GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי יוגב: אנחנו נמצאים שם חמישים שנים וחובתנו לדאוג גם לילדים הערבים במזרח ירושלים שיקבלו ערכים טובים, ערכים של אהבה, ערכים של שלום, ערכים של חיים ביחד ולא ערכים של שנאה ושל הרג והשמדת יהודים שנמצאים בתוך התכנים ויש כאן מצגות שיראו לכם את התכנים האלה.
מרדכי יוגב: חובת עיריית ירושלים וחובת משרד החינוך, ולכן הייתי רוצה שיהיו ועדות מעקב, לדאוג לכך שכל חינוכם של ילדי ישראל, יהודים כערבים בירושלים הריבונית יהיה חינוך לערכים טובים ולא חינוך לשנאה או להסתה או להרג יהודים.
מרדכי יוגב: לכן באנו וביקשנו את הדיון.
מרדכי יוגב: אני מבקש שלא יהיה דיון יחיד אלא מכיוון שאני גם אחראי על ועדה נוספת בה יזמתי לגבי שירות בצה"ל ומתנהלים שם דיונים, אני מבקש שבסוף הדיון, אם לא נהיה כאן, ברור יהיה שחייב להיות דיון המשך שמבקש גם תשובות המשכיות מכלל הגורמים כאן.
עודד פורר: אני חייב לומר שזה לא הדיון הראשון שאנחנו מקיימים בוועדה בנושא, כולל דיון במליאה שהתקיים בנושא, אבל לצערי אין חדש גם במשרד החינוך וגם במינהל חינוך ירושלים.
עודד פורר: פעם אחר פעם אנחנו נחשפים שוב ושוב לעוד ועוד תכנים, אגב, את חלקם אנחנו מגלים בפעולות שנעשות גם במימון זר בתוך בתי הספר במזרח ירושלים.
עודד פורר: מדברים בממשלה על זה שיש הסתה בפייסבוק, ברשתות חברתיות אחרות ובכלל ברשת וכי צריך להילחם בזה, אבל חברים, מה שקורה שם זה תחת ידו של משרד החינוך.
עודד פורר: לא צריך לחפש בפייסבוק.
עודד פורר: אנחנו מוצאים בתוך התכנים של ספרי הלימוד תכנים ששוללים ומתעלמים מקיומה של מדינת ישראל, שמהללים את דרכו של השהיד, שמהללים את המאבק המזוין ואת שפיכות הדמים בתוך ספרי הלימוד במזרח ירושלים עם דוגמאות להחדרת הנרטיב על זכות השיבה של הערבים לתחומי מדינת ישראל כאשר ישראל מוצגת ככובשת, רוצחת, מתנחלת, גוזלת, כל מה שאתם לא רוצים בעניין הזה, חונקת את הכלכלה הפלסטינית כולל נרטיב שקרי שנכנס לתוך העניין הזה.
עודד פורר: על מה אנחנו מדברים.
עודד פורר: אנחנו מדברים על מספר סוגים של מוסדות במזרח ירושלים בהם נלמד החומר.
עודד פורר: יש לנו את המוסד הרשמי, שם נלמדים חומרי הלימוד כפי שמנחה משרד החינוך, מותאם לאוכלוסייה הערבית.
עודד פורר: יש גם את המוכר שאינו רשמי שנהנה ממימון חלקי וכמובן גם את מוסדות החינוך הפרטיים ואת המוסדות של אונר"א שעליהם לא נראה שבכלל יש פיקוח כלשהו.
עודד פורר: לפחות מהמידע שאני נחשפתי אליו, אנחנו מגלים שגם בבתי הספר המפוקחים לא פסקה ההסתה.
עודד פורר: ספרי הלימוד המאושרים לכאורה שעברו פיקוח של מינהל חינוך ירושלים ממשיכים לכלול תכנים מסיתים ובבתי הספר המפוקחים גם אפשר למצוא ספרים לא מאושרים שמלמדים אותם.
עודד פורר: לא מלמדים רק את הספרים המאושרים אלא ספרים לא מאושרים שנכנסים לתוך בתי הספר המפוקחים.
עודד פורר: אנחנו רואים גם שבתוך בתי הספר האלה יש פעילות מקיפה של עמותות שמעבירות תכנים פוגעניים במסגרת התכנים שמועברים בבתי הספר.
עודד פורר: אם אני רוצה לסכם ולהגיד מה הבקשה שלי לוועדה - גם בהמשך לדיונים וצריך להפסיק עם הדיונים ולעבור למעשים - אני מבקש שפעם אחת אנחנו נקבל בצורה מסודרת ומקיפה את המידע ממינהל חינוך ירושלים וממשרד החינוך איזה פעולות פיקוח נעשות בשטח, כמה פעולות פיקוח נעשות בשטח.
עודד פורר: אני יודע שאת ממהרת ענת, אבל כולנו ממהרים.
יעקב מרגי: יש לך עוד דקה.
עודד פורר: אני רוצה לקבל את תהליך מתן הרישיונות לבתי הספר הפרטיים.
עודד פורר: אני רוצה להבין איך משרד החינוך ואיך מינהל חינוך ירושלים אוכפים את החוק בתוך בתי הספר הפרטיים, בתוך מוסדות הלימוד האלה שהם לא מפוקחים.
עודד פורר: אני רוצה לדעת האם יש פעילות של עמותות שמתבצעת בתוך בתי הספר הן המפוקחים והן הלא מפוקחים וגם לקבל לידי ממינהל חינוך ירושלים וממשרד החינוך שהם בדקו מה הם מקורות המימון של אותן עמותות והאם לא מדובר גם במימון זר, לא עלינו, ממדינות אויב.
יעקב מרגי: אמיר אוחנה, בבקשה.
אמיר אוחנה: 12 ילדים היו בין 35 הרוגים בפיגוע בכביש החוף שהובילה דלאל מוגרבי ב-11 במרץ 1978.
אמיר אוחנה: על שמה מקיימים ביום האישה הבין-לאומי פעילויות במזרח ירושלים, במערכת החינוך של מזרח ירושלים.
יעקב מרגי: הממלכתית?
אמיר אוחנה: הממלכתית של מזרח ירושלים.
אמיר אוחנה: אין מחלוקת אדוני בקרב כל מי שעוסק במאבק בטרור שהדלק שתדלק את הטרור שאזרחי ישראל ספגו בשנה וחצי האחרונות, אפשר גם להגיד יותר מזה אבל לפחות בשנה וחצי האחרונות, היה ההסתה.
יעקב מרגי: במימון במדינה.
יעקב מרגי: חשבתי שרק המלט בעזה מממן.
אמיר אוחנה: גם זה נכון, אבל הדלק היה ההסתה.
אמיר אוחנה: פעולות כאלה מהסוג הזה, זו הסתה.
אמיר אוחנה: מה גורם לנער בן 17 להיכנס דרך החלון לבית של נערה בת 13, הלל אריאל, לצפות בה ישנה, נושמת, ולשחוט אותה?
אמיר אוחנה: מה, זה בטח לא גנטי.
אמיר אוחנה: מה גורם לזה?
אמיר אוחנה: החינוך שהוא מקבל, הערכים עליהם הוא גדל.
אמיר אוחנה: זה מה שגורם לזה.
מסעוד גנאים: הפייסבוק.
אמיר אוחנה: מי כותב בפייסבוק?
אמיר אוחנה: אנשים כותבים בפייסבוק.
מסעוד גנאים: לא תכניות הלימוד.
יעקב מרגי: מסעוד, אין קריאות ביניים.
יעקב מרגי: אני אאפשר לך.
אמיר אוחנה: במקום שחברי שמתיימר להיות איש של שלום, חלק ממחנה השלום, יתייצב כחומה בצורה נגד - - -
מסעוד גנאים: אני כזה.
מסעוד גנאים: אני מתייצב נגד הרצח אבל נגד ההסתה שלך.
מסעוד גנאים: נגד ההפחדה שלך.
אמיר אוחנה: אתה אומר שאתה נגד טרור, אתה אומר שאתה נגד שפיכות דמים, אבל אתה צבוע.
אמיר אוחנה: אתה צבוע.
מסעוד גנאים: אתם הצבועים.
מסעוד גנאים: הרוצח, הכי רוצח, הרוצח בהר ציון שעשה טבח נגד ערבים, אתם מלמדים את המורשת הרצחנית שלו.
אוסאמה סעדי: המסית הזה לא יודע על מה הוא מדבר.
יעקב מרגי: תשמרו את התארים והסופרלטיבים.
מסעוד גנאים: אני אומר דבר עובדתי.
יעקב מרגי: ענת ברקו, הדוברת הבאה, בבקשה.
ענת ברקו: אני יכולה לומר לכם שאני העליתי את הנושא הזה כמעט לפני שנה במליאה ודיברתי עליו לא פעם עם שר החינוך בכבודו ובעצמו.
ענת ברקו: לצערי הרב אנחנו נמצאים בסיטואציה שאנחנו מממנים את התליינים שלנו.
ענת ברקו: לא פחות מזה.
ענת ברקו: אנחנו משלמים על ההסתה נגדנו ועל זה שהסוציאליזציה של ילדים צעירים היא בעצם לפגוע ולצאת לפיגועי טרור.
ענת ברקו: אין להם בחירה.
ענת ברקו: נועלים להם את המוח, בשטיפת מוח שהם גדלים בה, ואין להם בחירה.
ענת ברקו: אני רוצה לדבר אתכם למשל על כל דפי הפייסבוק שיש לי כאן ומי שרוצה יכול לקבל אותם.
ענת ברקו: זה גם יעזור למשטרה לבצע חקירה.
ענת ברקו: למשל, בית ספר על יסודי העל נתיבי בשועפט סכנין.
ענת ברקו: למשל יש את עמותת אל-רזי שהיא עמותה שפועלת נגד מדינת ישראל ומי חבר בעמותה הזאת?
ענת ברקו: בואו נדבר קצת.
ענת ברקו: יש הפת"ח חאתם עבדל קאדר, איש הדת איקרי מסברי שכל יום שני וחמישי, חוץ מזה שהלב שלו פועם בזכות מדינת ישראל והטיפול הרפואי שלה, מקלל את מדינת ישראל.
מסעוד גנאים: תפסיקי.
יעקב מרגי: היא רשאית לומר מה שהיא רוצה.
ענת ברקו: גיהן אבו אל חוף, אחראית מחלקת החינוך של העמותה ואני אתן לכם כמה דוגמאות מהפעילויות שלה.
ענת ברקו: מי שרוצה, יש לי כאן את כל דפי הפייסבוק.
ענת ברקו: אמרת פייסבוק, יש לי את הדפים.
ענת ברקו: מישהו מוציא את הפייסבוק, הפייסבוק הוא לא ישות בפני עצמה.
ענת ברקו: למשל, פעילות שארגנה המנהלת גיהן אבו אל חוף בבית הספר העל יסודי רב נתיבי בשועפט שממומן על ידי משרד החינוך הישראלי באופן מלא.
ענת ברקו: בפעילות הזו הוצגו שני ביתנים, מעבר קלנדיה וביתן אוטובוס השיבה, תמונות של חיילי צה"ל כמתעללים בנשים, בילדים ובזקנים, תמונות על מידות לובשי מדי צבא.
ענת ברקו: הנה תמונה של המנהלת בכבודה ובעצמה, מי שרוצה לראות, עומדת ליד האוטובוס.
ענת ברקו: יש כאן את כל הדפים ואתם יכולים לקבל את החומר הזה שהועבר לשר החינוך ידנית כדי שאף אחד לא יגיד שהוא לא קיבל.
ענת ברקו: תמונה של דגל פלסין המכסה את כל המפה של ארץ ישראל, תמונות של שהידים בביתן של מעבר קלנדיה, תמונות של איך חיילי צה"ל מתעללים ושוב תמונות של הפעילויות במימון הקטארים שמזרימים לשם כסף בלי סוף כי אלה גם שמממנים את דאע"ש, ממנים גם את החינוך שאנחנו רואים היום במזרח ירושלים.
ענת ברקו: בעצם מה שקורה אדוני היושב ראש, גדלים כאן ילדים במזרח ירושלים שאין להם זכות בחירה.
ענת ברקו: הם לא יכולים לבחור את דרך חייהם.
ענת ברקו: הם מתועלים באופן כזה לתוך התעלה הזאת של שנאה ושל טרור ואחר כך הם מממשים את זה.
ענת ברקו: בעצם לזה גידלו אותם ולא למשהו אחר.
ענת ברקו: לא נותנים להם סיכוי בחיים שלהם.
ענת ברקו: זה סוג של אמיוז של ילדים שאף אחד לא מדבר עליו.
ענת ברקו: הילדים האלה הם קורבנות של החברה הפלסטינית ואנחנו מממנים את זה.
יעקב מרגי: את רוצה שיפסיקו את המימון או שיעשו אכיפה ובקרה?
ענת ברקו: קודם כל, שיעצרו את התקצוב.
אמיר אוחנה: שיעשו את מה שהם צריכים לעשות.
ענת ברקו: אדוני היושב ראש, נראה לך שאסירים ביטחוניים צריכים לקבל מימון כמורים במזרח ירושלים?
יעקב מרגי: יש לי כל כך הרבה בעיות במערכת החינוך ואני לא רוצה להיכנס לזה.
אמיר אוחנה: זאת לא סתם עוד בעיה.
אמיר אוחנה: אלה חיים ומוות.
ענת ברקו: קודם כל, לעצור את המימון.
ענת ברקו: כן, לא לשלם לתליינים שלנו, לעצור את המימון.
ענת ברקו: זה רעיון לא רע בכלל.
ענת ברקו: הדבר השני, יתכבד שלטון החוק ויעשה.
ענת ברקו: הדבר השלישי, אני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש שיעשו אכיפה הרבה יותר רצינית עם מפקחי משרד החינוך ולא כאלה שבאים ואומרים יאללה, משי, אלא כאלה שישבו ויעשו את הביקורת כפי שצריך.
ענת ברקו: אני מצטערת, אני הולכת לוועדת חוץ וביטחון.
מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, זאת לא פעם ראשונה שאנחנו נחשפים באמת לכל ההסתה משום שלא החינוך, לא הדאגה לחינוך ולא בטיח מניע את חברי הכנסת להביא פעם אחר פעם את הנושא הזה.
עודד פורר: נראה לך הגיוני שזה מופיע בספרי הלימוד?
מסעוד גנאים: כולנו נגד רצח, כולנו נגד להתיר דמם של יהודי או של ערבי, אבל לבוא לכאן, להטיף על מסורת ועל מורשת של דמים, למה מי שרצח או מי ששרף את משפחת דוואבשה, על איזה מורשת הוא התחנך?
מסעוד גנאים: באיזה בתי ספר הוא למד?
מסעוד גנאים: למה לא מבקרים אותו?
עודד פורר: אתה מוצא את זה בספרי הלימוד?
עודד פורר: אתה לא מתבייש?
ענת ברקו: זה החריג.
מסעוד גנאים: עם כל הכבוד, אל תטיפו לנו.
מסעוד גנאים: הם הכובשים, הם שרוצחים ילדים.
מסעוד גנאים: החיילים שלך.
יעקב מרגי: בואו נעשה סדר בדיון.
יעקב מרגי: קודם כל, אני מצד אחד מתבייש במעשה שנעשה כלפי משפחת דוואבשה אבל אני שמח שרק בזה אתה תופס אותנו.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, ההבדל הוא גדול.
יעקב מרגי: ישבו כאן חברי כנסת ואומרים שמערכת החינוך הממלכתית של מדינת ישראל ישבה וגינתה ועברה שיחות בבתי ספר.
יעקב מרגי: כל המערכות גינו.
יעקב מרגי: מביאים לך מקרים שבתוך מערכת החינוך, ואנחנו נבדוק.
יעקב מרגי: אני לא מקבל את העמדה החד צדדית, אנחנו נשמע ממשרד החינוך, נשמע ממשטרת ישראל ונשמע מגופים אחרים.
יעקב מרגי: אני רוצה להאמין שהם הביאו דברים מבוססים - הלוואי שלא – שבתוך מערכת חינוך ממלכתית של מדינת ישראל יש מסרים של הסתה לטרור ואלימות.
יעקב מרגי: אתה בעל האינטרס הראשון.
יעקב מרגי: אני צריך להתבייש?
יעקב מרגי: אני מתבייש במעשה שנעשה כלפי משפחת דוואבשה בדומא, אני מתבייש אבל לצערי הרב זה לא המקום.
יעקב מרגי: ברגע שאתה מביא את זה, אתה אומר באותה נשימה שאתה מצדיק את ההסתה לטרור שקיימת במערכת.
מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, אני רציתי להגיד שמהדברים שנאמרו כאן על ידי חברת הכנסת ברקו שבבתי הספר האלה מלמדים על ההתנכלויות של החיילים.
מסעוד גנאים: למה, החיילים לא מתנכלים?
מסעוד גנאים: לא מתעמרים בפלסטינים?
מסעוד גנאים: החיילים לא הורגים?
מסעוד גנאים: היא גם מתרעמת על כך שבבית הספר אומרים שזאת פלסטין.
מסעוד גנאים: מזרח ירושלים היא פלסטין.
מסעוד גנאים: זה שטח כבוש.
מסעוד גנאים: לכן יש לי פתרון ובזה אני אסיים.
מסעוד גנאים: לצערי הרב קל להאשים את האחרים למרות שהוזכרו מנהלי בתי ספר והוזכרו עוד דמויות שהן לא כאן כדי להגיד מהצד שלהם מה הם רוצים ומה התרומה של הכיבוש, של ההזנחה, של ההדרה של הפלסטינים במזרח ירושלים.
מסעוד גנאים: הפתרון שלו הוא תסתלקו משם וזהו.
מסעוד גנאים: מזרח ירושלים היא שטח כבוש.
עודד פורר: מערב ירושלים לשיטתך היא לא שטח כבוש?
מסעוד גנאים: אני סיימתי את דבריי.
מסעוד גנאים: מזרח ירושלים שטח כבוש.
מסעוד גנאים: תסתלקו משם.
אמיר אוחנה: אש"פ הוקם ב-1964.
אמיר אוחנה: איזה כיבוש?
אמיר אוחנה: על מה אתה מדבר?
יעקב מרגי: יש כאן האשמה חמורה.
יעקב מרגי: מגיעה לכם זכות ההתגוננות אחרי חבר הכנסת יהודה גליק.
יהודה גליק: שלום לך אדוני.
יהודה גליק: צהרים טובים לכולם.
יהודה גליק: יום של הארת פנים לכולם.
יהודה גליק: אני ממש שמח על כל הנמצאים כאן.
יהודה גליק: ראשית, לך מסעוד גנאים, לגבי המשפט האחרון שלך, אתה צודק.
יהודה גליק: באמת כשיצאנו מעזה, הוצאנו את הישוב היהודי מעזה, ממש יש שם פריחה.
יהודה גליק: הכול שם ירוק, אין שם טרור.
מסעוד גנאים: יצאתם משם בהסכמה?
יעקב מרגי: מסעוד, אני אוציא אותך.
מסעוד גנאים: הוא שואל אותי.
יעקב מרגי: גם כשהוא פונה אליך ישירות, אל תתייחס.
יהודה גליק: הוכחתי שכשיצאנו מגוש קטיף, כמו שאתה מציע לצאת ממזרח ירושלים, הכול פשוט פורח.
יהודה גליק: חברים, הנושא הזה של ההסתה בבתי הספר, במיוחד בבתי הספר של אונר"א, הגיע בשבוע שעבר לדיון בבית הלבן ואחד העיתונאים שאל על הנושא בזכות דיון שקיימנו ביוזמתו של דוד בדין כאן בכנסת על הנושא של ההסתה.
יהודה גליק: הנושא הזה הוא קריטי אבל כמו שאמרתי, ואני מאוד שמח שהבטחת שיהיה דיון מקיף כי הנושא הזה של החינוך במזרח ירושלים מצריך דיון מקיף כי יש לנו אינטרס שהילדים במזרח ירושלים יקבלו בגרות מלאה, ישתלבו באופן מלא בתוך החברה הישראלית, יהיו חברי כנסת כמו מסעוד גנאים.
יהודה גליק: יש לנו אינטרס שיהיה להם את כל מה שיש לכל ילד יהודי ולכל ילד ישראלי.
יהודה גליק: לכן אנחנו צריכים לנהוג בשני מסלולים מקבילים ומשלימים.
יהודה גליק: מצד אחד לוודא שכל מוסדות החינוך מקבלים את כל מה שהם צריכים לקבל עד לרמה הכי גבוהה.
יהודה גליק: מצד שני, אפס סובלנות.
יהודה גליק: אפס סובלנות.
יהודה גליק: אפס סובלנות לכל סוג ואגב, זה מופיע לא סתם בספרי הלימוד אלא בספרי לימוד מתמטיקה, בדוגמאות שהם מביאים ומציגים כמו אם אתה הורג שלושה יהודים ואחרי כן אתה הורג עוד שניים, כמה זה ביחד?
אוסאמה סעדי: למה אתה מסית?
אוסאמה סעדי: איפה זה כתוב?
יעקב מרגי: אוסאמה, אתה תקבל את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: אתה לא שואל אותו.
יהודה גליק: המשפט האחרון שלי ואני מדבר הרבה פחות משלוש דקות.
יעקב מרגי: עברת אותן.
יהודה גליק: לא הגעתי לשלוש דקות.
יהודה גליק: אנחנו צריכים מצד אחד לתת את מלוא הכוח, ואם יש בתי ספר שמקופחים, לא בונים מספיק בתי ספר ויש בעיה בתשתיות – לבנות את כל מה שרק אפשר ולהזרים תקציבים לדבר הזה.
יהודה גליק: לא רק בתי ספר אלא גם מרכזים קהילתיים וכולי.
יהודה גליק: מצד שני, מערכת החינוך, משרד החינוך וכל גורמי האו"מ – ואני שמח שנכנס עכשיו מזכ"ל או"מ חדש שהשבוע השמיע קולות חדשים, שהוא לא מוכן שישתמשו בכספים של האו"מ לצורכי הסתה וזה מה שצריך להיות.
יהודה גליק: אם כן, מצד אחד לתת את החיזוקים לילדים האלה כי אנחנו רוצים שהם יהיו הילדים הכי טובים כי ככל שהם יהיו יותר טובים, יהיה להם חינוך יותר טוב, רק ישתפר המצב לכולנו.
יהודה גליק: מצד שני, אפס סובלנות לכל הרוחב לנושא הזה של הסתה נגד העם היהודי, נגד מדינת ישראל, נגד ירושלים בירת העם היהודי המאוחדת לנצח.
יעקב מרגי: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, אחת המציעות.
מסעוד גנאים: זה לא לנצח ולא בירת ישראל.
מסעוד גנאים: אפילו המציאות לא מכירה בירושלים כבירת ישראל.
מסעוד גנאים: אני רק רציתי לתקן.
יעקב מרגי: אל תרצה.
יעקב מרגי: תבטל את הרצונות שלך.
יעקב מרגי: זה לא דיון פופוליסטי.
יעקב מרגי: אני לא אתן את זה.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני מרגישה קצת לא בנוח.
יפעת שאשא ביטון: נכנסתי עכשיו כי ניהלתי דיון אצלי בוועדה בנושא של שנתון סטטיסטי, ילדים בישראל 2016, נוגע לכל הילדים במדינת ישראל ומהסיבה הזו אני מרשה לעצמי גם להצטרף לדיון כזה שעוסק בכל העניין של חינוך והסתה בחלק מהזרמים.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאני רוצה לדבר דווקא בכובע שלי כאקדמאית, כמי שחקרה את כל הנושא של השפעות החינוך ותכניות לימודים על עמדות ותפיסות של ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר לכם שהבשורה הטובה היא שלחינוך יש השפעה מאוד מאוד גדולה על איך הילדים חושבים, על איך הילדים תופסים את הסביבה שלהם, את מי שחי לצדם או את האויב שלהם.
יפעת שאשא ביטון: הבשורה הפחות טובה היא שזה מאפשר גם הרבה פעמים לעשות שימוש לא נכון בתכני הלימודים וליצור הסתה לא כי אומרים אלה רעים ואלה טובים אלא כי באופן לא מודע יוצרים איזושהי מציאות שבה מחנכים את הילד לחשוב בצורה מסוימת.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר בקצרה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכמו שאנחנו מתייחסים לתנאים שצריכים להיות לילדים במזרח ירושלים - אני בעצמי בוועדה שלי קיימתי מספר דיונים גם על נושא החינוך המיוחד שם וגם על נושא ההסעות שם ואני חושבת שאנחנו צריכים לדאוג להם ולוודא שהם מקבלים את כל מה שמגיע להם כמו כל ילד במדינת ישראל - באותה מידה משרד החינוך צריך להבין שזה חלק מהמדינה שלנו ולפקח ביתר שאת גם על תכני הלימודים במזרח ירושלים בדיוק כמו שאנחנו רוצים לדאוג לדברים האחרים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא נכנסת לשיפוטיות, אני חושבת שדברים כאלה יכולים לקרות גם במוסדות חינוך אחרים, אולי אפילו במגזר היהודי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים בפיקוח על מה שהילדים האלה מקבלים.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו השפעה מאוד גדולה עליהם וזה בידיים שלנו.
יעקב מרגי: תמר רכניץ.
יעקב מרגי: אחריה עורכת הדין יפעה סגל.
<תמר רכניץ: אני מפורום תג מאיר, פורום שנלחם ומתנגד לכל גילויי גזענות והסתה מכל הצדדים, לכל הקבוצות באוכלוסייה.
<תמר רכניץ: אנחנו בשנתיים האחרונות התמקדנו מאוד בנושאים האלה של לנסות לתת מענה לגילויי גזענות והסתה.
<תמר רכניץ: אנחנו עבדנו בתוך החברה היהודית, בתוך החינוך הדתי.
<תמר רכניץ: לא ידענו למה אנחנו נכנסים ואנחנו הצלחנו לפצח איזשהו פורמט.
<תמר רכניץ: היינו בשוק מכמות ההיענות שהייתה להשתלמויות שלנו ולתכנים שלנו.
<תמר רכניץ: גזענות והסתה יש בהרבה מאוד קבוצות באוכלוסייה, גם במזרח ירושלים וגם במערב ירושלים.
<תמר רכניץ: אנחנו חושבים שתקיפה או נזיפה של המורים או התנגשות ראש בראש, היא לא הדרך לפתור את זה.
<תמר רכניץ: אנחנו באנו לתת מרחב מוגן לאנשי החינוך האלה שהם יוכלו לעבור תהליך אישי.
עודד פורר: זאת אומרת, כשבית ספר כותב שמותר להיות שהיד, כשבית ספר מסית לטרור, אנחנו צריכים לגשת ולהתחיל לעשות שיחות להבין מאיפה זה מגיע.
<תמר רכניץ: זה חלק.
עודד פורר: לגלות סובלנות כלפי זה?
<תמר רכניץ: אני חושבת שאנשי חינוך כשאומרים להם שזה מה שהם צריכים לעשות, אתם לא בסדר, אתם כך ואתם כך, זה לא יביא לשום מקום.
<תמר רכניץ: אנחנו רוצים להציע להקים תת ועדה של הוועדה הזאת שהיא תתמקד בשאלה איך מתמודדים עם גזענות והסתה בתוך מערכת החינוך באופן אמיתי, ולא רק במזרח ירושלים ולא רק בתוך החינוך הדתי.
<תמר רכניץ: ועדה אמיתית שתכלול את כל המגזרים ובאמת תחשוב איך לעשות את זה.
<תמר רכניץ: לא במס שפתיים פוליטי אלא באמת לחשוב איך לעשות את זה.
<תמר רכניץ: אנחנו הצלחנו מאוד לעשות את זה בשנתיים האחרונות ונשמח לשכפל את הפורמט ולשתף בו.
יפעת שאשא ביטון: נכנסתם למגזר הערבי?
יפעת שאשא ביטון: כי יש לי תמיד את התחושה שזה מסוג הפטרונות שמגיעה ואני אומרת את זה כאדם מאוד ליברלי ונוגע באיזושהי אוכלוסייה.
<תמר רכניץ: אני גדלתי בחינוך דתי ואני עובדת בחינוך דתי.
עודד פורר: השאלה אם עשיתם את זה בחינוך הערבי.
<יפעה סגל: תודה רבה.
<יפעה סגל: אני מנהלת את הפורום המשפטי הבין-לאומי.
<יפעה סגל: אנחנו עשינו עבודת שטח על הנושא הזה במשך קרוב לשנתיים ואני רוצה לומר קודם כל תודה לחבר הכנסת עודד פורר, לחבר הכנסת אמיר אוחנה ולחבר הכנסת מוטי יוגב על זה שהקשיבו ולקחו את החומרים והרימו את הכפפה.
<יפעה סגל: אני חושבת שזה נושא מאוד מאוד חשוב.
<יפעה סגל: אני אשמח גם להעביר חומרים נוספים.
<יפעה סגל: יש לנו גם הרבה שותפים שעובדים בשטח כמו דוד בדין והצוות שלו, לך ירושלים, כך שאנחנו מגיעים השטח ומגיעים עם הידע ואני חושבת שזה נכון מאוד להציף את הדברים.
יעקב מרגי: לא מצאתם מענה במשרד החינוך?
<יפעה סגל: לא מצאנו מענה במשרד החינוך.
<יפעה סגל: זאת האמת.
<יפעה סגל: אנחנו כן רוצים, וגם קיבלנו נכונות מעיריית ירושלים, לעבוד על הדברים האלה.
<יפעה סגל: אני חושבת שיש בעיה מערכתית גורפת וחשוב לדבר גם ברמה האופרטיבית.
<יפעה סגל: חבר הכנסת פורר ציין קודם מספר דברים עליהם דיברנו, איך הוועדה יכולה לשרת את הנושא הזה כדי שאנחנו נפסיק מצד אחד להילחם בהסתה ובטרור ומצד שני לעזור לטרור ולממן אותו.
יעקב מרגי: אם הוועדה תעשה הכול, מה יעשה בסוף משרד החינוך?
<יפעה סגל: צודק.
יעקב מרגי: אבל זה לא פוטר אותנו.
<יפעה סגל: לוועדה יש כוח לעבוד מול משרד החינוך, להציף את הדברים, יש כלים גם פרלמנטריים וחשוב להבין את זה.
<יפעה סגל: בבתי הספר הפרטיים יש פיקוח ורישיונות של משרד החינוך.
<יפעה סגל: אנחנו שלחנו לפי חוק חופש המידע אבל לא קיבלנו תשובה.
<יפעה סגל: צריך לפקח על זה.
<יפעה סגל: יש רישיונות, יש מנגנונים אבל לא עושים את זה.
<יפעה סגל: בתי הספר המוכרים הלא רשמיים, אין תקציב לעיריית ירושלים, אין להם כלים והם אומרים שמנח"י לא אמורה לטפל בזה.
<יפעה סגל: יש מספרים הזויים של אנשים שאף אחד לא יודע מה מלמדים אותם.
<יפעה סגל: העמותות שנכנסות לעיר ומקבלות חסות של רשם העמותות ושל משרד החינוך, תקציבים, הדלת נפתחת בפניהן, אלה עמותות קטאריות שמממנות את החמאס בעזה ומעבירים תכנים שבאמת שום סיכוי לסובלנות, לשלום, לשום דבר שאנחנו רוצים ומאמינים בו לא יכול לקרות כשיש את הגורמים האלה שנכנסים לבתי הספר.
<יפעה סגל: אני מבקשת מאוד מהוועדה, בואו נברר את זה, לגבי הרישיונות, מי עושה את הפיקוח, מה קורה עם בתי הספר הרשמיים הלא מוכרים, מה עם ספרי הלימוד?
<יפעה סגל: ביקשנו לראות ספרי לימוד שמאושרים על ידי מנח"י, שנתיים אנחנו רודפים אחרי ספרי הלימוד האלה ואי אפשר למצוא אותם.
<יפעה סגל: אנחנו רוצים לראות את הספרים האלה כדי לראות מה כתוב שם.
<יפעה סגל: בואו נראה מה כתוב שם, בואו נשווה למה שכתוב בספרים של הרשות הפלסטינית, מה קורה באונר"א.
<יפעה סגל: הספרים מגיעים ישירות לבתי הספר.
<יפעה סגל: הרשות הפלסטינית מביאה אותם בחינם.
<יפעה סגל: איפה הספרים האלה?
<יפעה סגל: מה כתוב בהם?
<יפעה סגל: מי מפקח עליהם?
<יפעה סגל: בואו נתכנס כולנו לא לסיסמאות אלא לעשייה.
<קריאה: מילת המפתח היא פיקוח.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, כנראה זה יום ההסתה הבין-לאומי.
אוסאמה סעדי: זה מתחיל בחוק ההסדרה בו סיימנו את ההצבעות במשך שלוש שעות, אחרי כן בוועדת הפנים דנים בחוק קמיניץ לפיו רוצים להחמיר את ההריסות במגזר הערבי ועכשיו יש עוד פרק.
יעקב מרגי: כולם נפלו ביום אחד.
אוסאמה סעדי: אתה רואה.
אוסאמה סעדי: לכן אני אומר שזה יום ההסתה הבין-לאומי.
אוסאמה סעדי: אתם ממשיכים להסית גם נגד מערכת החינוך במזרח ירושלים.
אוסאמה סעדי: אני אומר דברים באופן מפורש.
אוסאמה סעדי: ירושלים המזרחית היא שטח כבוש.
אוסאמה סעדי: לא יעזור.
עודד פורר: ומה אתה אומר על המערבית?
עודד פורר: לשיטתך, מה עם ירושלים המערבית?
אוסאמה סעדי: אני אומר שבהסדר ירושלים המערבית תהיה בירת מדינת ישראל.
עודד פורר: אתה מבדיל ביניהן?
אוסאמה סעדי: ירושלים המזרחית תהיה בירת פלסטין.
עודד פורר: שיגיד את האמת.
עודד פורר: הוא לא מכיר במדינת ישראל.
עודד פורר: חבר כנסת בכנסת ישראל לא מכיר בירושלים המערבית כבירת ישראל.
אוסאמה סעדי: אתה רואה את ההסתה כאן?
עודד פורר: הסתה?
עודד פורר: אנחנו בסך הכול חושפים את האמת.
אוסאמה סעדי: הארגונים האלה אוספים חומרים, אבל כאשר יש הסתה נגד הציבור הערבי, כאשר יש קריאות מוות לערבים, אני לא רואה אתכם מזדעקים.
אוסאמה סעדי: לא שמעתי אותך עודד פורר כשאומרים מוות לערבים, מוות לנביא מוחמד וסיסמאות מכאן עד הודעה חדשה.
עודד פורר: איפה אומרים?
עודד פורר: במערכת החינוך אומרים?
עודד פורר: בספרי מערכת החינוך אומרים?
אוסאמה סעדי: במגרש טדי.
עודד פורר: אנחנו מתנגדים לכל קריאות גזעניות.
יעקב מרגי: אנחנו מתנגדים.
עודד פורר: אנחנו מתנגדים לגזענות.
אוסאמה סעדי: גם בהסכמי אוסלו, אדוני היושב ראש, שנחתמו בין מדינת ישראל לבין אש"פ, קבעו שבמערכת החינוך תמשיך להיות דריסת רגל לרשות הפלסטינית כפי שיש.
ענת ברקו: לא במזרח ירושלים.
אוסאמה סעדי: גם במזרח ירושלים.
אוסאמה סעדי: תקראי את הסכמי אוסלו.
אוסאמה סעדי: לכן במזרח ירושלים יש גם חינוך ישראלי אבל אתם וגם משרד החינוך היום אוכפים ומתנים העברת תקציבים לבתי ספר במזרח ירושלים בכך שילמדו את תכנית הלימודים הישראלית וזה לא חוקי.
אוסאמה סעדי: מי שמחנך לרצח וטרור - - -
ענת ברקו: מנהלת בית ספר - - -
יעקב מרגי: ענת, את לא מנהלת אתו דיון.
יעקב מרגי: ענת, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.
יעקב מרגי: אוסאמה פעם ראשונה, ענת פעם שנייה, אוסאמה פעם שנייה.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, יש משרד חינוך פלסטיני, יש תכנית לימודים פלסטינית, יש ספרים של מערכת החינוך הפלסטינית, אין שום הסתה, אין שום שנאה, השנאה וההסתה הן ירושה של ענת ברקו.
אוסאמה סעדי: תראי לי ספרים בהם יש הסתה.
ענת ברקו: הנה.
יעקב מרגי: אוסאמה, פעם אחרונה שאתה מפריע לי.
אוסאמה סעדי: שהיא תביא לי ספרים של משרד החינוך הפלסטיני.
ענת ברקו: מנהלת בית ספר.
יעקב מרגי: ענת, אני מזהיר אותך פעם אחרונה.
<יואב זימי זמרן: צהרים טובים.
<יואב זימי זמרן: אנחנו נביא מצגת.
<יואב זימי זמרן: אני סגן ראש מינהל חינוך ירושלים.
<יואב זימי זמרן: הנחת העבודה שלנו היא שכנסת ישראל קיבלה החלטה שבוגרי מערכת החינוך המזרח ירושלמית ילמדו וייבחנו בבגרות פלסטינית.
<יואב זימי זמרן: זאת הנחת העבודה אתה אנחנו יוצאים לעבודה הזאת.
<יואב זימי זמרן: זאת החלטה של כנסת ישראל.
<יואב זימי זמרן: בשנת 2011, בעקבות החלטת ממשלה, אנחנו התחלנו לצנזר ספרים פלסטינים.
<יואב זימי זמרן: צריך להבין שמי שכותב את הספרים, זאת הרשות הפלסטינית ורק לאחר שהם מודפסים אנחנו לוקחים אותם ואנחנו בעצם מצנזרים את הספרים האלה ומדפיסים אותם מחדש.
<יואב זימי זמרן: מערכת החינוך, כמו שנאמר, מתחלקת לשלושה חלקים: המוכר הרשמי שאלה בתי ספר באחריות שלנו, אליהם החומרים האלה מגיעים ונלמדים.
<יואב זימי זמרן: אנחנו אוכפים את העניין הזה.
<יואב זימי זמרן: צריך להבין שבמקביל אלינו הספרים הפלסטינים מחולקים בחינם.
<יואב זימי זמרן: גם אנחנו חלקים בחינם וגם הם מחלקים בחינם, גם ביהודה ושומרון וגם במזרח ירושלים.
<יואב זימי זמרן: אנחנו לא יכולים לאכוף כניסה של ספרים כאלה לעיר אבל בתוך בתי הספר המוכר רשמי אנחנו אוכפים שהלמידה תהיה מספרים מצונזרים.
<יואב זימי זמרן: זה אומר שאנחנו אל מול מנהלי בתי הספר ואל מול המורים דואגים שהספרים המצונזרים שלנו יגיעו ושילמדו בהם.
<יואב זימי זמרן: אני אומר שוב שבמערכת כל כך גדולה של עשרות אלפים, יכול להיות שמורה כזה או אחר לקח חוברת מקבילה אבל בסך הכול אנחנו מאוד מאוד מקפידים על המערכת.
<תמר רכניץ: אני מצטערת להעיר לך - - -
יעקב מרגי: את לא מעירה.
יעקב מרגי: כתוב באיזה מקום שאת תתערבי בדיון?
יעקב מרגי: את מפריעה לי לנהל את הדיון.
<יואב זימי זמרן: במוכר שאינו רשמי אנחנו מחלקים את הספרים המצונזרים לבתי הספר.
<יואב זימי זמרן: אין לנו כעיריית ירושלים יכולת אכיפה.
<יואב זימי זמרן: אחריות האכיפה במוכר שאינו רשמי נמצאת במשרד החינוך.
<יואב זימי זמרן: אנחנו מביאים לפתח בית הספר את הספרים ובעצם אנחנו לא נכנסים פנימה לאכוף את השימוש בספרים במוכר שאינו רשמי.
<יואב זימי זמרן: כל הדוגמאות שהוצגו כאן, אלה בתי ספר כמו סכנין וכן הלאה, אלה בתי ספר במוכר שאינו רשמי.
יעקב מרגי: כמה בתי ספר במוכר רשמי קיימים במזרח ירושלים?
<יואב זימי זמרן: יש לנו 43 אלף תלמידים במוכר לא רשמי.
<קריאה: במוכר רשמי יש לנו 47 בתי ספר.
<יואב זימי זמרן: יש את הפרטי.
<יואב זימי זמרן: בפרטי יש את אונר"א ויש גם אחרים ששייכים לזרם המוסלמי.
<יואב זימי זמרן: הם לא משתפים פעולה לא אתנו ולא עם מדינת ישראל ואנחנו כרשות בטח לא מסוגלים לנהל את השיח מולם.
<יואב זימי זמרן: הם מוחזקים, אם בכלל, רק ברישיונות.
יעקב מרגי: גובים שם ביטוח לאומי, מס הכנסה, מע"מ?
<יואב זימי זמרן: כן.
יעקב מרגי: נותנים שם שירותי בריאות?
<יואב זימי זמרן: במסגרת עשה טוב ולא רק סור מרע, אנחנו חושבים שהדבר המרכזי שאנחנו משקיעים בו בעיקר את האנרגיה שלנו בשנים האחרונות זה העברת תלמידים לאקדמיה הישראלית ולמסלול הישראלי.