GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס:
אז הוא באמת מפה לשם מצדיק שרכיבי השכר לא השתנו לחלוטין ואז הוא אומר: "עדכון הסל נעשה בכפוף לאישור ותקצוב אגף התקציבים באוצר.
אורלי לוי אבקסיס:
עד עתה לא בוצע עדכון, למרות שבכל שנה פונה משרד החינוך אל משרד האוצר בנדון.
אורלי לוי אבקסיס:
בכוונתי ליזום פנייה נוספת למשרד האוצר לקראת תקציב שנת 2017, בבקשה לעדכן את תעריף דמי החזקת סל לאור ולקבוע מנגנון עדכון אוטומטי שוטף, בהתאם לשינויים ברכיבי מדד המחירים לצרכן הרלבנטיים, שזה מדד מזון, כולל פירות, ירקות, חשמל, דלק ומים" – ככה הוא כותב, כן, "מדד החזקת דירה ומדד כללי".
אורלי לוי אבקסיס:
עכשיו, לשאלה מספר 2 ששאלתי – האם הוא מעביר כספים כדי למנוע את החוסר הזה, כדי לגשר על הפערים התקציביים שנוצרים משנה לשנה, אז הוא אומר לא, למשרד החינוך אין מקורות תקציביים לממן את הפער.
אורלי לוי אבקסיס:
עם זאת חשוב לציין כי המשרד תקצב בשנתיים האחרונות סך של 70 מיליון עבור שיפוץ כפרי הנוער, שזה לא קשור להחזקה, זה שיפוץ.
אורלי לוי אבקסיס:
"הנושא יעלה במסגרת פנייתי אל משרד האוצר.
אורלי לוי אבקסיס:
אני אדרוש את זה בתקצוב 2017".
אורלי לוי אבקסיס:
מה אנחנו רואים בתקצוב 2017?
אורלי לוי אבקסיס:
כלום.
אורלי לוי אבקסיס:
ההחזקה לא רק שבפועל יש חוסר של 50 מיליון שהצטברו בגלל שלא עודכנו, אנחנו גילינו שבתקצוב האחרון גזרו עוד 40 מיליון שקלים מההחזקה של התלמידים עצמם שלומדים בפנימיות.
אורלי לוי אבקסיס:
מהאוכלוסייה הכי חלשה.
אורלי לוי אבקסיס:
מההחזקה של התלמידים.
אורלי לוי אבקסיס:
זו הדרישה של משרד החינוך?
אורלי לוי אבקסיס:
כאילו, הנייר סופג הכל?
אורלי לוי אבקסיס:
זו הזירה לתקן את העיוות הזה?
אורלי לוי אבקסיס:
לא יתכן, הילדים האלה הם בחסות המדינה, יש לנו אחריות עליהם.
יעקב מרגי:
אני חושש שגם סל לאור כבר לא רלבנטי ולא מעודכן.
אורלי לוי אבקסיס:
צריך לקבוע תקציב, בוודאי.
אורלי לוי אבקסיס:
וגם איזה שהוא מנגנון של עדכון שוטף, ברור.
אורלי לוי אבקסיס:
תודה אדוני.
יעקב מרגי:
עדכון אוטומטי.
יעקב מרגי:
אוקיי, חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.
דב חנין:
תודה לך אדוני יושב הראש, תודה על קיום הדיון הזה.
דב חנין:
אני רוצה לפתוח בהצטרפות לכל דברי חברתי, חברת הכנסת אורלי לו אבקסיס.
דב חנין:
הסיפור הזה הוא לא פחות מאשר שערורייה.
דב חנין:
אדוני יושב הראש, אתה בצדק אמרת, לא ברור בכלל אם סל לאור עדיין רלבנטי.
דב חנין:
הוא בטח לא רלבנטי כאשר הוא לא מתעדכן.
דב חנין:
מה אתם חושבים, שהמחירים בארץ קפאו במקום וכל העלויות נשארו באותה רמה?
דב חנין:
כאשר הסל לא מתעדכן, התוצאה היא שהשירותים נפגעים.
דב חנין:
אנחנו מדברים על שירותים לנוער בפנימיות, על חניכים בפנימיות.
יעקב מרגי:
לבריאות.
דב חנין:
לילה ארוך מדי.
דב חנין:
והחניכים האלה, אין מי שיגן עליהם, אם אנחנו לא נגן עליהם כאן בכנסת.
דב חנין:
אם אנחנו לא נצא למלחמה הזאת, אף אחד לא ייתן להם מענה.
דב חנין:
אני שמעתי בצער גדול את הציטוט של חברתי מהשאילתה שהיא הגישה בינואר 2016.
דב חנין:
אני חייב לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, אולי דבר אחד לזכותו של שר החינוך שלנו, וזה שהוא מאד עקבי בתשובותיו.
דב חנין:
כי גם אני שלחתי שאילתה לשר בנט בנובמבר 2015, ואז הוא עונה לי ככה – אני חייב להקריא כמה משפטים פשוט, כי הרוח הקרה שנושבת מהתשובות האלה, היא לא פחות מרגיזה מאשר התוכן שלהן.
דב חנין:
אז לשאלה הראשונה – מדוע המרכיבים הבסיסיים הדרושים לטיפול בחניכי כפרי הנוער והפנימיות דוגמת מזון, דלק, חשמל ומים, אינם צמודים למדד, הוא עונה לי: בהחלטת הממשלה משנת 2002, הקפאה נומינאלית לתשלומים שאינם שכר.
דב חנין:
בהתאם להחלטה הזו הוקפאו רכיבי ההוצאות שאינם שכר בסל לאור עד לשנת 2008.
דב חנין:
בשנת 2008 היה עדכון מסוים, אבל מאז לא התבצע שום עדכון נוסף.
דב חנין:
זהו.
דב חנין:
זו תשובה ראשונה.
דב חנין:
אז אני שואל שאלה שנייה: האם משרדך מעביר אל הכפרים ואל הפנימיות תקציבים כדי לגשר על הפערים שנוצרו עקב אי עדכון הסל?
דב חנין:
לי הוא עונה תשובה אפילו יותר קצרה מאשר לחברת הכנסת לוי אבקסיס: משרד החינוך אינו מעביר תקציבים לגשר על הפערים שנוצרו, נקודה.
דב חנין:
שאלה שלישית, האם יש למשרדך תכנית להתמודדות עם העובדה שהסל לא מעודכן זמן כה רב?
דב חנין:
עונה לי השר: משרד החינוך פנה מספר פעמים למשרד האוצר ודרש ביצוע עדכון הסל.
דב חנין:
נכון להיום לא אושר ביצוע עדכון הסל.
דב חנין:
אני אומר לכם, אני כל הזמן חשבתי, עד שהגענו לסוגיה הזו, שהשר בנט הוא אחד השרים הכי חזקים בממשלה.
דב חנין:
באמת.
דב חנין:
אני למשל קורא על חוק ההסדרה.
דב חנין:
אפילו שמעתי שראש הממשלה עצמו אמר שחוק ההסדרה יוביל אפילו להחלטה של מועצת הביטחון.
דב חנין:
ככה אני שמעתי, הודלף כזה דבר.
<קריאה:
להאג, להאג.
דב חנין:
ולהאג, ודברים איומים ונוראים.
דב חנין:
השר בנט אמר לא.
דב חנין:
לא יקום ולא יהיה, יהיה חוק הסדרה.
דב חנין:
והנה, הוסדרה ההסדרה, כי זה היה חשוב לשר בנט וכולם התיישרו.
דב חנין:
אז אני הייתי בתחושה כזו שיש לנו פה באמת שר נורא נורא חזק ואני פשוט מתאכזב לראות, שכשזה מגיע לנושא שנקרא מערכת החינוך, השר הזה פשוט לא מתעניין בזה.
דב חנין:
זה לא אכפת לו.
דב חנין:
וזה דבר מקומם.
דב חנין:
זה פשוט דבר מקומם.
דב חנין:
אני לא נגד ששר יתעסק בכל ענייני החוץ והביטחון של המדינה, אם בא לו, אם יש לו זמן פנוי.
דב חנין:
אתמול הוא נשא נאום ארוך בכנסת והסביר לנו שצריך לספח את שטחי C וגם תקף מאד בחריפות איזה שהוא אחד שנשא נאום שנקרא בר אילן וגרם נזקים איומים למדינה.
דב חנין:
הוא נשא את זה בשם הממשלה.
דב חנין:
נזכרתי שאותו אחד שנשא את הנאום הנורא הזה קוראים לו בנימין נתניהו, נכון?
דב חנין:
היה אחד כזה.
דב חנין:
אבל הממשלה מוקיעה את האיש הזה, אז אנחנו נמחק אותו מההיסטוריה ולא נזכור אותו.
דב חנין:
זכותו של השר בנט להתעסק במה שהוא רוצה, אבל קודם שיתעסק בענייני משרד החינוך ויטפל בבעיות הבסיסיות של המערכת שלו.
דב חנין:
איך זה יתכן שהדבר הזה נשאר ונמשך ואנחנו רואים - ראינו בוועדת הכספים של הכנסת, חברתי, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס קיצרה בעניין הזה - אבל אנחנו ראינו איזה סכומי כסף מועברים פה ברגע האחרון, של באמת עשרות ומאות מיליונים, אפילו לחברי כנסת באופן אישי, שאפילו לא כתוב בשביל מה.
דב חנין:
חבר הכנסת X, אני לא אזכיר שם, מקבל 40 מיליון שקלים.
דב חנין:
למה?
דב חנין:
לא כתוב.
מירב בן ארי:
דווקא פירטו השנה לאן הכסף הולך.
דב חנין:
לא, לא פירטו.
דב חנין:
פירטו אחרי שהחליטו.
דב חנין:
בהחלטה כתוב – אנחנו נותנים לחבר הכנסת X.
דב חנין:
המטרות לא ידועות והוא ישתדל לעדכן אותנו בהמשך למה הכסף מיועד.
אורלי לוי אבקסיס:
עד סוף האלף.
דב חנין:
אני אומר, חברים יקרים, איך זה יתכן?
דב חנין:
מה קרה לנו?
דב חנין:
אנחנו באמת השתגענו?
דב חנין:
משפט אחרון, אדוני יושב הראש.
דב חנין:
אני באמת מרגיש חוסר אונים בעניין הזה.
דב חנין:
אני באמת מרגיש חוסר אונים, כי הדבר האחרון שבא לי זה שאנחנו נעשה עוד דיון על פנימיות ונקבל החלטה נכונה ולא יקרה שום דבר.
דב חנין:
אנחנו צריכים למצוא מנגנון שבו אנחנו מכריחים את המערכת – תשמעו, זה כסף כל כך קטן.
דב חנין:
זה פשוט מביש.
דב חנין:
זה באמת מביש.
דב חנין:
מה?
דב חנין:
על זה אנחנו מתווכחים?
דב חנין:
מה קורה פה?
דב חנין:
או שמישהו לגמרי אטום, או שמישהו לגמרי מנותק.
דב חנין:
אבל כך או כך, אי אפשר להשלים עם זה.
אורלי לוי אבקסיס:
אני רוצה לתת דוגמא קטנה רק של הקיצוץ הזה.
אורלי לוי אבקסיס:
עכשיו התבשרנו למשל שבמרכז ויצ"ו הדסים, שזה בית ספר וכפר נוער, בנובמבר קראו להם ואמרו להם שיש קיצוץ בפנימייה.
אורלי לוי אבקסיס:
שתבינו, יש שם 300 תלמידים, מתוכם 150 ילדי עולים, עוד 150 ילדי רווחה.
יעקב מרגי:
מי קרא להם, חינוך או רווחה?
אורלי לוי אבקסיס:
קראו להם מהחינוך ומה שקורה עכשיו, ממה הם נאלצים לקצץ?
אורלי לוי אבקסיס:
אז הם מקצצים כמובן בחוגים, בהעשרה.
אורלי לוי אבקסיס:
אז במזון אולי הם לא יקצצו, אבל בשאר כן.
אורלי לוי אבקסיס:
מה עם מזון לנפש?
אורלי לוי אבקסיס:
זו גם שאלה.
יעקב מרגי:
רק להזכיר שזה הדיון השני בכהונה הזו של הכנסת ה-20, שמתקיים בעניין סל לאור.
יעקב מרגי:
את הדיון הקודם יזמה חברת הכנסת מירב בן ארי.
מירב בן ארי:
תודה אדוני יושב הראש.
מירב בן ארי:
באמת עשית לי הקדמה.
יעקב מרגי:
הדיון התקיים ביולי 2015.
מירב בן ארי:
כן, נכון, אז ביוני 2016 יצא מהמרכז המחקר והמידע של הכנסת, אני ממליצה לכולכם לקרוא אותו.
מירב בן ארי:
גם עידו שכתב אותו נמצא כאן.
מירב בן ארי:
מרכז המחקר והמידע נותן רקע מאד חשוב על כל מה שקשור לפנימיות וכפרי נוער, לבקשתי.
מירב בן ארי:
צריך כמובן להבדיל בין החינוך לרווחה וגם חשוב לומר, אנחנו גם היינו ביחד בצפון שם בפנימייה, הייתי גם בכפר הנוער בן שמן בסיור, זה לא לגמרי, בוא נגיד - כפרי הנוער והמינהל ההתיישבותי הם לא לגמרי נוער בסיכון, יש גם נוער נורמטיבי שנמצא שם, אבל עדיין סובל באמת ממה שנקרא השנים, שכמו שחברת הכנסת אורלי לוי אבוקסיס אמרה, של התעלמות מהצרכים שלהם.
מירב בן ארי:
חשוב לי לומר משהו, כי כל הזמן מדובר וגם כשאתה ציינת, דב, שהוא הולך לאוצר והוא הולך לאוצר.
מירב בן ארי:
סליחה, לא מדובר בהרבה כסף.
מירב בן ארי:
זה כסף שאתה יכול לפתור בתור מינהל חינוך.
מירב בן ארי:
ויותר מזה, אם ניקח את משרד הרווחה, אגב, שעשה בדיקה וכן הגדיל בתקציב שלו.
מירב בן ארי:
זאת אומרת אנחנו יודעים שמשרד הרווחה, שיש לו 121 פנימיות שיקומיות, טיפוליות ופוסט אשפוזיות, ראה שיש צורך, ראה שיש בעיה והגדיל להם את הסכומים.
מירב בן ארי:
אז למה משרד הרווחה, שיש לו 6.7 מיליארד שקלים, תקציב שנתי, לעומת משרד החינוך שהוא כבר על 60 מיליארד, לא יכול היה לעשות את אותו תהליך?
מירב בן ארי:
זה לבוא ישר ולהגיד האוצר, האוצר, בוא.
מירב בן ארי:
יש לך את התקציב השני בגודלו במדינת ישראל, יש לך מיליארדים, עזוב רגע הסדרה לא הסדרה.
מירב בן ארי:
יש כסף בתוך משרד החינוך.
מירב בן ארי:
אני לא מצליחה להבין למה הוא לא פותר את זה בתוך זה.
מירב בן ארי:
כמו שאמרת גם, אדוני, זה כסף קטן.
מירב בן ארי:
אני רוצה להתייחס לעוד משהו.
מירב בן ארי:
אי אפשר עוד פעם להתעסק בסל לאור.
מירב בן ארי:
הוא משנות ה-70, הוא כבר לא רלבנטי.
מירב בן ארי:
צריך לשבת ולקבוע סל חדש.
מירב בן ארי:
עכשיו תראה, יושב ראש הוועדה מרגי, אנחנו עשינו כאן דיון ביוני.
מירב בן ארי:
משהו יצא מזה?
יעקב מרגי:
כן, בואי, אפשר - - -
מירב בן ארי:
מה?
מירב בן ארי:
התקיים דיון - - -
יעקב מרגי:
לא, לא בעניין הסל, אבל אין ספק שהרוח הגבית שנתנו לסוגית הפנימיות, גם - - -
אורלי לוי אבקסיס:
איך?
אורלי לוי אבקסיס:
קיצצו מהם עוד 40 מיליון.
יעקב מרגי:
רגע, אמרתי בפתיח – לא בעניין התקצוב של סל לאור.
יעקב מרגי:
תדעי לך שבדיונים גם סוגית השיפוצים לא הייתה מובנת מאליה.
מירב בן ארי:
אנחנו יודעים שהם - - -
יעקב מרגי:
זה סכום לא מבוטל ואנחנו מצדיעים, צריך להיאמר.
יעקב מרגי:
אבל מה יעזור שיהיו לנו תקציבים ולא ניצוק להם תוכן- - -
מירב בן ארי:
אנחנו יודעים, היה מצ'ינג עם הפורום על השיפוץ.
מירב בן ארי:
גם השיפוץ, חשוב לומר - יש כאן את הפורום של כפרי הנוער והפנימיות - היה במצ'ינג עם פילנתרופיה, נכון?
מירב בן ארי:
תתקני אותי אם אני טועה.
מירב בן ארי:
אני הייתי אצלכם בבן שמן.
מירב בן ארי:
דובר על העניין של השיפוץ.
מירב בן ארי:
באמת השר התגייס.
יעקב מרגי:
אנחנו ניתן להם להתייחס.
מירב בן ארי:
ידברו פורום כפרי הנוער, אבל אתה יודע, זה גם היה במצ'ינג עם פילנתרופיה.
מירב בן ארי:
אז בוא, גם זה בפרופורציות.
מירב בן ארי:
רגע, אני עוד לא אמרתי כלום.
יעקב מרגי:
בסדר, רק אמרתי תודה.
מירב בן ארי:
אני אמרתי רק שני דברים, רגע, שנייה.
יעקב מרגי:
הודיתי לך בקריאת ביניים.
מירב בן ארי:
אוקיי, בסדר.
מירב בן ארי:
עכשיו לגבי המרכיבים של הסל, שעודכנו פעם אחרונה בדצמבר 2007 ומאז אין לנו עדכון של כל המרכיבים.
מירב בן ארי:
אני רוצה גם להבין משהו אחד.
מירב בן ארי:
החסר הזה של פנימיות וכפרי הנוער, וגם אתם תתייחסו לזה, הפנימיות, הוא היום, חוץ מהקיצוץ שאורלי באמת דיברה על זה, הוא מתמלא היום באמצעות פילנתרופיה?
מירב בן ארי:
כך בעצם מתמלא החסך?
מירב בן ארי:
כן?
מירב בן ארי:
תענו על זה, בסדר?
מירב בן ארי:
איך?
מירב בן ארי:
הרי יש קיצוץ ולא כל הפנימיות מקצצות.
מירב בן ארי:
יש פנימיות שעדיין מנסות לחיות בתקציב שלהן, אבל הדלתא, ה-20%, 30% שחסרים לכם – האם הם בעצם מתמלאים על ידי פילנתרופיה שמנהלת הפנימייה הולכת ומקוששת מקרנות?
מירב בן ארי:
גם את זה אני רוצה לדעת.
מירב בן ארי:
ורק מילה אחרונה בעניין של השאילתות שהיו כאן.
מירב בן ארי:
מסגרת התקציב היום היא לא רלבנטית.
מירב בן ארי:
היא לא רלבנטית ובפועל היא לא קשורה למה שקורה בכפרי הנוער והפנימיות.
מירב בן ארי:
באמת, גם התעריפים שאנחנו כאן הוצאנו, של הילדים, תעריף לחניך בפנימייה, תעריף אל מול מה שאתם מקבלים.
מירב בן ארי:
אני באמת לא מצליחה להבין איך אתם מרימים את הראש ואיך הפנימיות היום חיות בתקציב הנוכחי לכל ילד.
מירב בן ארי:
בעיקר, כמו שחברת הכנסת לוי אבוקסיס ציינה, יוקר המחייה רק עלה וההוצאות הרבה יותר גדולות, גם מבחינת כל התשלומים מסביב.
מירב בן ארי:
זהו, אחרי זה.
יעקב מרגי:
חוץ מהפורום, יש כאן נציגים מכפרי נוער?
יעקב מרגי:
גם תלמידות וגם?
יעקב מרגי:
מי הרים יד? יש כאן מכפרי הנוער?
יעקב מרגי:
אז אני אתן לתלמידה ולאחר מכן לענת מהפורום, בבקשה, תציגי את עצמך.
<שחר צדוק:
שלום, אני שחר צדוק, בת 18 מכפר סבא.
<שחר צדוק:
אני מכפר הנוער נווה הדסה.
<שחר צדוק:
אני כבר שנה שישית שם ואני יכולה לספר לכם עד כמה הפנימייה תרמה לחיי.
יעקב מרגי:
באיזו כיתה את?
<שחר צדוק:
בכיתה י"ב.
יעקב מרגי:
ואת שנה שישית?
מירב בן ארי:
שנה אחרונה בפנימייה.
<שחר צדוק:
והפנימייה תרמה לי ולעוד בני נוער רבים.
<שחר צדוק:
מרבית חניכי הפנימיות באים ממצב סוציו אקונומי נמוך, מרביתם צריכים עזרה לימודית מעבר לשעות המוצעות בבית הספר.
<שחר צדוק:
הפנימייה נותנת מענה לילדים שאינם מסתדרים בלימודים או בחברה, בגלל בעיות שעולות בבית או בחברה המקיפה אותם.
<שחר צדוק:
הפנימייה מאפשרת ניתוק מהפרעות אלה, כך שהילד יוכל להתרכז בהישגים שלו.
<שחר צדוק:
אנשי מקצוע רבים שנמצאים בפנימייה יכולים לעזור לחניכים להתגבר על המכשולים במטרה לממש את הפוטנציאל שלהם בפנימייה.
<שחר צדוק:
כל חניך מקבל כלים להשתלבות בסביבתו והופך בקלות רבה יותר לשותף מלא ושווה זכויות בחברה.
<שחר צדוק:
הפנימייה ומאז ומתמיד דאגה לי ולחברי למיטה חמה, אוכל חם, לאוזן קשבת.
<שחר צדוק:
ישנן העשרות מגוונות ועוד המון דברים שעזרו לי להתפתח ולהתקדם בחיי.
<שחר צדוק:
הפנימייה עוזרת לי רבות מהשנייה שאני קמה בבוקר ועד השנייה שאני הולכת לישון, אם זה במתן עזרה בשיעורי בית או בלמידה לבגרויות במרכז הלמידה, חוגי העשרות והאתלטיקה השונים והמגוונים ומגוון ימי שיא המשפרים את מצב הרוח של כל חניכי הפנימייה.
<שחר צדוק:
אני אסיים בציטוט שהמדריך שלי תמיד מציין – אחד בשביל כולם וכולם בשביל אחד.
<שחר צדוק:
אני שחר צדוק ובאתי לייצג ולדבר בשם חברי בכפרי הנוער והפנימיות.
<שחר צדוק:
מקווה שכל מה שסיפרתי כאן לכם, יוכל להשפיע על ההחלטות שלכם.
יעקב מרגי:
אחד בשביל כולם.
<שחר צדוק:
כן.
יעקב מרגי:
ענת נחמיה, בבקשה.
<ענת נחמיה-לביא:
בוקר טוב.
<ענת נחמיה-לביא:
השולחן כאן מוקף בקובעי מדיניות ונציגי ממשלה ואני רוצה להביא את הקול של החברה האזרחית, כי הדאגה לילדים האלה היא מאמץ משותף קודם כל של המדינה, אבל גם של הפילנתרופיה.
<ענת נחמיה-לביא:
גם לפילנתרופיה יש תפקיד בנושא ואני מייצגת את זה.
<ענת נחמיה-לביא:
אבל בהקשר לדיון הספציפי הזה, פילנתרופיה לא אמורה לממן את האוכל של הילדים, לא אמורה לממן את התקן של העובדים הסוציאליים.
<ענת נחמיה-לביא:
לכן אנחנו גם לקחנו על עצמנו להיות הלובי האזרחי למענים של הילדים, כדי להשפיע על המדינה.
<ענת נחמיה-לביא:
הסל, כמו שאמרו כאן כולם, אני לא אחזור, לא מעודכן.
<ענת נחמיה-לביא:
אני ילדת פנימייה באופן אישי, בלי קשר למה שאני עושה היום בחיים.
<ענת נחמיה-לביא:
אולי עם קשר, אבל האבסורד הוא שכשאני הייתי ילדה בפנימייה, התקן לעובדת סוציאלית, לעומת הילדים היום, לא השתנה.
<ענת נחמיה-לביא:
משהו כאן פשוט לא הגיוני.
<ענת נחמיה-לביא:
ולכן אני מאד מאד מקווה, כבוד יושב הראש יודע שאני כאן כמעט בכל וועדה שעוסקת בתחום הזה ואני מאד מאד מקווה שהפעם תצא החלטה גם שתוביל, דרך אגב בשני הערוצים.
<ענת נחמיה-לביא:
הערוץ לטווח הקצר חייב להתרחש.
<ענת נחמיה-לביא:
צריך לשפות ולפצות את הכפרים בפער הזה, כמו שעושים דרך אגב בסל הבריאות.
<ענת נחמיה-לביא:
היום אני מבינה שעושים את זה בסל הבריאות.
<ענת נחמיה-לביא:
זה דבר אחד.
<ענת נחמיה-לביא:
דבר שני, לטווח הארוך חייבים להקים לפחות ועדה, החלטה להקים ועדת סל שתגדיר את הצרכים הרלבנטיים לילדים היום.
<ענת נחמיה-לביא:
אז תודה רבה.
יעקב מרגי:
לפני שאני אעבור למשרד האוצר - - -
מירב בן ארי:
רגע, אבל אני שאלתי שאלה.
יעקב מרגי:
רגע, עוד לא אמרתי, רק שהאוויר ייצא לי, שנייה.
מירב בן ארי:
לא, רק אני רוצה שהיא תענה – כמה אחוז פילנתרופיה היום יש?
מירב בן ארי:
זה חשוב, ענת.
מירב בן ארי:
כמה אחוז פילנתרופיה אתם היום צריכים להשיג בשביל להמשיך להרים את הראש מעל המים?
<ענת נחמיה-לביא:
תראי, זה מאד מאד שונה בין הכפרים.
<ענת נחמיה-לביא:
אנחנו יודעים שיש פער מובנה של סדר גודל של בין 15% ל-20% שצריך לגייס.
<ענת נחמיה-לביא:
עכשיו פילנתרופיה, חשוב להגיד, תמיד הייתה מעורבת בכפרי נוער - - -
אורלי לוי אבקסיס:
רגע, רגע, שזה לצרכים הבסיסיים או שזה על אקסטרות?
אורלי לוי אבקסיס:
לא, צריך להבין.
אורלי לוי אבקסיס:
יש את העניין של החוקים - - -
<ענת נחמיה-לביא:
יש.
אורלי לוי אבקסיס:
בסופו של דבר הפילנתרופיה אמורה להביא את האקסטרה, היא לא אמורה להביא את הבסיס.
אורלי לוי אבקסיס:
היא לא אמורה להביא את המבנים ולא את העובדים הסוציאליים.
אורלי לוי אבקסיס:
זה תפקיד המדינה, נקודה.
אורלי לוי אבקסיס:
אנחנו לא יכולים לבנות על פילנתרופיה.
אורלי לוי אבקסיס:
היום יש, מחר אין, לא מתכננים לטווח ארוך ככה.
יעקב מרגי:
אנחנו בעצם.
יעקב מרגי:
אנחנו בצרכים הבסיסיים.
אורלי לוי אבקסיס:
זה לא נורמאלי.
<ענת נחמיה-לביא:
לא.
אורלי לוי אבקסיס:
מה, המדינה פשטה את הרגל?
אורלי לוי אבקסיס:
היא יכולה להוריד מס חברות, אבל היא לא יכולה לעדכן את הדבר הבסיסי הזה?
יעקב מרגי:
בואי נשמע.
יעקב מרגי:
לצמצם את החוב החיצון?
יעקב מרגי:
בואו, לפני שניתן למשרד החינוך ולמשרד האוצר, יש כאן מהאורחים מישהו שרוצה לדבר בנושא?
יעקב מרגי:
האורחים שהגיעו?
יעקב מרגי:
אף אחד?
מירב בן ארי:
הנה, יש.
<רחלי הכהן:
רחלי הכהן, המועצה לשלום הילד.
יעקב מרגי:
רק חשוב שייאמר שכפרי הנוער מהווים – נקרא לזה את המענה המרכזי כמעט בסוגיה הזו של ההשמה החוץ ביתית.
יעקב מרגי:
מי שמתעסק עם ה- - -
מירב בן ארי:
לא, לא, תבדיל - - -
מירב בן ארי:
בין ההשמה החוץ ביתית של משרד הרווחה למשרד ה - - -
יעקב מרגי:
רגע, אני עוד לא התבטאתי.
יעקב מרגי:
מירב, יש לי איזה יום וחצי ניסיון בסוגיה הזאת.
מירב בן ארי:
רק נתתי הערת אגב.
יעקב מרגי:
טוב.
אורלי לוי אבקסיס:
היית באיילים?
אורלי לוי אבקסיס:
תקשיבי, מגיעים לשם תלמידים בכיתה ח', לא יודעים את הא'-ב'.
יעקב מרגי:
חברי הכנסת, האזרחים שלנו מקבלים מנה גדושה כל יום.
מירב בן ארי:
אבל השמה - - -
אורלי לוי אבקסיס:
לא השמה - - -
יעקב מרגי:
מירב ואורלי, האזרחים שלנו מקבלים מנה גדושה - - -
מירב בן ארי:
בסדר, אנחנו מסכימות.
יעקב מרגי:
כל יום בשידור אינטרנטי ובאולם נגב, על הידע הרב שיש לחברי הכנסת, אבל חכו.
יעקב מרגי:
תנו לדבר.
יעקב מרגי:
את יודעת מה, גם אם זה לא לעניין, תנו לי לסיים להוציא את זה.
דב חנין:
רשות הדיבור ליושב ראש הוועדה.
מירב בן ארי:
תודה.
יעקב מרגי:
אז אני אומר, זה אחת מזרועות הביצוע של המדינה בהשמה החוץ ביתית, עם כל ההבחנה – יש ויש.
יעקב מרגי:
יש גם וגם וגם.
יעקב מרגי:
ומשם גם הרגישות שלנו.
יעקב מרגי:
אמרה שחר צדוק במילים אחרות – כפר הנוער נותן לי אל הדלתא הזו שחסרה לי - במילים שלי - בבית.
יעקב מרגי:
את מה שאני לא יכולה לקבל, הדלתא, החוסר הזה שיש לי – כפר הנוער נתן לי.
יעקב מרגי:
אז תבינו.
יעקב מרגי:
היא לא בהשמה חוץ ביתית, אצלה זה הדלתא.
יעקב מרגי:
בהשמה חוץ ביתית זה הכל, זה הבית, זה ההורים, זה המשפחה, זה המעגל הראשון והמעגל השני והבית והמיטה והכל.
יעקב מרגי:
ולכן אני לא מבין למה אנחנו גוררים רגליים בסוגיות האלה.
יעקב מרגי:
אתם יודעים מה, בני, תתייחס בסוף.
יעקב מרגי:
אני תמיד אחזתי שדווקא אלה בחטיבה להתיישבות והחינוך ההתיישבותי וזה, הם המצ'ופרים.
יעקב מרגי:
אז אני לא מבין.
יעקב מרגי:
מגיעים לקטע הזה, יש איזו עקשנות בקטע של כפרי הנוער והפנימיות.
יעקב מרגי:
אני לא מבין.
יעקב מרגי:
זה באמת כסף קטן יחסית לגודל של המשרד.
יעקב מרגי:
אתם יודעים מה, אני ניהלתי פה דיונים והבאתי לפה – בבוקר היה פה חנן ארליך – עשיתי שולחן עגול בסוגיה, תתפלאו לשמוע - של הגרעינים המשימתיים והקהילתיים והעירוניים והתורניים.
יעקב מרגי:
היה משבר.
יעקב מרגי:
מסתבר שיש שם מוטיבציית יתר.
יעקב מרגי:
ארבעה משרדי ממשלה מתעסקים עם גרעינים משימתיים.
יעקב מרגי:
ושם לא הייתה בעיה של תקציב.
יעקב מרגי:
הייתה רק בעיה לקחת את זה לחבר עם זה ואת זה לחבר עם זה וכולם יצאו - - -
אורלי לוי אבקסיס:
כי זה תא פוליטי בחסות המדינה.
אורלי לוי אבקסיס:
במימון המדינה.
יעקב מרגי:
אז יפה, אז בואי, אני בא ואומר - - -
אורלי לוי אבקסיס:
אבל עזוב.
יעקב מרגי:
אני בא ואומר רבותי, זה הבית, זה ה - - -
איתן ברושי:
למי אתה מתכוון עכשיו, אדוני יושב הראש?
יעקב מרגי:
נתתי מוטיבציה למועצה לשלום הילד לדבר.
איתן ברושי:
אני רוצה.
מירב בן ארי:
הוא נתן מוטיבציה.
מירב בן ארי:
רגע, היא לא דיברה.
יעקב מרגי:
אני נותן לה.
<רחלי הכהן:
אוקיי, אז קודם כל אני רק רוצה להתייחס למישור העקרוני ואז אני אעיר גם סוגיה נקודתית.
<רחלי הכהן:
אני רוצה להגיד שאי אפשר להפקיר את הילדים האלה.
<רחלי הכהן:
הם הילדים הכי חלשים של המדינה והרבה פעמים המדינה גם שמה אותם במקום הזה, ולכן מעבר לזה לא צריך לתקצב אותם במינימום, אלא אפילו לתת להם את המקסימום עד כמה שאפשר.
<רחלי הכהן:
מעבר לזה, נקודה שקשורה, ואמנם עוד לא דובר, זה לא תשלומים שמגיעים במישרין לתלמידים, לחניכים שלומדים, אלא בעצם הצוות, אבל היא גם מאד משמעותית ויש את הסוגיה הנקודתית והישירה בעניין השכר.
<רחלי הכהן:
גם מפניות שהגיעו אלינו וגם אני עבדתי בעבר כמדריכה באחת מבתי הילד, יש כמה בעיות בגלל השכר הנמוך, שאמנם הוא מתעדכן מפעם לפעם, אבל הוא עדיין לא הולם בצורה משמעותית.
<רחלי הכהן:
גם זה שיש קושי באיתור עובדים מתאימים והכשרה שלוקה בחסר, אבל מעבר לזה, ולזה יש השפעה ישירה על התלמידים עצמם, על החניכים בכפרים, זה התחלופה הגבוהה של אנשי הצוות.
<רחלי הכהן:
צריך להבין שעבור הילדים זה הבית הראשון מבחינתם.
<רחלי הכהן:
הוציאו אותם מהבית, ממקום לא יציב ושמו אותם שם כדי לאפשר להם לחיות בעצם מחדש ולהתחיל משהו אחר.
<רחלי הכהן:
ולכן יציבות היא קריטית.
<רחלי הכהן:
המדריכים שם הם בעצם סוג של הדמות ההורית מבחינתם וברגע שהתקופה היא כל כך משמעותית, אין ספק שזה פוגע בהם בצורה קשה.
יעקב מרגי:
בני.
יעקב מרגי:
איתן ברושי רצה לפני כן, ניתן לו.
איתן ברושי:
אני רוצה להתייחס, אדוני יושב הראש.
איתן ברושי:
גם אני - - -
יעקב מרגי:
רצית להקים ועדת חקירה על החינוך ההתיישבותי ולא הצלחת.
איתן ברושי:
לא.
איתן ברושי:
ועדת חקירה פרלמנטארית - - -
מירב בן ארי:
על החקלאות.
יעקב מרגי:
על החקלאות.
איתן ברושי:
אבל כשישב פה שר החינוך, שאלתי אותו על סל לאור.
איתן ברושי:
ענת לביא מייצגת את הפילנתרופיה ואת בעלי אור ירוק ואת שמוליק אבוהב, שמתעסקים גם בנושאים האלה.
איתן ברושי:
יש 40 כפרי נוער.
איתן ברושי:
יש כפי שאני הצגתי בסקירה שלי, 25,000 תלמידים בפנימיות, ביחד 100,000 תלמידים בחינוך ההתיישבותי.
איתן ברושי:
אתמול, בנאום שנשאתי 50 דקות, בין שלוש וחצי לארבע וחצי בבוקר, רוב חברי הכנסת ישנו והאופוזיציה עשתה פיליבסטר, אז אני תיארתי את ה - - -
יעקב מרגי:
אנחנו היינו בעמדת שמירה וכוננות, לראות אם לא עוקצים אותנו.
איתן ברושי:
אנחנו ישנו עם נעליים.
איתן ברושי:
אני תיארתי את הרכב האוכלוסייה - - -
מירב בן ארי:
לא, אנחנו ישנו עם נעליים.
איתן ברושי:
הרכב האוכלוסייה שעמד על מגרש המסדרים בסיום קורס טיס.
איתן ברושי:
אדוני יושב הראש, 45% מבוגרי קורס טיס האחרון באו מ-9% מהאוכלוסייה.
איתן ברושי:
45% מבוגרי קורס טיס, שעמדו על המגרש, החל מקצרין בצפון עד עין יהב בדרום.
איתן ברושי:
55% באו מהמגזר העירוני, 45% מהמרחב הכפרי.
איתן ברושי:
הם כולם בוגרי החינוך ההתיישבותי.
איתן ברושי:
אותו שר חינוך שישב פה ודיבר גבוהה, התנגד בצורה לא מובנת להפוך את זה לחוק.
איתן ברושי:
אני לא יודע מי מייצג פה את משרד החינוך.
יעקב מרגי:
הוא מיד ידבר.
מירב בן ארי:
הוא ידבר אחריך.
איתן ברושי:
אבל חלק מהשיטה שלהם זה לשלוח את בני פישר.
יעקב מרגי:
הוא יפתור.
יעקב מרגי:
תאמין לי, הרבה אנשים רוצים שהוא יפתור, שפקיד האשראי יפתור להם את הבעיה ולא מנהל הבנק.
איתן ברושי:
תן לי דקה.
איתן ברושי:
ישבנו פה רק לא מזמן לגבי שכר המורים.
איתן ברושי:
אני מלווה את בני מאז שהוא נכנס.
איתן ברושי:
הייתי ראש מועצה עם כפר נוער ואני לא רוצה לדבר מעבר למינימום.
איתן ברושי:
אני רק אומר שבני הוא גם הקליינט וגם הבעלים ולכן הוא לא הפתרון.
איתן ברושי:
הוא לא יכול להסביר את תת התקצוב של משרד החינוך.
איתן ברושי:
עכשיו אני אגיד לכם יותר מזה.
איתן ברושי:
קולטים גם נוער נעלה מברית המועצות לשעבר, גם בהתיישבות.
איתן ברושי:
רגע, תקשיבו טוב מה שאני אומר.
איתן ברושי:
אם הנוער הזה הוא מחוץ לכפר הנוער, אין לו מספיק תקציב לממן אפילו את האוכל.
איתן ברושי:
כשהוא בכפר נוער, אז מנהלי כפרי הנוער – שהם דמויות חיוביות – הן מתמרנות את התקציב לאוכל בתוך תקציב כפר הנוער.
איתן ברושי:
למשל בויצ"ו נהלל, שיש בויצ"ו נהלל כפר נוער, ש-1,000 תלמידים הם מעמק יזרעאל, 200-250 מהפנימייה ויש גם יוצאי ברית המועצות לשעבר.
איתן ברושי:
התמונה היא מאד חמורה.
איתן ברושי:
היא לא הגיונית.
איתן ברושי:
היא לא נכונה גם ביחס להיקף התקציב של משרד החינוך, שהוא השני בגודלו אחרי תקציב הביטחון, ואנחנו לפי דעתי לא יכולים לסבול את זה, את הפער הזה.
איתן ברושי:
מה שאמרה חברתי, חברת הכנסת אורלי לוי אבוקסיס, ואני לא רוצה להשוות את זה עכשיו לחגיגות ה-70 של המדינה.
איתן ברושי:
לא יכול להיות שיהפכו את זה לתרומות ולא יכול להיות שעמותה פרטית, שקובעת את סדר העדיפות שלה, בלעדיה זה לא יכול להתקיים.
איתן ברושי:
וביקרתי בלא מעט מקומות.
איתן ברושי:
לכן היה צריך להביא לכאן את שר החינוך.
איתן ברושי:
הוא צריך להסביר את המחדל הזה.
איתן ברושי:
ואני מבקש שזה לא ייגמר בדיון הזה.
איתן ברושי:
תודה.
יעקב מרגי:
בני, אתה איש בשורות היום?
<בני פישר:
כן.
<בני פישר:
חלקית.
יעקב מרגי:
בוא תספר לנו.
<בני פישר:
אני אגיד.
יעקב מרגי:
קודם כל תן לנו קצת רגע.
יעקב מרגי:
לא כולם מכירים.
<בני פישר:
הרקע הוא שאנחנו מדברים על המינהל לחינוך התיישבותי פנימייתי ועליית הנוער.
<בני פישר:
אז יש בו באמת את החלק המאד משמעותי של בתי ספר אזוריים, ובצד השני – ולא סתם הם יושבים ביחד – כי בעיני זה מייצר איזה משהו הוליסטי - כפרי הנוער של אוכלוסיית קצה הרצף.
<בני פישר:
אני מאד מסכים איתך, חברת הכנסת, שבאמת המאפיינים של האוכלוסייה הלכו והשתנו בשנים האחרונות והרבה מילדי הרווחה מופנים אלינו.
יעקב מרגי:
אני מקווה שהפרויקט הזהה למה שעשיתם בכדורי, עם הילדים האוטיסטים, יצא באמת - - -
<בני פישר:
נכון, ייצא, ייצא.
יעקב מרגי:
גם הוא לפועל.
<בני פישר:
ייצא.
<בני פישר:
זו אגב תפיסה שאומרת איך אנחנו לוקחים קהילות חלשות יחסית יחד עם קהילות חזקות ולא אינטגרציה תוקעת, אלה אינטגרציה שמובן הזה מצמיחה ועוזרת לשבור את תקרת הזכוכית.
<בני פישר:
עכשיו תראו, אני נזהר, כי המציאות היא מציאות מורכבת.
<בני פישר:
המציאות היא מורכבת מכיוון שאנחנו – המינהל לחינוך התיישבותי, יחידת סמך – מלווים באופן מאד אישי וצמוד וכל הזמן מחוללים שינוי.
<בני פישר:
לא רק ברמה הפדגוגית, גם ברמה התקציבית.
<בני פישר:
אבל אני דקה אגע בזה שאכן סל לאור לא עודכן.
<בני פישר:
זה מאד בעייתי.
<בני פישר:
בעיני זה גם מציב את השאלה בצורה מאד חזקה ואני חושב שעצם ההתעסקות של הפורום – בוודאי שלך, יושב ראש הוועדה ושל הפורום הזה וכבר ישבתי פעמיים – היא נכונה.
<בני פישר:
התשובה שהמשרד נותן היא, והיא מופנית למשרד האוצר, מכיוון ששינוי תעריפים זה לא המשרד עושה, אלא עושה משרד האוצר ויש פה לקונה שצריך לטפל בה.
<בני פישר:
זה ברמה הזאת.
<בני פישר:
אבל מפה ועד לבוא ולהגיד - - -