GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לימור תוסיה-כהן:
רואה-חשבון מבקר – אנחנו בכוונה לא מתייחסים לזה בתאגידים ציבוריים, בגלל שזה מעלה כל מיני שאלות קונספטואליות על מעמדו של רואה-החשבון כמבקר.
<לימור תוסיה-כהן:
בתאגידים אחרים האסיפה הכללית היא זו שממנה את רואה-החשבון המבקר והוא מחויב כלפיה ולא כלפי הדירקטוריון.
<לימור תוסיה-כהן:
בתאגידים ציבוריים אין לנו מבנה כזה ולכן במצב הדברים כרגע המועצה היא זו שממנה את רואה-החשבון, אבל הוא לא בפוזיציה הסטנדרטית של רואה-חשבון מבקר כפי שהיא בתאגידים אחרים.
<לימור תוסיה-כהן:
ברגע שיהיה לנו חוק מסגרת לתאגידים ציבוריים, הנושא הזה יוסדר.
<לימור תוסיה-כהן:
לכן כרגע אנחנו מנסים להימנע מקביעות מפורשות כאלה.
<מירב ישראלי:
זה היה בווינגייט והורדנו את זה.
<מירב ישראלי:
אני רק אומרת שב-(8), המועצה, באישור השר, תמנה מבין חבריה את יושב-ראש המועצה ואת ממלא-מקומו הקבוע.
<מירב ישראלי:
את זה אני מוסיפה ב-8.
<מירב ישראלי:
גם ב-11(ד) – המניין החוקי בישיבות המועצה הוא מחצית מחבריה ובהם יושב-ראש המועצה או ממלא-מקומו הקבוע.
<שירן שושנה:
אנחנו מבקשים שלא לקבוע בחוק שימונה ממלא-מקום קבוע למועצה, אלא להשאיר את זה פתוח באופן שהמועצה תהיה רשאית למנות ממלא-מקום אד הוק או קבוע לפי החלטתה.
יעקב מרגי:
אם לא תקני לה סמכות, איך היא תעשה את זה?
זבולון אורלב:
מה תעשי עם 11(ד)?
<שושנה שירן:
אנחנו מבקשים שלכל הפחות היא תהיה רשאית למנות ממלא-מקום קבוע או אד הוק.
<שושנה שירן:
אנחנו לא רוצה לחייב אותה למנות קבוע.
זבולון אורלב:
אה, רשאית.
<לימור תוסיה-כהן:
אבל אז אין לנו את קביעת הרוחב, אין לנו גורם אחד שהוא מחויב לישיבות המועצה ורואה אותן בראייה מתכללת.
<לימור תוסיה-כהן:
ברגע שאין לי יושב-ראש קבוע ויש לי ממלא-מקום אד הוק, אז כל אחד בא ועושה מה שעושה באותה ישיבה והולך.
<לימור תוסיה-כהן:
אף אחד לא רואה את עצמו מחויב לפעילות של המועצה, וזה מה שאנחנו מנסים להגיע.
<לימור תוסיה-כהן:
אני אספר לוועדה שבאיזשהו שלב בדיונים בינינו כן היה גם יושב-ראש וגם ממלא-מקום יושב-ראש ובמהלך הדרך, לאור עמדת גורמים מקצועיים, החלטנו קצת לשנות מהמתווה הזה.
<לימור תוסיה-כהן:
אני רוצה להדגיש בפניכם שיש חשיבות בזה שיהיה אדם אחד שהוא זה שמזמן את הישיבות, שקובע את סדר היום שלהן, שלוקח על עצמו את התפקוד השוטף של המועצה.
<לימור תוסיה-כהן:
תאגידים כאלה, שמתכנסים מספר פעמים בשנה, המחויבות של החברים היא לא הרמטית.
<מירב ישראלי:
זה או – או.
<מירב ישראלי:
או שיש יושב-ראש אחד ואין ממלא-מקום, ואז באמת אי אפשר לקיים ישיבות אלא אם כן היושב-ראש הקבוע נמצא, או שיש לו ממלא-מקום קבוע.
<מירב ישראלי:
לעשות אד הוק – אי אפשר שכל ישיבה הם ימנו מי שבא להם כיושב-ראש.
<ראובן פינסקי:
זה קורה בהרבה תאגידים שממנים בכל ישיבה אד הוק את היושב-ראש.
<מירב ישראלי:
בתאגידים ציבוריים?
<ראובן פינסקי:
כן.
<ראובן פינסקי:
אני חבר בתאגיד הרשות לפיתוח ירושלים ואין להם יושב-ראש כבר ארבע שנים.
<מירב ישראלי:
אז זה לא לפי המודל המודרני של התאגידים הסטטוטוריים.
<מירב ישראלי:
זה חוק ישן.
<ראובן פינסקי:
הנקודה היחידה, שאם מטילים על השר למנות ממלא-מקום יו"ר, מאותה סיבה שהוא לא מינה יו"ר, כנראה שהוא גם לא ימנה ממלא-מקום יו"ר.
<ראובן פינסקי:
אם יש חובה שיהיה ממלא-מקום יו"ר זה יכול להיות בעייתי בהתנהלות של התאגיד.
<מירב ישראלי:
זה בעייתי שהשר לא מאשר את המועצה.
<מירב ישראלי:
צריך לפתור את הבעיה ולא לאפשר למועצה בכל ישיבה לעקוף את זה שהשר לא מינה יושב-ראש.
<מירב ישראלי:
זה לפחות המודל המודרני של התאגידים.
<ראובן פינסקי:
מה עושים כשהשר לא ממנה יושב-ראש?
איתן ברושי:
מחליפים את השר.
<מירב ישראלי:
זו באמת בעיה.
<ראובן פינסקי:
זו בעיה לא בחקיקה, זו הבעיה בחיים.
זבולון אורלב:
מגישים בג"ץ.
<ראובן פינסקי:
אם קובעים שצריך להיות ממלא-מקום קבוע - - -
זבולון אורלב:
בג"ץ יחייב אותו למנות.
זבולון אורלב:
אין כזה דבר.
איתן ברושי:
תראו במה אתם מתעסקים.
איתן ברושי:
ראובן, מה הבעיה?
יעקב מרגי:
אני מבין את המציאות, את השאלה שאתה מציין.
יעקב מרגי:
השאלה היא כזאת: מה המניעה מבחינת
יעקב מרגי:
כם שתהיה חובה למנות ממלא-מקום?
<ראובן פינסקי:
שמי ימנה, המועצה או השר?
זבולון אורלב:
זה המועצה באישור השר.
איתן ברושי:
למה זו בעיה, ראובן?
זבולון אורלב:
כמו היושב-ראש.
<ראובן פינסקי:
מאותה סיבה שהשר לא מינה את היושב-ראש, הוא גם לא ימנה את ממלא-מקום היושב-ראש.
יעקב מרגי:
בסדר, זו לא הבעיה.
יעקב מרגי:
אם הוא אומר לך המועצה באישור השר?
זבולון אורלב:
זה הבג"ץ יכריח אותו.
<ראובן פינסקי:
השאלה היא אם זה חייב להיות באישור השר.
יעקב מרגי:
אם אנחנו נקבע, זה מה שיהיה.
<מירב ישראלי:
הממלא-מקום צריך להיות כמו היושב-ראש.
<ראובן פינסקי:
טוב, בסדר.
איתן ברושי:
צריך להתקדם, ראובן, זה שטויות.
זבולון אורלב:
זה עניין טכני.
איתן ברושי:
גבעת התחמושת התקיימה עד היום בלי החוק הזה.
איתן ברושי:
כדאי שהחוק הזה לא יפריע לה.
איתן ברושי:
עד היום היא התקיימה בלי החוק הזה.
איתן ברושי:
עכשיו, אחרי 50 שנה, עושים חוק על מה שכבר קיים.
איתן ברושי:
אז כדאי שהחוק יקדם ולא יפריע.
איתן ברושי:
צריך לזכור את הפרופורציות.
יעקב מרגי:
תזכרו את האמירה הזאת.
איתן ברושי:
אני מאלה שזחלו על האדמה כדי להביא להם את הכסף.
איתן ברושי:
באמת, 50 שנה אחרי סוף סוף יש חוק, אז כדאי שהחוק הזה לא יפריע.
זבולון אורלב:
מי שמביא את החוק הוא כבוד השר אלקין.
זבולון אורלב:
אני מדבר בשבחו.
איתן ברושי:
אז שנציגיו לא ישימו מכשולים.
זבולון אורלב:
הם רק עזרו לנו לאורך כל הדרך.
יעקב מרגי:
רבותי, אתם רוצים לסיים את החוק?
יעקב מרגי:
אז קדימה.
<מירב ישראלי:
כאן הוספנו "או ממלא מקומו הקבוע".
<מירב ישראלי:
כאן זה גם "או ממלא מקומו"?
<קריאה:
כן.
<מירב ישראלי:
כאן להשאיר את זה ככה?
<מירב ישראלי:
כלומר, אם הוא הראש, אז זה זה.
<מירב ישראלי:
ואם זה עובד אחר – בעצם זה לא חל.
<ראובן פינסקי:
מעולה.
<מירב ישראלי:
בסדר.
<מירב ישראלי:
אז אני משאירה את הנוסח כך.
<מירב ישראלי:
ראיתי שחילקתם את זה עכשיו קצת אחרת מהמודל הרגיל שלנו, וזה מקובל עלי.
זבולון אורלב:
פה לא צריך ממלא-מקום?
<מירב ישראלי:
זאת שאלה.
<ראובן פינסקי:
פה לא צריך ממלא-מקום, היושב-ראש תמיד זמין.
<מירב ישראלי:
אני אכתוב לי את זה ואני אבדוק.
זבולון אורלב:
צריך לבדוק, אולי נבצר ממנו.
<מירב ישראלי:
אם זה יושב-ראש המועצה בעצמו למשל.
<מירב ישראלי:
אם צריך, אני אבדוק איך לנסח את זה.
יעקב מרגי:
שלא ישתמע שאנחנו נותנים סמכות לממלא-מקום כשיש יושב-ראש.
זבולון אורלב:
לא, זה או.
<מירב ישראלי:
צריך לבדוק איך לנסח את זה.
<מירב ישראלי:
אני לא יודעת מה המשמעות של הסעיף הזה, כי אני לא יודעת מה זה "בהקדם האפשרי".
<לימור תוסיה-כהן:
כי ממילא המחויבות קיימת.
<מירב ישראלי:
אני הייתי מוחקת את הסעיף הזה.
יעקב מרגי:
בלי סעיף כזה אני יכול לעתור כנגדו, לחייב אותו?
יעקב מרגי:
מאיפה זה עומד לי?
<מירב ישראלי:
כי הוא חייב למלא את תפקידו לפי חוק.
<לימור תוסיה-כהן:
לשרים יש מחויבות לאפשר פעילות תקינה של תאגידים ציבוריים.
<מירב ישראלי:
אני חושבת שהסעיף הזה רק מזיק, הוא לא מועיל.
<מירב ישראלי:
הוא לא קיים בתאגידים אחרים.
יעקב מרגי:
חוסר של חבר תאגיד אחד מפריע?
<לימור תוסיה-כהן:
יש לו תוקף מפעולות המועצה.
<לימור תוסיה-כהן:
מצד אחד החוק נותן הגנה מסוימת לתאגיד ציבורי שמספר החברים בו קטן מהנדרש בחוק.
יעקב מרגי:
תחליטו להשאיר – תשאירו.
יעקב מרגי:
תחליטו שהוא מיותר – תורידו.
<מירב ישראלי:
בווינגייט התלבטנו בשאלה הזאת ובסוף עשינו איזה מנגנון שהממשלה יכולה למנות אם השר לא ממנה.
<מירב ישראלי:
זה באמת נותן פתרון.
<מירב ישראלי:
להגיד "הוא ימנה בהקדם האפשרי", משהו שבלאו הכי קיים לפי המשפט המנהלי, אני חושבת שזה חסר תועלת.
<לימור תוסיה-כהן:
אני מקבלת את ההערה שלך.
<לימור תוסיה-כהן:
מבחינתי המחויבות קיימת כל זמן שהתאגיד הוא באחריותו של השר.
<לימור תוסיה-כהן:
גם בלי סעיף כזה המחויבות של השר היא להשלים את מינוי חברי המועצה כנדרש בחוק.
<מירב ישראלי:
ואתם לא רוצים לעשות את המנגנון של הממשלה?
<מירב ישראלי:
אתם רוצים לראות את המנגנון שעשינו בווינגייט ולראות אם זה מקובל עליכם?
<שירן שושנה:
אנחנו צריכים לראות אותו כדי להחליט.
<מירב ישראלי:
אז אנחנו נבדוק את זה בינינו.
<מירב ישראלי:
אני לא יודעת על איזה גוף מדובר פה.
<מירב ישראלי:
לדעתי אין פה גוף.
יעקב מרגי:
אני אומר לך.
יעקב מרגי:
בלי הסעיף הזה, אמרתי לכאורה, לכאורה נציגי המשפחות השכולות יכולים להימצא.
יעקב מרגי:
ברגע שקראת את (ד), הנחת את דעתי.
<מירב ישראלי:
בקיצור, זו אוכלוסייה.
<מירב ישראלי:
לדעתי גוף זה דבר מטעה.
<מירב ישראלי:
צריך לראות איך לנסח את הדבר הזה.
<מירב ישראלי:
אולי תסבירו מה זה אומר בדיוק, איזה ניגוד עניינים למשל יכול להיות לו ואיפה זה יכול לבוא לידי ביטוי כשהוא יוצא נגד התאגיד, במירכאות?
יעקב מרגי:
נאמר כאן בהערת ביניים – נציג חטיבה.
זבולון אורלב:
עיריית ירושלים.
זבולון אורלב:
יכול להיות שלעירייה, מאינטרסים כאלה ואחרים, לגבי פעילות כזאת או אחרת, יש לה עניין שזה לא יתקיים בגבעת התחמושת, אלא שיתקיים במקום אחר.
זבולון אורלב:
יכול להיות, אינני יודע.
זבולון אורלב:
אני חושב שכן צריך להשאיר את העניין של גוף שיכול להיות.
<מירב ישראלי:
אוקיי, בסדר.
זבולון אורלב:
מבלי שיש לי כוונות נגד עיריית ירושלים.
זבולון אורלב:
שלא תהיינה אי-הבנות.
<מירב ישראלי:
כן, ברור.
<מירב ישראלי:
במצב כזה בעצם אנחנו נותנים לו אפשרות לפעול נגד האינטרסים של התאגיד.
<מירב ישראלי:
זו המשמעות.
<לימור תוסיה-כהן:
במובן מסוים כן.
<לימור תוסיה-כהן:
חשוב לומר שהסעיף הזה הוא סעיף סטנדרטי בתאגידים ציבוריים.
<לימור תוסיה-כהן:
זאת אומרת, תאגיד ציבורי, מטבע הווייתו הוא כזה שבמועצה שלו משתקפים אינטרסים של גורמים שונים.
<לימור תוסיה-כהן:
יש נציגי ממשלה, יש נציגי ציבור - - -
<מירב ישראלי:
אני לא בטוחה שזה סעיף סטנדרטי בכל התאגידים הסטטוטוריים.
<שושנה שירן:
הוא קיים בכמה.
<מירב ישראלי:
הוא קיים, אבל לדעתי לא באופן - - -
<לימור תוסיה-כהן:
ברגע שיתחילו לחשוב על הסיטואציה הזאת - זה הסעיף שמביא לידי ביטוי את גבולות גזרת ניגוד העניינים המצופה מחברי מועצה של תאגיד ציבורי.
<לימור תוסיה-כהן:
כמו שאמרתי, בתאגידים ציבוריים המועצה שלהם מורכבת, בגדול, מנציגי ממשלה, נציגי ציבור ונציגים של גופים שיש להם עניין מסוים בפעילות התאגיד.
<לימור תוסיה-כהן:
אצלנו אנחנו רואים את זה בחטיבות, אולי במשפחות השכולות, שהם לא נציגי ציבור, כמו למשל נציגי אקדמיה.
<לימור תוסיה-כהן:
הסעיף הזה תוחם את גבולות הגזרה.
יעקב מרגי:
הרי מינינו אותם במועצה כדי שהם יפעלו לטובת שולחיהם.
<מירב ישראלי:
זו שאלה.
<מירב ישראלי:
ברגע שהם במועצת התאגיד, למעשה הם הדירקטוריון של התאגיד, הם מנהלים אותו.
<מירב ישראלי:
אם הם מתחילים לשקול שיקולים – זה לא לגמרי פשוט, צריך לדעת מה קובעים פה.
<מירב ישראלי:
אם הם מתחילים לשקול שיקולים, כל אחד שוקל את השיקולים של גוף אחר, בסופו של דבר לדירקטוריון של התאגיד, שנועד בעצם - - -
יעקב מרגי:
אבל לכן הוא מאוזן, לכן הוא אחד מתוך, ויש עוד אחד שמאזן אותו שהוא אחד מתוך.
יעקב מרגי:
זה נותן תמונה כללית.
יעקב מרגי:
אין ברירה, לא נקשור להם את הידיים.
<שירן שושנה:
הם שם כדי להביא איזשהו אינטרס למועצה.
<שירן שושנה:
האינטרס הזה, כמו שאמר היושב-ראש, מאוזן, כשהחברים בעצם מאזנים.
<שירן שושנה:
דבר ראשון, הכל שקוף, הכל ידוע; דבר שני, החברים מאזנים אחד את השני בקבלת ההחלטות.
<מירב ישראלי:
כן, כן.
<מירב ישראלי:
אני לא נגד, אני רק אומרת שצריך - - - מבחינת נציגי הממשלה, הסעיף הזה לא חל עליהם, נכון?
<מירב ישראלי:
זה נחשב לגוף?
<לימור תוסיה-כהן:
לא.
<מירב ישראלי:
מבחינת הניסוח אנחנו עוד צריכים לראות איך לנסח את זה.
יעקב מרגי:
אבל גם נציג ממשלה אסור שיהיה מוגבל לטעון את הטענות של האינטרס של הממשלה.
<מירב ישראלי:
בתאגיד סטטוטורי זה בעייתי.
יעקב מרגי:
הוא בא, הוא צריך לשמור על הקופה הציבורית.
זבולון אורלב:
מה אתם רוצים, ששני משרדי ממשלה יריבו בתוך המועצה?
זבולון אורלב:
שיסדרו את העניינים שלהם בממשלה.
<ראובן פינסקי:
יש ארבעה משרדי ממשלה במועצה.
זבולון אורלב:
לא עולה על הדעת שארבעה נציגי ממשלה יריבו בתוך המועצה.
זבולון אורלב:
שיסדרו את זה בממשלה.
<לימור תוסיה-כהן:
הביורוקרטיה הזאת קיימת למעשה בכל תאגיד ציבורי ואז אתה שואל את עצמך מה זה ואם ניגוד עניינים, ואם רפרנט באגף תקציבים שמטפל בהנצחה יכול לשבת בתאגיד הזה או שצריך לקחת איזשהו רפרנט אחר שמתעסק בבריאות, כדי שלא יהיה במצב של ניגוד עניינים כזה.
<לימור תוסיה-כהן:
אני מוכנה לנסות לבדוק את זה קצת יותר לעומק ולבוא מוכנה.
<מירב ישראלי:
בסדר, כי זה משהו שכן צריך לראות איך עושים את זה.
<שירן שושנה:
מה, את השאלה לגבי הממשלה, לימור, את מציעה לבדוק או באופן כללי?
<מירב ישראלי:
צריך לבדוק את הניסוח של הסעיף הזה.
<לימור תוסיה-כהן:
לגבי הממשלה, להציג לוועדה את התזה שבה מצופים חברי מועצה של תאגיד ציבורי לפעול בהיותם מכהנים בתאגיד ציבורי.
<שירן שושנה:
בסדר.
<שירן שושנה:
אנחנו, כמשרד, כן רוצים לומר שאנחנו מבינים שיש עירוב עניינים אינהרנטי במקרים כאלה והסעיף הזה מקובל עלינו.
<מירב ישראלי:
אין כוונה להוריד אותו.
יעקב מרגי:
לברר אותו, לא להוריד אותו.
<לימור תוסיה-כהן:
זה לא משהו שהוא ייחודי לתאגיד הזה.
<לימור תוסיה-כהן:
זו שאלה רוחבית שקיימת בכל התאגידים הציבוריים באשר הם שיושבים בהם נציגי ממשלה.
<אהוד בן נפתלי:
אני רק אזכיר שבתזכיר חוק תאגידים ציבוריים יש חלוקה בין אינטרסים של חברי מועצה, כנציגי ציבור, וחבר מועצה מקרב עובדי המדינה.
<מירב ישראלי:
צריך לדון על הסעיף הזה.
<מירב ישראלי:
זה סעיף שלא קיים בכל התאגידים, הוא מעורר שאלות.
<אהוד בן נפתלי:
זה סעיף חדש, אני לא מכיר אותו מתאגידים אחרים.
<לימור תוסיה-כהן:
הוא לא חדש.
<לימור תוסיה-כהן:
הוא מופיע בהרצל וז'בוטינסקי.
<מירב ישראלי:
הרצל וז'בוטינסקי זה לא תאגיד סטטוטורי, זו מועצה מייעצת.
<מירב ישראלי:
לכן זה קיים שם.
<מירב ישראלי:
אני אומרת, זה סעיף שהוא לא סטנדרטי בתאגידים סטטוטוריים.
<מירב ישראלי:
זו אחת הפעמים הראשונות שאנחנו קובעים את זה ואנחנו צריכים לדון בנוסח שלו.
<מירב ישראלי:
יכול להיות שאפשר להיעזר בתזכיר
<אהוד בן נפתלי:
הוא סעיף טוב.
<מירב ישראלי:
כן, אני לא נגדו.
<לימור תוסיה-כהן:
הוא סטנדרטי מרגע שיתחילו להיות סעיפי ניגוד עניינים בתאגידים ציבוריים.
<לימור תוסיה-כהן:
יש הרבה תאגידים ציבוריים, שחלק מהם הם יוזמת הכנסת ולפעמים זה לא שם, וחלק מהם ישנים וזה לא זה.
יעקב מרגי:
אני חושב שמיצינו את הצורך בבירור של הסוגיה הזאת ולכן נתקדם.
<מירב ישראלי:
לדעתי צריך לחדד את הנוסח שלו.
<לימור תוסיה-כהן:
מאה אחוז, מקובל.
<ראובן פינסקי:
אתם לא נורמליים.
<מירב ישראלי:
זה סעיף סטנדרטי דווקא.
יעקב מרגי:
זה סעיף סטנדרטי.
יעקב מרגי:
אפילו עוזר פרלמנטרי כפוף ל- - - .
<ראובן פינסקי:
אם הורי הורי הורה, גם חל?
<מירב ישראלי:
לא רשום.
<לימור תוסיה-כהן:
אלה סיטואציות לא קיימות.
יעקב מרגי:
לא קיימות, ולכן עצרנו פה.
<מירב ישראלי:
זה בתשובה לשאלתך על ההרכב החסר.
<לימור תוסיה-כהן:
יש טעות סופר בסעיף קטן (ד) – (א) ו-(ב) צריכים להיות (ב) ו-(ג).
<מירב ישראלי:
נכון, צודקת.
<מירב ישראלי:
(א) קובע שהוא לא זכאי.
<מירב ישראלי:
אם אני זוכרת נכון, זה העובדי מדינה.
<מירב ישראלי:
זה כולל את העירייה.
<מירב ישראלי:
רציתם לכלול את העירייה פה?
<מירב ישראלי:
(1) עד (6) כולל את נציג העירייה.
<מירב ישראלי:
רציתם לכלול את העירייה פה או רק עובדי מדינה?
<מירב ישראלי:
בדרך כלל זה עובד מדינה.
<מירב ישראלי:
אז בלי נציג העירייה.
<מירב ישראלי:
בסדר, אז ננסח את זה.
יעקב מרגי:
אז זה לא (1)עד (6).
<מירב ישראלי:
זה (1) עד (4) ו-(6) ו-(7).
<מירב ישראלי:
ושניים מהם יהיו מבין חברי המועצה שמונו לפי סעיף 7(א)(7) עד (9); כאן, בוועדת ביקורת, אתם רוצים לכלול את העירייה או שלא?
<מירב ישראלי:
אז להשאיר כך.
זבולון אורלב:
איך ממנים את היושב-ראש של ועדת הביקורת?
<לימור תוסיה-כהן:
המועצה ממנה מבין חבריה.
זבולון אורלב:
איפה כתוב?
<לימור תוסיה-כהן:
המועצה תמנה מבין חבריה.
<קריאה:
סעיף 21(א).
יעקב מרגי:
הוא צודק.
יעקב מרגי:
המועצה ממנה את חברי ועדת הביקורת.
<לימור תוסיה-כהן:
הכוונה שהמועצה תמנה גם את היושב-ראש.
זבולון אורלב:
אז תוסיפו את זה במועצה.
<שירן שושנה:
לימור, חייב להיות יושב-ראש לוועדת הביקורת?
יעקב מרגי:
מי ינהל אותה?
<לימור תוסיה-כהן:
בדרך כלל, כן.
<מירב ישראלי:
בווינגייט לא קבענו מי.
<לימור תוסיה-כהן:
בהמשך קבענו את זה בסעיף שמכיל הוראות שונות.
<לימור תוסיה-כהן:
לגבי זימון ישיבות ועדת הביקורת יש - - -
יעקב מרגי:
יכול להיות שפספסנו בווינגייט, זה לא אומר שכזה ראה וקדש.
<מירב ישראלי:
המועצה קובעת או ועדת הביקורת עצמה?
יעקב מרגי:
המועצה.
זבולון אורלב:
כן, המועצה צריכה לקבוע.
<מירב ישראלי:
אז המועצה תקבע מי היושב-ראש מבניהם?
<לימור תוסיה-כהן:
כן.
<ראובן פינסקי:
זה צריך להיות בחוק?
<מירב ישראלי:
גם אם זה לא כתוב, כנראה שזה מה שקורה.
מאיר כהן:
מה זה סמכות ליושב-ראש, הוא יחליט מי ועדת הביקורת שלו?
יעקב מרגי:
מבין.
יעקב מרגי:
מבין מה הוא ממנה.
מאיר כהן:
מי ממנה את יושב-ראש ועדת הביקורת?
<מירב ישראלי:
עכשיו החלטנו שהמועצה.
מאיר כהן:
המועצה בהצבעה?
זבולון אורלב:
כן, ודאי.
יעקב מרגי:
כשאתה אומר "המועצה", זה בהצבעה.
<שירן שושנה:
אנחנו נוסיף בסעיף הזה, גם בפסקה (1) וגם בפסקה (4) את המוזיאון לצד המכון והארכיון.
<מירב ישראלי:
בסדר גמור.
<יהודית גידלי:
ניהול המרכז והמוזיאון?
<שירן שושנה:
המכון, הארכיון והמוזיאון.
<מירב ישראלי:
זה משהו שעכשיו קבענו.
מאיר כהן:
כשאומרים שהמועצה תחליט על שכרו – מה ההגבלה?
מאיר כהן:
בדרך כלל מוסיפים: ובלבד שלא יעלה על כך וכך מחוזה בכירים וכד'.
<מירב ישראלי:
אביעד, יש שאלה לגבי השכר של המנהל הכללי.
מאיר כהן:
למה על-ידי המועצה?
מאיר כהן:
ואין שום הגבלה?
מאיר כהן:
המועצה יכולה להביא מישהו שהוא איזה טאלנט ולהגיד שהיא רוצה לשלם לו 100,000 שקלים.
<מאור לזר:
אבל זה בכפוף לאישור הממונה על השכר.
מאיר כהן:
למה זה לא כתוב?
<מאור לזר:
זה לא צריך להיות כתוב שם, זה על-פי חוק.
<מירב ישראלי:
חוק יסודות התקציב חל על זה?
<לימור תוסיה-כהן:
סעיף 29 לחוק יסודות התקציב חל על זה ושכרו של מנכ"ל המרכז גם מותנה בוועדה לסיווג תאגידים.
<לימור תוסיה-כהן:
ועדה ציבורית לתאגידים מסווגת את התאגידים הציבוריים לפי כל מיני פרמטרים שהיא קבעה, היקף הפעילות שלהם וכו' והוא מוגבל בדרך הזאת.
<מירב ישראלי:
השאלה אם צריך להגיד משהו בסעיף קטן (ב).
זבולון אורלב:
זה אוטומטי, זו המהות של התאגידים.
יעקב מרגי:
אוקיי, אנחנו מתקדמים.
<מירב ישראלי:
אז אני מציינת לי את 24(ב) שהוא לבדיקה.
<אביעד נימקובסקי:
אני חושב שהעיקרון מוסכם.
<יהודית גידלי:
לא רוצים להוסיף כאן את גבעת התחמושת?
יעקב מרגי:
הכל.
יעקב מרגי:
מה שקשור להגדרה יתווסף.
יעקב מרגי:
פה אין צורך.
זבולון אורלב:
אני מקבל את דעתו של היו"ר, אין צורך פה.
<מירב ישראלי:
אני מבינה שזה מקובל על ארכיון המדינה.
<שירן שושנה:
כן.
מאיר כהן:
כל מה שנמצא היום בארכיון המדינה עובר לארכיון הזה?
<שירן שושנה:
לא בהכרח.
<שירן שושנה:
לפי הוראות החוק הזה הוא רשאי להחליט אם זה יהיה בהעתק או במקור.
<שירן שושנה:
השר יתקין תקנות בעניין.
<מירב ישראלי:
זה הסעיף הבא.
<ישי יודקביץ:
אנחנו, בארכיון צה"ל ומערכת הביטחון במשרד הביטחון מעבירים העתק.
<ישי יודקביץ:
זה לא חוק ראשון, כך גם למרכז רבין.
מאיר כהן:
למה צריכים להיות שניים, כי המדינה משלמת על שניים?
<מירב ישראלי:
שאלה טובה שנשאלת בכל התאגידים.
מאיר כהן:
אם פותחים כאן ארכיון וגנזך, למה לא מעבירים את זה?
מאיר כהן:
המדינה משלמת 18 דולר על כל קופסה של גנז, קופסת קרטון כזאת.
<ישי יודקביץ:
יש גם התמודדות עם דברים אחרים.
<ראובן פינסקי:
יש חומרים מסווגים - - -
זבולון אורלב:
יש הצעת תיקון לחוק הארכיונים.
<מירב ישראלי:
האמת היא שהפרק הזה מופיע כך בנוסח סטנדרטי.
מאיר כהן:
יש אנשים שהופכים להיות למיליונרים מההחלטות האלה.
מאיר כהן:
חבר'ה, חבל.
זבולון אורלב:
יש 50 תאגידים כאלה.
<מירב ישראלי:
כאן אני אומר שסעיף קטן (ג) הוא סעיף חדש.
<מירב ישראלי:
דיברתי קודם עם האוצר ועם משרד המשפטים, זה סעיף שהם רוצים להכניס כמודל חדש בתאגידים הסטטוטוריים.
<מירב ישראלי:
מכיוון שאני רואה אותו בפעם הראשונה - - -
יעקב מרגי:
רציתי לשאול על זה בסוף.
יעקב מרגי:
לא ראיתי את הסעיף הזה, אמרתי שיש פה מצה ומרור שאנחנו רואים, אבל איפה החרוסת.
יעקב מרגי:
אז הנה, סוף סוף הגענו לזה.
<מירב ישראלי:
אני אומרת רק שסיכמנו שעוד נדבר לגבי הנוסח של הסעיף.
זבולון אורלב:
ראובן, אם האוצר יסכים, לא אכפת לך שיהיה כתוב פה שגם 10 מיליון - - -
יעקב מרגי:
בחוק?
<אביעד נימקובסקי:
לעניין הסעיף הזה רק נבקש להדגיש שזו פרקטיקה שקיימת כבר כיום.
<אביעד נימקובסקי:
אנחנו רוצים לייצר אותה, על מנת שלא יהיו אי-הבנות כאלה ואחרות.
<מירב ישראלי:
אני אסביר מה העניין.
<מירב ישראלי:
לקבוע בחקיקה שמשהו ייעשה לפי הסכמות שהן חיצוניות לחקיקה, שאנחנו לא יודעים מה הן ואנחנו לא יודעים אם זה יקרה או לא, זה משהו שהוא לא כל כך נהוג בחקיקה.
<מירב ישראלי:
אין לי בעיה, אנחנו נדבר על זה וננסה לנסח את זה בצורה - - -
<אביעד נימקובסקי:
נדבר , אנחנו רק רוצים להסביר שגם היום כספים מועברים.
<אביעד נימקובסקי:
זאת אומרת, הם לא מועברים במין – אנחנו דואגים שהם יועברו בהתאם להסכמות.
<מירב ישראלי:
אבל זה צריך להיות לפי כללים, לא לפי הסכמות.
<שירן שושנה:
אנחנו מסכימים לחלוטין.
<שירן שושנה:
אנחנו מבקשים ללבן את הסעיף הזה, גם על מנת לבחון השלכות רוחב וגם על מנת לבדוק אם נכון שזה יופיע בהסדר חקיקה ראשי.
<שירן שושנה:
\
<אביעד נימקובסקי:
לטעמנו, ייאמר בצורה חד-משמעית, זה יותר מנכון, אפילו נדרש וראוי, ומכאן ואילך זה גם יהיה חלק מכל - - -
<מירב ישראלי:
יכול להיות שתקציב לא צריך לעבור באופן אוטומטי.
<מירב ישראלי:
זה בסדר, אין לי התנגדות לזה.
<אביעד נימקובסקי:
אני מסכים.
<אביעד נימקובסקי:
אנחנו נשוחח ונגיע להסכמות בנושא הזה.
<מירב ישראלי:
הסעיף הזה עוד דורש ליבון.
זבולון אורלב:
יש לנו רק בקשה.
זבולון אורלב:
הואיל שמדובר בחרוסת, שהיא חלק מהמצווה, אנחנו גם כן רוצים להיות חלק מהמצווה.
זבולון אורלב:
כמו שנעשה עד היום באופן בלתי רגיל על-ידי המשרד לענייני ירושלים, אני מבקש לערב אותנו גם כאן, כי זה סעיף הקיום שלנו.
<לימור תוסיה-כהן:
אנחנו מדגישים שיכול להיות שאנחנו נגיע למסקנה דומה לזו שהאוצר חותר אליה, אנחנו רק מבקשים לקיים על זה דיון ומחשבה.
<מירב ישראלי:
בסדר גמור, כי זה באמת משהו חדש.
זבולון אורלב:
זה כולל גם את סעיף 46?
<מירב ישראלי:
מס הכנסה?
<מירב ישראלי:
לא, זה משהו.
זבולון אורלב:
אני שואל לגבי פקודת מס הכנסה.
יעקב מרגי:
האם זה כולל את סעיף 46, לגבי תרומות?
<לימור תוסיה-כהן:
בחקיקה אנחנו לא קובעים מעמד לפי סעיף 46.
<לימור תוסיה-כהן:
סעיף 46 מותנה בעמידה בכל מיני תנאים נוספים.
יעקב מרגי:
עומדת לכם הזכות לפנות לאוצר ולוועדת הכספים.
יעקב מרגי:
תודה, לא מתעכבים על זה.
<מירב ישראלי:
זה סעיף סטנדרטי שיש לנו בכל התאגידים.
<מירב ישראלי:
כידוע, מבחינתנו, הלשכה המשפטית של הכנסת, תאריך תחילה של חוק זה הסדר ראשוני.
<מירב ישראלי:
זה משהו שהוא צריך להיות ברור והוא צריך להיות בחקיקה.
<מירב ישראלי:
גם על זה אני מבקשת לדבר אתכם על זה.
<מירב ישראלי:
בסדר?
<מירב ישראלי:
ההודעה הזאת של רשם העמותות היא למעשה 41(ד).
<מירב ישראלי:
אז צריך לדבר על הקשר הזה ולראות איך זה עובד.
<מירב ישראלי:
בעיקרון, זה מנגנון שיש לנו כשעמותה הופכת להיות תאגיד סטטוטורי.
<מירב ישראלי:
נדמה לי שזו הפעם השלישית שאנחנו עושים את זה, שבעצם העמותה מתפרקת, או מרצון או מכוח החוק, וקובעים שרק ביום הפירוק מתחיל התאגיד.
<מירב ישראלי:
בווינגייט עשינו משהו קצת אחר.
<מירב ישראלי:
אני מבינה שכאן אין את הבעיה הזאת של הסולבנטיות.
<לימור תוסיה-כהן:
אין פה בעיה.
<לימור תוסיה-כהן:
לפי מה שנמסר לנו, העמותה היא סולבנטית, יש לה יכולת לפרוע את כל חובותיה.
<לימור תוסיה-כהן:
לכן המודל הזה, שגם קיים בתאגידים ציבוריים אחרים, שכן היו סולבנטיים - - -
<מירב ישראלי:
בשז"ר יש את זה.
<לימור תוסיה-כהן:
בשז"ר וחילופי נוער.
יעקב מרגי:
רבותי, חשוב לציין, אמנם זו חקיקה ראשית, שלא יצטייר כאילו עשינו זאת ביעף, אלא קדמו לזה דיונים רבים, כמו בחוק וינגייט, שסייעו בידינו.
יעקב מרגי:
אם לא, היינו מתעכבים פה על כמה סעיפים ועושים יום לימודים ארוך עליהם.
יעקב מרגי:
אני מבקש את סליחת הדוברים שתכננו לדבר.
יעקב מרגי:
בדיון הבא, כשנקיים הצבעה על החוק ויוצגו בפנינו התיקונים, ניתן להם את רשות הדיבור.
יעקב מרגי:
נפתח אז סבב התייחסויות.
יעקב מרגי:
אני רוצה לומר לפרוטוקול שהדיון הראשון עם פתיחת הכנס הבא, אנחנו נשלים את החקיקה.
יעקב מרגי:
גם מנהלת הוועדה שמה את זה בתוכנית העבודה.
<לימור תוסיה-כהן:
תחולת הוראות חוק זה על כהונתו של המנהל הכללי – אני מציעה לומר במפורש ממתי רואים את תקופת הכהונה שלו כמתחילה, כדי שלא יהיו אי-ודאויות בעניין הזה.
<מירב ישראלי:
נכון.
זבולון אורלב:
אני מרגיש שעשיתי עוול שפתחנו ולא אמרנו תודה.
זבולון אורלב:
אני חושב שהכרת הטוב היא מודל חשוב.
זבולון אורלב:
קודם כל לומר שלמרות שהסוגיה הזאת התחילה בהצעות חוק פרטיות – לא רק שלי, גם של חברי כנסת נוספים – מהרגע שהשר אלקין לקח את העניין הזה לידיים והתקיימה ישיבת ממשלה בראשותו של ראש הממשלה נתניהו בגבעת התחמושת והחלטת הממשלה לפני בערך כשנה, העניינים התחילו לזוז.
זבולון אורלב:
אז אני מבקש למסור תודה גם למנהל האגף, גם לשר הביטחון הנוכחי.
זבולון אורלב:
שרי הביטחון הקודמים לא כל כך עזרו לנו ושר הביטחון הנוכחי, מר ליברמן, התגייס לעזור לנו, וכך גם שר האוצר.
זבולון אורלב:
תודה גם ליושב-ראש הוועדה שקידם את זה.
זבולון אורלב:
אנחנו מקבלים את הבטחתך שלקראת יום ירושלים החוק הזה יחוקק.
יעקב מרגי:
ראובן, יש לי את החשש הזה.
יעקב מרגי:
עד היום הם עבדו כמו שצריך, ועכשיו - כשאנחנו עושים הסדרה – הייתי רוצה לדעת אם המשרד יוכל לתת לנו התייחסות, לא בחקיקה, במה הולך להשתפר המצב מבחינה תקציבית.
יעקב מרגי:
הבנת?
<ראובן פינסקי:
מאה אחוז.
יעקב מרגי:
אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי:
היום ה-6 בפברואר 2017, י' בשבט התשע"ז.
יעקב מרגי:
הנושא שעל סדר יומנו הוא כיתות י"א – עומס לימודי ובחינות בגרות.
יעקב מרגי:
הכותרת לא מכילה את הכול.
יעקב מרגי:
ברשות
יעקב מרגי:
כם, אני אומר לכם למה זימנתי את הדיון הזה.
יעקב מרגי:
אנחנו מקבלים פניות, גם מהורים, ולא מיהרתי לקיים את הדיון.
יעקב מרגי:
מזה כשנה אני מקבל פניות מהורים על העומס בבחינות הבגרות ולימודים כתוצאה מכך בשכבה י"א.
יעקב מרגי:
פנו אלי תלמידות – ואני מדגיש, תלמידות – ממרכז הארץ וטענו שהעומס הוא בלתי נסבל, שאין להן שעות איכות עם המשפחה, לא שבתות, לא חגים.
יעקב מרגי:
אנחנו ניגשים לדיון בדיון פתוח ואין דעה מוקדמת.
יעקב מרגי:
אין לי דעה מוקדמת בנושא הזה ולא גיבשתי עמדה אבל אני באמת רוצה ללמוד והוועדה צריכה ללמוד את הסוגיה ולדעת מה היה קודם ואם היו דברים שהשתנו בעקבות השינויים האלה.
יעקב מרגי:
אני חושב שמשרד החינוך יאמר לנו.
יעקב מרגי:
אני מבקש קודם, לפני שנתחיל להעלות את הטענות ולשמוע את הצדדים, הייתי רוצה לקבל סקירה מקיפה ממשרד החינוך בסוגיית מקצועות הבגרות, העומסים, החלוקה, הפריסה, מה היה קודם ומה קיים היום והאם יש מגמות לעתיד.
יעקב מרגי:
מי ממשרד החינוך אמור לתת לנו את הסקירה?
<דסי בארי:
אני.
יעקב מרגי:
ואם שמעת את השאלות, תתייחסי פחות או יותר בהדגשים שביקשתי.
<דסי בארי:
אני מנהלת את האגף לחינוך על יסודי במשרד החינוך.
<דסי בארי:
לבקשת היושב ראש, אני מוכנה לפתוח בסקירה.
<דסי בארי:
יצאנו לדרך לפני שנתיים וחצי - זו השנה השלישית – לתכנית ללמידה משמעותית, לתכנית ההיבחנות החדשה, על מנת להרחיב את הידע של תלמידי ישראל ולקדם את ההישגים בהתאמה לעולם ובהתאמה למאה ה-21.
<דסי בארי:
כאמור, המטרה שלנו היא להרחיב את הידע של תלמידי ישראל, לקדם את הישגיהם בתוך עולם של ידע נגיש, שמיומנויות המאה ה-21 נדרשות מבוגר מערכת החינוך כדי להיות אזרח העולם הגדול ומתוך הבנה שמערכת לימודים, מערכת למידה שהייתה נכונה לפני שלושים שנים, חייבת להתאים את עצמה לצרכים העכשוויים.
<דסי בארי:
קודם כל, איזושהי הסתכלות על מה קורה בעולם.
<דסי בארי:
למדנו מערכות מתקדמות בעולם המערבי.