הרכב ויצרן כיסא הגלגלים, לפי האיור בתוספת הראשונה וכמפורט להלן: הנהג יעגן את כיסא הגלגלים לרצפת הרכב באמצעות ארבע חגורות ריתום תקניות; הנהג יחבר את רצועות הבטיחות למרכזת שלדת כיסא הגלגלים במקום מולחם, במקביל לרצפה.
<אילן שי: אם ישנו סימון על כיסא הגלגלים, יחבר הנהג את הרצועות לסימון זה ולא יחבר את הרצועות לכל חלק אחר של כיסא הגלגלים.
<אילן שי: הנהג ירתום את רצועות הקשירה לפי הזוויות הבאות: קדמית – 40 עד 60 מעלות, אחוריות 30 עד 45 מעלות; אם מדובר בכיסא גלגלים או בטיולון עם מנגנון הטיה של המושב או הגב, ניתן להסיע בהטיה שלא תעלה על 30 מעלות; הנהג יחגור את הילד בחגורת בטיחות באחד מהאופנים האלה: בחגורה המחוברת משני צדדיה לרצפה – על עצמות האגן ועל עצמות הכתפיים של הילד; בחגורה המחוברת מצד אחד לרצפה ומצד שני לדופן הרכב – על עצמות האגן ועל אחת הכתפיים.
<הדר ירדני: סעיף (ה) פה עונה על מה שכתבתי, שהנהג יקשיב למלווה ולכן אם הוא יבקש לעצור ו - - -
<מירב ישראלי: כן, אבל גם המלווה צריך לדעת את הכללים.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: שתי הערות.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: דבר ראשון, לגבי קורס עזרה ראשונה, לא מצוין שהנהג חייב לעבור, שזה חשוב.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: ונקודה שנייה, אם יש אפשרות שהנהג ימלא דוח תקינות רכב.
<אילן שי: לגבי קורס עזרה ראשונה, יש הוראה בתקנות התעבורה, אני חושב שאין שם רענון, אבל יש - - -
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה תנאי לרישיון?
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אבל צריך בכל מקרה רענון קורס עזרה ראשונה.
יעקב מרגי: סליחה, אני מתפלא עליכם, אלא אם כן תקנו אותי, הרכב הזה הוא רכב מיוחד?
יעקב מרגי: יש לו שילוט מיוחד והוא רכב מיוחד.
יעקב מרגי: האם בתקנות התעבורה נהג כזה חייב לעבור קורס עזרה ראשונה?
<אילן שי: זה הרישיון של נהגים להסעת תלמידים, זו ההפניה.
יעקב מרגי: הוא מפנה לשם ושם יש חיוב - - -
<אילן שי: אם אני זוכר נכון, כדי לקבל את הרישיון, לא חובת רענון.
<קריאה: אבל אם זה נהג מונית, אדוני?
<קריאה: הרבה פעמים יש נסיעות קטנות וזה - - -
יעקב מרגי: התקנות האלה עובדות על נהג מונית?
<אילן שי: יש גם הסעות - - -
יעקב מרגי: אז השאלה שלה במקום.
<אילן שי: כן, יש - - -
<שמעון אבני: בגלל זה המלווה יהיה תמיד עם עזרה ראשונה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אבל לא תמיד יש מלווה.
יעקב מרגי: רגע, רגע, אתם יודעים מה אתם עושים?
יעקב מרגי: אתם עושים בלגן אחד שלם.
יעקב מרגי: אתן לא מתפרצות יותר.
יעקב מרגי: נסעו ילדים, שהתקנות האלה חלות עליהם, במונית, יש להם מלווה צמודה?
<שמעון אבני: כן, שעוברת קורס עזרה ראשונה.
יעקב מרגי: תודה, אז אני לא צריך נהג מונית עם קורס עזרה ראשונה.
יעקב מרגי: נו, בחייכם, מספיק כבר.
יעקב מרגי: יש מלווה שהוא חייב בהכשרה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה לא מדויק.
<שמעון אבני: למה זה לא מדויק?
<אביבית ברקאי-אהרונוף: כי - - - מלווה, אדוני.
יעקב מרגי: אז אני שואל שאלה ועונים לי שכן.
<שמעון אבני: עם הלקויות האלה, כן.
<שמעון אבני: עוד פעם, כן.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני מקשיבה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: שמעון מחדד לגבי הלקויות האלה.
יעקב מרגי: לא, כשאני שואל אותו והוא עונה לי כן, תגידי 'סליחה, הוא מטעה אותך', אל תפני אליי בשאלה אחרי זה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא, חלילה, הוא לא מטעה, הוא דייק לגבי - - -
יעקב מרגי: לא, הוא לא דייק.
יעקב מרגי: אם את מערערת הוא לא דייק.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה לגבי הלקויות האלה ולא כל הלקויות מופיעות כאן.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: לגבי המוגבלויות האלה.
<שמעון אבני: אבל אנחנו התחלנו את הדיון, אנחנו דיברנו על הלקויות שמזכות מלווה.
יעקב מרגי: אני צריך לדעת כשאני בא לדיון - - - כן, תקנות אחרות.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: תדייק, שמעון, זה לא נכון, יש הסעות עם מונית ללא מלווה.
יעקב מרגי: שמעון, במקרה שאתה מסיע ילד עם מוגבלות, שהתקנות האלה חלות עליו, יש לו מלווה צמוד?
<שמעון אבני: בלקויות השקות שציינו בתקנות האלה כן.
יעקב מרגי: התקנות האלה חלות עליו?
<מירב ישראלי: רגע, יש - - -
<שמעון אבני: אביבית, תני לי רגע.
<שמעון אבני: צודקת אביבית, או יש ילדים שייסעו במונית שהם בלקויות קלות והם ייסעו רק עם נהג מונית כי הם לא יקבלו ליווי.
<שמעון אבני: לילדים האלה, לצורך העניין, אם חס וחלילה - - - אבל הם בלקויות הקלות, בלקויות הקשות, שאנחנו מדברים בסעיף הזה, לעולם תהיה מלווה שעברה קורס עזרה ראשונה ותעשה רענונים.
יעקב מרגי: את מחזירה אותי לדיון הקודם שלא רציתי להיות, נקודה.
יעקב מרגי: מה לעשות, אין לי הרבה כישורים, אבל לדעת לשאול אני יודע לשאול.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אבל, אדוני, פעוטות - - -
יעקב מרגי: לא, אני לא פותח את זה.
יעקב מרגי: לא פותח.
<זהר פילבר: עוד פעם, אני מברכת על ההכנסה של אופן ריתום הילדים לכיסאות גלגלים ברכב, זה מאוד מאוד חשוב - - -
<שמעון אבני: זה בזכותך, אגב.
<זהר פילבר: תודה.
<זהר פילבר: אני מבקשת להוסיף, אם אפשר - - -
יעקב מרגי: אמרת את זה בציניות?
<שמעון אבני: לא, היינו אצלה בסיור ב'אלין'.
<אילן שי: את האיור היא נתנה לנו.
יעקב מרגי: בסדר, ראוי שיצוין.
<זהר פילבר: אם אפשר, אני מבקשת להכניס הפניה לתקנות הרלוונטיות של משרד התחבורה, זה עוד לא תקנת תעבורה, אבל יש מפרט טכני, שיש לו מעמד של תקנה, להפנות לשם כדי לצמצם את המקרים של מחלוקת, מה שטח הרצפה המוקצה לכל כיסא גלגלים ואיך בדיוק - - -
<אילן שי: בסדר, מקבלים.
<מירב ישראלי: הפניה למה?
<אילן שי: לתקנות שמכוח החוק, התקנות באחריות משרד התחבורה.
<מירב ישראלי: של שר התחבורה, שוועדת כלכלה מאשרת.
יעקב מרגי: כשיש טענה שהיא טענה - - -
<זהר פילבר: עניינית.
יעקב מרגי: להחזיר אותי פעם שלישית, פעם שלישית את מחזירה אותי לסוגיה הזו של מוגבלויות קלות.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אדוני, זה לא בהכרח מוגבלויות קלות.
<אמיתי שוחט: שאלה, הנושא של האכיפה של המשטרה, שהמשטרה תוכל לאכוף את התקנות האלה.
<אמיתי שוחט: זה עלה בדיון הקודם, הנציג של המשטרה העלה את זה בדיון הקודם.
<מירב ישראלי: זה אפשרי מכוח החוק?
<אמיתי שוחט: השאלה אם זה אפשרי.
<אמיתי שוחט: זה עלה בדיון - - -
<מירב ישראלי: אני לא יודעת אם זה אפשרי מכוח החוק.
<קריאה: אני לא מצליחה להבין מה הבקשה.
יעקב מרגי: לו יצויר שמחר שוטר תנועה עוצר את הרכב הזה ובודק, הוא לא עובד לפי התקנות האלה - - -
<אמיתי שוחט: הילד לא חגור, נגיד, בצורה ראויה.
<קריאה: בלון החמצן לא מעוגן, למשל.
יעקב מרגי: השאלה היא אליך, מה מונע ממך לאכוף.
<מאיר בן גל: תקנות שקיימות היום בפקודת התעבורה, לגבי חגורות בטיחות והתקני ריסון, אין מניעה לבצע אכיפה על ידי השוטר, אבל תקנות נוספות שכרגע של משרד החינוך והתקנות שתוקננו פה ואין להן סנקציה בפקודת התעבורה, משטרת ישראל לא יכולה לבצע אכיפה בגינן.
<שמעון אבני: הוא לא יבדוק למשל שהמלווה עברה קורס עזרה ראשונה.
<מאיר בן גל: זה מה שעלה גם בדיון הקודם.
יעקב מרגי: השאלה אם אתה, או בדיונים אחרים, אם אני הייתי מכניס בתקנה שתהיה עליך חובה לבדוק אותו אם הוא עבר הכשרה, התקנות פה זה לא רק חגורות בטיחות, התקנות האלה מדברות על רוחב, מדברות על הכשרות, נציג המשטרה אומר לי 'תשמע, זה לא התפקיד שלי, אל תכניס אותי לשם'.
יעקב מרגי: אתה תישאר בתקנות התעבורה שלך, חגורות, כללי בטיחות של הרכב, של ההסעה.
יעקב מרגי: אני אומר לך, מישהו אחר היה אומר 'סליחה, מה אתה מכניס אותי לכך?' הרי עומדת לך, מכוח החוק, לבדוק אם ילדים לא חגורים ולאכוף את זה, נכון?
יעקב מרגי: מספר ילדים בהסעה?
יעקב מרגי: עומדת לך.
יעקב מרגי: תודה, אז למה אני צריך פה?
<קריאה: הם הציעו.
יעקב מרגי: הציעו, התקיים דיון, אני לא מציע לו לקחת את זה על עצמו.
יעקב מרגי: הלוואי שנאפשר להם לעשות מה שמוטל עליהם, להוסיף עליהם עוד דברים אחרים?
יעקב מרגי: מה יעשה משרד החינוך אחרי זה?
יעקב מרגי: יש לו אגף פיקוח ובקרה, גדול, תקציבי ענק.
<קריאה: על ההסעות - - -
<אילן שי: אחריות הרשות המקומית לגבי נהג ההסעה.
<אילן שי: 7.
<אילן שי: הרשות המקומית תוודא שהתקבל לגבי הנהג אישור משטרה כאמור בחוק למניעת העסקה של עברייני מין.
<אילן שי: אם ניתן הרשות המקומית לא תחליף נהג במסלול הסעה במשך כל שנת הלימודים.
<שמעון אבני: אני מניח שאלה אותם תיקונים כמו - - -
<אילן שי: אותו תיקון?
<מירב ישראלי: כן, לגמרי.
<מירב ישראלי: כאן אני גם כותבת כן על העניין של כתב האישום.
<שמעון אבני: כן, למחוק את ה'אם ניתן'.
<אילן שי: אחריות מוסד חינוך.
<אילן שי: 8.
<אילן שי: בסוף יום הלימודים ילד עם מוגבלות יגיע אל הרכב מלווה באיש צוות של מוסד החינוך.
<מירב ישראלי: אני חושבת שכדאי לעגן את האחריות.
<מירב ישראלי: אין דבר כזה 'מוסד חינוך', זה לא גוף משפטי בעצם, לכן זה צריך להיות מוטל על מנהל המוסד.
<מירב ישראלי: האחריות, זה צריך להיות מוטל על מישהו.
<מירב ישראלי: זה מה שאנחנו עושים גם בחקיקה, שמנהל מוסד החינוך ידאג שיהיה כך וכך.
<מיכל מנקס: זה לא יעבור את ה - - -
<מירב ישראלי: מישהו צריך לקחת אחריות.
<מיכל מנקס: כי ארגוני המורים לא יתנו לזה לקרות, צריך לחשוב טוב - - -
<מירב ישראלי: אנחנו חוקקנו כל מיני דברים שזה אחריות המוסד ומי שאחראי במוסד זה המנהל, הוא צריך להוציא הנחיות, איך המורה יידע?
יעקב מרגי: מה קורה בגני ילדים?
<מירב ישראלי: הגננת היא המנהלת.
<מיכל מנקס: אבל זה לא כתוב בתקנות.
<מיכל מנקס: יש הבדל בין התורה שבעל פה לתורה בכתב.
<מירב ישראלי: לא, חייב להיות מישהו שאחראי.
יעקב מרגי: הסעת ילדים פעוטות?
<קריאה: מנהל המעון.
<מירב ישראלי: מישהו, מישהו צריך לקחת אחריות על זה.
<מיכל מנקס: כי אין להם הסתדרות המורים מאחוריהם, אבל אני איתכם.
<מיכל מנקס: הכול בסדר.
<מירב ישראלי: כי אחרת מישהו יגיד 'זה היה של מוסד החינוך', לא אמרו לי, את לא יכולה לכתוב דבר - - -
<מיכל מנקס: אני איתך, אני רק מאירה, ב-א', את העתיד לבוא.
<אילן שי: אנחנו רשמנו את ההערה ואנחנו נדון בה במשרד.
<מירב ישראלי: צריך להזמין אותם אם יש להם בעיות עם התקנות האלה.
<אילן שי: בטיחות בהסעה.
<אילן שי: 9.
<אילן שי: הממונה ייתן לנהג ההסעות ברשות המקומית או לנותן שירות ההסעות של הרשות המקומית, לפי העניין, הוראות פרטניות בעניין ילד עם מוגבלות שמצבו אינו מאפשר את קיום הדרישות בתקנה 6(ז), או שנדרשות לגביו דרישות מיוחדות.
<מירב ישראלי: 6(ז).
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה סעיף קטן (ב).
<מירב ישראלי: מה זה?
<מירב ישראלי: 'נהג יבטיח כי ילד עם מוגבלות בגיל 3 עד 8 וכן ילד עם מוגבלות שבשל צרכיו זקוק למושב בטיחות ייסע', מדובר על מושב בטיחות?
<אילן שי: לא, מדובר על מקרים, זה גם אנחנו למדנו כשהיינו במרכז של בית חולים 'אלין', יש ילדים שלא יושבים בבוסטר או במושב, אלא יש להם התקנים מיוחדים שמאפשרים להם ממש שכיבה על הספסל והתקנה הזאת נועדה למקרים האלה שההסעה היא בחריגה מהתקנות בהוראות בתעבורה כדי לתת מענה שהוא יותר טוב עבור אותם ילדים מאשר מה שיש בתקנות התעבורה.
<חיה הראל: זה הרחבה.
<מירב ישראלי: אני מנסה להבין מה קורה אז.
<מירב ישראלי: נותנים לו הוראות פרטניות שהוא צריך לקיים אותן.
<אילן שי: רכב המשמש להסעת ילדים עם מוגבלות לפי תקנות אלה יכיל ערכת עזרה ראשונה; כמו כן יאפשר רכב כאמור קליטת ציוד רפואי הנחוץ לילד עם מוגבלות.
<אילן שי: לא יעשן אדם ברכב הסעת ילדים עם מוגבלות.
<שמעון אבני: לא יעשן סיגריות.
יעקב מרגי: זה אסור בכל רכב הסעה.
<אילן שי: זו הייתה בקשה, למרות שיש את האיסור, לכלול איסור מפורט.
יעקב מרגי: טוב ששמתם.
<אילן שי: אפשר לעבור ל-10?
יעקב מרגי: כן, אם לא עוצרים אותך, תמשיך.
<אילן שי: כרטיס נוסע.
<אילן שי: 10.
<אילן שי: האחראים על ילד עם מוגבלות המעוניינים בכך ימלאו טופס ערוך לפי הנוסח שבתוספת השנייה עם מידע על פרטים אישיים של התלמיד עם המוגבלות, פרטי האחראי עליו לרבות דרכי התקשרות עמו, צרכיו הרפואיים הנוגעים להסעה, רגישויות ואלרגיות שיש לו, סוג מושב הבטיחות הנדרש, ציוד נלווה, אופן עיגונו בהסעה, מסלול נסיעה ותחנות איסוף והורדה; מוסד החינוך שקיבל את הטופס ינפיק לילד כאמור כרטיס נוסע שיכלול את הפרטים שמסרו האחראים.
<אילן שי: מוסד חינוך יחליט על אופן הצגת כרטיס נוסע לפי תקנת משנה (א) בהתייעצות עם האחראים על הילד עם מוגבלות ואם ניתן, גם בהתייעצות עם הילד עם המוגבלות.
<מירב ישראלי: שוב, 'מוסד חינוך', צריך לראות איך להתייחס לזה.
<הדר ירדני: אני רוצה לשאול למה צריך להתנות את זה ברצון ההורים, למה ההורים לא מעוניינים?
<הדר ירדני: בניסיון שלנו בתקנות של הסעות לפעוטות יש מקרים שהילדים מגיעים למקום הלא נכון, הילד לא יודע לדבר.
<הדר ירדני: אני חושבת שזה חייב להיות חובה, אנחנו התקנו את זה כחובה אחרי ניסיון שהיה לנו עם טעויות שהיו בהסעת פעוטות למקומות הלא נכונים.
<אילן שי: העמדה שלנו זה שהאוכלוסייה אצלנו היא הרבה יותר רחבה, לא כולם אצלנו פעוטות ולא כל המוסעים הם ילדים, חלקם נערים שהיכולת שלהם למסור מידע, אין הבדל בינם לבין האוכלוסייה הרגילה.
<אילן שי: אנחנו לא חושבים שכולם צריכים את זה באותה מידה, ויש כאן גם עניין של פרטיות, שאנחנו לא חושבים שניתן - - - זה גם היה בדיון מול משרד המשפטים, מול הגורמים שמטפלים במשרד המשפטים בנושא של פרטיות, אנחנו לא חושבים שזה יכול להיות באופן גורף הוראה שלא בהסכמת ההורים.
<שמעון אבני: שהורה שלא רוצה לא ייתן את הפרטים.
<טליה אגמון: אני מבינה שהתקנות האלה עוסקות בילדים עם הלקויות היותר קשות ולא בילדים עם הלקויות הקלות ובוודאי בילד שצריך מושב בטיחות או צריך ציוד נלווה או צריך - - - זה צריך להיות חובה.
יעקב מרגי: מה חובה?
<טליה אגמון: שצריך להיות חובה שיהיה עליו איזה שהוא כרטיס שאומר מה הוא צריך, מה נכון בשבילו, לאן הוא צריך להגיע, איפה מורידים אותו ומי איש הקשר.
<קריאה: ומי ייתן את הפרטים האלה?
<טליה אגמון: ההורים.
<טליה אגמון: אבל זה צריך להיות חובה, זה לא רשות.
<קריאה: סליחה, ירצו ייתנו, לא ירצו לא ייתנו.
<קריאה: בואו לא נשכח שמדובר בצנעת הפרט, במצבים שאינם מסכני חיים אלה פרטים מיותרים שלא כל הורה רוצה ל - - -
יעקב מרגי: מחר-מחרתיים, אני אשאל - - -
<הדר ירדני: אני לא מבינה, ההסעות - - -
יעקב מרגי: רגע, משרד הבריאות, הערתם את ההערה, הערה במקום, תנו לנו לקיים דיון, נשמע את הצד של הארגונים של ההורים גם כן.
יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה שמחר מלווה או נהג הסעות ייתלה 'תקשיב, זה לא היה תלוי לו פה, לא ידעתי'.
יעקב מרגי: אם אני מחייב - - - צריך לחשוב, לא יודע, אני חושב שהורה הוא בעל העניין הכי גדול שהילד שלו יקבל את הטיפול או הליווי, את ההסעה הכי טובה והכי נכונה.
יעקב מרגי: אני מאמין - - - זו דינמיקה של לרדת לדקויות, אבל אני רוצה לשמוע מסביב השולחן, לא רוצה להישען על בינתי.
יעקב מרגי: מה אומרים?
<אסתר קרמר: אני אתן דוגמה כי אתמול הייתי בוועדת השמה והיה שם הורה שלא רצה שיקראו את האבחון הפסיכולוגי של הילד שלו.
<אסתר קרמר: מצאנו פתרון, אני חושבת שגם בדברים האלה אפשר למצוא פתרון.
<אסתר קרמר: אם יש הורה שיש לו איזה שהוא משהו אישי, אז אפשר באופן אישי שההורה לא ימלא אותו, אבל שזה יהיה באופן רוטיני שכל הורה לא ממלא, ואם להורה יש בעיה אישית אז שההורה יפנה, אז זה יהיה חריג.
יעקב מרגי: ברירת המחדל למלא.
<אסתר קרמר: כן, ושיהיו חריגים, הורה שיש לו בעיה.
<מירב ישראלי: אני רק רוצה להבהיר, מדובר על זה שהמלווה והנהג תמיד יודעים את הפרטים האלה, אין מצב שהם לא יודעים, זה תוספת שזה יהיה גם על הילד למקרה ש-? אני מבינה נכון?
<הדס אגמון: ב-5(3) תראי - - -
<מירב ישראלי: זאת אומרת זה עוד משהו, זה לא שהמלווה והנהג תלויים בכרטיס הזה.
<שמעון אבני: לא, הם יודעים, הם חייבים לדעת.
<הדס אגמון: ב-5(3) יש הוראה לגבי הרשימה שלמלווה יש, 'המלווה יחזיק לפני תחילת ההסעה רשימה של כל הילדים המוסעים, פרטי יצירת הקשר ותיאור מסלול הנסיעה'.
<שמעון אבני: הוא יודע, המלווה מקבל תדריך.
<מירב ישראלי: והנהג?
<מירב ישראלי: אם אין מלווה?
<שמעון אבני: אז הנהג - - -
יעקב מרגי: אנחנו לא מדברים במצב שאין מלווה.
<מירב ישראלי: לא, יש פה מקרים, אם אני מבינה, אולי אני מבינה לא נכון, יש פה איזה פער או דלתא בין מי שזכאי להסעה למי שזכאי לליווי בתקנות האלה?
<מירב ישראלי: יפה, אז יש פה בתקנות האלה ילדים שנוסעים בלי ליווי.
<שמעון אבני: יש ילדים שנוסעים בלי ליווי, נכון, בחינוך המיוחד.
<מירב ישראלי: אוקיי, אז צריך להתייחס.
יעקב מרגי: הם לא בתקנות האלה.
<מירב ישראלי: אני רואה ש - - -
<קריאה: כן, למשל ילד עם אפילפסיה - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, מירב, שנייה.
יעקב מרגי: אף אחד לא קופץ.
יעקב מרגי: ההסעות על פי חוק חינוך מיוחד, לא זקוקים לתקנות האלה.
<מירב ישראלי: זה לא אותן אוכלוסיות.
<מירב ישראלי: זאת אומרת יש חפיפה, אבל - - -
<שמעון אבני: הם עומדים בקריטריון מרחק, הם כפופים לעוד הרבה מגבלות שאין בילדים האלה.
יעקב מרגי: שאלתי בתחילת הדיון, שמעון, אילן, אני שואל שוב, בגלל שזה עולה כל פעם מחדש, הילדים שהתקנות האלה חלות עליהם, כולם, אין מציאות שאין להם ליווי?
יעקב מרגי: אל תעני, שאלתי אותך?
<אילן שי: לא, יכול להיות, גם אם מדברים רק על האוכלוסיות שמפורטות בתקנה 2 ובתקנה 3 יש הבדל בין - - - יש תלמידים שזכאים להסעה ולא זכאים לליווי.
<מירב ישראלי: נכון, יש פער.
<מירב ישראלי: לכן גם לא מפנים בתקנה 3 לאוכלוסיות של תקנה 2, אלא מפרטים, נכון?
<מירב ישראלי: אני מבינה נכון.
<מירב ישראלי: אז יש פער מסוים - - -
<שמעון אבני: יש פער.
<מירב ישראלי: יש פה בתקנות האלה ילדים שזכאים להסעה עם ליווי וילדים שזכאים רק להסעה.
יעקב מרגי: שאלתי אותך בתחילת הדיון.
<שמעון אבני: יש, יש.
<מירב ישראלי: לכן אני אומרת, הכרטיס הזה, עכשיו אני חוזרת - - -
<שמעון אבני: הכרטיס הוא לילדים לצורך העניין שנוסעים עם המלווה, הילדים הקשים, בסדר?
<מירב ישראלי: לא, אבל אני אומרת, מי שאמור לדעת את הדברים האלה זה המלווה, במקרה שיש מלווה, והנהג במקרה שאין מלווה.
<מירב ישראלי: לכן פה חסר, אני חושבת, שהנהג יידע את הפרטים.
<מירב ישראלי: אם אני מבינה נכון והכרטיס הוא אקסטרה.
<זהר פילבר: אני רוצה להעיר הערה על הכרטיס.
<זהר פילבר: מהיכרות עם המציאות של הסעות, זה עדיין מציאות שבה כן יש תחלופה של נהגים ומלווים ואני חושבת שהכרטיס הזה יכול להיות בהחלט קריטי ומציל חיים.
יעקב מרגי: אילן, להכניס חיוב, שההורים יצרפו.
<שמעון אבני: בסדר, אנחנו מכניסים את זה.
<מירב ישראלי: אז גם לגבי הנהג אתם מכניסים?
<שמעון אבני: לגבי הנהג גם, כן, במקום שאין מלווה.
<חיה הראל: מצד שני, אתה לא יכול למנוע הסעה וליווי לילד שהוריו מסרבים למלא.
<שמעון אבני: לא, זה בטח לא.
<חיה הראל: אז, סליחה - - -
יעקב מרגי: אז אמרנו, ברירת המחדל לחייב, במידה שהורה לא רוצה עומדת לו הזכות.
<זהר פילבר: אני מניחה שרוב ההורים ימלאו, לפחות מהניסיון שאני - - -
יעקב מרגי: אני אגלה את אוזנך שהרבה הורים הסתירו את האפילפטיות של הילדים שלהם, והרבה הורים הסתירו - - - או ש - - -
<אילן שי: 'והורה יכול לבקש לוותר'.
<אילן שי: הדס, זה בסדר?
<הדס אגמון: היה לנו את המודל, יש לנו את המודל כמו אצל המלווה, למלווה יש רשימה בסיסית והורים יכולים לצרף את האקסטרה.
<הדס אגמון: למה צריך שילד יפרט את הצרכים הרפואיים?
<הדס אגמון: ילד בן 16 שהלקות שלו היא לקות - - -
<מירב ישראלי: אז אני יכולה אולי לשבת איתם, לראות - - -
<זהר פילבר: אפשר לא לפרט, אבל ל - - -
<הדס אגמון: בסדר, אבל למה בכרטיס?
<הדס אגמון: זו תהיה רשימה אצל המלווה.
<זהר פילבר: בסדר, אני מקבלת את זה, אבל אני מכירה את המציאות ממקום העבודה שלי וממקומות אחרים שאני - - -
יעקב מרגי: סליחה, סליחה, יש ארבעה דיונים במקביל, לא נגיע לכלום.
יעקב מרגי: רבותיי, אני חושב - - -
<הדס אגמון: אדוני, אפשר להציע?
<הדס אגמון: לגבי המלווה יש את ההסדר, שלמלווה יש את הרשימה המינימלית ואחר כך יש את הכרטיס שהוא האקסטרה.
<הדס אגמון: יש חוסר כזה בהקשר לנהג וזה מקובל שצריכה להיות רשימה כזאת אצל הנהג.
<הדס אגמון: אבל בואו לא נשנה את המודל הזה של רשימה בסיסית אצל המבוגר והכרטיס, ככל שההורים מעוניינים, כי הכרטיס הוא חשוף גם לחבריו לנסיעה.
יעקב מרגי: התוצאה היא אותה תוצאה, אם ההורים רוצים שיצרפו.
<קריאה: אבל אם המלווה והנהג מתחלפים?
<הדס אגמון: רשימה צריכה להיות ל - - -
<מירב ישראלי: אם יש חובה שהנהג והמלווה יידעו את הפרטים, הוא לא יכול להתחלף בלי לדעת את הפרטים, אלא אם הוא עובר על התקנה.
<מירב ישראלי: אז אם יש חוסר - - - זו בעיה.
יעקב מרגי: אוקיי, ההערה מתקבלת, רצוני להורים.
<קריאה: וכמובן ההערות של מירב.
<מירב ישראלי: נראה לי שאפשר עוד לשבת על זה, כי אני צריכה עוד קצת גם לבדוק את העניין של הפרטיות.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אלה סעיפים שהיו בטיוטה הקודמת, שנגעו למספר ילדים מרבי בהסעה, הם היו בתחילת סעיף 8 בנוסח הקודם של טיוטת משרד החינוך, דובר על כך ש'לא יוסע תלמיד עם מוגבלות בהסעה שיש בה יותר מ-12 נוסעים, כולל הנהג והמלווה, ועד 10 נוסעים במידה שאין מלווה בהסעה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: במידה שמוסע בהסעה תלמיד המתנייד בכיסא גלגלים יירד ממניין המוסעים הנקוב בסעיף קטן (א) שלושה מוסעים בגין כל כיסא גלגלים, לא כולל מלווים'.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: שוב, אין פה שום התייחסות למספר ילדים מרבי בהסעה וזה בוודאי נוגע לבטיחות ההסעה.
<אילן שי: כרגע המספר המקסימלי של תלמידים מוסדר במסגרת תקנות של משרד התחבורה והעמדה שלנו, שכדי לשנות את מספר התלמידים, כי יש לזה קשר גם להגדרות של הרכב, אנחנו חושבים שצריך להשאיר את ההסדר שם במסגרת - - -
יעקב מרגי: לא, אילן.
יעקב מרגי: שמעון, זוכר את הדיונים הראשונים של - - -
<שמעון אבני: אנחנו - - -
יעקב מרגי: רגע, אני לא מצפה שבהסעה רשות מקומית, לצורך העניין, תיקח אוטובוס שלם ותתאים אותו לתקנות האלה ונכניס בתוך האוטובוס כמות בלתי מוגבלת של ילדים ולפי המגבלה של תקנות התעבורה, בסדר?
יעקב מרגי: אלה ילדים עם מוגבלויות, קלות וקשות, הרציונל של התקנות האלה נולד גם בגלל התקינה הזו.
יעקב מרגי: אנחנו חייבים לתקנן את זה, על כמה ילדים מלווה יכול להשתלט עם צרכים כאלה ואחרים?
יעקב מרגי: אי אפשר להשאיר את זה פתוח.
<שמעון אבני: לא, אז אני אגיד, עמדתנו הייתה 8 ילדים בהסעה.
<שמעון אבני: קודם כל לא נוסעים באוטובוס, רכב הסעות לילדים בחינוך המיוחד - - -
יעקב מרגי: היום אתה פה, שמעון - - -
<שמעון אבני: אבל יש הנהלה למשרד, אני לא יכול.
יעקב מרגי: הנה היא מתחלפת עוד שבועיים.
יעקב מרגי: מה אתה אומר לי, יש הנהלה?
יעקב מרגי: אנחנו מתקנים תקנות - - -
<שמעון אבני: בינתיים היא ההנהלה.
יעקב מרגי: שמעון, אני אומר בהומור.
יעקב מרגי: יש רציפות שלטונית, המשפטנים נעו באי נוחות בכיסא כשאמרתי.
יעקב מרגי: תבין, היום אנחנו שואפים לתקן בצורה אופטימלית והכי טובה שיכולה להיות.
יעקב מרגי: לא יודע מה יהיו האילוצים מחר.
<ולרי זילכה: יש מכוניות של 15 גם.
<שמעון אבני: יש מקומות, אבל אנחנו לא מסיעים.
<ולרי זילכה: אבל מסיעים אצלנו 15.
<שמעון אבני: מה זה אצלנו?
<ולרי זילכה: בבני ברק.
<שמעון אבני: בני ברק, זה בתחום הקו הירוק?
<שמעון אבני: אתמול הריצו סרטונים שם - - -
<ולרי זילכה: זה בטיחות, לא משנה איפה - - -
<חיה הראל: אבל לפי משרד התחבורה מותר עד 15.
יעקב מרגי: השאלה אם זה לפי - - -
<ולרי זילכה: כרגע הם אומרים שזה לא בתקנות.
יעקב מרגי: שמעון, חייבים לקבוע, תחשבו על זה, תביאו לנו תשובה לדיון הבא.
יעקב מרגי: תקשיב, אני גם לא רוצה להיות הכי - - - צריך להיות באמת רציונלי, כמה זה בשליטה, כמה זה בטיחותי, כמה זה לא בטיחותי.
יעקב מרגי: אין ספק שמיניבוס שנבנה ל-15 ילדים, הוא נבנה ל-15 ילדים נורמטיביים, ללא צרכים מיוחדים.
<שמעון אבני: בסדר, כמו שאמרת, נחכה ונראה.
<שמעון אבני: כרגע, אני אומר בפועל, אנחנו מפצלים הסעות.
יעקב מרגי: אתה יודע לומר לי שאתם, מול הרשויות המקומיות, אומרת לך ואני מקבל, שהיא מכירה - - -
<שמעון אבני: תמיד יהיה המקרה הבודד, כבר התחלנו את זה במקרים הבודדים שצריך למנוע אותם, אני מסכים שצריך למנוע אותם, אני אומר שככלל ההנחיה היא שאנחנו מפצלים הסעות שיש בהן יותר מ-8 ילדים בחינוך המיוחד.
<ולרי זילכה: שזה יהיה רשום בתקנות.
יעקב מרגי: מה אכפת לך שזה יהיה רשום אם אתה עושה?
יעקב מרגי: לגבי הדרכה של המלווה אתה בודק?
יעקב מרגי: תבדוק לי את הסוגיה הזו.
יעקב מרגי: תרשום, אתה תשכח.
<שמעון אבני: לא, אני לא שוכח, יש לי זיכרון פצצה.
יעקב מרגי: אמרת לי מתי השתחררת, אני כבר בהערת אזהרה, זיכרון.
<ולרי זילכה: אפשר להגיד משהו?
<ולרי זילכה: לפני כמה חודשים - - -
יעקב מרגי: עוד פעם דוגמה מבני ברק?
<ולרי זילכה: היו לנו 12 ילדים באוטו - - -
יעקב מרגי: אין אכיפה בבני ברק, את לא מבינה?
<ולרי זילכה: ביום שישי, ונפטר ילד בתוך האוטו.
<ולרי זילכה: למה?
<ולרי זילכה: כי זה לקח כל כך - - - לא שמו לב, רק כשהאמא ירדה למטה לקחת את הילד היא שמה לב, למה?
<ולרי זילכה: המלווה היה צריך 12 פעמים לעצור את ה - - -
יעקב מרגי: זה מקרה שפורסם.
<ולרי זילכה: מקרה שהיה.
<ולרי זילכה: כשאני התלוננתי לפני העירייה, אז העירייה אמרה לי 'תביאי תקנות שכתוב שאסור 12 ילדים ברכב'.
<ולרי זילכה: היה מלווה.
יעקב מרגי: הוא דיבר עם הנהג כל הדרך.
<ולרי זילכה: הוא לא שם לב שאחד נפטר.
<ולרי זילכה: הוא לא דיבר עם הנהג, זה - - -
יעקב מרגי: שמעון, כל אחד מביא מהילדות, מהקופסה האחורית שלו.
<ולרי זילכה: זה לא ילדות, זה היה לפני כמה - - -
יעקב מרגי: אני אומר מה אני מדבר.
<שמעון אבני: הוא דיבר על הילדות שלו.
יעקב מרגי: זה חופש הביטוי פה במדינה, אפילו טראמפ יכול ללמוד מאיתנו.
יעקב מרגי: תקשיבו, כל אחד מביא מהילדות, אני זוכר את ההסעות, הייתי רואה את ההסעות, ולא גרתי בבני ברק, אבל תמיד ראיתי את המלווה שלקחו אותה, לא יודע להגיד לך למה, משוחחת עם הנהג, קבוע.
יעקב מרגי: לא מצאתי מציאות - - - אני חושב אולי צריך לחשוב איפה המלווה צריך לשבת, בתקנות.
<שמעון אבני: על זה חשבנו, יש לנו - - -
יעקב מרגי: המאבטח שאבטח אותי כשהייתי שר, תמיד לקח מקום שהוא שולט על כל ה - - - אני יודע שכשאני יושב קדימה ליד הנהג אני רואה מקסימום את הדרך.
<שמעון אבני: בגלל זה אנחנו אוסרים על מלווה לשבת קדימה.
יעקב מרגי: אז למה שלא יופיע?
<שמעון אבני: מופיע, כתבנו.
יעקב מרגי: אז למה אתה מעייף אותי?
יעקב מרגי: תגיד לי שזה כתוב.
<חיה הראל: כתוב במקום שהוא יכול לראות את כל הנוסעים.
יעקב מרגי: שמעון פשוט, מהדיון הראשון כשאני מדבר הוא בכוננות, הוא לא מקשיב.
<שמעון אבני: לא, אני מקשיב.
<אמיתי שוחט: בתקנות של הרווחה באמת מופיעה הגבלה של 8, דבר ראשון.
<אמיתי שוחט: דבר שני, אם ממילא הם מפצלים אז הם יודעים שזה אמור להיות מפוצל, אז שיכתבו כמו שאמרת - - -
יעקב מרגי: תגיד לי, לא שמעת מה אמרתי לו?
יעקב מרגי: הוא בודק, הוא ייתן לי תשובה.
<אילן שי: התאמת הסעה.
<אילן שי: 11.
<אילן שי: אם אפשר ילד עם מוגבלות ייסע ברכב שנוסעים בו ילדים עם מוגבלות.
<מירב ישראלי: שוב, 'אם אפשר', אין לזה משמעות.
<מירב ישראלי: אתה מבין שאין לזה משמעות, יגידו לך 'לא היה אפשר'.
<אילן שי: עדיין לא רצינו לקבוע הוראה קטגורית שאוסרת - - -
<מירב ישראלי: אז בוא נהפוך עוד פעם את הניסוח, 'ילד יוסע בהסעה אלא אם כן היו נימוקים לא לעשות', אוקיי?
<מירב ישראלי: סליחה, התאמת הסעה, שילד עם מוגבלות יוסע ברכב שנוסעים בו ילדים עם מוגבלות.
<מירב ישראלי: זה מה הם אמרו, שמבחינתם המדיניות היא שאין הסעות מעורבות, אז פשוט להפוך את זה, בסדר?
<אילן שי: הרשות המקומית תסיע ילדים עם מוגבלות הזכאים להסעה בשתי קבוצות גיל, 3 עד 9 ו-10 עד 21, אם הדבר מתאפשר.
<מירב ישראלי: עוד פעם, שוב.
<מירב ישראלי: תקנות זה לא המלצה.
<אילן שי: בסדר, אז אותו - - -
יעקב מרגי: אם אפשר' זה זק"א, זה ארגון התנדבות, איחוד הצלה, פה זה המדינה, זה חובה.
<מירב ישראלי: השאלה אם אפשר לעשות פה דרגים נוקשים, אז לפחות שהם יצטרכו לנמק.
יעקב מרגי: הלאה, אילן.
<אילן שי: תפקידי הרשות המקומית.
<אילן שי: 12.