GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי:
ישיבות – הן לא קיימות.
יעקב מרגי:
אף אחד לא חשב עליהן.
יעקב מרגי:
במקרה הזה – בתי-כנסת וכו' – המדינה גם לא תתקצב, כי זה הון עתק.
יעקב מרגי:
אי-אפשר לדקדק - - -
<רונית אנדוולט:
קודם כל, אני רוצה - - -
יעקב מרגי:
אני רוצה לצייר לךְ את הרציונל.
<רונית אנדוולט:
אני מבינה את זה.
יעקב מרגי:
אני רוצה שתביני מאיפה זה בא.
<רונית אנדוולט:
אני רוצה לעזור למוסדות החרדיים.
<רונית אנדוולט:
אני בעדם – אני לא נגדם.
<רונית אנדוולט:
אבל אני גם רוצה להגיד שאפשר לעשות אוכל בריא לא בצורה יקרה, וצריך פתיחות.
יעקב מרגי:
כנראה שאת לא מכירה את המציאות.
<רונית אנדוולט:
לא, אני מכירה.
<רונית אנדוולט:
אתן לך דוגמה: נושא קטניות.
<רונית אנדוולט:
ילדים לא צריכים לאכול כל יום בשר.
<רונית אנדוולט:
הם יכולים לאכול קטניות בחלק מימות השבוע.
<רונית אנדוולט:
זה מוזיל בצורה דרמטית את המחיר של עלות ארוחת צהריים, וזה גם היה בתקנות שלנו.
יעקב מרגי:
אדוני יו"ר איגוד הישיבות, ראית את התקנות?
יעקב מרגי:
ראית את המפרט?
<אברהם פרידמן:
בגדול.
יעקב מרגי:
מה זה "בגדול"?
<אברהם פרידמן:
למעלה.
<אברהם פרידמן:
לא נכנסתי.
יעקב מרגי:
סליחה, רגע.
יעקב מרגי:
חבריי חברי הכנסת ומקהלת אנשי המקצוע, אני מבקש.
יעקב מרגי:
אנחנו פה מקיימים דיון אמתי, ויש פה צורך אחד וצורך שני שחייבים שיתקיימו: מצד אחד – צורך הבריאות, ומצד שני – זו גזירה שצריך לעמוד בה, שאפשר לעמוד בה.
יעקב מרגי:
אני רוצה מחר-מחרתיים גם בישיבה כזו – שלושה שבועות התקנות האלה באוויר אצלנו כאן, קודם, עוד לפני כן.
יעקב מרגי:
מה, מחכים שהטיל ייפול?
יעקב מרגי:
אני לא מבין אתכם.
יעקב מרגי:
34,000 תלמידים לומדים.
יעקב מרגי:
זה לא החריד אתכם?
יעקב מרגי:
לא נבהלתם?
יעקב מרגי:
אני הייתי מצפה – אני אומר לך בשטחיות שלי, ואני לא מוכר כאדם יסודי, שלדיון כזה הייתי בא ואומר: רבותי, השינוי הזה עולה לי X.
יעקב מרגי:
אתה נותן להם גם חומר, כלי עבודה, שיקול משרדי.
יעקב מרגי:
אי-אפשר לבוא לדיון ככה לא מוכנים.
יעקב מרגי:
זה שלושה שבועות.
יעקב מרגי:
זו לא רביזיה שאחרי חצי שעה מכנסים את הוועדה ומצביעים עליה.
יעקב אשר:
אבל הייתי מצפה גם שמשרד החינוך יחשוב כמה זה עולה למוסד ויציע - - -
יעקב מרגי:
הוא לא חושב לתקצב אף אחד.
יעקב אשר:
אה, הוא לא חושב לתקצב?
יעקב אשר:
אז מה הדיון?
יעקב אשר:
על מה הדיון?
יעקב אשר:
אז על מה הדיון?
יעקב מרגי:
סליחה, יעקב אשר.
יעקב מרגי:
בוא, הוא לא חשב לתקצב אף אחד.
יעקב אשר:
על זה אני בוכה.
יעקב מרגי:
מרגע שזה עלה לאוויר, אני לא צריך: בגלל שהוא לא עשה, אני לא.
יעקב מרגי:
זה נוגע לי?! אני יודע מה זה?
יעקב מרגי:
! הרי אתם צועקים גוואלד.
יעקב מרגי:
על מה אתה צועק גוואלד?
יעקב מרגי:
אולי זה 150 שקל למוסד.
יעקב מרגי:
אולי זה רק 150 שקל למוסד.
יעקב מרגי:
אתה נוטה להאמין שאולי זה עשרות אלפים או מאות אלפים.
יעקב מרגי:
אבל מישהו צריך לשים את זה על השולחן.
יעקב מרגי:
פרופסור רונית, בבקשה.
יעקב מרגי:
הפסקתי אותך.
<רונית אנדוולט:
קודם כל, התחלתי להגיד שאפשר לעשות אוכל בריא גם במחיר לא מאוד יקר.
יעקב אשר:
- - -
יעקב מרגי:
הם לא יודעים לעבוד.
יעקב אשר:
אני יודע שאני לא יודע לעבוד.
יעקב אשר:
אני מש"ס?
יעקב אשר:
! אני כולו דגל התורה.
יעקב אשר:
מה, אני יודע לעבוד?
יעקב אשר:
ניהלתי משהו בחיים שלי?
יעקב אשר:
!
יעקב מרגי:
רגע, בואו נעצור.
יעקב מרגי:
אמיר, קח את החדר שלי.
<רונית אנדוולט:
ניסיתי להגיד שאפשר במחירים לא יקרים לאכול בריא.
<רונית אנדוולט:
זו אגדה שמה שבריא זה הרבה יותר יקר.
<רונית אנדוולט:
אפשר, בהחלט, לעשות אוכל בריא גם במחירים צנועים.
<רונית אנדוולט:
גם במפעל ההזנה של משרד החינוך שינו את פני התזונה, והמחיר לא עלה.
<קריאה:
בדיוק.
<קריאה:
לא שינו.
<רונית אנדוולט:
זאת אומרת, לא שינו את תעריף ארוחות הצהריים בעקבות זה שיש חוק התזונה.
יעקב מרגי:
היא יודעת לדבר.
יעקב מרגי:
אל תפריעו לה.
יעקב אשר:
אבל משלמים את ארוחות הצהריים.
יעקב מרגי:
יעקב, תן לה.
<רונית אנדוולט:
לא קשור.
<רונית אנדוולט:
גם אתם משלמים את ארוחות הצהריים.
יעקב אשר:
אה.
<רונית אנדוולט:
דבר שני – בתוך חוזר המנכ"ל של משרד החינוך יש החרגה לנושא הפנימיות.
<קריאה:
רונית, זו לא החרגה.
יעקב מרגי:
תנו לה.
יעקב מרגי:
תאמרי את דעתך, ונשמע את הגרסה שלכם.
<רונית אנדוולט:
יש נספח, בהנחיות של משרד החינוך, לנושא הפנימיות, כי גם בחינוך החילוני והדתי ההתיישבותי יש פנימיות, בדומה למה שאתם מציגים אצלכם.
יעקב מרגי:
והם מוחרגים?
<רונית אנדוולט:
הם לא מוחרגים, אבל יש שם נושאים מסוימים - - -
יעקב מרגי:
אני לא יודע לדבר מופשט.
יעקב מרגי:
אני יודע שחור-לבן.
<רונית אנדוולט:
יש שם מבחר יותר גדול לבחירה של מזונות, ויש גם אפשרות למזונות אחרים שלא אפשרנו אותם, בעצם, במסגרת ארוחות הצהריים הפורמליות, מאחר והילדים האלה נמצאים גם לארוחות ערב ולארוחות ביניים וכו'.
יעקב מרגי:
על איזה בסיס אפשרתם זאת?
<נעמי יולס:
אפשר, בבקשה, להתייחס?
<קריאה:
אין שם מימון.
יעקב מרגי:
אל תפריע.
<נעמי יולס:
אני מבקשת להתייחס.
<נעמי יולס:
אני נעמי יולס מהלשכה המשפטית במשרד החינוך.
<נעמי יולס:
ספציפית לעניין חוזר המנכ"ל, חוזר המנכ"ל פורסם עוד לפני התקנות, כך שלפני - - -
יעקב מרגי:
את רוצה לומר שברגע שהתקנות ייכנסו לתוקף, ההחרגה הזאת תתבטל?
<נעמי יולס:
התקנות הן, כמובן, מעל חוזר המנכ"ל.
<נעמי יולס:
מקומות שבהם התקנות לא נותנות להם מענה, ספציפית, נניח ארוחות הערב – - -
יעקב מרגי:
הבנתי, הבנתי.
<נעמי יולס:
- - אז מה שרלוונטי זה באמת אותו חוזר מנכ"ל.
יעקב מרגי:
את יכולה להפנות אותי לאיזה חוק יסוד או לאיזה חוק בל-יעבור שבג"ץ לא יגן עלי, שאם אני מחריג אותם – למה אני לא יכול... סליחה, רבותי.
יעקב מרגי:
וואלה, אני רוצה לעזור לכם.
יעקב מרגי:
מה שאתם לא יודעים לעשות לבד בישיבות סיעה אני רוצה לעזור לכם פה.
יעקב מרגי:
הכנסתם את המדינה ל'ברוך', ואני מנסה להוציא אתכם.
<קריאה:
סליחה.
מנחם אליעזר מוזס:
כל המדינה?
יעקב מרגי:
מיליון ומשהו ילדים תקועים, בגלל ששלושה שבועות אתם לא יודעים לדבר ביניכם.
יעקב מרגי:
תקשיבו.
יעקב מרגי:
תעשו לי טובה.
יעקב מרגי:
זה יותר רציני.
יעקב אשר:
נכון.
יעקב אשר:
מאוד.
יעקב מרגי:
אני ביקשתי להחריג, עד שהנושא הזה יטופל, כי אני חפץ בשלומם של ילדי ישראל.
יעקב מרגי:
אומרים לי: תשמע, אתה תיתפש לא טוב, אם תחריג את החרדים.
יעקב מרגי:
אני מוכן להיתפש לא טוב, בשביל שאחר ייהנה, בשביל לפתור לאחרים את הבעיה.
יעקב מרגי:
השאלה – וזה יותר למשפטנים – אני עדיין לא הבנתי על איזה בסיס חוקתי אני, כמחוקק, לא יכול להחריג לזמן מסוים, עד שתיפתר הבעיה, אוכלוסייה מיוחדת.
<קריאה:
מאיזה טעם אתה רוצה להחריג?
יעקב מרגי:
זו גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.
יעקב מרגי:
תקשיבי, אני אומר לך: אם זו עלות של מאות אלפי שקלים בשנה למוסד, אני גוזר עליהם כליה, סגירה.
יעקב מרגי:
את רוצה תיאור של ישיבה ואיך היא נראית?
יעקב מרגי:
בואי ואספר לך.
יעקב מרגי:
זה מיטות רעועות ומרעישות, חלונות בלי רשתות, מיטות עם דיקטים שבורים כך שמזרון הספוג נכנס ככה.
יעקב מרגי:
אם את רוצה, אקח אותך לסיור.
יעקב מרגי:
אני לא יודע מתי צבעו את החדרים לאחרונה, וזה לא מעניין אף אחד מהממשלה.
יעקב מרגי:
מחוקקים חוקים ותקנות, ואף אחד לא סופר את זה.
יעקב מרגי:
אני בא ואומר לך: יש בסיס אמיתי לטענה.
יעקב מרגי:
תאמיני לי, שאני לא רואה ממטר, ותסלחו לי: לא את יעקב אשר, לא את משה גפני ולא את אף אחד.
יעקב מרגי:
הייתי מעביר את התקנות האלה, כי אני מאמין בהן.
יעקב מרגי:
אבל יש פה טענה אמתית שבישיבות המציאות קשה.
יעקב מרגי:
אם המציאות קשה, אם אני גוזר עליהם עכשיו תקנות עם עלויות של עשרות אלפי שקלים, אני גוזר עליהם כליה וסוגר אותם.
<רונית אנדוולט:
צריך לראות באמת שזה עולה יותר, כי זה לא בטוח שזה עולה יותר.
יעקב מרגי:
תגיד לי, את יודעת מה המפרט?
יעקב מרגי:
אני יכול לומר מה מפרט ארוחת הצהריים בישיבות?
יעקב אשר:
לא, בגלל שזה שונה.
יעקב מרגי:
בבודדים, באיכותי - - -
יעקב אשר:
אל להוציא לעז.
יעקב מרגי:
אני לא מוציא לעז.
יעקב מרגי:
זו מציאות קיימת וקשה.
יעקב מרגי:
אלה ארוחות בוקר דלות, ארוחות צהריים שאין בהן את כל אבות המזון.
יעקב מרגי:
זה מה שמאלתרים באותו יום מתרומות או אם הצליחו מהיתרה הכספית.
יעקב מרגי:
הדבר הראשון הוא, קודם כל, להפעיל את הישיבה: מיזוג, חשמל וניקיונות ושאר הדברים, והמזון הוא בסוף.
יעקב מרגי:
את מדברת אתי, תסלחי לי, האם הם נותנים בשר מספר 3 ועכשיו את מחייבת אותו את מספר 5 – תאמיני לי שהוא היה סובל את זה.
יעקב מרגי:
אין בשר.
<רונית אנדוולט:
זה לא נורא שאין בשר.
<רונית אנדוולט:
אנחנו בעד - - -
יעקב מרגי:
אני רק אומר לךְ שהפערים הם גדולים.
יעקב מרגי:
תאמיני לי.
<מיכל חורין:
הילדים אוכלים בתוך מוסד החינוך?
<מיכל חורין:
הילדים אוכלים בתוך הישיבה הקטנה?
<מיכל חורין:
לא בישיבה הגבוהה?
יעקב מרגי:
בישיבה הקטנה.
יעקב מרגי:
מה פתאום?
יעקב אשר:
אנחנו מדברים כרגע רק על מוסדות תרבותיים ייחודיים, שזה בעצם ט'-י"ב.
יעקב אשר:
תחריגו אותם.
יעקב אשר:
מה קרה?
יעקב מרגי:
נאמר לי, בשם היועצת המשפטית של ועדת החינוך והיועצת המשפטית של משרד החינוך, שלא ניתן להחריג.
יעקב מרגי:
אני לא מכיר "לא ניתן".
יעקב מרגי:
אני המחוקק.
יעקב מרגי:
תסבירו לי על איזה בסיס אתם אוסרים עלי להחריג אותם, כי אני רוצה להכניס אותם לפינה.
יעקב מרגי:
אני רוצה להכניס אותם, כך שהנציגים שלהם ילכו, ייאבקו ויביאו את הכסף כדי שיהיו ארוחות בכלל.
יעקב מרגי:
יש גם מוסדות שאין ארוחות בגלל שאין תקציב.
<רונית אנדוולט:
קודם כל, אנחנו גם בעד.
<רונית אנדוולט:
אבל מה שאני גם רוצה להגיד הוא שאנחנו צריכים גוף מייצג לכל הפנימיות החרדיות, שאפשר לעבוד אתו.
יעקב מרגי:
יש איגוד מוכר שכולם יודעים לעבוד - - -
<רונית אנדוולט:
האיגוד הזה - - -
יעקב מרגי:
סליחה, תני לי רגע.
<רונית אנדוולט:
שנייה, אני רוצה לעזור.
<מיכל חורין:
אפשר להגיד, משפטית – משרד החינוך לגבי - - -?
יעקב מרגי:
תני לה לדבר, ואחר כך את.
<רונית אנדוולט:
משהו מקצועי.
יעקב מרגי:
משרד הבריאות עכשיו.
יעקב אשר:
יש פה ערבוב של רפואה ומשפטים ביחד.
יעקב מרגי:
יעקב, קח מים קרים.
מנחם אליעזר מוזס:
תן לי את המכתב של קידר.
מנחם אליעזר מוזס:
לא ראיתי אותו.
<רונית אנדוולט:
אנחנו מכבדים את כל - - -
יעקב מרגי:
את של גפני ראית?
מנחם אליעזר מוזס:
לא.
יעקב אשר:
של פרוש ראית?
מנחם אליעזר מוזס:
גם לא.
מנחם אליעזר מוזס:
בשביל זה, אני באמת - - -
יעקב מרגי:
לא להפריע, בבקשה.
<רונית אנדוולט:
אני רוצה להבין, ועד היום לא הצלחתי להיכנס לאף פנימייה חרדית למרות שניסינו במהלך השנתיים האחרונות בכל מיני דרכים, כולל כל מיני - - -
יעקב מרגי:
הם חיכו שהטיל ייפול.
יעקב מרגי:
את לא מבינה?
<רונית אנדוולט:
אני רוצה גוף שיעבוד אתנו מקצועית ויעביר לנו את האתגרים התזונתיים.
יעקב מרגי:
אדוני יו"ר האיגוד, אתה מתחייב לעבוד מול משרד הבריאות בסוגיה הזאת?
<אברהם פרידמן:
אין בעיה.
<רונית אנדוולט:
ונראה את הסוגיות שלהם.
<קריאה:
אין שום בעיה.
יעקב אשר:
גם היום הם עובדים מול משרד הבריאות.
יעקב מרגי:
נשמע את הייעוץ המשפטי.
יעקב אשר:
גם היום.
יעקב אשר:
על הביקורות הם עובדים מול משרד הבריאות.
יעקב מרגי:
זו תברואה.
יעקב אשר:
מה זה תברואה?
יעקב אשר:
תברואה זה אם זה אוכל - - -
<רונית אנדוולט:
לא.
<רונית אנדוולט:
אני גם לא עוסקת במזרונים, סליחה.
<רונית אנדוולט:
אני עוסקת בתזונה.
יעקב מרגי:
תברואה.
יעקב אשר:
זה גם בריאות.
יעקב מרגי:
תודה, פרופסור רונית.
<רונית אנדוולט:
אבל אני לא אחראית על הבריאות, אלא על התזונה.
יעקב מרגי:
קודם כל, תדברי למיקרופון כי לא שומעים אותך.
יעקב מרגי:
שנית – ואת מכירה את זה – תציגי את עצמך.
<מיכל חורין:
אני עורכת-הדין מיכל חורין מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.
<מיכל חורין:
התקנות האלה הותקנו, בעצם, מכוחו של חוק שחוקק כבר ב-2014.
<מיכל חורין:
בעצם, החוק הוא מקור הסמכות שלנו.
<מיכל חורין:
הוא מתווה.
יעקב מרגי:
מה החוק?
<מיכל חורין:
זה החוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה.
יעקב אשר:
למה עד היום זה לא אושר?
יעקב אשר:
תן לי ליהנות קצת.
יעקב מרגי:
אבל, תן לה לשחרר.
יעקב מרגי:
אי-אפשר לנהל דיון ככה.
יעקב מרגי:
אני לא אוהב.
יעקב מרגי:
אני היושב-ראש, ולא אוהב - - -
יעקב אשר:
מאחר ואתה הסברת אותי כל כך טוב מקודם, אני שותק.
יעקב מרגי:
באמת.
יעקב מרגי:
גם בלי זה הייתי משתיק אותך.
מנחם אליעזר מוזס:
אני עדיין שותק עד עכשיו.
יעקב מרגי:
אתן לך את רשות הדיבור.
מנחם אליעזר מוזס:
כן?
יעקב מרגי:
רק תגבש עמדה עם ליצמן - - -
<מיכל חורין:
החוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך נחקק כבר ב-2014.
יעקב מרגי:
קשה לעבוד עם החרדים.
יעקב מרגי:
אני אומר לךְ מהתחלה.
יעקב אשר:
לא, אל תגיד ככה.
יעקב מרגי:
בסבלנות.
יעקב מרגי:
אל תחליט לי.
יעקב מרגי:
בבקשה, בקול.
יעקב אשר:
קשה להיות חרדים במדינה – זה כן.
<מיכל חורין:
התקנות הותקנו מכוח החוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך, והחוק נחקק כבר ב-2014.
<מיכל חורין:
בעצם, הוא קובע את גבולות התקנות ששר החינוך צריך להתקין.
<מיכל חורין:
בעצם, החוק קובע מהו מוסד חינוך שעליו זה חל.
<מיכל חורין:
ההגדרה שם היא הגדרה מאוד רחבה.
<מיכל חורין:
בתקנות אני לא יכולה היום להחריג משהו – אני פועלת מכוחו של החוק, וזה מקור הסמכות שלי.
יעקב מרגי:
נביא תיקון לחוק.
<מיכל חורין:
מקור הסמכות הוא החוק.
יעקב מרגי:
חבריי המחוקקים, תביאו תיקון לחוק.
יעקב אשר:
אין זמן.
יעקב אשר:
תן לנו זמן, אני אעשה את זה.
<קריאה:
רגע, רק שנייה.
יעקב מרגי:
אתן לך זמן.
יעקב מרגי:
כמה זמן אתה רוצה?
יעקב אשר:
חודשיים-שלושה, עד סוף המושב.
<מיכל חורין:
בעצם, התקנות נסמכות על החוק שקובע מהו מוסד חינוך.
<מיכל חורין:
הן קובעות שהתקנות האלה יחולו במוסד חינוך כהגדרתו בעצם בחוק שנחקק כבר ב-2014.
<מיכל חורין:
ההגדרה שם רחבה וכוללת גם את המוסדות התרבותיים ייחודיים.
יעקב מרגי:
את יכולה לקרוא את ההפניה מהחוק שמסמיכה את השר להתקין תקנות?
יעקב מרגי:
מהי הלשון שם בדיוק?
<מיכל חורין:
יש שני סעיפים, סעיפים 2 ו-3.
<מיכל חורין:
אני עוברת לסעיף 2(ב): "השר בהתייעצות עם שר הבריאות, ובאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, יקבע תנאים והוראות לעניין הרכב המזון שניתן לספק או למכור בתחום מוסד חינוך ולעניין ערכו התזונתי, בהתחשב, בין השאר, בסוג מוסד החינוך, בצרכי התלמידים ובגילם".
<מיכל חורין:
כך עשינו.
<מיכל חורין:
בעצם, מוסד חינוך נסמך על ההגדרה של החוק שאומרת: "'מוסד חינוך' – מוסד חינוך כהגדרתו בחוק לימוד חובה, שלומדים בו יותר מעשרה תלמידים".
<מיכל חורין:
בחוק לימוד חובה ההגדרה רחבה מאוד ל"מוסד חינוך", וזה כולל - - -
יעקב אשר:
אבל נותנים לך אפשרות של סוג מוסד או משהו כזה.
<מיכל חורין:
כן, אבל סוג מוסד, מבחינתנו, זה גילאים; - -
יעקב אשר:
תעשו לו חשיבה.
<מיכל חורין:
- -זו שכבת הגיל.
<מיכל חורין:
מעבר לזה שאנחנו נסמכים על החוק, אלה גבולות הגזרה שלנו.
<מיכל חורין:
בעצם, גבולות הסמכות שלנו הם החוק שהמחוקק קבע.
יעקב מרגי:
מעניין אותי אם יהדות התורה תמכו בחוק.
יעקב מרגי:
באיזו שנה זה חוקק?
<מיכל חורין:
ב-2014.
יעקב מרגי:
סביר להניח שכן.
<מיכל חורין:
יכול להיות מאוד שכן.
יעקב אשר:
מי היה שר החינוך אז?
יעקב אשר:
פירון היה שר החינוך.
<קריאה:
שר הבריאות היה ליצמן גם אז.
יעקב אשר:
ב-2014?
<קריאה:
זו פעם שנייה שהוא שר בריאות.