GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: ברגע ששמעתי אותו זה הביא לי סטירת לחי לפרצוף והטיח בי את המציאות בפנים.
<פפי יקירביץ': הוא לא אמר - - -
יעקב מרגי: הוא אמר, גישה של "שוברים שתיקה", רגע, אני אומר, אני אומר, תזכרי את הגישה של "שוברים שתיקה", זו גישה ראויה שתילמד ושנחשוף את התלמידים לגישה הזו ולעומת זאת, אלה שחולמים על אידיאולוגיה של ארץ ישראל שלמה הם בעלי תפיסה "משיחיסטית, שמיימית, שלא מציעה שום אופק ושום פתרון, לכן אסור לחשוף את תלמידי ישראל לגישה הזו".
<פפי יקירביץ': אז אנחנו - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, תקשיבי.
יעקב מרגי: יכול להיות שיש לך כוונות טהורות אבל יהיו פה אנשים שירצו לקחת את מה שחשבת לומר החוצה.
יעקב מרגי: פה ועדת החינוך של כנסת ישראל לא רוצה להתערב בחופש האקדמי.
יעקב מרגי: אנחנו כן רוצים לוודא שאין מסננת הפוכה, לא רוצים שתסנני תכנים.
יעקב מרגי: כמובן שאלה שפועלים וחותרים תחת קיומה של מדינת ישראל, אין להם מקום בבמה הציבורית ולא בתקציב הציבורי.
יעקב מרגי: בזה אין ספק אבל כשאני אומר "גישות אידיאולוגיות באקדמיה" אני רוצה לוודא שכל הגישות האידיאולוגיות מקבלות במה בחוץ אקדמי, במסגרות האלו.
<פפי יקירביץ': אני חושבת, אדוני, שאני יכולה להגיד ולומר בוודאות שאין אבחנה בתכנית שמדברים עליה, לגבי אותם ארגונים.
<פפי יקירביץ': אין אבחנה, אין בדיקה של התכנים האם מדובר - - - .
<פפי יקירביץ': מה שבוחנים הוא האם מדובר בארגון שפועל בקהילה כמו הרשימה של הארגונים שנתתי.
<פפי יקירביץ': אם יבוא מחר ארגון שפועל למען זכויות אדם ויש לו אג'נדה ימנית אבל הוא מייצג זכויות אדם, אז גם אותו ארגון יוכר כארגון, לגיטימי או לא, מדובר בארגון חוקי.
אמיר אוחנה: זה קרה?
<פפי יקירביץ': אני לא יכולה להגיד לך כי אין לי נתונים של שבע עשרה שנה.
מירב בן ארי: את נותנת בעצם אפשרות שסטודנטים יהיו חלק מארגון שמגן על זכויות של מחבלים.
מירב בן ארי: אל תתני לי את הסניגוריה - - -
<פפי יקירביץ': כמו שהסניגוריה הציבורית - - -
מירב בן ארי: הסניגוריה הציבורית היא: אל"ף לפי חוק, בי"ת הם מקבלים כסף, גימ"ל הם מבחינתי - - -
<פפי יקירביץ': זו הכוונה שלנו.
מירב בן ארי: לא, למה את נותנת לגיטימציה לסטודנטים להגן על מחבלים?
מירב בן ארי: תסבירי לי.
יעקב מרגי: ענתה לך ואומרת לך - - -
יעקב מרגי: גם הסניגוריה הציבורית - - -
מירב בן ארי: לא, מה קשורה הסניגוריה ציבורית?
מירב בן ארי: היא כלי של מדינת ישראל, היא חלק מהפרקליטות, זה משהו שמקבלים עליו כסף ואילו פה זה ענין של התנדבות.
מירב בן ארי: אני באה ואומרת דבר כזה: את נותנת לגיטימציה היום לסטודנטים ללכת ולהגן על מחבלים בבית משפט.
מירב בן ארי: עם כל הכבוד, היא לא צריכה לראות את זה, ולא היא צריכה לראות את זה.
מירב בן ארי: אלה לא הסטודנטים שאנחנו רוצים.
מירב בן ארי: האם זה מה שאת רוצה?
אמיר אוחנה: אגב, תפתחו משרד פרטי, תעשו מה שאתם רוצים, אבל פה אלה כספי צבור, אלה כספי משלם המסים.
יעקב מרגי: חבר הכנסת שמולי צריך לצאת ורוצה להתבטא.
יעקב מרגי: יהודה, ברוך הבא, בוקר טוב.
יעקב מרגי: קדימה, בבקשה, חבר הכנסת שמולי ברשות דיבור, נא לא להפריע.
איציק שמולי: אני מצטער, אני צריך לצאת לדיון אחר אז אני אגיד ואני אצא.
איציק שמולי: קודם כל אני מזדהה עם מה שאתם אמרתם.
איציק שמולי: הדברים שלכם, כואב לשמוע את זה, ההתייסרות היומיומית שלכם נשמעת דרך המלים ואי אפשר להישאר אדיש לעניין הזה.
איציק שמולי: אני רוצה להתייחס למה שאמרה היועצת המשפטית של האוניברסיטה.
איציק שמולי: אני חושב שבסופו של דבר המבחן הוא האם כאשר תבוא עמותה מהצד הימני של המפה הפוליטית, בהתחבר למה שאמרת אדוני היושב ראש, ותנסה לקדם התנדבות בעמותה, עמותה שאני באופן אישי לא מסכים עם עמדותיה אבל בסופו של דבר יש לה זכות שווה וצריכה להיות לה זכות שווה מול האוניברסיטה, שגם אצלה תהיה אותה התנדבות, האם זה יעמוד במבחן התוצאה, כן או לא?
איציק שמולי: אני מזמין את העמותות שאני לא נימנה עם תומכיהן אבל "אם תרצו" ואחרות, לנסות להעמיד את הדבר הזה במבחן המציאות.
יעקב מרגי: תנועת "אם תרצו" נמצאים כאן?
יעקב מרגי: אני אתן לכם עוד מעט.
איציק שמולי: הדבר השני ואני רוצה להגיד משהו שהוא לא פופולרי ואני מזכיר לכולם פה בחדר, אני, נראה לי פה היחיד שמשלם מחיר פוליטי על זה שלפעמים אני יוצא כנגד פעילות של עמותות מהצד השמאלי ואני מרגיש נוח להגיד את זה.
איציק שמולי: מה שאומרת היועצת המשפטית הוא נכון, כיוון שאם אנחנו כמחוקקים רוצים להעמיד לאוניברסיטה סרגל אחר שלפיו עמותות ייכנסו כן או לא, אנחנו צריכים לעשות את זה, זה באחריות שלנו.
איציק שמולי: אני לא חושב שצריך לקדם חקיקה כזו אבל זה באחריות שלנו, זה לא באחריות שלה.
איציק שמולי: תארו לכם שמחר, הרי לפני שנה היה פה דיון על העובדים הזרים, או לפני שנתיים, כמה הם סכנה ואני לא נכנס לדיון אבל יכול להיות שבדיון אחר שנשב בו פה, בוועדת החינוך, יעלו קולות אודות האיום הדמוגרפי שמייצרים העובדים הזרים ואיך האוניברסיטה העברית נותנת יד לסכנה הדמוגרפית הזאת, אז תעמוד פה נציגת האוניברסיטה העברית ותגיד: מה אתם רוצים ממני?
איציק שמולי: אני לא קובעת, אני לא יכולה להגיד אם העמותה הזאת חוקית או לא חוקית.
איציק שמולי: ואחרי כן, "הבית הפתוח", יכולים להיות פה חבר כנסת בבית הזה שיבואו ויגידו: חבר'ה, עמותה שמקדמת את זכויות הלה"טבים במדינת ישראל במדינה יהודית לא תקום ולא תהיה.
איציק שמולי: אני חס וחלילה לא רוצה לעשות השוואה עם המקרה - - -
מירב בן ארי: כן, זה לא אותו דבר.
איציק שמולי: זה כן אותו דבר כי אם אנחנו רוצים שהם לא יכניסו או לא יאפשרו התנדבות במקומות מסוימים ואני מתנגד מכל וכל למה שאותה עמותה אמרה לך בבית המשפט, זה דבר הזוי, זה דבר מקומם, שאי אפשר להסכים לו אבל אני רוצה להגיד שבמקום לזרוק את האחריות עליהם, האחריות היא עלינו.
איציק שמולי: אם אנחנו רוצים שזה לא יהיה שם צריך להעמיד סרגל אחר חוץ מחוק העמותות לאותם מוסדות אקדמאיים.
יעקב מרגי: ועד אז עלינו לוודא שהמסננת אינה קיימת לכולם.
מירב בן ארי: למה לא לתת גם שיקולים, אתה יודע, לאוניברסיטה - - -
אמיר אוחנה: הוא אמר:
אמיר אוחנה: לא יכול להיות שזה יהיה רק חוק העמותות אבל צריך לחשוב על קווים אדומים.
מירב בן ארי: אנחנו לא יכולים.
איציק שמולי: מירב, מה זה "שיקולים"?
איציק שמולי: מחר תבוא עמותה של ילדי העובדים הזרים, אני חושב שזה לא אִיוּם, מישהו אחר בבית יחשוב שזה כן אִיום, אז על פי מה תחליט היועצת המשפטית של האוניברסיטה אם זו עמותה כשרה או לא כשרה?
יעקב מרגי: תנועת אם תרצו, בבקשה.
יעקב מרגי: רבותי, תנסו למקד לכותרת של הדיון.
יעקב מרגי: מי שיזם את הדיון ואני אישרתי אותו, עשינו כדי לוודא שזה לגיטימי, מה שעושה האוניברסיטה.
יעקב מרגי: עזבו את רעשי הרקע האחרים והאידיאולוגיה, שכל אחד ימשיך בקו שלו, אנחנו מנסים לראות האם יש לזה מקום, תנסו לתרום לדיון בקטע הזה.
<מתן פלג: בוקר טוב לך, יושב ראש הוועדה ולכולם.
<מתן פלג: חשוב לי לשים פה דבר על השולחן.
<מתן פלג: כשמדברים על פוליטיזציה באקדמיה, ומדברים כל הזמן על פוליטיזציה באקדמיה ועל ההשפעה שלה על סטודנטים, לא מדברים רק על אוירה, כי יש כאן מהלך של ארגונים פוליטיים.
<מתן פלג: אלה לא ארגוני זכויות אזרח או ארגונים אלטרואיסטים, אלה ארגונים שממומנים על ידי ממשלות זרות, כלומר, אין יותר פוליטי מהם, כדי לקדם אג'נדה פוליטית בתוך האקדמיה והאקדמיה הישראלית, במקום להיאבק בפוליטיזציה יש לה איזושהי פרצה בגדר והארגונים האלה נכנסים.
<מתן פלג: המוקד להגנת הפרט, כמו שאמרת, במימון ממשלות זרות, מגן על מחבלים בבג"ץ.
<מתן פלג: "בצלם", "האגודה לזכויות האזרח", "במקום", "בלדנא", "רבנים לזכויות אדם", אלה ארגונים שחתומים על דוח גולדסטון שהאשים את חיילי צה"ל בפשעי מלחמה.
<מתן פלג: אין דבר יותר פוליטי מזה.
<מתן פלג: האם אנחנו רוצים שהאקדמיה הישראלית תיתן 4 נקודות זכות ומלגה לכאלה ארגונים?
<מתן פלג: למה?
<מתן פלג: הם מקבלים מממשלת גרמניה.
<מתן פלג: זו לא פוליטיזציה באווירה, זה משהו מאד קונקרטי, זו חדירה של ארגונים פוליטיים, ארגוני תעמולה שהם גם כך יושבים על מאות אלפי דולרים, למה שאנחנו ניתן להם?
יעקב מרגי: אני רוצה להתגרות בך, אני רוצה להיות הקטגור, שתישמע יותר חד.
יעקב מרגי: אני מוסד אקדמי, אני צריך לחשוף את התלמידים שלי לכול.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, גם יש לי תלמיד בקורס, אפילו במזרחנות ואני אומר לו: לך תלמד מה קורה במדינה המוסלמית ההיא במזרח, שהיא אבי אבות הטומאה בקטע של זכויות אדם ואני נותן לו תואר על זה, אני נותן לו תואר.
יעקב מרגי: אני חושף אותו, האם אני מעודד את האנשים להיות כמו, סליחה, כמו באשר אסאד או כמו שהיה מועמר קדאפי?
יעקב מרגי: השאלה היא איפה אתה מותח את הקו?
<מתן פלג: לא, אבל - - -
יעקב מרגי: סליחה, בוא ואחדד, אני אתן לך, אני מחדד.
אמיר אוחנה: ללמוד על גרמניה הנאצית לא הופך אנשים לנאצים.
יעקב מרגי: אז איפה הקו?
<מתן פלג: אני למשל עשיתי את התואר השני שלי בחקר סכסוכים והסכסוך שלמדתי, שממש נכנסתי לעובי הקורה שלו בפנים, זה מאבק שהיה בתוך שכונת שייח' גראח, בין ארגוני השמאל הקיצוני לוועד השכונות הערבי שם.
<מתן פלג: כדי לחקור את הנושא לא הלכתי להתנדב בוועד הערבי של שייח' גראח וגם לא בארגון שמאל קיצוני.
<מתן פלג: חקרתי אותם, חקירה היא דבר חשוב.
<מתן פלג: חדירה של ארגונים פוליטיים שמשנים את צביונה של האקדמיה זה לא הגיוני.
<מתן פלג: זה לא הגיוני.
יעקב מרגי: ההתנדבות - - -
<מתן פלג: אם אתה מתנדב בארגון "בצלם" אז בבקשה - - -
יעקב מרגי: אתה רואה?
יעקב מרגי: הייתי חייב לחדד כדי לחלוב ממך.
יעקב מרגי: גברת יקירביץ', אומר לך מתן פלג: רוצה לחשוף אותם – תחשוף, למה להקנות זכות על התנדבות?
<פפי יקירביץ': קודם כל, הזכות, אני רוצה להדגיש שהיא מוקנית רק על הפעילות בכיתה - - -
יעקב מרגי: למה זה חלק - - -
<פפי יקירביץ': למה זה חלק מהקורס - - -
יעקב מרגי: אני אתן לך, רגע, מילא, אני מבין, בבתי הספר התיכוניים אנחנו רוצים לעודד, לארגן את התלמידים להתנדב בקהילה אבל פה הסטודנטים הם בדרך כלל, לרוב, אחרי צבא, אחרי שעשו שירות אזרחי, שרות לאומי, או אחרים בקהילה, למה אני צריך את הקטע הזה של ההתנדבות?
יעקב מרגי: אולי נוציא את הקטע של ההתנדבות ובא לציון גואל.
יעקב מרגי: זה לא חלק מהאקדמיה להתנדב.
<פפי יקירביץ': החלק האקדמי פה הוא הרצון של מארגני הקורס שאותם הסטודנטים יהיו חלק, יבינו, יבינו מה קורה בחברה האזרחית, בקהילה, ולכן ישתתפו באופן פעיל באותם הארגונים כדי להבין מה קורה שם.
<פפי יקירביץ': יושבים שם שמונה שעות בשבוע - - -
מירב בן ארי: שמונה שעות בשבוע?
יעקב מרגי: כמה קורסים יש לנו באקדמיה, אני לא רוצה לספור, כי אפילו במל"ג לא יודעים, רגע, תני לי, כמה קורסים יש באקדמיה שאנחנו רוצים שהסטודנטים יבינו ויכירו וילמדו ויידעו ולא, רגע, ולא מאלצים אותם להתנדב.
מירב בן ארי: כשהולכים להתנדב ולהכין שיעורי בית עם נוער בסיכון, אתה אומר, בסדר, הולך לבית הפתוח - - -
יעקב מרגי: מירב, השאלה - - -
מירב בן ארי: סליחה רגע, אותה אחת שמתנדבת במוקד הולכת להיות עורכת דין?
מירב בן ארי: הרי היא עושה קורס כללי.
מירב בן ארי: זה לא כמו פרקטיקום, זו לא כמו התמחות, כשאת לומדת עבודה סוציאלית ועושה פרקטיקום משנה ב', אם את לומדת פיזיותרפיה אז אני מבינה את העניין, היא צריכה ללכת לבית חולים להתמודד אבל מה כאן העניין?
מירב בן ארי: היא הולכת עכשיו להיות עורכת דין?
מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין במה היא צריכה להתנסות - - -
יעקב מרגי: בסדר ואני רוצה להבין, עוד שאלה ותעני לשלושת השאלות.
יעקב מרגי: האם את מבינה את החשש של מתן פלג, בקטע של ההתנדבות?
<פפי יקירביץ': אני מבינה את החשש, אני לא חושבת שהוא במקום אבל - - -
<פפי יקירביץ': אני לא חושבת שהוא במקום כי אני סומכת.
<פפי יקירביץ': קודם כל, אני חושבת שאם אנחנו, כמו שהסניגוריה הציבורית, אם יש מתמחה - - -
מירב בן ארי: עוד פעם הסניגוריה ציבורית.
<פפי יקירביץ': והוא מתמחה - - -
מירב בן ארי: זו לא התמחות.
<פפי יקירביץ': אולי תרשי לי?
מירב בן ארי: ההשוואה הזו לסניגוריה אינה רלבנטית.
יעקב מרגי: אני חייב להגן עליה, מירב.
מירב בן ארי: היא לא רלבנטית.
<פפי יקירביץ': אל תקבעי לי מה רלבנטית ומה לא.
מירב בן ארי: בניגוד אלייך, גבירתי, לי מותר לקרוא קריאות ביניים, אז אל תנסי לחנך אותי, זה אחד.
מירב בן ארי: אני כבר סיימתי גם תואר ראשון וגם את התואר שני שלי, מותר לי להעיר לך קריאות ביניים.
מירב בן ארי: זה חלק מהזכויות שלי כחברת כנסת, אין לנו הרבה אז לפחות זה, אז תשיבי כשתצטרכי להשיב.
מירב בן ארי: אותה אחת שמתנדבת במוקד להגנת הפרט, אותה סטודנטית שפגשה האם השכולה, מה היא לומדת, אם זו מזרחנות אז היא עושה קורס כזה?
מירב בן ארי: אם את אומרת לי: מירב, היא עורכת דין אז אני אומרת: בסדר, אולי זו ההתמחות שלה, אבל מה היא לומדת, מדעי הרוח?
<קריאה: בפקולטה למשפטים.
מירב בן ארי: בפקולטה למשפטים זו ההתמחות?
מירב בן ארי: זו התמחות?
יעקב מרגי: זו לא התמחות.
<פפי יקירביץ': במסגרת - - -
מירב בן ארי: ברור שזו לא התמחות.
<פפי יקירביץ': כמו שיש מאות קורסים באוניברסיטה, אני קודם כל רוצה לענות לך במישור העקרוני ואחר כך במישור המעשי.
יעקב מרגי: תשיבי.
<פפי יקירביץ': במישור העקרוני, אני חושבת שהאוניברסיטאות והיה לנו דיון לא מזמן על הסטודנטים לווטרינריה, היה פה דיון, למה סטודנטים לווטרינריה צריכים - - -
יעקב מרגי: בהזדמנות הזו אני מודיע לך שמאחר וזה לא נפתר יהיה דיון נוסף.
<פפי יקירביץ': אבל אני חושבת שמי שקובע את התכנים האקדמיים הוא אתם, בבית הזה.
<פפי יקירביץ': לו הייתם רוצים שזה יהיה אחרת ואותם המוסדות להשכלה גבוהה שקיבלו הכרה מהמל"ג - - -
אמיר אוחנה: אולי היינו רוצים שיהיה אחרת.
<פפי יקירביץ': אז אולי מחר, כמו שאמר חבר הכנסת שמולי, אולי מחר יישב פה מישהו שיחשוב שזו תועבה - - -
אמיר אוחנה: אז אולי אנחנו צריכים לשבת ולגבש משהו שיהיה קונצנזוס, שיהיה מקובל אבל שיהיו קווים אדומים, כי מה שאת אומרת לי היום הוא שחוק העמותות הוא הקו האדום.
<פפי יקירביץ': נכון, כי אנחנו לא מערכת משפטית נפרדת.
<פפי יקירביץ': אנחנו לא קובעים את הנורמות במדינת ישראל, את זה המחוקק קובע.
<פפי יקירביץ': רק רגע, אני רק רוצה לענות לגבי הקורסים.
<פפי יקירביץ': יש מאות קורסים, יש קליניקות למשפטים שיושבים בהן סטודנטים ומתנדבים.
<פפי יקירביץ': יש סטודנטים שיושבים בהוצאה לפועל, בטאבו, יש סטודנטים שיושבים באלף ואחד ארגונים.
<פפי יקירביץ': זה מאוד מאוד מקובל באקדמיה, זה גם קיבל עידוד של המל"ג הנושא הזה.
<פפי יקירביץ': אנחנו רוצים שהאקדמיה, בדיונים אחרים תגידו: אנחנו יושבים שם במגדל השן, למה - - -
יעקב מרגי: בואו נשמע את מגדל השן האקדמי.
יעקב מרגי: תני לי לשמוע את מגדל השן האקדמי.
יעקב מרגי: המל"ג.
יעקב מרגי: בבקשה, מה יש לך לומר בנושא?
יעקב מרגי: חוץ מצמד המלים החופש האקדמי מותר לך להגיד הכול היום.
<מרק אסרף: אני מוכן לדלג על זה ולהגיד שהמל"ג נדרשה מספר פעמים והקדישה לזה הרבה זמן בישיבות והחלטות לנושא של מניעת פוליטיזציה באקדמיה.
<מרק אסרף: המל"ג דוחה מכל וכל כל ניסיון לפוליטיזציה במוסדות להשכלה גבוהה ופורסת את הדגל ואת העיקרון של חשיפת הסטודנטים למגוון הדעות, למגוון האידיאולוגיות, למגוון הטיעונים שהם רלבנטיים לכל - - -
אמיר אוחנה: זה קורה?
אמיר אוחנה: להשקפתכם זה קורה?
יעקב מרגי: הנה, האם יש לך מנגנון בקרה שאכן זה קורה על הקשת הרחבה של מגוון הדעות?
<מרק אסרף: כן, המל"ג פרסה את העקרונות האלה ואנחנו ראינו שלתר
<מרק אסרף: גם אותם לשפת המעשה, ליומיום, לאמות מידה ולעקרונות של היומיום, איך לדון בפניות ובתלונות, זה קצת יותר קשה, זה מורכב.
<מרק אסרף: יש הרבה דברים מורכבים בעקרונות הללו ולכן, שר החינוך ויושב ראש המל"ג מינה רק בתחילת החודש את פרופ' אסא כשר מאוניברסיטת תל אביב, לגבש, להיוועץ בצבור ולהיוועץ עם הגופים ולגבש קוד אתי למוסדות להשכלה גבוהה, לממשקים שבין האקדמיה לפעילות הפוליטית.
<מרק אסרף: את הקוד האתי הזה הטילו על הפרופסור לעבוד על זה כארבעה חודשים ואחר כך להביא את ההמלצות שלו בפני המל"ג.
<מרק אסרף: המל"ג תקיים על זה דיון ותאשר מה שתאשר מתוך אותן המלצות.
<מרק אסרף: לדעתי זה מבנה - - -
יעקב מרגי: ספציפית על הדיון הזה.
<מרק אסרף: ספציפית לדיון הזה, המועצה להשכלה גבוהה הכירה באוניברסיטה העברית ובפקולטה למשפטים לפני עשרות שנים.
<מרק אסרף: זה לא שהיום מונח קורס לזכויות האדם לפתחה של המל"ג ואומרים: האם אתם מכירים בקורס או לא?
<מרק אסרף: זה חלק מהפקולטה למשפטים, הקורסים האלה מוכרים - - -
יעקב מרגי: ולמרות שאתם במגדל השן האקדמי ואני מקפיד לומר לכם את זה, האם אתם שומעים את רעשי הרקע בדיון הציורי בחברה הישראלית?
יעקב מרגי: הרי אתם יכולים להידרש לסוגיות גם אם לא פנו אליכם לאשר קורס כזה או אחר.
יעקב מרגי: השאלה היא אם זה קיים, אם יש אינטראקציה כזו, האם יש לכם מגע עם הדיון הציבורי?
<עמרי גולן: אשיב לך.
יעקב מרגי: מי ישיב לי?
<עמרי גולן: עורך דין עמרי גולן מהמל"ג.
<עמרי גולן: אנחנו מרכזים את הפניות שאנחנו מקבלים, הן מימין והן משמאל ולכן אנחנו הולכים על הדרך הזו של הכנת קוד אתי; להגיד בדיוק מה ראוי ומה לא ראוי, על מה כדאי לדבר באקדמיה ועל מה לא כדאי לדבר.
<עמרי גולן: לכן פנינו לפרופ' אסא כשר.
<עמרי גולן: יש לי פה את הקלסר שפרופ' כשר קיבל ויקבל בימים הקרובים, בין היתר גם דוחות של "אם תרצו" וגם פניות של גורמים אחרים.
<עמרי גולן: הוא יעבור על הכול.
<עמרי גולן: הוא ייפגש עם מי שייפגש.
<עמרי גולן: גם עם נציגי "אם תרצו" וגם עם ארגוני שמאל.
<עמרי גולן: הוא יקשיב לרחשי הצבור וינסח משהו שאני חושב שיהיה מקובל על כולם.
<עמרי גולן: המועצה להשכלה גבוהה תחליט אם לאמץ או לא לאמץ את הקוד האתי הזה ואני חושב שזה ייתן מענה, אני מקווה, מוסכם על כל הצדדים.
יעקב מרגי: מר מזרחי.
<דורון מזרחי רוזנפלד: שמי מזרחי דורון ואני לצערי, הטרור הפלשתיני פגע בי פעמיים.
<דורון מזרחי רוזנפלד: לפני שלש עשרה שנים שכלתי את אחי הקטן בפיגוע חבלני בירושלים, בקפה "הלל", אלון מזרחי זכרונו לברכה שהיה מאבטח במקום.
<דורון מזרחי רוזנפלד: בנוסף לזה, לפני שנה שכלתי את בני, חייל צה"ל זיו מזרחי, גם בפיגוע חבלני, בתחנת הדלק ב-443.
<דורון מזרחי רוזנפלד: אני באתי לפה כי אני לא יכול לשבת בבית.
<דורון מזרחי רוזנפלד: אני רוצה שתבינו שאני מחפש את הדרכים להתרומם ואחרי יום כזה אני ממוטט אבל אני לא יכול לשבת בבית כשאני שומע את מה שקורה פה.
<דורון מזרחי רוזנפלד: אני רחשי הצבור.
<דורון מזרחי רוזנפלד: דיברתם על רחשי הצבור – אני רחשי הצבור.
<דורון מזרחי רוזנפלד: לי אין מקום להכיל יותר.
<דורון מזרחי רוזנפלד: אתם צריכים להבין שנגמרה ההכלה.
<דורון מזרחי רוזנפלד: אי אפשר להכיל יותר.
<דורון מזרחי רוזנפלד: שיכלתי אח לפני שלש עשרה שנים.
<דורון מזרחי רוזנפלד: המחבל אמנם התפוצץ ביחד עם אחי אבל זה ששלח את המחבל הזה ישב בכלא ושוחרר בעסקת שליט.
<דורון מזרחי רוזנפלד: פנו אלינו, אמרו לנו: תקשיבו, אנחנו רוצים לשחרר.
<דורון מזרחי רוזנפלד: אנחנו משפחה שכולה, מבינים את הצער, מבינים את הכאב של ההורים, הסכמנו ונתנו את האישור שלנו שישוחרר המחבל.
<דורון מזרחי רוזנפלד: מאז האירוע השני שהבן שלי נרצח, אני מחכה שיהרסו את הבית של המחבל ואומרים לי: תקשיב, לא יכולים להרוס את הבית.
<דורון מזרחי רוזנפלד: למה?
<דורון מזרחי רוזנפלד: כי יש רק הורה אחד, ההורים גרושים, אחד ההורים נפטר, ההורה השני לא גר בארץ, יש ילדים קטנים, אז לא הורסים את הבית.
<דורון מזרחי רוזנפלד: או.קיי.
<דורון מזרחי רוזנפלד: הלכתי ליועץ המשפטי לדבר אתו, קצת לשפוך את לבי לגבי גירוש.
<דורון מזרחי רוזנפלד: אין גירוש, אי אפשר, אנחנו מדינה נאורה, לא יכולים לעשות דבר כזה לא יכולים לגרש משפחות של מחבלים, לא יכולים.
<דורון מזרחי רוזנפלד: או.קיי., אישורי עבודה, אני צריך ללכת לבדוק, אני, האזרח הקטן הלכתי לבדוק.
<דורון מזרחי רוזנפלד: בני המשפחה ממשיכים לעבוד ויש להם אישורי עבודה בישראל.
<דורון מזרחי רוזנפלד: פשוט, מבחינת אותה המשפחה עולם כמנהגו נוהג ורק אנחנו, אני, עולמי חרב עליי, חרב.
<דורון מזרחי רוזנפלד: אין יום, אין לילה, אין חיים.
<דורון מזרחי רוזנפלד: אני רוצה שתגידו לי מה פשעו של הילד הזה, הילד הזה, מה הפשע שלו?
<דורון מזרחי רוזנפלד: שלושה חודשים שירת בצה"ל, שלושה חודשים.
<דורון מזרחי רוזנפלד: תסתכלו עליו.
<דורון מזרחי רוזנפלד: בן שמונה עשרה.
<דורון מזרחי רוזנפלד: איך אני יכול לשבת בבית כשאני שומע שיש ארגונים מהמס שאני משלם.
<דורון מזרחי רוזנפלד: אני עובד, משלם מסים, מכספי המסים שלי אני צריך לממן ארגונים כאלה?
<דורון מזרחי רוזנפלד: איך אני יכול לשבת בשקט ולא לעשות כלום?
<דורון מזרחי רוזנפלד: אתם חייבים להפסיק את ההצגה הזו.
<דורון מזרחי רוזנפלד: חייבים.
<דורון מזרחי רוזנפלד: תודה רבה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אמיר אוחנה.
מירב בן ארי: זו פשוט בושה וחרפה לנו, שאנחנו יושבים פה ואתה מנהל דיון.
מירב בן ארי: אני יושבת פה ואני אומרת לעצמי: חבל שהמוקד להגנת הפרט לא מגן על משפחות שכולות כמו שהוא מגן על המחבלים.
מירב בן ארי: פשוט בושה.
יעקב מרגי: מירב, אנחנו המחוקקים.
יעקב מרגי: אדרבא - - -
מירב בן ארי: זה לא קשור למחוקק.
יעקב מרגי: תבואי תחוקקי.
יעקב מרגי: בואי נאתגר - - -
מירב בן ארי: חבר הכנסת מרגי, זה - - - לא נגמר בחקיקה.
מירב בן ארי: צריכים להיות שיקולים הומניטריים.
מירב בן ארי: זה מה שצריך להיות.
מירב בן ארי: מה זה קשור לחקיקה?
מירב בן ארי: חקיקה נגד "שוברים שתיקה", אתה חושב שזה יגיע?
מירב בן ארי: לא, כי זה לא - - -
יעקב מרגי: אנחנו רוצים להיות כנים ולתת מענה - - -
מירב בן ארי: יש שיקולים הומניטריים, שיושבת הגברת ושומעת את האנשים האלה ובאה ואומרת:
מירב בן ארי: אולי הארגון הזה לא יתאים להיות חלק מקבלת נקודות זכות.
מירב בן ארי: מה זה קשור - - -
מירב בן ארי: לא קשור, יש שיקול דעת.
מירב בן ארי: יושבות פה משפחות שכולות, נקרע לי הלב - - -
יעקב מרגי: אני אתן לך תשובה.
מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין את האנשים האלה.
מירב בן ארי: אין, אין לך תשובה, התשובה צריכה להיות כאן, זו פשוט בושה.
יעקב מרגי: אולי תני לי קרדיט, לפחות תאמרי אם דיברתי שטויות או אם לא.
יעקב מרגי: מחר מחרתיים, תקשיבי, תקשיבי מירב, צריך לומר את האמת.
יעקב מרגי: הכי קל לזרוק את זה - - -
מירב בן ארי: זה לא לזרוק את זה.
יעקב מרגי: תני לי, אני לא מצליח להוציא משפט.
מירב בן ארי: אין להם שום אחריות.
יעקב מרגי: הכי קל לזרוק את זה על מי שאמון על חוט דק מאד, דק מאד, של אבחנה של החופש האקדמי.
מירב בן ארי: די כבר עם החופש האקדמי הזה.
יעקב מרגי: הכתובת היא אנחנו.
יעקב מרגי: האצבע המאשימה שלכם - - -
מירב בן ארי: החופש האקדמי, קצת שיקולים עם רגש, קצת הגיון, אתה לא יכול, אני לא יכולה לשמוע על חופש אקדמי, אני לא יודעת איך אתה עוד יכול לשמוע את זה.
מירב בן ארי: אלוהים ישמור, אנחנו כבר שנה וחצי פה ביחד.
מירב בן ארי: כמה אפשר?
יעקב מרגי: תקשיבי, עכשיו תני לי לדבר.
יעקב מרגי: אני רוצה לדבר, ברשותך, תכבדי את הרצון שלי.
יעקב מרגי: האצבע המאשימה של ההורים היא אלינו, שמחר, אם תונח פה הצעת חוק שתאמר שארגון "שוברים שתיקה" הוא ארגון שחותר תחת מדינת ישראל - - -
מירב בן ארי: הוגשה.
יעקב מרגי: של חברת הכנסת שולי מועלם, אני תומך בחוק הזה, בצער אני אומר, תומך בחוק הזה ואנחנו צריכים לדון פה על חופש הביטוי ועל איפה הדמוקרטיה ועל איפה הקווים עוברים – אנחנו ניקח על עצמנו את האחריות הזו.
יעקב מרגי: אנחנו, המנדט הוא שלנו, לא שלהם.
יעקב מרגי: אני צריך לוודא, התפקיד שלי לוודא שהאקדמיה נותנת ביטוי למגוון הרחב של הדעות הפוליטיות ומי שבאמת מוגדר בחוק כארגון שחותר תחת אושיות מדינת ישראל לא יקבל ביטוי.
יעקב מרגי: לכן הבעיה מונחת לפתחנו.
יעקב מרגי: אנחנו, המחוקקים, צריכים לתת מענה להורים השכולים.
יעקב מרגי: בבקשה, אמיר אוחנה.
אמיר אוחנה: אני אומר את זה גם לאוניברסיטה העברית, אני אומר את זה גם לעולם האקדמי הישראלי.
אמיר אוחנה: אתם פוגעים לא רק בהדס ובדבורה ובדורון ובאלפי משפחות שכולות שלא הגיעו לכאן ובצבור הישראלי, אתם פוגעים קודם כל בעצמכם ובתדמית שיש לעולם האקדמיה הישראלי.
אמיר אוחנה: אין חופש מוחלט.
אמיר אוחנה: באף דמוקרטיה אין חופש מוחלט.
אמיר אוחנה: חופש הביטוי הוא מוגבל, אני לא יכול להוציא דיבתו של אדם, אני לא יכול לספר סודות מדינה.
אמיר אוחנה: חופש התנועה מוגבל, אני לא יכול להיכנס לכל מקום.
אמיר אוחנה: אפילו הזכות לחיים, אפילו היא מוגבלת ונסוגה בפני הזכות להגנה עצמית.
אמיר אוחנה: כלומר, בואו ניפטר קודם כל - - -
<קריאה: החוק - - -
אמיר אוחנה: האמיני לי שאני יודע.
אמיר אוחנה: אנחנו כאן מחוקקים, אולי התוצאה - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, תחסכו מאנשים לומר: גם אני עורך דין, כי 80% מהחברה הישראלית הם משפטנים.
אמיר אוחנה: אולי כתוצאה מהדיון הזה גם ייצא חוק.
אמיר אוחנה: יכול להיות שמישהו צריך להגיד לכם: חבר'ה, יש קווים אדומים.
אמיר אוחנה: גם לדמוקרטיה יש קווים אדומים.
אמיר אוחנה: יש דברים שהדעת לא סובלת וזה מה ששמעתם כאן היום.
אמיר אוחנה: הדעת לא סובלת את זה.
אמיר אוחנה: אי אפשר לסבול שמוסד אקדמי שמממנת מדינת ישראל מעניק נקודות זיכוי ואל תגידי לי : זה רק על לימודים בכיתה.
אמיר אוחנה: האם אפשר ללמוד לימודים בכיתה בלי להתנדב?
אמיר אוחנה: אי אפשר, נכון?
<פפי יקירביץ': לא, אי אפשר.
אמיר אוחנה: אז בוודאי שזה כולל גם את ההתנדבות וגם את הפעילות.
אמיר אוחנה: אנחנו לא יכולים לסבול את זה.
אמיר אוחנה: אדוני, אני חושב שאנחנו צריכים לשבת ולנסח את הקווים האדומים.
אמיר אוחנה: לא ימין או שמאל, אין פה העדפה של צד פוליטי מסוים אבל גם מימין וגם משמאל יש קווים אדומים, אנחנו רק צריכים לשרטט אותם.
אמיר אוחנה: חוק העמותות אינו מספיק.
יעקב מרגי: יובל אביגדור.
<יובל אביגדור: אני מהתאחדות הסטודנטים הארצית.
<יובל אביגדור: קודם כל אני מבין ללבם של יוזמי הדיון.
<יובל אביגדור: אני בעצמי לוחם ומפקד בצה"ל ואני מבין ללבכם.
<יובל אביגדור: לנו אין אג'נדה והטיה לעבר עמותה כזו או אחרת ולא נגיד מה לגיטימי ומה לא.
<יובל אביגדור: אנחנו לא קובעים אלו ארגונים מותרים במסגרת אותם סילבוסים או מעורבות חברתית.
<יובל אביגדור: כל עוד אין מניעה בפעילות העמותות, תהיה ימין או תהיה שמאל, מכעיסה ככל שתהיה, אין מקום לאסור התנדבות בארגונים אלה.
<יובל אביגדור: קשה לי לשמוע שמאשימים פה את המל"ג ואת האוניברסיטה בסיפור הזה, כמו שאמר היושב ראש, אם המחוקק רוצה ליצור סטנדרט חדש זה תפקידו.
<יובל אביגדור: הם לא יכולים להיות שק חבטות של הסיפור הזה.
<יובל אביגדור: חשוב להבין שמעורבות חברתית, כל מעורבות חברתית היא מעורבות פוליטית.
<יובל אביגדור: גם אם היא לא על רקע בטחוני אלא על רקע כלכלי-חברתי היא תהיה מעורבות פוליטית.
<יובל אביגדור: אם רוצה המחוקק הוא יכול ליזום חוק כזה - - -
יעקב מרגי: מעורבות בהוסטלים לפגועי נפש היא - - -
מירב בן ארי: האם להתנדב עם נוער בסיכון זו מעורבות פוליטית?
יעקב מרגי: למה לקחת את זה לשם?
מירב בן ארי: להתנדב עם נשים מוכות זו מעורבות פוליטית?
מירב בן ארי: מה אתה מבלבל לי את המח?
<יובל אביגדור: לא, אני לא מבלבל את המח - - -
מירב בן ארי: יש מעורבות פוליטית עם אג'נדה ויש פעילות חברתית.
מירב בן ארי: אני עשר שנים ניהלתי מרכז נוער בסיכון, היו לי מאות סטודנטים, מרגי, מאות, שקיבלו נקודות זכות על התנדבות, שפתחנו להם את העיניים, לבוא ולעשות פעילות פרקטית בשטח ולהתנדב עם ילדים.
מירב בן ארי: זו פעילות חברתית.
מירב בן ארי: אני מעודדת כל מה שקשור לעניינים חברתיים.
מירב בן ארי: את הפעילות הזאת אני לא מעודדת וחבל מאד שאתה - - -
<יובל אביגדור: אם את לא מעודדת - - -
מירב בן ארי: אתה לא בא ואומר: חבר'ה, נכון, יש חוק עמותות, יש דמוקרטיה, יש חופש ביטוי אבל אם אנחנו מגיעים לסיטואציה שבה משפחה שכולה מותקפת על ידי סטודנטים אז מה זה?
<יובל אביגדור: עוד משפט לסיום.
מירב בן ארי: הוא צריך לצאת, הסטודנטים האלה נופלים עליו - - -
<יובל אביגדור: בדיוק מה שאתה אמרת, חובתנו, כל עוד אין סטנדרט כזה, לוודא שכל ארגון ועמותה מימין ומשמאל, ללא יוצא מן הכלל, יתאפשר לו לקיים את אותה פעילות ונכון להיום זה מה שאפשר לעשות.
<קריאה: מה, אתה באו"ם?
מירב בן ארי: כן, הוא אומר - - -
יעקב מרגי: תגיד לי, אתה רוצה שהוא גם - - -
יעקב מרגי: הוא מהאו"ם.
יעקב מרגי: יש פה דיון, כל אחד פה יאמר מה שהוא - - -
מירב בן ארי: קצת עמוד שדרה, לא יקרה עם זה שום דבר.
יעקב מרגי: ולחלוק דברים.
יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה להתבטא?
<דוד אלצופין: שלום לכולם אני דוד אלצופין, סטודנט באוניברסיטה העברית.
<דוד אלצופין: כתבתי מכתב לפני שלושה חודשים על התנדבות בארגון "בלדנה", ארגון שפועל כנגד מיעוטים שמתנדבים לשרת בצה"ל ובשרות לאומי.
<דוד אלצופין: אני כרגע נמצא בתעסוקה מבצעית - - -