GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי:
בארי, אתה רוצה לומר לי, לו יצויר שהיה פוטנציאל יותר גדול של הקמפוס, לא היינו מוצאים 30-70 - 30 תושבי אילת, 70 תושבי חוץ - המשוואה הייתה אחד לאחד?
<מתן בארי:
המשוואה הייתה גבוהה יותר לתושבי אילת.
מאיר כהן:
אבל זה הנתון האמיתי?
מרדכי יוגב:
וגם חלק מהבוגרים היו נשארים.
מאיר כהן:
מאיר, זה הנתון האמיתי?
יעקב מרגי:
ודאי.
<מתן בארי:
אני לא מתבייש להגיד, אני מוכן לעמוד על זה.
יעקב מרגי:
אני לא הייתי צריך אותו כדי להבין את זה.
מאיר יצחק הלוי:
הנתונים של 30-70 הם נתונים מדויקים כמו שנאמר פה, חד משמעית.
<מתן בארי:
וגם הנתונים של נשירה מאילת של אנשים בגיל שלי, כן, הם נכונים.
<מתן בארי:
רוב האילתים לא נמצאים בעיר.
מאיר יצחק הלוי:
מאיר, רק שתדע את האבסורד.
מאיר יצחק הלוי:
בין היתר, משום ההיצע, אני שומע את פרופסור צבי הכהן, אני מלא הערכה לצבי הכהן.
מאיר יצחק הלוי:
יש בקמפוס בן גוריון בבאר שבע מסלול של תיירות.
מאיר יצחק הלוי:
עכשיו תגיד לי מה יש בדיוק בבאר שבע בתיירות ואתה יודע כמה אני אוהב את באר שבע.
יעקב מרגי:
באר אברהם, שמשפצים אותו 80 פעם.
מאיר יצחק הלוי:
באילת יש עיר שכל כולה תיירות.
מאיר יצחק הלוי:
הצעתי בזמנו תסגרו את הנתיב שם, תפתחו אותו באילת, תהפכו אותו לבין לאומי ביחד עם לוזן.
מאיר יצחק הלוי:
החומרים של לוזן ישבו על שולחנך, פרופסור צבי הכהן, הרי הגשתי לך אותם אחר חובות.
מאיר יצחק הלוי:
תראה מה קורה.
מאיר יצחק הלוי:
יושב שם מסלול מקרטע - אני אגיד את זה - אצלנו אנחנו מנסים להחיות את המסלול של התיירות, כי אין מקום יותר מתאים מאשר להקים באילת ובגלל שיקולים פרסונאליים, כן, תסלח לי – לגמרי לגמרי הזויים – אנחנו, שני הצדדים יוצאים נפגעים.
מאיר יצחק הלוי:
פה צריכה לבוא החלטה אמיצה איפה אנחנו מתעדפים, אומרים לאנשים אנחנו רוצים פה, בעיר אילת, ביחד עם לוזן, להקים מסלול תיירות.
מאיר יצחק הלוי:
דרך אגב, במקום הזה היינו מצליחים להביא את עקבה, מה שאמר אלי אלאלוף, כי זה אינטרס משותף ואני מדבר עם המושל כל הזמן ואתם יודעים את זה.
מאיר יצחק הלוי:
אני חושב שפה צריכה להיות אסרטיביות, נחישות ואני אתכם תמיד, אל מול הות"ת, אל מול הממשל, אל מול מה שתרצו.
מאיר יצחק הלוי:
כי זה אינטרס בראש ובראשונה של העיר אילת ושל מדינת ישראל.
מאיר יצחק הלוי:
לכן אני אומר, איזה היגיון?
מאיר יצחק הלוי:
אני רק נותן את זה כדוגמא אחת.
מאיר יצחק הלוי:
והדבר השני, מה שאמר פרופסור נדב ששר, אם יש שני מרצי בית.
מאיר יצחק הלוי:
אני אספר לך, מאיר, קהילת טורונטו הסכימה לממן מרצים כמו שהיא הסכימה לממן רופאים.
מאיר יצחק הלוי:
רופאים אצלנו קיבלו כסף מקהילת טורונטו.
מאיר יצחק הלוי:
היא הסכימה ללמד מרצים כדי לתת מענים כספיים.
מאיר יצחק הלוי:
השאלה אם יודעים לקחת את זה ולקדם את זה.
מאיר יצחק הלוי:
על שני מרצים לא ניתן לשדרג את הקמפוס.
<מתן בארי:
אדוני יושב הראש, רק לסיום.
יעקב מרגי:
משפט אחרון.
<מתן בארי:
משפט אחרון.
<מתן בארי:
מסתובבים מאות אילתים צעירים ברחבי הארץ ולומדים מקצועות שונים.
<מתן בארי:
יש באילת מרכז לפיתוח חדש שנקרא האב-אילת.
<מתן בארי:
מרכז לפיתוח טכנולוגי ויזמות.
<מתן בארי:
יכול מאד להיות שנחוץ, בצורה הכי הגיונית שיש, סטודנטים להנדסה, טכנולוגיה ומחשבים.
מאיר יצחק הלוי:
צריך, צריך.
<מתן בארי:
אתמול צריך.
<מתן בארי:
"יכול מאד להיות" – הייתה פתיחה צינית.
<מתן בארי:
לסיום, אילת חייבת דחוף מקצועות אקדמיה נוספים במהירות האפשרית.
<מתן בארי:
תודה.
יעקב מרגי:
מכללת לוינסקי.
יעקב מרגי:
אתם הולכים וגדלים, נכון?
<דניאלה מנזין:
אנחנו הולכים וגדלים.
יעקב מרגי:
אז איך זה קורה אצלכם למרות שזה באילת?
<דניאלה מנזין:
קודם כל ברשותך אני דווקא רוצה לדבר על ניגוד עניינים, כי אני קודם כל תושבת העיר אילת ואני - - -
יעקב מרגי:
אני טוב בניגוד עניינים.
<דניאלה מנזין:
זה היה ככה בהומור קטן.
<דניאלה מנזין:
אני חושבת שכערך לאומי, כתושבת העיר אני אומרת כמה בעצם העדיפות של האקדמיה והצורך של עיר אקדמית היא נחוצה והיא הכרחית ואני חושבת שהיא קודם כל צורך לאומי.
<דניאלה מנזין:
בכובע השני שלי אני מנהלת את לוינסקי ואכן אנחנו בצמיחה מספרית אפילו כפולה ממה שהיינו קודם.
<דניאלה מנזין:
אני חושבת שאנחנו החלטנו יחד עם משרד החינוך ויחד עם הרשות, לתת איזו שהיא החלטה אסטרטגית למיצוב המכללה בעיר.
<דניאלה מנזין:
אנחנו גם מקבלים תקציב ממשרד החינוך שעוזר לנו בעצם להתמודד עם הגירעונות, שגם אוניברסיטת בגן גוריון - - -
יעקב מרגי:
ביתר.
<דניאלה מנזין:
יתר, יתר.
<דניאלה מנזין:
אותו תקציב שאוניברסיטת בן גוריון מקבלת פחות או יותר, אני מניחה, אפילו הרבה יותר, אבל אני חושבת שההחלטה של שיתוף הפעולה, של ההבנה, של המיצוב של המכללה בעיר והפיתוח של כל מה שקשור בהוראה, היא החלטה שהיא בעצם גרמה לנו לגדול.
<דניאלה מנזין:
אני חושבת שבעצם היכולת לשתף פעולה בין המוסדות, שזו הייתה אחת ההמלצות שהייתה בדו"ח של פרופסור גורן, היא אחת ההחלטות היותר משמעותיות שאנחנו לקחנו.
<דניאלה מנזין:
כשאתה לוקח צוות מרצים מקומיים, כשאתה משלב תכניות, כשאתה עושה שיתופי פעולה בתוך גופים אקדמאיים ב - - -
מאיר כהן:
כמה סטודנטים יש לכם?
<דניאלה מנזין:
יש לנו 300 סטודנטים.
מאיר יצחק הלוי:
הם היו 130.
<דניאלה מנזין:
היינו פחות מ-130.
יעקב מרגי:
זו שלוחה.
<דניאלה מנזין:
זאת שלוחה של לוינסקי.
יעקב מרגי:
אם היית עצמאית היית נעלמת.
יעקב מרגי:
היו מוחקים אותך.
<דניאלה מנזין:
בטוח.
<דניאלה מנזין:
לגמרי.
יעקב מרגי:
בוודאי.
<דניאלה מנזין:
אבל גם צריך לקחת בחשבון - - -
מאיר יצחק הלוי:
דרך אגב, זה מקור האספקה של מורים לעיר.
יעקב מרגי:
כמה שנים אתם קיימים בעיר?
<דניאלה מנזין:
יותר מ-25 שנה.
יעקב מרגי:
מתי העלייה במספר הסטודנטים?
<דניאלה מנזין:
בחמש השנים האחרונות.
יעקב מרגי:
מכמה לכמה?
<דניאלה מנזין:
מ-100 ומשהו סטודנטים ל-300 סטודנטים, כשהנתון החשוב, שהוא בניגוד למה שקורה באוניברסיטת בן גורין, שאנחנו 90% נשענים על תושבים מקומיים של העיר.
מאיר כהן:
מה תנאי הקבלה, סליחה שאני מפריע.
מאיר כהן:
הם זהים לבן גוריון?
<דניאלה מנזין:
הם לא מקבלים לחינוך.
<דניאלה מנזין:
זאת אומרת אצלם פחות, החינוך הוא לא כל כך רלבנטי.
<דניאלה מנזין:
התואר שלהם הוא לא בחינוך.
<דניאלה מנזין:
הם עושים תעודת הוראה לעל יסודי, אבל לא תואר ראשון BED.
<דניאלה מנזין:
תקן אותי אם אני טועה.
<קריאה:
אמת.
<דניאלה מנזין:
אוקיי.
<דניאלה מנזין:
אז אנחנו נשענים על כוח מקומי ומה שחשוב ש-80% מהסטודנטים שלנו הם אנשי החינוך בשטח, אז אנחנו בעצם מכשירים כל הזמן את המערכת ומתעלים אותה.
<מתן בארי:
סליחה, שים לב איזה עלייה קיימת אצלה, כשמקור התעסוקה מול הסטודנט או מול התלמיד מופיע בסוף הדרך.
<מתן בארי:
החיבור לכיוון התעסוקתי.
יעקב מרגי:
משרד החקלאות, בקצרה, מה התרומה שלך לדיון?
מאיר כהן:
כן, אבל בהוראה זה קל יותר.
<נעם מוזס:
נעם מוזס, משרד החקלאות.
<נעם מוזס:
באילת פועל גם המרכז הלאומי לחקלאות ימית, עם מחקר וחוקרים וסטודנטים.
<נעם מוזס:
המרכז הלאומי הזה בעצם משדר את הידע שהוא מפתח לכל רחבי ישראל, לא רק לאילת.
<נעם מוזס:
כלומר החשיבות של הפעילות האקדמית משפיעה על פעילות בתחום הזה של חקלאות מים וחקלאות ימית בישראל.
<נעם מוזס:
מעבר להשפעה בכלל על הפעילות במדינת ישראל, יש גם מחקרים וגם השפעות על מדינות מסביב.
<נעם מוזס:
יש שיתופי פעולה, כולל עם ירדן, אגב וגם עם מדינות צפון אפריקה, עם מדינות אירופאיות, כך שיש לפעילות המחקרית-האקדמית באילת השפעות מעבר.
<נעם מוזס:
בנוסף לזה - וזה מתקשר פה למה שנאמר בנושא של מקומות עבודה - סטודנטים, גם בתכניות המשותפות עם קמפוס בן גוריון בנושא של ביו טכנולוגיה ימית, מסיימים את התואר ובעצם אין להם תעסוקה באילת.
<נעם מוזס:
אנחנו חושבים ואנחנו מקדמים ביחד עם עיריית אילת וביחד עם המועצה האזורית, פעילות שתאפשר למאות אנשים לעבוד בתחום האלה של ביו טכנולוגיה וחקלאות ימית.
<נעם מוזס:
אנחנו פועלים להקמה של פארק לביו טכנולוגיה וחקלאות ימית בדרום הערבה, באילת אילות.
<נעם מוזס:
הוא צריך לספק מקומות עבודה להערכתנו בתוך ספר שנים, למשהו כמו 800 איש ואנחנו חושבים שזה בהחלט יהווה עוגן דמוגראפי וזה בעצם מה שמעסיק את ראש העיר, עוגן שיכול להוות מנוף לשינוי דמוגראפי בעיר הזאת.
יעקב מרגי:
ות"ת, אני אאלץ לחזור אליכם.
יעקב מרגי:
יש לי שאלות.
יעקב מרגי:
קודם כל אני רוצה לדעת – כי לא שמעתי מהדברים שלך בהתחלה – יכול להיות שציפיתי למשהו ולא שמעתי – אז אני רק רוצה לעשות עם זה הסוגיה הזאת צדק.
יעקב מרגי:
אני רוצה לשמוע האם אתם רואים בכלל חשיבות בקיומו של הקמפוס באילת.
יעקב מרגי:
אלף.
יעקב מרגי:
דבר אחד.
יעקב מרגי:
דבר שני אתה שומע את המצוקה.
יעקב מרגי:
אתה יודע מה?
יעקב מרגי:
אני באמת מתחבר לכל התועלות והחשיבות של קימו של הקמפוס באילת.
יעקב מרגי:
אנחנו מתחברים ומסכימים גם עם ההמלצות שלו, בסדר?
יעקב מרגי:
אני יכול לבוא בטענות לאוניברסיטת בן גוריון, אבל אתה רואה, הוא לפחות אומר אני רוצה את קיומו של הקמפוס.
יעקב מרגי:
אני חפץ בקיומו של הקמפוס, אלא שאם אתה רוצה ממני יותר חברי סגל, זה דורש ממני א'-ב'.
יעקב מרגי:
אתה יודע מה, אבל אני מתפלא על המשפטנים שלכם.
יעקב מרגי:
ההסתמכות, אתה יודע את הסעיף המשפטי של הסתמכות?
יעקב מרגי:
זה שהם הפסיקו בקמפוס בשדה בוקר, צריך לתפוס אותם בזה לעתיד לבוא.
יעקב מרגי:
רוצים להפסיק?
יעקב מרגי:
שיעשו היוון של כל השנים שנשארו.
יעקב מרגי:
לכן אני אומר, הוא לפחות אומר על חשיבותו של הקמפוס.
יעקב מרגי:
הוא אומר אתם רוצים, תנו לי את הכלים ובצדק.
יעקב מרגי:
אם הוא היה מבקש ממני כלים לסטודנטים, הייתי קצת משתולל, פחות נימוסי, פחות מנומס, אבל הוא לא דיבר כרגע על הקטע הזה.
יעקב מרגי:
עלויות סטודנטים, איך שהם באים מרמת אביב ג' לבן גוריון בבאר שבע, אותו דבר.
יעקב מרגי:
העלויות הן אותו דבר לסטודנטים.
יעקב מרגי:
יש לו קמפוס.
יעקב מרגי:
יש לו עלויות של אנשי סגל, יש לו עלויות אחרות של ניידות כזו ואחרת.
יעקב מרגי:
זה לא כסף גדול לות"ת.
יעקב מרגי:
אני רוצה לשמוע אלף הצהרת כוונות של הות"ת בנושא הקמפוס באילת.
יעקב מרגי:
ב', האם הצלחת לברר מאז שכמעט נזפתי לעכשיו, מה באמת התכניות של הות"ת לגבי הקמפוס.
<אמיר גת:
אז אני אגיב בקצרה לשאלות.
<אמיר גת:
קודם כל לגבי העבר, אני אומר שוב, אנחנו היינו שם ואנחנו נהיה שם.
<אמיר גת:
אבל הסיפור זה באמת - - -
יעקב מרגי:
בכמה, בוא, בוא - - -
<אמיר גת:
לא, לא, לא, אני לא אגיד.
יעקב מרגי:
רגע, אמיר, רגע.
<אמיר גת:
חבר הכנסת מרגי, אני לא אגיד, כי לא בסמכותי להגיד.
יעקב מרגי:
רגע, אתה מוכן להקשיב לי?
<אמיר גת:
כן.
יעקב מרגי:
אני בסך הכל השלמתי אותך.
יעקב מרגי:
כשאתה אומר לי אנחנו היינו שם ונהיה שם, השאלה היא בכמה נהיה שם.
יעקב מרגי:
זו השאלה מבחינתי, לא מבחינתך.
יעקב מרגי:
לא שאלתי אותך כמה.
<אמיר גת:
אוקיי.
יעקב מרגי:
אני מכיר ואני יודע איך אתם עובדים.
יעקב מרגי:
לטוב ולרע אני יודע איך אתם עובדים.
יעקב מרגי:
השאלה בכמה תהיו שם והכמה הזה זו האמירה.
יעקב מרגי:
זו התשובה.
יעקב מרגי:
אם יש בזה חיים או אין בזה חיים.
<אמיר גת:
אז אני אומר, הדו"ח של חיים גורן מול עינינו וזה מה שנמצא כרגע על השולחן.
<אמיר גת:
ההמלצות נמצאות שם.
<אמיר גת:
איך הן תיושמנה וכמה כסף יש שם, אני מציע שהוועדה תכתוב את זה בסיכום שלה וות"ת יתייחס בכתב.
<אמיר גת:
אני לא מוסמך להגיד את הדברים האלה.
יעקב מרגי:
אני מבין אותך ולכן נזפתי.
יעקב מרגי:
אני סלחן ומוותר כשראשי הארגונים, ראשי המוסדות, ראשי המשרדים יבואו לכאן כי אני חושב שאי אפשר לטרטר אותם לכל הוועדות בלי הפסקה ולא לתת להם לעבוד, אבל זה בעוכריי, אתה רואה.
יעקב מרגי:
אתה מגיע לפה בחור נחמד, מנומס, אפילו שאני לא יכול לכעוס עליו, כי התשובה שלו באמת מפוצצת אותי, מעצבנת אותי ואני לא יכול לכעוס עליו כי הוא לא אשם.
יעקב מרגי:
אתה לא מצליח לומר לי.
יעקב מרגי:
יש דו"ח שהוזמן על ידיכם.
יעקב מרגי:
מומן על ידיכם.
יעקב מרגי:
ההמלצות שלו די ברורות.
יעקב מרגי:
אילולא הדיון הזה ספק אם הות"ת יקיים דיון בכלל על ההמלצות.
יעקב מרגי:
אני לא שומע את זה.
יעקב מרגי:
פה על שולחני.
יעקב מרגי:
אתה יודע כמה דברים יש לי על שולחני?
יעקב מרגי:
כמה דו"חות יש לי על שולחני?
יעקב מרגי:
אז בוא, זו אמירה מקוממת.
יעקב מרגי:
אני מתנצל שאני נופל עליך, אבל לא יתכן.
יעקב מרגי:
אני תמיד טוען וחוזר על זה בכל הדיונים – הגיע הזמן שתשימו ידיים על ההגה של ההשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי:
אתם לא שם.
יעקב מרגי:
אתם לא שר האוצר של ההשכלה הגבוהה, נקודה.
יעקב מרגי:
אתם לא רק שם.
יעקב מרגי:
כי למה?
יעקב מרגי:
כי כשאנחנו מנסים לגעת לכם במשהו אחר, אתם קופצים וכל הרגישויות שבעולם קמות לכם.
יעקב מרגי:
אז אנחנו חסידי החופש האקדמי.
יעקב מרגי:
אנחנו רוצים לאפשר את החופש האקדמי.
יעקב מרגי:
אנחנו מבינים את העצמאות של האוניברסיטאות, אבל אי אפשר להפקיר.
יעקב מרגי:
יש פה ערך לאומי ממדרגה – ואני לא אוהב להשתמש במילים בומבסטיות, מי שמכיר אותי.
יעקב מרגי:
נפקיר את אילת באקדמיה.
יעקב מרגי:
נפקיר אותה בתיירות.
יעקב מרגי:
נפקיר אותה בתעסוקה ואתה יודע מה?
יעקב מרגי:
אחלה דע"ש יש לנו שם.
<חנן גינת:
גם בתעשייה.
<חנן גינת:
אני בגלל זה לא הייתי, כי הלכתי לוועדת הכספים.
יעקב מרגי:
אני הייתי מצפה, יושב פה הות"ת בעצמו, נציג הות"ת, שהוא יצויד לפחות בתשובות, שאני יודע לאן אני הולך, עם כל הכבוד.
יעקב מרגי:
אני אצטרך לומר דברים קשים בסיכום בגלל זה.
<אמיר גת:
קודם כל הדיון בדו"ח של חיים גורן, המעורבות של הוועדה מאד מאד עוזרת, אבל גם בלי זה אנחנו - - -
יעקב מרגי:
אדוני, סליחה.
יעקב מרגי:
פרופסור גורן, מתי קיבלת את כתב המינוי להכין את הדו"ח?
<חיים גורן:
לפני שנה וחצי.
<חיים גורן:
זה כתוב בדו"ח.
יעקב מרגי:
בסדר, הערכה.
<אמיר גת:
באוקטובר 2015.
יעקב מרגי:
מתי סיימת אותו?
<חיים גורן:
באפריל 2016.
יעקב מרגי:
נו?
יעקב מרגי:
אתם ישבתם, נתנו לכם את כל החמצן והאוויר.
יעקב מרגי:
אורך הרוח שלי, שהיו לי דיונים כבדים, אמרתם יושבים על תכנית החומש, יושבים על תכנית החומש.
יעקב מרגי:
אני הייתי מצפה, אם לפחות היית בא לפה לדיון ואומר במסגרת תכנית החומש יש לנו X או תכנית עבודה לגבי אותם קמפוסים, לגבי אותן מכללות, לגבי אותן אוניברסיטאות שיש להן קשיים א', ב', ג', ד', אבל גם את זה אני לא שומע.
יעקב מרגי:
יש לי ספק אם יש לכם בכלל מענה בחומש הקרוב.
יעקב מרגי:
זה הספק שמכנן בי.
מרדכי יוגב:
יש לי הערה קטנה, אדוני יושב הראש.
יעקב מרגי:
שנייה עם ההערות, שנייה, תן לי.
מרדכי יוגב:
משפט אחד.
מרדכי יוגב:
כיוון שאנחנו הולכים גם לקראת הסיכום שלך - - -
יעקב מרגי:
אני מסכם.
יעקב מרגי:
אני באיחור.
מרדכי יוגב:
אני יודע, ויש פה חוט מקשר יפה ואני מציע שנהיה עובר לעשייתה, כמו שאמר פה האדון מטורונטו, אז י"א באדר זה גם תאריך שחרור ויושב פה פרופסור חיים גורן מתל-חי, שזה גם תאריך שחרור אילת, אז אני מציע שבי"א באדר, זה לא עוד הרבה זמן, נקבע את הישיבה הבאה שתרצה לשמוע בה את התוצאות מהות"ת.
יעקב מרגי:
אני לא על תל חי, אני על אילת.
מרדכי יוגב:
לא, אבל פרופסור חיים גורן הוא מתל חי - - -
יעקב מרגי:
אתה שולח אותי לתהליך - - -
מרדכי יוגב:
גם את הדגל באילת תלו בי"א באדר.
יעקב מרגי:
גם כיוונתי.
מרדכי יוגב:
אז תעשה בי"א באדר, שזה לא עוד הרבה זמן, את הישיבה שבה נשמע על מימוש הדו"ח של פרופסור חיים גורן.
יעקב מרגי:
אוקיי, נראה.
יעקב מרגי:
ראש העיר, משפט לסיכום.
מאיר יצחק הלוי:
אני רק רוצה להגיד, בהתחשב במה שאמר אמיר, שכשידעתי שהדו"ח כבר הוכן ונמצא על שולחן הות"ת, ארבעה חודשים ביקשתי לראות את הדו"ח ולא אפשרו לי אותו.
מאיר יצחק הלוי:
כתבתי שלושה מכתבים.
מאיר יצחק הלוי:
אני צודק, אדוני?
<אמיר גת:
אני לא יודע.
<אמיר גת:
לא הייתי מכותב.
מאיר יצחק הלוי:
אני אספר לך.
מאיר יצחק הלוי:
ועד שלא הפעלתי את שר החינוך, לא נתנו לי את הדו"ח.
מאיר יצחק הלוי:
אלה דברים שמדברים בעד עצמם.
מאיר יצחק הלוי:
מספיק להיות ראש עיר בשביל להבין את זה, לא צריך להיות גאון גדול.
מאיר יצחק הלוי:
אני במשך ארבעה חודשים לא קיבלתי את הדו"ח.
מאיר יצחק הלוי:
דרשתי ודרשתי ולא קיבלתי אותו.
מאיר יצחק הלוי:
נו, באמת, בואו לא נתיפייף.
מאיר יצחק הלוי:
אמרתי, בואו נעלה את הדיון לדיון קצת יותר אינטליגנטי.
מאיר יצחק הלוי:
מישהו פה ניסה למרוח אותנו.
מאיר יצחק הלוי:
אני אומר את זה בצורה הברורה ביותר, כי המלצות דו"ח פרופסור גורן לא התאימו לאג'נדה של גורמים כאלה ואחרים ואני לא יודע איפה הם.
מאיר יצחק הלוי:
אני לא רוצה לחפש אותם.
מאיר יצחק הלוי:
מה שאני רוצה לבקש, אדוני, אני מבקש שהוועדה תקבל החלטה או תמליץ לראות באקדמיה ערך אסטרטגי חשוב מהמדרגה הראשונה לעיר אילת ולמדינת ישראל ואני מבקש, כמו שנאמר פה, שבעוד חודשיים נעשה פולו-אפ על הביצוע.
מאיר יצחק הלוי:
תזמין בבקשה את יושב ראש המועצה להשכלה גבוהה, השר בנט.
מאיר יצחק הלוי:
אני חושב שראוי שפרופסור כרמי תהיה כאן, ואני חושב שראוי שפרופסור יפה זילברשץ תהיה כאן, אם רוצים לקיים דיון שבו גם יוצאים עם החלטות ולא שיישאר בדקלרציה שאני לא יודע לאן תגיע.
יעקב מרגי:
הוועדה מודה לכל מי שהגיע מרחוק ומקרוב ותרם לדיון.
יעקב מרגי:
הוועדה מודה לחברי הכנסת הרבים שהשתתפו בדיון.
יעקב מרגי:
הוועדה רואה בערך האקדמיה באילת כערך אסטרטגי לפיתוח העיר.
יעקב מרגי:
הוועדה קוראת לות"ת לאמץ את המלצות ועדת פרופסור גורן.
יעקב מרגי:
הוועדה תזמן לכאן, כפי שראש העיר רמז או כיוון, דיון נוסף שיתואם בטווח של עד לחודשיים הקרובים, יכול להיות מוקדם יותר.
יעקב מרגי:
תאריך שיתאים לכולם – ליו"ר המל"ג, ליו"ר הות"ת, לנשיאת אוניברסיטת בן גוריון – אני צריך לומר לך – לא שממעיטים בערכך - פרופסור צבי הכהן.
יעקב מרגי:
אין ספק שנתת את התשובות.
יעקב מרגי:
אם אני הייתי נשיא האוניברסיטה הייתי גאה.
יעקב מרגי:
ייצגת אותי בכבוד.
יעקב מרגי:
נתת והצבעת על החולשות ועל הקשיים ובצדק.
יעקב מרגי:
אני כן רוצה כאן את נשיאת אוניברסיטת בן גוריון כדי לשמוע גם את המימד של השליחות.
יעקב מרגי:
את המימד של המעבר.
יעקב מרגי:
לא שאני משחרר את הות"ת מאחריות.
יעקב מרגי:
הוועדה קוראת לות"ת, עד לדיון שיתקיים כאן, לדון במיידי בהמלצות דו"ח פרופסור גורן.
יעקב מרגי:
להגיע לכאן לדיון כבר עם תכנית ייעודית לטובת קמפוס בן גוריון באילת.
יעקב מרגי:
תם ולא נשלם.
יעקב מרגי:
בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי:
3 בינואר 2017, ה' בטבת תשע"ז, הנושא על סדר היום הטיולים של בתי הספר ביהודה ושומרון, ביוזמת חברת הכנסת מיכל רוזין.
יעקב מרגי:
לחבר הכנסת איתן ברושי יש הצעה לסדר ולאחר מכן ניתן למציעה לפרט את הצעתה ובקשתה.
איתן ברושי:
בוקר טוב אדוני יושב הראש, חבר הכנסת.
איתן ברושי:
התבשרנו אתמול וראינו הבוקר שביתה, אמנם חלקית, במערכת החינוך.
איתן ברושי:
העילה לשביתה, ואני לוקח אותה נטו, זה נושא השכר של המורים וביזמתי התקיים פה דיון.
איתן ברושי:
לצערי זה לא כל הגורמים מהכנסת ואני לא רוצה להאריך.
איתן ברושי:
אני רק רוצה לומר שאני מציע לזכור שהיה פה דיון.
איתן ברושי:
הייתה שביתה חלקית הבוקר והעניין לא פתור.
איתן ברושי:
משרד החינוך ומשרד האוצר מתרשלים במקרה הטוב ועוד יותר חמור, מזלזלים במורים.
יעקב מרגי:
מה אתה מציע?
איתן ברושי:
אני מציע שתהיה התערבות נוספת שלך.
דב חנין:
אני מציע שנגנה את שר החינוך על זה שהוא לא התייחס.
דב חנין:
הוא נאם אתמול שעה במליאת הכנסת ודיבר על כל נושא שבעולם, כולל חוק ההסדרה וסיפוח מעלה אדומים והסביר לראש הממשלה כל מיני דברים.
דב חנין:
רק על דבר אחר הוא לא דיבר, על שכר המורים.
יעקב מרגי:
חבר הכנסת דב חנין מציע שנגנה את בנט.
דב חנין:
אני בעד זה.
איתן ברושי:
דרך אגב, זה לא משפיע עליו ממילא.
דב חנין:
לא, אני אומר שזה מה שאנחנו צריכים לעשות.
דב חנין:
לפחות נגנה אותו.
איתן ברושי:
רגע, דב, תן לי רגע.
איתן ברושי:
אני יזמתי את הדיון בוועדת החינוך, אחרי שיושב הראש ניסה ומשרד החינוך ניסה למנוע את הדיון הזה.
איתן ברושי:
הייתה פה התחייבות של חשב המשרד, דבר שאני לא מאמין לאוצר לאף מילה, אתה יודע.
איתן ברושי:
אני אומר את זה בכל מקום.
איתן ברושי:
אני לא מאמין גם לו, בלי שאני מכיר אותו.
יעקב מרגי:
אז מה אתה מציע?
איתן ברושי:
אני מציע שתהיה התערבות שלך, של ועדת החינוך, שאנחנו נזמן דיון נוסף תוך ימים אם לא נקבל התחייבות של השר - - -
דב חנין:
ונזמן את השר.
איתן ברושי:
כן.
איתן ברושי:
ויכול להיות שגם יותר מזה.
איתן ברושי:
אם לא תהיה התחייבות מפורשת להסדרת הנושא של שכר מורים זה לא בסדר.
איתן ברושי:
לא בסדר.
יעקב מרגי:
אני מוכן לקחת - - -
מיכל רוזין:
אני רק רוצה במשפט להוסיף, שאתמול עמד ואמר את זה חבר הכנסת דב חנין במליאה, לא רבים שמעו, אבל בדרך לכאן הקשבתי לו היטב.
מיכל רוזין:
אתמול עמד שר החינוך ודיבר ודיבר על הרבה מאד נושאים חשובים לא פחות ואנחנו עמדנו – לפחות שתי חברות כנסת – וצעקנו לו מה עם השביתה?
מיכל רוזין:
מה קורה עם השביתה?
מיכל רוזין:
יש לנו ילדים במערכת החינוך, מה קורה עם השביתה והוא לא טרח לענות לנו בהמשך.
יעקב מרגי:
כפי שאמר חבר הכנסת איתן ברושי, קיימנו דיון והוצגו כאן מסקנות הוועדה ויש תחנות למסקנות, עם תאריכי ביצוע ואנחנו עוקבים אחרי זה.
יעקב מרגי:
אני גם סימנתי לי תאריכים מוקדמים יותר מהתחנות האלה, כדי לקיים דיון מעקב אצלי בוועדה.
יעקב מרגי:
שאלתי אתמול את השר האם יש משהו חדש בנושא שפתאום הוכרז שביתה.
יעקב מרגי:
אני מצר על כך שאתמול היא ישבה פה, ברכנו אותם בחגיגיות – הגברת יפה בן דוד – שלא מצאה לנכון לומר לנו, לפחות לוועדה, שזה מה שהיא מתכוננת לעשות.
יעקב מרגי:
אני לא רוצה לקבוע מסקנות למה היא עשתה את זה - - -
דב חנין:
הם פוחדים מבית הדין לעבודה.
יעקב מרגי:
בסדר, לא משנה.
יעקב מרגי:
היא לא אמרה לנו.
יעקב מרגי:
היא יכלה לתפוס אותי בחדר ולומר לי תדע לך, אני הולכת לטפל בנושא.
יעקב מרגי:
אני מוכן לבדוק שוב אם יש משהו חדש מעבר לאותם תקלות שהיו ודנו בהם, אז נמצא לנכון לקיים דיון נוסף.
יעקב מרגי:
עד כאן, חסל סדר שביתה שהתקיימה חלקית.
יעקב מרגי:
עכשיו לעניין ההצעה של על סדר היום.
איתן ברושי:
טוב, תודה.
יעקב מרגי:
חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.
יעקב מרגי:
תספרי לנו מה חדש.
יעקב מרגי:
מדוע נזעקת.
מיכל רוזין:
תודה רבה.
מיכל רוזין:
בדיוק.
מיכל רוזין:
בוקר טוב לכולם.
מיכל רוזין:
קודם כל אני באמת רוצה להודות לך, חבר הכנסת מרגי, שנענית לבקשתי לקיים את הדיון החשוב הזה.
מיכל רוזין:
יש דברים בהחלט חשובים על סדר היום ולפעמים באמת הודעות כאלה של משרדי ממשלה נעלמות בין כל החדשות ואני חושבת שכשמדובר בילדינו, אז כל החלטה כזאת והכרעה כזאת היא הכרעה פוליטית, חינוכית חשובה ואנחנו צריכים לפחות לקיים עליה דיון פה, בבית המחוקקים והאחראים על הפיקוח גם על משרדי הממשלה.
מיכל רוזין:
לפני חודש וחצי פורסם שיש פקודות צבאיות חדשות, שמאשרות למשרד החינוך טיולים בעשרות מסלולים ביהודה ושומרון, ביניהם אתרים בשטחי B ואף בשטחי A.
מיכל רוזין:
כמו כן דווח כי המועצה האזורית שומרון היא זו שמיפתה את השטח עבור הצבא ויזמה רשימה של מסלולים, שכוללים בין השאר את נחל שילה, הר גריזים, סבסטיה ועוד.
מיכל רוזין:
חלק מהמסלולים נמצאים כמו שאמרתי בשטחי B אבל ההגעה אליהם דרך שטחי A, ואין ספק שבכל מקרה התלמידים יוכנסו למצבים מסוכנים מהרגיל, מחוץ לשטח הריבוני של מדינת ישראל וילוו כמובן על ידי כוחות צה"ל, אכן הפקודות הצבאיות החדשות.
מיכל רוזין:
בנוסף, באימוץ הפקודה החדשה, משרד החינוך, שהוא מוסיף מסלולים מחוץ לקו הירוק, לצערי הרב ממשיך לפגוע בפיתוח של מסלולים ואתרי ארכיאולוגיה ותיירות פה בתוך גבולות מדינת ישראל, מכיוון שכולם יודעים שאתר שאליו מחליט משרד החינוך להפנות את ילדינו, שילכו לסייר, זה אתר שיקבל יותר תקציבים, יושקע בו יותר ויש לכך יתרון רב.
מיכל רוזין:
זה לא פעם ראשונה שהנושא הזה עולה לדיון.
מיכל רוזין:
הוא יצר פולמוס ציבורי גדול גם בזמנו של חבר הכנסת, שר החינוך לשעבר גדעון סער, ובעצם עד היום לא באמת נוהל - - -
יעקב מרגי:
אז היה מערת המכפלה, אם אני לא טועה.
מיכל רוזין:
נכון.
מיכל רוזין:
לא היה באמת דיון רציני בעניין.
מיכל רוזין:
אני שמחה על הדיון היום.
מיכל רוזין:
אנחנו עדיין ללא הסדר מדיני.
מיכל רוזין:
עדיין שטחי הגדה המערבית אינם שטחי מדינת ישראל.
מיכל רוזין:
עדיין ישראלים אינם מורשים להיכנס, בוודאי לא לשטחי A על פי החוק.
מיכל רוזין:
עכשיו קודם כל אני רוצה לדבר על הסוגיה החינוכית.
מיכל רוזין:
אם מחליטים ויש החלטה שמעבירים את ילדינו לסיורים מעבר לקו הירוק, לגדה המערבית, יש לכך השלכות.
מיכל רוזין:
השלכות פוליטיות, השלכות חינוכיות.
מיכל רוזין:
מן הראוי שגם על התכנית שתלווה את הסיורים האלה, עלינו לדון.
מיכל רוזין:
אם כבר אנחנו מחליטים שאנחנו מסיירים, בין אם זה לחברון או בין אם זה לסבסטיה או מקומות אחרים, מן הראוי שתלמידים ייחשפו לעמדות שונות לגבי השטח.
מיכל רוזין:
כלומר, אני בעד דווקא לחשוף את ילדינו לכיבוש, מה הוא הכיבוש, האם יש כיבוש על פי מוטי יוגב.
מיכל רוזין:
בואו נדבר עם הילדים, אבל בואו נדבר דרך אגב לא רק עם הילדים בחינוך הממלכתי, בואו נדבר גם עם הילדים בממלכתי דתי.
מיכל רוזין:
בואו נביא להם גם את בצלם ואת שוברים שתיקה ונפתח דיון.
מיכל רוזין:
ממה אנחנו מפחדים?
מיכל רוזין:
מלפתוח את דעתם של תלמידנו.
מיכל רוזין:
אני בעד ללמד אותם לחקור, לבקר, לשאול, שהם יכירו את כל העמדות, כדי שהם יוכלו אולי לערער, אולי להתנגד, אבל שהם יידעו את כל העובדות.
מיכל רוזין:
כך שאם רוצים לפתוח את העניין לטיולים, אתם יודעים, זה מזכיר לי קצת את טיולי השואה.
מיכל רוזין:
לא מספיק לטייל לפולין לשואה לראות את המשרפות.
מיכל רוזין:
חשוב להבין מה הלקח, מה המסרים וגם הם מורכבים ויש כל מיני צדדים.
מיכל רוזין:
עכשיו אני רוצה לדבר על העניין הביטחוני וגם הוא מאד מאד חשוב.
מיכל רוזין:
הכנסת הילדים שלנו, גם ככה דרך אגב, הנטל, אם דיברנו פה על השביתה של המורים, לא פעם יש שביתות בגלל הטיולים של בתי הספר, חבר הכנסת ברושי.
מיכל רוזין:
מכיוון שהמורים באמת צריכים לצאת עם התלמידים לפעמים לכמה ימי טיול ויש על ך הרבה פעמים מחלוקות ושבתות בגלל היציאה לטיולים.
מיכל רוזין:
פה אנחנו מגדילים ועושים.
מיכל רוזין:
אנחנו מוסיפים עומס על מערכת החינוך, אנחנו מוסיפים עומס ביטחוני, אנחנו מוסיפים עומס של חשש של ההורים ושל התלמידים ושלא נדבר על כך גם על מחאה שחלק לא יסכימו כמובן לצאת לסיורים האלה.
מיכל רוזין:
השאלה האם ראוי להעמיס על מערכת החינוך את הנטל הזה הביטחוני, אבל גם שאלה האם נכון להעמיס על מערכת הביטחון את הנטל הזה.
מיכל רוזין:
ואולי זו לא שאלה לוועדת חינוך, אלא שאלה לוועדת חוץ וביטחון, אבל עם כל הכבוד גם ככה מירב כוחות הביטחון שלנו, לצערי, מוצאים את עצמם משרתים בגדה המערבית במקום להגן עלינו בגבולות האחרים.
מיכל רוזין:
אנחנו לצערי הרב - - -
יעקב מרגי:
למרות ששאלתך במקום, אנחנו נתמקד בדיון של מערכת החינוך.
מיכל רוזין:
בוודאי, אבל יש לכך גם השלכה על מערכת הביטחון וחשוב לומר גם את זה.
מיכל רוזין:
אני רוצה לומר לסיום שאם מחליטים לעשות פוליטיזציה ואני כמובן נגד.
מיכל רוזין:
יש פה הליכת צעד נוסף של מחיקת הקו הירוק.
מיכל רוזין:
ניסיון להגיד, כמו שהם אומרים, יש את ישראל הקטנה ויש את ישראל הגדולה.
מיכל רוזין:
הכל שלנו, זו גם זו ולכן אני נגד התהליך הזה.
מיכל רוזין:
אבל אם מחליטים ללכת על מהלך כזה, אז צריך להבין שזה הוא מהלך פוליטי.
מיכל רוזין:
וכמהלך פוליטי, מן הראוי שהוא ייפתח כמהלך פוליטי.
מיכל רוזין:
כלומר, שגם הסיורים, תלוי מאיזה גיל לקחת את הילדים – בגיל שהם יכולים להבין את המורכבות, בגיל שהם יכולים לשמוע מה קורה בשטח, לשמוע את הפוליטיקה של השטח, לשמוע את האמת על המצב.
מיכל רוזין:
וכן, אני סומכת על ילדינו בכל מערכות החינוך, שיידעו להבחין, לחקור, לבקר את המערכת ואני מציעה למוטי יוגב ולך לסמוך גם על מערכות החינוך שלכם ולאפשר לילדים לחקור ולשאול.
מיכל רוזין:
תודה.
יעקב מרגי:
אני יכול לתת לחברי הכנסת להתבטא עכשיו ואפשר קודם כל לשמוע בדיוק מה קורה.
יעקב מרגי:
השאלה מה אתם מעדיפים.
איתן ברושי:
נשמע.
דב חנין:
אם זה קצר, אני עדיין לא.
יעקב מרגי:
משרד החינוך.
יעקב מרגי:
א' האם יש שינוי מגמה, האם יש משהו חדש ואם מסיירים בשטחי יהודה ושומרון תלמידים, באיזה הכוונה?
יעקב מרגי:
תתייחס לכל מה שעלה.
דב חנין:
והאם אתם שוקלים להרחיב את זה גם לעזה.
איתן ברושי:
פעם קראו לזה טיולי אקשן.
איתן ברושי:
עושים אקשן.
דב חנין:
לא, - - - רוצה לדעת.
איתן ברושי:
זה לפני בנט.
איתן ברושי:
בנט עוד התרוצץ על הגבעות.
יעקב מרגי:
רגע, רבותי, חברי הכנסת, אין לי בעיה לתת לכם לדבר, תשחררו קיטור, אבל אני לקחתי זמן חשוב, לא ביטלתי את הדיון.
יעקב מרגי:
הייתי יכול לבטל את הדיון בגלל כל הלילה וזה, אבל לא.