GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יותם יעקבא:
זו תוצאה של מדיניות מתוכננת וסדורה, שהמטרה שלה זה להעלים מהציבור את העובדה הפשוטה הזאת, שיש 2.7 מיליון פלסטינים שהם קיימים.
<יותם יעקבא:
לא צריך להכחיש את הקיום שלהם.
<יותם יעקבא:
נפתלי בנט הפך את משרד החינוך לזרוע הסברה של מועצת יש"ע והוא משתמש בטיולים השנתיים האלה כדלת אחורית למערך החינוך.
<יותם יעקבא:
בלי דיון ציבורי, בלי ביקורת ואם לא הייתה פה את חברת הכנסת מיכל רוזין שתכנס את הדיון הזה, עולם כמנהגו נוהג ובכלל לא היינו מדברים על זה.
<יותם יעקבא:
המהלך הזה הוא תחליף להתמודדות רצינית עם תפוח האדמה הלוהט של הפוליטיקה הישראלית.
<יותם יעקבא:
במקום לארגן מערך שיעורים מובנה, מסודר, הנוגע לסכסוך הישראלי פלסטיני, שראוי שיתקיים כחלק מלימודי האזרחות ובו הנוער יתעמת ברצינות עם השאלה האמיתית.
<יותם יעקבא:
זה אנשים שהולכים להתגייס ולהצביע לכנסת.
<יותם יעקבא:
בהעדרה של תכנית הלימודים הזאת ולמרות שאנחנו יודעים שאין כל כוונה להכין אחת כזאת, מצופה מהוועדה הזאת כאן לפעול ולהגן על משרד החינוך, מהתעמולה של הבית היהודי.
יעקב מרגי:
יונתן מזרחי, בבקשה.
יהודה גליק:
אדוני יושב הראש, אני ביקשתי.
יהודה גליק:
זה לא יכול להיות.
יהודה גליק:
אני שאלתי שאלה.
יהודה גליק:
ממה שנאמר פה, זה אומר שהם מתנגדים לביקור ברובע היהודי, בכותל, אין שום הבדל - - -
יעקב מרגי:
יהודה, שאלתך לא ברורה לי?
יהודה גליק:
לא, אבל למה הוא לא עונה?
יהודה גליק:
אני ביקשתי תשובה - - -
יעקב מרגי:
הוא חייב לתת לך עכשיו?
מיכל רוזין:
הוא לא חייב לענות לך.
יהודה גליק:
זאת שאלה שאתה לא מעלה אותה ויש פה פיל בחדר.
מיכל רוזין:
יש פה כמה פילים, נכון.
יהודה גליק:
הם מתנגדים לירושלים.
יעקב מרגי:
יהודה, אתה רוצה תשובות?
יהודה גליק:
כן.
יעקב מרגי:
אז תן לי לאפשר לך לקבל תשובה.
יהודה גליק:
תודה.
יעקב מרגי:
זה שצועקים זה לא אומר שצודקים.
יהודה גליק:
לא, כי שאלתי עוד פעם ועוד פעם.
יעקב מרגי:
אבל אתה תקבל, חכה.
יעקב מרגי:
עם כל הכבוד הוא לא הפרסונה.
מיכל רוזין:
הוא לא התחיל את הישיבה בלהעיר לנו שצריך לדבר בנחת?
יעקב מרגי:
מיכל, אז אני מבקש לדבר בנחת.
מיכל רוזין:
ובנעימות.
יעקב מרגי:
בסדר, הוא יצא - - -
מיכל רוזין:
ומתוקים ומתוקות.
יעקב מרגי:
יצא לו הג'ינג'י.
מיכל רוזין:
יצא לו היהודה.
יעקב מרגי:
הג'ינג'י.
יעקב מרגי:
גם יהודה וגם הג'ינג'י.
יעקב מרגי:
בבקשה, יונתן מזרחי
<קריאה:
גם השומרון.
מיכל רוזין:
יפה.
יהודה גליק:
יהודית גם.
<יונתן מזרחי:
תודה רבה.
<יונתן מזרחי:
אני במקצוע שלי ארכיאולוג ואני עושה איזו שהיא הפרדה בין אתרים שאני קורא להם קדושים כמו הר הבית, מערכת המכפלה וכו' לאתרים ארכיאולוגים.
יעקב מרגי:
חסכת את השאלה שלי.
<יונתן מזרחי:
אני חושב שיש הבדל בין השניים, למרות שיש גם הרבה מאד דומה, ללא ספק.
<יונתן מזרחי:
מה שקורה באתרים הארכיאולוגיים, בביקורים באתרים הארכיאולוגיים, שהוא קצת שונה מדיון לגבי האם אני מזמין גוף שמאל וגוף ימין לדיון שברור שהוא פוליטי, שהסיור באתרים הארכיאולוגיים הוא כביכול סיור היסטורי, הוא סיור חוויתי, הוא סיור שבו עוסקים כביכול במה שנמצא או אמור להיעשות בממצא הארכיאולוגי שנמצא בהם ובעצם מערכת החינוך, ולפי ההיכרות שלנו כבר כמה שנים, בעצם כל גופי ההתנחלות הבינו שהדרך לחזק את ההתנחלות זה לקחת את התלמידים למשהו שהוא כביכול לא פוליטי.
<יונתן מזרחי:
אנחנו הולכים לטיול בכמה אתרים - - -
יעקב מרגי:
מה, חקרת את זה?
<יונתן מזרחי:
כן.
יעקב מרגי:
את המוח של החשיבה?
<יונתן מזרחי:
לא, את החשיבה לא.
יעקב מרגי:
אתה משער.
יעקב מרגי:
אתה נוטה להאמין.
<יונתן מזרחי:
אני יכול לתת דוגמא של מגמה.
יעקב מרגי:
לבוא לדיון עם עמדה אבסולוטית ולקבוע?
מיכל רוזין:
אבל תפיסה חינוכית ידועה שכאשר - - - התלמידים
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
גם לנסוע - - -
יעקב מרגי:
אני יכול להבין - - -
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
או לנסוע לאתר בגשר.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
זה מנרמל עבורם מקומות מסוימים והופך להיות על פי תפיסתם כל ארץ ישראל, כל מדינת ישראל.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
אדוני יושב הראש, אם יש פה אנשים שמדברים לכל מקום שאתה נוסע זה לנרמל את המצב - - -
מיכל רוזין:
זה נרמול המצב והמצב הפוליטי שלנו לא נורמאלי.
מיכל רוזין:
צריך לחשוף את האי נורמאליות.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
לחבר את - - - במאה אחוז, לנסוע לכפר - - - סליק ולשמוע שם על הגיבורים בתל חי, לנסוע לגשר ולשמוע על אבא של איתן ברושי כגיבור בגשר - - -
מיכל רוזין:
ממש, הפופוליזם הזה הוא פופוליזם לא רציני.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
לנסוע למצודת יחיעם.
מיכל רוזין:
כשאתה רוצה לנרמל את יהודה ושומרון אתה עושה נרמול של העניין.
יעקב מרגי:
תודה, מיכל ומוטי.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
לנסוע לבארי הישנה ולנסוע לשדות ים, לחנה סנש כדי לחבר אותנו למורשת האבות, בדיוק כמו לאברהם אבינו, וכל מה ש - - -
מיכל רוזין:
אין בעיה.
מיכל רוזין:
תפרוש ביניהם גם את העניין הפוליטי.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
וכל מה - - - אנשים חסרי שורשים.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
- - - גוף הולך ונעלם.
מיכל רוזין:
ממש לא ואנחנו הכי עם שורשים, הרבה יותר מכם.
מיכל רוזין:
אתם שכחתם את מדינת ישראל.
מיכל רוזין:
אתם שכחתם את טבריה ואת צפת ואת אשקלון.
מיכל רוזין:
שם אתם לא מסיירים.
יעקב מרגי:
מיכל, אני קורא אותך לסדר.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
ישראל - - אדון המורה ויינברג, ואני חיפאי במקור.
מיכל רוזין:
ושם אתם לא מסיירים.
מיכל רוזין:
להשקיע בבית שאן, חצוף.
מיכל רוזין:
אל תטיף לאנשי חינוך.
יעקב מרגי:
מוטי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
יעקב מרגי:
מיכל, פעם שנייה.
יעקב מרגי:
אתה, אדוני, קראתי אותך לסדר.
מיכל רוזין:
מרוב שהם דואגים לאתרים ארכיאולוגיים ביהודה ושומרון, הם שכחו לבקר בבית שאן, בטבריה, בצפת.
יעקב מרגי:
מיכל, פעם שנייה, תודה.
יעקב מרגי:
אני כבר לא יכול לעמוד ב- - -
<יונתן מזרחי:
אדוני יושב הראש, אני רוצה לענות לשאלה שלך לגבי אם עשיתי מחקר או לא.
<יונתן מזרחי:
אז אני אומר שמבחינת מה שאנחנו רואים בהחלט יש איזו שהיא מגמה להביא כמה שיותר - - -
יעקב מרגי:
אתה מעריך.
יעקב מרגי:
קצת צניעות.
<יונתן מזרחי:
מעריך, בסדר, אני מעריך לצורך העניין.
יעקב מרגי:
באוקיי, בסדר.
יעקב מרגי:
במיוחד בארכיאולוגיה, אתה יודע.
יעקב מרגי:
אתה מכיר את הבדיחה של מיליון שנה ושבוע.
<יונתן מזרחי:
לגמרי ארכיאולוגיה זה תחום להערכה.
יעקב מרגי:
אם תרצה לדעת מאיפה בא השבוע, תבוא, אני אגיד לך.
יהודה גליק:
יעקב, אפשר לדעת מאיזה ארגון הוא?
<יונתן מזרחי:
כן, עמק שווה.
<יונתן מזרחי:
יש אתרים ארכיאולוגים, וחלק מהאתרים הארכיאולוגיים שמדובר פה ואני רוצה קצת לתקן טעויות, זה אתרים שכן נמצאים בשטחי B או הדרך אליהם היא בטח בשטחי B.
<יונתן מזרחי:
הר עיבל הוא לגמרי כולו בשטח B.
<יונתן מזרחי:
סבסטיה לצורך העניין, הדרך להגיע אליו היא בשטחי B ולהערכתי גם שטח A, אני לא בדיוק מכיר את המפה, אבל - - -
יעקב מרגי:
יבוא עכשיו יעקב מרגי לצורך הדיון יגיד לך אז מה.
יעקב מרגי:
אני לא אוחז מהדעה, אני אומר גם שטחים בסכסוך, מאחר שהסכסוך הוא הליבה פה של החברה הישראלית, אני צריך לחשוף את הדור הבא שהולך לשרת גם פה וגם שם - - -
<יונתן מזרחי:
אין בעיה, רק תיקנתי טעות.
יעקב מרגי:
סליחה, אני רוצה שתתגרה בי.
<יונתן מזרחי:
כן, אני אתגרה בך.
<יונתן מזרחי:
רק תיקנתי טעות שאמרו שזה הכל בשטח - - -
יעקב מרגי:
אז מה?
יעקב מרגי:
אז זה עובר דרך שטח B.
<יונתן מזרחי:
לא, אין בעיה, רק תיקנתי טעות.
<יונתן מזרחי:
מה שאני רוצה להגיד - - -
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
בסבסטיה העיר מלכות ישראל.
יעקב מרגי:
מוטי, אתה לא מפריע.
<יונתן מזרחי:
מה שמעניין באתרים האלה וזה שונה גם מהרובע היהודי, אנחנו מדברים על אתרים שבסך הכל מה זה הר עיבל והר גריזים לצורך העניין.
<יונתן מזרחי:
כל מי שמכיר יודע את זה טוב מאד, או סבסטיה.
<יונתן מזרחי:
זה הרים מסביב לשכם, עם כל הכבוד.
<יונתן מזרחי:
זה ערים מסביב לשכם.
<יונתן מזרחי:
הדבר הכי צמוד אליהם זה שכם.
<יונתן מזרחי:
מה זה הר גריזים?
<יונתן מזרחי:
הר גריזים זה שכונה בשכם, עם כל הכבוד, איך שנסתכל על זה.
<יונתן מזרחי:
עכשיו, זה אתרים שבאמת מספרים סיפור היסטורי ארכיאולוגי, מרתק, חשוב.
<יונתן מזרחי:
עם כל הכבוד לתנ"ך ויש לי כבוד לתנ"ך, הרבה יותר מהתנ"ך, עם כל הכבוד, אם אנחנו מדברים אם קוראים לזה שומרון או לא שומרון, שומרון זה על שם השומרונים שהם היו התרבות הדומיננטית שחיה באזורים האלה, בשטח בהר גריזים.
יעקב מרגי:
איפה הם?
יהודה גליק:
מבקרים גם שם.
<יונתן מזרחי:
הם נעלמו.
<יונתן מזרחי:
זו שאלה טובה איפה הם.
<יונתן מזרחי:
הם כמעט נעלמו, אבל כשאני הייתי בסיור בהר גריזים, אז המדריך מהר ברכה היה עסוק רוב הזמן להסביר שלי כמה היהדות יותר טובה מהשומרונים ואני חשבתי לעצמי שעם כל הבעיות של היהדות, אני לא בטוח שהשומרוני זו הבעיה המרכזית.
יהודה גליק:
עכשיו זה המדריכים, נו מה?
יעקב מרגי:
בוא לא נפתח דיון פה עכשיו.
יעקב מרגי:
אנחנו עוסקים כרגע בטיולים.
יעקב מרגי:
אמרתי לך משהו על הוועדה.
מיכל רוזין:
לא, אבל זו דוגמא לאיך ההסברה שם היא חד צדדית.
<יונתן מזרחי:
אז לכן אני אומר, - - - בדרך כביכול חינוכית - - -
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
לכי תסבירי את שם.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
תדריכי שם טיולים.
<יונתן מזרחי:
בדרך חינוכית בלהביא תלמידים - - -
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
אף אחד לא הפריע להדריך שם טיולים.
יעקב מרגי:
ישב פה מורה לאזרחות מבית ספר ממלכתי - - -
מיכל רוזין:
הוא עדיין יושב פה.
יעקב מרגי:
ואמר דברים שאני לא מסכים עם חלק גדול מהם.
יעקב מרגי:
ואני מכבד את הדעה, זה לגיטימי.
יעקב מרגי:
מה הקפיץ אותך שהוא אמר, הוא חושב שהיהדות, זה הקפיץ אותך.
<יונתן מזרחי:
לא, זה לא הקפיץ אותי.
<יונתן מזרחי:
מה שאני רק רוצה להסביר - - -
מיכל רוזין:
לא נותנים מגוון דעות.
יעקב מרגי:
תשים את הסוגיה שעל השולחן היום בדיון.
מיכל רוזין:
לא, אנחנו לא נותנים מגוון דעות בסיורים האלה, זה מה שהוא מנסה להגיד.
מיכל רוזין:
זה חד צדדי לחלוטין.
<יונתן מזרחי:
יש משהו בלקחת תלמידים לסיור היסטורי כביכול במקום מאד מורכב, גם מבחינה ארכיאולוגית וגם מבחינה גיאוגרפית, איפה שאנחנו נמצאים ולהגיד כאן זה לא דיון פוליטי, זה דיון כביכול חוויתי.
<יונתן מזרחי:
אם זה כייף או אם זה היסטורי וזה לגמרי - - -
יעקב מרגי:
משפט.
מיכל רוזין:
שנייה, אני רוצה להגיד משפט.
מיכל רוזין:
כשאתה מטשטש עמדות ואתה מציג את זה - - -
יעקב מרגי:
שמעתי.
יעקב מרגי:
אמרת את זה כבר ארבע פעמים.
מיכל רוזין:
אז אני רוצה לתת דוגמא.
מיכל רוזין:
הייתה עמותה של לב לבייב.
מיכל רוזין:
היא הייתה נכנסת לבתי ספר עם בנות שירות לאומי, היו מחלקים דף עם ארץ ישראל השלמה, כולל הגדה המזרחית ואומרים בואו תסמנו איפה כל שבטי ישראל ישבו ואז אמרו אתם רואים – כל זה היה שלנו.
מיכל רוזין:
לא באו עם מסר.
מיכל רוזין:
אמרו מה, זה לא עובדות?
מיכל רוזין:
פה היו כל שבטי ישראל?
יעקב מרגי:
רגע, אני אביא לך - - -
מיכל רוזין:
כאשר אתה מביא פעילות כאילו חינוכית, יום יומית ולא מציג את העובדות - - -
יעקב מרגי:
מיכל, שמעתי, הבנתי.
יעקב מרגי:
בואי תקשיבי, מיכל.
יעקב מרגי:
אני מקווה שאתם לא מיתממים.
מיכל רוזין:
אנחנו ממש לא מיתממים.
מיכל רוזין:
להיפך.
יעקב מרגי:
רגע, רגע - - -
מיכל רוזין:
המסע הישראלי הוא ש - - -
יעקב מרגי:
תני לי, רגע.
יעקב מרגי:
לא ישנתי כל הלילה ואני מנסה להיות סובלני וסבלני.
מיכל רוזין:
אמרו לי שהיית בבית.
יעקב מרגי:
אני הייתי בבית?
יעקב מרגי:
הלוואי והייתי.
יעקב מרגי:
אני מאתמול בשעה 05:20 בבוקר, אם נדייק, ער.
יעקב מרגי:
עכשיו תקשיבי - - -
מסעוד גנאים:
לא התקזזת אתמול?
יעקב מרגי:
הרשימה המשותפת נותנת לכל אלה שלא רוצים לעשות כלום, לכל אלה שעושים להם ככה, קיזוזים.
מסעוד גנאים:
אמרנו לך, תתקזז עם באסל גאטס, הוא בבית.
יעקב מרגי:
רגע, לענייננו.
יעקב מרגי:
הוא מקוזז - - -
מיכל רוזין:
הוא מקוזז עם ראש הממשלה.
מסעוד גנאים:
שניהם נחקרים.
יעקב מרגי:
רבותי, אתם רואים, אחרי לילה יש להם הומור.
מיכל רוזין:
קיזוז חקירות.
יעקב מרגי:
הם חכמים.
יעקב מרגי:
אנחנו מנהלים דיון והם מספרים בדיחות.
יעקב מרגי:
תקשיבו, אני לא רוצה לחשוב שאתם מיתממים.
יעקב מרגי:
אני לוקח עכשיו את הסוגיה ועזבי את הסוגיה ימין שמאל, הסוגיה המדינית, בסדר?
מיכל רוזין:
אבל אי אפשר להתעלם ממנה כמו יהודה ושומרון.
יעקב מרגי:
רגע, תני לי.
יעקב מרגי:
את לא יודעת מה אני הולך לומר, תני לי.
יעקב מרגי:
אני נחשף לתכנים בתוך בתי הספר הממלכתיים.
יעקב מרגי:
מה לעשות.
יעקב מרגי:
נחשף.
יעקב מרגי:
ואני קורא תכנים, סוגיות של מקרא, תנ"ך, מה שנקרא במקצוע התנ"ך.
יעקב מרגי:
ואני רואה שם שאלות, מבחינתי הן אפילו קנטרניות, בתוך המערכת.
יעקב מרגי:
אז או שאנחנו מעודדים חשיבה ביקורתית, או שאנחנו מודדים.
יעקב מרגי:
לא יתכן.
יעקב מרגי:
אתם יודעים מתי אני קופץ?
יעקב מרגי:
הרי יכולתי לגבי הדיון הזה, עם כל הכבוד וההערכה שיש לי ויש לי למיכל, שמתי אותו על השולחן.
יעקב מרגי:
אבל לא יתכן שאני רוצה להיות סובלני ונותן לגיטימציה לדעות, אבל כשזה רק בצד אחד.
יעקב מרגי:
כשזה בצד שני, זה מקפיץ פה ומזעזע את אמות הסיפים.
יעקב מרגי:
וראינו גם את אלה שבאו להגנת-.
יעקב מרגי:
הלוואי והדיון על שוברים שתיקה לא היה מתקיים במערכת החינוך.
יעקב מרגי:
כל המהות שניסיתי לברור בדיון הזה – איך אני מוודא שמנהל כמו רם כהן בתל אביב לא אומר אני אחליט למה התלמידים שלי ייחשפו והוא קובע שדעה כזו היא לגיטימית והדעה השנייה היא משיחיסטית, תנ"כית, שאסור שתלמידי ישראל ייחשפו לדעה כזאת.
יעקב מרגי:
אני צריך לוודא שהמערכות, למרות שאני רוצה ואני רוצה שהן תהיינה הכי ממלכתיות, הכי מאוזנות, אני צריך לוודא שיש את הכלים שאין לי מורה.
יעקב מרגי:
יכול להיות ששלמה ויינברג יודע להתעלות על דעותיו האישיות ומאפשר דיון פתוח.
יעקב מרגי:
אין לי את זה, ואני אומר לך, אני יודע שחלק ממנהלי בתי הספר, המורים, לא מאפשרים את הדיון המאוזן.
יעקב מרגי:
ואותו חשש בא עכשיו כאן, שמא המערכת הופכת להיות - ואני לא הולך לטשטוש גבורות וזה, ותפסיקו – כי זה לא.
יעקב מרגי:
אני כרגע צריך לבדוק, כוועדת החינוך התפקיד שלי לבדוק שאכן זו השאלה הראשונה ששאלתי את החברה של משרד החינוך, האם יש הנחיה פוליטית, האם מתערבים לכם.
יעקב מרגי:
מנהל בית ספר שמביא תכנית טיולים למשרד החינוך, אפילו השר לא רואה אותה.
יעקב מרגי:
הגורמים המקצועיים צריכים לבדוק שזה תואם את הליבה, צריך לשקף את הכל.
יעקב מרגי:
אני יכול להבין.
יעקב מרגי:
אני יושב פה ושומע דעות שלא מקובלות עלי ואתם רואים, לא קרה כלום.
יעקב מרגי:
לא עלה לי לחץ הדם.
יעקב מרגי:
אני יודע מתי עולה לי לחץ הדם.
יעקב מרגי:
אבל אני רואה שאלה שבאמת, שאני מצפה מהם, אתה יודע מה – ליותר אוניברסאליות, קצת יותר סובלנות – זה דווקא מקפיץ.
יעקב מרגי:
חופש הביטוי וחופש הדעה והחשיבה הביקורתית והכל, זה כל הדעות.
יעקב מרגי:
אי אפשר לבוא ולומר רבותי, 80%, 60%, 50% וכל אחד ואחד מפרש את האוכלוסייה בישראל, להגיד להם תקשיבו, יש לנו איזו שהיא בעיה קטנה כרגע של המדיני, שטחים, נטאטא אותה, היא מחוץ לדיון.
מיכל רוזין:
חבר הכנסת מרגי, סליחה, אתה לא - - -
יעקב מרגי:
דעתי - - -
מיכל רוזין:
בסדר, אבל אתה דורש רק מה שקרה במערכת החינוך, שהדרישות האלה של פלורליסטיות והשמעת כל הדעות, נשמעת רק, רק בחינוך הממלכתי, ומה שקרה, שבעצם בחינוך הממלכתי לא מחנכים לאידיאולוגיה, לא מחנכים לעמדות, מכיוון שהם כל כך מפוחדים והמעט מעט מנהלים ומורים שהם אמיצים להגיד עמדות, הם המיעוט שבמיעוט.
מיכל רוזין:
רוב מערכת החינוך הממלכתית – תסלח לי – מפוחדת, לא אומרת שום עמדות.
מיכל רוזין:
נטולת שום אידיאולוגיה.
מיכל רוזין:
אני בעד שיביאו את כל העמדות וכמו שמביאים רב אורתודוכסי לבית הספר של הבת שלי – ממלכתי לחלוטין – שמסביר לה על הבדלים והפרדה בין בשר לחלב, כך צריך להביא גם רב רפורמי ורב חילוני וצריך להביא את הכל.
מיכל רוזין:
וכשמנהלת בית ספר פונה אלי, כי היא הזמינה רבה רפורמית, היא נקראת לדיון משמעתי ונזיפה בעירייה, זה אומר שמערכת החינוך הממלכתית היא תחת מתקפה וכשאתה מדבר מאד יפה - - -
יעקב מרגי:
מיכל, מיכל, לא, לא.
יעקב מרגי:
יהיה דיון - - -
מיכל רוזין:
לא צריך להכניס תכנים פוליטיים ואידיאולוגיים, מערכת החינוך הממלכתית בלבד תחת מתקפה אידיאולוגית.
יעקב מרגי:
לא נכון, לא, לא.
יעקב מרגי:
תקשיבי.
מיכל רוזין:
די להיתמם.
יעקב מרגי:
רגע, אני אגיד לך למה אני לא מיתמם.
מיכל רוזין:
הם מפחדים אפילו להתלונן על זה שקוראים להם לשיחת נזיפה.
יעקב מרגי:
לא, אז אני אגיד לך.
יעקב מרגי:
בוא אני אומר לך שיש לי בקשות לדיון על תכנים בספרי הלימוד של מערכת החינוך בנושא יהדות, כשתכנים של התנועה הרפורמית מוטמעים עם רעיון - - -
מיכל רוזין:
איפה?
מיכל רוזין:
תראה לי.
מיכל רוזין:
יש לי שלושה ילדים במערכת החינוך.
יעקב מרגי:
תני לי רגע.
יעקב מרגי:
אז את לא מכירה את התורה של הרפורמים, היא הומצאה לאחרונה.
יעקב מרגי:
חכי רגע - - -
מיכל רוזין:
אני לא מכירה?
מיכל רוזין:
כן, כן.
יעקב מרגי:
בואי תקשיבי, תני לי לדבר.
מיכל רוזין:
הילדים שלי עשו בר מצווה רפורמית.
מיכל רוזין:
אני גאה בכך.
<קריאה:
אפשר להעיר הערה?
יעקב מרגי:
היא משתנה עם הזמן.
יעקב מרגי:
אני ברשות דיבור, אסור לך להעיר לך.
יעקב מרגי:
כשאני ארצה אני אתן לך את רשות הדיבור.
יעקב מרגי:
ואני אומר לך ששר החינוך נאבק בבקשה שלי.
יעקב מרגי:
הוא אומר לי – אני לא יודע על מה אתה מדבר ואני מציג לו וכנראה בסוף לא תהיה ברירה.
יעקב מרגי:
יש לחץ אדיר ואני אשים פה את הדברים, את הראיות ושיתמודדו עם זה.
מיכל רוזין:
תשים.
מיכל רוזין:
אנחנו בעד לדבר על הכל.
יעקב מרגי:
אז בואי לא ניתמם - - -
מיכל רוזין:
אנחנו בעד לדבר אבל רק, בוא תענה על זה שרק מערכת החינוך הממלכתית היא היחידה שנדרשת לפלורליזם והממלכתית דתית לא נדרשת לפלורליזם.
יעקב מרגי:
היא ממלכתית, היא חייבת - - -
מיכל רוזין:
והממלכתית דתית לא נדרשת לפלורליזם.
יעקב מרגי:
היא נדרשת.
מיכל רוזין:
חד צדדיות לחלוטין.
יעקב מרגי:
גדעון סולימני - - -
מיכל רוזין:
אבל תן לו להגיב.
יעקב מרגי:
גדעון סולימני אחרון הדוברים ואנחנו לקראת סיכום.
מיכל רוזין:
רק תן לו להגיד משפט.
מיכל רוזין:
דיברנו על מערכת החינוך הממלכתית.
מיכל רוזין:
הוא הנציג היחיד שלה פה בחדר.
יעקב מרגי:
אתה מוותר?
יעקב מרגי:
בבקשה, מוטי.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
אני מכד את הדעות שנשמעו פה גם על ידי נציגי שלום עכשיו או עמק שווה או כל אחד אחר.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
גם על ידי חברתי מיכל רוזין.
מיכל רוזין:
הוא לא דיבר?
יעקב מרגי:
בעקבות זה שכעסתי עליו הוא ביקש הבהרה.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
אני לא כמוך, לא התפרצתי כל הזמן שלא בזכות, אלא השתדלתי לשמור את דבריי לסוף.
יעקב מרגי:
אני לא גננת.
יעקב מרגי:
בואו נעבור את השלב הזה.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
יחד עם זה, הטיולים, יהודה ושומרון היא ארץ אבותינו והטיולים ליהודה ושומרון הם בפירוש חינוכיים, ערכיים וחינוכיים.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
חברון היא עיר האבות והיא ראשית התיישבותנו והיא ראשית ממלכת ישראל ויהודה - - -
יעקב מרגי:
אמרת את זה.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
תל שילה מקום המשכן ונמצא פה איתנו ראש מועצת אפרת, גוש עציון דרך אפרת, בואך בית לחם, קבר רחל וכל המקומות הללו וגוש עציון, הם בוודאי היו ויהיו שלנו.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
הדעות - - -
מיכל רוזין:
אנחנו סיכמנו על סיור משותף בחברון, שכל אחד יביא - - -
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
נכון.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
הדעות של המיעוט בישראל הן לגיטימיות.
מיכל רוזין:
עמדות לשטח.
<קריאה:
זה גם שטח כבוש.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
ולכן איש לא כופה והדעה הזאת נשמעה על ידי משרד החינוך ואמר אותה בצורה - - -
יעקב מרגי:
תודה מוטי.
יעקב מרגי:
אני חייב לסכם.
יעקב מרגי:
תודה, הדברים נאמרו כבר.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
ואנחנו נמשיך ונטייל בכל רחבי ישראל, גם בניר בנים.
יעקב מרגי:
יהודה גליק ואחר כך - - -
מיכל רוזין:
למה אתה נותן ל - - -
יעקב מרגי:
הוא ביקש שאלת הבהרה.
מיכל רוזין:
אבל אולי תיתן לאורח להגיד משפט.
מיכל רוזין:
לא נתת לו.
יעקב מרגי:
אבל את יודעת, נראה לי שכשאת צועקת את לא מקשיבה לי.
מיכל רוזין:
אני מקשיבה לך.
יעקב מרגי:
אמרתי לך שאני אתן לו.
יעקב מרגי:
אני אתן לו, מה הפחד?
יהודה גליק:
אני רק רוצה לומר משפט אחד.
יהודה גליק:
תראה, אני לא מתפלא שלא ענו לי על ירושלים, כי ברור לי שאין להם תשובה.
יעקב מרגי:
עכשיו הוא הולך לענות לך.
יהודה גליק:
לא, לא, עזוב, שנייה.
יהודה גליק:
אני רק רוצה לומר משפט - - -
מיכל רוזין:
הוא לא רוצה באמת תשובה.
יהודה גליק:
המשפט האחד הוא דבר פשוט.
יהודה גליק:
כשם שההחלטה – לפי טענת מה שנאמר פה – שלבקר ביהודה ושומרון לכאורה יכול להיתפס כהחלטה פוליטית, גם אם הייתה החלטה של משרד החינוך שאסור לבקר ביהודה ושומרון, זו בדיוק החלטה פוליטית אותו דבר.
יהודה גליק:
זאת אומרת מה אומרים פה שלום עכשיו ועמק שווה?
יהודה גליק:
אנחנו רוצים שכולם יתיישרו באופן פלורליסטי בדעה שלנו.
<יותם יעקבא:
זה לא מה שנאמר.
יהודה גליק:
זה בדיוק שהם אמרו.
יהודה גליק:
כלומר, יש פה בעיה - - -
מיכל רוזין:
אתה פשוט לא מקשיב.
מיכל רוזין:
אל תדאג, גם לי הוא לא הקשיב.
יעקב מרגי:
נו, מיכל, עזבי.
מיכל רוזין:
לא, כי הוא אומר מה שלא אמרנו.
יהודה גליק:
מבחינתנו זה לא בסדר, אז אם אתם הולכים לשם, אז אתם מקבלים דעה.
יהודה גליק:
אז עם כל הכבוד, אילו הייתה החלטה, אילו היה מישהו, שר החינוך, מקבל החלטה על איסור לנסוע ליהודה ושומרון, זה פי מיליארד יותר פוליטי מאשר החלטה לבקר בארץ מולדתנו.
מיכל רוזין:
הטיעונים שלך חסרי כל לוגיקה פנימית.
יעקב מרגי:
מסעוד גנאים.
מסעוד גנאים:
אדוני יושב הראש, מאחר שאני גם מורה ומחנך לשעבר, טיול זה לא סתם דבר ניטראלי.
מסעוד גנאים:
בטיול יש מסר, יש בו ערכים חינוכיים, יש בו שמשרד החינוך רוצה להטמיע משהו.
מסעוד גנאים:
כאשר שר החינוך, שאנחנו יודעים שהוא מהבית היהודי, יודעים מה האידיאולוגיה הפוליטית שלו, שפועל כל יום ולילה כדי לספח את השטחים הכבושים למדינת ישראל ושיהפכו לחלק ממדינת ישראל, אז המסר ברור.
מסעוד גנאים:
ואני שואל, בסיור עם מערכת החינוך המטרה שלה היא גם לחשוף את התלמידים לדעות אחרות.
מסעוד גנאים:
אם מבקרים בשטחים הכבושים בגדה, האם גם שם מביאים איזה מדריך ערבי, איזה פלסטיני, שגם יגיד שהאזור הזה יש בו ערבים, יש בו פלסטינים- - -
יעקב מרגי:
אם היית שומע את בית הספר - - -
מסעוד גנאים:
זה שטח כבוש, או שזה חד צדדי כדי להטמיע בתלמידים מה שאמר עכשיו מוטי יוגב, שכל הארץ, עד הפרת, אולי בעיראק זה שלו.
מיכל רוזין:
הוא אמר רבת עמון.
מסעוד גנאים:
וזהו.
מסעוד גנאים:
Good bay המלך עבדאללה, לעיראק, ותעשו ארץ ישראל השלמה שלמה באמת.
יעקב מרגי:
תודה מסעוד גנאים.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
תודה מסעוד גנאים.
יעקב מרגי:
עודד רביבי, אחרון הדוברים ואני מסכם.
<עודד רביבי:
בקצרה, לכל אלה שחוששים שהם תחת מתקפה - - -
<קריאה:
אמרת לה שתיתן לסולימני.
יעקב מרגי:
רציתי לראות אם את ערנית.
<עודד רביבי:
כראש רשות ש-90% מהאוכלוסייה שלו היא דתית לאומית, עם שלושה בתי ספר יסודיים ושלושה בתי ספר תיכון, אני יכול להגיד לכם שאנחנו מכניסים לרשות שלנו את הכי קיצוניים ואת הכי אלה שלא קשורים למגזר שלנו.
יהודה גליק:
כולל פלסטינים.
<עודד רביבי:
כולל פלסטינים, כי רק מתוך החשיפה לאחר, אני מאמין שאנחנו מתחזקים יותר.
<עודד רביבי:
אז ככל שתמשיכו להסתגר יותר ותחששו שאתם תחת מתקפה ותגידו שאתם לא רוצים לשמוע את האחר, אני מבטיח לכם שאתם רק תחלשו.
<עודד רביבי:
תודה רבה.
יעקב מרגי:
בבקשה, מר ויינברג.
מיכל רוזין:
חבל שלא היית פה כל הדיון, כי זה הפוך ממה שאמרנו, אבל זה בסדר.
יעקב מרגי:
מיכל, מיכל - - -
מיכל רוזין:
לא, כשבאים עם תבניות - - -
יעקב מרגי:
מיכל, את באת היום, לא היית בלילה בבית, מה?
מיכל רוזין:
צריכים לבוא להגיד.
מיכל רוזין:
באמת.
מיכל רוזין:
לא שמעת אותנו, אנחנו דורשים ש - - -
יעקב מרגי:
תודה מיכל.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
ניסע גם אליו.
מיכל רוזין:
אז אולי כדאי שתשמע אותנו לפני שאתה מבקר.
יעקב מרגי:
מוטי.
יעקב מרגי:
מיכל, אתה רוצה שאני אסכם את הדיון?
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
סיכמנו על סיור, נעבור גם את - - -
<שלמה ויינברג:
טוב, קודם כל אני לא צריך לקבל ממך אישור.
יעקב מרגי:
אדוני, אדוני, אתה מדבר אלי, לא אליו.
מיכל רוזין:
לא, אחרי הדברים שלו אני לא עוברת אצלו.
מיכל רוזין:
מי שבא עם תבניות מראש אני לא מקבלת את עמדתו.
<שלמה ויינברג:
לגבי שאלתו של חבר הכנסת גליק, כן, אנחנו מבקרים ברובע היהודי וגם בכותל.
<שלמה ויינברג:
ודבר שני, לגבי התנועה הרפורמית, מכיוון שמרכז חינוך ליאו בק, ואני לא מדבר בשם התנועה הרפורמית, אבל מרכז חינוך ליאו בק שייך לתנועה הרפורמית, אני חושב שהתיאוריות הרפורמיות או הדת היהודית הרפורמית, בוודאי ובוודאי לא התחילה אתמול.
<שלמה ויינברג:
תודה רבה.
יעקב מרגי:
היא מתחדשת.
יעקב מרגי:
זה לפי שמה.
מיכל רוזין:
גם היהדות התחדשה אלפי שנים.
יעקב מרגי:
טוב, תודה.
יעקב מרגי:
הוועדה מודה לחברת הכנסת מיכל רוזין ולחברי הכנסת שהשתתפו בדיון.
מיכל רוזין:
תגיד את זה יותר בכבוד.
יעקב מרגי:
זה יהיה כתוב.
יעקב מרגי:
יש לי עוד דיון ואני צריך להיערך אליו.
יעקב מרגי:
וכן לאורחים הרבים שהגיעו - - -
יהודה גליק:
יש תקשורת.
יהודה גליק:
אנחנו מודים למיכל רוזין.
מיכל רוזין:
לא, זה ערוץ 7.
מיכל רוזין:
הם ממילא מודיעים.
יעקב מרגי:
יהודה, באמת תודה.
מיכל רוזין:
ערוץ 7 תמיד מודיע.
יעקב מרגי:
כמה אפשר?
יהודה גליק:
להיפך, היא רצתה שנגיד.
יעקב מרגי:
מספיק עם הציניות.
יעקב מרגי:
תנו לנו.
יהודה גליק:
תחמיא לה, מה יש?
יהודה גליק:
היא רוצה שתחמיא לה.
יעקב מרגי:
נו.
מיכל רוזין:
יהודה, יהודה, יהודה.
<רדכי יוגב (הבית היהודי):
יהודה, אנחנו כולנו ממהרים, אחי.
יעקב מרגי:
וכן לאורחים הרבים שתרמו לדיון.
יעקב מרגי:
הוועדה שמעה על החששות מסיורים צפויים לתלמיד ישראל וחשיפתם לדעות - - -
מיכל רוזין:
יהודה, תשמור את האנרגיות לעימות עם הרדיו.
יעקב מרגי:
לדעה אחת ולא הדעות הרווחות, הפוליטיות והדעות על הסכסוך הישראלי פלסטיני.
יעקב מרגי:
הוועדה שמחה לשמוע מנציגי משרד החינוך שאין הכוונה פוליטית לתכניות הסיורים.
יעקב מרגי:
3 בינואר 2017, ה' בטבת תשע"ז.
יעקב מרגי:
הנושא על סדר היום – מחסור של 50 מיליון שקלים לתקצוב הפנימיות וקיצוץ נוסף של 40 מיליון שקלים מסל השירותים לחניכי הפנימיות בתקציב 2017-2018, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, של חבר הכנסת דב חנין, של חברת הכנסת קארין אלהרר ושל חברת הכנסת נורית קורן.
יעקב מרגי:
נמצאת איתנו חברת הכנסת אורלי לו אבקסיס.
יעקב מרגי:
אני אחסוך את דברי הפתיחה שלי.
יעקב מרגי:
אמנם אנחנו מכירים את הנושא, מנסים, אבל ניתן לך להציג את זה.
יעקב מרגי:
לאחר מכן אני אתן לחבר הכנסת דב חנין.
יעקב מרגי:
נפתח דיון וחברי הכנסת האחרים שירצו להצטרף, בשמחה.
אורלי לוי אבקסיס:
תודה רבה אדוני יושב הראש.
אורלי לוי אבקסיס:
תראה, הדיון הזה היה אמור להתקיים לפני האישור הסופי של התקציב, כי בסופו של דבר סגרנו את התקציב לשנתיים הקרובות והבעיה הזו מושרשת בתוך התקציב.
אורלי לוי אבקסיס:
ולמה אני אומרת את זה?
אורלי לוי אבקסיס:
תראה, זה לא סוד וכל מי שיושב פה בחדר יודע שהאופי של התלמידים, של אותם חניכים בכפרי הנוער, הוא שונה.
אורלי לוי אבקסיס:
היום האופי הוא יותר של רווחה.
אורלי לוי אבקסיס:
מה שמצריך בעצם תקציבים יותר גדולים.
אורלי לוי אבקסיס:
תראה, בשנת 1975 קבעה ועדה בין משרדית תעריף, קוראים לזה סל לאור, שהוא בעצם מגבש בתוכו הן את ההוצאות השוטפות בשביל לקיים את מה שצריך בפנימיות הללו, ובמקביל את ההוצאה האינדיבידואלית פר ילד, מה שמגיע לאותו חניך.
אורלי לוי אבקסיס:
זה לא התעדכן.
אורלי לוי אבקסיס:
הרכיבים למשל, אתה יודע, של רמת החיים אצלנו, הולכים ומשתנים, הולכים ועולים וזה לא מעודכן.
אורלי לוי אבקסיס:
משנת 2008 יש בעצם קיצוץ דה פקטו באותם תקציבים, מה שאומר שהפנימיות צריכות לראות מאיפה הן מקצצות ועל הגב של מי ומי שמשלם את המחיר שוב פעם זה אותם ילדים, והפעם אנחנו מדברים על ילדים מוחלשים, ילדים בסיכון.
אורלי לוי אבקסיס:
אנחנו חשבנו שמשרד החינוך הבין את זה ואני אגיד לך גם למה.
אורלי לוי אבקסיס:
כי בשנה שעברה אני פניתי לשר נפתלי בנט בשאילתה בדיוק על זה וביקשתי לקבל הסברים על תקצוץ החזקת חניכים בכפרי הנוער ובפנימיות ועל סל לאור ועל התעריף שנבנה בשנת 1975 וכולל הרכב כוח אדם ועלויות שלא שונו מאז, ושלא מתאימות להרכב החדש שנדרש בפועל בשנת 2008, כמו שאמרתי.
אורלי לוי אבקסיס:
רכיבי הסל שאינם שכר לא מתעדכנים ושאלתי אותו מה קורה עם זה.
אורלי לוי אבקסיס:
אני מקריאה לכם את התשובה של השר מה-12 בינואר 2016.
אורלי לוי אבקסיס:
שנה.