GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ירדן רפופורט: לפיד העלה פוסט שדיבר על הוגים מסוימים, גם ליברליים וגם רפובליקנים, אין כאן יצוג בחומר הלימוד, חבר'ה עזרו את חופש הביטוי של המרצים, בואו נדבר תכלס על חומר הלימוד.
<ירדן רפופורט: לא מדברים על מרכז ישראלי, מרכז ישראלי זו לא המצאה של לפיד, זה לא מהיום ולא מאתמול, מרכז ישראלי זה משהו שצריך להלמד בחומרי הלימוד.
מירב בן ארי: תודה, הנקודה ברורה.
מירב בן ארי: קיבלת את זכותך לדבר, יותר מכולם אפילו, בבקשה חנן יזדי יושב ראש מועצת התלמידים והנוער הארצי.
<חנן יזדי: תודה רבה על קבלת רשות הדיבור, אני חנן יזדי יושב ראש מועצת הנוער הארצי.
מירב בן ארי: חברים, סליחה, חבר הכנסת ג'בארין אני קוראת לך לסדר פעם ראשונה.
מירב בן ארי: זה מפריע, סליחה חנן.
יוסף ג'בארין: זה מה שעושים - - - תוקפים את האופוזיציה.
מירב בן ארי: אני משתדלת לא להוציא אותך, אבל אי אפשר ככה.
מירב בן ארי: כן חנן.
<חנן יזדי: המועצה לפני חודשיים פנתה לחבר הכנסת מרגי, בבקשה לקיים את הדיון הזה על שיח פוליטי אקטואלי בכיתות.
<חנן יזדי: אנחנו השנה גם העלינו את זה על נס ואני רוצה, קודם כל, כשאני מתחיל את הדברים שלי להתחיל באיזו שהיא דוגמה.
<חנן יזדי: אני רוצה שכולם בחדר הזה ידמיינו כיתה, תלמידים, מורה, מקרן, לוח ועיתון שבו הכותרות הראשיות הן סערת בוכריס, חוק המואזין, השתלטות ה-BDS ושיעור אזרחות.
<חנן יזדי: לומדים על חוק זכויות האדם ולומדים על סוגי רוב והתלמידים, אני מצטער לגלות, לא כל כך מגלים כמה רוב צריך בשביל להעביר מליאה או דברים כאלה והתלמידים שיושבים בכיתה - - -
<חנן יזדי: ממש כמו פרפרים שנמצאים בתוך הגולם שלהם ומחכים לפרוץ.
<חנן יזדי: מחכים לבוא ולהגיד ולדבר ולפתוח איזה שהוא דיון בכיתה והם רק רוצים לצאת מהבועה הזאת שתמיד אוהבים להגיד שהנוער נמצא בא.
<חנן יזדי: איזה שהוא תלמיד אמיץ אחד נגיד למורה ושואל אותה – המורה, אפשר לדבר על אחד מהנושאים האלה?
<חנן יזדי: המורה אומרת – צריך לדבר עכשיו על רוב מכריע, זה לבגרות.
<חנן יזדי: העולם ממשיך ותמיד ממשיכים לבוא ולהגיד שבני הנוער ממשיכים להתבטא בפייסבוק ואני חייב להגיד לכם, בזמן האחרון אנחנו דווקא רואים מגמה של בני נוער שמתנסחים בצורה יוצאת דופן בפייסבוק, מביעים את דעתם בפוסטים אבל בכיתה זה פשוט לא מתאפשר להם.
<חנן יזדי: אנחנו לא צריכים לדמיין את זה, כי ככה בדיוק נראית כיתה היום במערכת החינוך בשיעורי האזרחות ואני לא הגעתי היום כדי להגיד לכם כמה זה חשוב לתלמידים שנקיים את השיח הזה בכיתות, כי אני בטוח שכולנו מסכימים על זה שזה חשוב ואני רוצה לבוא ולהצביע על מספר ליקויים שדעתי קורים - - -
<חנן יזדי: אז אני אצביע רק שניים.
<חנן יזדי: הסיבה העיקרית שבגללה אין שיח פוליטי ואנחנו ערכנו סקרים בקרב תלמידים רבים, הסיבה העיקרית היא בגלל אותו חשש שאנחנו מדברים עליו – מורים מפחדים לבוא ולדבר על הנושאים האלה ואנחנו חייבים לשים את זה על השולחן.
<חנן יזדי: כי בסופו של דבר ויש חוזר מנכ"ל ואני מכיר את חוזר המנכ"ל ואני גם מכיר את יעל ואנחנו עובדים איתה בשיתוף פעולה, בסופו של יום כשהדלת נסגרת בכיתה המורה מפחד, כי הוא מפחד שלא יהיה לו גיבוי לדבר על אותם הדברים.
<חנן יזדי: בלי לדבר דמוקרטיה - - -
<קריאה: מאיפה אתה מביא את הנתונים האלה?
<חנן יזדי: אנחנו עושים סקרים, אנחנו יודעים להגיע לכל בני הנוער - - -
<קריאה: יש לך להראות לנו סקר?
<חנן יזדי: אני יכול להראות נתונים מדויקים מאד, לצערי לא הבאתי אותו היום אבל יש לנו סקרים מדויקים שמצביעים על מגמה שהולכת ונמשכת, כשהדלתות נסגרות בכיתות מה לעשות?
<חנן יזדי: אין דיונים.
<חנן יזדי: ובכל זאת, למרות שהדברים שלי אולי נראים מאד מאשימים, אני לא פסימי, אני חושב שיש לנו דרכים לטפל בזה ואנחנו, המועצה, נמצאת עכשיו בשיתוף פעולה עם מפקחת אזרחות יעל גוראון כדי לנסות ליצור איזו אמנה משותפת לעודד שיח אקטואלי פוליטי, לצערי אנחנו עדיין לא במקום שאנחנו רוצים להיות, כי בסופו של דבר דמוקרטיה לא מדברים – דמוקרטיה עושים ואם לא יעשו את הדמוקרטיה בכיתות זה פשוט לא יקרה.
מירב בן ארי: תודה רבה, אחרון הדוברים ד"ר עמיר פוקס, המכון הישראלי לדמוקרטיה, בבקשה.
<עמיר פוקס: יש כל כך מעט זמן וכל כך הרבה נושאים, יש פה גם את הנושא של החופש האקדמי ופעילות הפוליטית, אבל אני אתייחס לעניין של הלימודים בבתי הספר, אני חושב שזה הנושא שהכי חשוב, בעיני.
<עמיר פוקס: למרות שהם באמת קשורים.
<עמיר פוקס: אני רוצה לחדד את מה שהסקר שפורסם בפורום לאוטמן לפני שבוע אמר, לא רק שהמורים מרגישים שאין להם גיבוי מההורים שלא רוצים, אלא גם שאין להם גיבוי מהמערכת.
<עמיר פוקס: שהמערכת משדרת להם הרבה פחות ממה שהם היו רוצים לדבר על נושאים שנויים במחלוקת, הם מרגישים הרבה פחות.
<עמיר פוקס: עוד פעם, אני לא חושב שאין לכם כוונות טובות וכולי אבל זו המוזיקה מאחורי חוזרי המנכ"ל.
<עמיר פוקס: בסופו של דבר, גם אם כתוב שצריך לדבר על שיח שנוי במחלוקת, זה לא אומר שמותר לך בתור מורה גם להגיד את עמדתך.
<עמיר פוקס: לא שמעתי שזה נאמר - - -
<קריאה: זה כתוב בחוזר.
<עמיר פוקס: וודאי, אבל השאלה היא אם באמת יש את המסר הזה באופן חד משמעי ואנחנו כולנו מכירים את המקרה של אדם ורטה ומה קרה אחרי שהוא במקרה, כשמוציאים מהקשרו ומנפחים מילים מסוימות שמורה אומר בכיתה ואחרי זה הוא נתפס בתור המורה השמאלני ואוי ואבוי.
<עמיר פוקס: אני לא מתפלא בכלל, באוירה הציבורית הקיימת, שמורה מפחד להיכנס לשדה המוקשים הזה, לכן רק אם יהיה גיבוי ממש נחרץ הוא לא יפחד להיכנס לשם.
<עמיר פוקס: עוד דבר אחד שאני רוצה להגיד כי נראה שזה קצת חסר פה, נציג של משרד מבקר המדינה, רק לפני חצי שנה היה דוח של מבקר המדינות - - -
<קריאה: מבקר המדינה לא מגיע לישיבות אלא לוועדה לביקורת המדינה.
<עמיר פוקס: היה דוח של מבקר המדינה שפורסם לפני חצי שנה על חינוך לחיים משותפים - - - שהצביע על הרבה - - -
מירב בן ארי: - - - ועדה לביקורת המדינה.
<עמיר פוקס: בסדר, אבל זה נושא הדיון.
מירב בן ארי: לא, ככה זה עובד.
<עמיר פוקס: אוקיי, אז אני חושב שכדאי לייחד דיון או לפתח את השאלה של מה עושים לגבי חינוך לחיים משותפים ונגד גזענות כי הצביעות שם על כשלים מאד ספציפיים, בעיקר הכשרות מורים אבל עוד כל מיני דברים שאין זמן לפרט עליהם.
<עמיר פוקס: אני חושב, באמת, שכדי שמורה יוכל לפתוח נושא זה לא יהיה כשהוא מקבל הנחיה לדבר על נושאים שנויים במחלוקת, אלא כשהוא מקבל גיבוי שמותר לו גם לתת עמדה ולא להיות מהאו"ם ולהציג בעד ונגד גזענות.
מירב בן ארי: טוב, אני מסכמת את שני הדיונים הסוערים אבל החשובים שהיו כאן.
מירב בן ארי: קודם כל לגבי הסטודנטים.
מירב בן ארי: הנושא היה חופש הביטוי של הסטודנטים ועובדי ההוראה, אבל ככל שהדיון התקדם הבנו שגם פה היינו צריכים להפריד, זאת אומרת יש את העניין של ההתאגדויות הפוליטיות, התקנונים של האוניברסיטאיות, מול התבטאויות של מרצים.
מירב בן ארי: אני, גם בגלל שאני יו"ר השדולה של הסטודנטים להשכלה גבוהה, אני אומרת שיהיה כאן דיון ואתם צריכים להיות מוכנים אליו.
מירב בן ארי: יהיה דיון מיוחד של הוועדה, אני אבקש מחבר הכנסת מרגי, על הנושא של התאגדויות פוליטיות של סטודנטים באוניברסיטאות ובמכללות, זה דיון אחר שצריך להיות בנפרד, תבואו כל אחד עם נציגי התאים, אני אשתדל לתת לכולכם, אבל אנחנו צריכים להבין מה קורה.
מירב בן ארי: כי תשמע, לא יכול להיות במוסד אחד צריך 100 ובמוסד שני צריך לאבטח ח"כ ערבי ומוסד שלישי בכלל לא נותן ומחתים את הסטודנטים, חבר'ה זה לא לעניין, אנחנו מדינת ישראל 2017 וכל מוסד כישר בעיניו.
מירב בן ארי: דבורה, גם באצטלה של חופש אקדמי צריכים להיות מושגי יסוד, מושגי יסוד להתאגדויות פוליטיות.
מירב בן ארי: אני לא מדברת על מוסדות שלא מתוקצבות על ידי המל"ג, אבל אותם 65 מוסדות שזה המון, צריך קו מנחה כל שהוא או עקרונות מנחים להתאגדות פוליטית של סטודנטים, כי לא יכול להיות שאיש בעיניו יעשה, זה לא הגיוני, אתם צריכים להעשות עבודה ולהכין, יהיה לכם מספיק זמן, אבל אנחנו נקיים דיון על התאגדויות פוליטיות של סטודנטים בתוך הקמפוס.
מירב בן ארי: לדעתי זה הנושא הכי חשוב.
מירב בן ארי: אני מסכימה עם פרופ' יונה על התבטאויות של עובדים וחופש אקדמי כל עוד זה לא דה-לגיטימציה או הסתה או אלימות, לדעתי הבעיה הגדולה יותר הקמפוסים זה ההתאגדויות הפוליטיות של סטודנטים, גם אני מבקשת ספציפית לבדוק את הנקודה של חברת הכנסת זועבי, מול אוניברסיטת חיפה ולשלוח לנו תשובה לוועדה, אנחנו נעביר אליה וגם לגבי עניין יריד הספרים וגם לגבי האבטחה, שסטודנטים נאלצו לשלם לעניין הזה.
מירב בן ארי: זה לגבי חופש הביטוי של הסטודנטים כי צריך לעשות כאן סדר, הגיע הזמן שתתערבו במה שקורה בתוך הקמפוסים.
חנין זועבי: גברתי, אפשר לבקש מהועדה כאשר הם עושים דיון כזה לפנות אלינו ולתת להם גם את מי להזמין?
חנין זועבי: כי לפעמים - - -
מירב בן ארי: את חברה בוועדה בכל מקרה.
חנין זועבי: לא, אני צריכה - - -
מירב בן ארי: את רוצה לדעת את מי להזמין?
מירב בן ארי: אוקיי זה יהיה מפורסם והנציגים ותדעו מספיק זמן לפני ואם תרצי בעצמך, תודיעי לאנשים.
חנין זועבי: אני מבקשת שיודיעו לנו.
מירב בן ארי: להודיע לחברי הכנסת.
מירב בן ארי: עוד משהו שאני עוד אומרת להתאחדות הסטודנטים, גם אתם, זה לא אחריות של המל"ג.
מירב בן ארי: גתם אתם צריכים להיות חוד החנית כי בסוף אתם התארגנות שמייצגת את כל הסטודנטים במדינת ישראל, אתם צריכים לבוא לכאן מוכנים.
מירב בן ארי: נתת כדוגמה את דוד ילין, אני אומרת לך שכשיעורי בית אתם צריכים לבדוק מה קורה בקמפוסים, כי סוף אתם נציגי הסטודנטים.
מירב בן ארי: אתם צריכים לעבור מכללה מכללה או אוניברסיטה, לבדוק מה קורה שם, כי זה גם חלק מהאחריות שלכם.
מירב בן ארי: לעניין השיח של המורים לאזרחות, תשמעי יעל, יש לי הרבה הערכה אליך ואל דניאלה, דנה, אנחנו עובדות ביחד הרבה זמן ועשיתי איתן גם פרויקט בתוך בתי הספר וגם ביום האחדות וגם פרויקט שעשינו נגד הסתה.
מירב בן ארי: מה שאמר כאן עמיר מהמכון הישראלי לדמוקרטיה וגם חנן, זה לא מופיע בחלל ריק העניין הזה של המורים לאזרחות.
מירב בן ארי: יש איזה שהם חששות וגם חבר הכנסת מאיר כהן דיבר על זה, יש חששות של מורים לאזרחות, יש לכם את הפורום למורים לאזרחות ואני גם פגשתי אותם, אז כשהיה לנו את העניין עם הבגרות.
מירב בן ארי: אני חושבת שכדאי, אני מניחה שיש לך איתם גם שיח קבוע, לחזור לוועדה ולהגיד אם היו מקרים כאלה ואם כן אז איך באמת הגיבו.
מירב בן ארי: כי אם מורה לאזרחות חושש וגם אם אליך לא הגיעה אף תלונה – את יודעת, הרבה פעמים דברים נסגרים בתוך בתי הספר – צריך בסופו של דבר לבדוק ולהכין שיעורי בית, כי - - -
מאיר כהן: למה מצמצמים את זה למורים לאזרחות?
מירב בן ארי: לא, כי זה הנושא מאיר.
מאיר כהן: זה כל מורה.
מירב בן ארי: עזוב, אין בעיה.
מירב בן ארי: גם המחנכים והמורים, כל אלה שעוסקים באותם נושאים, אני מניחה שהמורה לביולוגיה פחות עוסקת, לצורך העניין, בפרשיות האלה.
מירב בן ארי: אז המחנכים, נכון, כמו שהוא הוסיף ומקובל עלי והמורים לאזרחות, לבוא ולבדוק את זה.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד עוד משהו לגבי העניין הזה של המורים, גם מה שאתה אמרת.
מירב בן ארי: היה דיון כבר בוועדת ביקורת המדינה על השיח הזה בין - - -?
מירב בן ארי: אני מוכנה להוציא פניה גם ליו"ר הוועדה לביקורת המדינה, כמו שאמרה מנהלת הוועדה זה צריך להיות דיון שידון שמה, לעשות שם באמת את העניין – גם חברת הכנסת זועבי דיברה על זה - - -
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לבדוק איפה זה עומד, הרי היא עושה כל פעם מסקנות שישה חודשים, אז לעניין הזה.
מירב בן ארי: אני מסכמת ואומרת כך, אנחנו במיוחד ביום שהוא כולו זכויות אדם, אמנם היו כאן כמה אירועים קטנים אבל סך הכל היה כאן דיון והיה דיון חשוב ועלו כאן דברים חשובים, גם במסגרת זכויות אדם, אבל בעיקר בנושא של חופש הביטוי.
מירב בן ארי: לא יכולה להיות איפה ואיפה, לא יכול להיות שבקמפוס אחד יש כזה ובאחר יש כזה, נכון שאנחנו עדיין במקום שלאנשים יש דעות שונות ולגיטימיות, אבל מבחינת המערכת צריכה להיות אחידות בתגובה שלה ובהתייחסות שלה.
מירב בן ארי: אין הבדל בין מורה לאזרחות בבאר שבע למורה לאזרחות בתל אביב או מורה לאזרחות בחיפה.
מירב בן ארי: אין הבדל מבחינתי בין הקמפוסים, נכון שלכל אחד יש צבע אחר, אבל עדיין צריכים להיות קוים מנחים כדי לשמור על חופש הביטוי, בטח ביום כזה שעוסק בזכויות האדם.
מירב בן ארי: אני מודה לכולכם, תודה רבה ואנחנו נקיים המשך לוועדה.
יעקב מרגי: 27 בדצמבר 2016, כ"ז בכסלו, עיצומו של חג האורים, חנוכה, תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום, תכניות אקדמיות נגד מדינת ישראל מספקות נקודות זכות ומלגה ואני מוסיף, האמנם.
יעקב מרגי: אבל זה בהסתייגות, עד שנראה מה הדיון יעלה כי לפעמים הכותרת זועקת ובשורות הקטנות אנחנו מגלים.
יעקב מרגי: לצערנו הרב, אנחנו והתקשורת יחד אתנו, מספקים לחברה בישראל כותרות בומבסטיות והאזרח לא יורד לשורות הקטנות, לכן אנחנו מקיימים כאן דיון כדי לראות.
יעקב מרגי: לפני שניכנס ונצלול לתוך הדיון, נעשה נגיעות קטנות בשיעור אזרחות כדי שנוכל כולנו ביחד לצלול.
יעקב מרגי: כולנו יודעים שהדמוקרטיה היא שיטת ממשל בה יש לאזרחים יכולת וזכות להשפיע על מדיניות ציבורית במדינתם.
יעקב מרגי: במדינת ישראל אנחנו מקדשים את הערך של החופש האקדמי, החופש המוקנה למורים, תלמידים ומוסדות אקדמיים לחתור להרחבת הידע באשר הוא.
יעקב מרגי: יש לנו עוד ערך מקודש בחברה הישראלית והוא חופש הביטוי, שגם זה זכותו של כל אדם להביע את דעתו ולומר את שברצונו לומר.
יעקב מרגי: בדיון על החופש האקדמי, מקובל כפי שכתוב וידוע, להבחין בין חופש המחקר והוראה לבין חופש הפעולה והתבטאות חוץ אקדמית.
יעקב מרגי: בתוך כך, יש לעשות אבחנות נוספות שאחת מהן היא בין חופש אקדמי אישי לחופש אקדמי מוסדי.
יעקב מרגי: הערך העליון שיש בחופש אקדמי ולכך הוא נוצר, שיינתן חופש מחקר והוראה לאיש האקדמיה מבלי להיות נתון למקור סמכות כגון ממשלה, רשויות מדינה, גורמים מממנים, גורמים אידיאולוגיים קיצוניים או הגמוניה בתוך האקדמיה.
יעקב מרגי: אנחנו שומרים מכל משמר וטוב שכך, גם נזעקים לא אחת, כשאנחנו מגלים או מזהים או אפילו חוששים מפוליטיזציה של מערכות ציבוריות וממשלתיות, אך מה קורה לנו במקרה של גורמים אידיאולוגיים שלא באים מגורמי הממשלה והפוליטיקה, האם יש לנו שם הגנות?
יעקב מרגי: מה קורה כשהגורם האידיאולוגי הוא מרצה או חוקר ומה קורה כשמרצה או חוקר מנווט את המערכת לגישה אידיאולוגית אחת ומסרב לתת במה אקדמית לדעות אידיאולוגיות אחרות?
יעקב מרגי: ראה ערך אקטואליה, בית ספר תיכונט בת"א עם רם כהן, שיכול להיות שהוא מנהל בית ספר מעולה, רק שהוא אומר שדעה אחת היא לגיטימית ודעה שנייה היא "משיחיסטית שמיימית, שאין לה מקום בבית ספרו".
יעקב מרגי: הייתי מציע לו לרכוש אי יווני כדי לבנות שם בית ספר, שם יש אזרחים שחושבים דעה אחת ומחשבה אחת.
יעקב מרגי: אני שואל, עד היכן החופש האקדמי מוגן ובכלל, האם הוא מוגן, מצד זה או מצד אחר?
יעקב מרגי: אני שואל ומשאיר את השאלות האלו פתוחות באוויר.
יעקב מרגי: אני רוצה רק לציין שיוזם הדיון הוא חבר הכנסת עודד פורר שנבצר ממנו להגיע היום לדיון, אולם הוא נענה לבקשתנו שלא לדחות את הדיון בגלל בקשתם של ארגוני הורים שכולים וגם של גורמים ציבוריים אחרים, אז הזכרתי שזו יוזמה של חבר הכנסת עודד פורר.
יעקב מרגי: האם חברי הכנסת רוצים להתבטא לפני שנתחיל את הדיון?
יעקב מרגי: יפה, פנתה אלי גברת, האם השכולה, דבורה, את פנית אלי בנושא הזה, את רוצה להתבטא קודם?
<דבורה גונן: בוקר טוב לכולם, אני דבורה, אימא של דני גונן שנרצח בפיגוע לפני כשנה וחצי במעין ליד הישוב דולב.
<דבורה גונן: אני רוצה להזכיר לכם שאני ביקשתי את ההריסה של הבית של המחבל שרצח את הבן שלי ובדיון בבית המשפט העליון מבחינתי עברתי וידוא הריגה, רצח שני, בלי יריות אבל עברתי רצח מבחינתי, כשיושבת שם עורכת דין שמציגה את הרצח של הבן שלי כשהמטרה שלה היא לדאוג לזכויות האזרח, של מי?
<דבורה גונן: לאחר שהייתי מזועזעת כולי אני בודקת מאיפה היא באה והיא באה מארגון שנקרא המוקד להגנת הפרט.
<דבורה גונן: אני לא היחידה שעברה את זה מההורים השכולים.
<דבורה גונן: לא הייתי ראשונה ולא הייתי אחרונה, לצערי.
<דבורה גונן: את הביקורת שיש לי על בג"ץ יש מקום אחר להביע.
<דבורה גונן: לפני כמה זמן אני קוראת בעיתון שהאוניברסיטה העברית, הפקולטה למשפטים, מעניקה נקודות זכות ומלגה בסכום גבוה לסטודנטים שיתנדבו גם במוקד להגנת הפרט.
<דבורה גונן: הייתי בהלם.
<דבורה גונן: כלומר, יש מוקד שמצדיק מבחינת ההתנהלות שלו רצח של יהודים והאוניברסיטה העברית, שהיא מוסד אקדמי של מדינת ישראל, מעודדת התנדבות במוקד הזה.
<דבורה גונן: לא נשמע לכם הזוי?
<דבורה גונן: אני אומרת לכם שעברו עלי ימים של אי שקט אמתי.
<דבורה גונן: לא יכול להיות שמדינת ישראל תיתן יד לדבר כזה.
<דבורה גונן: הבן שלי נרצח, האם מישהו חשב על זכויות האזרח שלו?
<דבורה גונן: הרי שללו את הזכות שלו לחיים ומדינת ישראל, שהיא רוצה להוקיר את הנרצחים שלה, לא יכולה לתת יד לדבר הזה במוסדות האקדמאיים שלה.
<דבורה גונן: מוסד אקדמאי אמור להיות נטול פוליטיקה.
יעקב מרגי: אני אתן גם להדס מזרחי, נמצאת אתנו?
יעקב מרגי: בבקשה, אני אתן לך ואחרי כן ניגש למוסדות האקדמיים כדי לברר.
<הדס מזרחי: בוקר טוב, חנוכה שמח.
<הדס מזרחי: שמי הדס מזרחי, פצועת ירי ואשתו של ניצב משנה ברוך מזרחי, שנרצח בערב פסח בדרך לקריית ארבע.
<הדס מזרחי: היינו ביחד עם הילדים שלנו, שגם נפצעו.
<הדס מזרחי: ההתמודדות היא יומיומית.
<הדס מזרחי: הגעתי לבית משפט, לבג"ץ, על הריסת הבית של המחבלים.
<הדס מזרחי: ברוך נרצח על ידי מחבל מעסקת שליט, המשוחררים הראשונים, הוא הנרצח הראשון.
<הדס מזרחי: אני מגיעה לבית המשפט, אני בכלל לא צד בעניין, זה מדינת ישראל נגד המחבלים.
<הדס מזרחי: יושבת שם מזכויות הפרט עורכת דין ומסבירה למה לא צריך להרוס למחבל את הבית.
<הדס מזרחי: בסוף קיבלתי אישור מיוחד לענות ולהסביר למה כן צריך להרוס למחבלים את הבית ובסוף, אחרי משא ומתן, נהרס חלק קטן מהבית של המחבלים.
<הדס מזרחי: אני יוצאת החוצה, תוקפים אותי אנשי זכויות הפרט ומתחילים לצעוק עלי.
<הדס מזרחי: נהיה דו שיח ואני מסבירה להם שברוך נרצח לא כי הוא ברוך מזרחי ולא כי הוא עמד בראש יחידת הסייבר של מדינת ישראל, אלא בגלל שהוא תושב מדינת ישראל והיא פשוט מתחילה לצעוק.
<הדס מזרחי: מתנפלים עלי ומתחילים להסביר לי שזה עוול להרוס למחבל את הבית, זה אבא ובן דור שני, ואני לא ידעתי איפה לתפוס את עצמי.
<הדס מזרחי: היום, כסטודנטית שלומדת באוניברסיטה, אני שומעת על זכויות האדם וזכויות הפרט ובצלם.
<הדס מזרחי: כתושבת קריית ארבע לשעבר, היום אני כבר עשרים שנה תושבת מודיעין וגם על זה קיבלתי על הראש, בגלל שכשעברתי את יהודה ושומרון אז נסעתי בצד שהוא "כבוש" ולכן אני לא שה תמים, הערות כמו: "היית צריכה להיזהר", או "זה ברור" ו"זה מסוכן" ו"למה את עושה את זה ועוד עם ילדים?
<הדס מזרחי: " היה לי מאד מאוד קשה, הייתי גם אחרי הפציעה, נפצעתי פציעה מאד קשה, יש לי קליעים בגב, נושאת את הכאב, ברוך נרצח מול הפנים שלי ומדי פעם כשאני פוגשת באוניברסיטה בכל מיני מקומות את זכויות הפרט וזכויות האדם אני אומרת להם: תשמעו, אנחנו לא עשינו שום דבר, כי תמיד הם מראים את הצד שלנו ואני מסבירה להם: זה לא אנחנו, אנחנו תושבים פה, זה לא איפה אתה גר ואיפה אתה נמצא וזה נורא מקומם כשאני שומעת שמקבלים ארבע נקודות זכות ומקבלים מלגה על התנדבות כשהם פועלים כנגד מדינת ישראל, אנטי ציוניים, שאנחנו - - -
יעקב מרגי: האוניברסיטה העברית, האם אתם יכולים לשפוך אור על התכנית האקדמית הזו?
<פפי יקירביץ': כן, בהחלט.
<פפי יקירביץ': אני עורכת הדין יקירביץ', אני היועצת המשפטית של האוניברסיטה העברית.
<פפי יקירביץ': אני רק רוצה לומר מלה אחת להורים השכולים, שאני גם כאימא לילדים, אני יכולה רק לנסות להזדהות עם הכאב העמוק שלכם.
<פפי יקירביץ': איש לא יכול שלא להזדהות עם הכאב העמוק ועם הרגשות הקשים של המעשים הנוראים שיש.
<פפי יקירביץ': אני רוצה להתייחס באופן ענייני לתכנית ולנסות להסביר.
<פפי יקירביץ': קודם כל, מדובר בתכנית שנקראת "תכנית עמיתי זכויות האדם" שקיימת באוניברסיטה העברית בפקולטה למשפטים שבע עשרה שנים.
<פפי יקירביץ': התכנית היא קורס, כמובן לא קורס חובה אלא קורס בחירה.
<פפי יקירביץ': מדובר בארבע נקודות זכות שניתנות אך ורק בגין העבודה בכיתה.
<פפי יקירביץ': קריאת חומר, כל מיני מטלות, נוכחות בשיעורים, הרצאה בפני הכיתה.
<פפי יקירביץ': נקודות הזכות לא ניתנות בגין הפעילות באותן העמותות שתיכף נגיע אליהן.
<פפי יקירביץ': בנוסף להוראה של החומר העיוני בסוגיות הקונקרטיות, התכנית מבקשת לאפשר לסטודנטים להכיר את התפקיד של החברה האזרחית בהגנה על זכויות אדם.
<פפי יקירביץ': לכן היא מבקשת מהסטודנטים להתנדב שמונה שעות שבועיות בארגוני זכויות אדם שונים, בנוסף לשעות בכיתה, כי אנחנו חושבים, הפקולטה למשפטים סבורה, שיש חשיבות מאד גדולה להכרה מעמיקה של הסטודנטים בתכנית את הפעילות שנעשית בחברה ובקהילה בנושא של זכויות אדם.
<פפי יקירביץ': העברנו לוועדה, מדובר בכחמישה עשר סטודנטים, יש מגוון גדול מאד של ארגונים - - -
מירב בן ארי: חמישה עשר מתוך כמה?
<פפי יקירביץ': מתוך מספר הסטודנטים באוניברסיטה העברית?
מירב בן ארי: כמה סטודנטים משתתפים?
יעקב מרגי: חמישה עשר בוחרים - - -
מירב בן ארי: אלה כל המשתתפים בשנה?
<פפי יקירביץ': מדי שנה, כן.
<פפי יקירביץ': זה קורס של חמישה עשר סטודנטים.
<פפי יקירביץ': לדוגמה, השנה השתתפו "בבית הפתוח בירושלים לגאווה וסובלנות", ב"כוח לעובדים" שזה ארגון שאתם בוודאי מכירים אותו, "המוקד להגנת הפרט", "המרכז לקהילה האפריקנית בישראל", "מרכז סיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית", למשל.
<פפי יקירביץ': אם יש סטודנטים שמבקשים להתנדב בגופים אחרים אז המרצה בקורס בודק את היכולת של אותו גוף להדריך סטודנטים ולא את התכנים הפוליטיים.
אמיר אוחנה: אין שום בדיקה של התכנים?
<פפי יקירביץ': אין בדיקה של התכנים ואני אסביר למה.
אמיר אוחנה: חיבזאללה לדוגמה, רוצה לעשות קורס.
<פפי יקירביץ': לגבי חיזבאללה אשיב לך.
<פפי יקירביץ': מדובר בעמותות שרשומות במדינת ישראל.
<פפי יקירביץ': אני רוצה להקריא לכם את מה שאומר "סייגים לרישום עמותה לפי חוק העמותות": "לא תירשם עמותה - - -
<פפי יקירביץ': שניה, משפט אחד.
יעקב מרגי: גבירתי המשפטנית.
יעקב מרגי: אני לא עסוק בחוק העמותות.
יעקב מרגי: רגע, תסמכי עלינו שגם אם אנחנו לא מכירים את חוק העמותות ואולי אנחנו מכירים, אני רוצה להתמקד כרגע ואני לא רוצה ללכת לשום מקום.
יעקב מרגי: "להיתלות באילנות אחרים זה חטאוֹ" ואני לא רוצה להמשיך של מי.
יעקב מרגי: יכול להיות שגם שם זה לא מתוקן, אפילו עוד לפני שהקראת התעקשתי לעצור אותך.
יעקב מרגי: אני רוצה מבחינה האוניברסיטה.
יעקב מרגי: לא לחינם אני הקראתי את ההקדמה שלי האקדמית, מתוך הכתב, כדי לא לחטוא בלשוני ולהיסחף.
יעקב מרגי: השאלה היא, כשאת אומרת לי "ראש החוג", האם ככה מגדירים אותו?
<פפי יקירביץ': זה לא יהיה מי שמרכז את הקורס, זה המרצה של הקורס.
יעקב מרגי: יפה, המרצה של הקורס.
יעקב מרגי: ולא בלי כוונה הבאתי את התיכונט כדוגמה.
יעקב מרגי: כמוסד מתוקצב ומוסד שזכה פה לסיוע לא מזמן, כדי שיפתח את שנתו האקדמית, הרבה בזכות הוועדה הזו, היינו קטליזטור שהמשבר הסתיים - - -
<פפי יקירביץ': נכון ואנחנו - - -
יעקב מרגי: יפה, אז אני רוצה לומר.
יעקב מרגי: איך אני, כאזרח, רוצה להגן אבל צריך לוודא קודם כל, שדעותיו של ראש החוג ואני לא מכיר אותו, לא מעניין אותי כרגע מהן דעותיו, אני מדבר בצורה הכי אובייקטיבית ואני מנסה להתנתק רגשית מדעותיי וממה ששמענו כאן ועוד נשמע, בסדר?
יעקב מרגי: אני כממסד, כמבקר, צריך לוודא שלא עומדת הזכות למרצה הזה, למרות דעותיו שיהיו מימין או משמאל או כל דעות כאלו ואחרות, שלא תהיה לו היכולת להבחין בין עמותות כאלו לעמותות אחרות.
יעקב מרגי: אני מצפה, כמו שאותנו מגבילים כאנשי צבור ומגדירים במשרד המשפטים והיועץ המשפטי של הכנסת מגדיר לנו את השוליים, מגדיר לנו לפעמים גם בצורה נוקשה את השוליים, שאתם תגדירו את השוליים.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להתערב בחופש האקדמי, אני כן רוצה להתערב בשיקול דעתו של המרצה בנושאים שהם חוץ אקדמיים.
יעקב מרגי: וזה הנושא החוץ אקדמי.
<פפי יקירביץ': אני יכולה להשיב?
<פפי יקירביץ': אני לא סתם התחלתי עם חוק העמותות, כי גם נשאלתי פה על ארגון כמו החיזבאללה.
<פפי יקירביץ': אני חושבת שבחוק העמותות ואני לא סתם הבאתי אותו, המדינה קבעה מהי עמותה חוקית ומהי לא.
<פפי יקירביץ': עמותה שחותרת תחת מדינת ישראל, עמותה שמכחישה את זכותה של מדינת ישראל להתקיים כמדינה דמוקרטית, יש בחוק קריטריונים שהמחוקק בבית הזה קבע לגביה.
יעקב מרגי: גברת יקירביץ', אני מודה לך, אני מחדד, אולי לא הבנת אותי - - -
<פפי יקירביץ': הבנתי את השאלה - - -
יעקב מרגי: לא, לא, אולי לא הבנת.
יעקב מרגי: אני אחדד את השאלה כדי שיהיה לך יותר קל להבין אותי.
<פפי יקירביץ': גם ככה קל לי.
יעקב מרגי: לא, אני אחדד אותה.
יעקב מרגי: אני לא יודע, לו יצוין שתנועת "אם תרצו" עוסקת בזכויות אדם, אני לא מכיר אותה, לא מכיר את התפקידים והעמותות, איך אני מוודא שראש החוג נותן במה, שם את זה בשולחן לסטודנטים ולא פוסל את זו לעומת זו?
<פפי יקירביץ': אנחנו נפגשנו עם המרצה שמנהלת את הקורס ועם ראש מכון מינרווה שבמסגרתו נעשה הקורס ואנחנו השתכנענו, אנחנו השתכנענו שהשיקולים שכל סטודנט שמבקש להתנדב בעמותה שפועלת בתחום הרחב של זכויות האזרח, כשהבדיקה נעשית אך ורק משיקולים אקדמיים, האם אותה עמותה יכולה או לא יכולה להעביר סטודנטים ולא משיקולים פוליטיים.
<פפי יקירביץ': אתה שואל אותי: איך אני מוודא.
<פפי יקירביץ': איך אתה מוודא, אני מבקשת, האם הייתה תלונה, האם הייתה תלונה, האם מישהו בא ואמר:
<פפי יקירביץ': אני ביקשתי להתנדב - - -
מירב בן ארי: המוקד להגנת הפרט.
<פפי יקירביץ': הגוף המשפטי שמייצג, שעוסק בשמירה על - - -
מירב בן ארי: לא, תדברי על המוקד להגנת הפרט.
יעקב מרגי: רגע, מירב, שניה.
יעקב מרגי: אני אתן לך, מיד אני נותן לך, מיד אני נותן לך.
<פפי יקירביץ': המוקד להגנת הפרט - - -
יעקב מרגי: רגע, הבאת דוגמה, תמשיכי עם הדוגמה שהבאת.
<פפי יקירביץ': יבוא סטודנט ויגיד: אני רוצה להתנדב בעמותה כמו "הפורום המשפטי למען ישראל" או "חננו", אני מניחה ואני בטוחה - - -
יעקב מרגי: היו בקשות כאלו?
<פפי יקירביץ': לא, לא היו.
<פפי יקירביץ': תראו, יש לנו נתונים לגבי השנה האחרונה.
<פפי יקירביץ': הקורס הזה מתקיים שבע עשרה שנה.
<פפי יקירביץ': אין לי את הנתונים לגבי מה שהיה מתחילת הקורס עד היום אבל אין אבחנה.
<פפי יקירביץ': אין אבחנה ואני יכולה להראות לך.
<פפי יקירביץ': רוב האנשים מתנקזים לדברים שבכלל אין להם צביון פוליטי, כמו הבית הפתוח - - -
יעקב מרגי: הבנו, אני רוצה כרגע - - -
מירב בן ארי: אני שאלתי על המוקד להגנת הפרט, אותה עמותה שהאם השכולה פגשה בבית המשפט.
יעקב מרגי: לא עכשיו, אני לא אתן לכם.
<דבורה גונן: גם הסניגוריה הכי - - -
יעקב מרגי: לא, גברת, עם כל האמפטיה, את תדברי רק ברשות דיבור.
מירב בן ארי: אני רוצה שתסבירי לי את המוקד להגנת הפרט, אותו ארגון שהיא פגשה בבית המשפט.
<פפי יקירביץ': אני מסבירה לך, אותו ארגון הוא עמותה רשומה - - -
מירב בן ארי: גבירתי, אני מכירה את חוק העמותות.
<פפי יקירביץ': שניה, שניה, תני לי להסביר לך.
מירב בן ארי: אני עורכת דין בעצמי, אני מכירה את חוק העמותות, אני יודעת בעצמי מה נכלל בחוק העמותות, זו יריעה מאד רחבה, לצערי, אני הייתי מצמצמת אותה אבל לא שאל אותי המחוקק באותו זמן שבו כתב את חוק העמותות, אני יודעת בדיוק מה נכנס.
מירב בן ארי: גם "בצלם" היא עמותה, גם "שוברים שתיקה" היא עמותה במדינת ישראל - - -
אמיר אוחנה: אגב, גם להב"ה היא עמותה?
מירב בן ארי: כן, גם להב"ה.
יעקב מרגי: רגע, רגע, אני מבקש לתת לה - - -
מירב בן ארי: אני שאלתי שאלה פשוטה על המוקד להגנת הפרט.
<פפי יקירביץ': אני עונה לך.
<פפי יקירביץ': גם הסניגוריה הציבורית מייצגת מחבלים.
<פפי יקירביץ': סליחה, גם הסניגוריה הציבורית שמקבלת כספי מדינה אז אני לא מבינה מה אתם מצפים מהאוניברסיטאות, אתם - - -
מירב בן ארי: כי את נותנת - - -
<פפי יקירביץ': סליחה, את שאלת, אז תני לי להשיב.
<פפי יקירביץ': אתם מצפים מהאוניברסיטה העברית שהיא תנקוט עכשיו באיזשהם קריטריונים של סינון, על סמך מה?
<פפי יקירביץ': על סמך - - -
יעקב מרגי: לא, נהפוך הוא.
<פפי יקירביץ': אני זורמת אתךָ - - -
יעקב מרגי: גברת יקירביץ', אל תטיחי פה דברים שלא נאמרו, ההיפך.
יעקב מרגי: אני רוצה לוודא הפוך, שאין לך מסננת.
יעקב מרגי: אני רוצה כאן כיו"ר וועדה, רגע, ודווקא רן כהן מ"תיכונט" פתח והעיר: "אני האדם הזורם ואני נתפס בחוטי ביקורת שאני מוכן להכיל דעות כאלו ואחרות ואני לא מתחרט על כך".