GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: שנייה, אני יכולה להגיד מילה.
מירב בן ארי: מה הסיפור?
מירב בן ארי: יש כאן חוקים, עם כל הכבוד להתייחסות שלך לחוק איה כורם, זה שיש כאן הרבה חוקים שרשומים על שם אנשים וזה בסדר גמור.
<רוני בראון: את הבנת לבד - - -
יעקב מרגי: אם היית מתאפקת, גם לא היית מאמצת את מיתרי הקול - - -
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד מילה.
יעקב מרגי: לקחת לי את הדברים.
יעקב מרגי: יש מקרה שיכול להעיד על עוד כמה מקרים וזה לא גנאי.
יעקב מרגי: הרבה חוקים קיבלו את השם "חוק זה" ו"חוק זה".
נורית קורן: חוץ מזה שהחוק באמת צריך - - -
<מירב ישראלי: זה למעשה מה שהיה בקריאה הראשונה.
יעקב פרי: היושב-ראש, אנחנו משאירים את הנוסח כפי שהוא?
יעקב פרי: פשוט בלעדית?
יעקב מרגי: כי אם לא, אז ההגדרה - - -
<מירב ישראלי: סעיף (א) היה בקריאה הראשונה.
<מירב ישראלי: לגבי סעיף (ב) , אמרנו שתקופה בלתי סבירה, זה משהו לא ברור.
<מירב ישראלי: ולכן, כל מי שמתקשר בחוזה לא יידע מה זה סביר או לא סביר.
<מירב ישראלי: כדי ליצור בהירות רבה יותר - - -
יעקב מרגי: מה שסביר בעיני, לא סביר בעיניו.
<מירב ישראלי: ולכן הייתה נוצרת אי-בהירות גדולה בשוק, אלו חוזים הם סבירים ואלו לא.
<מירב ישראלי: לכן מוצעת פה על-ידי הממשלה בסעיף קטן (ב) הבהרה מסוימת, חזקה שהתקופות האלה הן תקופות בלתי סבירות, זולת אם הוכח אחרת.
<מירב ישראלי: תקופת התקשרות עם אומן שעולה על 7 שנים מיום תחילת ההתקשרות.
<מירב ישראלי: תקופת התקשרות עם אומן בחוזה היקף שעולה על 5 שנים מיום תחילת ההתקשרות.
<מירב ישראלי: לעניין סעיף קטן (ב), יראו את תקופת ההתקשרות ככוללת את תקופת ההארכה שהוסכם עליה במסגרת ההתקשרות.
<מירב ישראלי: זה גם היה בכחול.
<מירב ישראלי: סעיף זה לא יחול על בעלות או זכות אחרת בזכות היוצרים או המבצעים של האומן.
<מירב ישראלי: צריך לשים לב שמדובר פה בחזקה שניתנת לסתירה.
<מירב ישראלי: כלומר, מי שחובת ההוכחה תהיה עליו שהחוזה הוא סביר, זה בעצם מי שהתקשר עם האומן.
<מירב ישראלי: מוצע, כאמור, לעשות אבחנה בין חוזה היקף לחוזה אחר.
יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, אני לא מבין מה זה - - - 7 או 5.
יעקב מרגי: יש חלוקה.
יעקב מרגי: יש אבחנה פה.
יעקב מרגי: אבחנה בסעיף קטן (1) וסעיף קטן (2).
יעקב מרגי: כשאמרת שחובת ההוכחה על מי שהתקשר עם האומן – אם האומן חתם חוזה?
<קריאה: אם זה חוזה היקף, זה 5 שנים.
<קריאה: אם זה משהו אחר, זה 7.
<קריאה: שים לב.
יעקב מרגי: למה לאומן לא עומדת הזכות גם כן לבוא ולומר - - -
בין התקופות: הסעיף הזה גמיש יותר.
בין התקופות: הסעיף הזה אומר שניתן להחתים מעבר ל- 5 או 7 שנים, אבל חובת ההוכחה על מי שהתקשר עם האומן להוכיח שזה לא בלתי סביר.
בין התקופות: האומן יוכל להגיד: החוק אומר שזו חזקה שזה בלתי סביר ולכן הצדק הוא עמי, אלא אם כן אתה תוכיח אחרת.
יעקב מרגי: מימין לשמאל, התייחסויות לסעיפים האלה.
יעקב מרגי: אומנים.
יעקב מרגי: רציתי להיות ממלכתי, אבל אי אפשר להתעלם – גם אני אומן במובן - - - אבל אי-אפשר להתעלם מהנוכחות של אושיות התרבות והמוזיקה כאן סביב השולחן.
יעקב מרגי: תוכלו בהמשך, זמרות נכבדות, להתייחס ולדבר.
מירב בן ארי: רגע, לפני ההתייחסות.
מירב בן ארי: אני מבקשת לקבל הבהרה מהייעוץ המשפטי, גם אני וגם חבר הכנסת פרי, מה ההבדל בין 5 ל-7.
מירב בן ארי: לא הבנו, ואני עוד עורכת דין בהכשרה שלי.
מירב בן ארי: תסבירי לי מה זה חוזה היקף.
<מירב ישראלי: כפי שאמרנו בתחילת הדיון, חוזה היקף זה מה שגברת איה כורם אמרה, חוזה 360.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, הוא בעצם - - -
יעקב פרי: מייצג את האומן על כל היבטיו.
<מירב ישראלי: האומנים יוכלו להסביר את זה בצורה בוודאי יותר טובה ממני.
יעקב מרגי: עבדות מודרנית.
<מירי מסיקה: אני זמרת, לפעמים שחקנית.
<מירי מסיקה: עושה כל מיני דברים שמכולם, אגב, לוקחים לי כסף, ובצדק.
<מירי מסיקה: הכול בסדר.
מירב בן ארי: ושופטת בהווה.
<מירי מסיקה: שופטת.
<מירי מסיקה: לגמרי.
יהודה גליק: את יכולה לשיר פה עכשיו בחינם.
<מירי מסיקה: אני יכולה לשיר בשמחה.
יעקב מרגי: אבל אחרי החוק.
<מירי מסיקה: כשרוני בראון קרא לזה "חוק דוידזון", הוא לא אמר למה קוראים לזה איה כורם, הוא פשוט רצה להדגיש שהוא אף פעם לא עשה חוזה כמו יניב דויזון, כי הוא בן אדם טוב וישר.
<מירי מסיקה: אף אחד פה לא הבין את זה.
יעקב מרגי: לא הבנתי את זה ככה ואני מודה לך על ההברה.
יעקב פרי: אני מכיר אותו אחרת, אבל לא נורא.
יעקב מרגי: כשאיש שב"כ אומר "אני מכיר אותו אחרת", זה מסוכן.
יעקב מרגי: אני חושב שזה טעון הבהרה.
יעקב מרגי: אבל מירי עכשיו ברשות דיבור.
<מירי מסיקה: לגבי העניין של חוזה היקף, בגלל שלא מרוויחים היום כמעט מאלבומים, אז כל דבר שהאומן עושה, יש לך חלק בו.
מירב בן ארי: הוא לוקח על זה אחוזים.
<מירי מסיקה: הוא לוקח על זה אחוזים.
<קריאה: הוא עובד בשביל זה.
<מירי מסיקה: בחוזה שאני חתמתי עליו, לא מובטח שהוא עובד בשביל זה, אגב.
יעקב פרי: מירי, תנסי להסביר את 5 ו-7.
<מירי מסיקה: 5 שנים, אם אני ב"דה וויס" ועושה תיאטרון ועושה הופעות ואלבומים, מכל הדבר הזה שנקרא מירי מסיקה, אתה מרוויח כסף, ועוד שנתיים רק מהאלבום שהשקעת בו את הכסף.
יעקב מרגי: היגיון צרוף ונכון וחכם.
<מירי מסיקה: יפה.
<מירי מסיקה: זה הכול.
<מירי מסיקה: אתה משקיע כסף באלבום, במקרה שלי, 40 אלף שקל, ואחר כך את המרוויח על כל הדברים.
<מירי מסיקה: במקרה שלי מרוויח כמה מיליוני שקלים על 40 אלף שקל שהשקעת.
<מירי מסיקה: זה העסק הכי מדהים בעולם.
<קריאה: אבל זה בן אדם אחד.
<מירי מסיקה: זה אדם אחד - - -
יעקב מרגי: סליחה, מה אכפת לי?
יעקב מרגי: שלא יחזרו עוד אחרים - - -
<מירי מסיקה: בדיוק.
<מירי מסיקה: באים להסדיר את זה.
יעקב מרגי: - - - מן הפרט לכלל.
<מירי מסיקה: אם מישהו אחד אנס מישהי, אז לא - - - אונס?
יעקב מרגי: - - - הסתבך איזה חבר כנסת שהביא דוגמה דומה - - -
דב חנין: אצלו זה היה דבר נורא.
נורית קורן: זה לא מתאים בכלל.
נורית קורן: צריך לומר, אדוני היושב-ראש - - -
מירב בן ארי: היא הבהירה מצוין - - -
<מירי מסיקה: אני רוצה רק להגיד שהתפקיד של החוק זה להגן על אדם חלש.
<מירי מסיקה: ברגע שבאתי להצטרף לאיה בתמימות גדולה, כי זה היה לי ברור, זה נראה לי אלמנטרי, וכל האנשים הגדולים בתעשייה התקשרו אלי, וברגע שהבנתי שהם כל-כך לחוצים, אמרתי: עכשיו אני ממש רוצה לבוא.
<מירי מסיקה: מה קרה?
<מירי מסיקה: על איזו נקודה זה לוחץ לכם?
<מירי מסיקה: מה הדבר הנוראי שיקרה, שהאומן יחליט אם להישאר אתכם עוד 7 שנים?
<מירי מסיקה: אני עכשיו חתומה אצל רוני בראון.
<מירי מסיקה: אני אשמח להישאר אתו בגלל שהוא עוד, בגלל שהוא - - - והוא מייצר לי משהו.
<מירי מסיקה: אני אשמח להישאר אתו.
יעקב מרגי: מירי, מיצינו.
<מירי מסיקה: לא.
<מירי מסיקה: אני רוצה להגיד עוד משהו.
יעקב מרגי: יאללה, תנצלי את הבמה.
<מירי מסיקה: אני רוצה להגיד שבמקרה הזה האומן הוא לנצח החלש מבין השניים, לנצח זה שיהיה יותר עני.
<מירי מסיקה: לנצח זה שידפקו אותו, סליחה על זה.
<מירי מסיקה: ולכן אני אומרת שגם אם חתמתי על חוזה, חתמתי חוזה היום, זה כמו שאני אחתום על חוזה שמאפשר לאנשים להתעלל בי.
<מירי מסיקה: בא בית המשפט ואומר: סליחה, גברת, חתמת, אפשר להתעלל בך, את חתמת.
<מירי מסיקה: אני רק רוצה להגן על האנשים הבאים.
<מירי מסיקה: יש אומנים שלא חתמו על זה, שיש להם הורים עשירים, שהלכו לעורכי דין יותר טובים, שיש להם תמיכה.
<מירי מסיקה: באתי בתמימות גדולה משום מקום ואני לא מאשימה אף אחד.
<מירי מסיקה: אני רק רוצה שלא - - -
יעקב מרגי: שלא יקרה לאחרים.
<איה כורם: בעניין החזקה, מאוד חשוב לי להסביר שאנחנו מעדיפים מאוד שלא תהיה שם החזקה הזו ושזה יהיה ברור 5 ו-7 שנים עם המגבלה.
<איה כורם: החזקה פשוט הופכת את החיים של האומנים להרבה יותר מסובכים.
יעקב פרי: איפה יש לך את החזקה?
<איה כורם: מה שאני מבינה - - -
יעקב מרגי: את החזקה נותן לי החוק.
<איה כורם: אני מתכוונת למצב שבו אנחנו לא מגדירים – יתקנו אותי החברים פה ממשרד המשפטים אם אני טועה, אבל אני מבינה ממה שכתוב פה שהחוק לא מגביל חוזים ל-5 ו-7 אלא החוק אומר:
<איה כורם: תוכיח שאם החתמתי ל-10, זה לא סביר.
<איה כורם: אני לא מחפשת את הדרך להביא אנשים לבתי משפט, לרוב האומנים אין כסף לזה.
<איה כורם: אני מעדיפה מצב שבו זה מוגדר, חקוק בסלע: זו המגבלה.
יעקב מרגי: יאמרו לנו נציגי משרדי הממשלה, למה באמת חזקה?
יעקב מרגי: אני חושב שהאבחנה שמירי שמה לנו על השולחן לאלה שלא מתעסקים בהוויה היומיומית שלהם בסוגיה הזו, בחוזים מהסוג הזה, היא חדה, ברורה, צלולה וההיגיון מחייב זאת.
יעקב מרגי: למה צריך חזקה?
יעקב מרגי: למה צריך להתגלגל עוד פעם בבתי משפט ולהתחיל להוכיח - - -
דב חנין: שאלת המשך.
יעקב מרגי: חברי הכנסת ישאלו עוד שאלות ותענו על כולן יחד.
אמיר אוחנה: באלו נסיבות יכול להוכיח אותו צד שהתקופה היא סבירה למרות שהיא עולה על המשך שקבוע בחוק?
אמיר אוחנה: מה לדוגמה עבר לכם בראש כשתכננתם את החזקה הזו?
דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, ותודה על כל הפעילות והעבודה בנושא החוק הזה.
דב חנין: אדוני הזכיר את רשימת היוזמים, אני רוצה להזכיר שתי יוזמות שהיו חלק ביוזמה הזו בקדנציה הקודמת, חברת הכנסת דאז מירי רגב, היום שרת התרבות, וחברת הכנסת איילת שקד, היום שרת המשפטים.
דב חנין: אני מציין את זה כי אני מעריך את תרומתן.
יעקב פרי: אתה נתלה באילנות גבוהים.
דב חנין: אני אומר - - -
יעקב מרגי: למרות כל הלחצים, זו הסיבה שהשרה שחררה - - -
דב חנין: אני מביע הערכה לעמדה הזו ואני במיוחד מביע הערכה לעמדה הזו כי לפעמים בפוליטיקה אומרים דברים שרואים מכאן לא רואים משם - - -
יעקב מרגי: יש הערכה עם ערך מוסף.
דב חנין: במקרה הזה אני רואה את המחויבות של השרות לזה ואני מביע הערכה.
דב חנין: חשוב להגיד את זה בחיים הפוליטיים, גם כשמדובר באנשים שאינם שייכים למחנה שלי.
יעקב מרגי: זו הערכה עם ערך מוסף, תזכור - - -
דב חנין: אני מכיר את הביטוי ואני מעריך אותו מאוד.
דב חנין: לגופו של עניין, אני רוצה לפנות אליכם בהמשך להערתה של גברת כורם.
דב חנין: המילה "חזקה" פה עלולה לסבך אותנו.
דב חנין: הרי אנחנו רוצים לייצר מנגנון שהוא בסופו של דבר פשוט וקצר.
דב חנין: אנחנו גם יודעים שאותם אומנים שהם אנשים מוחלשים, מטבע הדברים הם לא רוצים להיכנס להליכים אינסופיים.
דב חנין: אנחנו לא רוצים להזמין אותם עכשיו לאיזשהו הליך - - -
יעקב מרגי: הם מוחלשים יחסית לחברות.
דב חנין: יחסית לחברות.
דב חנין: אנחנו לא רוצים להכניס אותם עכשיו להליך מסובך של משפט, שיגידו חזקה וראיות והמשפט יימשך שנים, והחוק הזה שבא לפשט – בעצם לא יפשט.
דב חנין: לכן, אני מצטרף, אדוני היושב-ראש, לפניה שאומרת שאנחנו צריכים לקבוע גבולות, והגבולות צריכים להיות ברורים.
דב חנין: הם מאוד סבירים, לדעתי, הם לא מוגזמים.
דב חנין: אנחנו אומרים 7 שנים בחוזה רגיל, 5 שנים בחוזה 360.
דב חנין: אלה גבולות מאוד סבירים.
דב חנין: אבל אני חושב שלא כדאי להכניס לתוך המנגנון של החוק משהו שיערפל את העבודה שלנו ויקשה על הפרקטיות של היישום שלה.
יעקב פרי: אני לא חושב שמישהו חושד בי שאני לא בעד האומנים והאומניות.
יעקב פרי: להיפך.
יעקב פרי: אבל אנחנו כחברי כנסת צריכים גם לשמוע מה דעתם של המפיקים.
יעקב פרי: הרי לא יכול להיות שהאומנים עובדים בלי מפיקים ובלי חברת הפקה.
יעקב פרי: זה מאוד פופולרי, במיוחד בוועדות כאלה, לקחת צד.
יעקב פרי: אני לא רוצה לקחת צד.
יעקב פרי: אני רוצה לנסות כמה שאני יכול לשאול גם את הצד השני מד דעתו.
יעקב פרי: אני חושב שהדבר הכי חשוב זה שהוועדה הזאת תוציא מתחת ידיה חוק שיהיה מאוזן ומקובל על שני הצדדים כי מה שאנחנו רוצים זה את טובת המוזיקה הישראלית והזמר העברי.
נורית קורן: אדוני היושב-ראש, באמת חשוב מאוד ששמת לחוק הזה דין רציפות.
נורית קורן: אני מצטרפת לדברים של חבר הכנסת חנין ושל חבר הכנסת שאמר שהוא רוצה לאזן - - -
יעקב מרגי: יעקב פרי.
יעקב פרי: יעקב פרי קוראים לי.
יעקב מרגי: שר המדע לשעבר וראש השב"כ לשעבר.
<קריאה: יושב-ראש שדולת המוזיקה.
נורית קורן: אני פשוט חושבת מהר.
נורית קורן: אנחנו צריכים לאזן פה בין הזכויות של חברות ההפקה לבין הזכויות של הזמרים והיוצרים עצמם כי זה מאוד חשוב, כי אנחנו רוצים שהיצירה תימשך.
נורית קורן: אני הולכת להגדרה של תקופה בלתי סבירה.
נורית קורן: תמיד אנחנו שואלים מי מגדיר את התקופה – זה יכול להיות כל אחד.
נורית קורן: כמו שאמר פה חבר הכנסת חנין, אני לא רוצה שהזמרים יגיעו לבית משפט כי זה ייקח שנים ואנחנו יודעים שבמערכת המשפט שופט אחד ייתן ככה ושופט אחר ייתן אחרת.
נורית קורן: זה לא ברור.
נורית קורן: לכן אני אומרת שאנחנו צריכים לקצוב את התקופות בצורה ברורה יותר.
נורית קורן: כאן אנחנו מגינים, החוק הזה גם מגן על חברות ההפקה כי כשיש סדר, אז לא ייכנסו לתחום הזה אנשים שיבואו לעשות רווח מהיר וילכו.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב, רצית לדבר?
מירב בן ארי: אני רוצה לחדד כדי שהוכל להתקדם עם החוק הזה כי הוא נמרח כבר כמה זמן, שנה כמעט.
יעקב פרי: יותר.
יעקב מרגי: מתחילת הכנסת - - -
מירב בן ארי: אז אדוני, כהצעת ייעול של חברה בוועדה, אני אומרת שנתמקד באותן נקודות פער שיש בין הנציגים שהגיעו לכאן.
מירב בן ארי: אם הנושא של הבלעדית עברנו - - -
יעקב מרגי: עברנו.
יעקב מרגי: כרגע אנחנו עוסקים בחזקה.
מירב בן ארי: אז בואו נתמקד כי חבל, כמה זמן החוק הזה - - -
יעקב מרגי: מקבל את ההצעה שלך.
<איה כורם: שלוש שנים.
מירב בן ארי: שלוש שנים - - -
יעקב מרגי: בסבלנות מרובה, יש לציין.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים להצביע היום, אז בואו נתמקד בבעיות ולא נתחיל עכשיו לפתוח כל דבר.
יעקב מרגי: שרן השכל, בבקשה.
יעקב מרגי: איזה כבוד שאת מגיעה לוועדה הזו.
יעקב מרגי: יש ביטחוניסטים הרבה בקדנציה הזו, תנו לנו קצת תרבות.
שרן השכל: אם אנחנו מכניסים את העניין הזה של חזקה והתקופה הבלתי סבירה, לא עשינו פה כלום.
שרן השכל: מצד אחד אתה משאיר את שיקול הדעת פה לבית המשפט.
שרן השכל: כמו שהיה במקרה של איה כורם, אם בית המשפט - - -
יעקב מרגי: שלח אותה אלינו.
שרן השכל: אבל הוא אמר ש-18 שנה זו כנראה תקופה סבירה.
שרן השכל: זה היה שיקול הדעת שלו.
שרן השכל: בגלל שהיא ישבה עם עורך דין והכול, 18 שנה נראה להם סביר.
<קריאה: כי לא הייתה חזקה.
שרן השכל: באנו בשביל לעשות חקיקה שתגן על האומנים האלה.
שרן השכל: אני חושבת שלא נעשה כלום אם לא ננקוב פה במספר של שנים, שגם חברות התקליטים מבינות שיש צורך בזה.
שרן השכל: הרי יש איזשהו חוזה סטנדרטי שהן נותנות לכל אומן ואומן.
שרן השכל: יש בחו"ל תקדימים רבים לכך.
שרן השכל: לבוא ולומר "תקופה בלתי סבירה", לא לשנות כלום כי אתה עדיין משאיר שיקול דעת לבית המשפט - - -
יעקב מרגי: לפני המפיקים, כדי שתוכלו להתייחס – ירדנה, את רוצה להתייחס?
יעקב מרגי: את לא חייבת, רק אם את רוצה.
<ירדנה ארזי: אני כאן בשני כובעים מפני שכבר 35 שנים בעלי ואני חברת תקליטים משלנו.
<ירדנה ארזי: אנחנו אינדי.
<ירדנה ארזי: אבל הגעתי הנה בשם הצדק והמוסר והסולידריות עם איה כורם כי אני חושב ת שהמאבק שלה מוצדק בשם האומנים למען המוסר וזכויות האומנים וזכויות היוצרים.
<ירדנה ארזי: לשם כך אני כאן, כי אני מאמינה במאבק שלה ואני בעד חוק איה כורם.
יעקב מרגי: דברים כאלה רצית לחסוך מאיתנו?
<רוני בראון: באתי לפה להגיד שאני רוצה להלל את קיסר ולא לקבור אותו.
<רוני בראון: זאת אומרת, אני בעד חוק, בטח לא חוק שמפריע לי.
יעקב מרגי: איך הוא מפריע לך?
<רוני בראון: אני לא מתנגד לחוק כי אני מעולם לא החתמתי על חוזים מהסוג שאיה מדברת עליהם.
<רוני בראון: אבל אני רואה שבתוך התהליך הזה, כנראה שהוא צריך להיות מאוד-מאוד כוחני כדי שהיא תוכל להפעיל את כוחה והשפעתה עליכם כי העיתונות כנראה, מטבע הדברים, משפיעה יותר מאשר ההיגיון במקרה הזה, אז היא נאלצת לבוא ולמצוא אויב דמיוני.
<רוני בראון: אנחנו לא האויב.
דב חנין: הוא אמר בהגינות שהוא הולך בדרכו של מרקוס אנטוניוס.
<רוני בראון: אין לי שום כוונה לפגוע באף אחד, גם לא באיה.
<רוני בראון: אני מבין את הצורך למצוא את האויב.
<רוני בראון: היא אומרת כל פעם "חברות התקליטים".
<רוני בראון: בואו נגיד את האמת - -
יעקב מרגי: אמרת אותה קודם.
<רוני בראון: - - יש פה שתי חברות תקליטים בארץ שהן לא הרגו, לא את ישו ולא עשו שום דבר רע.
<רוני בראון: כשמוקי רצה להשתחרר מ-NMC, היא שחררה אותו.
<רוני בראון: היום הוא אצלנו חתום על הסכם, קונה מרצון ומוכר מרצון.
<רוני בראון: מירי השתחררה אחרי מאמץ גדול מיניב דוידזון והיום היא אצלנו.
<רוני בראון: זה הכי פשוט בעולם.
<רוני בראון: אבל כשמישהו בא ורוצה לשפוך את התינוק ואני מכיר גם את עמדתה של השרה מירי רגב וגם של איילת שקד.
<רוני בראון: בראש מעייניהן עומד לעשות צדק אבל לא לשפוך את המים עם התינוק.
יעקב מרגי: מוטי, עדכנת את חברות התקליטים שאנחנו מקדמים בחדר אחר יוזמה שלי להאריך זכויות יוצרים מ-50 ל-70?
<מרדכי אמיתי: כן, אדוני היושב-ראש ואנחנו לגמרי - - -
יעקב מרגי: אל תתייחס עכשיו ל-50 ו-70.
יעקב מרגי: לא פתחנו דיון על זה.
מירב בן ארי: זה כבר עבר, לא?
יעקב מרגי: איתן כבל לא הרג אותו.
יעקב מרגי: איתן כבל בכלכלה לא הרג אותו, רק הוציא לו את הנשמה לאט.
מירב בן ארי: חבל שלא הבאת את זה לחינוך.
<מרדכי אמיתי: רק לדייק דבר אחד.
<מרדכי אמיתי: חברת הכנסת השכל, זה לא נכון שיש חוזה סטנדרטי לכל אומן.
<מרדכי אמיתי: זה ממש לא נכון.
<מרדכי אמיתי: לכל אומן יש חוזה משלו, לכל אומן יש את התנאים שלו.
<מרדכי אמיתי: אין דינו של אומן מתחיל כדינו של אומן ידוע ומוכר כמו האנשים המכובדים שיושבים פה.
<מרדכי אמיתי: זה לא בהכרח נכון.
<מרדכי אמיתי: שאלתם, למשל, מה ייחשב מקרה לא סביר.
<מרדכי אמיתי: חבר הכנסת חנין שאל שאלה נכונה: מה ייחשב כמקרה לא סביר?
<מרדכי אמיתי: ואני אתן דוגמה: למשל, אם אומנית מאוד מצליחה כמו מירי מסיקה שיושבת כאן, תבוא לחברת התקליטים ותקבל כתשלום מקדמה מיליון דולר על ההתקשרות ובתמורה לזה היא מסכימה לחתום ל-10 שנים, האם זה ייחשב כסביר או לא סביר?
<מרדכי אמיתי: היא קיבלה מיליון דולר כתשלום מקדים.
יעקב מרגי: רצית לסיים, נכון?
<רוני בראון: עצרתם אותי באמצע משפט.
<רוני בראון: כולם מדברים פה - - -
יעקב מרגי: מוטי, אתה הפסקת אותו באמצע.
<מרדכי אמיתי: סליחה.
<רוני בראון: קודם כל, התקופות שמדברים עליהן כאן, יש שני דברים שצריך להגיד עליהן.
<רוני בראון: קודם כל, החוק שאתם מחוקקים לא ישפיע על מירי, על איה או על אף אומן שחתום - - -
<קריאה: מה הבעיה שלכם?
דב חנין: מה מפריע לך?
יעקב מרגי: אדוני, זה שאתה מכיר את הנוכחים, זה דבר טוב, אבל זה לא קרקס.
יעקב מרגי: אני מבקש, דבר לפרוטוקול, אתה מדבר אלי.
<רוני בראון: אני אדבר לפרוטוקול.
<רוני בראון: אנחנו מבקשים מאוד לציין דבר אחד.
<רוני בראון: ההסכמים שלנו הם הסכמים נורמליים אבל על אף אחד בחדר הזה זה לא ישפיע.
<רוני בראון: האומנים שהולכים לצאת בשלוש השנים הבאות כבר הוחתמו.
<רוני בראון: אני רוצה לשאול את מירי: כמה זמן לקח לך - - -
יעקב מרגי: היא לא עונה לך בלי אישור שלי.
<מירי מסיקה: אני רוצה לענות.
יעקב מרגי: את לא יודעת מה הוא שאול, איך את - - -
<מירי מסיקה: אני יודעת הכול.
יעקב מרגי: בבקשה שאל.
<רוני בראון: קודם כל, צריך לעשות הבחנה בין אומן חדש או אומן שהולך להיות מוחתם לאומן מוחתם.
<רוני בראון: כל מי שמוחתם ומצליח, תאמין לי, מנהל את המשא ומתן שלו גם במהלך ההסכם וזה לא משנה מה.
<רוני בראון: אם הוא מצליח, אם החברה היא חכמה, היא משפרת את תנאיו בכל מקרה.
<רוני בראון: זה אחד.
<רוני בראון: אבל לאומן חדש יש תקופת אינקובציה מינימלית, שלוש שנים.
<רוני בראון: אין לי בעיה ל-7 שנים כשתקופת האינקובציה מתווספת על זה.
<רוני בראון: אבל למירי לקח 3 שנים להוציא תקליט.
<מירי מסיקה: לא, סליחה.
<רוני בראון: לעידן רייכל לקח 3 שנים להוציא תקליט – למירי גם – לא משנה למה ולכל אומן אחר.
<רוני בראון: אני יכול לגבות את זה, להראות לכם מיום חתימת ההסכם ויום יציאת התקליט.
<רוני בראון: זאת אומרת, יש איזושהי עבודה שאנחנו – גם צריך לעשות הבחנה בין חברות תקליטים - - -
יעקב מרגי: לסיכום, אתה רוצה להשאיר את המילה "חזקה"?
<רוני בראון: בוודאי שכן.
יעקב מרגי: מה, את רוצה להחליט לו מה הוא רוצה?
<מירי מסיקה: אני רוצה להחליט לו מאוד, אבל זה עניין אחר.
יעקב מרגי: גם אני רוצה הרבה דברים, זה עוזר לי?
משהו ענייני: תראו מה קורה.
משהו ענייני: אדם עומד חסר אונים ואני חייבת לחתום על החוזה הזה כי אם לא, לא יהיה לי תקליט.
משהו ענייני: זה או לשבת ב"הד ארצי" ולא לעשות דבר או להיות חתומה אצל יניב דוידזון.
משהו ענייני: זה היה הסיפור שלי.
משהו ענייני: לעידן רייכל יש חוזה משלו.
משהו ענייני: הוא מעולם לא חתם על חוזה, על אף חוזה.
משהו ענייני: הוא רק משתמש בכם להפצה.
<רוני בראון: לא נכון.
יעקב מרגי: למה אנחנו נכנסים לזה?
<מירי מסיקה: אני רק אומרת שלכל אחד יש סיפור משלו.
<מירי מסיקה: אני פה לא כדי להגן על עצמו.
<מירי מסיקה: אני – טפו, טפו, טפו – מאוד הצלחתי ואני מבורכת.
<מירי מסיקה: אני לא מתחרטת על כלום.
<מירי מסיקה: אני רק רוצה שאנשים לא יחוו את אותה חוויה.
<מירי מסיקה: אני לא מבינה מה הבעיה עם 7.
<מירי מסיקה: תקופת אינקובציה, ואז מצליחים מאוד.
<מירי מסיקה: ואז, אם אתם עושים את העבודה שלכם כמו שצריך, אני אבחר להישאר אצלכם.
<מירי מסיקה: אבל אם זה יהיה 10 שנים, רק אחרי 10 שנים - - -
<רוני בראון: אני - - -
יעקב מרגי: פה לא יהיה - - -
<מירי מסיקה: מה השאלה, האם אחרי 10 שנים אתם באים ונותנים לי תנאים יותר טובים או אם אחרי 7 שנים אתם נותנים לי תנאים יותר טובים.
יעקב מרגי: הבנו, תודה.
<איל פרייס: אני יועץ משפטי חיצוני של הפדרציה לתקליטים.
<איל פרייס: אדוני, אני מברך על הדיון פה ואני שמח שהוא מתנהל בצורה זהירה משום שאני רוצה להזכיר לכל הנוכחים שהשדה שאנחנו נמצאים בו הוא שדה בלתי חרוש בישראל והוא גם שדה בלתי חרוש בכל העולם.
<איל פרייס: זאת אומרת, למעט חקיקה במדינה אחת מתוך 50 המדינות של ארצות הברית, אין חקיקות כאלה בכל העולם.
<איל פרייס: לא חקיקות שהופכות את הצדדים לחוזים לעבריינים כי הם חתמו על חוזה מעבר לתקופה מסוימת ולא חוזים אחרים כדוגמת זה שהופכים אפילו ברמה של חזקה.
<איל פרייס: אני, אגב, מסכים לנוסחה של חזקה, אבל גם בזה אין.
<איל פרייס: מכיוון שכך, הזהירות היא ראויה וצריך לטפל בסוגיה חדשה כל-כך בכלים כירורגיים ולא בגרזן.
<איל פרייס: אז טוב עושה אדוני ואני מודה לו על כך.
<איל פרייס: אני רוצה להגיד משהו באופן כללי על תקופות.
<איל פרייס: כשיש הצעת חוק שמונחת בשלב הזה, ואנחנו אומרים: לא יהיה חוזה מעבר לכך וכך שנים בלי שהדבר הזה ייחשב חזקה כבלתי-חוקי, הרי זו מעין נוסחה שאפשר לנהל משא ומתן על כמה שנים צריכות להיות, האם זה יהיה שנה, האם 20 או Whatever וזה בסדר.
<איל פרייס: אבל צריך לזכור מהם הרכיבים של החזקה.
<איל פרייס: מאיפה לקוחים הרכיבים של החזקה?
<איל פרייס: חוזה לתקופה של מעל איקס שנים - - -
יעקב מרגי: אבל אתה מבין את הרציונל למה הבאנו את החוק?
<איל פרייס: לא.
יעקב מרגי: למה בא החוק?
יעקב מרגי: למה נולד החוק הזה?
יעקב מרגי: אתה מדבר אתי בשם, תאמין לי שאת דיני החוזים אני מכיר.
<איל פרייס: אני מבין היטב, אדוני.
יעקב מרגי: אז אתה מבין למה זה נולד.
<איל פרייס: אני אגיד לאדוני למה זה נולד.
יעקב מרגי: זה בא לתקן לקונה.
יעקב מרגי: ניצול לרעה של אנשים.
יעקב מרגי: שאיפת חייהם הגיעה לכדי מימוש ויש מישהו שחיכה לזה כמוצא שלל רב.
יעקב מרגי: אז צריך בשם הצדק, כפי שאמרו פה, בשם השכל הישר, למצוא איזו נוסחה מאזנת.
<איל פרייס: אבל אדוני - - -
יעקב מרגי: אני אוהב שנואמים לי נאומים פילוסופיים שישימו את - - -
<איל פרייס: אבל הנאום, אדוני, הוא איננו נאום פילוסופי משום שאני רוצה להזכיר לכולם פה בחדר שגברת איה כורם בבית משפט נתנה הודעת ביטול על החוזה שלה 4.5 שנים לאחר שהוא נחתם.
<איל פרייס: מה אמר על כך בית המשפט?
<איל פרייס: בית המשפט אמר: אינני מוכן לבטל חוזה שאורכו 18 שנה כבר לאחר 4.5 שנים.
יעקב מרגי: לכן בא המחוקק לתקן.
<איל פרייס: אז החוק הזה מגיע.
<איל פרייס: עכשיו, ברשותך אדוני, קצת לגבי הנוסחאות.
<איל פרייס: מדוע בחוזים של תקליטים, לא רק בישראל – אנחנו לא המצאנו את התעשייה הזאת – בכל העולם, לא מדברים רק במונחים של שנים אלא מדברים במונחים של שנים או תקליטים, מינימום שנים או מינימום תקליטים, המוקדם מבין השניים?
<איל פרייס: משום שיש אומנים שלא מוציאים תקליט.
<איל פרייס: הוצאת תקליט והפקה של תקליט היא לא דבר שאתה לוחץ על כפתור והוא יוצא.
<איל פרייס: יש אומן שהדבר הזה לוקח לו שנה ויש אומן שהתקליט לוקח לו 5 שנים.
<איל פרייס: אז האם יעלה על הדעת בחוזים – ולא יעלה על הדעת – לכתוב שהאומן צריך להפיק איקס תקליטים תוך 5 שנים?
<איל פרייס: כי יש אומן שזה ייקח לו ככה - - -
יעקב מרגי: לכן אתה טוען שצריך להשאיר את המילה "חזקה".
<איל פרייס: שתי מסקנות נגזרות מזה.
<איל פרייס: הראשונה, שזה באמת צריך להיות חזקה.
<איל פרייס: אבל הדבר השני הוא שהנוסחה צריכה לדבר גם במונחים של תקליטים.
<איל פרייס: כדי שלא ייווצר, חס וחלילה, מצב שאיננו קיים היום, לא בחו"ל ולא בישראל, שחברת התקליטים נאלצת לדחוק באומן כדי שיוציא מספר מינימלי של תקליטים כי עוד מעט - - -
<איל פרייס: ברשותו של אדוני, אדוני יקטע אותי מתי שהוא רוצה, אבל - - -
יעקב מרגי: אבל אתה חוזר על הדברים.
<איל פרייס: אני לא.
<איל פרייס: יש לי עוד כמה דברים להגיד.
יעקב מרגי: - - - כשאני מבין, נגמרת הסבלנות.
<איל פרייס: ברשותו של אדוני, עוד נקודה אחת שאני מבקש להעביר.
<איל פרייס: הנחת העבודה שמובלעת פה היא של חזק ושל חלש, והאומן הוא החלש וחברת התקליטים היא החזקה.
<איל פרייס: אני מבקש ברשות
<איל פרייס: כם, ברשותך, לערער על ההנחה הזאת ולהציג את זה מזווית אחרת.
<איל פרייס: חברת התקליטים היא זו שחשופה ולא האומן.
<איל פרייס: מדוע?
<איל פרייס: משום שהנוסחה שבה מתקדמים, התוואי שבו מתקדמים בהפקתו של תקליט הוא תנאי שחברת התקליטים היא זאת שצריכה להוציא מכספה לממן את הפקתו של התקליט ולמלא את חיוביה והכסף מגיע רק בעתיד.
<איל פרייס: אם אנחנו שוברים את הנוסחה הזאת, כי אנחנו אומרים שהחוזה יוגבל ועוד לפני שהתקליטים החזירו את עלויות הפקתם, האומן כבר יכול ללכת ולא להפיק תקליטים נוספים – מיהו החזק ומיהו החלש?
<איל פרייס: לכן, אדוני, טוב שיהיה האיזון - - -
<מירי מסיקה: - - -
יעקב מרגי: רגע, מירי.
יעקב מרגי: את לא מגיבה.
יעקב מרגי: זה לא עשה עלי רושם.
יעקב מרגי: את לא צריכה.
יעקב מרגי: לא עשו עלי הדברים רושם.
<איל פרייס: לכן, טוב שיהיה האיזון הזה.
יעקב מרגי: הדברים נאמרו לפרוטוקול.
יעקב מרגי: איתן ברושי, רצית להתייחס?
יעקב מרגי: אני מתקדם, אני מכריע.
יעקב מרגי: זה לא ייגמר - - -
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת והאומנים, הזמרות.
איתן ברושי: אני לא חושב שיכולה להיות יצירה ויכולה להיות אומנות ואומנים אם הם בתנאי כליאה.
איתן ברושי: לכן, החופש של האומן, חופש היצירה, הם ערך מרכזי, וכל מה שקובעים פה ובכל מה שייקבע צריך להיות תחת הגדרת המטרה של חופש היצירה וחופש האומן.
איתן ברושי: פה אני רוצה לומר, יגידו אולי מומחים ממני, שבעצם אין הסכם, אדוני היושב-ראש, שאי אפשר לצאת ממנו.
איתן ברושי: אנחנו מכירים את זה מצא הקבע, אנחנו מכירים את זה משירותים אחרים.
איתן ברושי: חוזים הם לא לנצח.
איתן ברושי: לפי דעתי, יש להבחין בין הסכם שיכול להיות לתקופות שונות לבין היכולת לצאת ממנו.
איתן ברושי: לגבי האומנים, חלק מהעניין כרוך בהשקעה משום שנאמר פה שיש כאלה שזקוקים להשקעה של החברות או של אמרגנים ולא כל אחד מביא את הכסף מהבית, וצריך לאפשר את ההשקעה הזאת כי לעיתים זה תנאי לאומן לצאת לדרך.
איתן ברושי: אבל כמו שיש התחייבות וכל הסכם הוא הסכם מרצון וכל הסכם הוא הסכם פרטני, זה לא קיבוץ – אני בא מקיבוץ, כידוע – וההסכמים שונים.
איתן ברושי: אבל מה שנראה לי נכון זה לא אם זה 5 או 7.
איתן ברושי: מה שנראה לי נכון זה שיש ונטיל שמאפשר לצאת מההסכם ומה התנאים לצאת מההסכם.
איתן ברושי: למשל, אם הושקע כסף, יכול להיות שמישהו רוצה להחזיר חלק מההשקעה ולהשתחרר מההסכם.
<מירי מסיקה: את כל ההשקעה גם.
<מירי מסיקה: מה הבעיה?
איתן ברושי: לא אמרתי.
איתן ברושי: מה הבעיה, אני לא אומר.
איתן ברושי: אני אומר מה הפתרון.
איתן ברושי: הבעיה היא לא אם זה 5 או 7 או 3 או 10.
איתן ברושי: הבעיה היא מהם התנאים לצאת מההסכם.
איתן ברושי: ואם רוצים לצאת מההסכם, אנשים מבוגרים, שיעשו הסכם מרצון, יש תנאים לצאת מההסכם.
איתן ברושי: לצאת מההסכם זה לא פשע ולא משבר.
איתן ברושי: זה תהליך שיש לו כללים ואפשר לעמוד בהם.
יעקב מרגי: איה עכשיו.
יעקב מרגי: אחר כך נשמע את משרד המשפטים.
<איה כורם: תודה.
<איה כורם: הסיבה שאנחנו מדברים על החזקה הזאת כל כך הרבה – ואני מציעה שהיא תהיה בלתי ניתנת לסתירה – אני רוצה להסביר לכם סיטואציה מאוד פשוטה.