GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי יונה: אני מלמד את הכתם האנושי של פיליפ רות ואז, בחורה, סטודנטית התלוננה על כך שאחד הסצנות שמתוארות בספר שהן מיניות בוטות, לכן היא אומרת שחובה עלי כשאני מלמד ואומר שיש לקרוא את הספר הזה של פיליפ רות, כחובת קריאה, שאני אגדיר את העמודים ושיש להם את הזכות לדלג עליהם משום שזה פוגע ברגשות שלהם ודרך אגב יש לזה גם מקבילה בארצות הברית, אנשים שאומרים שחומרים מסוימים הם פוגעניים, ספרות קנונית, פיליפ רות, אחד הסופרים הגדולים שקמו בארצות הברית נתפס על ידי תלמידים כפוגעני, זה כאנקדוטה.
יוסי יונה: אני רוצה לספר לכם, אני - - -
<קריאה: אם אתה מגדיר את העמודים הם רצים דווקא לאלה.
מירב בן ארי: כמו הגדר החיה ששבר את שיא המכירות.
יוסי יונה: אני אגיד לדבורה וגם לעורך דין עומרי גולן, לגב' מרגוליס אני אגיד את הדברים הבאים, מעולם לא הייתי מרצה שהיה אובייקטיבי, חד משמעית.
<קריאה: גם בציונים?
יוסי יונה: לא, מבחינת הדעה ומעמדות.
יוסי יונה: למזלי, היתה לי את הפריבילגיה שבשנים האחרונות אני לא נותן ציונים כי יש לנו עוזרי הוראה.
יוסי יונה: אבל בכל אופן, מעולם לא הייתי אובייקטיבי מבחינת חומר הלימודים שאני מלמד.
יוסי יונה: אחד מהתחומים שבהם אני עוסק ועסקתי המון שונים זה תופעת הגזענות וגינויה, דיבור עליה, זו עמדה פוליטית מאד ברורה.
יוסי יונה: מצד שני, ו בזמן שהייתי מרצה באוניברסיטה עמדתי בראשה של ההנהגה של המחאה החברתית, עם עמדות פוליטיות מאד ברורות, דיברתי עליהם בכיתה, זה חלק אינטגרלי מהחומר שאותו אני מלמד.
יוסי יונה: מי יבוא בעניין הזה של הקוד האתי, ויאמר לי אנטי פוליטיזציה של האקדמיה, הרי תחומים כאלה של מדעי מדינה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, ספרות ועוד ועוד נושאים, הם במהותם – זאת אומרת החיבור בינם לבין הדיון הפוליטי והמקצועי, הם שזורים זה בזה באורח ששום קוד אותי ואני פניתי גם לאסא כשר מעל מרקע הטלויזיה ואמרתי לו – פרופ' אסא כשר, אנא בטובך, סרב לבקשה הזו לנסח קוד אתי משום שזה דבר נורא ואיום.
יוסי יונה: ישנם מקרים שאני באמת מסכים איתך, גברתי יושבת הראש, כי אני מכיר ומוקיר את הדעות שלך, שהם באמת מקרים מאד חריגים ולאוניברסיטאות יש גם את הדרכים לטפל בהם, כאשר אדם מביע עמדה באמת בלתי סבירה ששוללת קיומה של מדינת ישראל, דברים מהסוג הזה.
יוסי יונה: אז שם אני חושב שישנם דרכים לטפל בעניין והמקרים האלה הם כל כך מזעריים, כל כך בודדים שמתוך 10,000 אנשי סגל של האוניברסיטאות והמכללות יש שלושה-ארבעה מקרים וסביבם רוצים לעשות את הקוד האתי.
יוסי יונה: אני רוצה להביע את עמדתי הנחרצת ובזה אני מסיים, זה יפגע בדימוי שלנו, באופי הדמוקרטי של מדינת ישראל אם יכפו על האקדמיה לנסח קוד אתי שכזה, שהפרויקט כשלעצמו, פילוסופית, לוגית, מקצועית, הוא חסר שחר, הוא מופרך, הוא רק יפגע בדימוי של מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית ואני פה קורא לשר החינוך ולכל האחראיים במל"ג, הניחו לאוניברסיטאות, הן פועלות כפי שהן פועלות בצורה יוצאת מן הכלל ואין צורך להיכנס ולפגוע בחופש האקדמי שלהן ולהכניס את הדבר המוזר הזה שנקרא קוד אתי, שינחה את אופן פעולתו של המרצה הממוצע, זה רק יכניס פחד ורק יפגע באינטגריטי המקצועי של המרצים.
יוסי יונה: תודה רבה גברתי יושבת הראש.
מירב בן ארי: אבנר רוסלר מהתאחדות הסטודנטים?
מירב בן ארי: אתה הנציג של ההתאחדות בדיון, כן?
<אבנר רוסלר: ברור.
<אבנר רוסלר: אנחנו מסתכלים בהתאחדות שהכל מתחיל באקדמיה.
<אבנר רוסלר: מבחינתנו אם ישראל רוצה להיות חזקה ודמוקרטית, צריך לאפשר חופש ביטוי מלא בכל מוסדות ההשכלה הגבוהה.
<אבנר רוסלר: לאחרונה אנחנו מקבלים תלונות מסטודנטים ממוסדות כאלה ואחרים, אני יכול לתת דוגמאות - - -
מירב בן ארי: כן, תיתן דוגמאות.
<אבנר רוסלר: במכללת דוד ילין, בירושלים, מכללה לחינוך, עם קבלתם למכללה הם חותמים על כך שהם לא יקמו כל פעילות פוליטית בקמפוס.
<קריאה: שערוריה.
<אבנר רוסלר: כן.
<אבנר רוסלר: זה מכללת דוד ילין.
מירב בן ארי: זו מכללה שמתוקצבת על ידי המל"ג?
<אבנר רוסלר: אני חושב שכן.
מירב בן ארי: תמשיך בבקשה.
<קריאה: ממתי ההנחיה הזאת?
<קריאה: היא חדשה?
חנין זועבי: מאז ומתמיד, יש מכללות.
מירב בן ארי: לא, שאלתי אם היא מתוקצבת.
<אבנר רוסלר: יש את הבינתחומי - - -
מירב בן ארי: אם היא לא מתוקצבת היא יכולה להגיד שאין פעילות פוליטית.
<קריאה: חוקי מדינת ישראל לא חלים במקומות לא מתוקצבים?
מירב בן ארי: אני למדתי בבינתחומי - - -
<קריאה: אין חופש ביטוי?
מירב בן ארי: זה מותר, זה בסדר.
מירב בן ארי: תמשיך בבקשה, סליחה לא להפריע .
עליזה לביא: רק שאלת הבהרה גברתי, איך זה נעשה?
עליזה לביא: מתי מחתימים אותך, באיזה שלב ועל מה?
<אבנר רוסלר: בקבלה ללימודים הסטודנט חותם על כך שהוא לא יקיים כל פעילות פוליטית בקמפוס.
מירב בן ארי: הנקודה ברורה, תמשיך.
<קריאה: בינתחומי - - -
מירב בן ארי: כן, אבל הבינתחומי היא לא מתוקצבת והיא לא חייבת כלום.
עליזה לביא: תגידי, חופש הביטוי לא קיים שם, חוקי מדינת ישראל לא תקפים שם?
עליזה לביא: חופש ההתאגדות לא תקף שם?
מירב בן ארי: אין פעילות פוליטית, אני הייתי יושב ראש אגודת הסטודנטים של הבינתחומי ולא היתה - - -
עליזה לביא: נתת לזה יד מירב?
מירב בן ארי: בוודאי שנתתי יד, בשמחה נתתי לזה יד.
<קריאה: זה לא אומר שזה בסדר.
מירב בן ארי: אל תפריעו בבקשה.
<קריאה: זה שזה קורה - - -
מירב בן ארי: זה אחלה, אני צריכה להסכים עם כל מה שאתם אומרים?
<אבנר רוסלר: אני יכול לספר שבארצות הברית של שנות ה-60' היה מושג שנקרא - - - פרנטינג, זה אומר שמוסדות להשכלה גבוהה הם מעין הורות מסוימת, זו פריבילגיה ללמוד בהשכלה גבוהה ולכן אז, בשנות ה-60', המוסדות להשכלה גבוהה אסרו כל פעילות פוליטית ואני שואל, האם סטודנט שנכנס היום להשכלה גבוהה במוסדות שבהם אסור לקיים פעילות פוליטית, האם זו פריבילגיה ללמוד במוסדות כאלה, האם זו לא זכות בסיסית של כל אזרח ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה?
מירב בן ארי: לא, תבדיל בין זכות האזרח ללמוד במוסד לבין זכות ללמוד ולקיים פעילות פוליטית.
חנין זועבי: אפשר ללמוד בלי להביע את הדעה שלך, אתה רק שומע, מקשיב ושותק, זה אפשר.
חנין זועבי: כאילו אפשר ללמוד בלי שאתה תביע את העמדות שלך.
<אבנר רוסלר: אפשר לעשות את זה גם, אבל בואו נזכור ש - - -
<קריאה: הפרוטוקול לא מבין, זה היה בסרקזם, סליחה.
<אבנר רוסלר: אי קיום פעילות פוליטית בקמפוס מרחיקה שת הסטודנטים מהעשיה הציבורית בישראל וגורמת להם בהמשך לקשיים, להמשיך ולהכנס לעשיה הציבורית ולהשפיע על המדינה כמו שהיינו רוצים.
<אבנר רוסלר: יש מוסדות לדוגמה כמו בר אילן שכיום מותר לקיים פעילות פוליטית, אבל המוסד יכול להקשות - - -
מירב בן ארי: המוסד יתייחס כשיגיע הזמן שלו.
<אבנר רוסלר: אז המוסד מקשה ואני אתן לכם דוגמה.
<אבנר רוסלר: לפתוח תא פוליטי בבר אילן – צריך להחתים 100 סטודנטים.
<קריאה: כל שנה.
<אבנר רוסלר: כל שנה מחדש, להקים תא סטודנטים.
מירב בן ארי: בר אילו יתייחס בזמנם, תודה רבה.
מסעוד גנאים: אני לא אאריך בדבריי ומאחר והיום יום זכויות אדם, זכותם של הסטודנטים להביע את דעתם, אנחנו מביעים את דעתנו כל ימי השנה בכנסת, לא יודע אם הסטודנטים או מי שצופים בערוץ הכנסת אוהבים את הדרך בה אנו מביעים ואת זכותנו להביע את דעתנו.
מסעוד גנאים: אני חושב שהעניין חשוב מאד, אני למדתי באוניברסיטה וכולכם למדתם באוניברסיטאות, מה חשוב בלימוד באוניברסיטה?
מסעוד גנאים: חשובה האינפורמציה שמקנה לנו האוניברסיטה?
מסעוד גנאים: הלימוד שם?
מסעוד גנאים: לא, חשובים החיים האוניברסיטאיים שם, משום שהם מעצבים את דמותנו והם אולי – לא הייתי אומר שלב אחרון במדרגות המתקדמות, בסוף לקפוץ לבריכה ולים של החיים הסוערים וכל מה שמשתמע מהחיים הפוליטיים והחברתיים והאחרים.
מסעוד גנאים: לכן, חופש ביטוי וזכותם של מרצים וסטודנטים להתבטא, בטח לכל דבר יש גבול, יש קוים אדומים, קריאה לרצח, קריאה לגזענות, קריאה לאלימות, זה לא מקובל וצריך להיות לזה גבול.
מסעוד גנאים: אבל חוץ מזה להביע דעה פוליטית, לתת לסטודנטים להתארגן ולעשות פעילויות פוליטיות, זה הרוח של החיים באוניברסיטה, זה הרוח של האקדמיה בסוף.
מסעוד גנאים: מי שרוצה להגביל את זה, להשתיק את זה, להדיר את החיים האלו, לכן יש בעיה במוסד פוליטיזציה.
מסעוד גנאים: הייתי מורה בבית ספר ורכז חינוך חברתי, לא אמרנו שאסורה פוליטיזציה, אמרנו שאסורה מפלגתיות או משהו כזה.
מסעוד גנאים: אבל פוליטיקה?
מסעוד גנאים: כולם בישראל נושמים ואוכלים ושותים פוליטיקה, איך אתה רוצה למנוע חיים פוליטיים והבעת דעה פוליטית לסטודנטים באוניברסיטה?
מסעוד גנאים: כפי שאמרתי, הרוח של החיים האוניברסיטאיים זה הפעילויות האלה, זה הדברים האלה, זה לא התעודה שבסוף אולי מרחוק אני יכול לעשות BA.
מסעוד גנאים: לכן הרוח של הלימוד שם זה חופש הביטוי, זה הזכויות האלה שכולנו אמורים להיות אמונים עליהם ולהבטיח אותם.
מירב בן ארי: תודה רבה חבר הכנסת גנאים.
מירב בן ארי: אוניברסיטת בר אילן מי הנציג שלכם מזל או חיה?
<חיה חן נדיבי: חיה.
מירב בן ארי: בבקשה גברתי, תציגי בבקשה את התפקיד לך.
<חיה חן נדיבי: שמי חיה, אני עוזרת דיקאן הסטודנטים במסגרת תפקידו של דיקאן הסטודנטים הוא אחראי גם לאישור פעילות הציבורית בקמפוס.
מירב בן ארי: מה שהם דיברו עליו, 100 חתימות כל שנה?
<חיה חן נדיבי: אנחנו נתייחס גם לזה.
<חיה חן נדיבי: אנחנו צמודים לתקנון הסנאט, אנחנו מאפשרים ויש לנו פעילות בקמפוס של מגוון תאים.
<חיה חן נדיבי: נכון שבימנו תא צריך לאסוף 100 חתימות, רוב התאים לא נתקלים בקשיים בזה כי יש אלפי סטודנטים, 100 חתימות – אנשים לא מתחייבים הרי להיות חברים בתא, זה שאנשים שמזדהים עם הרעיון.
מירב בן ארי: של פעילות פוליטית?
<חיה חן נדיבי: של אותו תא.
<קריאה: אבל למה צריך 100 אנשים?
<קריאה: שלושה לא יכולים להיות פעילים ועם מחשבות?
<חיה חן נדיבי: יש אפשרות לסטודנט בודד, גם אם הוא לא תא לעשות פעילות.
יוסף ג'בארין: אבל זה לא אותו דבר.
מירב בן ארי: שאלת, ענתה.
מירב בן ארי: סליחה, הוא שאל שאלה והיא ענתה לו.
יוסף ג'בארין: אני חושב ש - - -
חנין זועבי: זו היתה הטעיה, זו לא תשובה נכונה.
מיכל בירן: איזה סוג של פעילות יכולים לעשות שלושה סטודנטים?
מיכל בירן: הם יכולים לקיים אירוע?
מיכל בירן: להזמין חבר כנסת?
מירב בן ארי: חברים, גם ככה אני בקושי שומעת אותה כי היא מדברת כל כך בשקט, תן לה להבין.
מיכל בירן: אני רוצה שתגידי את זה לפרוטוקול כי אם זה לא נכון אנחנו נפעל בעניין.
מירב בן ארי: אפשר לעשות פעילות פוליטית בקמפוס גם של יחידים אבל כדי להקים תא צריך 100 חתימות, זה מה שאת אומרת?
<חיה חן נדיבי: כן.
יוסף ג'בארין: את מסכימה ש-100 חתימות זה - - -
מיכל בירן: אני רוצה שהיא תגיד את זה במילותיה לפרוטוקול.
מירב בן ארי: היא אמרה, פשוט לא שומעים אותה.
מיכל בירן: אז תני לה לחזור על זה כי כנראה יש פה כפירה בנתונים ואני אשמח שהיא תגיד את זה לפרוטוקול כדי שיהיה מה לעשות עם זה.
<חיה חן נדיבי: המבקש יכול להיות, בתקנון האוניברסיטה, אגודת הסטודנטים באמצעות נציגיה, תא סטודנטים באמצעות נציגיו, סטודנט, עובד אקדמי או עובד מינהלי ויש לנו סטודנטים - - -
חנין זועבי: אז אתם לא מממשים את זה.
מירב בן ארי: רגע, שניה, אני לא יכולה להבין כאן כלום.
מירב בן ארי: יש לכם סטודנטים שעושים פעילויות - - -
<חיה חן נדיבי: אני יכולה לתת דוגמה בשבילך, תא אופק בתחילת השנה רצה להזמין את חבר הכנסת הראל מרגלית, הוא עדיין לא היה תא כי לא היו לו 100 חתימות.
<חיה חן נדיבי: יו"ר התא אצלנו, עשה את זה בשיתוף האגודה, הוא הוזמן - - -
<קריאה: בשיתוף האגודה.
<חיה חן נדיבי: כי הוא בחר, אבל גם אם לא.
מיכל בירן: אני שואלת, אם הוא היה מגיע, לפרוטוקול.
<חיה חן נדיבי: כן, לפרוטוקול, את יכולה לראות בתקנון גם שיש אפילו טופס שאותו סטודנט ממלא והוא לוקח אחריות מבחינת ניקיון וכו', עובר את האישורים הרלוונטיים ועושה פעילות.
<חיה חן נדיבי: אנחנו מעדיפים שזה יהיה תא כי אנחנו חושבים שזה תורם לנראות של התאים, שיודעים מי עומד מאחורי זה.
<חיה חן נדיבי: כי אם עומד מאחורי זה X לא מספיק יודעים איזה תא ארגן את הפעילות וברגע שיש את הלוגו של התא אנחנו מעודדים אותם כי חשוב לנו שתהיה נראות של התאים.
מירב בן ארי: חברת הכנסת חנין זועבי בבקשה.
יוסף ג'בארין: אני רק רוצה לומר - - -
מירב בן ארי: לא לא, אין רק רוצה לומר, אתה תגיד בזמן שלך.
מירב בן ארי: לא, זה מפריע ויש לי עוד דיון שהייתי אמורה להתחיל ב-10:15, איך אני אשמע את כולכם?
מירב בן ארי: זה מפריע לי.
מירב בן ארי: אני הגבתי לה לפחות שלוש פעמים דיברתי כשהיא דיברה, אז אל תגיד לי שלא הגבתי.
מירב בן ארי: חברת הכנסת זועבי, זכות הדיבור שלך, חבר מפלגתך מפריע לך.
יוסף ג'בארין: הדיון על חופש הביטוי, לא?
מירב בן ארי: אדוני, אני הקשבתי לה ואני מנסה לשמוע את כולם.
מירב בן ארי: יש לי פה 20 איש שנרשמו, עם כל הכבוד.
מירב בן ארי: בבקשה, חברת הכנסת זועבי.
חנין זועבי: כמו שאמרתי בהתחלה אני לא מבינה מהדיון פה, מה הבעיה, עצם קיום הדיון הזה הוא חלק מהבעיה.
חנין זועבי: יש מי שמתלונן שיש חופש ביטוי יותר מידי ואנחנו צריכים להגביל את זה או שיש פחות מידי חופש ביטוי, מה הבעיה?
חנין זועבי: על מה הדיון?
חנין זועבי: ועדת החינוך, מתלוננים על מה?
חנין זועבי: אם בוועדת החינוך מתלוננים על חופש ביטוי מוגזם, אז לא בעיה, זה גם פדיחה ושערוריה.
חנין זועבי: זו שערוריה וצריכים להתבייש בזה מעצם קיום הדיון.
חנין זועבי: אני שאלתי את השאלה ולא עניתם לי – מה הבעיה?
חנין זועבי: אבל כולנו יודעים מה הבעיה.
חנין זועבי: באים לפגוע במשהו פגוע, פגוע ממילא.
חנין זועבי: אנחנו מדברים על אקדמיה שאמורה להיות המוסד הכי ליברלי, שיודע מה זה לבקר, שיודע מה זה לטפח ערכי אדם, שיודע שיש לנו בעיה במציאות, המציאות שלנו היא מציאות פשיסטית, היא מציאות שמדכאת.
חנין זועבי: בוועדה הזאת דנו בתשובות של תלמידי חינוך בגרות, אזרחות - - -
מירב בן ארי: זה הדיון הבא.
חנין זועבי: תן את דעתך על איך לקיים משטר דמוקרטי והם פסלו תשובות, אתה פוסל תשובות כאשר התלמיד מחווה דעתו על מה זו דמוקרטיה.
חנין זועבי: אי אפשר בסתירה הלוגית ובסתירה הערכית הזאת לקיים את הדיון, כאשר אנחנו אומרים ש-55 אחוז מדעת הקהל בישראל לא מאמינה בשוויון, אז הנה הבעיה.
חנין זועבי: הבעיה צועקת כשלעצמה בלי ניתוח ובלי העזרה של אף אחד מאתנו, יש בעיה של חברה שלא מאמינה בערכי יסוד, בערכים - - -
מירב בן ארי: חברה שלא מאמינה בערכי יסוד - - -
חנין זועבי: יש סקרי דעת קהל, אל תקשיבו לחנין זועבי ואל תקשיבו למירב בן ארי, יש סטטיסטיקה, יש סקרי דעת קהל כל שנה, הם אומרת ש-55 אחוז מהחברה לא מאמינים בשוויון, אז זה תוצר של מה?
חנין זועבי: זה תוצר של בתי ספר, של מערכת חינוך, של אקדמיה ואחר כך של הפוליטיקה.
חנין זועבי: לכן, אני חושבת שדווקא הבעיה צריכים להגדיר אותה, הבעיה היא גב והנה נציגי המל"ג באים ובצורה ביישנית כזאת, הם לא אומרים – אנחנו חובתנו להגן על חופש הביטוי, לא נשמע שיח כזה, הם מפחדים מהאווירה הכללית - - -
מירב בן ארי: הם לא מפחדים.
חנין זועבי: אפילו נציגים מרצים שאנחנו ביקשנו בוועדה הזאת, אין אור אדום מהאוניברסיטאות עצמן, מהמרצים עצמם, מהמל"ג עצמו שאומר – אנחנו לא יכולים להמשיך עם אוירת הדיכוי הזאת.
חנין זועבי: אנחנו צריכים דווקא להיפך ואני אגיד - - -
מירב בן ארי: את צריכה לסכם.
חנין זועבי: אני אסכם, הדוגמאות.
חנין זועבי: הסטודנטים הערבים באוניברסיטת חיפה, כאשר הם מבקשים להקים יריד ספרים, את יודעת מה מבקשים מהם?
חנין זועבי: תנו לנו את רשימות הספרים שאתם רוצים להציג ביריד ספרים.
חנין זועבי: זה חופש הביטוי, חופש הפעילות הפוליטית.
חנין זועבי: כאשר הם רוצים להזמין את חברי הכנסת הערבים, באוניברסיטת חיפה אין להם אישור ואחרי חודשיים, כאשר הם מתעקשים אומרים להם שהם ישלמו על השמירה של חבר הכנסת הערבי, 10,000 שקלים.
חנין זועבי: אני אתן לך רשימה של דוגמאות, יושבת הראש ועליזה, ניתן לכם יריד ספרים ואת צריכה להציג רשימה של הספרים ויש דוח על ההגבלות של פעילות הסטודנטים הערבים באוניברסיטה.
מירב בן ארי: הוא יבדוק את זה, הנקודה שלך ברורה.
מירב בן ארי: כשנתת כאן דוגמאות ספציפיות, דוגמאות לעניין ונבדוק אותן.
מירב בן ארי: אוקיי, תודה רבה חברת הכנסת זועבי.
עליזה לביא: אני רוצה להבין, התא נדרש לשלם 10,000 - - -
מירב בן ארי: זה היה לי ברור מה שהיא אמרה ואנחנו נבדוק את זה.
חנין זועבי: הסטודנט מזמינים, הם מסרבים - - -
מירב בן ארי: אני הבנתי.
<קריאה: אבל כשאת תבואי הם לא יבקשו 10,000 שקלים, עליזה.
חנין זועבי: האוניברסיטה מבקשת - - -
מירב בן ארי: חברת הכנסת זועבי, אנחנו הבנו.
מירב בן ארי: ירדנה רפפורט, כל החבר'ה מיש עתיד תבחרו אחד.
מירב בן ארי: ירדן, יוראי ונטע אין לי זמן, מצטערת, תבחרו אחד.
מירב בן ארי: אני צריכה להתחיל את הדיון החדש שלי.
<קריאה: הגענו במיוחד.
מירב בן ארי: אני יודעת ויש פה עוד הרבה אנשים שהגיעו במיוחד, נציג אחד שלכם, קדימה.
מירב בן ארי: תציג את התפקיד שלך.
<יוראי להב הרצנו: אני יוראי להב הרצנו, ראש מטה הצעירים של יש עתיד.
מירב בן ארי: יפה, בבקשה אדוני.
<יוראי להב הרצנו: חופש הביטוי היא זכות יסוד חוקתית שהוכרה גם בכנסת ישראל בחוק יסוד כבוד האדם - - -
מירב בן ארי: רגע, תגיד, אתה סטודנט?
<יוראי להב הרצנו: אני סטודנט.
מירב בן ארי: לומד איפה?
<יוראי להב הרצנו: באוניברסיטת תל אביב.
מירב בן ארי: שנדע את ההקשר.
<יוראי להב הרצנו: אני יושב ראש מטה הצעירים של יש עתיד שמפעילה - - -
מירב בן ארי: בתוך האוניברסיטה.
<יוראי להב הרצנו: לא, בארץ.
<יוראי להב הרצנו: שמפעילה תאים בכל רחבי מוסדות הלימוד.
<יוראי להב הרצנו: חופש הביטוי הוא זכות יסוד חוקתית שהוכרה גם בחוק יסוד כבוד האדם וחרותו וגם בשלל פסקי דין, אני רוצה להזכיר כאן שבכנסת הקודמת - - - העביר תקנה במל"ג - - -
מיכל בירן: יחד עם מיכל בירן, אבל לא נורא.
<יוראי להב הרצנו: יחד עם מיכל בירן, חברי הכנסת העבירו תקנה במל"ג שמחייבת חופש פוליטי מלא בקמפוסים, דבר שלא מתקיים היום.
מירב בן ארי: קמפוסים שכפופים למל"ג או בכלל?
<יוראי להב הרצנו: אני מכיר שהתקנה לא - - -
מירב בן ארי: עומרי?
<עומרי גולן: איזו תקנה?
<עומרי גולן: אני לא יודע על מה הוא מדבר.
<עומרי גולן: יש החלקות מל"ג - - -
מיכל בירן: את החלטת מל"ג.
מירב בן ארי: יש החלטת מל"ג - - -
מיכל בירן: זה משהו מלפני שנתיים.
<יוראי להב הרצנו: ההחלטה שהועברה מחייבת חופש פוליטי מלא בקמפוסים, לא הלכנו לחקיקה ראשית בגלל העובדה שתוקנו המל"ג, אני רוצה להגיש פה שברירת המחדל היום בקמפוסים בישראל היא שאין חופש ביטוי.
<יוראי להב הרצנו: חופש הביטוי מושג רק כאשר פונים ומגישים חתימות, פונים ומגישים - - -
מירב בן ארי: לא, תבדיל בין חופש הביטוי וחופש פוליטי.
<יוראי להב הרצנו: חופש ביטוי פוליטי בקמפוס לא קיים באופן חופשי, ברירת המחדל שהיא שהוא לא קיים.
<יוראי להב הרצנו: גם כדי להתאסף בכיתה ולדבר בתוך התא, נדרשים אישורים שלעיתים אורכים - - -
מירב בן ארי: איזה אישור אתה צריך מהאוניברסיטה אם אתה רוצה - - -
<קריאה: באוניברסיטת חיפה בשביל פלאייר צריך התראה של חודש.
<יוראי להב הרצנו: כל פעילות פוליטית בקמפוס נדרשת אישור, גם התאספות, גם הוצאת פלאייר, גם הפגנה, כל דבר כזה דורש אישור.
<יוראי להב הרצנו: אין חופש ביטוי פוליטי חופשי בקמפוס ללא אישורים, הדבר הזה הוא יריקה בפרצוף של מדינה שמעלה על נס את חופש הביטוי הפוליטי.
<יוראי להב הרצנו: לא יתכן שבמוסדות שאמורים לחגוג ולציין את הפלורליזם הפוליטי, את חופש הביטוי, את העובדה שראוי לקיים החלפת דעות כדי לגבש עמדות – לא יתקיים חופש פוליטי.
<יוראי להב הרצנו: אנחנו נאנקים ומתקשים מאד להרחיב את הפעילות שלנו דווקא במקום שבו היא אמורה הכי לפרוח בגלל החסמים הללו.
<יוראי להב הרצנו: אני אמשיך את מה שאבנר מהתאחדות הסטודנטים אמר, במרכז הבינתחומי אין אפשרות לקיים פעילות פוליטית בכלל - - -
מירב בן ארי: אמרתי את זה כבר.
<יוראי להב הרצנו: באוניברסיטת בר אילן כבר נאמר את זה.
<קריאה: היא חתומה על חלק מזה.
מירב בן ארי: לא קשור, אני לא חתמתי על כלום, זה מה שאמרו לי.
<יוראי להב הרצנו: אגב היום במרכז הבינתחומי, בגלל הדרישות מטעם הסטודנטים יש איזו שהיא קוניקטורה פוליטית שכן מאפשרת איזה שהוא חופש ביטוי, פוליטיקלי קורקט, אבל זה לא מספיק.
<יוראי להב הרצנו: אני לא מבין למה - - -
מיכל בירן: מה נמנע בבינתחומי?
מירב בן ארי: הכל, אין פעילות פוליטית בכלל.
מיכל בירן: מותר יום בשנה?
מיכל בירן: יום דמוקרטיה?
<יוראי להב הרצנו: גם כשכן מתאפשר - - -
מיכל בירן: אם תרצו, אפשר לעשות שם התנדבות ולקבל על זה נקודות זכות, זה לפחות היה לפני כמה שנים אבל תא פוליטי – לא.
מירב בן ארי: תנו לו לסיים, מיכל את אחריו אז תוכלי אבל לא להפריע, אני ממש מבקשת.
<יוראי להב הרצנו: אני רק אסכם את דברי.
<יוראי להב הרצנו: נטע בוחבוט שהיא ראש התא שלנו בעברית וירדנה שהיא ראש התא שלנו בבן גוריון ביקשו ממני לסייג את הדברים, אנחנו בעד חופש פוליטי מלא בקמפוס, אבל יחד עם זאת צריך להיות איזה שהוא קוד שמסדיר את ההתנהלות של התאים הפוליטיים בתוך הקמפוס כך שהם לא יצאו מכלל שליטה.
<יוראי להב הרצנו: יחד עם זאת, אני אסכם את דברי ואומר שהכללים בין אוניברסיטה לאוניברסיטה משתנים וזה לא בסדר, אני לא מכיר - - -
מירב בן ארי: זה הבנו, שכל אחד פועל לפי תקנון.
מירב בן ארי: הנק ברורה, תודה יוראי.
מירב בן ארי: חברת הכנסת מיכל בירן בבקשה.
מיכל בירן: דבר ראשון בתור מי שבדקה את העבודות, אני יכולה להגיד לך שאין אובייקטיבי בכלל.
מיכל בירן: אבל נזכרתי תוך כדי הדיון, קשקשתי לי במערכי השיעור שלי ונזכרתי שבאחד מהתרגולים של שיטות מחקר נתתי, אחרי שלימדתי אפיסטמולוגיות שונות ועל הדרך שבה אתה מבין את העולם – המשקפים שדרכם אתה קולט את המראות שהעולם מגיש לך – נתתי בסוף לסטודנטים תרגיל, לא להגיד בקול רם אלא לחשוב, איזה מרצה שהם מכירים מחזיק באיזו אפיסטמולוגיה.
מיכל בירן: למה?
מיכל בירן: כדי שבסופו של דבר יבינו את זה שאין דבר כזה אובייקטיבי.
מיכל בירן: אני לא מפחדת גם מדעות שאני לא מסכימה איתן, יוראי אתם מפריעים לי.
מיכל בירן: למעשה, קורס באוניברסיטת תל אביב שבו שמעתי שהגדירו עבודה עברית כניסיון לנשל את הפועל הערבי משוק העבודה – הזיז אותי מהשמאל שבו הייתי, אל השמאל מרכז כי אמרתי וואלה – זה נראה לי מופרך.
מיכל בירן: אבל לא נבהלתי מדעות שלא הסכמתי איתן.
מיכל בירן: זה הרחיב את עולמי, הרחיב את אופקיי והביא אותי למקום שבו אני נמצאת היום ופה אני רוצה להגיד משהו גם לכם וגם לנציגי המוסדות להשכלה גבוהה.
מיכל בירן: אני וחברי אתכם במאה אחוזים בחופש פוליטי למרצים, אבל אי אפשר שיהיה פה איפה ואיפה שכשזה נוגע למרצים שלכם אתם רוצים שנעמוד לימינכם, ובצדק, בזכות החופש הפוליטי האקדמי שלהם, אבל כשזה מגיע לסטודנטים במוסדות הלימוד שלכם אנחנו מדברים על כולם אחר.
מיכל בירן: היכולת להתאגד היא חשובה והיא ערכית.
מיכל בירן: אגודת סטודנטים שאין בה תאים פוליטיים נשאר בה רק אופורטוניזם, אני רוצה להיות חשוב, כי מה?
מיכל בירן: רק לדאוג לשקעים בקירות?
מיכל בירן: זה גם חוסר הבנה של העולם, גם השקעים בקירות של הכיתות קשורים לתפיסת עולם.
מיכל בירן: אין דבר בעיני שהוא מסר חינוכי יותר חשוב מלהבין באיזה ערכים אתה מאמין והתקופה הזו של לימודים באוניברסיטה היא קלסית לזה.
מיכל בירן: שומע תפיסות, אתה מכיר אנשים שלא הכרת אולי בעיר מגוריך שהייתה יותר הומוגנית ואתה מגבש את תפיסת עולמך.
מיכל בירן: ולקרוא לתפיסת העולם בשם, זה דבר מאד חשוב.
מיכל בירן: האובייקטיביות הזאת היא מפלטו של הנבל.
מיכל בירן: בבינת
מיכל בירן: חומי שזה כאילו אובייקטיבי ואין פעילות פוליטית, רייכמן, כשהוא התמודד בקדימה הפך את כל המוסד האקדמי לכלי גיוס מתפקדים כדי שהוא יבחר בפריימריז של קדימה, זה בדיוק מה שהיה שם - - -
מירב בן ארי: תחסכי ממני את הדברים האלו.
מיכל בירן: את לא חייבת להקשיב אבל זכותי להגיד מה שאני רוצה.
מירב בן ארי: לא, אני מקשיבה לכל הדברים אבל את משמיצה, יש שם אגודת סטודנטים פעילה שלא דואגת רק לשקעים, דואגת להרבה פעילות - - -
מיכל בירן: מירב את מפריעה לי, הקטע שאת אמורה להגן עלי.
מירב בן ארי: לא, אני מגינה עליך אבל את לא יכולה להשמיץ.
מיכל בירן: לא, סליחה, מירב.
מיכל בירן: זכותי להגיד את עמדתי ואת לא תפריעי לי, את חושבת שאני משמיצה, סבבה.
מירב בן ארי: כן, את לא למדת - - -
מיכל בירן: מירב, תעשי את זה בסוף דבריי, את מפריעה לי כרגע באמצע המשפט ומכיון שאת מנהלת את הדיון את מנצלת את כוחך בשביל להפריע לי.
מירב בן ארי: אני לא מנצלת את כוחי, תאמיני לי.
מיכל בירן: אני חושבת שזה בדיוק מה שקורה בבינתחומי, אני מכירה היטב את ההתנהלות שם, הייתי יו"ר משמרת, של המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה, אני מלווה את תאי אופק שלנו כבר שנים, אני מכירה היטב את הנוהל, את המייל שבו רייכמן קורא לאנשים להתפקד כדי שהוא ינצח בפריימריז - - -
מירב בן ארי: תסיימי בבקשה, כי את אומרת דברים שהם לא נכונים.
מיכל בירן: אני ראיתי את המייל הזה במו עיני ואת מוזמנת להאמין למה שאת רוצה, אבל תני לי לסיים.
מיכל בירן: מירב, תני לי לסיים.
מיכל בירן: את לא, את מפריעה לי.
מיכל בירן: אוקיי.
מיכל בירן: אני מכירה היטב את הנוהל הזה, אני יודעת שזאת המשמעות שלו, אני רוצה שהחופש הזה יהיה חופש שיחול על כל גווני הקשת, אמר חברי יוסי יונה ואחרים כמובן, שאם מישהו מסית נגד קיומה של מדינת ישראל, צריך לפתור את זה, אבל אני חושבת שזה מקרים כל כך אזוטריים, שלהשתמש בהם כדי להיכנס בכל המערכת - - -.
מיכל בירן: מילה אחרונה, לפעמים גם אגודות הסטודנטים עצמן פוגעות בחופש, למשל באוניברסיטה העברית מצאו טריק של שנת צינון של יו"ר תא פוליטי לפני שהוא יכול להתמודד לרשות האגודה.
מיכל בירן: אני חושבת שגם ההתאחדות, נציג ההתאחדות, גם ממנה אני מצפה שגם אתם תתערבו ובמקום שבו אגודות הסטודנטים בעצמן מחבלות בחופש הפוליטי אתם תכנסו לזה ולא תאפשרו להם להמציא תקנונים שאינם - - -, משפט אחרון, זה שמוסד הוא פרטי לא אומר שחוקי מדינת ישראל לא חלים עליו.
מיכל בירן: חופש ההתאגדות וחופש הביטוי הם זכויות יסוד במדינת ישראל.
מיכל בירן: ולחברה מר אילן, כשאדם פרטי עושה אירוע הוא צריך לשלם עליו מכספו, אותו חבר שדיברת על האירוע הזה, הלך לאגודה פשוט כי אחרת היה צריך לממן את זה מכספו וגם מה שאמרו על שמירה לחברי כנסת ערבים שמגיעים, סליחה, אני לא מתחשבנת אם מישהו מחליט שעל שר כזה צריך צריך לשמור או על חבר כנסת אחר שמאיימים על חייו, לא עושים את החשובות האלה, אני מצטערת, בשביל זה יש מדינה, בשביל זה יש אחריות, אם לאוניברסיטה עולה יותר לפעמים להגדיל את השמירה – בסדר, זו סיבה חשובה בשביל לאפשר חופש ביטוי וחופש פוליטי, תודה רבה.
מירב בן ארי: תודה רבה, אלון זיו יושב ראש אופק אוניברסיטה עברית, יש לך שתי דקות.
<אלון זיו: אוקיי, קודם כל רציתי להגיד לגבי הדיקנט והיחס של האוניברסיטה, יש תקנונים בכל האוניברסיטאות זה נכון, הם גם כתובים בנוסח מאד יפה, אבל בפועל יש קושי והגבלות וחוסר שיתוף פעולה גדול מצד הדיקנט, המענה הרבה פעמים איטי מאד ובהרבה אוניברסיטאות קשה מאד לייצר פעילות ולקבל את האישורים.
<אלון זיו: אצלנו ספציפית באוניברסיטה העברית יש מסדרון שעוברים בו מעט מאד סטודנטים ביחס לכל האוניברסיטה ורק שם מותר לנו לפרסם את התאים שלנו בקמפוס.
<אלון זיו: רוב הסטודנט לא יכולים בכלל לראות שהתא שלנו קיים, וזה מול האוניברסיטה.
<אלון זיו: בר אילן, באמת כמו שחברת הכנסת מיכל בירן ציינה, עד שלא משיגים את 100 החתימות הם צריכים לשלם על הפעילות, לא סתם הם פנו לאגודה וגם אצלנו יש אירועים שאנחנו צריכים לעשות מיד בתחילת השנה, שאנחנו רוצים לפרסם ולשווק את עצמנו וכל תחילת שנה כשהסטודנטים החדשים מגיעים – אנחנו מוגבלים.
<אלון זיו: שבועיים ראשונים אנחנו לא יכולים לעשות שום פעילות פוליטית בקמפוס, אנחנו לא יכולים להראות את עצמנו, לתלות פלאייר אפילו, אנחנו מוגבלים כי אנחנו לא יכולים עדיין לפתוח תא, לפני תחילת הלימודי וכל אירועי תחילת השנה, אנחנו לא יכולים לקיים אותם עד שלא פותחים תא וזה ככה בעוד אוניברסיטאות, אנחנו לא מיוחדים בהיבט הזה.
<אלון זיו: עכשיו, לגבי אגודות סטודנטים, בסוף אני מסכים עם מה שנאמר, האגודות זה המקום המרכזי שבו סטודנטים יכולים להביע את עצמם ולהתאגד והיום בהרבה אגודות סטודנטים יש מגבלות קשות מאד נגד תאים, מנסים לפעול בצורה ברורה, בצורה א-פוליטית ברורה ומצמצמים את חופש הפעולה שלנו שם מאד.
<אלון זיו: היום באוניברסיטה העברית יש סנקציות שלא יכולים להתאגד כתא ולרוץ בתא מאורגן לאגודה, אותו דבר נכון עם מכללת ספיר שמתוקצבת ואוניברסיטת בן גוריון שמן הסתם מתוקצבת וזה לגבי האגודות, שפשוט סטודנטים לא יכולים להביע את עצמם במסגרת הזאת עם דעה פוליטית, אז איפה כן?
<אלון זיו: זה הגוף שאמור לייצג את הסטודנטים ואת דעותיהם.
<אלון זיו: היום באוניברסיטה העברית, בגלל שינוי שיטת החירות, סטודנט שכיהן בתפקיד בתא לא יוכל לכהן בתפקיד באגודת הסטודנטים, בכלל.