GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איה כורם: ביקשתי אחרי 4.5 שנים או אחרי 5 שנים בחוזה שלי להפסיק את ההתקשרות, לא בגלל שגיליתי יום אחד שחתמתי על חוזה ל-18 שנה.
<איה כורם: את זה ידעתי.
<איה כורם: אלא גיליתי דברים חמורים הרבה יותר שהתנהלו מאחורי גבי.
<איה כורם: אנחנו לא ניכנס לזה פה, מי שרוצה, יכול לעשות "גוגל".
<איה כורם: די נמאס לי שקוראים לי שקרנית ודי נמאס לי שקוראים לי אינטרסנטית.
<איה כורם: שני הדברים האלה הם בפירוש לא נכונים.
יעקב מרגי: את יודעת כמה זמרות, מוזיקאיות, היו מוכנות לעשות "איה כורם" ב"גוגל" בזכות הסקרנות הזאת?
<איה כורם: אני מקווה בשבילן שהן לא תצטרכנה לעבוד כל-כך קשה בשביל שזה יקרה.
<איה כורם: אני רוצה לסבר את האוזן של כל מי שמדבר פה ככה בצורה כל-כך חופשית על לשלוח אומנים לבתי משפט.
<איה כורם: כשאני הלכתי לבית משפט וביקשתי ממנו לבטל חוזה בטענות שנעשה לי עוול, טענות לגיטימיות לחלוטין, שלחו אותי הביתה.
<איה כורם: לא רק ששלחו אותי הביתה, גם הייתי שם לבד.
<איה כורם: אף אחד לא בא להעיד לטובתי.
<איה כורם: כולם פחדו מהחברים שיושבים פה.
<איה כורם: אף אחד לא בא להגיד ולספר את אותם סיפורים שכולם יודעים שהולכים.
יעקב מרגי: איה, תודה.
<איה כורם: להגיד שמדובר - - - שמחתים על החוזים האלה - - -
יעקב מרגי: אז מה את אומרת לסיכום?
יעקב מרגי: מה ההמלצה שלך?
<איה כורם: 5 ו-7, חזקה בלתי ניתנת לסתירה.
יעקב מרגי: התייחסות של משרד המשפטים.
<מירי מסיקה: רק משפט אחרון קטן.
<מירי מסיקה: אני רק רוצה להבהיר משהו.
יעקב מרגי: את לא תעמדי בזה, משפט אחרון.
<מירי מסיקה: אני אמות, באמת.
<מירי מסיקה: קרו לי דברים שבאמת יכולתי לנצח במשפט.
<מירי מסיקה: והמחשבה שאני אצטרך להפסיק לשיר – אני רציתי להיות חכמה ולא צודקת: ויתרתי על הצדק שלי.
<מירי מסיקה: בגלל זה היום אני כאילו מתפוצצת.
<מירי מסיקה: ויתרתי על זה כי אני רוצה לשיר ואני לא יכולה לעמוד בבתי משפט – אמרתי:
<מירי מסיקה: אני אמות – ולשלם משכנתה היום ולא להיות עשירה ולחיות.
<מירי מסיקה: היא שילמה מחיר.
<מירי מסיקה: בגלל זה אני כאן.
<מירי מסיקה: אבל ללכת עוד פעם לבית משפט?
<מירי מסיקה: זה פשוט לא יקרה.
יעקב מרגי: משרדי הממשלה, בבקשה.
<דפנה גוטליב: החוק הוא בעצם פגיעה בחופש החוזים ולכן אנחנו רצינו - - -
יעקב מרגי: עשינו אותו באילוץ.
<דפנה גוטליב: ההצעה שלנו לחזקות היא בדיוק ניסיון למצוא איזשהו איזון בפגיעה בחופש החוזים ולמצוא איזשהו הסדר שהוא הסדר מאוזן והגיוני.
<דפנה גוטליב: בין היתר, אני חייבת להגיד גם שדווקא הקולות השונים שנשמעים כאן, מצד אחד המפיקים שמשקיעים סכום ונותנים את חלקם, והאומנים – יש כאן טענות לכאן ולכאן.
<דפנה גוטליב: הרעיון של החזקות הוא ליצור מנגנון מאוזן שגם יתייחס לסיטואציות של מקרים חריגים, כמו למשל מצב שבו מפיק משקיע סכום גדול באופן יוצא דופן, ושאלו קודם איזו דוגמאות ראינו לנגד עינינו, אז אני אומרת לדוגמה שחברת הפקה שמשקיעה איזשהו סכום יוצא דופן וגדול במיוחד בהתחלה.
<דפנה גוטליב: אני רק אחדד, לא בטוחה שזה היה מספיק ברור בדיון, כשקבענו חזקות של 7 שנים – אני חושבת שכמו שאמרת מקודם, בית משפט יכול להגיד 18 שנה כן סביר או לא סביר – כשקובעים חזקה שאומרת 7 שנים ו-5 שנים, נקודת המוצא היא שזה זמן סביר.
<דפנה גוטליב: אפשר לסתור אותה, אבל זה זמן סביר.
<דפנה גוטליב: זאת אומרת, שיקול הדעת של בית משפט פה מובנה בעצם העובדה שקבענו את החזקה.
יעקב מרגי: אנחנו מקריאים את סעיף 3 ואחר כך סעיף התייחסויות.
יעקב מרגי: היה צריך לכתוב את זה בחוק?
<מירב ישראלי: בעיקרון, בקריאה הראשונה היה כתוב רק - - -
איתן ברושי: מרגי, אתה נהנה מזה.
איתן ברושי: תביא עוד סעיפים כאלה.
יעקב מרגי: אני אוהב חקיקה.
יעקב מרגי: אתם יודעים למה אני אוהב חקיקה?
איתן ברושי: חשבתי שאתה אוהב שירה עברית.
יעקב מרגי: אני אוהב שירה עברית גם כן.
יעקב מרגי: אני אגיד לכם למה אני אוהב חקיקה.
יעקב מרגי: כשיש חקיקה ויושבים פה אורחים נכבדים, אני משווק את הכנסת בפנים הנכונות שלה.
יעקב מרגי: יש פער עצום בין איך שנתפסת הכנסת, אותו קרקס שמשודר לכם למעלה שם, לעומת מה שקורה בוועדות.
יעקב מרגי: אני חושב שזה פער עצום ואנחנו חייבים את זה לאזרחים, לחברה.
יעקב מרגי: לכן, אם אתה שואל אותי, אני אוהב דיונים, אני אוהב חקיקה, כי ככה אנחנו מציגים את פני הכנסת האמתיות לציבור הרחב.
נורית קורן: נכון מאוד.
<מירב ישראלי: הנושא של חיוב אמון, למעשה הייתה אמירה כללית שיש חיוב אמון בקריאה הראשונה.
<מירב ישראלי: מה שנכתב בהצעה הממשלתית הוא למעשה איך שהפסיקה מפרשת מה זה חיוב אמון.
<מירב ישראלי: יש גם הצעה ממשלתית לקודיפיקציה במשפט האזרחי שתכניס את זה לגבי כלל החקיקה.
<מירב ישראלי: לכן, אין פה איזה חריגה.
<דפנה גוטליב: יש כבר חוק שהשתמש בנוסח הזה.
<מירב ישראלי: איזה חוק זה?
<דפנה גוטליב: חוק נתוני אשראי.
<דפנה גוטליב: זה חוק חדש.
<מירב ישראלי: זו הפורמולה החדשה בחקיקה לחיוב אמון.
<מירב ישראלי: אין פה איזה - - -
יעקב מרגי: רבותי, התייחסות לסעיף 3.
יעקב מרגי: נתחיל מחברי הכנסת.
יעקב מרגי: הם יושבים בשמאל.
דב חנין: אני חושב שההגדרה של חיוב אמון כפי שהיא באה בחקיקה המודרנית היא הגדרה טובה, היא הגדרה מדויקת.
דב חנין: אני זוכר את העבודה עליה בחוק נתוני אשראי ונעשתה עליה עבודה רבה.
דב חנין: אני חושב שזו הגדרה שהיא גם מאוזנת וגם מדויקת.
דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אדוני היושב-ראש, שאנחנו מזכירים את הסעיף הזה כדי לומר שאנחנו כיוזמים במקור חשבנו להכליל בחקיקה גם את הקביעה שמדובר בחוזה למתן שירות אישי כמשמעותו בחוק החוזים.
דב חנין: אבל אחד הדברים שלמדתי בדרכי כבר 10 שנים בכנסת, שלפעמים יש דברים ש-if it is not broken, אל תתקן את זה.
דב חנין: הקביעה שדברים כאלה הם בעצם חוזה למתן שירות אישי מעוגנת היטב ועמוק בפסיקה שלנו.
דב חנין: אז אם היא מעוגנת היטב ועמוק בפסיקה שלנו, אני לא בטוח שאנחנו צריכים להוסיף אותה גם בחקיקה.
דב חנין: הדברים האלה הם ברורים.
דב חנין: אנחנו לא צריכים לתקן את מה שכבר תוקן.
דב חנין: פשוט חשוב שהדברים ייאמרו, מבחינתנו זו פשרה שלנו כמציעי הצעת החוק, אבל זו פשרה שאנחנו עושים אותה באמת ברצון רב מכיוון שאנחנו חושבים שפסיקת בתי המשפט במדינת ישראל היא לא פחות חלק מהדין מאשר הקביעות שלנו כמחוקקים.
נורית קורן: אני רוצה להעיר הערה.
נורית קורן: דווקא סעיף 3 נראה לי בסדר גמור.
נורית קורן: אם אומן רוצה להגיע לבית משפט או שהוא רוצה לומר שהחוזה שלו לא בסדר, היה צריך אולי לנסות גישור לפני שהוא מגיע לבית משפט.
נורית קורן: עוד איזו אמירה, כי בית משפט ייקח המון זמן.
יעקב מרגי: מהניסיון שלנו, להכניס ערכאת גישור זה רק מסבך, מסרבל ומאריך.
יעקב מרגי: זה לא לטובת האומן.
<קריאה: בקדם-משפט השופטים - - - לגישור.
<קריאה: אין צורך להוסיף - - -
יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אחווה את דעתי על ההתנהגות הזו של שופטים?
יעקב מרגי: בקטע הזה?
יעקב מרגי: יגידו שאני נגד בתי המשפט.
נורית קורן: אז אני בעד - - - אדוני היושב-ראש, אני מתנצלת שאני נאלצת לצאת.
דב חנין: אנחנו מאחלים לך בהצלחה בוועדה שלך.
נורית קורן: אני חייבת ללכת לוועדה של הכנסת - - - אתה תצביע כבר?
יעקב מרגי: כן, מצביעים.
יעקב מרגי: זה לא חוק וינגייט.
<מרדכי אמיתי: אדוני היושב-ראש, שני דברים.
<מרדכי אמיתי: אחד, בנוגע לסעיף 3, אדוני, אם באמת יש את הסעיף שמדבר על חובות האמון, אז חובת האמון צריכה להיות הדדית.
<מרדכי אמיתי: זאת אומרת, זה לא נכון שרק החברה כלפי האומן, המפיק כלפי האומן אלא גם האומן כלפי המפיק.
<מרדכי אמיתי: הן צריכות להיות חובות הדדיות.
יעקב מרגי: אני מסכים אתך, בסדר?
יעקב מרגי: תסביר לי איך, היא תתחיל לעשות פיצול אישיות?
יעקב מרגי: לשיר במקום אחר?
יעקב מרגי: בפלנטה אחרת?
<מרדכי אמיתי: לא.
<מרדכי אמיתי: אבל אתם רואים לנגד עיניכם, וזה דבר שחבל - - -
יעקב מרגי: אני מנסה - - -
<מרדכי אמיתי: אני מסביר.
<מרדכי אמיתי: אתם רואים לנגד עיניכם רק את המקרה של האומן החלש - - -
דב חנין: אני לא מבין, מה - - - חובת המפיק.
דב חנין: אני לא מבין מה הוא מציע?
<מרדכי אמיתי: אני אסיים.
<מרדכי אמיתי: חבר הכנסת חנין, לא הפרעתי.
<מרדכי אמיתי: אתם רואים לנגד עיניכם רק את המקרה של האומן החלש, הפגוע, המקרה - - -
יעקב מרגי: קח את האומן הכי פופולרי.
<מרדכי אמיתי: במקרה של האומן החזק, אתם לא מבינים את פערי הכוחות.
<מרדכי אמיתי: פערי הכוחות הם הפוכים.
<מרדכי אמיתי: ישנם אומנים במדינת ישראל שהם מנהלים את החברות ולא הפוך.
<קריאה: הם מעטים.
<מרדכי אמיתי: זה לא משנה אם הם מעטים, אבל הם קיימים.
<איה כורם: אנחנו פה בשם - - -
<מרדכי אמיתי: בסדר, בסדר.
<מרדכי אמיתי: זו בדיוק הסיבה שלא שופכים את התינוק עם המים.
דב חנין: מוטי, בתשובה להערה שלך.
דב חנין: אתה איש מאוד נבון ומוכשר - - -
<מרדכי אמיתי: לשמוע את זה ממך זו מחמאה גדולה מאוד.
<מרדכי אמיתי: תודה.
דב חנין: אני אומר את זה באמת בלב שלם.
דב חנין: אבל לא נראה לי שזה נכון והגיוני לצפות שאנחנו נכתוב בחקיקה שאומן יפעל לטובת המפיק.
דב חנין: זה היפוך של כל - - -
<מרדכי אמיתי: צריך רק לומר ששניהם בחובת הדדיות בעניין חובת הנאמנות מבלי להתייחס - - -
יעקב מרגי: חובת תום לב - - -
<מרדכי אמיתי: עכשיו הערה נוספת.
<מרדכי אמיתי: אדוני היושב-ראש, לא אפשרת לי קודם, אבל לעניין המספרים – 5, 7 – דבר אחד שמאוד מפריע לנו זה שאף אחד לא פנה אלינו ואף אחד לא בדק את הנושא הזה מבחינה אמפירית.
<מרדכי אמיתי: מה זה 5?
<מרדכי אמיתי: מה זה 7?
<מרדכי אמיתי: למה לא 4, 3, 2?
<מרדכי אמיתי: למה לא 9?
<מרדכי אמיתי: למה לא 10?
<מרדכי אמיתי: אף אחד לא בדק - - -
יעקב מרגי: עכשיו בהומור.
יעקב מרגי: שאלתי את עצמי למה 7 – עוד מעט פרשת "משפטים": ובשביעי ייצא לחופשי חינם.
יעקב מרגי: דיברנו על עבדות מודרנית.
<מרדכי אמיתי: אבל אנחנו לא מדברים על 7, אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים פה על 5 גם.
<מרדכי אמיתי: 5 זה - - -
יעקב מרגי: 5 אתה נהנה.
יעקב מרגי: אמרה לך מירי במילים פשוטות של השכונה שלי, אתה מקבל בקשיש על הדרך, על מה שלא חתמתי אתך.
יעקב מרגי: בגלל אותה עבדות אתה מקבל - - -
<מרדכי אמיתי: אדוני היושב-ראש, 5 יכול להיות נכון לאומנים - - -
יעקב מרגי: הסברתי אותך נכון, מירי?
<מירי מסיקה: כן, כפרה.
יעקב מרגי: בשביל הכפרה הזו הייתי חייב - - -
<מרדכי אמיתי: 5 יכול להיות לאומנים כמו מירי.
<מרדכי אמיתי: אבל 5 לא נכון בכלל לאומן שהוא רק בתחילת דרכו ולוקח רק שנתיים או שלוש להגיע לאלבום הראשון שלו, שזה כרטיס הביקור הראשון - - -
יעקב מרגי: ותאמין לי, ישבו במשרד התרבות היועצים המשפטיים.
יעקב מרגי: אני שמח שאמרת זאת לטובת שולחך וחזרת על זה פעם שנייה, שלישית ועוד פעם אתה רוצה.
<רוני בראון: לא ישבו ולא חשבו.
<רוני בראון: אני אומר לך באחריות.
<רוני בראון: חבל שיוסי לא פה.
<רוני בראון: עוד לא ישבו.
<רוני בראון: רוצים לשבת, רוצים נתונים.
<רוני בראון: תראה, סעיף 3 הוא חלש מדי לטעמי בגלל שהוא משאיר המון חורים.
יעקב מרגי: אמרת זאת וחבל שאתה חוזר על זה.
יעקב מרגי: הזמן של הכנסת יקר.
<מוטי קהירי: אני ממנסחי הצעת החוק.
<מוטי קהירי: לעניין השנים, זה לא נכון שלא ישבנו ודיברנו.
<מוטי קהירי: שוחחנו על זה וגם בדקנו - - -
יעקב מרגי: זכרתי שהפנים שלך מוכרות.
<קריאה: גם במשרד התרבות ישבנו.
<מוטי קהירי: בהרבה מקומות ישבנו.
<מוטי קהירי: זה לא נכון שזה מנותק מכל היגיון.
<מוטי קהירי: התבססנו על פסיקה ענפה בחו"ל שלא התירה חוזה היקף לתקופות הרבה יותר קצרות מ-5 ו-7 שנים.
יעקב מרגי: ראשת הממשלה המגדרית, בבקשה לשבת.
יעקב מרגי: בבקשה אדוני, מר קהירי, תסכם.
<מוטי קהירי: 5 או 7 שנים זו תקופת זמן מאד-מאוד ארוכה.
<מוטי קהירי: זו תקופה שבה אפשר לבנות את האומן ואפשר גם לקבור אותו.
יעקב מרגי: אל תיסחף, אל תיסחף.
יעקב מרגי: התקופה שאנחנו רוצים לחוקק היא סבירה.
יעקב מרגי: לא ארוכה ולא - - -
<מוטי קהירי: סבירה, אבל האפשרות שאומן שלא עובד 5 שנים זה - - -
<רוני בראון: אני חושב שהרבה יותר כדאי לסייג את הזמן, לבוא ולומר - - -
יעקב מרגי: אני רוצה לפני כן - - -
<רוני בראון: אם חברה לא עושה שום דבר 3 שנים, אני בעד שיהיה כתוב בהסכם שישחררו.
יעקב מרגי: תשאיר משהו לוועדות הבאות.
יעקב מרגי: מה, הכול עלי?
יעקב מרגי: נשאלה פה שאלה, משרד המשפטים.
<דפנה גוטליב: אני רק רוצה להגיד - - -
יעקב מרגי: את יודעת מה השאלה שנשאלה?
<דפנה גוטליב: רציתי להגיב - - -
יעקב מרגי: איך הגעתם?
יעקב מרגי: שאל מוטי אמיתי - - -
<דפנה גוטליב: נציגת משרד התרבות - -
<דפנה גוטליב: - - הוא שואל איך הגיעו - - -
יעקב מרגי: למה 7, למה 5?
מירב כהן: איך הגיעו לזמנים האלה?
מירב כהן: למיטב ידיעתנו, זה הנוסח שהופיע בהצעת החוק הפרטית - - -
<מרדכי אמיתי: אבל איך הגיעו למספר הזה?
<מרדכי אמיתי: נוסח זה בסדר, אבל למה?
<מרדכי אמיתי: למה 5 - - -
יעקב מרגי: בעיניכם זה – אני לא רוצה לכוון אתכם, להנחות אתכם לתשובה.
יעקב מרגי: כל אחד צריך לעשות את העבודה שלו.
יעקב מרגי: הרי לא תרצו לחוקק פה חוק שמחר מישהו יפיל אותו בבג"ץ, נכון?
יעקב מרגי: לכן, כששואל מוטי אמיתי שאלה למה 7, למה לא 10?
יעקב מרגי: למה לא 4?
יעקב מרגי: צריך להיות היגיון סביר.
אפרופו היגיון: השאלה היא, האם אין טעם מבחינה רעיונית לייצר הגנה יותר חזקה לאומן?
אפרופו היגיון: אני מדבר ביחס לעמדה שלכם כשמדובר על חוזה 360, שהוא באמת כובל את האנשים לכל חייהם לכל הכיוונים ובכל הנושאים.
<מירי מסיקה: אני חייבת לענות לך ואני מצטערת שאני אומרת את זה.
<מירי מסיקה: כאומנית שחיה בארץ הזאת, לא תהיה שום דרך לאומן להחזיר את ההשקעה שלו אם זה לא יהיה 360.
<מירי מסיקה: זה לא כל-כך דרקוני.
<קריאה: סבבה, אבל ל-5 שנים.
<מירי מסיקה: אני לא יודעת, אני רק אומרת שזה מקום שאפילו אני - - -
<מרדכי אמיתי: אדוני היושב-ראש, חשוב שתקשיב למה שמירי אומרת.
<מרדכי אמיתי: מאוד חשוב.
<מירי מסיקה: אין - - -
דב חנין: גברתי, אני לגמרי מבין מה את אומרת ואני גם לא מתנגד לזה שיהיו חוזים כאלה.
דב חנין: אני לא מתנגד לזה שיהיו חוזי היקף.
<מרדכי אמיתי: אבל הם לא דרקוניים, אדוני.
דב חנין: אני רק אומר שהחוזים האלה מאוד-מאוד מרחיקי לכת, לכן ההגנה - - -
<מרדכי אמיתי: חבר הכנסת חנין - - -
יעקב מרגי: קיבלת זכות דיבור?
<מירי מסיקה: עכשיו אני בצד השני לרגע כי אני רוצה שכולם ייהנו.
<מירי מסיקה: אני לא רוצה שיבוא אומן חדש ולא ירצו להשקיע בו כסף בגלל.
<מירי מסיקה: אני רוצה אחריות.
<מירי מסיקה: אז אני אומרת שזה לא בשמים מכיוון שהרווח הוא מהופעות.
<מירי מסיקה: זאת אומרת, אם אתה מצליח להרוויח מהופעות ולא מאלבומים, יש לך דרך להחזיר את ההשקעה שהשקיעו בך, ואז כולם יהיו מרוצים.
<מירי מסיקה: אתה לא רוצה להיות במקום שכולם סובלים בו.
<מירי מסיקה: אחרי 7 שנים, אם כולם מרוצים, חותמים על עוד חוזה.
<מירי מסיקה: זה נראה לי הכי הגיוני.
<מירי מסיקה: אבל זה ממש לא דרקוני לבקש גם מהופעות, זו הדרך היחידה.
דב חנין: אני לגמרי אתך, גברתי.
דב חנין: אני רק אומר שהחוזה של ה-5 שנים מחייב גם הגנה נוספת, כי אדם שכבלו אותו בכל הכיוונים ל-5 שנים, אחרי ה-5 שנים הלאה הוא זכאי להשתחרר.
<מירי מסיקה: אם הוא כיסה את ההשקעה בו.
דב חנין: אם החוזה לא מתאים.
יעקב מרגי: שאלתי את משרד המשפטים ואת משרד התרבות – יש לכם תשובה על ה-5 ו-7?
יעקב מרגי: זה סביר מבחינתכם, למה, איך, איפה?
יעקב מרגי: פרקטיקה?
יעקב מרגי: מישהו יכול להגיד שלי שבפרקטיקה זה סביר לשני הצדדים.
יעקב מרגי: הנה, הנחיתי אתכם.
מירב כהן: אני חוזרת ואומרת, מדובר בתקופות שנקבעו, למיטב זיכרוני וידיעתי, בהצעת החוק, בנוסח שהוגש.
יעקב מרגי: בנוסח המקורי.
מירב כהן: בזמנו, בתקופה של הדיונים לקריאה ראשונה, עוד אפילו לפני החלת הרציפות כמובן, בנתונים שהוצגו – היה בזמנו מחסור בנתונים – ולפי מה שידוע לנו, פלוס לאור הרציונלים שהציגו כאן ממשרד המשפטים של איזון בין חופש החוזים לבין הצדדים, זה נשמע לנו סביר.
יעקב מרגי: רבותי, מיצינו.
<קריאות: לא מיצינו, לא מיצינו - - -
יעקב מרגי: אתה לא קיבלת.
יעקב מרגי: שבי, מי שעומד אין לו זכות דיבור, למרות שהיא ראשת הממשלה המגדרית.
מרב מיכאלי: הפמיניסטית.
מרב מיכאלי: לא מגדרית.
<איל פרייס: אדוני, אין חקיקה כזאת בעולם.
<איל פרייס: על יסוד מה - - -
יעקב מרגי: שמענו את זה בהתחלה.
<איל פרייס: אני מתייחס לתגובות - - -
יעקב מרגי: אור לגויים אנחנו.
<איל פרייס: סליחה, אדוני, על יסוד מה נאמר בסבירות?
<איל פרייס: על מה הסבירות מבוססת?
<איל פרייס: על חקיקה בחו"ל?
<איל פרייס: על נתונים שהוצגו?
<איל פרייס: על מה זה מבוסס?
דב חנין: על קביעה של הכנסת.
<איל פרייס: על מה זה מבוסס, אדוני?
יעקב מרגי: שאלת, אדוני?
יעקב מרגי: בבקשה, על מה אתה הולך לדבר?
<מוטי קהירי: לענות על מה זה מבוסס.
<מוטי קהירי: זה מבוסס על חקיקה ענפה ב-UK - - -
<איל פרייס: תציג אותה.
<מוטי קהירי: הצגנו אותה ושלחנו - - -
<איל פרייס: תציג אותה בבקשה עכשיו.
יעקב מרגי: רגע, אדוני, אתה לא מנהל את הדיון.
<מוטי קהירי: - - - משרד המשפטים.
<מוטי קהירי: אנחנו - - -
יעקב מרגי: גם אני יודע לומר "אדוני", "כבודו".
<מוטי קהירי: נזכרתם בדקה האחרונה לדבר על הדברים העיקריים של החוק.
<מוטי קהירי: כן התבססנו גם על מקורות מהמשפט העברי, כן התבססנו על מקורות - - -
<איל פרייס: המשפט העברי.
<מוטי קהירי: כן, מהמשפט העברי.
<מוטי קהירי: וכן התבססנו על מקורות - - -
יעקב מרגי: תתנצל בבקשה.
יעקב מרגי: איך אתה מעז - - -
<איל פרייס: אני באמת מתנצל.
<מוטי קהירי: וכן התבססנו גם על מקורות משפטיים גם באנגליה, גם על חקיקה בקליפורניה שמגבילה את זה ל-7 שנים.
<מוטי קהירי: לטעון שזה - - -
<איל פרייס: אתה פשוט אומר לא נכון.
יעקב מרגי: שמעתי את השאלה שלך, היא נאמרה לפרוטוקול.
יעקב מרגי: שמענו את התשובה.
יעקב מרגי: פיליבסטר או משהו חדש?
יעקב מרגי: חברת הכנסת מרב מיכאלי.
מרב מיכאלי: סליחה שאני לא יכולה להיות פה כל הדיון כי אני - - -
יעקב מרגי: אני סולח לך מראש.
מרב מיכאלי: אתה יודע שזה - - -
יעקב מרגי: אנחנו יודעים שאחריות כבדה מוטלת על כתפייך.
מרב מיכאלי: ברוך השם.
יעקב מרגי: במיוחד שתי סיעות בסיעה אחת.
יעקב מרגי: הבית החברתי.
מרב מיכאלי: מי כמוך יודע.
יעקב מרגי: לא קל.
מרב מיכאלי: אני לא מבינה למה אנחנו מוציאות מהחוק את הסעיף של שירות אישי.
מרב מיכאלי: מה שנאמר פה לפרוטוקול, זו פסיקה של בית משפט.
מרב מיכאלי: לכנסת חשוב לא רק לא לשנות את הפסיקה, את המצב המשפטי הזה, אלא לעגן אותו בחוק.
מרב מיכאלי: אני ממש חושבת, אדוני - - -
יעקב מרגי: עלו שאלות רציניות שדורשות תשובות רציניות.
מרב מיכאלי: לא צריך להסכים להוציא את הסעיף הזה מהחוק.
יעקב מרגי: בבקשה, משפטנים.
יעקב מרגי: בבקשה, משרד המשפטים.
<דפנה גוטליב: קודם כל, הבעיה עם הגדרה של חוזה אישי היא שלא ברור מי נותן השירות: האם המפיק נותן את השירות או האומן.
<דפנה גוטליב: דווקא הנושא הזה נדון בבית משפט ונשאר ב"צריך עיון".
<דפנה גוטליב: זאת אומרת, אנחנו לא מכירים פסיקה שאומרת חד-משמעית שחוזה בין מפיק לאומן בהכרח אומר שמי שנותן את השירות זה האומן.
<דפנה גוטליב: אנחנו חשבנו שזה בעייתי להכניס - -
יעקב מרגי: גם המפיקים לא רוצים את זה.
<דפנה גוטליב: - - זה בעייתי להכניס את הגדרה הזאת לתוך החוק.
<דפנה גוטליב: אין לנו מניעה משפטית - - -
יעקב מרגי: הבנתי, הבנתי.
יעקב מרגי: אני חושב שגם הפרוטוקול הבין.
יעקב מרגי: סבב אחרון לשלושתכם, לא יותר מזה.
יעקב מרגי: מוטי אמיתי, בבקשה.
יעקב מרגי: לא להפריע לי, לאחר ההתייחסות הזו - - -
מרב מיכאלי: אדוני, אי-אפשר להשאיר את זה ככה לפרוטוקול.
מרב מיכאלי: אני חושבת שהאמירה הזאת בעולם של שלמה ארצי היא רלוונטית.
מרב מיכאלי: שלמה ארצי הוא לא נותן השירות של האמרגן שלו, אז בטח ובטח - - -
יעקב מרגי: אני חושב שהתחברתי טוב לחוות הדעת הזו.
מרב מיכאלי: ושבטח ובטח כשמדובר באומנים ובאומניות צעירות, אז ממש יחסי כוחות - - -
יעקב מרגי: הא בהא תליא.
מרב מיכאלי: הא בהא תליא, אני מכירה מצוין.
מרב מיכאלי: אבל זה לא כזה.
מרב מיכאלי: זה כל העניין, אם זה היה הא בהא תליא - - -
יעקב מרגי: מרב, אני חוזר בי מזה שאני סולח לך כי לעסנו, טחנו - - -
מרב מיכאלי: אבל לא השתכנעתי - - -
יעקב מרגי: אני לא אפתח את זה.
<מרדכי אמיתי: אדוני, שני משפטים בבקשה, ברשותך.
<מרדכי אמיתי: אחד, בנוגע למה שנאמר כאן לגבי החוק בקליפורניה.
<מרדכי אמיתי: אני מחזיק אותו כאן לפני ואני מוכן להצהיר לפרוטוקול שכפי שהחוק בקליפורניה עבר, גם אנחנו מוכנים שזה יעבור.
<מרדכי אמיתי: החוק בקליפורניה מוגבל ל-7 שנים עם תוספת לעניין מספר תקליטים.
יעקב מרגי: על הדין העברי, אם כבר הזכרת את קליפורניה, יש לך מה לומר?
<מרדכי אמיתי: לא, לא.
<מרדכי אמיתי: דבר שני, אדוני, אני מבקש ממך לפני שיוחלט דבר שבאמת יכרות את הענף שכולנו יושבים עליו - - -
<מרדכי אמיתי: לפני שאנחנו זורקים מספרים, אני חושב שיהיה נכון, אדוני היושב-ראש, שאתה וחברי הכנסת הנכבדים, למנות את הממ"מ אפילו או מישהו אחר שייקבע - - -
<מרדכי אמיתי: גוף חיצוני - - -
יעקב מרגי: הטיל נפל.
יעקב מרגי: אדוני מוטי, אי-אפשר לנצל לרעה את הרצון הטוב שלי כמחוקק ושל חברי הוועדה כאן שהמתינו בסבלנות שיגיעו פה להבנות.
יעקב מרגי: הגיעו פה להבנות, תסלח לי, שאני בתחילה לא הסכמתי אתן, אבל מתוך רצון כן להגיע למשהו מאוזן הבנו.
יעקב מרגי: אתה לא יכול היום להחזיר אותי לממ"מ.
יעקב מרגי: איפה אתה באחריות שלך?
יעקב מרגי: למה לא עשית זאת?
<מרדכי אמיתי: עד היום, אף אחד לא פנה אלינו לבקש נתונים.
יעקב מרגי: לא צריך לפנות אליך.
יעקב מרגי: אתה בזירה הזו, זה אינטרס שלך.
דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, בעקבות ההערות שהיו כאן בסוגית החוזה האישי, אני אומר שוב לפרוטוקול שלפי מיטב הבנתי – אנחנו מדברים על חוזים שהם מורכבים וכוללים הרבה היבטים, אבל יש היבט ברור בחוזים האלה הוא חוזה למתן שירות אישי לפי הפסיקה הקיימת המוכרת לי.
דב חנין: לכן, אני חוזר על עמדתי ואומר אותה גם לפרוטוקול, שאין לנו צורך כרגע בחקיקה הזו לכלול את ההיבט הזה.
דב חנין: אני רק רוצה שיהיה מאוד ברור: לא הורדנו את זה כיוון שבקריאה הראשונה הנוסח איננו כולל חוזה אישי.
דב חנין: לדברים האלה שאני אומר כרגע לפרוטוקול יש משמעות מאוד גדולה, אז אני רוצה שזה יירשם בצורה ברורה.
דב חנין: זה לא שהיה חוזה אישי בקריאה הראשונה והחלטנו להוריד אותו - -
דב חנין: - - אלא זה לא נכלל בקריאה הראשונה ואנחנו מוצאים כרגע במצב הנוכחי של הפסיקה שאין חיוניות בהוספת העניין.
דב חנין: עוד נקודה, אדוני היושב-ראש, ברשותך.
דב חנין: היה פה ויכוח, התלבטות, עם משרדי הממשלה בסוגית החזקה.
דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להציע פשרה, כי אמר פה, נדמה לי שמוטי אמר, שיכולה להיות סיטואציה מרחיקת לכת שאדם יקבל, סתם אני אומר, 100 מיליון דולר, ואז אנחנו אומרים: 100 מיליון דולר, בשביל זה בן אדם ראוי שיהיה עבד כל חייו.
דב חנין: אני מבין את הסיטואציה יוצאת הדופן הזו ואני מבין גם את העמדה לכם, שאתם רוצים להשאיר איזשהו מרחב דק לגמישות.
דב חנין: אתם צריכים להבין את העמדה שלנו:
דב חנין: אנחנו לא רוצים לשלוח את האומנים להתדיינות אינסופית בבתי משפט.
דב חנין: ולכן, הצעת הפשרה שלי היא שיתווספו להגדרה של החזקה המילים שקיימות בחקיקה שלנו בנושאים אחרים: בנסיבות מיוחדות שיירשמו.
דב חנין: ואז, אם יש 100 מיליון דולר על השולחן, זה באמת נסיבות מיוחדות.
יעקב מרגי: 100 מיליון דולר זה בניגוד לסביר והחזקה - - -
יעקב מרגי: אי-אפשר לייצר מצב קיצון וללכת - - -
דב חנין: אני לא אומר רק 100 מיליון.
דב חנין: בכל נסיבה מיוחדת שתירשם.
<דפנה גוטליב: אין לנו התנגדות.
דב חנין: אין להם התנגדות.
יעקב מרגי: אין התנגדות.
דב חנין: אין התנגדות.
<דפנה גוטליב: אני לא מכירה דוגמאות לזה.
דב חנין: חזקה בנסיבות מיוחדות שיירשמו.
<דפנה גוטליב: אני לא מכירה נקודות בחקיקה שיש נוסח כזה ביחס לחזקה.
<דפנה גוטליב: מהותית אין לנו התנגדות.
<רוני בראון: אני אלך על קיצוני.
<רוני בראון: אני הולך הביתה עוד שנתיים, אני בן 65.
<רוני בראון: כל מה שיקרה לי הוא אפס.
<רוני בראון: אם החוק הזה יעבור בקונסטלציה הנוכחית שלו, ב-5 שנים ו-7 שנים, ללא תקופת אינקובציה, היום הזה ייזכר כיום שהרגתם את התעשייה.
<רוני בראון: תזכרו את זה.
יעקב מרגי: רבותי, אני נצמד להצעת החוק כפי שהוגשה בהסכמה.
יעקב מרגי: יש פשרה לכאן ופשרה לכאן.
יעקב מרגי: אני שמח שהממשלה השתכנעה מנתונים שהוגשו לה.
יעקב מרגי: ככה הבנתי, לא שמח.
יעקב מרגי: הבנתי שזה מבוסס נתונים, מבוסס דיונים קודמים.
יעקב מרגי: אני מביא את הצעת החוק כפי שהיא הוקראה להצבעה, הכנה לקריאה - - -
דב חנין: - - - אין להם התנגדות - - -
יעקב מרגי: אני לא נכנס לזה כי אני יודע שימשכו את החוק ואני לא רוצה את זה.
דב חנין: אתה לא - - -
יעקב מרגי: אני יודע מה אני אומר.
דב חנין: הם לא יכולים למשוך.
<קריאות: דב, עזוב.
<קריאות: דב, הוא צודק.
יעקב מרגי: אני קואליציה, אדוני, עם כל הכבוד.
יעקב מרגי: אם אני מקבל טלפון עכשיו וכל שנייה שתעבור, אתה פותח את זה לסיכונים.
יעקב מרגי: אני מעדיף את הנוסח הזה עם הפשרה שמאזנת.
יעקב מרגי: רבותי, זה לא כל-כך פשוט, בחרדת קודש נגענו בדיני חוזים, נגענו בהרבה דברים, ואני שמח שזה נעשה בצורה מאוזנת, אחראית ושקולה.
יעקב מרגי: מי בעד - - -
דב חנין: רגע, אדוני, אני מבקש - - -
יעקב מרגי: יש הסתייגות.
דב חנין: הסתייגות להוסיף את המילים "בנסיבות מיוחדות שיירשמו" על החזקה.
חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מבקש הסתייגות דיבור, אדוני.
מירב בן ארי: בקשת רשות דיבור.
יעקב מרגי: בסדר, חיים ילין.
מרב מיכאלי: גם אני רוצה.
יעקב מרגי: גם מרב מיכאלי.
<מירב ישראלי: הסתייגות?
מרב מיכאלי: רשות דיבור.
יעקב מרגי: כל הנוכחים כאן.
יעקב מרגי: תרשמי, אני אגיד לך את השמות.
יעקב מרגי: הפרוצדורות האלה - - - יותר מלחבר שיר.
יעקב מרגי: סיימתם?
יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת דב חנין.
יעקב מרגי: תאמר אותה שוב.
דב חנין: להוסיף את המילים באותו סעיף שמתייחס לחזקה, סעיף 2(ב): "זולת אם הוכח אחרת" להוסיף אחרי זה את המילים "בנסיבות מיוחדות שיירשמו".
יעקב מרגי: - - - אם זה עובר את ההסתייגות, אני לא מביא את החוק להצבעה עכשיו.
יעקב מרגי: עכשיו תחליט אתה.
איתן ברושי: חבר'ה, לא צריך את זה.
יעקב מרגי: תחליט אתה מה אתה רוצה לעשות.
יעקב מרגי: יש כללים, רבותי, יש פה כללים.
יעקב מרגי: יש פה הבנות עם הקואליציה.
יעקב מרגי: אני לא יכול - - -
דב חנין: - - - בסדר - - -
יעקב מרגי: יש לך.
יעקב מרגי: עומדת לך זכות - - -
איתן ברושי: דב, למה להביא את זה למבחן.
יעקב מרגי: הסתייגות דיבור?
מירב בן ארי: דב, תוריד את זה.
דב חנין: לא הסתייגות דיבור.
דב חנין: אני עומד על ההסתייגות שלי.
מירב בן ארי: אבל אתה מבין שאז אתה תוקע את החוק - - -
דב חנין: רגע, אדוני, תעמיד להצבעה ניסיונית.
יעקב מרגי: אין ניסיונית.
יעקב מרגי: זה ברור לי.
יעקב מרגי: מה ניסיונית?
יעקב מרגי: גם אני, אם הייתי יכול, הייתי - - -
חיים ילין: דב, בוא נביא את חוק ההסדרה כניסוי כלים.
יעקב מרגי: אנחנו רציניים, אני לא מביא את החוק אם אני לא עומד בהבנות שיש לי עם משרדי הממשלה.
איתן ברושי: אומרים שהאויב של הטוב זה הטוב מאוד.
איתן ברושי: בואו, חבר'ה.
איתן ברושי: מרגי, יש עוד ועדות.
יעקב מרגי: עומדת לו הזכות.
יעקב מרגי: תכבד את זה.
מירב בן ארי: רוצים לפתור את זה.
מירב בן ארי: אתה בעצמך אמרת.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר משהו לפרוטוקול שיבהיר את ההבנה שלנו כחברי כנסת.
דב חנין: המטרה שלי ושל כולנו פה מסביב לשולחן היא למנוע פתיחה של הליכים אינסופיים, ולכן צריכה להיות איזושהי אמירה שלנו לגבי מסגרות הזמנים.
דב חנין: קבענו חזקה ואני חושב שאנחנו צריכים, לפחות כולנו כחברי כנסת, לומר שאם חורגים מהחזקה, זה בלתי סביר.
דב חנין: אם חורגים מהחזקה, אם חורגים ממסגרות הזמן שנקבעות בחזקה, זה בלתי סביר.
דב חנין: עכשיו, יכולים להיות מצבים מיוחדים שבהם בית משפט יחליט את זה, זה ברור לי.
דב חנין: אבל כעמדה עקרונית שלנו, אנחנו אומרים: זה הגבול שקבענו.
דב חנין: לכן אני אומר, חשוב שהדברים ייאמרו.
יעקב מרגי: - - הכנסנו את סעיף (ב).
יעקב מרגי: כשנתנו סעיף קטן (1) וסעיף (2).
יעקב מרגי: לא השארנו (ב) לבד, חזקה שתקופות אלה הן תקופות בלתי סבירות זולת אם הוכח אחרת.
יעקב מרגי: אם היינו משאירים את זה ככה בלי (1), (2) – אתה צודק.
יעקב מרגי: אני חושב - - -
דב חנין: אז הדברים - - - מקובלים - - -
יעקב מרגי: נאמרו לפרוטוקול.
דב חנין: - - - אז אני מוותר על ההסתייגות.
יעקב מרגי: מי בעד הצעת החוק כפי שהוקראה?
<יהודית גידלי: דב, אתה לא יכול להצביע.
יעקב מרגי: רק מי שחבר ועדה.
דב חנין: יפה, אנחנו בהרכב מלא.
יעקב מרגי: שמונה בעד.
יעקב מרגי: הצעת החוק תעלה למליאה לקריאה שנייה ושלישית.
יעקב מרגי: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.