GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו, גם חשוב לנו כל הנושא של קשרים בינלאומיים וקשרים אזוריים, פיתחנו וחתמנו על הרבה מאוד מזכרי הבנות, Memorandum Of Understanding, MOU, מה נקרא באנגלית, עם מספר מוסדות, גם בקנדה וגם בארצות הברית וגם עם טאיוואן לאחרונה, בתקווה שזה יביא לשיתופי פעולה בין חברי סגל לבין סטודנטים.
<עליאן אלקרינאוי: אני חושב שזה בהחלט מאוד חשוב.
<עליאן אלקרינאוי: גם הקמנו קצת קשרים עם הירדנים, עם אוניברסיטת אל איסרא, אני לא יודע לאן זה יוביל, אבל זה אחר כך נראה.
<עליאן אלקרינאוי: כל מוסד, מעבר לדברים שתיארתי ולסוגיות של מצוינות בהוראה, מצוינות במחקר, שתיכף גם נשמע על זה, צריך לשים לעצמו גם אג'נדה.
<עליאן אלקרינאוי: באג'נדה שלנו אנחנו דיברנו על הנגשת ההשכלה הגבוהה לאוכלוסיות השונות שמרכיבות את החברה הישראלית.
<עליאן אלקרינאוי: אז הנגשת ההשכלה לאוכלוסיות, נקרא לזה המוחלשות או החלשות, במושגים של עבודה סוציאלית זה נקרא אוכלוסיות מוחלשות, שלא הצליחו להגיע למוסדות להשכלה גבוהה.
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו שמנו לעצמנו למטרה, אני אשתמש במושגים שאני משתמש בכתיבה, שזה בעצם להגדיל את מספר הסטודנטים בעיקר מיישובי הפריפריה, אתיופים, חרדים, בדואים ואנשים של מה שנקרא הזדמנות שנייה, או אנשים שלא הצליחו להגיע למוסדות להשכלה גבוהה.
<עליאן אלקרינאוי: זה הנגשה של ההשכלה הגבוהה, שזה חלק מהאג'נדה שלנו, כולל אנשים בעלי צרכים מיוחדים, שאנחנו מנסים להנגיש את ההשכלה אליהם, אבל אנחנו יודעים דבר אחד, שגם הנושא של ההתמדה הוא מרכיב מאוד חשוב ולכן אנחנו מלווים את האנשים האלה על ידי סיוע אקדמי, סיוע כלכלי, ובעיניי זה מרכיב לא פחות חשוב לקדם מוסד אקדמי.
<עליאן אלקרינאוי: יש גם נושא לא פחות חשוב באג'נדה שלנו, הנושא של השיח הציבורי בחברה הישראלית, נושא של שונות ורב תרבותיות ששמנו לעצמנו למטרה כדי לקדם את זה בקרב הסטודנטים שלנו, בקרב הסגל שלנו.
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו לא רק מדברים על זה ברמה של דיבורים, אלא אנחנו עושים את זה, זה חלק מתכניות הלימודים שלנו, זה חלק מהעשייה שלנו.
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו גם עובדים בשיתוף פעולה עם אגודת הסטודנטים, שגם התחברו לנושא הזה.
<עליאן אלקרינאוי: זה מאוד חשוב לנו להגיע לחברה הישראלית ולהעביר מסרים.
<עליאן אלקרינאוי: במהלך ארבע השנים האלה יש לנו פיתוח אקדמי, שתיכף גם נשמע, אנחנו מאוד מאמינים בגישה האינטרדיסציפלינרית.
<עליאן אלקרינאוי: אני חושב שמאוד חשוב שאנשים שלומדים חינוך ילמדו אנשים של מדעים וההיפך, לחשוף את הסטודנט לתפיסות וערכים קצת שונים.
<עליאן אלקרינאוי: מאוד חשוב לנו גם להגיע לשם ולכן אנחנו גם בפיתוח האקדמי שלנו השנה קיבלנו מספר לא מבוטל של תכניות.
<עליאן אלקרינאוי: הגישה שלנו היא גם להגיע לקהלים חדשים.
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו דיברנו, אדוני יושב ראש הוועדה, לאו דווקא על אוכלוסיות בעלי צרכים מיוחדים, אוכלוסיות מוחלשות או אנשים שנמצאים בשוליים, אנחנו גם מאמינים במצוינות גם בהוראה שלנו ובמחקר שלנו ולכן יש לנו גם תכניות של מצוינות.
<עליאן אלקרינאוי: בשנה שעברה התחלנו תכנית של מורים ל-5 יחידות, של מצטיינים, בסיוע קרן טראמפ.
<עליאן אלקרינאוי: יש לנו גם את התכניות שלנו, יש לנו גם תכניות מעולות בפסיכולוגיה, במדעי החיים, והאפיון של הפערים שלנו שם אותנו באיזה שהוא מקום שאנחנו קצת שונים מכל המוסדות שמכשירים מורים במדינת ישראל וזו החשיפה של הסטודנטים שלנו לתכניות הקיימות.
<עליאן אלקרינאוי: לכן אני חושב שהמבנה שלנו הוא קצת שונה, הוא קצת גם מכבד אנשים ומקבל אנשים ומאוד חשוב לנו, וגם כשנפגשנו כמה פעמים, אני ואתה, דיברנו על איך בעצם אנחנו מאפשרים לקדם אוכלוסיות כמו האוכלוסייה החרדית.
<עליאן אלקרינאוי: אני באמת מאוד שמח שהשנה יצא לי להיפגש איתם, בן ציון הוא המדריך שלי כאן והמלווה, שעוזר לנו המון כדי להבין באמת מה קורה שם.
<עליאן אלקרינאוי: נפגשתי איתם וראיתי גברים ונשים שלומדים שם, בעיקר אימהות - - -
<אתי גרובגלד: בנפרד.
<עליאן אלקרינאוי: בנפרד, ברור, הוא יודע.
יעקב מרגי: בעיקר אימהות, זה בולט.
יעקב מרגי: אבל תדע לך, גם הגברים אבות.
<עליאן אלקרינאוי: אז אני בהחלט ככה התרשמתי לטובה מהשיחות שהיו לי עם נשים שם.
<עליאן אלקרינאוי: שאלתי את עצמי, אותה אמא הופכת בעצם להיות מודל חיקוי עבור הילדים שלה וגם הילדים ילמדו ויתפתחו.
<עליאן אלקרינאוי: אני מדבר כרגע כאיש אקדמי, לא חשוב לי אם ילמדו ליבה, או ילמדו בצורה כזו או אחרת, אני חושב שצריך לתת לאנשים הזדמנות.
<עליאן אלקרינאוי: אני חושב שהחוקים והנהלים האלה, אנחנו יצרנו אותם וירשו לי אחרים, אני כרגע אדבר כפרופסור של האוניברסיטה, אני חושב שיש אנשים שהם נגד ההפרדה ויש אנשים שרואים בזה משהו שבאמת פוגע, אני חושב שמה שנעשה כאן, שההורים האלה יכולים להיות מודל לחיקוי ויכולים לשפר גם את ההכנסה של המשפחה, שיכולים לשפר את תפקוד המשפחה, בעיניי זה מרכיב מאוד חשוב.
<עליאן אלקרינאוי: ברור שאנחנו לא עושים הנחות, ואני אומר את זה בצורה מאוד גלויה.
<עליאן אלקרינאוי: ברגע שאנחנו אולי דיברנו על הנושא של הנגשת ההשכלה הגבוהה, אנחנו נותנים העדפה מתקנת, אבל ברגע שנכנסת לתוך המסגרת אתה צריך לעמוד בדרישות כמו כולם.
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו משתדלים להשקיע בסטודנטים האלה שבאים מכל המגזרים, כולל המגזר החרדי, והם מצליחים להוציא ומשקיעים ובהחלט אנחנו גם רואים תוצאות חיוביות.
<עליאן אלקרינאוי: לכן אני חושב שצריך ללכת לקראת החברה הזאת.
<עליאן אלקרינאוי: הרבה מאוד שנים, אני לא מגזרי ואני לא רוצה להיות מגזרי, אני מסתכל על כלל החברה הישראלית וכלל המרכיבים של החברה הישראלית ואני חושב שיש כאן נתח מאוד חשוב שלא בא לידי ביטוי באקדמיה, לצערי הרב, וגם ראיתי את הנשים האלה שלומדות, וגם הגברים, עד כמה שהם באמת רציניים ורוצים ללמוד ורוצים להתפתח.
<עליאן אלקרינאוי: השאלה היא עד כמה אנחנו נותנים להם במה.
<עליאן אלקרינאוי: אני חושב שהמכללה האקדמית אחוה עשתה בקדנציה, שלי לפחות, כברת דרך מבחינת גם התנהלות פנימית, מבחינת פיתוח אקדמי, מבחינת קשרים בינלאומיים, ולא פחות חשוב, אני אומר את זה בקול רם, לא פחות חשוב היה לי חשוב להשפיע על השיח הציבורי במדינת ישראל.
<עליאן אלקרינאוי: אני לא יכול לראות אנשים מופלים לרעה, זה האופי שלי, מה אני יכול לעשות?
<עליאן אלקרינאוי: זה אני.
<עליאן אלקרינאוי: אני לא יכול לראות אנשים מודרים, אני לא יכול לראות אנשים ששמים אותם בשוליים.
<עליאן אלקרינאוי: לא יכול לראות דבר כזה.
<עליאן אלקרינאוי: אולי זה גם הקנדיות שלי, בין היתר.
<עליאן אלקרינאוי: ודבר שאני רואה, שאנחנו דוחקים אוכלוסיות כאלה ואחרות, זה מאוד מפריע לי ואני אמשיך לעזור איפה שאני אהיה כדי לקדם מגזרים שלא ניתנה להם הזדמנות.
<עליאן אלקרינאוי: אני חושב שהנושא הזה ששמנו לעצמנו, כל הנושא של הנגשת ההשכלה הגבוהה, כולל לאנשים בעלי צרכים מיוחדים, כולל לאנשים שהם נפגעי נפש או בעלי לקות אינטלקטואלית או פיזית כזו או אחרת.
<עליאן אלקרינאוי: אני חושב שזה חלק מהאג'נדה שלנו ואני חושב שאנחנו הצלחנו בשנים האלה להעמיד את זה על סדר היום.
<עליאן אלקרינאוי: בזה אני אעצור ואני רק רוצה להגיד, גילוי נאות, אני מסיים את תפקידי בימים אלה כאן כנשיא המכללה האקדמית אחוה, אני חוזר לאוניברסיטת בן גוריון בנגב - - -
יעקב מרגי: אם הייתי יודע לא הייתי בא.
<עליאן אלקרינאוי: אין מה לעשות, זה חלק מהתהליך, אני חוזר לאוניברסיטת בן גוריון בנגב ואם אני אשאר באוניברסיטה, לעוד כמה שנים אני לא יודע, אני אמשיך להילחם למען האוכלוסיות השונות.
יעקב מרגי: ולעצמאותה של מכללת אחוה.
<עליאן אלקרינאוי: היא עצמאית.
<עליאן אלקרינאוי: אני נאמן לאיפה שאני נמצא.
<עליאן אלקרינאוי: הבית שלי זה אוניברסיטת בן גוריון בנגב ואני אמשיך לעזור לאחוה, כאמור, לאנשים הטובים, אני אמשיך לעזור איפה שאני יכול לעזור, אבל מי שלא יודע אני פרופסור מן המניין במחלקה לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בן גוריון בנגב, אני גם פרופסור באוניברסיטת ממוריאל שבקנדה ואני צריך להחליט כרגע איפה אני צריך להיות.
יעקב מרגי: מה שבטוח, בנגב.
<עליאן אלקרינאוי: אני איש הנגב, אני בהחלט אמשיך לעזור לנגב.
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו שכנים, לא?
<עליאן אלקרינאוי: אז תודה רבה.
<עליאן אלקרינאוי: את רוצה להגיד משהו, כבוד ראש המועצה?
<עליאן אלקרינאוי: יש לי שני ראשי רשויות, יש לי ברהט, אבל רוב הזמן אני מבלה אצלו.
<דרור שור: רהט זה אחיך, זה לא - - -
<עליאן אלקרינאוי: יצא ככה.
<דרור שור: אני רוצה, אל"ף, לברך אותך על הביקור, במיוחד שמגיע מושבניק אלינו זה כבוד גדול.
<דרור שור: המכללה, רציתי קצת לספר על ההיסטוריה של המכללה, אני לא אגיע לבריאת העולם, אבל לבריאת המכללה פחות או יותר בשנות ה-70, המועצה האזורית באר טוביה החליטה להקים מכללה, זו בעצם הייתה יוזמה של הממשלה, הם גם עד לא מזמן ניהלו אותה.
<קריאה: אני לימדתי שם בשנים האלה.
<דרור שור: גם לימדת שם, את רואה?
<דרור שור: אני חושב שזה היה רעיון מצוין ומהלך טוב ומל"ג וות"ת החליט באיזה שהוא שלב שנבחרי ציבור לא יכולים, או אנשי מועצה, וטוב שהחליט שכך, עשה הפרדה, אבל אנחנו ממשיכים עדיין ללוות ולהיות חלק באמת בלתי נפרד מהמכללה הזאת, כי אני רואה בה חשיבות.
<דרור שור: כל רשות שלא מכירה במוסד אקדמי שבתוכה כחלק ממנה, אני חושב שהוא טועה כי בעצם האינטרסים המשותפים הם כל כך רבים ועשינו הרבה מאוד מהלכים שעזרו גם לנו, כמועצה אזורית, וגם פה למכללה.
<דרור שור: כמובן שיש גם ממשקים אחרים, של שטחים, של שינויי קרקע ובנייה וכו', ואנחנו עושים את זה בשמחה רבה.
<דרור שור: בטח עכשיו, שיש פה שיתוף פעולה מצוין.
<דרור שור: עשינו פה עוד כמה מהלכים עם התלמידים שלנו, הכנסנו לפה מהלך שלם ששיפר לנו גם את ההצלחה בבגרויות.
<דרור שור: באנו לפה והכנסנו תלמידים שבמכללת אחוה הכינו אותם לבגרויות.
<דרור שור: עשינו איזה שיתוף פעולה ממוקד שעבד מצוין, אז אם עוד 30 תלמידים זכו בתעודת בגרות, אז אני חושב שייצרנו 30 אנשים שאחרי הצבא יהיה להם הרבה יותר קל להצליח ולהסתדר בחיים.
<דרור שור: אז זה חלק מהפרויקטים שאנחנו עושים, עשינו עוד הרבה דברים טובים במכללה הזאת ואני באמת חושב שמכללת אחוה שקולטת בתוכה גם מהמגזר הבדואי בעיקר וגם חלק של החרדים שרוצים להשתלב פה, ואני שמעתי היום גם שיחה מאוד מעניינת עם שר החינוך, על לימודי הליבה.
<דרור שור: אני לא יודע אם אנשים בכלל ערים לזה שרק 10% מה-400,000 תלמידים - - -
יעקב מרגי: 40,000 מתוך 400,000.
<דרור שור: רק 40,000 או 39,000 הם אלה שלא לומדים.
יעקב מרגי: אבל מה אכפת?
יעקב מרגי: זה מילא דפים וטורים וכותרות.
<דרור שור: לא, אבל שיידעו את זה, לפחות במוסדות אקדמיים, שיבינו את המשמעות וזה אומר שצריך להכין הרבה מאוד מורים שילמדו את לימודי הליבה, ופה יש את המכללה שעוסקת בתחום הזה, הטובה ביותר בארץ, בתחום של להכין מורים ולעשות את הדברים האלה.
<דרור שור: אני חושב שאתה איש קשר שיכול לעשות את החיבור הזה ושיבואו וילמדו כאן וייצאו פה עם ידע והכשרה ללמד בכל המגזרים, אבל בטח גם במגזר החרדי.
<דרור שור: ואני רוצה עוד פעם לברך גם את עליאן ולאחל לו הצלחה, בבאר שבע אני מקווה, לא בקנדה.
<דרור שור: מה יש לעשות שם?
<דרור שור: קר שם בקנדה.
<עליאן אלקרינאוי: ופה חם.
<דרור שור: פה תמיד חם, גם כשקר חם.
יעקב מרגי: אבל שם לחץ הדם יותר מאוזן.
<דרור שור: גם כשאתה בא לצנתור, אתה בא לפחות אחרי שעשית משהו.
<דרור שור: אני מניח שאנחנו עוד נראה אותך שנים רבות פה בארץ.
<עליאן אלקרינאוי: תודה רבה.
<דרור שור: תודה רבה לכם, וכל הצוות שהגיע יחד איתך, כמובן.
<דרור שור: אני חושב שאתם עושים עבודה מצוינת, גם אתה באופן אישי, אבל גם ועדת החינוך ואתם מתערבים ונכנסים ומעורבים, ובאמת מרגישים עשייה ואנחנו עם השלטון, נקרא לזה המרכזי, תמיד לרשויות יש את החיכוכים האלה, אני חושב שצריך לשמור על איזון ולעזור לאותן רשויות.
<דרור שור: אני לא רוצה להגיד חלשות, אין רשויות חלשות, אולי יש ניהול כזה או אחר, אבל יש מקומות שצריך לתת שם יותר דגש ויותר אמצעים ואני חושב שאתם יודעים לעשות את זה ותמשיכו לעשות את זה ואנחנו נשמח לסייע ככל שאנחנו נוכל.
<דרור שור: תודה רבה לכם.
<עליאן אלקרינאוי: תודה.
<עליאן אלקרינאוי: אתה רוצה להגיד משהו?
<איציק וייס: רציתי באמת להודות לחבר הכנסת מרגי ולצוות שלו.
<איציק וייס: רציתי להוסיף משפט אחד.
<איציק וייס: אנחנו, יש לנו את כל החסרונות של מכללה בפריפריה, מאז 'צוק איתן' יש לנו את החסרונות ואין לנו את היתרונות שיש למכללות אחיות שלנו.
<איציק וייס: גם ספיר וגם אשקלון, בעקבות 'צוק איתן' יש סידור של מענקים לחיילים משוחררים ואנחנו לא נהנים מזה.
<איציק וייס: מאיזה שהוא רדיוס של קסאמים, או - - -
<עליאן אלקרינאוי: זה לפני זה, זה החלטת ממשלה.
<איציק וייס: החשוב הוא שאנחנו לא בפנים.
<איציק וייס: אין לי את היתרונות של מכללה בקרית אונו או מכללה בהרצליה, אבל אין לי גם את היתרונות שיש למכללה בספיר וזה די קשה לנו.
<איציק וייס: היום זה מצב שאתה נלחם על כל תלמיד, אתה רוצה להילחם לא מסיבות - - -
יעקב מרגי: ובעשור הקרוב תילחם עוד יותר על כל תלמיד.
<איציק וייס: יכול להיות, אבל אנחנו רוצים להילחם מתוך תכניות לימוד יותר מעניינות, יחס אישי יותר טוב לתלמיד, הכול, אבל הצד הכלכלי בסוף הוא משהו שמאוד מעיק על המערכת וגם בדברים הקטנים שהמערכת, ואני לא נכנס כרגע לוות"ת-מל"ג או אחרים, כמו מכסות להסבת אקדמאים, מכסות לתלמידים חרדים.
<איציק וייס: כל מיני דברים שיש לנו גם יכולת, גם רצון ואנחנו עושים את זה, אבל מבחינת ות"ת/מל"ג חסומים במכסות.
<איציק וייס: אנחנו מאוד היינו רוצים עזרה, לפתוח את השסתומים האלה ואני לא נכנס כרגע לפרטים, אבל זה מעיק עלינו ואתה מרגיש את זה, כל פעם כשאתה מכין לקראת שנה הבאה זה צף.
<איציק וייס: תודה.
<עליאן אלקרינאוי: תודה, איציק.
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו נתקדם.
<עליאן אלקרינאוי: אני רוצה לחדד את מה שניסתה לומר כאן בזמנו חברת הכנסת שהיא השרה היום, גילה גמליאל, היא הובילה מהלך שכל משוחררי צבא, אחרי סיום צבא, הם מקבלים שנת לימוד חינם וכל מוסד, כולל באר שבע, גם ספיר, גם אשקלון, נכנסו לתכנית הזאת ואחוה לא נכנסה לתכנית הזאת.
<מיכל רביבו-שטיינר: למרות שמבחינה גיאוגרפית אנחנו - - -
<עליאן אלקרינאוי: 4 קילומטרים.
<עליאן אלקרינאוי: אז יש סיכוי שתעבירו אותנו קצת שמה.
<עליאן אלקרינאוי: אני בזמנו דיברתי גם עם השרה גילה גמליאל והיא אמרה שזו החלטה של הממשלה, שצריך להביא את זה לאישור של ממשלה, אבל זו נקודה חשובה.
יעקב מרגי: זה היה כשהיא הייתה סגנית שר, אני הייתי באותה ממשלה שקיבלה החלטה.
יעקב מרגי: אז יש לי חלק מהאשמה.
<עליאן אלקרינאוי: אז אתה אשם.
יעקב מרגי: חלק מהאשמה.
<עליאן אלקרינאוי: אז אנחנו כרגע נבקש מד"ר בלהה פריינטה להציג את בית הספר לחינוך.
<בלהה פריינטה: קצת ככה על ההיקפים של בית הספר לחינוך.
<בלהה פריינטה: בית הספר לחינוך מונה כ-2,000 סטודנטים, שמתוכם בסביבות 1,800 הם תלמידים סדירים, זאת אומרת תלמידים שעושים אצלנו גם תואר ראשון וגם תעודת הוראה ובעצם יוצאים עם ה-Bed וכ-30% עד 40% מהם היו מהסבות אקדמאים, זה בעצם סטודנטים שכבר באים עם תואר ראשון ועושים רק תעודת הוראה.
<בלהה פריינטה: אנחנו צופים עלייה במספר ההסבות ונערכים.
יעקב מרגי: מאז 'אופק חדש' מספר ההסבות הולך וגדל.
<בלהה פריינטה: נכון.
<בלהה פריינטה: יש לנו כ-300 מרצים והיו לנו בתשע"ו כ-1,200 קורסים.
<בלהה פריינטה: קצת על מבנה בית הספר.
<בלהה פריינטה: בעצם בית הספר בנוי בירוק, מה שרואים פה, אלה הם חוגים, אלה התמחויות, ובכחול מה שרואים זה המסלולים שהיום הם המסלולים הפדגוגיים שאליהם אנחנו מתאימים את מסלולי ההוראה.
<בלהה פריינטה: אז אנחנו רואים שאנחנו מתחילים ממש מגיל לידה ומסיימים בעל יסודי וגם ברב גילאי.
<בלהה פריינטה: המרצים אצלנו, שהזכרתי לפני כן, מרכיבים גם מרצים בחוגים, שהם מרצים דיסציפלינריים וגם צוות הדרכה פדגוגי.
<בלהה פריינטה: אתה יודע מה זה מדריך פדגוגי?
<בלהה פריינטה: זה בעצם אותו אדם שעוזר לסטודנט להפוך מתלמיד בהדרגה למורה או לגננת.
<בלהה פריינטה: זה מדריך שמלווה באופן אישי את הסטודנט, מלמד אותו איך ללמד, איך לנהל כיתה, איך להשתלב מערכתית בתוך המוסד החינוכי.
<בלהה פריינטה: אלה הם אנשים שהם אנשי חינוך, אבל גם מומחים בהדרכה.
יעקב מרגי: זה מה שחסר לאלה שהולכים להוראה ישר מהאקדמיה ולא עברו את התהליך.
<בלהה פריינטה: בדיוק.
יעקב מרגי: אני מעריך שבחלק מהמכללות, במיוחד בהנדסה, חלק גדול מהנשירה של סטודנטים שם זה בגלל אותם מרצים שאין להם את היכולת של העברת החומר.
יעקב מרגי: עם כל הידע שיש להם, אלה תלונות שחוזרות מסטודנטים במכינות בשנה הראשונה ואותם מרצים שהם מלאים ידע ולא יודעים להעביר חומר.
<בלהה פריינטה: בדיוק זה העניין, זה בדיוק ההבדל בין הכשרה במכללה כמו שלנו, שבה מעבר להתמחות החוגית יש ליווי מאוד צמוד לעניין הזה של איך להפוך להיות איש חינוך ומורה מחובר למה שקורה בשטח.
<בלהה פריינטה: אנחנו, כחלק מזה מאוד מחוברים גם לשדה החינוכי.
<בלהה פריינטה: אנחנו עובדים עם כ-100 גני ילדים באזור, עם כ-50 בתי ספר, עם מאות מורים וגננות מאמנות שעוזרים לנו בהיטמעות בשטח וזה דבר מאוד קריטי להצלחה של ההשתלמות של הבוגרים שלנו.
<בלהה פריינטה: יש לנו בתוך בית הספר לחינוך יחידת סטאז'.
<בלהה פריינטה: בעצם החל מהשנה הרביעית, כל סטודנט, אחרי שהוא סיים שלוש שנות עבודה מעשית, עושה את הסטאז', משתלב באופן פעיל כמורה או גננת עם תשלום, אבל מלווה על ידינו בסדנא.
<בלהה פריינטה: בשנה השנייה הדבר הזה גם כן ממשיך.
<בלהה פריינטה: סך הכול אנחנו מוציאים כ-400 בוגרים מדי שנה ובמעקב שלנו אנחנו מוצאים שכ-93% מהם משתלבים במערכת החינוך לאורך זמן.
<בלהה פריינטה: אנחנו מקפידים על שמירה על קשר עם הסטודנטים וליווי אישי שלהם ויש לנו באופן יחסי למוסדות אחרים אחוז השתלבות גבוה.
<יהודית גידלי: מה זה אורך זמן?
<בלהה פריינטה: כמה שנים אנחנו מלווים את הסטודנטים?
<יהודית גידלי: לא, כשאת אומרת לאורך זמן, מה הכוונה?
<בלהה פריינטה: חמש שנים.
<בלהה פריינטה: אני לא אגע כרגע בחזון, כי אין לנו זמן לזה, אני רק אסבר את האוזן על פרויקטים מעניינים שיש לנו.
<בלהה פריינטה: בשביל לייצר מורים טובים או גננות טובות אנחנו צריכים גם להוות דוגמה אישית של מודלים חדשניים של הוראה.
<בלהה פריינטה: אחד מהם זה מה שנקרא PDL, זה שיטה שבה אנחנו נותנים לסטודנטים לעבוד דרך פרויקטים שהם עושים, בעצם הלמידה היא דרך הפקת פרויקט יישומי שהם עובדים עליו כל השנה.
<בלהה פריינטה: זה ממש על רגל אחת.
<בלהה פריינטה: עוד דוגמה לניסיון להיות מעודכנים זה התקשוב במכללה, שוודאי גם אחרים ידברו עליו כאן.
<בלהה פריינטה: אחד מהמרכזים המתוקשבים זה המרכזייה הפדגוגית, שגם היא כולה מתוקשבת ומאוד מונגשת לסטודנטים.
<בלהה פריינטה: בנוסף לזה אנחנו הפעלנו השנה שילוב של ממצאים מחקר המוח לקידום הוראת המתמטיקה בפרויקט ייחודי שהוא אקדמיה-כיתה.
<בלהה פריינטה: אולי שמעת עליו קצת במערכת החינוך, זה פרויקט שבא לענות על שני הצרכים, מצד אחד להפוך סטודנטים להיות מאוד מעורבים בשטח, מצד שני להוריד את צפיפות התלמידים בכיתות דרך הוספת מורה שני בכיתה.
<בלהה פריינטה: הסטודנטים שלנו הם ב-50% מהזמן מורה שני בכיתה, דרך הפרויקט הזה, שאנחנו נבחרנו בין היתר להשתתף בו ושם גם שילבנו את הפרויקט הזה של הוראת מתמטיקה מבוססת חקר מוח.
<עליאן אלקרינאוי: נעבור עכשיו לבית ספר למדעים, פרופ' גרנות, בבקשה.
<יוסף גרנות: שלום.
<יוסף גרנות: מצטער שוב על הקול המחוספס שלי.
<יוסף גרנות: בית הספר למדעים קם על מרקם של המצב שבו אוניברסיטת בן גוריון התחילה ב-1995 את הפעילות שלה כאן והכניסה למעשה כמעט את כל החוגים שהיו קיימים במסגרת אוניברסיטת בן גוריון.
<יוסף גרנות: בשיא ההצלחה שלה היא הכילה את המחלקה לפסיכולוגיה, את המחלקה למדעי החיים, המחלקה לכלכלה, המחלקה למדעי המחשב וכך הלאה.
<יוסף גרנות: בהמשך המל"ג הודיעה לנו שלמעשה אנחנו צריכים להפסיק את הקשר עם אוניברסיטת בן גוריון ולכן התחלנו ליצור תכניות חדשות במסגרת בית הספר למדעים.
יעקב מרגי: שאני אבין, כשהם ביקשו להפסיק את הקשר עם בן גוריון, הם רצו שתהיו עצמאיים?
<עליאן אלקרינאוי: כן, זאת הכוונה.
<עליאן אלקרינאוי: זה תכנית כלל ארצית, זה לא רק לאחוה.
<יוסף גרנות: כן.
<יוסף גרנות: ולכן אנחנו התחלנו לבנות תכניות עצמאיות.
<יוסף גרנות: התכנית העצמאית הראשונה הייתה כאן במדעי החיים.
יעקב מרגי: מתי התחילה המגמה הזו?
יעקב מרגי: מתי קיבלתם את ההוראה הזו ממל"ג?
<יוסף גרנות: אני חושב שבשנת 2010 התחלנו למעשה את המהלך.
<עליאן אלקרינאוי: בהדרגה.
<עליאן אלקרינאוי: ככל שמאשרים לנו תכניות - - -
<יהודית גידלי: התנתקות מדורגת.
<עליאן אלקרינאוי: בדיוק.
<עליאן אלקרינאוי: שזו החלטה מל"גית לכלל המוסדות, לא רק לאחוה.
יעקב מרגי: זה מהלך הפוך לחלק מהמגמות של הוות"ת.
<יוסף גרנות: זה נכון.
<אתי גרובגלד: עכשיו הם הופכים את המגמה.
<יוסף גרנות: בדיוק, הם הופכים את המגמה.
<יוסף גרנות: לכן התחלנו לבנות תכניות לימוד.
<יוסף גרנות: התכנית הראשונה הייתה במדעי החיים, התחלנו עם 8 תלמידים בשנה הראשונה, היום אנחנו כבר נמצאים במצב שיש לנו בשנה הראשונה 64 תלמידים, נקווה שזה ימשיך כך הלאה.
<יוסף גרנות: אחד הדברים הייחודיים ביותר שלנו הוא הנגשה של התלמידים לאקדמיה על ידי הכלתם במסגרת מכינות.
<יוסף גרנות: המכינות שלנו יהיו כ-25-30 סטודנטים שלא יכלו להתקבל למוסדות אחרים ולכן באמצעות עבודה מאומצת הנגשנו אותם למצב האקדמי ובאמת כ-50% מהם, שהתחילו את המכינה, השתלבו במסגרת המחלקות.
<יוסף גרנות: רציתי רק לציין שגם כשחילקנו השנה תארים, את התעודות לתלמידים, היו 29 בוגרים של מדעי החיים, מהם 22 שמצאו לעצמם מסגרות לעבודה, לתעסוקה, ביניהם גם תואר מאסטר באוניברסיטאות השונות, אוניברסיטת בן גוריון, האוניברסיטה העברית, הפקולטה לחקלאות וגם אוניברסיטת תל אביב.
<אתי גרובגלד: אני רוצה להרחיב פה, יוסי.
<יוסף גרנות: בבקשה.
<אתי גרובגלד: שמי אתי גרובגלד ואני המנכ"לית.
<אתי גרובגלד: הייתי בטקס, אני גם מלמדת אותם, ההשכלה שלי היא במדעים, כימיה, אני מלמדת אותם כימיה.
<אתי גרובגלד: הייתי בטקס וזה היה טקס מרגש, מה שאותי במיוחד ריגש, כמו שיוסי אמר, 22 מהם עובדים במעבדות, בתל השומר, באיכילוב, בתעשייה כאן בסביבה.
<אתי גרובגלד: מה שאותי במיוחד ריגש, אני מכירה אותם, חלק הגיעו מהמכינות וזה היה ברור שאם הם לא היו לומדים באחוה הם לא היו מקבלים תואר אקדמי.
יעקב מרגי: אז אני אשאל שאלה, בוגרי תואר ראשון כאן במדעי החיים מתקבלים לתואר שני באוניברסיטאות?
<אתי גרובגלד: בוודאי, זה מה שהיה מרגש.
יעקב מרגי: מקומות עבודה, עזבי, בסדר.
<אתי גרובגלד: כן, לפחות 5 מהם המשיכו בבן גוריון, בתל אביב.
יעקב מרגי: זה המבחן האמיתי.
<אתי גרובגלד: לא, אבל זה לא רק המבחן האמיתי כי באמת היו שם סטודנטים, אני מכירה אותם בשמות, בפנים, שהם לא היו מגיעים לאקדמיה, אין מצב.
יעקב מרגי: עוד יותר, כשאת שומעת ש - - -
<עליאן אלקרינאוי: שהם התקבלו.
<אתי גרובגלד: אלה חבר'ה שהצלת אותם, כי אם לא, מה הם היו הולכים לעשות?
<אתי גרובגלד: היו עובדים בביטחון, בשמירה.
יעקב מרגי: אתם לא מבינים כמה מה שאתם אומרים, הנקודה הזו שדיברת וחיזקת את, במשאים ומתנים, בדיונים שלי מול המל"ג וות"ת, לקראת תכניות החומש, כנגד המקטרגים על המהלכים האלה של ההנגשה.
יעקב מרגי: אתם לא מבינים, זה נראה כאילו כולם מדברים על הנגשה ואוכלוסיות מודרות מאקדמיה, זה נשמע יפה וכולם רוצים, תתפלאו לשמוע שלהוציא מהכוח לפועל, יש הרבה ששמים רגליים עם רעשי רקע.
יעקב מרגי: גם כשאומרים פגיעה במרחב הציבורי, זה לא בדיוק זה מה שמפריע.
יעקב מרגי: יש הרבה רעשי רקע אחרים, אידיאולוגיים, וזה לא פשוט.
<אתי גרובגלד: אני יודעת.
יעקב מרגי: לכן הדברים שאתם אומרים, חשוב שיישמעו גם בפורומים הנכונים, בדיונים עם המל"ג ועם הוות"ת.
<אתי גרובגלד: הוא נותן לך את הנתונים של המחזור של שנה שעברה.
יעקב מרגי: אבל אני לא רוצה להקדים את המאוחר.
<יוסף גרנות: אני רק רוצה לחזק את מה שאמרת, אנחנו הלכנו להסמכה של מחלקה למדעי החיים ומה שאמרו לנו שם, שבגלל זה שאנחנו עושים את המכינה לא בצורה מדויקת, כפי שהמל"ג היה דורש, דוחים לנו את ההסמכה.
<אתי גרובגלד: לא נותנים לנו הסמכה קבועה.
<אתי גרובגלד: אני חייבת להתפרץ, כי זה בנפשנו, משתי סיבות.
<אתי גרובגלד: אחת, כי אנחנו עושים את המכינה לא כמו שהם רוצים שנעשה אותה.
<אתי גרובגלד: מי שרוצה שנפרט, אנחנו נפרט.
<אתי גרובגלד: ודבר שני, כי היו 3 חריגים, קיבלנו כמה חריגים, באמת?
<קריאה: 6.
<אתי גרובגלד: 6 חריגים בשלוש השנים האחרונות שהם בדקו אותן ובגלל זה אנחנו לא מקבלים הסמכה קבועה.
<אתי גרובגלד: ואתה יודע מה?
<אתי גרובגלד: שלא ייתנו לה, שיחתכו לנו עוד שנה ונעשה משהו שאנחנו מאמינים בו.
יעקב מרגי: אל"ף, כל הכבוד, יש כמה תפיסות בוויכוח שלנו איתם.
יעקב מרגי: יש תפיסה שאומרת שבשערי הכניסה אל תשים שום חסם, בשערי היציאה אל תוותר אפילו בפסיק.
<אתי גרובגלד: אבל הנה - - -
<עליאן אלקרינאוי: בדיוק, תן לנו את ההזדמנות הזאת.
יעקב מרגי: תן לנו להביא לך את אותו סטודנט באותה רמה, אנחנו מתחייבים לא לפגוע ברמה.
יעקב מרגי: יש תפיסה כזו שאומרת שלא.
יעקב מרגי: לצערי הרב, ולא יודע אם לא נעלם מכם, מי שעקב אחרי היוזמות של הוועדה, הייתי אמור לקיים דיון על שוני בתנאי הקבלה למכללות.
יעקב מרגי: פה מל"ג מתערב, שם לא מתערב, פה משאיר חופש, שונות בין תנאי הקבלה במוסדות האקדמיים.
יעקב מרגי: כשרציתי לקיים דיון בנושא, בדחילו ורחימו הם ביקשו 'תבטל את הדיון לקראת החומש'.
יעקב מרגי: ההערכה שלי, בתכנית החומש הקרובה הזו, יהיו מרכיבים בסוגיית תנאי הקבלה.
יעקב מרגי: אני לא יודע מה הם עדיין.
<אתי גרובגלד: סליחה שאני עוד אומרת, זה לא משנה שיש אחר כך תנאים, אבל בסוף יש ועדה שלא מעניין אותה.
<אתי גרובגלד: הוועדה מורכבת, חלקם מפרופסורים באוניברסיטה, שמדברים אלינו בהתנשאות שלא תאומן.
<אתי גרובגלד: אנחנו פשוט עברנו את זה לא מזמן, התנשאות שלא תאומן, מתווכחים איתנו.
יעקב מרגי: לא יכול להיות, הם - - -
<אתי גרובגלד: לא, באמת, 6 קיבלנו שלא לפי תנאי הקבלה.
יעקב מרגי: מילא אני אומר את זה, למה את אומרת?
<אתי גרובגלד: תבדקו איך הם יצאו.
<יוסף גרנות: אני אמשיך.
יעקב מרגי: אתם מחזקים, כי אני מרגיש שאני בן אדם הזוי ואתם מחזירים אותי למציאות.
<יוסף גרנות: אני רוצה להציג את המחלקה לפסיכולוגיה.
<עליאן אלקרינאוי: לא להיכנס לפרטים, רק את התכניות.
<יוסף גרנות: במחלקה לפסיכולוגיה השנה נכנסו 6 תלמידים שסיימו למסגרות של האוניברסיטאות.
<יוסף גרנות: כאן ראש המחלקה לפסיכולוגיה תעיד על כך שהם היו תלמידים מצוינים והם נכנסו לתכניות מאסטר באוניברסיטאות הטובות בארץ.
<אתי גרובגלד: אחד סטודנט יוצא אתיופיה.
<אתי גרובגלד: אז שיתווכחו איתנו על תנאי קבלה, פסיכולוגיה תואר שני.
<יוסף גרנות: דבר נוסף, יש לנו את התכנית של 30 פלוס, שאנחנו מאפשרים לאנשים שנמצאים פה באזורנו לקבל השכלה במסגרת אחוה ועל ידי כך תורמים להעלאת איכות האנשים בסביבתנו.
<יוסף גרנות: אני אפסיק כאן, כדי לא להמשיך.
<עליאן אלקרינאוי: אבל מה שחשוב כאן בתהליך הזה, מה שדיברתי קודם, הנגשת ההשכלה הגבוהה.
<עליאן אלקרינאוי: דרך ההנגשה אנחנו מנסים, במכינות הייעודיות והמכינות שלנו, להביא את האנשים האלה גם למצב שכן יכולים ל - - -
<יוסף גרנות: בדיוק.
<עליאן אלקרינאוי: זאת אומרת אנחנו הקמנו, ונדמה לי שזה מאוד חשוב לציין את זה, גם למגזר הבדואי עשינו שנת שילוב.
<עליאן אלקרינאוי: אלה שלא הצליחו להתקבל, הכנסנו אותם לתכנית ייחודית, שהם למדו גם עברית, גם אנגלית, גם מיומנויות למידה והכרנו להם במספר קורסים וזה באמת היה מסלול של הצלחה.
<עליאן אלקרינאוי: בשנה הראשונה היו 17, השנה יש לנו כ-46-48.
<עליאן אלקרינאוי: זה בהחלט גם מדבר על הנושא של הנגשה.
<עליאן אלקרינאוי: אבל אני חושב שהעיקרון מאוד ברור.
<יעל פישר: אני רק אשלים שאולי חשוב כן לציין שאנחנו השנה, תשע"ז, פותחים שתי תכניות חדשות, אחת זה BA רב תחומי, שאנחנו מאמינים שזאת תהיה תכנית חשובה מאוד שתאפשר נגישות לאוכלוסייה מאוד רחבה, ואנחנו פותחים תכנית נוספת, מקווים, של מערכות מידע.
<יעל פישר: זו תכנית שהייתה בוורסיה אחרת תחת אוניברסיטת בן גוריון ואנחנו השנה מנסים לפתוח אותה כעצמאית.
<יעל פישר: כמובן בתכנית החומש יהיו עוד תכניות, אבל אלה התכניות.
<אתי גרובגלד: אגב, אני מרימה להנחתה - - -
<עליאן אלקרינאוי: תיכף נגיע אלייך, תני לאנשים - - -
<אתי גרובגלד: אני לא בסדר היום.
<אתי גרובגלד: ה-BA מערכות מידע זה תכנית קלאסית לחרדים, כי זו תכנית שנותנת עבודה - - -
<עליאן אלקרינאוי: את רוצה דף, שתכתבי ואחר כך תתייחסי לדברים?
<אתי גרובגלד: אין לנו עוד הסמכה, אז אנחנו לא יכולים לעשות קבוצה לחרדים.
<עליאן אלקרינאוי: יעל, בבקשה.
<יעל פישר: אני אחלק את זה לשניים, אני אעשה את זה מאוד קצר.