GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרן השכל:
אני גם רוצה לשמוע מה קורה עם התקנות האלה, איפה זה נמצא ולמה זה לא נכנס לתוקף ולפועל.
יעקב מרגי:
אנחנו מדברים על שילוב חרדים.
יעקב מרגי:
לפני שאתן לחברי הכנסת אני רוצה לשמוע את משרד החינוך, אבל אני לא יודע.
יעקב מרגי:
עיני צדה בשבוע שעבר מודעה בעיתון ישראל היום, מודעה פרסומית.
מאיר כהן:
לא אומרים ישראל היום.
יעקב מרגי:
מה אומרים?
יעקב מרגי:
איך קוראים לזה?
מאיר כהן:
בימים האלה זה - - -
יעקב מרגי:
העיתון שמחולק חינם ויש לו אפליקציה.
יעקב מרגי:
בעיתון הזה צדה עיני מודעה שאומרת ככה: מעסיק נכבד, כפי שהם רימו את המדינה והשתמטו משירות צבאי, ככה הם ירמו אותך.
יעקב מרגי:
מודעה פרסומית, שיווקית - - -
שרן השכל:
נורא.
יעקב מרגי:
כן, למנוע שילוב.
אמיר אוחנה:
מי חתום?
יעקב מרגי:
זה מפנה לאיזה אתר בפייסבוק.
יעקב מרגי:
מאחר שאין לי פייסבוק לא יכולתי להמשיך לעקוב.
יעקב מרגי:
לא משנה, אבל זה הופיע בעיתון.
יעקב מרגי:
תבדקו את זה.
יעקב מרגי:
משרד החינוך, מי מרכז את הפרויקט בבקשה?
<רות אלמליח:
בוקר טוב.
<רות אלמליח:
שמי רות אלמליח, אני מפקחת מרכזת במחוז החרדי.
<רות אלמליח:
לצידי יושבים כאן ברוך ומגי, שהם מהאגף העל יסודי ולאה ריימן מהאגף לעובדי הוראה.
יעקב מרגי:
תציגי את עצמך, לא שמעו אותך ברעש הקודם.
<רות אלמליח:
רות אלמליח, מפקחת מרכזת מחוז חרדי.
<רות אלמליח:
אני גם מרכזת את נושא הבגרויות ולכן הנושא הזה מאד מאד קרוב לליבי והוא נושא חשוב ביותר.
<רות אלמליח:
המשרד באמת עושה הרבה מאד פעולות ופעילויות כדי לקדם את כל מה שנאמר כאן.
<רות אלמליח:
אחת מהן זה באמת הקול הקורא של בגרות בשנה שאתם רמזתם ודיברתם על הפרויקט הזה.
<רות אלמליח:
על הקשיים ועל העיכובים מגי תיתן את הפירוט, ואחר כך אני אתייחס מה קורה.
יעקב מרגי:
לאיזה אוכלוסייה מיועד הקול הקורא הזה?
<רות אלמליח:
הקול הקורא הזה מיועד לתלמידים מהמגזר החרדי, בנים, בני 17 עד 25, לשם זה מיועד ובאמת התכנית מאפשרת לתלמידים להישאר במסגרת שלהם וללמוד אחר הצהריים בתכנית שמקדמת אותם לבגרות מלאה.
קארין אלהרר:
כמה תלמידים לומדים?
<רות אלמליח:
עכשיו אני רוצה קודם כל שנקבל את הרקע מה היו העיכובים שהתייחסתם לזה, ואחר כך נמשיך.
יעקב מרגי:
לא, אני מבקש להתייחס כרגע רק לקול הקורא, לא מה קורה בבגרויות במגזר החרדי במוסדות חינוך.
יעקב מרגי:
זה לא מעניין.
יעקב מרגי:
להתמקד בקול הקורא.
<מרגלית כהן:
אוקיי, מה שקורה הוא שאנחנו התבקשנו ב-21 באוגוסט לתת מידע מה קורה עם המכרז.
<מרגלית כהן:
המכרז זכה באיזו שהיא יחידה אחרת במשרד אצלנו, עבר אלינו לעל יסודי, נחתם הסכם עם הספק, הכל טוב ויפה, ההסכם בועט.
אלי אלאלוף:
מי זה הספק?
<מרגלית כהן:
חברת אקסיומה.
יעקב מרגי:
מתי הסתיים המכרז ומתי החוזה נכנס לתוקף?
יעקב מרגי:
כדי שאני לא אצטרך לחלוב את המידע, תנו לנו מידע מ-א' עד תו.
<מרגלית כהן:
החוזה נחתם סופית על ידי משרד החינוך ב-13 בנובמבר.
יעקב מרגי:
האחרון?
<מרגלית כהן:
כן, כשהתחולה שלו הייתה אמורה להיות מה-1 בספטמבר, אבל היות והיו חגים באמצע, אז זה קצת התעכב.
יעקב מרגי:
מה, לא ידעו שהחגים מגיעים?
יעקב מרגי:
ידעו.
<מרגלית כהן:
ידעו.
<מרגלית כהן:
זהו, נפתחה כיתת לימוד אחת שמגישה כבר לבגרויות במועד חורף.
<מרגלית כהן:
יש עוד 5 כיתות שהן בצמרת לקראת מועד הקיץ בבגרויות.
רועי פולקמן:
כמה תלמידים?
<מרגלית כהן:
כל כיתה מכילה בערך – הכיתה שקיימת בפועל עכשיו היא בעלת 22 תלמידים.
<מרגלית כהן:
לגבי החמש האחרות, אנחנו עוד מנסים לבדוק - - -
יעקב מרגי:
לכמה נערכתם?
יעקב מרגי:
מה הצפי של המשרד?
יעקב מרגי:
כשהמשרד ניגש למכרז לכמה הוא נערך?
קארין אלהרר:
מה כתוב בחוזה?
<מרגלית כהן:
400 תלמידים.
יעקב מרגי:
400 תלמידים בשנה?
<מרגלית כהן:
כן.
<אורה חכם:
מתוך כמה?
יעקב מרגי:
לא, לא, לא שואלים מתוך כמה.
יעקב מרגי:
סליחה אורה, לא.
מאיר כהן:
אין מתוך כמה.
יעקב מרגי:
אין מתוך כמה.
יעקב מרגי:
המכרז מדבר על 400 תלמידים, אז נפתחה כיתה של?
<מרגלית כהן:
עכשיו יש בפועל כיתה שמוגשת לפרויקט חורף.
יהודה גליק:
איפה זה פורסם?
יהודה גליק:
איך התלמיד החרדי היה אמור לדעת?
יעקב מרגי:
יהודה, תן לי רגע, רק כדי לנסות לפרוש את המצע.
יעקב מרגי:
אחר כך.
יעקב מרגי:
אנחנו לומדים עכשיו.
יהודה גליק:
התפקיד שלי להפריע לך, אתה לא יודע?
יעקב מרגי:
לא, לא.
יהודה גליק:
לא סתם, חס וחלילה.
יהודה גליק:
אני שואל שאלה – איפה זה פורסם?
יהודה גליק:
איך אנשים אמורים לדעת?
יעקב מרגי:
אתה קופץ לקומה השלישית.
יעקב מרגי:
חכה.
יעקב מרגי:
אנחנו עוד בקומה הראשונה.
קארין אלהרר:
אנחנו במרתף.
יעקב מרגי:
כמה תלמידים יש בכיתה שיש כרגע?
<מרגלית כהן:
22.
יעקב מרגי:
ואמרת שיש עוד כיתות?
<מרגלית כהן:
יש בצמרת עוד חמש כיתות שעומדות להיפתח.
יעקב מרגי:
מה זה אומר?
<מרגלית כהן:
זה בגיוס.
<מרגלית כהן:
מגייסים את התלמידים.
<מרגלית כהן:
היות והנושא הזה עובר מפה לאוזן - - -
<רות אלמליח:
הרב מרגי, צריך להבין - - -
יעקב מרגי:
אני לא רבתי עם אף אחד.
יעקב מרגי:
כשאני רב לא כדאי שאני אריב.
<רות אלמליח:
יושב ראש ועדת החינוך, צריך להבין שהנושא הזה מאד מאד מורכב ומאד רגיש.
<רות אלמליח:
לכן זה מתחבר לשאלה שלכם לנושא הפרסום.
<רות אלמליח:
זאת אומרת דרכי הגיוס הן לא דרכים קונבנציונאליות.
<רות אלמליח:
צריך לדעת - - -
יעקב מרגי:
בסדר, הוא שאל, אז הנה, נתת לו פרס על ההתפרצות.
יעקב מרגי:
חכי.
יעקב מרגי:
זה לא השיווק.
קארין אלהרר:
כמה מקצועות?
יהודה גליק:
לא, זה כן השיווק.
יהודה גליק:
זה דיוק.
יעקב מרגי:
לא, לא, לא.
יעקב מרגי:
אני אגיד לך למה.
יהודה גליק:
היא אומרת שמנסים לגייס, אז איך עושים את זה?
יעקב מרגי:
אני מיד פותח את הדיון.
יעקב מרגי:
יהודה, אני אתן לכם.
יהודה גליק:
זאת בדיוק השאלה.
יעקב מרגי:
מרגלית ורות, תקשיבו.
יעקב מרגי:
אמרה בצדק חברת הכנסת שרן השכל על האוכלוסייה.
יעקב מרגי:
אפשר לזרוק, כדי לכסות על מחדלים שלנו כמדינה, אפשר להגיד זו אוכלוסייה, יש רגישות.
יעקב מרגי:
אין רגישות.
יעקב מרגי:
תאמיני לי, החברה שחוטפת מאסות של שיווק ומאסות של פרסום זו החברה החרדית.
יעקב מרגי:
הקטע זה לא השיווק של המוצר הזה.
יעקב מרגי:
יש דרכים שהצליחו ואתם צריכים לאמץ את השיטות האלה.
יעקב מרגי:
חיכו, חיכו משנת 2015, יצא מכרז, התעכב, לא ידעו שיש חגים, נפלו עליהם החגים בהפתעה, נכנס באיחור, הפסדנו שנה.
יעקב מרגי:
בואי תקשיבי, אני אספר לך איך הצליחו מסגרות אחרות.
מאיר כהן:
אתם גם מביאים את אקסיומה, נו, באמת.
יעקב מרגי:
רגע, רגע, לא משנה, מאיר.
יהודה גליק:
הם זכו במכרז, מה אתה רוצה?
מאיר כהן:
סליחה, סליחה, עם כל הכבוד.
מאיר כהן:
אתה כותב את תנאי המכרז, עם כל הכבוד.
מאיר כהן:
מה אתה מביא חברה צפונים מתל אביב?
יעקב מרגי:
רבותי, רבותי - - -
מאיר כהן:
יש תמיד מסגרות ביניים.
מאיר כהן:
אנשים, חובשי כיפות, דתיים, שיתקרבו, אז אתם הולכים לקיצון?
יעקב מרגי:
לפני כן, סליחה.
יעקב מרגי:
מאחר שהתחלת עם הרגישות, אני בא ופותר לך את כל בעיות הרגישות.
יעקב מרגי:
יש שיטה שהצליחה.
יעקב מרגי:
יש פרויקט שהצליח.
יעקב מרגי:
יש פרויקט הכשרת מורים במגזר החרדי של אחיה, שאיפה הוא עושה את זה?
מאיר כהן:
בוודאי.
יעקב מרגי:
איפה הם עושים את זה?
יעקב מרגי:
את יודעת איפה הם עושים את זה?
יעקב מרגי:
לא במכללת זה, כי קשה באמת להוציא את בחור הישיבה.
יעקב מרגי:
אם את עושה לו את זה במסגרות שלהם, הם באים מכל מקום.
יעקב מרגי:
את לוקחת, בוחרת מוסד שהופך להיות אזורי.
יהודה גליק:
שנכנס אחרי זה לחרם.
יעקב מרגי:
למה אתם הולכים לשם, רבותי?
יעקב מרגי:
אני נותן עצה כדי שזה יצליח, לא באנו להתעמר למה זה לא עבד.
יעקב מרגי:
הדיון הוא כדי שבאמת כל ה-400, ובאמת זה לא מספר פה.
יעקב מרגי:
בינינו, אוי ואבוי אם משרד החינוך לא יעמוד ביעד הזה של ה-400.
יעקב מרגי:
זה כלום.
יעקב מרגי:
לכן יש מסגרות שהצליחו ויש ביקוש וזה מתפתח מעיר לעיר.
יעקב מרגי:
אז תחשבו על הרעיון.
יעקב מרגי:
אני לא יודע מה התנאים במכרז, אני לא בקיא בתנאים של המכרז.
יעקב מרגי:
אם זה לא צלח ולא הצליח, כנראה שצריך לתקן ואכן לצאת אליהם למסגרות בתוך המוסדות שהם ירגישו מוגנים.
יעקב מרגי:
עצם העובדה שהבגרות - לא לחינם חברי הכנסת אמרו – יש לה רגישות.
יעקב מרגי:
עדיין לא כולם בחברה החרדית היא מקשה אחת לגבי הבגרות.
יעקב מרגי:
לכן יש מוסדות שכן יקבלו אתכם, יארחו את המסגרות האלה.
יעקב מרגי:
זה מצליח, יש מוטיבציה, אחד עוזר לשני.
יעקב מרגי:
לפני כן אני אתן לחברי הכנסת.
מאיר כהן:
אדוני יושב הראש, דיון מצוין, שרן וקארין.
מאיר כהן:
אני רוצה לפנות למשרד החינוך.
מאיר כהן:
אני מכיר את המשרד.
מאיר כהן:
זה מאד מסורבל כל הטיפול בסוגיה הזאת.
מאיר כהן:
מאד מסורבל.
מאיר כהן:
אין דבר כזה שפרויקט גדול כזה, שלהערכתי הוא פרויקט לאומי, כי זה באמת הושטת יד אמיתית לאוכלוסייה הזאת, שיש לה הזדמנות פז.
מאיר כהן:
זה לא דבר שצריך לעבור מפה לאוזן.
מאיר כהן:
זה דבר שצריך לחשוב לפני מה לכתוב בתנאי המכרז, מי האנשים שיכולים.
מאיר כהן:
אין לי שום דבר נגד אקסיומה, אבל אני משוכנע שהיה מחויב לדאוג שהאנשים שיבואו ללמד זה אנשים שאין תהום בינם לבין החברה.
יעקב מרגי:
כן, תקשיבו בסוף.
יעקב מרגי:
לא לעשות תנועות.
מאיר כהן:
תקשיבו, תאמיני לי ש-30 שנה עסקתי בחינוך, וכשכן רצינו להתעסק עם אנשים חרדים, מצאנו תמיד אנשים שיותר קרובים.
מאיר כהן:
חשוב מאד שהמורים יכירו את העולם הזה, יכירו את האנשים, יהיה להם קל יותר לנהל שיח.
מאיר כהן:
זה אחד.
מאיר כהן:
דבר שני, אני חוזר, משרד החינוך הגדול, עם פרויקט כזה גדול שהוא מפה לאוזן?
מאיר כהן:
תחשבו איפה צריך לפרסם את זה, איפה צריך לשווק את זה, דרך איזה רבנים אפשר להיכנס ולהגיע.
מאיר כהן:
ויש בהחלט, גם במגזר החרדי רבנים ואנשים – אנחנו מכירים את האישה שמבחינתי היא אחת הנשים המדהימות - עדינה בר שלום.
מאיר כהן:
בדיוק, צריכים להגיע דרך האנשים האלה ולראות שפרויקט שמיועד ל-400 לא מתחיל עם 22 חברה.
מאיר כהן:
זה גם משאבים וזה גם מאבד את התקווה ולהערכתי לגבי הפרויקט הזה, אם עכשיו לא ייעשה משהו דרמטי, אדוני יושב הראש, הפרויקט הזה ירד לטמיון.
מאיר כהן:
תודה.
יעקב מרגי:
רועי, רוצה?
רועי פולקמן:
רק משפט.
רועי פולקמן:
סליחה, ידידי חבר הכנסת כהן, אני חולק על הגישה שאתה מציג פה ואני חושב שהיא לא הוכיחה את עצמה בעבר.
רועי פולקמן:
אני מכיר ומוקיר מאד את עדינה בר שלום ואת הפעילות שלה בירושלים.
רועי פולקמן:
הפעולות האלה יש להן תקרת זכוכית נמוכה מאד-מאד, הן מהר מאד מוקעות כמין משהו קטן מחוץ למחנה ובדיוק לא לשם אנחנו רוצים ללכת.
רועי פולקמן:
כל הקו הזה של בוא נגיע לאוונגרד - - -
מאיר כהן:
אל תהרוס מפעל חיים כשאתה לא יודע, אני מבקש ממך.
רועי פולקמן:
אז במקרה - - -
מאיר כהן:
היא הכשירה אלפי אנשים.
רועי פולקמן:
אז מכיוון שישבתי איתה לא פעם ולא פעמיים על האתגרים, אני אומר שיש שם תקרת זכוכית מאד נמוכה והגישה שאומרת נעשה את זה בגדול - - -
מאיר כהן:
זה לא הדיון.
רועי פולקמן:
ולכן אני לגמרי מסכים עם הפה לאוזן ולא צריך לעשות מזה פסטיבלים וצריך שזה יגדל לאט לאט.
רועי פולקמן:
לגבי איך אקסיומה עושה או לא עושה, אני לא יודע, אני לא מכיר אותם.
רועי פולקמן:
יכול להיות שזה מתאים, דווקא שזה אנשים שבאים מבחוץ, אני לא יודע.
רועי פולקמן:
מה שאני כן אומר זה שכן צריכה להיות מחויבות אחד ל - - -
יעקב מרגי:
אקסיומה כאן?
<יהודית גידלי:
כן.
רועי פולקמן:
אחד זה העיכוב.
רועי פולקמן:
אני לא מכיר את הגוף הזה, אבל זה כן צריך להיעשות בשקט, זה כן צריך להיעשות צעד אחרי צעד, לא פסטיבלים.
רועי פולקמן:
הגישה של – אנחנו נסביר להם ונראה להם – היא לא ראויה בעיני.
רועי פולקמן:
מי שזה מתאים לו – מתאים לו.
רועי פולקמן:
יש רשויות שזה מתאים בהן יותר, יש רשויות שזה לא מתאים בהן בכלל.
רועי פולקמן:
ולכן א' בעניין הזה אין לי שום בעיה שזה יהיה הדרגתי ואיטי.
רועי פולקמן:
המגמה היא חיובית.
רועי פולקמן:
אני כן מוטרד מהמהלך של החיבור.
רועי פולקמן:
הרי המכינות כבר מתקיימות כמה השנים.
רועי פולקמן:
במכינות שאנחנו מכירים, שגם שם הרי משלימים, מדלגים על בגרות ועושים על שנה.
רועי פולקמן:
הנשירה היא דרמטית.
רועי פולקמן:
אני לפחות כמה שנים עובד עם מכון לב - - -
יעקב מרגי:
זה מהלך שיכול לצמצם את אחוזי הנשירה במכינות וב - - -
רועי פולקמן:
ולכן אני הייתי שמח שאתם תהיו תוצאתיים גם כלפי ועדת חינוך, במובן של א' מה המספרים שבאמת הם אמיתיים להגיע אליהם; ושתיים, האם זה באמת משפיע על שיפור בצמצום אחוזי הנשירה במכינות ובהגעה להשכלה, כי שם יש בעיה חמורה מאד.
רועי פולקמן:
אנשים לא מצליחים להתמודד עם זה.
רועי פולקמן:
השאלה השנייה שלי היא לגבי סיוע כלכלי.
רועי פולקמן:
כלומר אם אדם בן 24 מגיע להשלים בגרויות שנה ואני לא ידוע מה היקף הלימודים הנדרש ממנו במהלך הלימודים, אני מניח שיש לו כבר משפחה ויש לו כבר ילדים ואיך הוא עושה את זה?
רועי פולקמן:
ואם זה לא מספיק ואם זה חסם, אני אשמח, אדוני יושב הראש, שנבין האם התכנית הזאת היא אפקטיבית במובן הזה שמבחינתי אדם בן 24, כמו שראיתי את החברה האלה בצבא מתקשים, אז גם אם אני מצפה ממנו להשקיע שנה בלהשלים את כל הבגרויות.
רועי פולקמן:
יכול להיות שהתכנית הזאת לא מספיקה וצריך לסייע לו במלגה ואני לא יודע אם הוא מקבל מלגה.
מאיר כהן:
בלי מלגה, אם ילד בן 24 שהוא לא, שהולך להשלים בגרויות, אתה תסייע לו במלגה?
רועי פולקמן:
אני חושב שצריך להתאים כל אחד למצב שלו.
מאיר כהן:
מה?
מאיר כהן:
למה?
רועי פולקמן:
כי אם - - -
מאיר כהן:
מה, אתה אומר להוסיף עוד תקציבים לזה?
רועי פולקמן:
התשובה היא כן.
רועי פולקמן:
אם לגבר חרדי בן 24 יש שני ילדים - - -
מאיר כהן:
מה, באמת?
רועי פולקמן:
כן.
רועי פולקמן:
בהחלט.
מאיר כהן:
ואם גבר חילוני בן 24 שיש לו שני ילדים - --
רועי פולקמן:
כי אפשר להיות צדקנים.
רועי פולקמן:
מה לעשות שרוב ה - - -
מאיר כהן:
אל תגיד לי צדקנים.
רועי פולקמן:
זה צדקנות.
מאיר כהן:
מה אתה אומר?
יעקב מרגי:
רועי, רועי.
יעקב מרגי:
רועי ומאיר, אתם לא - - -
מאיר כהן:
קשקוש מקושקש.
יעקב מרגי:
אתם הורסים את הדיון, אתה יודע למה?
מאיר כהן:
זו חוצפה כזאת להגיד את זה.
מאיר כהן:
בן אדם שמסיים צבא ויש לו שני ילדים ורוצה להשלים בגרות, מה אתה אומר?
רועי פולקמן:
צריך לעזור גם לו.
רועי פולקמן:
בחוק המילואים לא ראיתי אותך יושב שם.
מאיר כהן:
אז אתה אומר לי שזאת צדקנות?
רועי פולקמן:
ברור.
מאיר כהן:
הלך לצבא, יש לו שני ילדים, רוצה להשלים - - -
יעקב מרגי:
מאיר, רגע, תודה.
רועי פולקמן:
הצדקנות שלך - - -
יעקב מרגי:
רועי, סליחה, אנחנו לא שם.
מאיר כהן:
אז מה אם לא הייתי בחוק המילואים?
מאיר כהן:
אז מותר לך להכפיש אותם?
מאיר כהן:
להגיד שבן אדם שהתגייס לצבא לא יקבל עזרה בבגרויות?
רועי פולקמן:
אני רוצה שהוא יגיע ללמוד בבגרות.
מאיר כהן:
סליחה, מה שהוא מקבל, גם החילוני יקבל, למה לא?
יעקב מרגי:
מסכים איתך.
רועי פולקמן:
כי יש - - - שונים.
מאיר כהן:
מה זה יש - - - מה זה?
יעקב מרגי:
מאיר ורועי, סליחה.
מאיר כהן:
תודה רבה.
יעקב מרגי:
רועי, תודה, תודה.
רועי פולקמן:
תוסיף קריטריון למשפחה - - -
יעקב מרגי:
רבותי, אנחנו לא שם.
יעקב מרגי:
אתם מתבלבלים.
יעקב מרגי:
עוד לא צובאים על הפתחים.
יעקב מרגי:
בסך הכל יש 400.
יעקב מרגי:
400 תלמידים מגיל 17 עד 25.
יעקב מרגי:
עוד לא הגענו למלגות ולא צובאים על הפתחים.
מאיר כהן:
קצת צניעות.
יעקב מרגי:
אוקיי, תודה.
יעקב מרגי:
מוטי, אתה רוצה להמשיך?
מרדכי יוגב:
לא כרגע.
יעקב מרגי:
יהודה?
יעקב מרגי:
רבותי, רק זה דיון קצר, זה לא כמו-.
יעקב מרגי:
בשעה שתים עשרה יש לנו דיון נוסף.
יהודה גליק:
עוד לא פתחתי את הפה, כבר אתה אומר שאני - - -
יעקב מרגי:
הכנה, הכנה מנטאלית.
יהודה גליק:
מכינה.
יהודה גליק:
אפשר לבקש מחברי הכנסת לא להפריע לי?
יעקב מרגי:
לא, אתה לא צריך לבקש
יהודה גליק:
אני לא יכול.
יהודה גליק:
יש לי בעיית קשב וריכוז.
יהודה גליק:
אני רוצה לדבר.
יעקב מרגי:
אז בוא תדבר.
יעקב מרגי:
יהודה, בבקשה.
יהודה גליק:
אני מבקש, אדוני יושב הראש.
מרדכי יוגב:
אני אחריו כי אני צריך לעזוב.
יהודה גליק:
אתה רוצה לדבר, אז תתחיל לדבר לפני, נו.
יהודה גליק:
אתה הגעת לפני, הוא נתן לך את זכות הדיבור.
יהודה גליק:
בבקשה אדוני.
יהודה גליק:
אני אדבר אחריך.
מרדכי יוגב:
אני מתנצל, אני צריך לצאת לצורך הכנת הדיון הבא.
מרדכי יוגב:
אני חושב שכל מה שקורה צריך לברך עליו וטוב שהדיון מתקיים.
מרדכי יוגב:
והייתה ראשיתך מצער ואחריתך ישגה מאד ואני מקבל גם את מה שאומר מאיר.
מרדכי יוגב:
אני חושב שאנחנו צריכים לחפש דרכים גם לבוגרי צבא שאין להם בגרות.
מרדכי יוגב:
זה לא אומר.
מרדכי יוגב:
בכל זאת, גם זה - - - לאחיו.
מרדכי יוגב:
והחברה החרדית זו ערכאה.
יעקב מרגי:
בימים האלה אנחנו התבשרנו שלאחר מאמצים ולחצים של המועצה, הסיפור של הבגרות ללוחמים, מה שהצבא התעקש עם זה, אני שמח שהוא הצהיר.
יעקב מרגי:
אנחנו נעקוב אחר הביצוע.
מרדכי יוגב:
יפה מאד.
מרדכי יוגב:
זה צריך להיות כך גם ללא לוחמים, לתומכי לחימה ולכל מי שעבר.
יעקב מרגי:
לא אלמן ישראל.
מרדכי יוגב:
כדי שלחברה ייכנסו אנשים עם יותר השכלה, עם יותר אפשרויות לעצמם.
מרדכי יוגב:
הנה, אני מכיר עכשיו אדם שהיה רוצה וניגש לשני מכרזים ואין לו בגרות ולא יוכל.
מרדכי יוגב:
על בגרות.
מרדכי יוגב:
ואם מדינת ישראל תעמיד לו כן את האופציה הדלה הזאת של לממש את הבגרות בקורס מזורז של שנה, הרי שהוא יוכל להתקדם במשק לכל דבר ולכל אופציה.
מרדכי יוגב:
וגם אם חלו עיכובים ותכניות לא יצאו בכמות או בזמן הנדרש, אז יש מקום למעקב נוסף אחרי הדברים ולראות איך הם מתרחבים ואיך הם פועלים.
יעקב מרגי:
חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.
יהודה גליק:
טוב, אדוני יושב הראש, קודם אני לא מכיר את אקסיומה, אבל אני חושב שזה לא במקום לתקוף אותם עוד לפני ששאלו אותם.
יעקב מרגי:
זה לא חיסרון ולא יתרון.
יהודה גליק:
לכן אני קודם כל מתנצל בפניכם שחברי כנסת תקפו אתכם, לפני ששמעו.
יעקב מרגי:
לא תקפו אותם.
יהודה גליק:
היה פה מי שתקף.
יהודה גליק:
לא משנה.
יהודה גליק:
אני רוצה לומר כמה דברים.
יהודה גליק:
אלף, הנושא של השכלה בקרב הציבור החרדי הוא בהחלט פרויקט לאומי חשוב ברמה הלאומית, וכן, יש רגישות.
יהודה גליק:
עצם העובדה ש - - -
יעקב מרגי:
תדייק, השכלה כללית.
יהודה גליק:
שנייה.
יהודה גליק:
עצם העובדה שאין פה שום נציג של יהדות התורה, היא לא במקרה.
יהודה גליק:
כמו שכשיש ישיבת הסדר חרדית, היא בחרם, למרות שלומדים שם לימוד תורה כל היום ובערב גם לומדים מחשבים ברמה הכי מתקדמת, הם בחרם.
יהודה גליק:
אז כן צריך לדעת - - -
יעקב מרגי:
אחד זה יושב ראש ועדת המדע, אחד יושב ראש ועדת הכספים.
יעקב מרגי:
מה אתה רוצה, לא השאירו להם זמן לבוא לדיונים.
יהודה גליק:
אתה צדיק שאתה דן כל אחד לכף זכות, אבל בוא נגיד, חברי הכנסת החרדים לא עוזרים לקדם את העניין הזה.
יהודה גליק:
יחד עם זאת, אני לא חושב ש-22 או אפילו 400 – הם נשמעים לי מספרים מאד מאד מאד נמוכים.
יהודה גליק:
והקטש הוא ששוברים את הראש איך מגיעים לאנשים האלה.
יהודה גליק:
אתם יודעים שאצל החרדים, אין אף רב חרדי שמתיר להיכנס לאינטרנט.
יהודה גליק:
ואף על פי כן יש חמישה אתרי אינטרנט חרדים, שבהם גולשים חצי מיליון חרדים.
מיכאל מלכיאלי:
זה כדי לתת לך מידע.
מיכאל מלכיאלי:
הם רוצים לתת לך מידע.
יהודה גליק:
לא, לא, לא, לא, שנייה.
יהודה גליק:
האנשים האלה שאנחנו מחפשים אותם נמצאים גם שם.
יהודה גליק:
להגיד לי שגוף ממלכתי מפרסם מפה לאוזן, לא יודע.
יהודה גליק:
אני לא השתכנעתי שזאת הדרך הכי טובה.
יהודה גליק:
עצם העובדה שיש רק 22 חברה שלומדים שם, חברים.
יהודה גליק:
אני חושב שהנקודה החשובה היא הקטע של השיווק.
יהודה גליק:
היה פה אנטי שיווק.
יהודה גליק:
בממשלה הקודמת ישבה פה מפלגה שדגלה – הם יחנכו את החרדים, הם יכריחו אותם להתגייס, הם יכריחו אותם ללמוד ליבה, הם יכריחו אותם וכל ניסיון לכפות רק דחה אותם.
יהודה גליק:
ברוך השם המפלגה הזאת חזרה בתשובה.
יהודה גליק:
היום אמנם הם יושבים באופוזיציה, אבל הם שינו את הגישה שלהם לגמרי ובאמת על כך צריך לברך אותם.
יעקב מרגי:
אתה אוהב לדבר על החרדים.
יעקב מרגי:
לדבר על אחרים.
יהודה גליק:
לא דיברתי.
יהודה גליק:
אף אחד לא יודע על איזו מפלגה אני מדבר.
יהודה גליק:
בכל אופן, אני שמח - - -
מאיר כהן:
בדו"ח העוני השנה גליק - - -
יהודה גליק:
ברוך השם המפלגה הזאת - --
מאיר כהן:
בדו"ח העוני השנה פעם ראשונה יש ירידה יפה במשפחות חרדיות ליציאה מהעוני, בגלל שהם יצאו לעבוד.
מאיר כהן:
הם אומרים את זה.
יהודה גליק:
ברוך השם.
יהודה גליק:
המפלגה ההיא חזרה בתשובה והיא מבינה היום שהכיוון צריך - - -
<קריאה:
הפחיתו בקצבאות הילדים.
מאיר כהן:
יצאו לעבודה ועוד איך יצאו.
יהודה גליק:
אני חושב שהקטע הזה והוא צריך להיות המוקד של העניין, לא יכול להיות, אני לא מוכן לקבל את המספר 22.
יהודה גליק:
זה לא נראה לי הגיוני שגוף ממלכתי בא ואומר שהדרך לשווק היא פה לאוזן.
יהודה גליק:
בכל הכבוד.
יהודה גליק:
אפשר להגיע לאנשים האלה ואני נתתי דוגמא אחת.
יהודה גליק:
אתרי האינטרנט החרדים, חדרי חרדים, כיכר השבת, חדשות, לא יודע, כל השמות שיש להם – דרכם למצוא את החבר האלה, כן למצוא את החברה.
יהודה גליק:
נדמה לי שגם אתה תסכים, שיש דבר שנקרא אפליה מתקנת.
יהודה גליק:
ואם אנחנו רוצים כל שקל שיושקע באוכלוסייה הזאת, יחזיר את עצמו פי מאה.
מאיר כהן:
יהודל'ה, אני חסיד - - -
יהודה גליק:
מדובר באנשים איכותיים - - -
מאיר כהן:
אדוני, רק דקה.
יעקב מרגי:
תקשיבו רבותי, אני אתן לכם, אבל אני מסיים את הדיון בשעה שתים עשרה.
מאיר כהן:
אני חסיד גדול של אפליה מתקנת.
יעקב מרגי:
אם אנחנו לא נספיק לשמוע את הדוברים ולקבל תשובות - - -
מאיר כהן:
אבל יש אפליה מתקנת למגזר החרדי ואני מברך על זה - - -
יהודה גליק:
מצוין, זה הכל.
מאיר כהן:
היות ואני גם גר בפריפריה ואני פוגש אנשים שלא יכולים להשלים בגרות והם בני 22 ו-22 ו-24 ונשואים וקשה להם, אני אומר, למען ההגינות, אם מישהו – והייתי ראש הרשות ואתמול באופקים – אם עולה רעיון כזה, אני חושב שהוא צריך להיות רעיון כל האוכלוסייה.
יעקב מרגי:
תודה, תודה.
יהודה גליק:
אדרבה ואדרבה.
מאיר כהן:
הוא שאמרתי.
מאיר כהן:
אדרבה ואדרבה.
יעקב מרגי:
אקסיומה.
יעקב מרגי:
זה באמת אקסיומה?
<אלעד גרוס:
באמת באמת.
יעקב מרגי:
אז בוא תוכיח לנו.
יעקב מרגי:
תציג את עצמך בבקשה.
<אלעד גרוס:
שמי אלעד גרוס.
<אלעד גרוס:
אני המנכ"ל של חברת אקסיומה.
יעקב מרגי:
רבותי, מה קרה לכם?
יעקב מרגי:
אני חשבתי שזה יהיה הדיון הכי משמים היום.
מאיר כהן:
לא, באו לך אנשים.
יעקב מרגי:
בבקשה, אני רואה.
יעקב מרגי:
הכבוד הוא לא.
<קריאה:
יש רק אדם אחד שקיבל את רשות הדיבור וזה אלעד גרוס.
יעקב מרגי:
אתה רוצה לנהל במקומי את הדיון?
יהודה גליק:
הוא היחיד ש - - -
יעקב מרגי:
יהודה, פחת הזמן שאתה גורם לי בסמנטיקות שלך, בנימוסים, הוא יותר גרוע.
יהודה גליק:
מאלה שצועקים.
<אלעד גרוס:
נמצאת איתי, לימיני, נאוה פירר, שהיא מנהלת הפרויקט.
<אלעד גרוס:
ראשית אני רוצה - - -
יעקב מרגי:
תן לי רקע.
יעקב מרגי:
בוא תקשיב, מאחר שאני אכוון אותך, אנחנו בצמצום זמן, תן לי רקע כללי על הפרויקט, תשלים את מה שמשרד החינוך התחילו להציג וקטענו אותם ותאמר לי איך זה הולך, עם מה אתה מתמודד ומה אתה מזהה.
יעקב מרגי:
מה היית ממליץ.
יעקב מרגי:
הלאה.
יעקב מרגי:
אני יודע כמה רזומה, ותק יש לך עם החרדים.
<אלעד גרוס:
אנחנו אגב לא עובדים לא בתל אביב, לא בהרצלייה, לא ברמת השרון, אז אנחנו לא משם.
יעקב מרגי:
תדבר.
יעקב מרגי:
תציג, תציג.
<אלעד גרוס:
הפרויקט עצמו זה פרויקט שזכינו בו - - -
קארין אלהרר:
רגע, אתה יכול לתת לנו תעודת זהות מי אתם, מה אתם עושים?
יעקב מרגי:
מי זה אקסיומה?
<אלעד גרוס:
אז אני יכול, כן.
<אלעד גרוס:
זה מה ששאלתם, אני מדבר על הפרויקט.
יעקב מרגי:
היא משלימה אותי ואני חושב שהיא צודקת.
<אלעד גרוס:
אז בשמחה.
<אלעד גרוס:
אקסיומה היא חברה שפועלת בשדה החינוכי משנת 1998.
<אלעד גרוס:
היא מפעילה פרויקטים חינוכיים עבור משרד החינוך, עבור משרד המדע.
<אלעד גרוס:
לעתים עבור גופים שהם גופים וולונטריים שתורמים כסף לפעילויות חינוך שונות, כמו אינטל ישראל וגופים אחרים – עיריות, מועצות וכך הלאה.
<אלעד גרוס:
הפעילות היא ברובה הגדול פעילות דווקא למגזרים החלשים יותר באוכלוסייה.
<אלעד גרוס:
יש לנו פרויקט בכ-700 בתי ספר ובמוסדות חינוך, שעובד עבור האוכלוסייה הדרוזית, הבדואית והערבית.
<אלעד גרוס:
אנחנו מפעילים פרויקטים לעולים חדשים, אנחנו מפעילים פרויקטים באזורי פיתוח, בשכונות שיקום ובאזורים חלשים.
<אלעד גרוס:
אנחנו מפעילים גם פרויקטים למצטיינים עבור משרד החינוך וגם הם בפריפריה.
<אלעד גרוס:
אני יכול לפרט לכם בכל תחום שתרצו לעומק.
יעקב מרגי:
עד כאן.
יעקב מרגי:
עכשיו על המיזם הזה.
<אלעד גרוס:
ועובדים עם אלפים רבים של תלמידים.
<אלעד גרוס:
זה על רגל אחת.
<אלעד גרוס:
המכרז הזה נחתם, כפי שצוין כאן, ההסכם איתנו נחתם בנובמבר.
<אלעד גרוס:
עוד לא יצאו חודשיים - - -
קארין אלהרר:
רגע, אז מה היה באוגוסט 2015?
קארין אלהרר:
לא נבחרתם כזוכים?
<אלעד גרוס:
אנחנו קיבלנו הודעה על זכייה במכרז.
<אלעד גרוס:
אינני זוכר כרגע את התאריך המדויק.
<אלעד גרוס:
אולי זה באמת היה באוגוסט שנת 2015.
יעקב מרגי:
חזקה עלי.
<אלעד גרוס:
והמתנו מאז הזכייה עד לתהליך של חתימת חוזה והיו עיכובים שונים, כפי שצוין והחוזה נחתם בנובמבר.
קארין אלהרר:
מה, היה משא ומתן על המכרז?
<אלעד גרוס:
לא, לא, שום משא ומתן.
<אלעד גרוס:
פשוט המתנו.
<אלעד גרוס:
לא היה משא ומתן.
יעקב מרגי:
קארין, תקשיבי, את יודעת, אני הייתי שר ארבע שנים.
יעקב מרגי:
את יודעת, מהרגע שאת חולמת חלום והולכת ליישם אותו במשרד וזה קשור בהליך מכרזי, פרוצדורות שיכולת – סליחה על הביטוי - - -
קארין אלהרר:
אבל כבר סיימנו.
יעקב מרגי:
אם אני הייתי שר חינוך, על ה-400 תלמידים האלה – הייתי מבטל את המיזם בפרוצדורות שהייתי צריך לעבור עם החשב הכללי ועם - - -
קארין אלהרר:
אדוני, אבל כבר עברנו את המכרז, כבר יש זוכה, ריבונו של עולם.
יעקב מרגי:
מתי?
יהודה גליק:
טוב חברה, אבל למה לדבר על העבר?
קארין אלהרר:
מאוגוסט 2015.
<אלעד גרוס:
אינני יודע.
<אלעד גרוס:
אני לא אוכל לעזור לכם בזה.
יעקב מרגי:
טוב, הלאה.
<אלעד גרוס:
אני לא יודע להסביר לכם את זה.
<אלעד גרוס:
החוזה נחתם, כמו שנאמר - - -
יעקב מרגי:
זה חשוב, צריך לברר את זה.
יעקב מרגי:
אם המכרז הסתיים באוגוסט 2015 והחוזה נחתם רק עכשיו, לפני כחודשיים-שלושה - - -
קארין אלהרר:
אבל זה מה שאני אומרת.
יעקב מרגי:
מישהו צריך לתת הסבר על כך.
יעקב מרגי:
את זה אחר כך נשמע ממשרד החינוך, מה קרה.
קארין אלהרר:
איפה היה משרד החינוך?
יעקב מרגי:
יש פה נבחרת טובה, אל תדאגי.
יעקב מרגי:
בבקשה, תמשיך.
<אלעד גרוס:
מאז שנחתם החוזה, אני חושב, התבצעו פעולות בדיוק כפי שמוגדר בכתב המכרז לגבי גיוס התלמידים.
<אלעד גרוס:
אנחנו מפעילים אותו במחוז מרכז ובמחוז ירושלים.
<אלעד גרוס:
גויסה כיתה ראשונה של 22 תלמידים, 23 תלמידים נכון להיום בבוקר.
<אלעד גרוס:
אני חושב שדווקא במהלך החודשיים הללו זה דווקא לא מעט, ממש ואני מאד אופטימי לגבי ההמשך.
<אלעד גרוס:
אני לא רואה את המכרז הזה הולך ל - - -
יעקב מרגי:
יש תחנות פתיחה?
יעקב מרגי:
תאריכי פתיחה ספציפיים?
<אלעד גרוס:
עוד אין.
<אלעד גרוס:
תראו, התהליך של פתיחת קבוצה, כרגע מבחינתנו ונאוה תוכל לפרט יותר ממני, ממש על פגישות ותהליכים שקורים, ככל שירשה לכם הזמן לצלול לעומק, אבל היו פגישות עם לא מעט ראשי ישיבות, בצורה ועם הרגישות המתחייבת.
<אלעד גרוס:
זה לא דבר של מה בכך, להגיע לישיבה ולהיפגש עם ראש הישיבה או עם ראש חסידות ולקבל את ברכתו.
<אלעד גרוס:
זה תהליך שאורך זמן להגיע, להסביר.
<אלעד גרוס:
איך להגיע.
<אלעד גרוס:
זה לא תהליך פשוט וזה מתבצע.
<אלעד גרוס:
במקביל לזה מתבצע אותו תהליך כאן, שמשרד החינוך אמר, למיטב הבנתי בצדק, לעבוד מפה לאוזן.
<אלעד גרוס:
אנחנו חשופים ללא מעט עבודה עם המגזר החרדי ואנחנו מכירים גם סיטואציות שבהן, לאור פרסום והרבה רצון טוב, יוצא מה שנקרא פשקוויל ואנחנו נכנסים למקרר ולא יכולים לעבוד.
יעקב מרגי:
רגע, דווקא בגלל דברי הפתיחה שלך, אני רוצה שתיתן לי את אוכלוסיית היעד שלכם.
יעקב מרגי:
עוד רבע שעה יתחיל הדיון הבא, אדוני ראש עיריית אילת.
<אלעד גרוס:
התכנית הזו מיועדת לתלמידים חרדים, אוכלוסייה של תלמידים חרדים שלמדו בישיבות קטנות, מגילאי 17 ועד גילאי 25.
<אלעד גרוס:
זאת אוכלוסיית היעד.
יעקב מרגי:
שלמדו בישיבות קטנות?
<אלעד גרוס:
שלומדים.
<אלעד גרוס:
לומדים, למדו.
<אלעד גרוס:
תלוי בני כמה הם.
יעקב מרגי:
לא, לא, רבותי, אני לא שואל סתם שאלות.
יעקב מרגי:
ברגע שהבנתי את דרכי הפעולה שלך – זה שיחות עם ראשי ישיבות ועם אדמו"רים ועם זה – אני בכוונה שאלתי מה היא אוכלוסיית היעד.