GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יואב זימי זמרן: אם אנחנו רוצים באמת להתמודד עם העניין הזה, אנחנו צריכים פשוט להעביר אותם למערכת חינוך אתה אנחנו מסוגלים לנהל.
<יואב זימי זמרן: מה שאלתם רואים כאן
<יואב זימי זמרן: על הציר משנת תשע"ד, אז התחלנו, והצפי שלנו עד שנת תש"פ, בעצם זה מעבר של תלמידים שאנחנו עושים למסלול הבגרות הישראלי.
<יואב זימי זמרן: יחד עם משרד החינוך אנחנו בעצם מגדילים את כמות בתי הספר והתלמידים בבגרות הישראלית.
<יואב זימי זמרן: בעינינו זה הכלי הכי רלוונטי שאנחנו לוקחים את המושכות אלינו וגם יוצרים תכנים חינוכיים אמיתיים.
יעקב מרגי: מה עם תשתיות חינוך?
יעקב מרגי: בתי ספר?
יעקב מרגי: בינוי?
<יואב זימי זמרן: מבחינת תשתיות חינוך אנחנו נמצאים בפער.
<יואב זימי זמרן: קודם ראינו כל שנה 1,200 תלמידים שעוברים מהמוכר שאינו רשמי לרשמי כתוצאה מההגדלה.
<יואב זימי זמרן: כאן אנחנו רואים סקר הורים משנה שעברה.
<יואב זימי זמרן: יש גידול.
<יואב זימי זמרן: אם היו לנו כיתות – מדברים על תשתיות – אנחנו בפער גדול של למעלה מ-3,000 כיתות.
<יואב זימי זמרן: זה מוכר וזה עלה כאן.
<יואב זימי זמרן: בסקר ההורים שעשינו רק בחינוך הרשמי, אנחנו רואים שהביקוש לבגרות ישראלית הוא פי שלוש מזה שאנחנו מסוגלים לתת וזה בפער של כיתות לימוד.
יעקב מרגי: אותי מעניין מה שאני שואל.
יעקב מרגי: אם יעניין אותי מה שאתה אומר, אני אתעכב על זה.
יעקב מרגי: אני אומר לך שאתם הייתם צריכים – עיריית ירושלים ומשרד החינוך – לצמצם את הפערים האלה בבינוי.
יעקב מרגי: לכן תתעכב על בינוי.
יעקב מרגי: כל פעם אתה הולך לסקר ההורים אבל ודאי שלא ירצו בגרות ישראלית.
יעקב מרגי: אני רוצה תשתיות.
יעקב מרגי: תן לי הסבר על התשתיות.
<יואב זימי זמרן: אנחנו נמצאים בפערי בנייה.
<יואב זימי זמרן: אנחנו בונים עם משרד החינוך.
<יואב זימי זמרן: ביקשנו עכשיו הלוואה של מיליארד שקלים באישור משרד הפנים לקחת את ההלוואה כי מדינת ישראל לא מסוגלת לעמוד בקצב הבנייה.
<יואב זימי זמרן: אנחנו מכירים את הפער הזה.
<יואב זימי זמרן: יחד עם זאת כל בתי הספר האלה הם בתי ספר שעכשיו בתהליכי בנייה במזרח ירושלים.
<יואב זימי זמרן: אנחנו מצמצמים את הפער, לא בקצב משביע רצון, אבל אנחנו בהחלט לא רק שמצמצמים אלא בתי הספר החדשים שאנחנו פותחים, אנחנו פותחים בתי ספר במסלול בגרות ישראלית.
<יואב זימי זמרן: זאת אומרת, המטרה שלנו בסופו של דבר להעביר את הילדים.
<יואב זימי זמרן: אנחנו לא יכולים לכפות בעקבות החלטת הכנסת, אבל אנחנו מבינים שהבגרות הישראלית נכונה יותר לתלמידים.
יעקב מרגי: אתה מבין לבד שכשאתה אומר לי חמישים-חמישים בערך, על כל תלמיד במוכר הרשמי יש לך תלמיד או בפטור או במוכר שאינו רשמי במזרח ירושלים.
<יואב זימי זמרן: נכון.
יעקב מרגי: אני מצדיע לך לגבי האכיפה ואני אתן לך ציון של קרוב למצטיין אבל האכיפה לא מלאה במוכר שהוא רשמי.
יעקב מרגי: לפני שאני שומע את משרד החינוך על המוכר שאינו רשמי ומוסדות הפטור של כל הגופים האיסלאמים והאחרים והחברתיים.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם לאונר"א נקרא חברתי אבל לא משנה.
יעקב מרגי: אין לי ספק שזה כמעט שטח הפקר.
<קריאה: זה שטח הפקר.
יעקב מרגי: אם אני עושה את זה טוב, למה לקלקל לי?
יעקב מרגי: לכם יש את הזכות להתפרץ אבל תנו לי.
יעקב מרגי: אתה מבין לבד שאנחנו לא במצב טוב.
יעקב מרגי: אתה יכול לשים אצבע בסכר וזה בדיוק אותו הדבר.
יעקב מרגי: המגמה תלך ותחמיר.
יעקב מרגי: מה לעשות, הסתה נתפסת יותר ויש להם את כל הכלים.
יעקב מרגי: לעודד בגרות, ודאי.
יעקב מרגי: צריך להשקיע בתשתיות ואני רוצה ודורש זאת, צריך להשקיע בתכנים, אבל בקרה ואכיפה.
יעקב מרגי: בקרה ואכיפה בתדירות.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע על תדירות.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שיש בקרה ואכיפה, לי זה לא אומר כלום.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת איך, כמה ומתי.
<יואב זימי זמרן: אני אגיד.
<יואב זימי זמרן: כמו שאמרתי, מצד אחד המטרה שלנו היא להגדיל את הבגרות הישראלית.
<יואב זימי זמרן: במקביל אנחנו בנינו שני צוותים כאשר צוות אחד הוא הצוות המרכזי עם הפרקליטות, משטרת ישראל, אנחנו ומשרד החינוך.
<יואב זימי זמרן: זה צוות שעובד כבר שנה וחצי, נכנס לתוך בתי הספר – אני מדבר על המוכר רשמי – ואנחנו עוברים כיתה-כיתה, בכיתה י"א ובכיתה י"ב, גם בהרצאות שאנחנו נותנים ואנחנו עושים עבודה עם הפרקליטות ועם משטרת ישראל לייצר אכיפה.
<יואב זימי זמרן: עובדתית במוכר רשמי, תעיד המשטרה, אני חושב שרמת האלימות ירדה בצורה דרסטית בעיר ירושלים וגם מקרי ההסתה.
<יואב זימי זמרן: שוב, אנחנו עוקבים בצורה יסודית.
<יואב זימי זמרן: אנחנו נמצאים בבתי הספר, אנחנו מבקרים את החומר שנמצא.
ענת ברקו: ירדה בגללכם?
<יואב זימי זמרן: אני חושב שחלק מעבודת האכיפה שנעשית, שאנחנו עושים עם המשטרה והפרקליטות בצוות מעורב עם מנהלי בתי הספר והיועצים, אני חושב שתרמו הרבה לעניין הזה כולל צוותי צל"ח שלקחנו במזרח העיר ובנינו להתערבות בנושא של אובדנות/סכינאות והסתה.
<לירון ספרד: אני מהלשכה המשפטית במשרד החינוך.
<לירון ספרד: יחד אתי נמצא מר וחיד מוסא, מפקח כולל במוסדות חינוך במזרח ירושלים.
<לירון ספרד: בהמשך לדברים שהזכירו והבהירו במנח"י בכל הנוגע לאישור הספרים והליך ההתאמות, באופן כללי חשוב להבהיר שמשרד החינוך מפקח בהתאם לסמכות שלו שניתנה מכוח הדין, בתוך זה חוק חינוך ממלכתי, חוק פיקוח על בתי ספר, על מוסדות חינוך בהיבטים שונים ומגוונים.
<לירון ספרד: ככל שמתקבל מידע במשרד החינוך שמלמד על כך שקיימת הסתה - - -
ענת ברקו: אני העברתי מידע על כך.
<לירון ספרד: אני אסיים ואני אתייחס.
ענת ברקו: לא נעשה דבר.
<לירון ספרד: אני חושב שהדברים שלך שלא נעשה שום דבר, לא מדויקים, ספציפית גם בעניינה של גברת אבו חוף וגם בעניין עמותת רזי.
יעקב מרגי: לירון, היא לא מקשיבה לי אבל אתה תקשיב לי.
יעקב מרגי: אתה לא עונה לה.
<לירון ספרד: ככל שמתקבל מידע במשרד החינוך שמלמד על הסתה והשפעה מזיקה או השפעה מזיקה על תלמידים שמתבצעת במוסד חינוך מסוים או על ידי עובד הוראה מסוים - - -
יעקב מרגי: כשאתה אומר מוסד חינוך מסוים, זה כולל המוכר שאינו רשמי?
<לירון ספרד: בוודאי.
<לירון ספרד: להבהרה.
<לירון ספרד: אני מתייחס למערכת החינוך המפוקחת.
<לירון ספרד: מערכת החינוך המפוקחת כוללת גם את מוסדות החינוך הרשמיים וגם את מוסדות החינוך המוכרים שאינם רשמיים.
ענת ברקו: כמה מפקחים יש לכם?
<לירון ספרד: אני אתייחס.
ענת ברקו: תגיד בקול כדי שישמעו.
<לירון ספרד: אני ממשיך את הדברים.
<לירון ספרד: בכל פעם שמגיעה תלונה למשרד החינוך על הסתה או על השפעה מזיקה או על כל בעיה שהיא, אנחנו מעבירים את העניין לבדיקה ולבירור של גורמים מקצועיים.
<לירון ספרד: בתוך המשרד הוקמה ועדה שהמטרה שלה להתמודד ולטפל בגילויי הסתה במערכת החינוך.
<לירון ספרד: אנחנו עורכים את כל הבדיקות הנדרשות ובמידת הצורך גם מערבים את גורמי אכיפת החוק.
יעקב מרגי: פיקוח אקטיבי יזום?
<לירון ספרד: רוב הביקורים של המפקחים, ככל שעולה מידע שיש בו ללמד - - -
יעקב מרגי: אין מידע.
יעקב מרגי: יש בקרה יזומה?
יעקב מרגי: ללא בקרה יזומה, אתה סומך על תלונות.
<לירון ספרד: אחד מנתיבי הגעת המשרד.
יעקב מרגי: ללא בקרה יזומה, אני יכול לסכם את הדיון עכשיו.
יעקב מרגי: אם אתה אומר לי שאין בקרה יזומה וכי אתה פועל רק על פי תלונות, אני נועל את הדיון.
<לירון ספרד: כל ביקור פיקוח הוא בקרה.
יעקב מרגי: יש לי את הודעת הסיכום.
יעקב מרגי: אני לא צריך לכתוב אותה.
<לירון ספרד: אני רוצה להבהיר.
<לירון ספרד: כל ביקור פיקוח של מפקח במוסד חינוך, זאת בקרה.
<לירון ספרד: זה התפקיד של המפקח, לפקח, לבקר, להנחות, ללוות.
<לירון ספרד: מיד בסוף דבריי אני אשמח להעביר את השרביט גם למר מוסא המפקח שיבהיר את העניין.
<לירון ספרד: אבל אנחנו רשות מינהלית.
<לירון ספרד: רשות מינהלית מתבססת בהחלטות שלה ובפעולות שלה על בסיס תשתית עובדתית.
<לירון ספרד: לבוא ולהגיד שיש ספרים, יש חומרים - - -
יעקב מרגי: אתה לא מכיר את זה?
<לירון ספרד: הגברת הזכירה כאן שהיא פנתה למשרד החינוך.
<לירון ספרד: אני מבקש לקבל את האסמכתאות לפנייה שלה למשרד החינוך כדי לראות למי היא פנתה ואני אערוך את הבירור.
<לירון ספרד: אני אומר ואני מתחייב שכל פנייה שתועבר למשרד, תיבדק.
יעקב מרגי: גם לפניות שלי לפעמים לא מתייחסים.
<לירון ספרד: אנחנו משתדלים לענות בכל דבר.
<לירון ספרד: יש עומס עבודה רב.
<לירון ספרד: העניין הזה בהחלט מצדיק טיפול ובירור.
<לירון ספרד: ציינו חברי הכנסת – חבר הכנסת פורר, חבר הכנסת מוטי יוגב – ספרים.
<לירון ספרד: אני מבקש לקבל את המידע כדי שנוכל לבחון אותו.
עודד פורר: אני מבקש לקבל ממכם את המידע.
<לירון ספרד: אתה ביקשת דיון שמדבר על כך שמלמדים במזרח ירושלים ספרים שיש בהם חומר מסוים.
<לירון ספרד: אם יש חומר כזה, אנחנו מבקשים אותו.
יעקב מרגי: ירצה חבר הכנסת לתת לך, ייתן לך.
יעקב מרגי: יש כאן טענה של מספר חברי כנסת.
יעקב מרגי: אני אומר לך שאני מ-2003 בכנסת והנה הצעה לסדר, דיון בוועדה שמבקשים שבעה חברי כנסת ובאים בטענה, וגם ענת מגובה בתמונות ובמסמכים.
יעקב מרגי: אני לא יכול לשמוע ממך כאיש משרד החינוך שאתה מבקש ממנו את הנתונים.
<לירון ספרד: הוא העלה טענה.
יעקב מרגי: לגבי הטענה, הוא ייתן לך אותם.
יעקב מרגי: לגבי שיטת העבודה, לא.
אמיר אוחנה: אתם קוראים באינטנרט?
אמיר אוחנה: ב-2 בפברואר פורסם ב-וואללה, הנה, מתוך ספר לימוד: שמיעת שקשוק נשק נעימה לאוזניי ומשמחת את נפשי, זרימת הדם וכן גוף המוטל על קרקע הישימון שעליו מתקוטטים טורפי המדבר.
אמיר אוחנה: זה מות גברים.
אמיר אוחנה: אתם רואים לפעמים באינטרנט?
<לירון ספרד: לא ביקשתי שיכינו לי תכנית עבודה.
<לירון ספרד: אני ביקשתי שאם יש טענה ספציפית, אני מבקש לקבל אותה ולראות אותה.
<לירון ספרד: יתכן שיש ספרים שלא אושרו ונכנסו למערכת.
<לירון ספרד: ברגע שמגיע מידע, אנחנו בוחנים אותו ומקבלים את ההחלטות הנדרשות.
<לירון ספרד: כשיגיע המידע מחברת הכנסת ברקו, יובהרו גם תוצאות הבירור.
<לירון ספרד: מתבצע הליך בירור, ניתנת זכות שימוע, הליך מינהלי תקין ובסופו של דבר מתקבלת ההחלטה הנדרשת.
<לירון ספרד: בין הדברים ובין הסנקציות האפשריות אנחנו מדברים על הפסקת העסקה ופיטורים, ביטול אישור העסקה, קיום של הליכים משמעתיים.
<לירון ספרד: לדוגמה, היה ביטוי הזדהות עם הרוצח מאזור גבעת התחמושת, הצטלמו מנהל ומורה עם כרזה של תמונה של המחבל, מיד נערך שימוע ובוצעה השעיה דחופה.
<לירון ספרד: ברגע שהגיע מידע מרשויות מוסמכות על כך שיש הסתה בבתי הספר, שבתי הספר מוקמים בתמיכה של חמאס ומבקשים רישיון, מנכ"לית משרד החינוך לא העניקה רישיון למוסדות החינוך.
<לירון ספרד: אי אפשר לבוא ולומר שמשרד החינוך אינו מטפל בהסתה.
ענת ברקו: ומה קרה אחר כך?
<לירון ספרד: זה כרגע בטיפול המשטרה.
עודד פורר: עורך דין ספרד, אתה כנראה קצת התבלבלת.
עודד פורר: סדר הדיונים בוועדה הוא שהוועדה מבקשת מהממשלה ולא הממשלה מבקשת מהוועדה.
עודד פורר: כל חומר שיש לי בעניין הזה יגיע אליכם.
<לירון ספרד: אני מודה לך.
עודד פורר: אבל זה התפקיד שלכם וזה בדיוק העניין.
עודד פורר: זה שאתה תטפל בזה כשאני אביא לך חומר, זה בסדר, אבל אני מצפה לדעת כמה ביקורים אתם עושים בכל בית ספר, כמה פעמים אתם אוספים את הספרים בבתי הספר, כמה פעמים אתם הולכים ומחפשים כדי למצוא את החומר הזה.
עודד פורר: אתם לא צריכים לשבת ולחכות שיגיע אליכם המידע.
<לירון ספרד: אני מסכים.
עודד פורר: אתם צריכים ליזום.
עודד פורר: קורה משהו רע במזרח ירושלים ומשרד החינוך יושב ומחכה שחברי הכנסת יביאו לו חומרים.
<לירון ספרד: אני התייחסתי לפעולות.
<לירון ספרד: אם אמרת שיש לך חומרים, אני אשמח לקבל אותם אבל כפעולה משלימה של הפיקוח של המשרד ולא כפעולה עצמאית.
יעקב מרגי: אנחנו בתהליך בקרה על משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני לא מערער על כל פעולה שדיווחת שאתה לוקח.
יעקב מרגי: המציאות היום היא רשת חלולה, רשת מגן חלולה.
יעקב מרגי: אמר זמרן שהוא מחלק ספרים אבל יתכן שנכנסו ספרים אחרים.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים שנכנסו ספרים.
יעקב מרגי: אתה תקבל דוגמאות ואנחנו יודעים.
יעקב מרגי: תמונת מצב כיום היא שלמרות הפעולות שמשרד החינוך נוקט, המצב במזרח ירושלים מעורר דאגה.
יעקב מרגי: במערכת החינוך שמתוקצבת על ידי מדינת ישראל וממומנת יש מערך של הסתה לטרור.
יעקב מרגי: מערך שמקדש ערכים של טרור.
יעקב מרגי: אני לא עושה הכללות.
יעקב מרגי: יכול להיות שיש בתי ספר ראויים ואני לא אומר שכך המצב בכל מזרח העיר, אבל יש מצב כזה שכנראה שלא יעזור כלום אלא תצטרכו להכין ולהתמודד בתכנית עבודה שונה.
יעקב מרגי: אם אתה אומר לי היום, ליושב ראש ועדת החינוך שקצת למד להריח חינוך בשנתיים האחרונות, שמערך הפיקוח והבקרה של סוגיות הסתה לאלימות, לטרור ולגזענות במסגרת עבודה של המפקחים האלה כשהכתפיים שלהם כבר שמוטות, תוסיף להם גם את זה – אני אומר לך מראש שלא השגנו את היעד.
יעקב מרגי: רשות הדיבור למוסא ולאחר מכן נציגות ההורים במזרח ירושלים.
<וחיד מוסא: אני במערכת החינוך קרוב לשלושים שנים, מפקח חינוך מיוחד.
<וחיד מוסא: קודם כל, אני רוצה להתייחס לדוגמה שניתנה בתרגיל חשבון ולומר שאני כמפקח שלושים שנים מעולם לא ראיתי.
<וחיד מוסא: מעולם לא ראיתי.
יעקב מרגי: אתה מפקח במוכר הרשמי.
<וחיד מוסא: אני מפקח ברשמי בעיקר.
<וחיד מוסא: בשנה האחרונה הייתה חלוקה מחדש של אזורי פיקוח וכל מפקח יש לו גם רשמי וגם מוכר לא רשמי.
<וחיד מוסא: לגבי הדוגמה של בית ספר ג'יהן אל חוף, בית ספר טכנולוגי, אני לא מפקח ישיר שלה אבל אני יודע שהיא הוזמנה לבירור בנציבות שירות המדינה ובסוף היא הוחזרה לעבודה באיזה שהם תנאים.
<וחיד מוסא: למרות שהיא הגיעה לנציבות שירות המדינה, היא לא פוטרה מתפקידה.
<וחיד מוסא: לעניין עצמו.
<וחיד מוסא: לגבי פיקוח ומפקחים במזרח העיר, אנחנו היינו שני מפקחים בלבד על כל מערכת החינוך.
<וחיד מוסא: עד לפני שנה, קרוב ל-180 בתי ספר.
אמיר אוחנה: יש לי דוגמה מספר מתמטיקה.
יעקב מרגי: תלמדו להקשיב.
יעקב מרגי: כשאתה מביא דוגמה, אתה חייב לומר מאיזה בית ספר.
יעקב מרגי: יכול להיות שזה בית ספר של אונר"א.
אמיר אוחנה: ספר מתמטיקה חדש לכיתה ד'.
יעקב מרגי: מי העורך?
יעקב מרגי: יכול להיות שהוא של הרשות הפלסטינית.
אמיר אוחנה: מחקר של דוקטור גרוס.
אמיר אוחנה: רוצה לשמוע את הדוגמה?
יעקב מרגי: דוקטור גרוס יאמר את זה בעצמו.
יעקב מרגי: הוא כאן.
<וחיד מוסא: בשנה האחרונה תוגבר מערך הפיקוח.
יעקב מרגי: רק בשנה האחרונה.
<וחיד מוסא: בשנה האחרונה.
<וחיד מוסא: כן.
יעקב מרגי: כמה מפקחים אתם היום במזרח ירושלים?
<וחיד מוסא: היום אנחנו קרוב לשמונה מפקחים, עשרה מפקחים כוללים ברשמי ובמוכר לא רשמי.
<וחיד מוסא: תוגבר מערך הפיקוח גם בשני מפקחים, במשרה וחצי לפיקוח חינוך חברתי ערכי שמעולם לא היה במערכת, ומפקחת על יועצים שכפי שזמרן אמר, באמת יש לה עבודה מאוד מאוד משמעותית בטיפול לגבי הכרזת אובדנות ומקרים כאלה.
<וחיד מוסא: המפקחים לא קוראים, וזה לא תפקידם, לקרוא כל מילה בכל ספרי הלימוד.
<וחיד מוסא: יש מערכת בקרה על התכנים.
<וחיד מוסא: משרד החינוך מממן שישה מיליון שקלים למערכת של הדפסה מחדש של ספרי הלימוד ואיזושהי עריכה מחדש.
עודד פורר: מי קורא?
יעקב מרגי: הוא אמר משהו חשוב.
יעקב מרגי: כאשר המפקח נכנס לבית הספר ועכשיו יש שיעור חשבון לצורך העניין, הוא לא בודק את תוכן הספר.
<וחיד מוסא: הוא לא קורא כל מילה בכל ספר.
יעקב מרגי: אבל הוא מכיר את הספר?
<וחיד מוסא: בהחלט.
יעקב מרגי: הוא יודע לומר לי שהספר שהמורה מלמד אתו הוא הספר שאושר על ידי משרד החינוך?
יעקב מרגי: את זה הוא כן בודק?
יעקב מרגי: לזה ציפינו.
יעקב מרגי: נציג ההורים, בבקשה.
יעקב מרגי: סעיד יונס.
<סעיד יונס: הפורום הדמוקרטי הארצי של ועדי ההורים הערביים.
<סעיד יונס: מערערה.
<סעיד יונס: מהמשולש.
<סעיד יונס: כביש ואדי ערה.
<סעיד יונס: הכללה בעניין ההסתה שכל בתי הספר או כל מערכת החינוך במזרח ירושלים היא מסיתה, זה דבר לא נכון.
יעקב מרגי: נזהרנו ולא אמרנו.
<סעיד יונס: זה מופיע כי הכותרת היא מזרח ירושלים, כך שזו הכללה כאילו בכל מזרח ירושלים זה כך.
<סעיד יונס: כפי שאמר חבר הכנסת מסעוד גנאים ואוסאמה סעדי, גם משרד החינוך הפלסטיני עובד מתוך ההסכמים שנחתמו בזמנו בין ממשלת ישראל לבין הרשות הפלסטינית לפיהם ניתן להעביר את התכנים ואת הספרים של הרשות הפלסטינית בתוך מזרח העיר.
<סעיד יונס: האם זה מצונזר על ידי העירייה?
<סעיד יונס: אני חושב שחלק גדול מהספרים מצונזרים ואנחנו כפורום ארצי של ועדי הורים הערביים לא נותנים יד להסתה ומגנים אותה.
יעקב מרגי: את זה רציתי לשמוע.
<סעיד יונס: בטח.
<סעיד יונס: אנחנו מגנים.
<סעיד יונס: אני לא יכול להכפיש את כל האוכלוסייה הערבית במזרח ירושלים.
<סעיד יונס: כשעלתה הדוגמה של האימא בערוץ 10 או בערוץ 2 שמחנכת את שתי הקטינות שלה שערבי טוב הוא ערבי מת, אני לא יכול להגיד שמערכת החינוך בישראל מציעה הסתה לכל החינוך היהודי.
יעקב מרגי: אבל לא מצאת מורה שאמרה שערבי טוב הוא ערבי מת.
עודד פורר: אם הייתה אומרת את זה מורה, היא הייתה מפוטרת באותו יום.
<סעיד יונס: אפילו אם הייתה מורה שאומרת את זה, אני לא עושה הכללה לכל המורות כי אנחנו מכירים מורים ומורות במגזר הערבי ובמגזר היהודי שעובדים בדו שיח.
<סעיד יונס: היו לנו ביקורים בבתי ספר יהודים, היו לנו ביקורים בבתי ספר ערבים שמדברים על ההסתה.
<סעיד יונס: בקשר לכניסה לפייסבוק והציוצים בפייסבוק, אני חושב שהמשטרה עוקבת אחרי זה וניתן לעקוב ולא ניתן להדביק את ההסתה של יחידים למערכת חינוך שלמה.
<סעיד יונס: אנחנו צריכים להיות זהירים בזה.
יעקב מרגי: ד"ר גרוס, אני מבקש, לא נאומים פילוסופיים, לא האני מאמין שלך, שמעת את הדברים, תן לי דוגמה.
יעקב מרגי: אני רוצה שתיתן לנו טעימה אחת או שתיים מספרי לימוד שנכנסו לבית ספר מוכר רשמי ולבית ספר מוכר שאינו רשמי ויש בהם תכני הסתה.
<ארנון גרוס: אני לא יודע לאיזה בית ספר זה נכנס.
<ארנון גרוס: אני רק רואה את הספרים.
<לירון ספרד: אם אתה לא יודע לאיזה בית ספר זה נכנס, אני מבקש שזה ייאמר לפרוטוקול.
אמיר אוחנה: הוא אמר.
יעקב מרגי: האדם בשיא הגינותו אומר את זה בפתח דבריו.
יעקב מרגי: אבל זה היה במזרח ירושלים?
<ארנון גרוס: כן.
<ארנון גרוס: אני קיבלתי את הספרים האלה מאדם שהוא אמר שהספרים האלה נלמדים במה שהוא כינה אל מדארס אל אשהבייה.
יעקב מרגי: מה זה אל מדארס אל אשהבייה?
<ארנון גרוס: שהיה אחד בשם אשהב שבשנת 1967 גייס את ההורים.
<לירון ספרד: זה לא קשור למערכת החינוך הישראלית.
יעקב מרגי: יש לך עוד דוגמאות?
<וחיד מוסא: זה בית ספר פרטי לכל דבר.
<ארנון גרוס: הוא אמר שנוהגים לפי שיטת הלימוד הפלסטינית.
<וחיד מוסא: פרטי לגמרי.
יעקב מרגי: יש לך דוגמאות נוספות?
<ארנון גרוס: לגבי הספרים עצמם.
<ארנון גרוס: אני מתייחס לרשות הפלסטינית.
<ארנון גרוס: ספרים שנלמדים בכל בתי הספר בתכנית לימודים פלסטינית כולל בעזה.
יעקב מרגי: כרגע אני בדיון על מזרח ירושלים.
<ארנון גרוס: כולל הכול.
<ארנון גרוס: יש דה לגיטימציה של מדינת ישראל, של עצם הנוכחות היהודית בארץ, ישראל לא על המפה אלא במקרה אחד ושם כבר אומרים שהשטח שלה כבוש, 1948.
<ארנון גרוס: היהודים לא נספרים בין תושבי הארץ.
<ארנון גרוס: מקומות קדושים של היהודים מתוארים כמקומות קדושים מוסלמים, קבר רחל למשל שהיהודים גזלו.
<ארנון גרוס: יש דמוניזציה של היהודים.
<ארנון גרוס: אני ספרתי שלושים האשמות נגד ישראל והיהודים כולל משהו דמיוני בספר אזרחות שהכיבוש אחראי לבעיות אלימות בקרב המשפחה הפלסטינית.
<ארנון גרוס: יש דמוניזציה עד כדי הצגת היהודים או הפרט היהודי כמאיים על עצם הקיום של הפרט הערבי במשפחתו, כאילו זוממים לגזול את אשתו ואת ילדיו ואת אדמתו.
<ארנון גרוס: אחר כך יש אלמנט אחר של מלחמה.
<ארנון גרוס: אין שלום בספרים האלה.
<ארנון גרוס: אין דו קיום עם ישראל בכלל.
אוסאמה סעדי: יש ישראל?
<ארנון גרוס: ישראל ככובשת.
<ארנון גרוס: יש.
אמיר אוחנה: אבל לא כמדינה ריבונית.
<ארנון גרוס: השטחים שנכבשו ב-1948, כך מתייחסים לזה.
<ארנון גרוס: יש אפילו יותר מפורט.
<ארנון גרוס: יש טבלה היסטורית – מדינת ישראל הוקמה על אדמה פלסטינית ב-1948.
<ארנון גרוס: יש מדינה שהם טוענים שהיא מדינה אבל היא הוקמה על האדמה שלנו.
<ארנון גרוס: לגבי מלחמה.
<ארנון גרוס: יש שהיד.
<ארנון גרוס: מסיתים תלמידים ז' להיות שהידים.
<ארנון גרוס: זהו מוות של גברים ומי שרוצה מוות אציל, זהו זה.
<ארנון גרוס: כמובן השיבה שגם היא אלימה.
<ארנון גרוס: אנו שבים תחת דגלי הג'יהד, בדם, לא יהיו גבולות ולא מבצרים.
יעקב מרגי: לך ירושלים, יש לך דקה.
<מאור צמח: אני יושב ראש ארגון לך ירושלים.
<מאור צמח: אנחנו כבר שנתיים פועלים במזרח ירושלים וחשפנו תשעים ומשהו אחוזים מסיפורי ההסתה במרחב הציבורי ובמערכת החינוך במזרח ירושלים.
<מאור צמח: אני חייב להרחיב את מעגל החשיבה.
<מאור צמח: מעגלי החינוך במזרח ירושלים הם פורמליים ובלתי פורמליים.
<מאור צמח: בפורמלי אנחנו מדברים על בתי הספר ובלא פורמלי אנחנו מדברים על עמותות כאשר עמותת אל רזי היא עמותה אחת שדובר עליה בנושא ההסתה.
<מאור צמח: הסתה נוראית.
<מאור צמח: אני רוצה לתת כאן כדוגמה עמותה אחרת, עמותת רוג'ר קלארק.
<מאור צמח: בשבוע שעבר הם היו בדהיישה ובבית לחם.
<מאור צמח: היא ממומנת על ידי קרן UNFCA של האו"מ.
<מאור צמח: ציטוט קטן מהפייסבוק שלהם: ה קבוצה הלכה לטייל בוואדי אל מחור בכפר בתיר והתקבלה בברכה על ידי נציגיה הצעירים של מחנה דהיישה וניתנה אינפורמציה אודות מחנה הפליטים דהיישה ותולדות ההתנגדות שלה נגד הכיבוש וקשירת המצב למחנה, מה שעובר על אל קודס.
<מאור צמח: זה סיפור אחד.
<מאור צמח: בהמשך הם מתארים איך השהיד נהרג.
<מאור צמח: הילדים במזרח ירושלים עברו בכפר אחר.
<מאור צמח: מי שירצה, אני אראה לו את החומר הזה.
<מאור צמח: בנוסף אני חייב להגיד שהמעגלים הם רחבים.
<מאור צמח: ארגון הצופים לדוגמה, ילד שמסיים בית ספר הולך לצופים, שם הוא נחשף להסתה נוראית.
<מאור צמח: לדוגמה אלביי אליאן, חולקו סוכריות ברגע שהוא רצח בקו 78, על שמסנה שהרג לפני כחודש וחצי שני ישראלים, את שוטר היס"מ, חולקו סוכריות והוקראו קטעי שירה שלו.
<מאור צמח: אנחנו יודעים שהעמותות נתמכות על ידי קטאר בלא מעט כסף והן נכנסות גם למערכת החינוך הרשמית וגם לבלתי רשמית ומהוות אלטרנטיבה לתכניות הלימודים הישראליות.
<מאור צמח: אפשר להיתמם ולגלגל את העיניים כלפי מעלה.
יעקב מרגי: אף אחד לא מיתמם.
יעקב מרגי: משרד החינוך גם לא היתמם.
<מאור צמח: הוא פשוט לא פועל.
יעקב מרגי: אין ספק שכפי שאמרתי ברשת המגן הזו יש הרבה חורים.
יעקב מרגי: יש גם חוסר אונים וכמעט הפקרה של השטח.
יעקב מרגי: אני אומר את זה בהרבה היבטים וגם בקטע הזה.
יעקב מרגי: כדי שאני אדע שהנושא הזה יורד מסדר היום, אני מקריא את הודעת הסיכום.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל ממנח"י – מינהל חינוך ירושלים - פירוט לגבי פעולות הפיקוח שנעשו בבתי הספר כולל פירוט מספר והיקף הביקורות שנעשו בכל בית ספר.
יעקב מרגי: למשרד החינוך: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את פירוט מנגנוני הפיקוח על בתי הספר הפרטיים במזרח ירושלים ותהליך המתקיים לגבי מתן רישיונות לבתי ספר פרטיים במזרח ירושלים.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את רשימת פעולות הפיקוח על פעולתן של עמותות בבתי הספר במזרח ירושלים, מקורות המימון שלהן וזהות העומדים בראשן.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל מידע לגבי אפשרות דרכי הפיקוח על בתי הספר של אונר"א במזרח ירושלים.
יעקב מרגי: 31 בינואר 2017, ד' בשבט תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא – אוטובוסים צהובים במועצות הציבוריות.
יעקב מרגי: הדיון הזה הוא המשך לדיון שהיה ביום ההצדעה להתיישבות, נכון?
איתן ברושי: להתיישבות ולחקלאות.
יעקב מרגי: ועלתה סוגיה לש כל מערך ההסעות של מסגרות החינוך בהתיישבות, בקיבוצים והבטחנו דיון.
יעקב מרגי: הנה הגיע הזמן.
יעקב מרגי: תרשו לי רבותי, אני הוכיתי הבוקר בתדהמה כשבישרו לי על פטירתו של חברינו שמוליק ריפמן.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר גם לכם וגם לפרוטוקול מספר דברים.
יעקב מרגי: תרשו לי חברי, בשמי, בשמכם ובשם כל החברה בישראל להיפרד משמוליק ריפמן כאן בוועדה, איש ההתיישבות שהלך לעולמו ועזב אותנו בשנתו ה-67-68.
יעקב מרגי: שמוליק, שהיה ראש המועצה האזורית רמת נגב ויו"ר המועצות האזוריות בארץ.
יעקב מרגי: שמוליק נולד ב-30 באוקטובר 1949.
יעקב מרגי: תתפלאו או לא, שמוליק נולד בבני ברק דאז.
יעקב מרגי: הוא גדל כילד חוץ בקיבוץ רביבים.
יעקב מרגי: שירת כחייל וקצין בנח"ל ובשנת 1991 שימש כראש מועצה אזורית רמת נגב.
יעקב מרגי: כאיש הנגב, כאיש באר שבע ובעשייה ציבורית משנות ה-90, יישובה של רמת נגב ויישובים חדשים היה חלום מבחינתי ומבחינת כל מי שהיה בנגב.
יעקב מרגי: זה חלום שהסתיים מבחינתנו עד אז, עד ששמוליק הגיע במשאבי שדה ושדה בוקר ובקיבוץ רביבים.
יעקב מרגי: רק אדם כשמוליק יכול היה לחשוב על התיישבות במדבר הקרוב ובמדבר הרחוק.
יעקב מרגי: בתקופה שהוויכוח בחברה הישראלית הוא מתלהם, מתייג ומאד כיתתי, מצאתי בשמוליק, כראש מועצה דתית בבאר שבע דאז וגם בתקופת כהונתי כשר הדתות, פרטנר וחבר.
יעקב מרגי: הכרתי איש ציבור שהאמין שחייבים לאפשר לכל אדם להאמין במה שהוא מאמין ולחשוב כפי שהוא חושב ותמיד הוא אמר שיש בגלובוס הענק הזה מקום לכולם ואף אחד לא בא על חשבון האחר.
יעקב מרגי: צליל הקול שלו מהדהד באמירה הזאת.
יעקב מרגי: שמוליק, אני רוצה לומר כאן לכל החברים, דעו שהנגב של היום לא היה נראה כפי שהוא נראה היום ללא שמוליק ריפמן.
יעקב מרגי: בכל יש לך טביעת אצבע.
יעקב מרגי: בעיר הבה"דים, ברמת נגב, בנאות חובב, בהתיישבות הכפרית.
יעקב מרגי: הוא הגשים את חלומו של בן גוריון.
יעקב מרגי: זכיתי בהרבה צמתים לשתף איתו פעולה.
יעקב מרגי: אני מודה לרב ישראל מאיר לאו, בטלפון הראשון שהוא חייג אלי כרב ראשי לישראל ואמר לי יעקב, יש יהודי – האמת שמוליק הוא הראשון שזיהה גם את התיירות הכפרית.
יעקב מרגי: הוא התחיל.
יעקב מרגי: והוא אומר לי, תשמע, יש יהודי טוב לידך בנגב, רוצה לעשות עשייה ואנחנו מפריעים לו.
יעקב מרגי: כך אמר לי הרב לאו.
יעקב מרגי: אמרתי לו למה מפריעים לו?
יעקב מרגי: הוא אמר לי הוא רוצה לתת שם שירותי כשרות בהארחה, במלוניות שהוא הקים שם ובכל זה ואין לו שירותי דת.
יעקב מרגי: אני מבקש אותך לתת לו שירותי דת מבאר שבע.
יעקב מרגי: אמרתי לו, אתה יודע שאסור לי לצאת מהתחום המוניציפאלי.
יעקב מרגי: הוא אמר לי אני קורא לך, אני אוציא לך פנייה בכתב.
יעקב מרגי: הוא אמר ששיתוף הפעולה יהיה גדול.
יעקב מרגי: תוך זמן קצר הוא הבין שהוא צריך להיות עצמאי.
יעקב מרגי: הוא בחר לו רב אזורי, הוא קרא לי לתקצב בתי כנסת ביישובים שרצו בתי כנסת.
יעקב מרגי: הוא ביקש ממני לתקצב מקוואות ביישובים ברמת נגב שרצו מקוואות.
יעקב מרגי: עירובים.
יעקב מרגי: שיתוף הפעולה היה כזה מכיל, מחבק, מכיל את כולם.
יעקב מרגי: היה כייף לעבוד בסביבה של שמוליק וזה לא הפריע לו גם לומר את דעותיו הנחרצות כשהוא היה צריך לומר אותן, אבל יהודי שידע להכיל את כל החברה בישראל ולתת מקום לכל אחד.
יעקב מרגי: אני אומר לך שמוליק – לך ותנוח לקץ הימים.
יעקב מרגי: תהיה נשמתך צרורה בצרור החיים.
יעקב מרגי: תחסר לנו מאד, בנגב ובחברה בכלל.
יעקב מרגי: רבותי, נעבור מהקודש אל הקודש.
יעקב מרגי: מקודש לחול.
יעקב מרגי: לחולי.
יעקב מרגי: לא לחול.
יעקב מרגי: כולנו מכירים את מערך האוטובוסים הצהובים.
יעקב מרגי: ההתיישבות פזורה, היישובים רחוקים.
יעקב מרגי: בתי הספר האזוריים של ההתיישבות מרכזים בתוכם תלמידים מיישובים רבים, במרחקי נסיעה גדולים מאד.
יעקב מרגי: לכן המדינה בזמנו, יחד עם ההתיישבות מצאה איזה פתרון ואני חושב שזה נכון.
יעקב מרגי: אנחנו חולמים.
יעקב מרגי: תמיד אנחנו אומרים כאן בדיונים, לאמץ את המנהג שרווח גם בארצות הברית, גם במדינות באירופה, של האוטובוס של בתי הספר.
יעקב מרגי: אז בהתיישבות זה קיים, האוטובוס הכתום.
יעקב מרגי: אז לנו יש את הצהובים ואני חושב שזה דבר נכון, דבר חשוב.
יעקב מרגי: אני חושב שהוא גם חוסך, מי שמכיר את סוגית ההיסעים גם ברשויות המקומיות סביב החינוך המיוחד, במועצות האזוריות סביב החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: בטיפול הפרטני המדינה משקיעה הון עתק.
יעקב מרגי: אז אני קודם כל בדיון הזה רוצה ללמוד איך זה עובד.
יעקב מרגי: אם יש תקינה, מה התקינה, כמה אוטובוסים לכל כך וכך, כל כמה שנים, מי המממן, אחוזים, מצ'ינגים, התחדשות.
יעקב מרגי: זו מהות הדיון, כדי לראות איך אנחנו יכולים לסייע ולשפר את המצב.
יעקב מרגי: מי רוצה לפתוח?
יעקב מרגי: איתן, אתה רוצה לומר כמה מילים או לתת קודם לאנשי המקצוע?
איתן ברושי: אני אגיד שני משפטים כי אני חייב לצאת למקום אחר.
איתן ברושי: קודם כל אדוני יושב הראש, אני מודה לך על הדברים שאמרת לזכרו של חברנו שמוליק ריפמן, שייקבר ביום רביעי באדמת רביבים.
איתן ברושי: הייתי אצלו לפני כמה ימים, נפרדתי ממנו.
איתן ברושי: מצבו כבר היה קשה מאד.