GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: נושא הדיון - תלמידי תיכונים בישראל במקום האחרון בישראל מבחינת כמות הפעילות הגופנית שהם עושים לפי ארגון הבריאות העולמי של חברת הכנסת מירב בן ארי, של חבר הכנסת זוהיר בהלול ושל חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.
יעקב מרגי: בדרך כלל יש לי פה, ב-DNA שלי זה רגישויות.
יעקב מרגי: יש לי שריטות.
יעקב מרגי: יש שני חברי כנסת שהם חברי ועדת חוץ וביטחון.
יעקב מרגי: איך שהם יושבים – אני ממהר.
יעקב מרגי: אז אני קיבלתי החלטה שאני לא אתן קדימה לממהרים.
יעקב מרגי: אבל ג'מאל פעם ראשונה מבקש והוא לא הולך לוועדת חוץ וביטחון - - -
מירב בן ארי: כנראה.
יעקב מרגי: והוא מהמציעים, לכן אני שכנעתי את עצמי, לאור ריבוי נקודות הזכות האלה, לתת לו לפתוח.
זוהיר בהלול: אם תסדר לו חברות בוועדת החוץ והביטחון הוא יוותר על זכות הדיבור.
יעקב מרגי: למה אתה מאתגר אותי?
ג'מאל זחאלקה: אני דווקא, כבוד יושב הראש, אנשים יקרים, חברי כנסת, מלא געגועים לוועדת החינוך, ששנים רבות – המזכירה יודעת – שאני הייתי פעיל מאד בוועדה הזאת.
ג'מאל זחאלקה: ובכל זאת הנושא שאנחנו מדברים בו הוא נושא חשוב מאד והוא נושא מערכתי, גדול, נודע לכל הציבור והשלכותיו הן גדולות מאד.
ג'מאל זחאלקה: המצב שבו – אני לא יודע אם - - -
יעקב מרגי: אנחנו רק מודעים לרחל שדואגת לנו מדי פעם.
זוהיר בהלול: רחל המדהימה.
יעקב מרגי: בבקשה, ג'מאל.
ג'מאל זחאלקה: כפי שנאמר, הכל יחסי, אז אם הכל יחסי, יש לנו שתי נקודות ייחוס בעניין הזה.
ג'מאל זחאלקה: נקודת ייחוס – המצב בישראל – זה מה שנקרא אוטורפרנס, רפרנס של עצמו.
ג'מאל זחאלקה: אני בא מתחום המדע, אז היינו עושים את אותה בדיקה על אותה חיה פעמיים, לא חיה אחרת אלא אותה חיה, פעם במצב כזה ופעם במצב כזה.
ג'מאל זחאלקה: לפני 40 שנה המצב היה טוב יותר.
ג'מאל זחאלקה: אנשים עשו יותר ספורט, התנועעו יותר, הילדים שיחקו יותר והיו פחות שמנים.
ג'מאל זחאלקה: כמובן לא היו סמארטפונים והמצב היה טוב יותר.
ג'מאל זחאלקה: אז יש התדרדרות.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם אנחנו לא ניקח את המיקום של הנוער בארץ ברמה בינלאומית אלא ברמה מקומית, יש חזרה אחורה.
ג'מאל זחאלקה: את הסיבות תיכף נגיד, בטח יהיה דיון מלומד מה הסיבות וכיצד להתגבר עליהן ואנחנו צריכים לצאת, אני מקווה כבוד יושב הראש, בהמלצות נמרצות כדי להציל את המצב.
ג'מאל זחאלקה: כי זה יכול, כמובן בחיסכון כספי, הבריאות שווה כל כסף בעולם, אבל זה יחסוך מיליארדים למערכת הבריאות אם יהיו פחות חולי סוכרת, פחות חולי השמנה, פחות חולי לב, פחות לחץ דם, פחות כל הדברים האלה.
ג'מאל זחאלקה: תאר לעצמך שזה יורד ב-10%, אז כל מערכת הבריאות תחסוך כסף לדברים אחרים.
ג'מאל זחאלקה: המצב שבו העיסוק בספורט של הנוער בארץ הוא במקום אחרון בעולם או במקום ירוד בעולם, זה מאד מדאיג והמקבילה שלו זה מקום ראשון בעולם בשימוש בסלולארי.
ג'מאל זחאלקה: גם ההשמנה אצל בני נוער היא מאד גבוהה.
ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, אצל בני נוער ערבים היא עוד יותר גבוהה.
ג'מאל זחאלקה: זה מסמן שהאוכל לא בריא.
ג'מאל זחאלקה: כלומר אוכלים אוכל לא בריא ואין פעילות גופנית.
ג'מאל זחאלקה: שני הדברים האלה מביאים - - -
זוהיר בהלול: כי אין מתקנים.
ג'מאל זחאלקה: תיכף אנחנו נגיד על מתקנים ועל עידוד.
ג'מאל זחאלקה: לפעמים יש מתקנים ואנשים לא הולכים.
ג'מאל זחאלקה: אני תיכף אגיד כמה מילים גם על זה.
יעקב מרגי: הראייה, מי שרוצה להתאמן מתאמן בכל דרך, גם כשאין מתקנים.
יעקב מרגי: אבל גם וגם, צריך את הכל.
ג'מאל זחאלקה: אז יש לנו בעיות.
ג'מאל זחאלקה: קודם כל זה שלא עוסקים בספורט אז יש יותר עישון.
ג'מאל זחאלקה: מעשנים סיגריות, טבק.
ג'מאל זחאלקה: זה נזק בריאותי אדיר.
ג'מאל זחאלקה: יש יותר אלכוהול.
ג'מאל זחאלקה: יש יותר סמים ברמות מאד גבוהות וזה לא משתפר, המצב הזה.
ג'מאל זחאלקה: הוא נעשה יותר גרוע.
ג'מאל זחאלקה: גם נכנסים סמים חדשים שהם מסוכנים יותר מהסמים הקלאסיים, גם הנזקים הבריאותיים והחברתיים שלהם הם אדירים.
ג'מאל זחאלקה: ואז יש לנו מצב שנוער, שבממוצע כמובן, כושר ירוד, קורדינציה דפוקה.
ג'מאל זחאלקה: יותר סוכרת, יותר השמנה, יותר משקל יתר וכל הדברים האלה.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לעשות משהו בנדון וצריך כאן משהו מערכתי.
ג'מאל זחאלקה: קודם כל, חבר הכנסת זוהיר בהלול דיבר על מתקנים.
ג'מאל זחאלקה: אז ביישובים שמצבם הסוציו-אקונומי לא טוב, במיוחד ערבים, אין מתקנים.
ג'מאל זחאלקה: או שיש מעט מתקנים.
ג'מאל זחאלקה: אבל גם כשיש מתקנים, במקומות רבים זה עולה כסף.
ג'מאל זחאלקה: זה עולה כסף.
ג'מאל זחאלקה: אני בתור אבא יודע את זה טוב מאד, שאני נאלץ לשלוח את הבנות שלי ולשלם הרבה כסף על קורסים של הפעלה – אם זה בצורות שונות של ריקודים, אם זה פלמנקו או זה משהו אחר, אז זה עולה הרבה כסף.
ג'מאל זחאלקה: כי זה משמח את הילדים.
ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לשלוח את הילד לעשות רק אתלטיקה.
ג'מאל זחאלקה: אתה צריך לשלוח אותו גם לדברים אחרים.
ג'מאל זחאלקה: גם קורסי שחייה עולים הרבה כסף.
ג'מאל זחאלקה: צריך למצוא את הדרכים שזה יעלה פחות כסף.
ג'מאל זחאלקה: כשזה עולה כסף, כבוד יושבה הראש, זה כמובן פוגע בעיקר בשכבות החלשות.
ג'מאל זחאלקה: כי העשירים יש להם את הכסף לשלוח את הילדים שלהם למקומות.
ג'מאל זחאלקה: זה לא מפריע להם.
ג'מאל זחאלקה: מי נדפק?
ג'מאל זחאלקה: העניים.
ג'מאל זחאלקה: ואז היום אנחנו חיים במצב שהעניים הם שמנים יותר.
ג'מאל זחאלקה: פעם היה להיפך.
ג'מאל זחאלקה: העניים הם שמנים יותר, יש להם השמנת יתר, יש להם יותר מחלות.
יעקב מרגי: פעם גם היה שמי שהיה רזה אמרו לו מה, אתה חולה?
יעקב מרגי: מי שהיה שמן - - -
מירב בן ארי: בריא.
ג'מאל זחאלקה: האוכל הבריא עולה יותר כסף היום.
ג'מאל זחאלקה: פעם עלה פחות כסף.
ג'מאל זחאלקה: אני גדלתי בסביבה ש - - -
מירב בן ארי: לא, פעם לא הייתה בכלל מודעות.
מירב בן ארי: היום יש יותר מודעות.
ג'מאל זחאלקה: באופן טבעי, נכון, מודעות.
יעקב מרגי: בסוגיית הסוכרת, רק משפט.
יעקב מרגי: אני לא רציתי לדבר, אבל בסוגיית הסוכרת היה דיון ומשרד הבריאות אמר שיש שתי אוכלוסיות שפעם לא סבלו מסוכרת – התימנים ומהגזר הערבי.
<קריאה: נכון וגם האתיופי.
יעקב מרגי: והאתיופי.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני עושה את הקניות ואני עושה קניות עם הרבה מתושבי המגזר הבדואי – איפה שאני עושה.
יעקב מרגי: אני מסתכל על העגלה שלהם ואני אומר לעצמי – איך דפקנו אותם.
יעקב מרגי: פעם היינו מתגאים שהוא לוקח לחם, לבנה, שמן זית, בא יום שלם.
יעקב מרגי: אתה רואה בכמויות.
יעקב מרגי: אני אומר איך דפקנו אותם.
יעקב מרגי: אני אומר איך האינטגרציה הזו לפעמים יש לה גם מחירים.
זוהיר בהלול: רק בזה דפקתם את הערבים?
יעקב מרגי: ידעתי.
יעקב מרגי: התלבטתי.
יעקב מרגי: לא רציתי לומר את זה, כי ידעתי שזה לקחת את העוולות.
יעקב מרגי: ידעתי, מה אני אעשה?
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש הרבה דברים, וכבוד יושב הראש, אני רוצה ללכת עשרה צעדים קדימה.
ג'מאל זחאלקה: צריך לעשות עם הנושא הזה מהפכה.
ג'מאל זחאלקה: צריך שתהיה תכנית לאומית ממומנת.
ג'מאל זחאלקה: חכי שנייה.
יעקב מרגי: גברתי, תדברי ברשות דיבור.
ג'מאל זחאלקה: שתהיה פרישה שכמו שהיום אנחנו רוצים שלכל ילד יהיה בית ספר לידו, לכל ילד יהיה בהישג יד.
ג'מאל זחאלקה: כלומר ספורט לכל ילד.
ג'מאל זחאלקה: לא סמארטפון לכל ילד.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, יהיה בהישג יד גם מבחינת משפחתו.
ג'מאל זחאלקה: אסור שילד-.
ג'מאל זחאלקה: נקבע כלל כאן בוועדה הזאת, ואני גאה בכך שהייתי שותף לו, שלא מונעים מילד ללכת לטיול בגלל מצבו הכספי.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר צריך.
ג'מאל זחאלקה: אי אפשר למנוע מילד לעשות ספורט בגלל מצבו הכספי.
ג'מאל זחאלקה: זה הכלל.
יעקב מרגי: נפש בריאה בגוף בריא.
מירב בן ארי: ראשית, אני דווקא רוצה - - -
ג'מאל זחאלקה: ואני מתנצל שאני צריך לצאת.
יעקב מרגי: קיבלנו מראש.
מירב בן ארי: אני רוצה לציין את זה שזה דווקא טוב שהדיון הזה נעשה דווקא ביום הבריאות, כי זה גם קשור.
מירב בן ארי: כי כמו שאמר חבר הכנסת זחאלקה, ואני לא אחזור על דברים שלו, אני מסכימה איתו, אני אדבר רק על דברים אחרים.
מירב בן ארי: אז גם זה יום הבריאות, גם זה לברך אותך בתפקידך החדש, כמפמ"ר החדש של משרד החינוך, מה שנקרא יש לך כבר הרבה עבודה, אני מניחה, אז נאחל לך הרבה הצלחה.
<גיא דגן: תודה.
מירב בן ארי: אני מודה שכבר דיברתי עם מיכל המנכ"לית כבר לפני חודשיים וחיכינו לך, גם בכדי לעשות את הפעילות עם אתנה, אבל גם בכלל לקדם הרבה דברים.
מירב בן ארי: תראה, בעיני העניין של זה שאין לנו ספורט, אין לנו מספיק ספורטאים, הכל מתחבר ביחד.
מירב בן ארי: גם המצב בבתי הספר.
מירב בן ארי: זאת אומרת הדרך היחידה שהיום יש ספורטאים אולימפיים, נגיד כמו בשיט או בג'ודו, זה רק אם הם התאמנו בחוגים מחוץ לבתי הספר.
מירב בן ארי: זאת אומרת, העניין של הספורט ההישגי בכלל לא מטופח בבית הספר.
מירב בן ארי: זאת אומרת אם אתה רוצה לגדל את הילד שלך לאלוף אולימפי תשלם ותשים אותו בחוג.
מירב בן ארי: כי בתוך בית הספר זה כנראה לא יקרה.
מירב בן ארי: דבר שני שאני רוצה להתייחס בעניין הזה, זה שקראתי – ועזוב את הכתבה שהייתה בידיעות וב-YNET.
מירב בן ארי: קראתי באוגוסט דווקא עוד כתבה מאד מעניינת, שבה ילדים סיפרו שהשיעור הוא שיעור חופשי אצל חלק מבתי הספר.
מירב בן ארי: תראה, אתה לא יכול עכשיו להשתלט על כל בתי הספר ואתה הולך להיות המפקח, אבל לקחת את זה כאיזו שהיא משימה שילדים בתפיסתם לא חושבים שזה שיעור חופשי.
מירב בן ארי: משהו אחד לא ברור לי.
מירב בן ארי: היום יש בגרות בספורט, כמו שהיה פעם.
מירב בן ארי: חלק מקבלת תעודת בגרות זה בגרות בספורט.
מירב בן ארי: זאת אומרת זה תנאי, כי גם במאמר שקראתי באוגוסט, שוב, לא באחרון שהיה את הזה, אמרו שזה כבר לא חובה.
מירב בן ארי: אני זוכרת – אתם כנראה תתקנו אותי – אבל אם אתם אומרים שבכל בתי הספר זה תנאי לקבלת בגרות, אז זה - - -
יעקב מרגי: אני אתן לכם זכות דיבור.
מירב בן ארי: אין בעיה, שירשמו להם את זה.
מירב בן ארי: אז גם העניין של הבגרות, השאלה למה זה לא מביא להישגים זו שאלה אחרת שצריך לבדוק את עצמנו.
מירב בן ארי: וכמובן, בעיקר ביום הבריאות, בעיקר שבעניין שהוועדה הזו שאני חברה בה, דנה ללא הרף על אורח חיים בריא, שזה חלק בלתי נפרד, שאנחנו בתוך בית הספר מנסים ואפילו אישרת את התקנות של הפיקוח.
מירב בן ארי: העניין הוא שזה מתחבר - - -
יעקב מרגי: הוגשה רביזיה.
יעקב מרגי: על ידי סיעת יהדות התורה.
יעקב מרגי: התקיים דיון ברביזיה הזו בתקנות המזון הבריא במוסדות החינוך ביום שלישי.
מירב בן ארי: הבא?
מירב בן ארי: מוזר.
מירב בן ארי: אבל בכל מקרה זה הכל מתחבר בעיני ביחד.
מירב בן ארי: כי זה לא רק בשיעור ספורט שהמורה פוגש את התלמידים, אלא זה גם בכישורי חיים וגם במפתח הלב ובכל מיני אופציות שבהן המורה, המחנכת מדברת מול הכיתה ומדברת איתם על אורח חיים בריא, על החשיבות של תזונה נכונה.
מירב בן ארי: דיברנו על ההשפעות של עישון, על אלכוהול.
מירב בן ארי: אני גם בוועדת נגע הסמים ואנחנו רואים מה קורה בבתי הספר.
מירב בן ארי: אנחנו יודעים שזה יצא מתוך בתי הספר, הנושא של העישון והמחששות וכל אלה, אבל עדיין חשוב לומר שמבחינת אחוזים, זאת אומרת זה לא ירד, בטח לא העישון, בטח המעבר לנרגילות, ובטח כמובן התופעה שאנחנו מתעסקים בה הרבה, שזה האלכוהול וגם השימוש בקנאביס ובמריחואנה בתוך בתי הספר.
מירב בן ארי: לסיכום אני כמובן באמת מאחלת לך בהצלחה.
מירב בן ארי: אני חושבת שיש לך הרבה עבודה, אבל אני רק רוצה שתבין שאנחנו פה, חברי הכנסת מכל הסיעות, באמת מאד מגויסים לעניין הזה, גם לבריאות, גם לאורח חיים בריא, אבל בטח לספורט ויש לי פה שני ספורטאים לצידי, בטח הם שולטים בתחום יותר טוב ממני אפילו.
זוהיר בהלול: אז אם כבר דיבר על טאלנטים, אני לא הטאלנט, יש פה שני טאלנטים.
מירב בן ארי: אתה טאלנט יותר מכולם.
מירב בן ארי: עזוב, כל מקום שאתה מגיע, כולם רוצים להצטלם עם זוהיר.
זוהיר בהלול: יואל רזבוזוב השתתף באולימפיאדת - - -
יעקב מרגי: ואני חשבתי רק עם אורן חזן.
יעקב מרגי: לא, עם זוהיר, אתה לא מבין.
יעקב מרגי: הוא כוכב.
זוהיר בהלול: יואל אמור היה להשתתף באולימפיאדה שנייה, אבל יש גם את שלומית ניר, שהשתתפה בשתי אולימפיאדות – בשנת 1968 ובשנת 1972.
זוהיר בהלול: אתה בשנת 2004 והיית אמור בשנת 2008, אז באמת הם אנשים שמכבדים את הפאנל, את הכנס הזה, את הישיבה הזו.
זוהיר בהלול: יש דבר מוזר, אדוני יושב הראש.
זוהיר בהלול: יש לנו כמה מתקני ספורט בבתי הספר, שננעלים אחר הצהריים ושמים שומרים כדי למנוע מילדים להיכנס – רחמנא ליצלן – לאולמות.
זוהיר בהלול: זה בלתי נתפס.
זוהיר בהלול: זה ליד ביתי.
מירב בן ארי: כן, אבל זה חשש מוונדליזם.
זוהיר בהלול: כן, אבל מה?
יעקב מרגי: אבל איפה זה?
יעקב מרגי: זה ברשויות שיש וונדליזם.
יעקב מרגי: יש רשויות מקומיות, לדוגמא אני יודע את זה מבאר שבע - - -
מירב בן ארי: כן, שאתה יכול להיכנס ל - - -
יעקב מרגי: שאחר הצהריים כל בתי הספר, כל המתקנים פתוחים.
יואל רזבוזוב: אבל בכסף.
מירב בן ארי: לא בכסף.
יעקב מרגי: כל מגרשי הכדורסל.
מירב בן ארי: אתה יכול להיכנס.
מירב בן ארי: המגרשים פתוחים, לא האולמות.
זוהיר בהלול: זו הביצה והתרנגולת.
זוהיר בהלול: כי אם תפתח את שעריהם של האולמות האלה, אתה תפחית בבוא הזמן את הוונדליזם.
זוהיר בהלול: איך תטפל בוונדליזם?
זוהיר בהלול: איך רודי ג'וליאני בניו יורק הפך את המדינה הכי פושעת בעולם למדינה מאד פוזיטיבית?
זוהיר בהלול: תכנית החלונות השבורים.
יעקב מרגי: אתה רוצה להגיד לי שהיום בלילה אתה נכנס לברונקס?
זוהיר בהלול: אני נכנס.
זוהיר בהלול: אני חושב.
זוהיר בהלול: להארלם אנשים לא נכנסו, והנה, אחר כך נכנסו.
זוהיר בהלול: אוקיי, זה לא אוטופיה, אבל ככה אתה נלחם בוונדליזם ובחוליגניות וגם באלימות באופן כללי.
זוהיר בהלול: אני למשל לא בעד העובדה שהשוק האפור השתלט גם על הספורט, כמו שהוא השתלט על החינוך.
זוהיר בהלול: מי שידו משגת אז הוא מלמד את הילדים שלו יותר טוב ומי שידו משגת, שולח את הילדים שלו לחדרי כושר.
זוהיר בהלול: ואם אין למשפחה, אז מה?
זוהיר בהלול: הילד ישוטט בכבישים וברחובות בחוסר מעש?
זוהיר בהלול: וחוסר המעש, למשל דיברתם על עישון, לא דיברתם על תרבות הנרגילה.
זוהיר בהלול: אצלנו בחברה הערבית תרבות הנרגילה השתלטה.
יעקב מרגי: ובזה דפקתם אותנו, אותו דבר, אל תדאג.
זוהיר בהלול: בזה דפקנו, כן.
מירב בן ארי: דווקא נגע הסמים הרבה יותר חזק מסיגריות.
יעקב מרגי: דפקתם אותנו.
יעקב מרגי: אנחנו דפקנו אתכם באוכל, אתם דפקתם אותנו בנרגילה.
יעקב מרגי: הנה, החזרתי לך.
יעקב מרגי: אנחנו תיקו בשלב הזה.
זוהיר בהלול: באמת לא ייאמן.
זוהיר בהלול: אז אני כמובן רואה בעיניים תוגות ונוגות את העובדה שהכושר הגופני של דור העתיד שלנו הוא כושר גופני פחות ונחות לעומת מה שהיה לפני הרבה שנים ודיברו, אני לא רוצה לחזור, על הסמארטפונים והנגע הזה של הסמארטפונים.
זוהיר בהלול: אני חושב שהדיון הזה הוא מאד חשוב, מאד ערכי, ואני מאד מקווה שבאמת נבנה איזה שהוא מודל שיאפשר לא רק תזונה בריאה, אלא גם פעילות גופנית שיכולה לעתים גם להילחם, להיות קטלי
זוהיר בהלול: זאטור של תזונה לא נכונה.
זוהיר בהלול: מכיוון שברגע ששורפים וזה, אז אני חושב שזה גם מעצב את הגוף בצורה אחרת.
זוהיר בהלול: דיון חשוב מאד.
זוהיר בהלול: הלוואי שאנחנו נצא במסקנות.
יעקב מרגי: ניתן לחבר הכנסת יואל רזבוזוב לדבר ונפתח את הדיון אחר כך עם האורחים שלנו.
יואל רזבוזוב: תודה כבוד יושב הראש, תודה על הדיון.
יואל רזבוזוב: דיון באמת חשוב כמו שאמרו לפני חברי.
יואל רזבוזוב: אני חושב שהממצאים של הסקר לא מפתיעים אותנו.
יואל רזבוזוב: אני לא אחזור על העולם הגלובאלי, על האינטרנט, על זה שהילדים עושים פחות פעילות גופנית.
יואל רזבוזוב: מה שהם עושים היום בבית הספר זה שני שיעורי ספורט בשבוע.
יואל רזבוזוב: לדעתי זה לא מספיק, לכן הגשתי הצעת חוק.
יואל רזבוזוב: באמת, אני לא אוהב להתערב עם חוקים, על ידי חקיקה במערכת החינוך בתכנים - - -
יעקב מרגי: אל תדאג, גם משרד החינוך לא אוהב.
יואל רזבוזוב: בתכנים חינוכיים, אבל כשאין ברירה וכשאנחנו רוצים לפחות להניע את התהליך, אז לכן הגשתי מינימום שעה שלישית.
יואל רזבוזוב: אני גם יודע כמה זה עולה וישבתי עם המפקח הקודם.
יואל רזבוזוב: אנחנו גם נאחל בהצלחה לגיא, המפקח החדש.
יואל רזבוזוב: יש לו הרבה עבודה.
יואל רזבוזוב: אני חושב שבסוף, בעלות מול תועלת אנחנו נחסוך הרבה יותר כסף בעתיד אם אנחנו נשקיע בשעה שלישית, רביעית.
יואל רזבוזוב: לא כל הילדים בארץ עושים ספורט אחרי הצהריים וגם על זה ראינו מחקרים.
מירב בן ארי: רובם לא עושים.
יואל רזבוזוב: יש הרבה בתי ספר שהם ללא מתקני הספורט.
יואל רזבוזוב: אני גם ראיתי את הסטטיסטיקה ואני חושב שאנחנו כאן כולנו צריכים להתגייס.
יואל רזבוזוב: אין קואליציה-אופוזיציה.
יואל רזבוזוב: אני גם די מופתע בוא נגיד.
יואל רזבוזוב: חשבתי שהדיון יהיה הרבה יותר גדול.
יואל רזבוזוב: על חוק וינגייט לא היה פה מקום לנשום.
יואל רזבוזוב: והמצב הזה, שהילדים שלנו סובלים, 11% סובלים מבעיות השמנה וכל זה, אני חושב שהבעיה היא לא פחות חמורה, אבל איך שהוא אנשים לא הגיעו לכאן.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו כאן צריכים לזעוק וכולנו ביחד צריכים להתגייס ולדחוף את - - -
יעקב מרגי: ללמד עליהם זכות, יש דיונים מקבילים.
יואל רזבוזוב: זה סדר עדיפויות של משרד החינוך ואני חושב שאנחנו פה, על ידי הכוח הפרלמנטארי שיש לנו, צריכים להביא לכאן.
יואל רזבוזוב: מה שקורה בשיעורי חינוך גופני, אני לא יכול להאשים את המורים.
יואל רזבוזוב: אני מכיר הרבה מהמורים, כי 11 שנים גרתי פיזית בתוך מכון וינגייט וראיתי שבסך הכל הם עוברים הכשרה טובה ויש הרבה מחברי.
יואל רזבוזוב: איך שמגיעים לבית הספר וקודם כל אני חושב שחצי שיעור מבזבזים על הקראת שמות.
יואל רזבוזוב: אני חושב שבעידן הטכנולוגיה החדשה, לא יודע, אפשר איך שהוא - - -
יעקב מרגי: מתי היית בבית ספר תיכון לאחרונה?
יואל רזבוזוב: אני לא מזמן.
יואל רזבוזוב: אני לא כזה - - -
יעקב מרגי: הבן שלי גורם לי לבוא לבית הספר תיכון יותר מאשר אבא שלי בא על כל האחים שלי.
יעקב מרגי: בוא תקשיב, אני מחכה בבוקר, על מה הולך לו?
יעקב מרגי: לקרוא שמות?
יעקב מרגי: לחפש את התלמידים לוקח לו חצי שעה.
יואל רזבוזוב: אז יש לו 40 דקות נטו, שרוב הזמן הולך על הקראת שמות.
יואל רזבוזוב: בסוף לא באמת מביאים לפעילות.
יואל רזבוזוב: שמתי גם תלונות שפתאום מפתיעים בבוחן פתע, ריצת 2,000, למה לא לתת להם להתכונן, כי זה יכניס אום לאיזו שהיא רוטינה ולמודעות.
יואל רזבוזוב: יש הרבה.
יואל רזבוזוב: אני לא חושב שעכשיו נכנס לרזולוציה, אבל אני חושב שכדאי שאנחנו ניכנס לכל הרזולוציות, ניקח את הנושא בידיים כי הנושא הוא חשוב ביותר ואני באמת מברך על כך שאנחנו מקיימים את הדיון הראשון ונמשיך עם זה, כי זה נושא מאד מאד חשוב לכל החברה.
יעקב מרגי: נצא גם עם סיכומים.
יעקב מרגי: אין ספק שהדיון הוא נכון א' למשרד החינוך בהגברת המודעות אצל התלמידים, ומשרד התרבות שנושק לכל החברה בישראל.
יעקב מרגי: אנחנו משקיעים בתיאטרון, בקולנוע, ואני לא מקל ראש בשום דבר.
יעקב מרגי: אני חושב שזו גם תרבות.
יעקב מרגי: לא לחינם משרד התרבות והספורט ביחד.
יעקב מרגי: בכוונה אני ממקד, כי לא נזרוק את הכל על משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני כבוגר מערכת החינוך הממלכתית של מדינת ישראל, שנאתי שיעור ספורט.
יעקב מרגי: כי פעם בחצי שנה היינו על המזרנים וריצות הבוקר האלה סביב הלא נודע.
יעקב מרגי: מה זה פס רחב?
יעקב מרגי: אני יודע שרק עבודות רס"ר, לנקות את הבסיס, עושים בפס רחב.
יעקב מרגי: יש מי שבנוי לריצת 1,000, יש מי שלא בנוי לריצת זה.
יעקב מרגי: הסיוט הזה, לא אוהבים שיעור ספורט.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אם אתה נכנס, קח את זה.
יעקב מרגי: ואני לא לחינם הקצנתי ואמרתי – הוא מחפש את התלמידים.
יעקב מרגי: הוא מחפש את התלמידים, אני אומר לך.
יעקב מרגי: זה הפך להיות כאילו ששיעור ספורט זה משהו-.
יעקב מרגי: תבדוק גם מה מעמיסים על המורה לספורט בבית ספר תיכון.
יעקב מרגי: לתת לו מגוון רחב.
יעקב מרגי: איזה מתקנים יש לו?
יעקב מרגי: עם מה הוא בא ללמד?
יעקב מרגי: בכלל, מודעות לחינוך גופני.
יעקב מרגי: מודעות לבריאות הגוף.
יעקב מרגי: זה קטע של משרד החינוך.
יעקב מרגי: במשרד התרבות, כל האווירה.
יעקב מרגי: כל האווירה של החברה הישראלית צריכה ללכת לשם.
יעקב מרגי: בואי אני אגיד לך את האמת, אני הייתי שר דתות.
יעקב מרגי: תקשיבי טוב, לא יודע, זה היה קמפיין קצר.
יעקב מרגי: לקח לי כמעט כל הקדנציה לייצר אותו בלפ"מ, כי אנחנו אלופים בבירוקרטיה.
יעקב מרגי: לפ"מ זו לשכת הפרסום הממשלתית.
יעקב מרגי: הקמפיין הזה הופיע בערוץ 2 שבועיים, אבל עשה הד יותר, לא בגלל הבעיה שבגללה יצרנו את הקמפיין, אלא מהפחד של האנשים ואני אסביר לכם.
יעקב מרגי: נכנסתי לתפקידי כשר הדתות בשנת 2009.
יעקב מרגי: בעיה ראשונה שמים לי, בא מישהו, דופק לי בדלת, עוד 30 יום נינווה נחרבת.
יעקב מרגי: לא נינווה.
יעקב מרגי: עוד 30 יום אין לנו איפה לקבור בכל גוש דן.
יעקב מרגי: מצוקת קבורה במדינת ישראל.
יעקב מרגי: נגמרו השטחים.
יעקב מרגי: מאז יש את מגדלי אקירוב, מגדלי בבלי.
יעקב מרגי: מי שנוסע על כביש 5 מצד שמאל רואה את מגדלי מרגי.
יעקב מרגי: זה אלה הקומות שיצרנו.
יעקב מרגי: עשינו קמפיין בערוץ 2 ומי שראה אותו – לקחנו את כל גוש דן, לקחנו את שטחי הקבורה שיש בגוש דן ויזואלית, והעמדנו את מגדלי עזריאלי באמצע.
יעקב מרגי: כמה מגדלי עזריאלי יכולנו.
יעקב מרגי: זה קומות.
יעקב מרגי: כמה הכנסנו במגדלי עזריאלי בקומות.
יעקב מרגי: זו המודעות לקבורה בקומות ופיתחנו את זה.
יעקב מרגי: אני יודע שכשלמשרד ממשלתי כואב משהו, הוא יוצא בקמפיין, צוות התערבות, משהו.
יעקב מרגי: אווירה.
יעקב מרגי: זה שאנחנו רואים רוכבי אופניים וזה שאנחנו רואים את הרצים בשולי הדרך.
יעקב מרגי: אתה יודע, המדינה השקיעה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני נוסע הרבה.
יעקב מרגי: מסלולי רכיבה, טוב שכך, נכון?
יעקב מרגי: וצריך, שלא תחשבו.
יעקב מרגי: אבל כואב לי הלב לראות אותם שוממים.
יעקב מרגי: פה ושם איזה רוכב אופניים אחד או שניים, מי פחות, מי יותר.
יעקב מרגי: תלוי גם באזורי המגורים.
יעקב מרגי: קילומטרים של מסלולי רכיבה.
יעקב מרגי: איפה המודעות?
יעקב מרגי: השקעתם כבר.
מירב בן ארי: תלוי איפה אתה גר.
<קריאה: לא, אתה פשוט לא נוסע בשבת.
<קריאה: הרכיבה היא בשבת.
יעקב מרגי: אז שבת.
יעקב מרגי: אני רק אומר, גם שבת לבד זה לא מספיק.
יעקב מרגי: אני אומר אווירה.
יעקב מרגי: לדחוף.
יעקב מרגי: אלה שהולכים ורצים, רצים בגלל שהם רוצים את זה.
יעקב מרגי: מכורים לכך, לא בגלל שיש מודעות.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם, נכון, היום - - -
יואל רזבוזוב: לא רק בשבת.
יעקב מרגי: היום, כשבאמת מרכיבי המזון שלנו כמעט כולם לא בריאים, גם מה שמוכרים לנו כמזון בריא, אשרי המאמין.
יעקב מרגי: בואו נחיה בבלוף הזה, נאכל אותו.
יעקב מרגי: מרכיב המזון שלנו לא בריא.
יעקב מרגי: צריך לתת לו אלטרנטיבה.
יעקב מרגי: האלטרנטיבה זה ספורט.
יעקב מרגי: צריך מודעות.
יעקב מרגי: רבותי, ספורט צריך מודעות.
יעקב מרגי: חינוך גופני צריך מודעות.
יעקב מרגי: ולכן פה זה התפקיד של משרד התרבות ושל משרד החינוך.
יעקב מרגי: עם מי נתחיל?
יעקב מרגי: מי מתנדב ראשון?
<שלומית ניר טור: ממני, בבקשה.
<שלומית ניר טור: שמי שלומית ניר טוב, אני ממשרד התרבות והספורט.
<שלומית ניר טור: כמו שציין זוהיר, הייתי פעם ספורטאית אולימפית, והיום בשבילי המשחקים האולימפיים זה שעם ישראל יעסוק בפעילות גופנית ובספורט.
יעקב מרגי: לאלה שיש להם חור בהשכלה, באיזה תחום?
זוהיר בהלול: שחיינית.
<שלומית ניר טור: הייתי שחיינית גם במקסיקו סיטי וגם במינכן, כשקרה האסון.
יעקב מרגי: אני אגלה לך סוד.
יעקב מרגי: פעם כשהייתי ילד רואה טלוויזיה, כשהיו משחקים אולימפיים רק לבריכה הייתי הולך.
<שלומית ניר טור: נכון, אז הנה.
יעקב מרגי: אבל לא היה לזפזפ בתקופה שלי, אז הייתי מחכה רק לשחייה.
<שלומית ניר טור: אז בשנת 1972 במינכן, אני שחיתי.
<שלומית ניר טור: אבל באמת, היום בשבילי הדבר החשוב ביותר זה לא ספורט תחרותי, הישגי, אלא ספורט לכל.
<שלומית ניר טור: ואני מבקשת שאנחנו נכניס לטרמינולוגיה הזאת גם את המונח פעילות גופנית.
<שלומית ניר טור: לא כל אחד עושה ספורט.
<שלומית ניר טור: יש כאלה ששומעים את המילה ספורט, הם - - -
יעקב מרגי: אנחנו מכוונים למה שאת אומרת.
<שלומית ניר טור: פעילות גופנית.
<שלומית ניר טור: אז בואו - - -
יעקב מרגי: על הספורט ההישגי נדבר.
<שלומית ניר טור: אני רוצה לחלק את זה לשניים.
<שלומית ניר טור: מטעם משרד התרבות והספורט בשלוש השנים האחרונות נעשית עבודה ענקית בתכנית לאומית שנקראת פרחי הספורט.
<שלומית ניר טור: אנחנו משקיעים עם המועצה להימורים, עם המשרד, עם האוצר, עם משרד החינוך, תקציבים מאד גדולים על מנת שילדים מגיל 8 עד 12 - - -
יעקב מרגי: מה זו התכנית הזאת?
יואל רזבוזוב: אנחנו גם נעשה על זה דיון.
יואל רזבוזוב: אני ביקשתי.
<שלומית ניר טור: יעסקו בפעילות גופנית וספורט גם בתוך בית הספר וגם בשעות אחר הצהריים.
<שלומית ניר טור: אז זאת תכנית אחת.
<שלומית ניר טור: מאידך גיסא, אתם דיברם ואני יותר ממסכימה שזו צריכה להיות תכנית רוחבית.
<שלומית ניר טור: זה לא במערכת החינוך.
יעקב מרגי: בלבד.
<שלומית ניר טור: אני אדבר טיפה אחר כך ותוסיף אולי נציגת משרד הבריאות.
<שלומית ניר טור: זו תכנית לאומית לאורח חיים פעיל ובריא שעוסקת בשני תחומים – תזונה ופעילות גופנית, כי הם כל כך משפיעים על איכות החיים שלנו, על הבריאות שלנו, על הנושא החברתי, על הנושא של פשיעה, על כל הנושאים האלה, כולל שפורסם שגם הישגים לימודיים מושפעים מהעיסוק בפעילות גופנית.
<שלומית ניר טור: אז בוודאי ובוודאי.
<שלומית ניר טור: מדובר לא רק במערכת החינוך, אלא ברשויות המקומיות ובמקומות עבודה.
<שלומית ניר טור: ליצור אווירה אתה לא יוצר רק במערכת אחת.
<שלומית ניר טור: צריכים כולם לשמוע את זה מכל המקומות.
יעקב מרגי: אבל צריך מישהו שיתכלל את זה.
<שלומית ניר טור: נכון.
יעקב מרגי: ולכן האכסניה הטבעית ואני חושב שאפילו חוק יסוד הממשלה נותן לכם את המנדט – זה משרד התרבות.
<שלומית ניר טור: אז אני רוצה לחזק ולומר.
<שלומית ניר טור: בסוף נובמבר 2011 עברה החלטת ממשלה לתכנית לאומית לחיים פעילים ובריאים על שני התחומים האלה – תזונה ופעילות גופנית.
<שלומית ניר טור: הוביל אותה משרד הבריאות.
<שלומית ניר טור: שותף לה משרד התרבות והספורט ומשרד החינוך.
<שלומית ניר טור: יש היום שלושה משרדים שמובילים את התכנית.
מירב בן ארי: על מה את מדברת, על אפשרי בריא?
מירב בן ארי: אוקיי, אנחנו דיברנו גם על זה.
<שלומית ניר טור: אפרופו אפשרי בריא, רק להגיד למה מיתגנו את זה ככה, כי המדינה צריכה לאפשר, הרשות המקומית צריכה לאפשר את התנאים.
<שלומית ניר טור: כל אדם ואדם צריך לדעת שזה אפשרי עבורו.
<שלומית ניר טור: זה נוגע בילדים מאז שהם נולדו עד המוות.
<שלומית ניר טור: הרי תזונה ופעילות גופנית זה כל אדם ואדם.
<שלומית ניר טור: ולכן אני קוראת לכם חברי הכנסת, לדאוג לזה שהמשרדים הללו יהיו מחויבים לתכנית הזאת במאה אחוז ושהאוצר יהיה מחויב.
מירב בן ארי: לא, לא, אבל הם מחויבים.
מירב בן ארי: אנחנו מלווים את אפשרי בריא גם בחינוך וגם ברווחה.
יעקב מרגי: את יודעת מה הבעיה?
יעקב מרגי: שמשרדי הממשלה הם האחרונים - - -
<שלומית ניר טור: הם לא מחויבים מספיק.
<שלומית ניר טור: אני אומר לכם.
מירב בן ארי: מה זה אומר תכלס בפעילות שאת עושה בתפקיד שלך, איך זה משפיע על התלמידים.
<שלומית ניר טור: אנחנו בנינו - - -
יעקב מרגי: בואו, אני רוצה להיות פרקטי.
יעקב מרגי: אני רוצה לעזור לך פרקטית.
יעקב מרגי: תסיימי, סליחה.
מירב בן ארי: לא, רק שאלתי שאלה, איך התפקיד שלך והתכנית שלך בעצם מגיעים לתלמיד בבית הספר.
<שלומית ניר טור: אז כפי שאני אומרת, התכנית לפרחי הספורט מגיעה, אבל אנחנו, משרד הספורט, שיש לנו את סל הספורט ויש לנו גישה לכל רשות ורשות, עם השלטון המקומי בונים עכשיו את התכנית איך להיכנס לרשויות המקומיות, שיש שם תכלול של כל המערכת, שזה לא יהיה רק בתי ספר, שגם ההורים יהיו מעורבים וגם מגרשי הספורט וגם התנאים - - -
יעקב מרגי: שלומית ניר טוב.
יעקב מרגי: לו יצויר עכשיו שאני הייתי היצרן של פוקימון ואף אחד לא מכיר אותו ואני רוצה להחדיר לך אותו לסלון, למודעות, לחדר השינה, למקלחת.
מירב בן ארי: פוקימון גו אתה מתכוון.
יעקב מרגי: הייתי לוקח אסטרטגיה שיווקית - - -
<שלומית ניר טור: אתה צודק.
יעקב מרגי: אסטרטגיה שיווקית, כי כל מה שאת אומרת קיים.
יעקב מרגי: הנה, בואי אני אספר לך.
יעקב מרגי: בכנסת לא מדפיסים כרטיס, נכון?
יעקב מרגי: יש פה חדר כושר משוכלל.
יעקב מרגי: אני קרוב ל-14 שנה בכנסת, תשאלי אותי כמה פעמים ירדתי לשם?
יעקב מרגי: ויש לי מודעות לספורט ויש לי - - -
יואל רזבוזוב: אני צריך לקחת אותך איתי.
מירב בן ארי: יואב, קדימה.