GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חגית גליקמן: מדגם ארצי מייצג גדול מאוד של כ- 26,000 נסקרים בכל העברה.
<חגית גליקמן: הסקר בודק חשיפה לסוגים שונים של אלימות, התנהגות סיכון בקרב תלמידים, כמו למשל אלימות מילולית, אלימות קשה, אלימות חברתית, דיגיטאלית, שתיית אלכוהול ועוד, כולל שימוש בסמים קלים וקשים.
<חגית גליקמן: אני אציג לכם ממצאים חלקיים במדדים מרכזיים ואחר-כך נדבר על התמונה המסכמת באופן כללי.
<חגית גליקמן: (הצגת מצגת) נתחיל במדד האלימות הקשה, הכולל ארבעה היגדים שונים של אופנויות שונות של אלימות.
<חגית גליקמן: למשל: האם בחודש האחרון תלמיד נתן לך מכות חזקות מאוד?
<חגית גליקמן: האם היית מעורב במכות וכתוצאה מכך היית זקוק לטיפול רפואי?
<חגית גליקמן: האם תלמיד סחט ממך באיומים או איים עליך בסכין ואולר?
<חגית גליקמן: אופן חישוב המדדים הוא שאנחנו סופרים את אחוז התלמידים שהשיבו בחיוב לפחות על אחד.
<חגית גליקמן: כלומר, מספיק שילד או שקיבל מכות חזקות או שסחטו אותו, הוא נספר כנחשף לאלימות קשה במהלך החודש האחרון.
<חגית גליקמן: כמו שאפשר לראות, הנתונים מחולקים לשלוש שכבות הגיל: ד' עד ו', ז' עד ט', י' עד י"א, יסודי, חטיבת ביניים וחטיבה עליונה ואפשר לראות שבמהלך השנים, מתשס"ט עד תשע"ה, יש ירידה בדיווח על קורבנות לאלימות קשה.
<חגית גליקמן: למשל, בכיתות ד' עד ו', מתשס"ט – 19% ל- 12% בתשע"ה.
<חגית גליקמן: הירידה שאנחנו רואים כאן היא לא רק בסקר הניטור אלימות של הראמ"ה, גם למשל בסקר שעורך ארגון הבריאות הבינלאומי, וגם שם אנחנו רואים את הירידה באלימות הקשה.
יעקב מרגי: יש לנו הסברים, למה בשכבה של ד'-ו' האלימות יותר גבוהה, יחסית?
<חגית גליקמן: הדיווח הוא דיווח של ילדים והתפישה שלהם.
<חגית גליקמן: אז קודם כל, התפישה של ילדים קטנים מה זה מכות חזקות היא קצת אחרת מאשר ילדים בוגרים בכיתה י', י"א.
יעקב מרגי: אבל המאזן שלו, שגם ילדים בוגרים לא לוקחים, זה אחד מאזן את השני, וזה גבוה עדיין.
<חגית גליקמן: זה החוויה שלהם ויש הבדל בגיל, באופן שבו אתה תופש, באופן שבו אתה יכול להחזיר, בביטחון העצמי שיש לך.
<חגית גליקמן: הילה, את רוצה להוסיף על העניין הזה?
<הילה סגל: להגיד שאנחנו רואים במדדי האלימות השונים, אנחנו רואים בכתות ד' עד ו' יותר דיווחים מאשר בגילאים האחרים.
<הילה סגל: אחד ההסברים זה באמת איך הם מגדירים אלימות.
<הילה סגל: אחד ההסברים זה שאולי בגילאים הגדולים יותר הם פחות משתפים במקרים של אלימות.
<הילה סגל: יש כאן, אנחנו בדרך-כלל מסתכלים בעיקר על המגמה.
<הילה סגל: זאת הנקודה שאנחנו מתייחסים אליה.
<יפה צוברי: זה שונה מהדיווחים של בנבנישתי על ה- U ההפוך, מלפני עשר שנים.
יעקב מרגי: לא, סליחה, אחר-כך נפתח את זה לדיון.
יעקב מרגי: תמשיכי עם המצגת.
<חגית גליקמן: בבקשה.
<חגית גליקמן: אפשר לראות שבמהלך השנים, הירידה חלה גם בקרב תלמידים דוברי עברית וגם בקרב תלמידים דוברי ערבית, כאשר בקרב דוברי הערבית החשיפה לאלימות קשה גבוהה יותר מאשר בקרב דוברי העברית.
<חגית גליקמן: למשל, בשנת תשע"ה בקרב תלמידי י'- י"א, 12% דוברי ערבית לעומת 4% דוברי עברית.
<חגית גליקמן: מדד נוסף שבחרנו להציג כאן, הוא אלימות חברתית.
<חגית גליקמן: למשל, האם במהלך החודש האחרון תלמיד ניסה לשכנע תלמידים אחרים לא לדבר אתך, לא להיות חבר שלך.
<חגית גליקמן: האם הטילו עליך חרם או הפיצו עליך שמועות, למשל באינטרנט, או ברכילות מאחורי הגב.
<חגית גליקמן: גם כאן אנחנו יכולים לראות ותכף תראו את התמונה הכללית, זו תמונה שמאפיינת כמעט את כל המדדים שאנחנו מודדים, מגוון מאוד גדול של מדדים שבמהלך השנים, החל מ- 2009, תשס"ט, יש ירידה בכל שלבי הגיל.
<חגית גליקמן: בשנים האחרונות, תשע"ג עד תשע"ה, יש פחות או יותר יציבות של הנתונים.
<חגית גליקמן: גם כאן, אפשר לראות את הירידה גם אצל דוברי העברית וגם אצל דוברי הערבית.
<חגית גליקמן: לגבי נושא השימוש באלכוהול, אנחנו שואלים בסקר שלוש שאלות: 1 - האם אי-פעם בחייך שתית בירה באדווייזר או סמינרנוף?
<חגית גליקמן: כלומר, אלה משקאות עם אחוזי אלכוהול נמוכים.
<חגית גליקמן: 2 - האם שתית משקה חריף עם אחוזי אלכוהול גבוהים?
<חגית גליקמן: 3- האם אי-פעם בחייך שתית אלכוהול עד כדי שוכרה?
<חגית גליקמן: אפשר באמת לראות, כמו שאמרה חברת הכנסת, שבמהלך השנים משנת 2009, יש ירידה דרמטית בשיעורי התלמידים שמדווחים כי הם שתו אלכוהול ומשקאות אלכוהול בעלי ריכוז אלכוהול נמוך.
<חגית גליקמן: אם אנחנו מסתכלים על כיתות י' – י"א, או ז' – ט', אנחנו רואים ששליש ב- ס"ט דווחו כך, לעומת רק חמישית בתשע"ה.
<חגית גליקמן: אבל בכל-זאת, 50% מהילדים, שיעור גבוה.
יעקב מרגי: עדיין שיעור גבוה.
<חגית גליקמן: מנתונים של הסקר הבינלאומי, יחסית למדינות אחרות, השיעור הזה אמנם גבוה ולא מתקבל, אבל הוא יחסית נמוך בהשוואה למדינות אחרות.
יעקב מרגי: הוא מתייחס להערה שאמרה חברת הכנסת מירב בן ארי, שאולי חלק מהירידה הזו נובע מכך שיש מי שכבר עבר לדברים אחרים.
<חגית גליקמן: אני אתייחס לזה בסוף.
<חגית גליקמן: אין לי שקף, אבל אני אומר לכם.
<חגית גליקמן: לגבי הירידה, כמובן כמו שאנחנו מכירים, משקאות אלכוהוליים יותר רווחים אצל דוברי העברית ופחות אצל דוברי הערבית ובאמת אנחנו יכולים לראות את הירידה אצל דוברי העברית, שמשקפת בעיקר את הירידה הגדולה בכלל המדינה.
<חגית גליקמן: משקאות בעלי ריכוז אלכוהול גבוה, כמו שאמרנו, וויסקי, וודקה, גם כאן יש ירידה משמעותית.
<חגית גליקמן: עדיין אנחנו מדברים על 6% מקרב ילדים ביסודי, ל- 40% בקרב חטיבה עליונה.
<חגית גליקמן: שימו לב, זה אי-פעם בחיים.
<חגית גליקמן: זאת אומרת, יש הרבה מאוד מדדים שמודדים, יש המון צורות למדוד.
<חגית גליקמן: אנחנו בחרנו ב-אי פעם בחיים.
<חגית גליקמן: אבל זה די מתאים גם למדדים שמודדים את השתייה בדרכים אחרות, אותה התמונה שהולכת ויורדת עם השנים, מתקבלת גם במדדים אחרים בצורות מדידה אחרות.
<חגית גליקמן: לגבי שתיית אלכוהול עד כדי השתכרות, כמו שאנחנו יכולים לראות, גם כאן יש ירידה.
<חגית גליקמן: אם בתשס"ט היה שליש של תלמידי י'-י"א, הרי שבתשע"ה מדובר על כרבע.
<חגית גליקמן: אם מסתכלים על תמונת המצב הכללית, ניתן לראות את מגוון המדדים שאנחנו מודדים בסקר ניטור אלימות: אלימות קשה, מתונה, חברתית, דיגיטלית, מילולית, חבורות הסעות וכן הלאה.
<חגית גליקמן: אנחנו יכולים לראות את שלושת שלבי הגיל: ד'-ו', ז'-ט' ו- י'-י"א ואת שלושת הכאשר בשנת המדידה הראשונה של ראמ"ה בין תשס"ט לתשע"ה, כאשר זו העמודה הראשונה בצבר של שלוש עמודות, העמודה השנייה זה תשע"ה, והעמודה הירוקה, זה ההפרש ביניהם.
<חגית גליקמן: אז אנחנו יכולים לראות שבין תשס"ט לתשע"ה, כמעט בכל המדדים יש ירידה.
<חגית גליקמן: כמו שהגדרתי לכם במספר מדדים שהיו עד עכשיו ולפעמים יציבות, כמו למשל בנושא של אלימות דיגיטלית.
<חגית גליקמן: זה היה בין שנת המדידה הראשונה לשנה האחרונה ובין שתי המדידות האחרונות בין תשע"ג לתשע"ה, אנחנו יכולים לראות שלרוב יש יציבות, כלומר כשזה מעוין אפור זה יציבות, כאשר זה אדום, יש הרעה, כאשר זה ירוק, יש שיפור, אז אנחנו יכולים לראות קצת הרעה באלימות מילולית בחטיבות הביניים ומאידך, דווקא ירידה בשימוש בסמים ובמריחואנה, בחטיבות העליונות.
<חגית גליקמן: סליחה, טעות שלי, שימוש באלכוהול, בחטיבות העליונות, את אותה ירידה שראינו גם בין תשע"ג לתשע"ד ומבחינת שימוש בסמים, במריחואנה, אנחנו יכולים לראות יציבות.
<חגית גליקמן: לפחות לפי המדדים שאנחנו מודדים בקרב כלל התלמידים, אנחנו לא רואים עלייה בשימוש בסמים כמו מריחואנה וכן הלאה.
יעקב מרגי: איך נעשה איסוף הנתונים ספציפית לגבי שימוש בסמים ובמריחואנה, האם לפי תלונות או זה רצוני?
<חגית גליקמן: כל הסקר הזה מבוסס על דיווחי תלמידים.
<חגית גליקמן: בנוגע לשימוש בסמים, אנחנו שואלים אותם שתי שאלות: 1 - האם אי-פעם במהלך חייך עישנת מריחואנה, גראס או חשיש?
<חגית גליקמן: 2 - האם אי-פעם במהלך חייך נטלת אקסטזי או ספידים או סם פיצוציות?
<חגית גליקמן: אנחנו מחשבים את אחוז התלמידים שענו כן.
<חגית גליקמן: השאלון הזה הוא שאלון אנונימי לחלוטין ומועבר במדגם בתי ספר ודוגמים כיתות.
<חגית גליקמן: זאת אומרת, זה לא כל בתי-הספר, זה לא כמו במיצ"ב וכן הלאה, לא כל הכיתות.
<חגית גליקמן: כאמור, זה ברמה ארצית, מדגם של תלמידים.
יעקב מרגי: לא הבחנתם בין סמי פיצוציות למריחואנה וסמים קשים?
<חגית גליקמן: שתי שאלות.
יעקב מרגי: איפה אני רואה את זה פה בטבלה?
<חגית גליקמן: בטבלה הזאת, זה ביחד.
יעקב מרגי: הם ביחד.
מירב בן ארי: אני חייבת לציין משהו.
מירב בן ארי: אחרי עבודה של עשר שנים עם נוער בסיכון, גם כשאתה נותן להם שאלון אנונימי והצוות אוסף, אז באלכוהול מאוד קל להם, כי אלכוהול זה לא נגד החוק.
מירב בן ארי: אם מישהו שותה אלכוהול, רק מי שקנה לו – עבר על החוק.
מירב בן ארי: אבל אם הוא שתה, אין חוק במדינת ישראל שמונע.
מירב בן ארי: אבל אם ילד מעשן סמים קלים, זה נגד החוק, זו עבירה פלילית.
מירב בן ארי: לכן אני מציעה להתייחס לנתונים בזהירות.
יעקב מרגי: לכן שאלתי על דרכי האיסוף.
מירב בן ארי: אדוני היושב ראש, אני מעט מסייגת.
מירב בן ארי: העברתי הרבה שאלונים, הרבה פעמים הם לא ענו בגלל החשש שידווחו עליהם למשטרה וכן הלאה.
<חגית גליקמן: את צודקת, יכול להיות שהם חוששים לענות לגבי שימוש בסמים, גם כשהשאלון אנונימי, אבל מצד אחד אפשר לראות את זה לפי מגמה.
<חגית גליקמן: כלומר, אפשר בעצם לראות שאין סיבה להניח שפתאום יחששו יותר בין השנים ואנחנו לא רואים עלייה בין השנים בשימוש בסמים, לא סמים קלים יותר וגם לא סמים קשים יותר.
מירב בן ארי: לא, יש עלייה של שני אחוזים.
מירב בן ארי: לפחות לפי מה שכתבתם.
<חגית גליקמן: אני יכולה לסכם ולומר שבסך-הכל מסתמנת מגמה כללית של ירידה, של שיפור במרבית המדדים שמאפיינת את שני שלבי הגיל, את שני המגזרים.
<חגית גליקמן: בשנים האחרונות ראינו בעיקר יציבות של הנתונים, שימור רמות נמוכות שהמערכת הגיעה אליהן בשנים הקודמות.
<חגית גליקמן: אנחנו זיהינו עלייה רק במדד אחד, אלימות מילולית ושיפור בשתיית אלכוהול, אלימות מצד הצוות, שיפור קל.
<חגית גליקמן: כמובן שיש להמשיך ולעקוב אחרי הנתונים בשנים הבאות.
יעקב מרגי: אין ספק שהדו"ח הזה הוא דבר שצריך להיעשות וצריך לעקוב אחרי התהליכים וההתפתחויות, השאלה היא מה אנחנו עושים עם הנתונים.
יעקב מרגי: אם היו המדדים בעלייה הייתי שואל מה אתם רוצים לעשות, זה "אוי לי מייצרי ואוי לי מיוצרי", עכשיו שיש ירידה ואני חושש שמא אתם תפסיקו לעשות.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה תוכניותיכם, עם כל הכבוד, התפקיד שלי הוא לחשוד ואתם צריכים להפיס או להניח את דעתי.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד לזה שאין עלייה או שיש יציבות או ירידה כזו או אחרת, עדיין הנתונים מדברים בעד עצמם.
יעקב מרגי: עדיין יש אלימות ואלימות מילולית ויש צריכה, אבל אין ספק שסביבת הלימודים שלנו חייבת להיות ידידותית, רגועה ומשדרת ביטחון.
יעקב מרגי: קיימנו כאן דיונים על אלימות בתוך בתי-הספר, הן מצד הצוות והן מצד התלמידים וההורים, קיימנו גם דיונים על מקרה בודד, התמונה לא היתה הכי מעודדת בצורת הטיפול באותם מקרים.
יעקב מרגי: לכן אני רוצה לדעת, האם יש במשרד החינוך תוכנית עבודה ממוקדת אשר נעזרת בדו"חות הללו, לאחר מכן ניתן לחברי הכנסת להתייחס.
<הילה סגל: אני הילה סגל, מנהלת היחידה ללאחר מכן אקלים מיטבי וצמצום אלימות בשירות הפסיכולוגי הייעוצי של משרד החינוך.
<הילה סגל: נמצאת אתי כאן קרן רוט איטח, היא מנהלת יחידה בתחום השימוש בסמים ואלכוהול והיא תדבר על זה.
<הילה סגל: אני אגיד שאת מה שכבוד היושב ראש אומר כאן אנחנו אומרות במשרד, המסירות שלנו היא בהחלט לראות את התמונה ולראות מה עוד ניתן לעשות.
<הילה סגל: אנחנו כן למדים, אנחנו עובדים בצורה מאוד צמודה עם הראמ"ה, אנחנו לוקחים את הנתונים ועושים אתם הרבה מאוד עבודה וחשיבה.
<הילה סגל: בעצם לפי התמונה הזאת, אנחנו יכולים לקבל איזשהו פידבק לגבי אם נעשה למה זה יסייע.
<הילה סגל: יש עכשיו מחקר נוסף שראמ"ה עושה, שנכנס ממש לרזולוציות של מה עשו ומה נעשה בבתי-הספר שבהם הנתונים הם טובים ואיזה כלים נוספים נוכל לתת לבתי-הספר.
<הילה סגל: לצד הסקר הזה שצריך גם להגיד משהו על הכותרת של הדיון הזה, אני חושבת שבסך-הכל הוצגו כאן נתונים שהם קצת אחרים.
יעקב מרגי: שונים מהכותרת.
<הילה סגל: אני חושבת שצריך להגיד את זה, אבל לצד הנתונים האלה יש לנו את הנתונים של המיצ"ב.
יעקב מרגי: אם לא היה מוצג כך, לא היו מצדיקים את ההצעה לסדר ולא היה לנו דיון.
<הילה סגל: אין שום בעיה.
יעקב מרגי: בכתבה הוצגו נתונים שיש עלייה.
מירב בן ארי: השימוש באלכוהול, אנחנו יודעים שהוא ירד.
מירב בן ארי: השאלה אם המחקר, שאת אומרת שהוא מ- 2009, החלפתם את השאלות?
מירב בן ארי: כי נגיד, מה עם אלימות באינטרנט?
מירב בן ארי: שזה המכה הכי גדולה בקרב בני הנוער.
<הילה סגל: אם אני אוכל להתייחס רגע למה אנחנו עושים.
<הילה סגל: אני חושבת שהרבה פעמים, נמצאים כאן גם חברים שלנו ממשרדים אחרים, הפערים הם פערים גדולים בין אפילו חוויה של ילד אחד או של קבוצת ילדים, לבין איך שזה נתפש.
<הילה סגל: אנחנו עובדים עם הנתונים, ואני רוצה להגיד גם איך.
<הילה סגל: כי לצד התמונה הזאת שהיא תמונה של מדגם ארצי מייצג, יש לנו היום מסד נתונים בית ספרי לכל בית ספר ובית ספר.
<הילה סגל: אנחנו יודעים היום מה עובד ואנחנו יודעים היום שלצד ההתערבויות המערכתיות שיש לנו, אנחנו גם צריכים לתת התערבויות נקודתיות וכאן אני רוצה להגיד מה יחסית חדש ועומד להיות גם בשנה הבאה.
יעקב מרגי: לפני כן, אני מבקש התייחסות ממך או מחגית.
יעקב מרגי: בכל מחקר צריך בסיס השוואה.
יעקב מרגי: החבורה הנחמדה הזו של התלמידים שלנו, היא לא מנותקת ולא באה מהחלל החיצון, היא חיה בתוך חברה.
יעקב מרגי: השאלה היא, האם זה תואם למה שקורה בחברה הכללית והאם עשיתם השוואות.
מירב בן ארי: מה שהם עושים, הם משווים כל שנה, נכון?
יעקב מרגי: כמו שאמרתי, אני חושד בכם, אני בא משם.
<חגית גליקמן: אנחנו חושדים בעצמנו.
יעקב מרגי: יכול להיות שהירידה הזאת היא למרות משרד החינוך, יכול להיות שזה בזכות.
יעקב מרגי: אם אני חוקר, אני חייב להבין ויש לי תוצאות, זה לא בשביל המחקר וזהו אלא אני צריך לדעת ממה נבעו השינויים.
יעקב מרגי: אם השינויים באו בגלל עבודה של משרד החינוך, אדרבה, תציגו ותעצימו אותם כדי שזה ימשיך לרדת.
יעקב מרגי: גם אם זה בא בגלל מה שקורה היום בחברה הישראלית זה בסדר, אבל אני צריך לדעת.
יעקב מרגי: אם מניחים פה נתונים, צריכים לדעת בסיס השוואה.
<חגית גליקמן: לגבי הנושא של להשוות את המגמות בקרב תלמידים למגמות בחברה הישראלית, אנחנו לא עשינו את זה.
יעקב מרגי: אז אנחנו נשמע אחר-כך, בהמשך.
<חגית גליקמן: אבל אני כן מבקשת להתייחס לזה, בהיבט שאנחנו מנטרים וגם כמו שאמרה הילה, ראמ"ה מלווה את שפ"י ואת משרד החינוך בכמה כלים, לא רק ניטור אלימות שיורד להיבטים עמוקים של אלימות, אלא גם במיצ"ב שיש כל שנה, ברמה הבית ספרית, ששם האיסוף של האלימות הוא פחות נוגע בהיבטים קשים כאלו של אלימות.
<חגית גליקמן: אבל בכל זאת, גם מתוך ניטור האלימות וגם מתוך המיצ"ב, אנחנו מרגישים כשאנחנו, ברגע שאנחנו מתריעים, הנתונים מתריעים על עלייה מסוימת למשל, בתחום מסוים של אלימות, נעשית עבודה במשרד החינוך, נעשית עבודה בשפ"י ואנחנו רואים ששנה או שנתיים אחרי זה, יש שיפור.
<חגית גליקמן: לדעתי, זה כן סוג של עדות לכך שגם אם זה מעורבב עם דברים ומגמות כלליות שקיימות באופן כללי חברה, עדיין העשייה במשרד משפיעה.
יעקב מרגי: והנקודה האחרונה שעלתה בדו"ח, הסוגיה שעדיין ברף האלימות במגזר הלא יהודי, גבוה יותר?
יעקב מרגי: מה אתם עושים כדי להוריד את זה לאותה רמה.
<הילה סגל: התחלתי להגיד קודם ואני חושבת שזה מאוד רלוונטי גם בהקשר הזה, שבשנה הבאה יהיו התערבויות שהן התערבויות ספציפיות.
<הילה סגל: אני מניחה שכבר נאמר פה שהמשרד מקצה משאבים ייעודיים לבתי ספר במצב סוציו אקונומי נמוך ובבתי ספר כאלה שבאמת המיצ"ב שלהם מראה שהמצב ההישגי ומצב האלימות בהם הוא בעייתי מאוד ויש תוכנית התערבות.
יעקב מרגי: יש תוכנית התערבות?
<הילה סגל: כן, יש תוכנית התערבות.
<הילה סגל: כמו שאנחנו רוצים לתת התייחסות ייחודית לבתי הספר שאנחנו יודעים, על-פי נתוני הראמ"ה, שקיימת בהם מורכבות וחלק גדול מהם הם בחברה הערבית, על אף הירידות המאוד גדולות שהם הראו, אנחנו רוצים לעשות את זה גם בהקשר של ילדים עם בעיות התנהגות.
<הילה סגל: לילדים עם בעיות התנהגות יש קושי, הם זקוקים למענה טיפולי וגם כאן יורחב המענה הטיפולי.
יעקב מרגי: סמים ואלכוהול, בבקשה התייחסות.
מנחם אליעזר מוזס: סליחה, עד כמה הם מסונכרנים עם המשטרה?
יעקב מרגי: מיד נשמע.
מירב בן ארי: אנחנו תכף נשמע, אני מחכה לשמוע את המשטרה.
מנחם אליעזר מוזס: כשהייתי במשרד החינוך, הן כסגן השר והן כמשנה למנכ"ל, הנתונים האלה לא בדיוק תאמו.
יעקב מרגי: כמה שנים עברו מאז שהיית משנה?
מנחם אליעזר מוזס: לא הרבה, שנתיים וחצי.
יעקב מרגי: כסגן?
יעקב מרגי: ומשנה?
מנחם אליעזר מוזס: תשאל את יהודית.
<קרן רוט איטח: קרן רוט איטח, ממונה על תחום מניעת סמים, אלכוהול וטבק בשפ"י, משרד החינוך.
<קרן רוט איטח: לשאלתך לגבי כמה זה קשור לעבודה של המשרד ולעבודה של כלל המערכות, אני רוצה לומר שלגבי הסיפור של האלכוהול, משרד החינוך עובד בהקשרים עם הקהילה ובתוך ראייה של התוכנית הלאומית למניעת שתייה בעייתית של אלכוהול, כך שהסיפור של האלכוהול הוא סיפור של חברה, הוא לא רק סיפור של ילדים בתוך בתי-הספר, ובוודאי שלירידה יש גם עבודה מאוד מכוונת של מערכת החינוך אבל גם עבודה בקהילה, עבודה עם תנועות הנוער, עבודה עם ההורים, עבודה על מסרים.
<קרן רוט איטח: זאת אומרת, נעשתה פה עבודה בכל הרבדים והיא בהחלט משפיעה.
<קרן רוט איטח: מנגד, כמו שציינת בראשית דבריך, השיח הציבורי ומה שקורה בהקשר של לגליזציה של מריחואנה לצרכים רפואיים, משליכה על דפוסי השימוש של מתבגרים ואנחנו רואים את זה גם בתפישת המסוכנות.
יעקב מרגי: אני מדבר הרבה עם בני נוער ולצערי הרב, אני מרגיש את הסחף הזה בקרב התלמידים.
<קרן רוט איטח: הם אומרים "טבק מסוכן ולא בריא, מריחואנה זה בריא".
<קרן רוט איטח: זאת אומרת שיש פה משהו שמחלחל מהמריחואנה לצרכים רפואיים שכבודה במקומה מונח וכשזה צרכים רפואיים וזה נותן מזור, מצוין.
<קרן רוט איטח: הבעיה היא שזה משפיע קצת על המסוכנות, אנחנו כרגע מתמודדים באמת עם תופעה, כפי שציינה חברת הכנסת בן ארי, תופעה חדשה שנצטרך לראות כיצד אנחנו כבר נערכים וממשיכים להיערך מול הדבר הזה.
מנחם אליעזר מוזס: ילד שמעשן מריחואנה, ייפתח לו תיק במשטרה?
מירב בן ארי: השאלה מי יודע על כך, אם דווחו עליו.
מרדכי יוגב: מקשיב.
מנחם אליעזר מוזס: אנחנו שמענו כאן על דו"ח במגזר הערבי ובמגזר היהודי.
מנחם אליעזר מוזס: בשעתו, היו גם דו"חות בתוך המגזרים ממלכתי, ממלכתי-דתי, חרדי.
מנחם אליעזר מוזס: האם היום הדבר הזה עוד קיים?
יעקב מרגי: זה בקו ישר בכל המגזרים.
מנחם אליעזר מוזס: לא, אני רוצה לומר לך שלמשל הדו"ח שהיה כמה מורים ומורות הוכו בידי תלמידים, כ- 2,000 מורים ומורות הוכו, בעיקר מורות, על-ידי תלמידיהם, כמו הסיפור שם בראש העין, שפרצו לדירה של המורה ואכלו הכל.
מנחם אליעזר מוזס: אבל היו הרבה מקרים, מתוך ה- 2,000 היתה רובריקה שציינה כמה ערבים, כמה יהודים מבתי ספר ממלכתיים, ממלכתיים דתיים וחרדים.
יעקב מרגי: יש לכם חלוקה לפי תת מגזרים?
<חגית גליקמן: ממש בימים הקרובים יפורסמו הנתונים האלה בפיקוח הממלכתי והממלכתי דתי בקרב דוברי עברית, היהודים, ולפי מגזרים בקרב דוברי ערבית – דרוזי, בדואי וערבי.
מירב בן ארי: גם החרדי כלול?
<חגית גליקמן: חרדי לא כלול.
מנחם אליעזר מוזס: חרדי לא?
מנחם אליעזר מוזס: ברובריקה היה אפס מורים ומורות שהוכו בידי תלמידיהם.
יעקב מרגי: תודה רבה ששמת את זה על השולחן והדגשת.
מסעוד גנאים: אני קראתי הכל, ירידה וירידה, אין ספק שזה טוב.
מירב בן ארי: אתה פספסת את מה שאמרתי בהתחלה.
מסעוד גנאים: מה?
מירב בן ארי: אמרתי שהאלכוהול ירד, אבל את מקומו תפשו דברים אחרים.
מסעוד גנאים: מסוכנים יותר.
מירב בן ארי: שהם יותר פליליים מהאלכוהול.
מסעוד גנאים: אני מקווה שהכל פה הוא אמתי ונכון ומשקף.
מירב בן ארי: אתה מטיל ספק?
מסעוד גנאים: לא מטיל שקף, התקווה שלי היא שהוא משקף באמת את המציאות.
מסעוד גנאים: יש פה דבר פרדוקסאלי למשל בקשר לחברה הערבית.
מסעוד גנאים: בכל המדדים, בכל האחוזים, בחברה הערבית אחוז האלימות והפשיעה הוא אחוז גבוה, גבוה יותר מהאחוז שלנו, מתושבי המדינה, כ- 20%, 19%.
מסעוד גנאים: אז תמיד האלימות הזו שהיא בחוץ, בתי הספר אמורים להיות לא מראה אמתית ומשקפת, אני רוצה שהם יהיו מראה שהיא מתקנת את מה שיש בחברה.
מסעוד גנאים: אבל לצערי הרב, מה שיש בחברה גולש לתוך בתי הספר.
מסעוד גנאים: אני מסייר בבתי הספר, כל שבוע שבועיים, אני הולך לבית ספר, כמורה לשעבר וכמי שמרגיש שהוא צריך להיות מחובר עם העשייה החינוכית והלימודית בבתי הספר.
מסעוד גנאים: אני שומע על אלימות שם, על חרמות למשל, של תלמידים וגם היותר מסוכן זה האלימות בפייסבוק ובאינטרנט ובכל האמצעים האלה, לצערי הרב.
מסעוד גנאים: אז אני מקווה שאתם תעשו יותר על-מנת למנוע את האלימות הזו בתוך בתי הספר, כי כולנו רוצים שבית הספר יהיה מקום בטוח לכל התלמידים, כדי שיוכלו באמת ללמוד בשקט ונהיה שמחים אם יהיו הפרטים הללו והניטור שהזכרת, אדוני היושב ראש.
יעקב מרגי: בבקשה, הרשות הלאומית למלחמה בסמים, נמצאים אתנו?
<יפה צוברי: כן.
יעקב מרגי: היתה פה איזו התייחסות ואנחנו קצת מסופקים, אבקש שתשפכי אור מנקודת מבטך.
יעקב מרגי: ראשית הציגי עצמך בבקשה.
<יפה צוברי: יפה צוברי, מדענית הרשות למלחמה בסמים.
<יפה צוברי: לפי סקר שלנו מ- 2014, יש בשנה האחרונה עלייה בשימוש בסמי קנאביס, זאת אומרת מריחואנה וחשיש בקרב תלמידים.
<יפה צוברי: נמצאו 8.8% תלמידים שהשתמשו בסמים האלו בשנה האחרונה, בשנת 2014, לעומת 5.4% בשנת 2011, זו עלייה.
<יפה צוברי: גם באקסטזי, LSD, נמצא בשנת 2014 שיעור של 3.2% לעומת 2.1.
יעקב מרגי: לאיזה גילאים מתייחסים הנתונים הללו.
<יפה צוברי: תלמידים בני 12 עד 18.
<יפה צוברי: בקרב האוכלוסייה הערבית יש 11% של סמי קנאביס, קצת יותר מאשר בקרב התלמידים היהודים.
<יפה צוברי: בהיבט הבינלאומי, עדיין ישראל נמצאת במקום נמוך, יחסית, מקום 23 מתוך 29 מדינות, זה לפי סקר בינלאומי שהתקיים.
יעקב מרגי: המשרד לביטחון פנים, שמעתם את הנתונים בקרב בני הנוער.
<גונן ירום: גונן מהמשרד לביטחון פנים.
<גונן ירום: כשאומרים משרד לביטחון פנים יש את משטרת ישראל ויש את המשרד.
יעקב מרגי: הבנתי, אני מזהה מדים.
<גונן ירום: כשאתה מפנה למשרד לביטחון פנים, למי אתה מתכוון?
יעקב מרגי: המבט שלי היה מופנה למשטרה ואם תרצה, תרים יד וניתן לך רשות דיבור.
מירב בן ארי: גונן הוא מעיר ללא אלימות.
< סוני אינגר: סוני אינגר, קצין נוער ארצי.
< סוני אינגר: יש פה סקרים שמעט סותרים אחד את השני, אני מקווה שאני לא אהיה הכתוב השלישי שיכריע ביניהם.
< סוני אינגר: אני אנסה להתמקד בנושא של אלכוהול ואלימות ואנסה לעשות איזה שהיא קורלציה ביניהם.
< סוני אינגר: צריך להבין שכאשר אנו מדברים על אלכוהול, זו עבירת חשיפה, רוצה לומר זו עבירה שאנחנו צריכים לפעול ולנקוט באמצעים על-מנת לחשוף את המבצעים, מה שלא נכון לגבי עבירות אלימות.
< סוני אינגר: עבירות אלימות ברובן הן לא עבירות חשיפה, הן עבירות שיש אינטרס לקורבן להגיש תלונה במשטרה, לכן יש פה באיזה שהוא מקום עבירות שמתנהגות בצורה שונה.
< סוני אינגר: על כל פנים, מבחינת המגמות צריך לזכור ואני עכשיו מדבר על אלכוהול, איפה התחלנו.
< סוני אינגר: התחלנו בתוכנית הלאומית ב- 2009 בעקבות הסקר של ארגון הבריאות העולמי שקבע שישראל נמצאת במקום השני בעולם בצריכה של אלכוהול לילדים עד כיתה ו', כולם מכירים את זה ואז באה לעולם התוכנית הלאומית ואנחנו באמת רואים הישגים לא מבוטלים בכל האמור, לפחות מבחינתנו במשטרה, בנושא האכיפה.
< סוני אינגר: אנחנו רואים עלייה קונסיסטנטית בכמות של פתיחת תיקים והגשת כתבי אישום.
< סוני אינגר: כלומר, לא רק פתחנו תיקים, אלא גם התיקים היו איכותיים והעמדנו אנשים לדין ואולי תתפלאו לשמוע, אבל גם אנשים ישבו מאחורי סורג ובריח בעקבות זה שהם מכרו אלכוהול לקטין.
< סוני אינגר: כדי לסבר את האוזן, ב- 2011 התחלנו עם 1,110 תיקים של מכירת אלכוהול לקטין, ב- 2012 היו 1,450, ב- 2013 היו 1,679 וכן הלאה.
< סוני אינגר: ב- 2014 וב- 2015 יש מגמה מתהפכת, כאשר ב- 2015 אנחנו מזהים מגמה של ירידה בפתיחת התיקים וגם מגמה בכמות הגשת כתבי האישום, אם כי אחוז כתבי האישום מסך התיקים הוא בגדול יחסית קונסיסטנטי ונע סביב ה- 20%, שזה אחוז גבוה יחסית של תיקים.
< סוני אינגר: נשאלת השאלה, מה יום מיומיים?
< סוני אינגר: למה דווקא ב- 2015 אנחנו רואים ירידה ולא עלייה?
< סוני אינגר: יש לזה הרבה הסברים.
< סוני אינגר: אני רוצה לומר שאנחנו מאוד טובים, אבל הסיבה נעוצה לא רק בזה.
< סוני אינגר: התוכנית הלאומית באמת הוטמעה והביעה את חותמה, אנחנו בהחלט מרגישים ורואים שיש פחות צריכה של אלכוהול בקרב קטינים.
< סוני אינגר: כל הדברים שאמרתי נאמרו עם קורטוב של מלח, כי אנחנו כן יודעים לומר שהרבה מהעבירות עברו למרחב הווירטואלי שזה תחום שהוא חדש יחסית, גם לנו מבחינת הניטור של התופעה ומבחינת הנתונים שאנחנו מקבלים ממנו, אנחנו כן יודעים להגיד שגם העיסוק של בני-נוער למצער בסמים ואלכוהול, עבר לרשתות החברתיות.
< סוני אינגר: אז אני חושב שצריך לעקוב אחרי המגמה ולראות איך היא תתנהג ואז באמת להסיק מסקנות בעניין הזה.
מירב בן ארי: זאת אומרת שאם נער נכנס עכשיו לאתר של רמי לוי והוא מזמין לו בקבוקים של וודקה ויין וכל מה שאפשר לקנות בסופר, באתר של my super, מישהו בכלל יודע שהוא קנה אותם?
יעקב מרגי: שהוא קטין?
< סוני אינגר: אני לא רוצה להתייחס לגופו של אתר, אבל כל מי שמוכר אלכוהול לקטין, סעיף 193(א) עובר עבירה על החוק, וזה לא משנה איך.
מירב בן ארי: אבל מי ידע?
< סוני אינגר: השאלה היא מי יודע ומי לא יודע.
< סוני אינגר: מטבע הדברים האנונימיות ברשת מציבה אתגרים לא פשוטים בפנינו, גורמי אכיפת החוק, אבל אני כן יכול לומר שאנחנו מבצעים פעילויות סמויות שלא אפרט אותן כאן, על-מנת להפליל את אותם אלה שמוכרים אלכוהול לקטינים.
מנחם אליעזר מוזס: אפילו דרך המחשב, דרך האינטרנט?
< סוני אינגר: כן, אנחנו נמצאים גם שם, מן הסתם, ואנחנו פועלים גם ברשת.
מירב בן ארי: זו נקודה מאוד בעייתית.
יעקב מרגי: איזה נער סיפר לי סוד ואמר לי לא לספר, הוא אמר – אין מסיבה במועדון, של התלמידים, שהיא בלי אלכוהול.
יעקב מרגי: ואני גר ביישוב קטן, אתם מבינים?
יעקב מרגי: מאיפה הם השיגו את זה?
< סוני אינגר: המעניין הוא גם בחוק המאבק, מעבר לזה שיש לו מרכיב פלילי ויש לו מרכיב מינהלי, אני מפנה אותנו קצת לחוק, אז מעבר לרכיב הפלילי של הגשת כתבי אישום גם יש אלמנט מנהלי של סגירת בתי עסק שמוכרים אלכוהול וזה באמת הנזק הכבד לאותו עסק שמוכר אלכוהול.
יהודה גליק: אבל אתה העלית את הנושא שאמרת שזה עובר לרשת.
יהודה גליק: האם החנויות ברשת, שואלות בכלל "האם אתה בן 18?
יהודה גליק: "
מירב בן ארי: הוא קונה חלב, הוא קונה וודקה, הוא קונה זה וזה, וזה מגיע הביתה עם שליח.
יהודה גליק: אז בכל החנויות ברשת, אפילו לא נותנים לך אפשרות לשקר.
< סוני אינגר: ברוב החנויות הם בסדר והם שומרי חוק, אבל מובן לכולם, ברי לכל, שאפשר לעקוף את זה.
מירב בן ארי: אין ספק שצריך לבדוק את זה, אני לא רוצה לפתח דיון סביב זה, אבל אין ספק בזה, וזה מונח לפתחנו בחקיקה אולי.
מירב בן ארי: כי יכול להיות במצב כזה שיש לחיב אתרים כאלה, שברגע שזה בקבוק אלכוהול, הוא יצטרך להיכנס ולשים נקודת זיהוי או משהו.
מנחם אליעזר מוזס: הוא לוקח את כרטיס האשראי של אבא או של אימא שלו.
יעקב מרגי: עוד לפני השלב של הצגת כרטיס האשראי.
יעקב מרגי: ברגע שהוא מכניס את הפריט, יצטרך להבהב ולתת לנו חיוב זיהוי.
יעקב מרגי: אין מה לעשות, אתה לא יכול אחרת.
< סוני אינגר: זה לעניין האלכוהול.
< סוני אינגר: אם יש שאלות, אני אענה.
< סוני אינגר: לעניין הסמים, יש לי תשובות, אבל זה לא הנושא.
יעקב מרגי: התייחסות באופן כללי, במגמות.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה המגמות.
יעקב מרגי: האם החשש שלנו, שיש הטעיה או סטיה בנתונים שקיבלנו, אמנם היתה כאן ירידה אבל כנראה מדובר במעבר לסמים, האם אתם מרגישים את זה?
< סוני אינגר: הייתי מאוד נזהר בקשירת הזיקה בין אלכוהול לסמים, זה חומרים שמתנהגים שונה גם בקרב אלו שמשתמשים.
< סוני אינגר: כלומר, לא הייתי מציין זיקה בין שתייני אלכוהול צעירים לבין צרכני סמים צעירים, אלה עולמות תוכן מעט שונים.
< סוני אינגר: האינטואיציה אומרת שהם דומים, אבל הם שונים.
< סוני אינגר: אנחנו כן מזהים עלייה בצריכת סמים, בעיקר הסמים החדשים שאנחנו מכנים סמי הפיצוציות ואנחנו כן מזהים הסטה לקנייה של סמים בעיקר ברשת וברשתות חברתיות ששם יש שיח ער מאוד, גם של צעירים סביב הנושא הזה של סמים, אבל גם אלכוהול, גם אלכוהול.