GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עופר רימון:
עוד דבר שהוא חוזק שלנו, אנחנו מערכת שמתמקדת במיומנויות רחבות.
<עופר רימון:
אנחנו לא נלך לילד ונלמד אותו על תחום צר וספציפי שיתקע אותו, כי היום מקצועות משתנים, אז אנחנו רוצים לתת לו עד י"ב את ההשכלה היותר רחבה, שתהיה לו אפשרות של ניעות וכו'.
<עופר רימון:
האתגרים.
<עופר רימון:
איפה אנחנו חשבנו החולשות שלנו, קודם כל יש לנו הרבה ילדים שיוצאים עם תעודה בלי תעודת הסמכה, היום אנחנו עובדים על זה שכל תלמיד בחינוך הטכנולוגי, תהיה לו גם תעודת מקצוע, גם תעודת בגרות.
<עופר רימון:
הגדלת שיעור הלומדים, ובעיקר, מאוד, חיזוק הצד של התנסות מעשית, אם אנחנו נראה כאן את הדו"ח של מקנזי את - - -
יעקב מרגי:
לפני הדו"ח, תתמקד על התנסות מעשית.
<עופר רימון:
אז זה בדיוק מה שאני הולך לדבר עליו.
<עופר רימון:
מה שאומר דו"ח שחקר הרבה מאוד מערכות מערכות חינוך טכנולוגיות, הוא אומר (משפט באנגלית, מתורגם בתרגום חופשי של הדובר): כשאתה נכנס למערכת טכנולוגית הרבה פעמים, הבית הספר, התלמידים, התעשיה – זה קווים מקבילים ואז אין לך חינוך טכנולוגי.
<עופר רימון:
אנחנו הבנו שהקשר הזה בין תעשיה לבין חינוך טכנולוגי הוא קריטי.
<עופר רימון:
אנחנו היינו נוהגים ללמד בניה ואדריכלות אצלנו, ככה אתה רואה ילדים בכיתה, המורה מלמד אותם על בניה ואדריכלות, ובחוץ בונים בניין, והם מסתכלים על הבניין דרך החלון, ואנחנו אמרנו – אנחנו ניקח את הילדים האלה ונוציא אותם, שחלק מהלימודים שלהם יהיו בפרקטיקה המעשית.
<עופר רימון:
עכשיו - - -
יעקב מרגי:
לא עוד סדנאות בתוך בית ספר.
<עופר רימון:
גם הם לומדים סדנאות בבית ספר, אבל חלק התנסות מעשית בתעשיה.
<עופר רימון:
עכשיו, הם לא הולכים לעבוד בתעשיה, זה חלק מהלמידה שלהם.
<עופר רימון:
מגיע המורה של הכיתה אל המעסיק, מראה לו את תכנית הלימודים והם עושים דברים שקשורים לתכנית הלימודים.
<עופר רימון:
זה כמו סטאז', כמו עורך דין שגומר את הלימודים שלו ועכשיו יש לו שנה סטאז'.
<עופר רימון:
כמובן שאני לא נותן שנה סטאז' - - -
יעקב מרגי:
אל תשווה לעורכי דין, הם בצרות צרורות היום.
<עופר רימון:
עכשיו, זה היה החלום שלנו.
<עופר רימון:
אלה כבר תלמידים שלנו במגמת מכונות, שנמצאים ליד מכונה עם השרטוטים שלנו ומייצרים במפעל.
<עופר רימון:
אלה ילדים שלנו שעובדים במפעל "אורמת" וזוהי התפיסת עולם שלנו היום.
<עופר רימון:
בשנת הלימודים הקודמת, כבר 5000 תלמידים אצלנו שולבו בתעשיה, השנה הזאת כבר יותר מ- 10,000.
<עופר רימון:
ויושבים כאן החברים שלנו מהתאחדות התעשיינים, יכולים לספר לכם איך הם מגייסים מאות מפעלים - - - -
יעקב מרגי:
אנחנו נשמע אותם.
<עופר רימון:
ומחברים את התלמידים שלנו לשם.
<עופר רימון:
אני מביא כמה דוגמאות על תלמידים במגמת אלקטרוניקה בבית ספר עמי"ת המר שסווגו לחברה משוהם, תלמידי מגמת הנדסת מחשבים שעובדים בחברת הנדסה, תלמידי מגמת מכונות בכסייפה שצוותו לגל תעשיות, הדברים האלה קורים בשטח.
<עופר רימון:
פעם במשרד החינוך היו אומרים חינוך מקצועי לא להזכיר, היום אנחנו גאים בתלמידים האלה, אנחנו מחזקים אותם, הם חשובים לנו, הם הילדים שלנו.
<עופר רימון:
זה כאן שקף, של כל בתי הספר והמפעלים שציוותנו, אני רק אומר, בנינו גם מרכזי טכנולוגיה אזוריים בחיפה ובבאר שבע, שאלה מרכזים שיש שם ציוד מאוד חדיש, אנשי תעשיה, והם מהווים buffer בין בתי הספר לבין התעשיה, אנחנו רוצים להקים עוד מרכזים כאלה, הבעיה שלנו היא תקציבית.
<עופר רימון:
אנחנו ממשיכים להגדיל את התלמידים.
<עופר רימון:
הייתי אומר גם דבר מאוד חשוב, אנחנו היום בכל מגמה, מקימים בית ספר לדוגמא.
<עופר רימון:
אנחנו פותחים בעוד חודש בית ספר למלונאות ותיירות בחיפה, ששם נציג את המודל הטוב ביותר שאנחנו יכולים לזהות למלונאות ותיירות והוא יהיה המגדלור לכל מגמות מלונאות ותיירות.
<עופר רימון:
אנחנו פותחים בית ספר למקצועות הרכב בפתח תקווה, אנחנו פותחים בית ספר לתחום המכונאות בחדרה, והמטרה שלנו בכל מקום כזה להציג מודל של בית ספר של משרד החינוך למלונאות ותיירות, בית ספר של משרד החינוך לתחום הרכב, כלומר, נגמרה התקופה שאנחנו מחביאים את הנושא הזה מאחורי הקלעים - - -
נורית קורן:
יש בתי ספר למלונאות?
<עופר רימון:
יש לנו הרבה מאוד בתי ספר.
<עופר רימון:
יש שם מגמת מלונאות ותיירות.
נורית קורן:
איפה?
<עופר רימון:
בכל הארץ.
<עופר רימון:
50 מגמות יש לנו, אבל, אבל - - -
נורית קורן:
ואיך אתם מאתרים את הילדים שבסופו של דבר באמת הם ילכו למלונאות?
נורית קורן:
כי במלונאות חסר כוח אדם.
<עופר רימון:
אז אנחנו עובדים מאוד הדוק עם משרד התיירות, עם איגוד סוכני התיירות, עם איגוד בתי המלון, עם כל הגורמים.
<עופר רימון:
תראי, כל הסוד הוא שיתופי פעולה.
<עופר רימון:
אני לא יכול כאן, סביב השולחן יש כל כך הרבה פרטנרים שלנו, ואנחנו הבנו ואנחנו רואים מה קורה בעולם – אין דבר כזה שבחינוך טכנולוגי מקצועי אתה עובד לבד, הכל זה שיתופי פעולה, הכל זה חיבורים.
<עופר רימון:
חיל חימוש, חיל מודיעין, חיל האוויר - - -
נורית קורן:
כן, אבל דיברת עכשיו על בתי מלון.
נורית קורן:
בתי מלון באמת בבעיה, אין כוח אדם מקצועי.
נורית קורן:
וגם תדמור מג'עג'ע ולא עובד.
יעקב מרגי:
וגם בבתי חולים חסרים רופאים.
נורית קורן:
אבל אני לא מבינה, אם הוא אומר שיש אז איפה זה?
יעקב מרגי:
בתהליך, התחילו.
נורית קורן:
בתהליך.
<עופר רימון:
דרך אגב, אם את רוצה, אני אזמין אותך לסיור ביחד, שנלך לשלושה בתי ספר שיש שם מגמת מלונאות ותיירות.
<עופר רימון:
תראי, תדברי עם התלמידים, תראי מה הם עושים.
<עופר רימון:
וגם אני אשמח להזמין אותך לטקס הפתיחה של בית הספר למלונאות ותיירות בחיפה שיפתח בעוד חודש.
נורית קורן:
יפה.
יעקב מרגי:
תודה רבה, עופר.
יעקב מרגי:
בשלב הזה אנחנו נראה ונשמע את נציגי המ"מ של הכנסת.
<אסף ויניגר:
תודה רבה, כבוד היושב ראש.
<אסף ויניגר:
שמי אסף ממרכז המחקר של הכנסת.
<אסף ויניגר:
זכאות לבגרות, כמו שראינו, מהווה מעין old standard להצלחה של תלמיד במערכת החינוך.
<אסף ויניגר:
בצדק או שלא בצדק.
<אסף ויניגר:
מה שאני אציג כאן זו השוואה בין נתוני הזכאות לבגרות בחינוך המקצועי טכנולוגי של משרד החינוך, למול נתוני הזכאות לבגרות בחינוך העיוני, לפי אשכול חברתי – כלכלי.
<אסף ויניגר:
אני רק אדגיש, עוד פעם, מדובר בנתוני הזכאות לבגרות של החינוך המקצועי טכנולוגי של משרד החינוך.
יעקב מרגי:
בלבד.
<אסף ויניגר:
בלבד.
<אסף ויניגר:
ללא משרד הכלכלה והתעשיה.
<אסף ויניגר:
כמו שאנחנו יודעים, 92% - - -
יעקב מרגי:
רגע רגע, תעדכן.
יעקב מרגי:
זה היה תמ"ת, הפך כלכלה עכשיו הוא עבודה.
יעקב מרגי:
עכשיו עבודה ורווחה, עד שישתנה בפעם הבאה.
<אסף ויניגר:
אני רק אגיד, רוב תלמידי החינוך המקצועי טכנולוגי לומדים במסגרות בפיקוח של משרד החינוך, 92%.
<אסף ויניגר:
רק 8% לומדים במסגרות של משרד הכלכלה.
<אסף ויניגר:
זו התפלגות של הלומדים בכיתה י"ב לפי נתיב, בשנת הלימודים תשע"ה.
<אסף ויניגר:
כמו שאפשר לראות, 57% לומדים בנתיב העיוני, 42% בנתיב המקצועי-טכנולוגי.
<אסף ויניגר:
הנתונים קצת שונים מהנתונים של משרד החינוך, כי בנתונים של זכאות לבגרות זה מתוך הלומדים.
יוסי יונה:
אבל זה נכון לניתוח של הבגרויות, אלה שמאפשרים עומדים בתנאי הסף לאוניברסיטה - - -
<אסף ויניגר:
אני אתייחס גם לזה.
יעקב מרגי:
אנחנו אוהבים את הנתונים מתוך הלומדים.
יעקב מרגי:
לא הנתונים מתוך המוגשים.
יוסי יונה:
הכי חשוב זה תנאי סף, מאפשר לך להגיע לאוניברסיטה עם הבגרות שלך, או שזה קישוט על הקיר בבית?
יעקב מרגי:
ברור.
יעקב מרגי:
לכן שאלנו לגבי תעודת בגרות משמעותית.
יעקב מרגי:
בבקשה אסף.
<אסף ויניגר:
באופן שאולי יפתיע חלק מהנוכחים, מצאנו שההתפלגות של הלומדים בחינוך המקצועי לפי אשכולות, דומה מאוד להתפלגות שלהם של כלל בני ה- 18 באוכלוסיה.
<אסף ויניגר:
אפשר לראות שבאשכולות 1-5- 60% מהתלמידים לומדים בחינוך המקצועי, זאת אומרת ש- 60% מהלומדים בחינוך המקצועי הם מאשכולות 1-5.
<אסף ויניגר:
בדומה להתפלגות בני ה-18, אפשר לראות שם במלבן למטה, 60% מבני ה-18 מכלל האוכלוסיה הם אשכולות 1-5 ככה שהייצוג לפי אשכולות הוא די דומה.
<אסף ויניגר:
בתרשים הזה מוצג זכאות לבגרות מהלומדים בי"ב לפי נתיב ואשכול חברתי-כלכלי, מה שאפשר לראות פה זה שככל שהאשכול החברתי-כלכלי הוא גבוה יותר, כך שיעור הזכאות לבגרות הוא גבוה יותר והדבר הזה נכון גם בנתיב העיוני וגם בנתיב הטכנולוגי.
<אסף ויניגר:
מה שאפשר לראות, זה שבאשכולות הנמוכים, הפער בין המסלול העיוני למסלול המקצועי טכנולוגי הוא נמוך יותר מאשר הפער באשכולות הגבוהים, באשכולות 1-5 אפשר לראות שהפער בין הנתיבים הוא 3-5% ובאשכולות הגבוהים – 6-10, הפער נע בין 9%-10%, מה שאפשר להגיד בנוגע לזה, זה שביחס לאשכולות הנמוכים 1-3 – נראה שהאשכול יותר משמעותי מבחינת הסיכוי להוציא בגרות, מאשר הנתיב שאליו משתייך התלמיד.
<קריאה:
טבעי.
יעקב מרגי:
לא טבעי, אבל מתבקש.
<אסף ויניגר:
אלה נתונים, ואולי לזה התכוון היושב ראש כשהוא ביקש לשמוע יותר על דברים, על תעודת בגרות משמעותית, אז כאן בתרשים הזה מוצגים נתונים על זכאות לבגרות שעומדת בדרישות הסף של האוניברסיטאות לפי אותן חלוקות שהראתי קודם.
<אסף ויניגר:
אז באופן טבעי שיעורי הזכאות כאן נמוכים יותר בכל האשכולות ובכל הנתיבים.
<אסף ויניגר:
גם כאן הפערים נמוכים יחסית באשכולות הנמוכים בהשוואה לאשכולות הגבוהים - - -
<עופר רימון:
- - - זה פער של 20 שנה.
<עופר רימון:
זה נכון שזה אתגר, אני לא מזלזל באחוזים האלה, אנחנו צריכים לטפל בזה, אבל אם היית מראה את השקף הזה לפני 20 שנה או לפני 30 שנה, היית רואה פערים בערך פי 5 יותר, לא שאני מצטדק, אבל - - -
<אסף ויניגר:
זה נכון.
<אסף ויניגר:
גם בחנו את זה שלאורך השנים יש צמצום בפער בין שיעור הזכאות לבגרות במסלול העיוני לבין הזכאות לבגרות במסלול הטכנולוגי.
<אסף ויניגר:
מה שעוד אפשר לראות לגבי הפערים בין הנתיבים בכל אחד מהאשכולות שהפערים קצת גדלים בכל האשכולות, באשכולות 1-5 באיזור ה- 5%, וב 6-10 בסביבות ה-12.5% אחוזים.
<אסף ויניגר:
בטבלה הזו אפשר לראות את מספר הרשויות שבהם שיעור הזכאות לבגרות בנתיב המקצועי נמוך משיעור הזכאות לבגרות בנתיב העיוני ביותר מ-10%.
<אסף ויניגר:
לקחנו כאן רק רשויות שבשני המסלולים מספר התלמידים הוא גבוה מ- 30.
<אסף ויניגר:
אז אפשר לראות ש - - -
יעקב מרגי:
1 עד 5.
<אסף ויניגר:
כן.
<אסף ויניגר:
61 מהרשויות שבהן יש פער של יותר מ- 10% בין הנתיבים בשיעור הזכאות לבגרות רגילה, הן משתייכות לאשכולות 1-5 , ושיעור דומה גם בטור השלישי – 56% מהרשויות עם פער של יותר מ- 10% בין הנתיבים בשיעור הזכאות לבגרות שעומדת בדרישות הסף משתייכות לאשכולות 1 עד 5.
<אסף ויניגר:
אז לסיכום, בבחינה של נתוני הזכאות לבגרות לפי נתיב לימוד ואשכולות חברתיים כלכליים, אפשר לראות שלמצב החברתי- כלכלי של התלמיד יש השפעה רבה ועקבית על שיעורי הזכאות לבגרות בשני נתיבי הלימוד, ומבחינת הפער לזכאות לבגרות בשני נתיבי הלימוד בכל קבוצת אשכולות, נמצא שבאשכולות הגבוהים הפער גבוה מזה שבאשכולות הנמוכים.
<אסף ויניגר:
תודה רבה.
יעקב מרגי:
חברי, לפני שאעביר את רשות הדיבור, אני חושב שגם משרד החינוך וגם מחלקת המחקר והמידע של הכנסת פרשו לנו מצע לדיון ותשתית לדיון.
יעקב מרגי:
אני חושב שמי שחי את הנושא לא מופתע.
יעקב מרגי:
לא מופתע גם בנתונים שהציגו משרד החינוך, גם בגרפים שהציגו לנו מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, זו תמונת הפערים בחברה הישראלית ובאשכולות.
יעקב מרגי:
זה ביחס ישר.
יעקב מרגי:
ככל שרשויות חזקות יותר משקיעות יותר בחינוך - האפשרויות הגדולות, באשכולות הנמוכים התמונה מדברת בעד עצמה והתפקיד שלנו הוא כמה שיותר למצע את הפערים האלה, לגמור אותם הלוואי ויכולנו אבל אשרי המאמין, יש דברים שהם מעל הטבע.
יעקב מרגי:
אז חברת הכנסת נורית קורן, לאחר מכן אני אתן להתאחדות התעשיינים – יש מפה נציגות?
יעקב מרגי:
יפה.
יעקב מרגי:
ונחזור לסירוגין לחברי הכנסת ואורחים.
יעקב מרגי:
ניתן גם לתמ"ת.
יעקב מרגי:
לא אקפח אותך, שולי.
יעקב מרגי:
בבקשה, נורית קורן.
נורית קורן:
טוב.
נורית קורן:
אני קודם כל מודה ליושב ראש ולאלי אלאלוף שארגנו את היום הזה, של יום ההכשרה המקצועית, נושא מאוד מאוד חשוב ורלוונטי לחינוך בחברה וגם למוביליות בחברה, וגם שיהיו לנו בעלי תפקידים בחברה.
נורית קורן:
אנחנו צריכים שעדיין ישארו גם המקצועות כמו נגרים, רתכים, מסגרים, שאנחנו כבר רואים שזה הולך ונעלם, והיום אם אתה רוצה בעל מקצוע, אתה מוצא איזה אחד כבר מאוד מאוד מבוגר ואין לו דור המשך וזאת בעיה מבחינתי מאוד מאוד קשה, וצריך לשים לב גם לדברים האלה, שלא בסוף נייבא מסין את כל מה שצריך ונתחיל לזרוק דברים מבלי יכולת לתקן אותם.
נורית קורן:
בגרמניה, הזכיר כאן, נכון?
נורית קורן:
שבגרמניה יש הכוונה למקצועות נדרשים.
נורית קורן:
אבל בגרמניה, לצערי הרב, בכיתה ד' השיטה מאוד מאוד אגרסיבית, שמחליטים מי ממשיך ללמוד חינוך אקדמי ומי ילך למקצועות ומסלילים את האנשים למקצועות שהם צריכים, כמו זבנים וכל דבר אחר.
נורית קורן:
זו שיטה מאוד מאוד קשה.
נורית קורן:
אני חושבת שדווקא החינוך לבגרות שהוא משולב עם מקצוע, גורם לזה שאנשים יוצאים בסוף הלימודים ויכולים לעבוד, ולא אחר כך מסתובבים ומחפשים את עצמם מה לעשות.
נורית קורן:
ולכן ממש צריך לשים לב לחינוך, לאו דווקא רק טכנולוגי אלא גם המקצועות האחרים, מסגרים, רתכים - - - אני שוב חוזרת על זה כי זה מאוד מאוד חשוב, מאוד חשוב.
נורית קורן:
וצריך באמת לעשות, כמו שבאמת אמרת אדוני היושב ראש, צריך אבחון של היכולות המקצועיות על מנת שבאמת ימשיכו הלאה ויהיה לנו הכשרה משמעותית, שהם גם לא ינשרו באמצע, יהיו מתוסכלים שהם בזבזו את הזמן ולא עשו מה שצריך.
נורית קורן:
אני רוצה לציין פה, גם איזה שיטה, שיש ילדים שבכל זאת, לא יכולים לעשות בגרות וצריך באמת לתת להם מקצוע שהם יוכלו לעשות.
נורית קורן:
אני נחשפתי לכך שבקרית ביאליק נפתח בית ספר תיכון חדש שקוראים לו עוצמה, הוא פועל תחת רשת קטרפילר - - -
חנין זועבי:
מתי הוא נפתח?
נורית קורן:
הוא נפתח השנה.
נורית קורן:
שהוא תחת רשת קטרפילר העולמית - - -
יעקב מרגי:
ובחסות.
נורית קורן:
ובחסותם, כן.
נורית קורן:
והילדים מגיעים למפעל באיזור התעשיה ועובדים שם.
נורית קורן:
אבל משרד החינוך מאוד מקשה על כך שיגיעו תלמידים מכל הסביבה, אני חושבת שמשרד החינוך, אסור שהוא - - -
יעקב מרגי:
יש כאן נציגות מביאליק?
<עופר רימון:
הבית ספר שפתחנו השנה.
יעקב מרגי:
בסדר, בסדר.
יעקב מרגי:
אבל תגיד לי, אני שאלתי נציגות ממשרד התמ"ת?
יעקב מרגי:
לא היית עונה לי.
יעקב מרגי:
כלכלה?
יעקב מרגי:
עבודה ורווחה?
יעקב מרגי:
אולי היית עונה לי, למה אתה עונה לי על ביאליק?
יעקב מרגי:
שאלתי ביאליק, שאלתי ביאליק - - -
<עופר רימון:
יש כאן את רשת אורט שמפעילה את - - - בקרית ביאליק - - -
יעקב מרגי:
עופר, עופר, תעשה לי טובה.
יעקב מרגי:
כל אחד בתחום שלו.
יעקב מרגי:
אל תסייעו בידי.
נורית קורן:
טוב, אני לא ידעתי שיש פה נציג, אני פשוט ביקרתי בקרית ביאליק ואני מציפה את זה, כי זה דבר חשוב.
יעקב מרגי:
תודה, חסכת לי לשאול את השאלה הזאת.
נורית קורן:
יש פה חינוך מקצועי, למה משרד החינוך מתנגד?
נורית קורן:
זה אדיוטי שצריך לשים לב מאיזה מקום מגיעים ומשרד החינוך לא רוצה לשלם עבור התלמידים האלה.
נורית קורן:
צריך להבין, שיש נערים שמסתובבים וזו המסגרת היחידה שאפשר לתת להם חינוך ולתת להם עתיד טוב יותר, ואני חושבת שהמלחמות האלה בין משרדים, בין משרד הכלכלה לבין משרד העבודה לבין משרד החינוך – די, אנחנו חייבים לעלות מדרגה ולאפשר חינוך - - -
יעקב מרגי:
זה יגמר כשהכל יהיה חינוך בחינוך.
נורית קורן:
כן, נכון.
נורית קורן:
מתנצלת שאני צריכה לצאת.
יעקב מרגי:
התאחדות התעשיינים ולאחר מכן משרד העבודה והרווחה.
יעקב מרגי:
מי הדוברת, בבקשה?
יעקב מרגי:
תציגי את עצמך.
<טל לוטן:
נעים מאוד, שמי - - -
יעקב מרגי:
את צריכה להיות אופטימית אחרי הסקירה ששמענו, בואי נשמע.
< טל לוטן:
אני אופטימית, אנחנו עובדים על זה קשה וצריך להמשיך.
יעקב מרגי:
מי הדוברת?
< טל לוטן:
ד"ר טל לוטן, אני אחראית על התחום של חינוך טכנולוגי והכשרה מקצועית בהתאחדות התעשיינים.
< טל לוטן:
נמצאים איתי תעשיינים וד"ר נורית הראל, יו"ר ועדת החינוך שיושבת פה לצידי.
< טל לוטן:
אני אתחיל בצורך, מבחינתנו, חינוך טכנולוגי והשכלה טכנולוגית הם קריטיים למשק, לתעשיה הישראלית, ללא הון אנושי מתקדם, איכותי, אי אפשר לפתח את התעשיה הישראלית.
< טל לוטן:
כבר היום חסרים לנו אלפי עובדים בכל הרמות.
< טל לוטן:
חסרים מהנדסים, חסרים טכנאים, חסרים הנדסאים, חסרי עובדי רצפת ייצור, התעשיה הישראלית חיה מהאדים של העליה הרוסית - - -
יעקב מרגי:
ד"ר לוטן.
< טל לוטן:
כן.
יעקב מרגי:
על הדרך, תלמדי אותנו איך אתם, התאחדות התעשיינים, הולכים להפוך את המקצועות האלה או את העובדים בענפים האלה ל - - -
< טל לוטן:
אטרקטיביים.
יעקב מרגי:
אטרקטיביים, תדמיתית לפחות, אם לא - - - בואי נאמר אטרקטיביים ותדמיתיים.
יוסי יונה:
קולטי שכר גבוהים.
יעקב מרגי:
למה אתה ככה?
יעקב מרגי:
אנחנו אוהבים להוציא את הנשמה לאט לאט, למה אתה - - - בבקשה.
< טל לוטן:
לגבי השכר, אני - - -
חנין זועבי:
- - - מה המקצועות החסרים לכם?
< טל לוטן:
חסרים לנו מסגרים, רתכים, CNC, טכנאים, עובדי יצור, חשמלאים, מפעילי מכונות, חסרים 1500 - - -
יעקב מרגי:
כמעט בכל הענפים.
< טל לוטן:
יש לי פריסה של כל המקצועות, עכשיו ברגע נתון, חסרים לי כ- 9,000 עובדים בתעשיה בכל השדרות.
< טל לוטן:
אבל בואו נחזור לחינוך הטכנולוגי משום שאנחנו חושבים שהטיפול בהון האנושי חייב להתחיל בתיכון בחינוך הטכנולוגי, אחר כך להמשיך דרך מוביליות להכשרה מקצועית ולהשכלה טכנולוגית טכנאים, הנדסאים ומבוגרים.
< טל לוטן:
חייבים להתחיל בחינוך הטכנולוגי המקצועי.
< טל לוטן:
אנחנו מבחינת המערכת של החינוך הטכנולוגי, אנחנו גם סבורים שצריכה להיות מערכת אחת טובה שבה לומדים כל התלמידים שבחינוך הטכנולוגי, ממקצועות – כי אנחנו צריכים מהנדסים ואנשי סייבר ומחשבים ואלקטרוניקה, צריך את המקצועות, מה שנקרא, מדעי טכנולוגי, שתלמידים ימשיכו לטכניון ולאקדמיה ויהיו חוקרים.
< טל לוטן:
צריך מקצועות טכנולוגיים כמו חשמל מערכות ייצור, וצריך גם מקצקוות תעסוקתיים של רתכים, מסגרים, כל השדרה, כל אחד צריך ללמוד את המקצוע שמעניין אותו.
< טל לוטן:
זה win win – מצד אחד בתעשיה צריך שדרה של מקצועות, מצד שני יש תחומים ומאווים ויכולות לכל אחד, וכל אחד צריך ללמוד מערכת אחת - - -
יעקב מרגי:
אני רוצה, סליחה.
יעקב מרגי:
אני רוצה לסייע בידייך.
< טל לוטן:
אז בוא אני - - -
יעקב מרגי:
שניה, שניה, פרקטי ולא הצהרתי בלבד.
יעקב מרגי:
אני אסביר.
יעקב מרגי:
פעם חשמלאי רכב אחד הסתובב עם נורת ביקורת ומברג בכיס.
יעקב מרגי:
היום הוא צריך להסתובב עם ידע במחשב.
יעקב מרגי:
ואני מסכים עם עופר, לאיפה הוא נעלם לי?
<קריאה:
יצא לוועדה השניה.
יעקב מרגי:
אוקיי, אני מסכים שאי אפשר, לא צריך ללמד את התלמיד באיזה מסלול צר בהגדרה של מכונאות או חשמלאות, או רתך או חרט – אלא לתת לו מיומנויות, כי המחר משתנה בקצב.
יעקב מרגי:
השאלה אם אתם, התעשיה, ערוכים לכך, או מוכנים אפילו מנטלית לקבל עובד ממערכת, מועמד לעבודה, ממערכת החינוך, או שהוא אחרי השירות הצבאי, או אחרי לימודים על תיכוניים, שהוא קיבל אך ורק את ההכשרה הבסיסית והקניית מיומנויות – אתם ערוכים לקבל אותו ולהתאים אותו לצרכים שלכם ולהשלים לו את ה - - -?
< טל לוטן:
זאת המציאות היום.
< טל לוטן:
היום אנחנו חושבים שצריך באמת לתת את ההכשרה הבסיסית, אם זה בתיכון, אם זה בהכשרה מקצועית, אם זה בהשכלה טכנלוגית.
< טל לוטן:
אחר כך המעסיקים עושים את ההכשרות on the job training ומתאימים אותם.
יעקב מרגי:
אבל השאלה אם הוא מגיע אליכם ואתם אומרים לו – תשמע, אתה לא בעל מקצוע, תתחיל אצלי בשכר כזה וכזה עד ש - - -
< נורית הראל:
אני יכולה להוסיף, ד"ר נורית הראל - - -
< נורית הראל:
יושבת ראש ועדת חינוך בהתאחדות התעשיינים ויושבת ראש מפעלי ד"ר פישר שמעסיקה הרבה עובדים שיהיו כישורים בסיסיים ועברו OJT- on the job training בשטח אצלנו.
< נורית הראל:
אני רוצה להתייחס לשאלה שלך קודם, מה אנחנו הולכים לעשות עם התדמית.
< נורית הראל:
אני חושבת שאם תגיעו אלינו למפעל בגליל תראו מעל 300-400 עובדים באולם היצור שכולם גאים מאוד בעבודה שלהם והם מתקדמים, הם מגיעים עם כישורים בסיסיים, 12 שנות לימוד, או פחות.
< נורית הראל:
יודעים אנגלית, זה חובה.
< נורית הראל:
מי שיודע מחשבים מתקדם יותר - למנהלי קווי יצור ובקרי איכות.
< נורית הראל:
מנהל אולם יצור היום, אצלנו, מנהל 200 אנשים, זה תפקיד גדול מאוד, זה לא תפקיד קטן, ואנשים שעובדים ומכירים את התעשיה גאים בזה מאוד.
יוסי יונה:
אבל זה לא תדמית, אמרתי לך יש פער של 51% בשכר.
יוסי יונה:
מה תדמית?
< נורית הראל:
אבל אני אומרת - - -
יוסי יונה:
האם הבנאדם יכול להשתלב בשכר - - - הרווחה הכלכלית שלו - - -
יעקב מרגי:
תן לה, בוא.
יעקב מרגי:
רגע, רבותי.
יעקב מרגי:
חבר כנסת יכול לקרוא קריאת ביניים, אבל שניה, יוסי.
יעקב מרגי:
מצד שני - - -
< נורית הראל:
אני רוצה רק לומר עוד דבר, אם אפשר.
יעקב מרגי:
רגע, רגע.
יעקב מרגי:
מצד שני, אני קיבלתי לקראת הדיון הזה פניה בכתב, ואני התחברתי לחלק מהדברים שם, כי זה מתחבר לדיון הקודם שהיינו בו בבוקר בוועדת החינוך באולם נגב, לגבי הסטונדטים.
יעקב מרגי:
שהיום התעשיה הזו של ההשכלה הגבוהה שלפעמים הבוגר הולך להוציא את התואר הראשון כדי להיקרא בעל השכלה אקדמית, לאחר מכן אין לו מה לעשות עם התואר שלו כי זה לא נדרש בשוק, והוא עובד כמאבטח, משתכר X.
יעקב מרגי:
לעומת זאת, יש בעלי מקצועות טכנולוגיים שהשתלבו בתעשיה והתקדמו והתפתחו – אני לא אומר שזו נחלת הכלל בתעשיה ומשתכרים בשכר ראוי.
יעקב מרגי:
אז זה לא חד משמעית.
יוסי יונה:
בסדר - - -
יעקב מרגי:
אבל אין ספק, אין ספק שעובד יצור הוא עובד יצור.
< נורית הראל:
עובד יצור הוא לא עובד הייטק, אין מה לעשות, התנאים שונים מצד אחד, אבל מצד שני יש לו ביטחון תעסוקתי ארוך טווח, הוא יכול לעבוד באותו מקום עבודה 10, 20 ו- 30 שנה - - -
יעקב מרגי:
בזה ניצחתם את ההייטק, אני רוצה להגיד לך.
< נורית הראל:
ולכן, נכון שהשכר הוא לא אותו דבר אבל יש לו אופק ארוך וביטחון שהוא יכול להתקדם באותו מקום.
< נורית הראל:
לגבי ההכשרות, אני מסכימה שצריך להתחיל מגיל צעיר, אבל אני גם מסכימה עם מה שאמרת, שצריך לתת כיום מיומנויות בסיסיות, כי חיזוי מקצועות העתיד במדינת ישראל הוא מאוד לוקה, אין לנו שום חיזוי לעוד 5 שנים, או 10 שנים - - -
יעקב מרגי:
ודו"ח ה- OECD שמצביע על כך.
< נורית הראל:
- - - והעולם משתנה.
< נורית הראל:
אתמול הייתי באיזו חברה שעוסקת באחסנה, אם כשאני התחלתי לעבוד לפני 20 או 30 שנה, המחסנאי הלך עם ערימת נייר ועיפרון, היום הוא הולך עם טופס אקסל ועוד מעט הוא ילך רק עם תגיRFAD וסקנרים.
< נורית הראל:
אז הם צריכים את המיומנויות הבסיסיות כדי שיוכלו להשתלב גם במקצועות העתיד.
יעקב מרגי:
את רוצה להשלים, ד"ר לוטן?
יעקב מרגי:
ולאחר מכן, שולי, תתכונן.
יעקב מרגי:
בכוונה הקדמתי אותם אליך כי הם הלקוחות שלך.
< טל לוטן:
אני רוצה לומר שהשכר בתעשיה גבוה משמעותית מהשכר במשק, הוא 13,300.
< טל לוטן:
בתחום של מסגרים, הממוצע הוא 11,000, רתכים 14,000.
< טל לוטן:
CNC – 10,000.
< טל לוטן:
כך שגם השכר באותן מקצועות של רצפת ייצור, הם גבוהים מהשכר הממוצע, ואני מסכימה שיש גם בעיה תדמיתית של - - -
יעקב מרגי:
מה עושים?
< טל לוטן:
- - - שאנחנו לא יודעים את זה מספיק, וצריך קמפיינים תקשורתיים של להגיד שהתעשיה זה לא מה שידעתם, בתעשיה מרויחים הרבה, בתעשיה יש אופק קידום.
יעקב מרגי:
שמעת, שולי?
< טל לוטן:
עכשיו, אנחנו עובדים יחד עם משרד החינוך בצורה מאוד אינטנסיבית בתכנית האסטרטגית שלהם, אנחנו חושבים שהיעד להגדיל את היקפי הלומדים ל- 48% שהוא הממוצע ל- OECD.
< טל לוטן:
אנחנו חושבים שצריך להגדיל את תכנית טו"ב, טכנאי ובגרות, שבסוף כיתה י"ב תלמידים מסיימים עם דיפלומת טכנאי ובגרות.
< טל לוטן:
אנחנו חושבים שצריך להגדיל את כל ההתנסות תלמידים בתעשיה מ- 200 כיתות היום ל- 840 כיתות, ולהגדיל את המרכזים הטכנולוגיים, שיש שניים, לעשרה לפחות בכל הארץ.
< טל לוטן:
תלמידים ילמדו עם ה- state of the arc של הטכנולוגיה, עם מאייסטרים מהתעשיה שילמדו אותם, ולקרב יותר ויותר את הקשר בין חינוך לעבודה לתעשיה – זה טוב לתלמידים, זה טוב למשק, זה טוב לחברה, לכולנו.
יעקב מרגי:
הגיע זמנך, תציג את עצמך.
<שולי אייל:
תודה רבה, שולי אייל - - -
יעקב מרגי:
אתה יודע, בצבא, שקלטו את השם של החייל מההתחלה – זה לא היה סימן טוב.
יעקב מרגי:
והשם שלך נקלט מהר.
<שולי אייל:
בחרתי בכוונה שם כזה, שיהיה קליט ממש מהר.
<שולי אייל:
כמה גברים אתה כבר מכיר עם שם כזה?
<שולי אייל:
אל"ף, אני שמח, כבוד היושב ראש, מההתחלה דיברת, מה ההבדלים בין החינוך המקצועי הטכנולוגי, אני בטוח שגם ה - - -
יעקב מרגי:
אני שאלתי, אני שאלתי - - -
<שולי אייל:
לא, לא.
<שולי אייל:
אתה, ברור לי שאתה מבין.
<שולי אייל:
לדעתי מחצית מהיושבים פה, גם אחרי הדיון הזה לא יבינו.
<שולי אייל:
אבל חשוב להבין - - -
יוסי יונה:
אנחנו נעשה מאמץ.
יוסי יונה:
נעשה מאמץ להבין?
<שולי אייל:
בסופו של דבר, הבתי ספר המקצועיים מוציאים את התלמידים עם תעודות מקצוע, במידה והם הצליחו.
<שולי אייל:
תעודת מקצוע, קרי, בנאדם יכול להתפרנס ממה שהוא למד.
יעקב מרגי:
בוא, רגע.
יעקב מרגי:
למה אתה עולה לקומה השניה לפני שהכנסת אותנו בלובי?
יעקב מרגי:
משרד העבודה והרווחה, תציג.
<שולי אייל:
הצגתי.
יעקב מרגי:
לא, תציג מה אתם עושים בתחום הזה.
<שולי אייל:
אוקיי.
<שולי אייל:
שולי אייל, מנהל האגף להכשרה מקצועית.
<שולי אייל:
יש ברשותנו 63 בתי ספר שמפוקחים על ידינו.
<שולי אייל:
הבתי ספר שלנו בהתמחות של צמודי מפעל, צמודי תעשיה, צמודי בסיסי צה"ל, קרי תלמיד שלנו שלדוגמא לומד באורט תל נוף, הוא מיד אחרי שהוא מתגייס, עושה טירונות ונכנס ישר למקצוע.
<שולי אייל:
50% מהלומדים שלנו במגזר הערבי, ובזמן האחרון אנחנו גם מתחזקים במגזר החרדי, חשוב להכיר את זה.
<שולי אייל:
אנחנו, כמו שאמר חבר הכנסת אלאלוף, לא מכווינים לבגרות מלאה.
<שולי אייל:
אנחנו מכווינים ל- 14 יחידות, והסיבה היא מאוד מאוד פשוטה, גם כשהוא נוזף בנו ומעיר לנו על זה – זה לא ישתנה.
<שולי אייל:
לא כי אנחנו לא רוצים להוציא את הילדים עם בגרות - כי גם פה וגם באירופה, הוכח, לא ניתן להוציא את הילד גם עם מקצוע וגם עם בגרות בגיל 18.
<שולי אייל:
זה לא מתכנס מבחינת שעות לימוד.
<שולי אייל:
צריך להחליט איפה הקו עובר.
<שולי אייל:
במשרד החינוך הקו עובר על הבגרות, אצלנו הוא עובר על המקצוע.
<שולי אייל:
בגלל זה תלמידים במשרד החינוך לא יוצאים עם תעודות מקצוע ובגלל זה תלמידים אצלנו לא יוצאים עם תעודת בגרות, זה מאוד מאוד פשוט.
<שולי אייל:
כאילו, עכשיו אני מקווה שאנשים הבינו את זה קצת יותר, אבל אתה לא – אני חזרתי מגרמניה לפני חודשיים, לא סיירתי כמו עופר בחו"ל, רק בגרמניה הייתי.
<שולי אייל:
שאלתי אותם: יש לכם בגרות מקצוע?
<קריאה:
סליחה - - -
יעקב מרגי:
מה שהיה תמ"ת וכלכלה.
<שולי אייל:
שאלתי את הגרמנים: יש לכם בגרות מקצוע?
<שולי אייל:
אמרו לי, לא, זה לא מתכנס.
<שולי אייל:
בגיל 18 הילד יחליט, אחרי שהוא למד מקצוע, ללמוד בגרות – יכול לעשות את הסוויצ'.
<שולי אייל:
למד בגרות, רוצה ללמוד מקצוע – יכול לעשות את הסוויצ'.
<שולי אייל:
עד גיל 18, אנחנו לא מצליחים להביא אותם לגם וגם, אנחנו גם לא מנסים.
יעקב מרגי:
כמה תלמידים סך הכל לומדים במסגרות שלכם?
<שולי אייל:
התקן שלי הוא 13,000.
<שולי אייל:
לצערי ירדנו בגלל צעדים אגרסיביים של משרד החינוך ו - - -
יעקב מרגי:
תחרות?
<שולי אייל:
לא, לא תחרות.
<שולי אייל:
תחרות זה שוק חופשי, לתת איסור על הקב"סים להפנות תלמידים אלינו – זה כתוב במפורש, זה לא תחרות, זה כלומר, אתה משתמש במשאב, בגלל שאתה יושב על הברז, אתה מונע מתלמידים להגיע אלינו.
יעקב מרגי:
בוא, יש לכם ערך מוסף משלכם, אבל בוא לא נתבלבל .
יעקב מרגי:
הבתי ספר שהוקמו, זה אילוץ, זה לא ברירת המחדל, זה אילוץ של החברה והכרח שלא יגונה.
<שולי אייל:
ברור.
יעקב מרגי:
אבל אתה לא צריך להלין על כך שמשרד החינוך שואף, גם אנחנו שואפים, החברה בישראל שואפת, להרים את כולם כלפי מעלה.
<שולי אייל:
הכל בסדר, שניה.
יעקב מרגי:
בסדר.
<שולי אייל:
אנחנו מדברים הרבה על המושג הסללה, ובא לי קצת לנפץ את המושג הזה - - -
יעקב מרגי:
יאללה, בוא.
יעקב מרגי:
דבר.
<שולי אייל:
אנחנו היום - - -
יעקב מרגי:
תן לי מאפיינים של התלמידים שלך, נבחן הסללה.
<שולי אייל:
אנחנו מסכנו 2% מהאוכלוסיה, אבל זה בדיוק אנחנו מסלילים, אתה יודע.
<שולי אייל:
להאשים אותנו בהסללה זה בדיחה, כאילו.
<שולי אייל:
2% מהאוכלוסיה זה לא הסללה, וכש-50% מאיתנו במגזר הערבי ואני אומר לך - - -
יעקב מרגי:
אבל כשהקב"סית לא - - -
<שולי אייל:
כן, כן.
יעקב מרגי:
אתה לא, אתה סותר את עצמך.