GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי:
האם זה רק מי שנמצא כרגע במסגרת ישיבתית, המכרז מחייב אותך, או גם כאלה שהיו במסגרת ישיבתית והם בטווח הגילאים האלה?
<אלעד גרוס:
גם וגם.
יעקב מרגי:
גם וגם.
<אלעד גרוס:
כן.
יעקב מרגי:
אז אתה מבין שאתה צריך לעשות פעולה לא רק עם ראשי ישיבות אלא עם - - -
<אלעד גרוס:
אנחנו גם בקשר עם הגופים הרלבנטיים בצבא, לצורך הדוגמא ועם אנשים בג'וינט.
<אלעד גרוס:
עשינו פגישות.
יעקב מרגי:
עם ראשי רשויות מקומיות?
<אלעד גרוס:
בהחלט.
<אלעד גרוס:
המנעד הוא גדול.
<אלעד גרוס:
אני אומר שוב, מנהלת הפרויקט פה לימיני, היא יכולה לפרט לכם את כמות הפגישות והאנשים שהיא נפגשה עימם.
<אלעד גרוס:
מדובר ברשימה ארוכה.
יהודה גליק:
איפה היא מתקיימת בפועל?
יהודה גליק:
22 חברים, איפה הם?
<נאוה פירר:
אני אתייחס.
<נאוה פירר:
שלום, קוראים לי נאוה פירר, אני מנהלת הפרויקט בשלושה חודשים האחרונים.
<נאוה פירר:
אז ככה, קודם כל המסלול יצא לדרך ובהצלחה.
<נאוה פירר:
צריך לציין שזו הצלחה.
<נאוה פירר:
זה פרויקט מאד מאתגר.
קארין אלהרר:
מה המדד להצלחה?
<נאוה פירר:
שנייה.
<נאוה פירר:
פרויקט מאד מאתגר.
<נאוה פירר:
לקחת בחור חרדי, שהרגע לומד בישיבה או עזב את הישיבה ותוך שנה להשלים 21 יחידות להשלמת בגרות מלאה, זה פרויקט שעוד לא נעשה במדינה ולכן אנחנו פועלים במקצועיות.
<נאוה פירר:
אנחנו לומדים את החומר.
<נאוה פירר:
מבינים איך אנחנו יורדים לרזולוציות - - -
יעקב מרגי:
כדי שתהיה לכם קצת תחושת קרקע, זה קורה ביום יום במכינות הקדם אקדמאיות - - -
<נאוה פירר:
אני אתייחס למכינות.
יעקב מרגי:
והם מגיעים שם במקצועות המדעיים וההנדסה, לרמה שהיא די טובה.
<נאוה פירר:
הפוטנציאל גדול אבל הזהירות, כדי שלא נגיע לאחוזי נשירה, הזהירות והמקצועיות צריכה להיות רבה.
<קריאה:
יש פה איזה פרופסור - - -
יעקב מרגי:
רגע, רגע, אדוני.
יהודה גליק:
תנו לה לדבר.
יעקב מרגי:
אתה קיבלת רשות דיבור?
<נאוה פירר:
זה מצד המקצועיות.
<נאוה פירר:
אנחנו התחלנו קבוצה ראשונה, אנחנו עשינו לתלמידים מבחנים.
<נאוה פירר:
העברנו אותם ראיון אישי, להבין שהם מבינים מה זה בגרות, לקראת מה הם הולכים.
יעקב מרגי:
זו כיתה ייעודית, או בתוך הישיבות?
<נאוה פירר:
זו כיתה אקסטרנית מלאה ועכשיו אני אתייחס לדבריך.
<נאוה פירר:
יש לנו שני מסלולים.
<נאוה פירר:
יש מסלול אקסטרני מלא, קרי אומר תלמיד מגיע.
<נאוה פירר:
אני לא בודקת בבוקר אם הוא התפלל, או שהוא למד או שהוא עבד או שהוא תרגל מתמטיקה.
יעקב מרגי:
זה לא לעניין.
<נאוה פירר:
אני בודקת האם הוא יכול ומתאים להשלים בגרות.
<נאוה פירר:
האם הוא מבין מה המטרה של השלמת בגרות, שזו משימה מרכזית.
<נאוה פירר:
זו קבוצה אקסטרנית.
<נאוה פירר:
קבוצה כזו נפתחה בירושלים.
<נאוה פירר:
אתם מוזמנים לבוא ולראות אותה.
יעקב מרגי:
איפה בירושלים?
יעקב מרגי:
שבע פעמים נשאלה השאלה.
<נאוה פירר:
כתובת?
יעקב מרגי:
זה מכללה?
יעקב מרגי:
זה חנות?
יעקב מרגי:
מה?
<נאוה פירר:
לא, לא, לא.
יעקב מרגי:
מה קשה?
יעקב מרגי:
השעון מאיץ.
<נאוה פירר:
הלימודים הם לימודי ערב.
<נאוה פירר:
קרי אומר הילדים, בית ספר יסודי בירושלים, בנים, מסיים בשעה ארבע.
<נאוה פירר:
בשעה ארבע וחצי התלמידים החרדים נכנסים לכיתה ולומדים.
יעקב מרגי:
לאותו מבנה?
<נאוה פירר:
לאותו מבנה.
יעקב מרגי:
אז מה קשה היה לומר את זה מההתחלה?
<נאוה פירר:
לא קשה בכלל.
<נאוה פירר:
תבינו שהרזולוציות האלה, שזה צריך להיות בית ספר יסודי, זה צריך להיות בנים, זה צריך להיות באזור נגיש אוטובוסים.
<נאוה פירר:
הילדים מגיעים באוטובוסים.
<נאוה פירר:
כל הדברים האלה בשלושה חודשים, זה הצלחה.
יהודה גליק:
לא, אבל בירושלים - - -
יעקב מרגי:
רגע, יהודה, לא.
יעקב מרגי:
לא עומדת לך הזכות, סליחה.
<נאוה פירר:
רגע, בנושא - - -
יעקב מרגי:
רגע גברתי.
יעקב מרגי:
את מדברת כאילו את מנסה, אנחנו לא באים בטענות.
יעקב מרגי:
אנחנו באנו ללמוד, לשמוע על הפרויקט.
יעקב מרגי:
אז צאו מהסרט הזה.
יעקב מרגי:
אנחנו לא באים בטענות.
יעקב מרגי:
אנחנו רוצים ללמוד ולראות למה הפרויקט הזה – אלף מאוגוסט לא יצא ועכשיו כשהוא יצא, אנחנו רוצים ללמוד איך הוא מתקיים, איפה הוא מתקיים ולהגיע עם מסקנות בסוף הדיון ואין לנו הרבה זמן.
יעקב מרגי:
10 דקות.
מיכאל מלכיאלי:
איפה זה בירושלים?
<נאוה פירר:
בבית ספר יסודי.
<נאוה פירר:
אני מעדיפה לא לפרט יותר.
קארין אלהרר:
לא, אל תגידי.
יעקב מרגי:
אחרי הדיון תוכל לשאול.
קארין אלהרר:
רגע, אני רוצה לשאול שאלה.
קארין אלהרר:
גברתי אומרת, יכול להיות בצדק, שמדובר בפרויקט שנוחל הצלחה.
קארין אלהרר:
מה המדדים להצלחה?
קארין אלהרר:
הרי אני מבינה שעוד לא הייתה בגרות.
קארין אלהרר:
אנחנו לא יודעים אם זה הצליח, אנשים יעברו את הבגרות.
קארין אלהרר:
אז מה המדד?
יהודה גליק:
מה חשבת, שהיא תגיד שלא הצלחנו?
<נאוה פירר:
המדד הוא מאד פשוט.
<נאוה פירר:
בגרות מלאה לילד.
<נאוה פירר:
לא יחידה אחת, לא שתיים.
קארין אלהרר:
אז על פי מה את אומרת מוצלח?
<נאוה פירר:
שנייה, רגע, רגע, חברה.
<נאוה פירר:
יש מדדי הצלחה בסוף התכנית ויש מדדי הצלחת ביניים.
<נאוה פירר:
התכנית בנויה.
יעקב מרגי:
היא אמרה הצלחה ברישום.
<נאוה פירר:
יש לוחות זמנים, יש מדדים.
יעקב מרגי:
היערכות.
יעקב מרגי:
קארין, חברתי, בואי - - -
קארין אלהרר:
אוקיי, תודה.
יעקב מרגי:
רגע, כשהיא אמרה בהצלחה רבה, אני מיד הלכתי לקטע הזה של הצלחה בהיערכות בטווח הזמנים האלה, היערכות בתנאים לרישום.
יעקב מרגי:
מדדי ההצלחה זה רק אחרי שנראה כמה עברו, כמה נשארו לאורך זמן.
יהודה גליק:
אני מבקש רשות לשאול שאלה.
יעקב מרגי:
שאלה?
יעקב מרגי:
לא, אבל אם לא היית מתפרץ היה לך יותר קל לקבל שאלה.
יהודה גליק:
רגע, רק שאלה, תודה.
יהודה גליק:
תראו, מדובר פה בפרויקט שהוא - - -
יעקב מרגי:
בלי נאומים.
יעקב מרגי:
שאלה.
יהודה גליק:
מדובר בפרויקט של מדינת ישראל.
יהודה גליק:
עכשיו, ירושלים יש בה אוכלוסייה חרדית.
יהודה גליק:
למה באותו זמן אי אפשר היה לפתוח קבוצה בפתח תקווה, באלעד?
יעקב מרגי:
השאלה ברורה.
יהודה גליק:
יש ריכוז אוכלוסייה שחצי מהאוכלוסייה החרדית גרה שם.
יעקב מרגי:
יש מגמות לפתוח בערים אחרות במקביל?
<נאוה פירר:
יש עבודה מאסיבית שנעשית בשני צירים.
<נאוה פירר:
יש ציר אחד שהוא ציר השטח.
<נאוה פירר:
חבר מביא חבר, תלמיד מביא תלמיד והחברה החרדית מעולה בזה.
<נאוה פירר:
ברגע שתלמיד מישיבה מפורסמת – חברון, מיר – הולך למסלול בגרות ומצטיין, אחר כך יבואו עשרה ויבואו גם 19 בני דודים שלו.
יעקב מרגי:
את מכוונת רק לחברון ומיר, ואני רגיש.
<נאוה פירר:
לא ולא.
<נאוה פירר:
בסדר?
<נאוה פירר:
גם הרב אלבז, בסדר?
<נאוה פירר:
עכשיו, במקביל, בזמן מאד קצר, אנחנו מרכזים ישיבות בדרגים הכי בכירים בתוך החברה החרדית.
יעקב מרגי:
גברתי, תודה.
יהודה גליק:
לא, לא הבנתי.
יהודה גליק:
אלעד, פתח תקווה, בני ברק, יש להם את החרדים שלהם.
יעקב מרגי:
הם יעשו.
יעקב מרגי:
אז הם אמרו לך שהם עושים במקביל.
יהודה גליק:
אני לא מבין למה אי אפשר היה לפתוח באותו זמן כיתה באותו מקום.
יהודה גליק:
22 זה - - -
יעקב מרגי:
אבל תשאיר לי משהו לסיכום.
יהודה גליק:
אומרים פה ש-22 זה המון הצלחה.
יהודה גליק:
זה לא הצלחה.
יעקב מרגי:
תודה, הבנתי.
יהודה גליק:
22 זאת לא הצלחה.
יעקב מרגי:
היא אמרה.
יהודה גליק:
אני חושב ש-22 זאת לא הצלחה, עם כל הכבוד.
יהודה גליק:
מותר לי לחשוב כך.
יעקב מרגי:
אדלר נמצא איתנו?
<מרדכי אדלר:
כן, אני.
יעקב מרגי:
בבקשה, תציג את עצמך.
<מרדכי אדלר:
שלום, שמי מרדכי אלדר.
<מרדכי אדלר:
אני פתחתי את מתיבתא גבורת ארי לפני ארבעה חודשים.
<מרדכי אדלר:
זו מסגרת תורנית, שבתוך המסגרת עצמה לומדים בגרויות.
<מרדכי אדלר:
המסגרת מיועדת לבחורי ישיבה שנמצאים בתוך ישיבות, הם לא נושרים, לא שבבניקים, לא כל ההגדרות למיניהן, אלא הם בחורים שלומדים בישיבה גבוהה, פוסט תיכון מגיל 17-18 עד גיל 21.
<מרדכי אדלר:
התחלתי עם ארבעה בחורים בראש חודש אלול.
<מרדכי אדלר:
אני כבר הגעתי ל-9 בחורים.
<מרדכי אדלר:
אני חייב לציין פה שבמכרז הזה הייתי בקשר עם השר שי פירון, בזמנו, עם שימי פרומן, אשר קול, כל אלה שהיו בתוך המסגרת.
<מרדכי אדלר:
בניהו טבילה, שלא זכינו - - -
יעקב מרגי:
בסדר, יכלה הזמן ואתה תמנה לי שמות של קרדיטים.
<מרדכי אדלר:
אני חייב להגיד שבמכרז הזה, אם אנחנו יצאנו למכרז הזה שיצא ממשרד החינוך, אין כמו אקסיומה לתפעל אותו.
<מרדכי אדלר:
הם עושים עבודת קודש.
<מרדכי אדלר:
הם עושים עבודה נאמנה.
<מרדכי אדלר:
הכשלים הם בתוך המכרז עצמו.
<מרדכי אדלר:
מתייחסים לבחורי הישיבה עם פתרונות - - -
יעקב מרגי:
אתה עונה לתנאים?
<מרדכי אדלר:
אני לא עונה לתנאי.
יעקב מרגי:
למה אתה לא עונה לתנאי?
<מרדכי אדלר:
התנאים במכרז, תנאי הסף היו שכל מי שלימד בחורי ישיבה, המכינה הקדם אקדמאית, לא יהיו כשירים לגשת למכרז.
<מרדכי אדלר:
רק מי שיש לו ניסיון עם בגרויות.
<מרדכי אדלר:
המכינות הקדם אקדמאיות לא תוכלנה לגשת.
<מרדכי אדלר:
היה מכון רוסטין, מערבה, לא יוכלו לגשת.
<מרדכי אדלר:
מה שקורה הוא שכשנותנים פתרון של בגרות אקסטרנית לבחורי ישיבה, המתכונת של בגרות אקסטרנית לא מתאימה לבחורי ישיבה שאפילו מושגי יסוד של בית ספר יסודי אין להם.
<מרדכי אדלר:
מישהו עם בגרות פנימית, זה אומר שאני נותן הרבה שעות פרונטאליות, פחות שעות שהבן אדם צריך ללמוד לבד.
<מרדכי אדלר:
בגרות אקסטרנית אומרת שאני צריך לתת להם שעות פרונטאליות, אבל הרבה לימוד עצמאי.
<מרדכי אדלר:
בחורי ישיבה לא מסוגלים ללמוד במסגרת לימוד עצמאי, לא בשלב שהם נמצאים בישיבות, לא בזמן שהם תורתו אומנותו וממילא הבקשה מאקסיומה לעבוד מול החומה הזאת, היא באמת מאד קשה שהם הצליחו לגייס 23 תלמידים.
<מרדכי אדלר:
כשאני גייסתי 10, זה ממש טיפה בים.
<מרדכי אדלר:
הרבה יוסי בשוקא, וכולם שואלים איפה יוסל'ה.
יעקב מרגי:
אני לוקח חל"ת של שבוע מהתפקיד שלי, אני ממלא להם את כל ה-400.
יעקב מרגי:
בלי כל ה- - -
<מרדכי אדלר:
אני אחריך.
רועי פולקמן:
תציע את זה למשרד החינוך, יושב ראש הוועדה.
<מרדכי אדלר:
אני רק אבקש לציין עוד דבר אחד.
יעקב מרגי:
משפט אחרון בבקשה.
<מרדכי אדלר:
לציין דבר אחד.
<מרדכי אדלר:
מדינת ישראל מאז שנת 2008 ועוד לפני זה, אודות לאנשים טובים ויפים, חברים שלנו, מאז גיל בית ספר יסודי וגם בגיל תיכון, ישיבה קטנה, המדינה מקצצת מהתקציב של המוסדות ברמות של 40% ושל 25%.
<מרדכי אדלר:
הכספים האלה, שהם קיזזו, זה לא מתנה.
<מרדכי אדלר:
זה כספים שמיועדים אחר כך להשתמש בהם כדי לתת לבחורים ליבה.
<מרדכי אדלר:
מדובר בתכנית חיסכון ואנחנו מבקשים ואוצ'רים.
<מרדכי אדלר:
אנחנו מבקשים - - -
יעקב מרגי:
תודה אדוני.
יעקב מרגי:
המכון האקדמי לב, בבקשה.
יהודה גליק:
רעיון מצוין.
יעקב מרגי:
יש לך דקה, אם את מסוגלת.
<ורדית מרקוביץ:
טוב.
<ורדית מרקוביץ:
דקה, אני אגיד את זה מאד בקצרה.
<ורדית מרקוביץ:
שמי ורדית מרקוביץ, אני מנהלת המכינות הקדם אקדמיות במרכז האקדמי לב.
<ורדית מרקוביץ:
אני 10 שנים כבר עוסקת בהשכלה של בגרויות ומכינות ייעודיות לתלמידים מהציבור החרדי.
יעקב מרגי:
אתם לא עונים לקול הקורא הזה.
<ורדית מרקוביץ:
אנחנו לא עונים לקול הקורא הזה.
<ורדית מרקוביץ:
אין לי שום בעיה עם אקסיומה, אני מכבדת אותם.
<ורדית מרקוביץ:
אני חושבת שנצבר אצלנו ניסיון רב בכל מה שקשור לעניין הזה.
<ורדית מרקוביץ:
לגבי גיוס תלמידים, יש לנו פרויקט ביחד עם נצח יהודה.
<ורדית מרקוביץ:
אתמול פתחתי כיתה של 23 חיילים שעושים בגרויות, לא מסלול ייעודי.
<ורדית מרקוביץ:
יש לי כיתה שמסתיימת עם כמעט 30 תלמידים ויש לי עוד כיתה של 34 וזה חוץ מלמעלה מ-100 תלמידים מהציבור החרדי שלומדים כרגע במכינה.
<ורדית מרקוביץ:
נכון, יש נשירה.
<ורדית מרקוביץ:
אני מודיעה לכם, אל תתבעסו, גם במסלול שלכם תהיה נשירה.
<ורדית מרקוביץ:
אני חושבת שהיה צריך לעשות חשיבה, ושוב, הבעיה כנראה עם המכרז.
יעקב מרגי:
אהבתי את הכנות ואת הישירות הזאת.
יעקב מרגי:
תהיה נשירה.
<ורדית מרקוביץ:
שפשוט להשתמש בפלטפורמות קיימות.
<ורדית מרקוביץ:
תלמידים מגיעים אלינו.
<ורדית מרקוביץ:
אני יצאתי הבוקר מהמשרד כשמחכים כבר 10 נרשמים לתשע"ח, שבאו ליום ראיונות והיכרות והיד עוד נטויה.
<ורדית מרקוביץ:
אני חושבת שצריך גם להשתמש בפלטפורמות קיימות על מנת שהעניין הזה יצליח ואני מסכימה שהפוטנציאל הוא רב.
<ורדית מרקוביץ:
צריך לראות איך ממשים אותו בצורה הנכונה ביותר.
יעקב מרגי:
אני אתן למשרד החינוך להגיב.
יעקב מרגי:
רבותי, גם בהליך חקיקה צריך לדעת לרדת לסוף דעתו של המחוקק.
יעקב מרגי:
כוונת המכוון של מי שהגיש את הצעת החוק.
יעקב מרגי:
ובאמת, צריך לראות מה היה הרציונל של שר החינוך בזמנו, שי פירון.
יעקב מרגי:
כי באמת, אנחנו רואים גישה מסוימת שהלכה עם זה, שאומרת – ואתם תהיו מצומצמים, לא יעזור כלום.
יעקב מרגי:
משרד החינוך ותנאי הסף, ואני לא בא בטענות, כי לשם אתם מכוונים.
יעקב מרגי:
לא לחינם שאלתי איזה קהילת יעד, מה קהל היעד שלכם, כי דוגרי, אם אני הייתי באמת בא לפתור עכשיו את כל סוגית השלמת הבגרויות לאוכלוסייה שחפצה בכך, החרדית שחפצה בכך וצריכה את זה והייתי שומע על כיתה של 22, או מכרז שבו המדינה הגדולה, הענקית הזו, המשרד הגדול הזה והמסורבל הזה, מוציא על 400 – הייתי אומר סליחה, זו תעודת עניות.
יעקב מרגי:
לא אתם ולא שכרכם ולא הפרוצדורות ולא הבירוקרטיה.
יעקב מרגי:
כנראה שפה כוונת מכוון לפרוץ איזה סכר בתוך עולם הישיבות, יכנס לתת להם, שלאט לאט יוטמע תהליך של לימודי תורה עם בגרות.
יעקב מרגי:
אשרי המאמין.
יעקב מרגי:
טוב מאד.
יהודה גליק:
זה מה שקורה באמריקה.
יהודה גליק:
בכל האוכלוסייה החרדית באמריקה זה קורה.
יעקב מרגי:
תן לי.
יעקב מרגי:
אתה אלוף.
יעקב מרגי:
יש לך יכולת ורבאלית להתבטא.
יעקב מרגי:
אני בקשיים.
יעקב מרגי:
אתה רואה שאני מחפש את המילים.
יעקב מרגי:
אל תפריע לי.
יעקב מרגי:
וואלה, זה משהו.
יעקב מרגי:
יהודה, זה הפך להיות מטרד.
יעקב מרגי:
זה מה שעולה מהדיון.
יעקב מרגי:
ולא לחינם פה הדיון עתיר חברי כנסת, יחסית, שבאמת רוצה את הקטע הזה של שילוב חרדים, לתת להם לצאת לחיים עם תעודת בגרות ולכן גם הקושי פה.
יעקב מרגי:
נשמע כאילו יש טענות.
יעקב מרגי:
אני לא בא בטענות.
יעקב מרגי:
אני לא בא לאקסיומה בטענות.
יעקב מרגי:
זה מכרז שנחתם לפני חודשיים ולהיערך לפתיחת כיתה בתנאי השטח הקשים שלכם, אתה יודע מה, זה לא המקום הייתי אומר לך, גם אם יהיו מה-22 שקיבלת מאותם אדמו"רים, מאותן חסידויות, מאותם ראשי ישיבות, בסדר?
יעקב מרגי:
ואני מבין את הקטע גם לא לומר את המקום, כי מיד הקיצונים, שמספיק שאני סובל מהם, אתם לא צריכים לסבול מהם.
יעקב מרגי:
גם בטלפון, גם בבית, גם בזה.
יעקב מרגי:
אין מה לעשות.
יעקב מרגי:
אתה צודק, זה תהליך שצריך לקרות.
יעקב מרגי:
אנחנו נצטרך בסיכום לראות, לעקוב.
יעקב מרגי:
אני אדרוש את תנאי הסף.
יעקב מרגי:
אני רוצה ללמוד את זה.
יעקב מרגי:
אני רוצה לראות את הרציונל.
יעקב מרגי:
אני אפילו לא יכול לבוא בטענות.
יעקב מרגי:
מה שכן עולה מהדיון הזה והאמת צריכה להיאמר, שאם באמת משרד החינוך רוצה לשלב אוכלוסיות חרדיות, יש ביקוש גדול בקרב האוכלוסייה החרדית בגילאי 17-24, להשלמת תעודת בגרות.
יעקב מרגי:
אני מכיר את המכינות הקדם אקדמיות.
יעקב מרגי:
אחוז הנשירה שם הוא גבוה.
יעקב מרגי:
יש הצלחות, אבל בסוף הוא גומר את המכינה, הוא נכנס ללימודים האקדמאים, תק.
יעקב מרגי:
גם בשלב המכינה יש נשירה, אבל האחוז הוא לא גבוה.
יעקב מרגי:
ההיפך.
יעקב מרגי:
ראשי המכינות מתפעלים מהקצב, מהרמה שמגיעים אותם תלמידים, ברמה אפילו של 4 ו-5 יחידות.
יעקב מרגי:
אבל אחר כך בלימודים האקדמאים הם נושרים.
יעקב מרגי:
יש קשיים כאלה ואחרים שאפשר להצביע עליהם.
יעקב מרגי:
שם המדינה צריכה לתת.
יעקב מרגי:
זה דיון אחר.
יעקב מרגי:
המדינה צריכה לתת תוך כדי הלימודים סיוע והכוונה, כדי שהרציונאל ימומש.
יעקב מרגי:
יש את הסוגיה הזו של נערים בני 17 עד גיל 23, 24, שרוצים את התעודה, חפצים בתעודת בגרות.
יעקב מרגי:
צריך לייצר להם מענה.
יעקב מרגי:
זה לא הקול הקורא הזה.
יעקב מרגי:
רבותי, אל תנסו פה לשים על הקול הקורא הקטן, המצומק הזה, לא מצ'וקמק, חס ושלום.
יעקב מרגי:
המצומק הזה, את כל הצרכים של החברה החרדית, כי זה לא הדיון.
יעקב מרגי:
חברי, חברותי, חברי הכנסת, לכן אם אתם שואלים אותי איך אני מסכם את הדיון הזה, אני אבקש ממשרד החינוך להגיש לנו את תנאי המכרז, את היעדים וכמובן היעדים שכתובים במכרז הזה.
יעקב מרגי:
אנחנו נבקש מחברת אקסיומה, באמצעות משרד החינוך, לבקש מהם תכנית סדורה, תכנית פעולה סדורה כדי לממש את ה-400 האלה, כמה בשנת הלימודים הנוכחית וכמה היעד לשנת הלימודים.
יעקב מרגי:
להגיש לנו תוך 30 יום לוועדה ויהיה דיון המשך.
יעקב מרגי:
חברותי, הקשבתן לי?
יעקב מרגי:
אני לא יכול לצאת עם מסקנות, להגיד מה צריך.
יעקב מרגי:
ואז נבחן גם את הסוגיה הזו, מדוע.
יעקב מרגי:
תנו לנו הסברים מדוע המכרז מאוגוסט 2015 החוזה נחתם רק לפני כחודשיים.
יעקב מרגי:
שלום לכולם.
יעקב מרגי:
הנושא על סדר היום – האקדמיה באילת, דו"ח של פרופסור חיים גורן.
יעקב מרגי:
הוא נמצא איתנו?
יעקב מרגי:
כבוד הוא לנו.
יעקב מרגי:
מה, אני אצטט אותך?
יעקב מרגי:
למה שאלתי אם אתה כאן?
יעקב מרגי:
רציתי לצטט בשבח, בחשיבות הדברים שאמרת.
יעקב מרגי:
אז למה שאני אצטט?
יעקב מרגי:
אתה יודע, במושגים הלכתיים, בשבת, להכין שתייה חמה עושים, כדי שלא יהיה בישול עושים כלי שני.
יעקב מרגי:
כלי שני זה קר יותר.
יעקב מרגי:
אז בוא נדבר מכלי ראשון.
יעקב מרגי:
תחסוך לי את דברי הפתיחה.
יעקב מרגי:
אדוני ראש העיר, אני מקדים אותו.
<חיים גורן:
הדו"ח שהגשתי - - -
יעקב מרגי:
תציג את עצמך, רק צעק עלינו קצת, שנשמע אותך.
<חיים גורן:
בסדר.
<חיים גורן:
שמי חיים גורן כאמור.
<חיים גורן:
אני תושב ראש פינה, איש המכללה האקדמית תל-חי.
<חיים גורן:
התחום המדעי זה גיאוגרפיה היסטורית.
<חיים גורן:
הייתי גם חבר ות"ת בשנים 2000 עד 2006, כנציג המכללות.
<חיים גורן:
זהו.
<חיים גורן:
ועוד הרבה דברים, אבל זה לא המקום הדו"ח שנתבקשתי לבצע אותו בידי פרופסור חגית מסר-ירון וגדי פרנק, עסק ב - - -
מאיר יצחק הלוי:
לבקשת המל"ג והת"ת.
<חיים גורן:
אמרתי.
<חיים גורן:
חגית מסר ירון וגדי פרנק.
יעקב מרגי:
גדי פרנק זה מנכ"ל הות"ת.
<חיים גורן:
עסק באקדמיה באילת, לראות את הקיים, לבדוק מה נעשה, מה הצליח, מה לא הצליח ומדוע ולתת המלצות איך אני רואה את המשך העבודה שם, על מנת לקדם, לחזק, למצב את ההשכלה הגבוהה באילת, למצב את אילת כעיר - - -
<חנן גינת:
ואילות.
<חיים גורן:
רגע, אני אגיד, אל תדאג.
<חיים גורן:
כעיר של השכלה גבוהה כעיר וכמחוז, כי אילת איננה לבד.
<חיים גורן:
אילת היא מחוברת לפריפריה שלה, קודם כל למועצה האזורית אילות וגם לערבה והיא חייבת להיות המרכז של כל האזורים האלה, באקדמיה על אחת כמה וכמה.
<חיים גורן:
הדו"ח הוגש בתאריך שהיה אמור להיות מוגש, נדמה לי באפריל.
<חיים גורן:
היינו בישיבה אחת של הוועדה בתחילת המהלך.
<חיים גורן:
הדו"ח הוגש באפריל, הוגש למי שביקש אותו – הות"ת והמל"ג, עם המלצות מאד ברורות לדעתי, מה צריך לעשות על מנת לקדם ולתגבר את האקדמיה באילת.
יעקב מרגי:
לו אני הקטגור - - -
<חיים גורן:
דווקא קטגור?
יעקב מרגי:
לו אני הקטגור, כי אני רואה שאני צריך לחלוב ממך, אז אני אשאל שאלות.
<חיים גורן:
מה ההמלצות?
יעקב מרגי:
ואני אומר לך רחוק, בשביל מה, יש לנו את בן גוריון.
<חיים גורן:
קודם כל בן גוריון ואילת אמנם זה נתפס כאותו אזור, זה לא אותו אזור ולא יעזור שום דבר.
<חיים גורן:
רבותי, לעלות על מונית ולנסוע לאילת לאנשי סגל זה טרטור, תסלחו לי.
יעקב מרגי:
אז תספר לנו למה אילת.
<חיים גורן:
כי אילת, אחד הסיכויים של העיר הזאת ואתם כל הזמן מסתובבים סביב אילת.
<חיים גורן:
הייתה ועדת שרים, היה דו"ח של ה-PWC, היו הרבה דברים.
<חיים גורן:
אילת – אחד הסיכויים הגדולים של העיר הזאת זה האקדמיה.
יעקב מרגי:
אז גש למסקנות.
<חיים גורן:
המסקנות: לתגבר את שני הגופים העיקריים באילת, קרי – קמפוס אוניברסיטת בן גוריון, שהקמפוס הזה חייב, לתפיסתי, להיות חלק אינטגראלי מהקמפוס בבאר שבע.
<חיים גורן:
לתגבר אותו בתלמידים, לתגבר אותו באנשי סגל מקומיים.
<חיים גורן:
לתגבר ולמעשה להכפיל את פעילות ה-IOI, המכון הבין אוניברסיטאי לחקר הים, לחבר באילת, לתכלל באילת את כל הפעילות האקדמית ביחד.
<חיים גורן:
באילת, כל מוסד לחוד לא יגיע להרבה.
<חיים גורן:
כל המוסדות, אם הם יעבדו ביחד - - -
יעקב מרגי:
מכובדי ראש העיר.
מאיר יצחק הלוי:
כן, תודה רבה.
מאיר יצחק הלוי:
רק לציין שפרופסור גורן התבקש לבצע את העבודה גם מהות"ת וגם מהמל"ג לאור החלטה שהתקיימה פה, אדוני יושב הראש, חשוב שנזכור את זה.
מאיר יצחק הלוי:
אני רק ארענן את זיכרון כולנו, כי פה, בוועדה הזאת, התקבלו כמה החלטות בעלות חשיבות אסטרטגית, שאחת ההחלטות הייתה לעשות עבודה יסודית.
מאיר יצחק הלוי:
פרופסור גורן, אני לא אטעה אם אומר שעבדת על העבודה שלך קרוב לשנה.
<חיים גורן:
חצי שנה בדיוק.
מאיר יצחק הלוי:
חצי שנה.
מאיר יצחק הלוי:
חצי שנה עבד פרופסור גורן.
מאיר יצחק הלוי:
אני רוצה להגיד כמה דברים, אדוני יושב הראש, חברי חברי הכנסת ואתם מכירים היטב את העיר אילת ואני מכיר את האנשים שנמצאים כאן, ודאי-ודאי פרופסור מנואל טרכטנברג, חבר הכנסת אלי אלאלוף, יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, והחברים האחרים; אבל שני החברים שציינתי היו שותפים להקמת האקדמיה בעיר אילת.
מאיר יצחק הלוי:
אני רוצה להגיד ברשותך אדוני יושב הראש כמה דברים.
מאיר יצחק הלוי:
בדצמבר 2003 זה היה שבועיים מיום כניסתי לתפקיד כראש עיריית אילת.
מאיר יצחק הלוי:
זה היה לפני הרבה שנים, הגיעה אליה הקהילה המאמצת, הקהילה השותפה, קהילת טורונטו.
מאיר יצחק הלוי:
שאלו אותי, אתה ראש עיר חדש, מה אתה רוצה שאנחנו נעשה בעיר שלך.
מאיר יצחק הלוי:
נמצא פה יוסי תנורי, מנכ"ל מגבית קנדה, שהיה שותף לתהליך מתחילתו; ואמרתי להם אז, חברים, אני מבקש שתשקיעו הרבה במעט ולא מעט בהרבה.
מאיר יצחק הלוי:
ואמרו במה אתה רוצה?
מאיר יצחק הלוי:
אמרתי באקדמיה.
מאיר יצחק הלוי:
כי ברצותנו לקחת את העיר הזו להיות עיר שמשדרגת את עצמה, בעיקר-בעיקר במשאבים האנושיים שלה, ללא אקדמיה - דווקא משום שהעיר אילת היא עיר קצה - לא נוכל לנוע קדימה.
מאיר יצחק הלוי:
בעת ההיא מלך במועצה להשכלה גבוהה בות"ת פרופסור שלמה גרוסמן, בבן גוריון אבישי ברוורמן.
מאיר יצחק הלוי:
היו כ-160 סטודנטים להזכירכם, ואמר לי פרופסור גרוסמן, כדי שאתם תהיו מוסד שנוכל לתת לו תשומת לב, אתם צריכים להגיע לרף בעת ההיא, של כ-500 סטודנטים וחשוב לי לציין את הדברים.
מאיר יצחק הלוי:
החלה פעולה שהיא פעולה מדהימה, משותפת, שאחרי שפרופסור אבישי ברוורמן יצא, נכנסה פרופסור כרמי.
מאיר יצחק הלוי:
אחרי ששלמה גרוסמן יצא, נכנס פרופסור מנואל טרכטנברג.
מאיר יצחק הלוי:
אני קצת מדלג על איזו תקופה.
מאיר יצחק הלוי:
וראה זה פלא, התגייסות מדהימה.
מאיר יצחק הלוי:
הגענו לרמה של כ-700 סטודנטים תוך כדי שקהילת טורונטו משקיעה כספים, גם במעונות סטודנטים, גם במלגות, בסכומים של עשרות מיליוני דולרים מצטברים.
מאיר יצחק הלוי:
אלי אלאלוף יושב כאן.
מאיר יצחק הלוי:
קרן רש"י לא חדלה לתמוך, מתוך הבנתה את הצורך באקדמיה בעיר קצה כמו העיר אילת.
מאיר יצחק הלוי:
דרך אגב, מעונות הסטודנטים נבנו בתמיכה משותפת גם של קרן רש"י וגם של מגבית קנדה.
מאיר יצחק הלוי:
בריאן שכטר ואלי אלאלוף היו האנשים שכל אחד הביא את המשאבים, כי הבינו את החשיבות של העניין.
מאיר יצחק הלוי:
לימים חשבנו שצריך לתגבר את זה, אדוני יושב הראש.
מאיר יצחק הלוי:
התכנסה ועדה בראשות, אז היה יושב ראש המועצה להשכלה גבוהה, שר החינוך גדעון סער.
מאיר יצחק הלוי:
פרופסור מנואל טרכטנברג היה ראש הות"ת.
מאיר יצחק הלוי:
רבקה כרמי נשיאת בן גוריון, יוסי תנורי ואנשי טורונטו, התכנסנו לדיון מעמיק שתכליתו שדרוג קמפוס בן גוריון באילת.
מאיר יצחק הלוי:
יצאנו עם תכנית שקראנו לה תכנית ה-100 מיליון.
מאיר יצחק הלוי:
נמצאים פה חברינו לות"ת.
מאיר יצחק הלוי:
תכנית ה-100 מיליון, תכנית שהוסכמה על ידי הכל.
מאיר יצחק הלוי:
אני אומר את זה באופן חד משמעי.
מאיר יצחק הלוי:
לא יצאה לדרך בגלל שהיו שם סיפורי בחירות, אבל בתכלס הייתה תכנית שכזו.
מאיר יצחק הלוי:
התכנית משום מה התמוססה ואז החלה תקופה – ואני אומר את זה בצורה הבוטה ביותר, אני לא מתכוון להתיפייף כאן – הקמפוס באילת זה נכס אסטרטגי לעיר אילת – לא עולה על הדעת שהנכס הזה ייחנק וימות, לא ניתן לזה, כי מבחינתי - - -
יעקב מרגי:
איפה זה עומד היום?
מאיר יצחק הלוי:
או, זה עומד היום שיש כאן ואני מוכן לויכוח – יש כאן
מאיר יצחק הלוי:
החלטה לטעמי למוסס את הקמפוס הזה ואני קורא לזה להרוג אותו ברכות.
מאיר יצחק הלוי:
לחבק אותו, להרוג אותו.
מאיר יצחק הלוי:
דיאנס רוס נדמה לי שרה את השיר הזה.
מאיר יצחק הלוי:
להרוג אותו ברכות.
<קריאה:
הקרפינטרס.
מאיר יצחק הלוי:
אה, אוקיי, תודה.
מאיר יצחק הלוי:
ויש כאן איזו שהיא החלטה פשוט בכל מיני שיטות, לגרום לגוויעתו.
מאיר יצחק הלוי:
אני רוצה להבהיר, אדוני יושב הראש, יש עיר אילת עם קמפוס ויש עיר אילת בלי קמפוס.
מאיר יצחק הלוי:
עיר אילת עם קמפוס מייצרת אופק לילדים שלנו, שגרים 400 קילומטרים מהציביליזציה התל אביבית.
מאיר יצחק הלוי:
עיר אילת עם קמפוס זה עיר שמאפשרת למערכת החינוך שלנו, ודרך אגב, כשאני אומר אילת אני מדבר אילות, חשוב שנדע את זה.
מאיר יצחק הלוי:
שמאפשרת לנו אופק חינוכי.
מאיר יצחק הלוי:
עיר אילת עם קמפוס – תראה מה שקורה בלוינסקי, שמחליטים שם לקדם את העניין, איך המספרים הכפילו את עצמם בטווח של ארבע שנים.
מאיר יצחק הלוי:
עיר אילת בלי אוניברסיטה מתדרדרת אחורה.
מאיר יצחק הלוי:
אנחנו רק לאחרונה עלינו מאשכול 5 לאשכול 6.
מאיר יצחק הלוי:
הגזר שלי בוכה בכי קורע לב.
מאיר יצחק הלוי:
אני שמח שמחה - - -
יעקב מרגי:
הענישו.
יעקב מרגי:
מיד מענישים אותך.
יעקב מרגי:
ברגע שאתה עולה, אתה חוטף.
מאיר יצחק הלוי:
נכון.
מאיר יצחק הלוי:
אני רוצה להגיע לאשכול 8.
מאיר יצחק הלוי:
מה שעזר לאשכול הזה זה בין היתר היכולת שלנו לתת מענים אקדמאים.
מאיר יצחק הלוי:
ובמשפט - - -
יעקב מרגי:
אני אעצור אותך, כדי שתיקח אוויר.
יעקב מרגי:
רבותי, מבחינתי כבאר שבעי, כילד שכונות, אתם יודעים מה זה היה אילת בשנות ה-70?
יעקב מרגי:
כל מי שהענישו אותו בבאר שבע הגלו אותו לאילת.
מאיר יצחק הלוי:
יפה.
יעקב מרגי:
כשאומר לי ראש עיריית אילת מבחינתי, וכן, כל עבריין, כל נער, כל מי שהיה, השופטים – ברירת מחדל – תגלה לאילת.
מאיר יצחק הלוי:
נגמרה התקופה הזאת.
יעקב מרגי:
אז אני אומר, כשהוא אומר לך שהוא עולה באשכול ושהוא שואף לעלות לאשכול 8, למרות שהוא מוותר, הוא מפסיד הטבות כאלה ואחרות, זו גאווה ולכך צריך לשאוף.
מאיר יצחק הלוי:
אני רק רוצה להשלים את המשפט האחרון, אדוני.
מאיר יצחק הלוי:
ברור לך, ברור לכולנו, אני אומר את זה גם לחברי, חברי הכנסת.
מאיר יצחק הלוי:
הרי אני לא אוכל לאפשר שאני לא אתן אופק לילדים שלנו, שלומדים היום בתיכון, בבית ספר יסודי בלי אקדמיה.
מאיר יצחק הלוי:
אין לנו מצב כזה.
מאיר יצחק הלוי:
אין מצב כזה.
מאיר יצחק הלוי:
אמרתי לפרופסור כרמי ואני אומר את זה גם לעצמי, אנחנו אפיזודות שנעלם מן היום.
מאיר יצחק הלוי:
העיר הזאת תישאר ואנחנו רוצים עיר איכותית.
מאיר יצחק הלוי:
אבל אני אגיד לך את הסיפור העצוב האחרון.
מאיר יצחק הלוי:
כשנכנסנו למשבר התקבלה החלטה פה, אצלך, פה בוועדה, שעושים בדיקה לאקדמיה באילת-אילות.
מאיר יצחק הלוי:
הות"ת והמל"ג גייסו את פרופסור גורן.
מאיר יצחק הלוי:
פרופסור גורן, כפי שנאמר, עבד חצי שנה.
מאיר יצחק הלוי:
יש לומר עשה עבודה יסודית.
מאיר יצחק הלוי:
כשאני ביקשתי את העבודה אף אחד לא הסכים לתת לי אותה.
מאיר יצחק הלוי:
שאלתי מה, מדובר בכור בדימונה?
מאיר יצחק הלוי:
על מה אנחנו מדברים?
מאיר יצחק הלוי:
ניסו להעלים את הדו"ח ממני ויעיד על כך - - -
יעקב מרגי:
גם שם יש פתיחות, גם בכור גם יש פתיחות.
אלי אלאלוף:
החופש האקדמי.
מאיר יצחק הלוי:
כן.
מאיר יצחק הלוי:
ויעידו על כך כל מיני גורמים, אני לא רוצה עכשיו להיכנס לזה.
מאיר יצחק הלוי:
מסתבר, כשגילינו את העבודה של פרופסור גורן, הסתבר שהעבודה אומרת שצריך לחזק את הקמפוס, שצריך לאגם משאבים, שצריך להכניס עוד תקנים.
מאיר יצחק הלוי:
אתה יודע כמה תקנים יש היום – תקני בית – בקמפוס בן גוריון באילת?
מאיר יצחק הלוי:
שלושה, כשאחד מהם לא נמצא.
מאיר יצחק הלוי:
אני צודק אדוני?
<חיים גורן:
אמת.
מאיר יצחק הלוי:
כן, שלושה.
מאיר יצחק הלוי:
זו לא השקעה, פרופסור צבי הכהן.
מאיר יצחק הלוי:
אם רוצים להשקיע בקמפוס אילת, צריך להכניס לשם תקנים וצריך להכניס לשם משאבים ואם יש בעיות של משאבים, אני מוכן להתגייס בכל כוחי, גם הפוליטי וגם האחר.
מאיר יצחק הלוי:
עניין של כסף פותרים בכסף, אבל אם רוצים להשמיד עיר, זו הדרך ואני לא אוכל לאפשר לעצמי.
מאיר יצחק הלוי:
לכן אני מבקש שני משפטים אחרונים.