GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אני מקבל שיכולות להיות ראיות בזירה שנותנות הכרעה חד משמעית שזה היה מקרה של התאבדות.
יעקב מרגי: יש מחויבות של המשטרה לפנות למשפחה?
יעקב מרגי: לעדכן אותה?
יעקב מרגי: לומר לה?
יעקב מרגי: להסביר לה?
<שלמה מנחם: אני אומר.
<שלמה מנחם: מיד כאשר פנה אלינו עורך הדין, אני לא מצאתי - - -
יעקב מרגי: לא את זה אני שואל.
<שלמה מנחם: אתה מדבר על השלב של לפני כן.
יעקב מרגי: הרציונל הוא שהמערכות עובדות בלי לפרנס אחרים, את עורכי הדין.
יעקב מרגי: צריך להיות נוהל עבודה ברור.
יעקב מרגי: מדובר בחיי אדם.
יעקב מרגי: מדובר ברגש, במשפחה, הבן עשה מעשה אובדני.
<שלמה מנחם: אני יכול להגיד כאן שאנחנו לא פנינו למשפחה ועדכנו אותה בתוצאות החקירה.
יעקב מרגי: זה לא נהוג?
<שלמה מנחם: אין לנו נוהל כזה.
<שלמה מנחם: זה אני אומר לאדוני.
<שלמה מנחם: אין לנו איזשהו נוהל כזה.
יעקב מרגי: חיכיתם שהמשפחה תתעניין ותחפור.
יעקב מרגי: בדרך כלל זאת חפירה של המשפחה.
<שלמה מנחם: לא.
<שלמה מנחם: כאשר מדובר בעבירה פלילית כזו ואחרת, אנחנו מעדכנים את המשפחה בכל צעד וכולי.
<שלמה מנחם: במקרה הזה לא נעשתה פנייה.
<שלמה מנחם: אני לוקח לאור הדיון הזה וגם לאור דיון קודם שאני הייתי בו במקום אחר, אני לוקח את זה לתשומת לב שאולי אנחנו באמת צריכים במקרים האלה, למרות שלא מדובר בעבירות פליליות, כן ליצור איזשהו איש קשר למשפחה כדי שיוכלו לקבל את האינפורמציה שאנחנו יכולים לתת.
יעקב מרגי: אנחנו נוציא פנייה למפכ"ל ולשר לביטחון פנים לחדד את הנוהל כי אני לא רואה אפילו סברה וקצה קצה של סברה שלא צריך להיות כך.
יעקב מרגי: מה אנחנו מצפים?
יעקב מרגי: אתה יודע מה, מה אני מצפה מהמשפחה?
יעקב מרגי: למה שהיא לא תרגיש כפי שהיא מרגישה?
יעקב מרגי: אנחנו בני שבעים, המדינה כבר כבת שבעים, וזה לא מקרה ראשון.
יעקב מרגי: ריבונו של עולם, לא פלא, אני התקוממתי ואפילו רציתי לומר להם שלא יגזים ולא ייסחף כשהוא אמר שטיפלו בזה כאילו מטפלים בגופת חיה.
יעקב מרגי: היה קשה לי להוציא את המונח הזה מהפה.
יעקב מרגי: בהתחלה רציתי להגיד לו שלא ייסחף ולא יגזים ובתוך תוכי רציתי להשתיק אותו אבל אני מבין אותו.
יעקב מרגי: כשאני שומע את הדברים, אני לא רוצה לומר קהות חושים.
יעקב מרגי: יכול להיות שזה ריבוי המקרים שנותן למערכות להתנהג כך.
יעקב מרגי: אני מבין את העומס.
יעקב מרגי: אני חוזר לדברים שאמרתי בהתחלה.
יעקב מרגי: קחו את שיעורי הבית ואני אומר לך ידידי סמי, ואני אומר את זה בצער, התרומה שלך, התרומה של אחיך זכרונו לברכה היא שאנחנו אומרים את זה בצער, בדיעבד, אבל מהמקרה הזה אני לא עוזב את הנושא הזה.
יעקב מרגי: אני אומר, בני וגברת יוכי, נמאס לי לטפל ולקיים כאן דיונים על נערות ונערים שהתאבדו במערכת החינוך והטיפול הוא טיפול לוקה בחסר וזאת קביעה.
יעקב מרגי: אם קודם כל אמרתי בהסתייגות את הדברים וקראתי לחברי הכנסת לצניעות והסתייגות עד שאשמע את הדברים, הרי אני קובע שהמערכות לא יודעות להתמודד ולא יודעות לטפל כפי שצריך.
יעקב מרגי: טיפלתם אבל אני אומר לכם שהטיפול לוקה בחסר.
אכרם חסון: אפשר שאלה למשטרה?
אכרם חסון: אני שואל אותה האם הם בדקו את המצלמות.
<פביאן מלשקביץ: אני עובדת סוציאלית ראשית בשירות הפסיכוסוציאלי של עליית הנוער.
<פביאן מלשקביץ: אנחנו נותנים שירות ישיר לכל העובדים הסוציאליים במסגרת הפנימייתית דרך הדרכה ואני רוצה בכל זאת לומר שבאמת קצת קשה לי לשמוע את הקיצוניות של הדברים עם כל הכאב.
יעקב מרגי: את יכולה להתייחס ספציפית למקרה?
<פביאן מלשקביץ: כן.
יעקב מרגי: מה תרמתם ומה חלקכם כדי שהמשפחה הזאת לא תרגיש כפי שהיא מרגישה?
<פביאן מלשקביץ: אני רוצה גם לקחת אחריות על הלמידה ועל מה שצריך לעשות.
<פביאן מלשקביץ: לפני כן אני רוצה כן לדבר ואני גם אפנה למשפחה ואני יודעת שדיברו עם נטמאר ולא אתי.
<פביאן מלשקביץ: אני חושבת שכאשר קרה האירוע, כל הצוות שלנו באמת נכנס לתוך הכפר ומה שקרה זה שבאמת היה מצב של פוסט טראומה.
<פביאן מלשקביץ: היה צריך לטפל בילדים, בצוות, במשפחה, לבדוק מה קורה.
<פביאן מלשקביץ: אני יודעת שהעובדת הסוציאלית עד היום גם יצרה קשר עם הרווחה ואנחנו גם יודעים שרינת שהיא עובדת סוציאלית ברווחה בקשר, משתדלת להיות בקשר.
יעקב מרגי: אתם עושים מה שאתם עושים.
יעקב מרגי: התחושה שלי היא שהילדים בבית הספר מטופלים טוב, מטפלים בהם לגבי תהליכי התופעות הפוסט טראומתיות, הצוות מלווה ברגישות רבה ודואגים ועוטפים אותם וזה נכון וכך צריך להיות אבל את המשפחה הזנחתם.
יעקב מרגי: אני אומר את הדברים לסיכום הדיון.
<סמי אבאווא: אפשר לומר משהו?
<סמי אבאווא: אני רוצה לומר לחברים ממשרד החינוך.
<סמי אבאווא: אני לא ראיתי שום דבר ולא העובדת הסוציאלית וגם הרווחה.
<סמי אבאווא: לא ראיתי שום דבר והמשפחה לא ראתה שום דבר.
<סמי אבאווא: אני לא יודע מאיפה זה בא.
יעקב מרגי: אני הגעתי לאותה מסקנה.
<יהודה יערי: משפט אחד.
<יהודה יערי: אני חושב שזה מזעזע שנציג משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: איך שאני אמרתי, זה לא נראה שהזדעזעתי?
<יהודה יערי: אני מביע את הזעזוע שלי על זה שאומרים שהמשפחה אשמה בזה שלא היו אתם בקשר.
<בני פישר: זה לא נאמר.
יעקב מרגי: הוא לא אמר.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת שיזמו את הדיון.
יעקב מרגי: הוועדה משתתפת בצערה של המשפחה ומודה לה על שהעלו את הנושא ושהגיעו לכאן והציפו בפנינו את הבעיה.
יעקב מרגי: אני מתחייב לא לעזוב את הנושא הזה.
יעקב מרגי: הוועדה לא תעזוב את הנושא הזה עד שאנחנו נמצה נהלים מתוקנים.
יעקב מרגי: אני קורא את הסיכום של הדיון.
יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה שוועדת הבדיקה שהוקמה למקרה הזה הוקמה רק לאחר חודשיים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לבחון את שינוי הנוהל שקורא להקמת הוועדה רק לאחר שלושים ימים.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את הנוהל הנוכחי, אם קיים, לפני השינוי.
יעקב מרגי: אם לא קיים, להודיע שהוא לא קיים.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את מסקנות ועדת הבדיקה של המקרה של הנערה מכפר סבא.
יעקב מרגי: אני מתבייש לומר את זה פעם שלישית בדיוני ועדה.
יעקב מרגי: דיון שהיה בינואר, אנחנו בתחילת חודש יולי ואין לנו את מסקנות הוועדה לגבי המקרה הזה.
יעקב מרגי: על מה אנחנו מלינים?
יעקב מרגי: אם היינו מקבלים את המסקנות אחרי שלושה חודשים לגבי כפר סבא, יכול להיות שיכולנו למנוע את הדיון היום ויכול להיות שאפילו יכולנו למנוע את המקרה בנהריה.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את פעולות המשרד, הפעולות שהמשרד נוקט למניעת מקרי אובדנות בכלל ובכלל התמודדות עם מקרי אובדנות.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשטרת ישראל לרענן ולחדש את הנוהל סביב הודעה למשפחה גם במקרה שמוכח שזה מקרה אובדני.
יעקב מרגי: ראיתם את התחושה הזאת של המשפחה ואני חושב שהיא מוצדקת.
יעקב מרגי: הוועדה תוציא פנייה לשר לביטחון פנים וגם למפכ"ל בנושא הזה.
יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב אחרי הטיפול ותקיים, אם צריך, דיון מעקב וגם דיון במסקנות תוך שלושה חודשים.
יעקב מרגי: לגבי המקרה שלכם, אלה לא שלושה חודשים.
יעקב מרגי: לגבי כפר סבא, מיציתי את הזמן ויש לכך 14 ימים למקרה של כפר סבא ואני מבקש לקבל את הממצאים של המקרה בנהריה תוך שלושים ימים.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 7 בפברואר, 2017, י"א בשבט תשע"ז, הנושא: תקנות הסעה בטיחות לילדים ולפעוטות עם מוגבלות.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי בדברי ההקדמה שלי לפתיחה, על השולחן נמצאת טיוטה של תקנות שצוות המשרד יחד עם המשפטנים של המשרד הכינו אותה.
יעקב מרגי: אני יודע שעדיין אין הסכמה על הכול, נשמע את זה תוך כדי דיון, הלוואי שהם אופטימליים ועונים על כל הצרכים.
יעקב מרגי: המטרה של הדיון גם לשמוע את הגופים ואת האורחים שלנו, לראות אם אנחנו מכוונים לאן שאנחנו מכוונים.
יעקב מרגי: לצורך הדיון, רק שתבינו, פנייה שקיבלתי על ילד עם צרכים מיוחדים שנוסע כל יום קרוב לשעתיים.
<קריאה: הילד החירש.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אין ספק שכל מי שיושב כאן רוצה לשפר את המצב ורוצה להתאים אותו לצרכים ואנחנו כאן נראה איך אנחנו מתחילים סוף סוף להניע את העגלה, את ההסעה, בצורה תקינה אל מחוז חפצה.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה את זה כך, משרד החינוך, אתם רוצים לתת מספר מילים, הקדמה, באיזה מצב זה נמצא או שנתחיל להקריא וניכנס לתוך הדיון?
<שמעון אבני: אני מציע שניתן שתי דקות רגע ליישר - - -
<שמעון אבני: לי, שאני אדבר שתי דקות.
יעקב מרגי: אז תציג את עצמך לנוכחים ולפרוטוקול ונתחיל.
<שמעון אבני: אני שמעון אבני, מנהל אגף הסעות במשרד החינוך.
<שמעון אבני: יחד עם צוות משרדי, שכלל את החינוך המיוחד, את הייעוץ המשפטי, חשבות, תקציבים וכו', ישבנו וכתבנו טיוטת תקנות, אחרי שנפגשנו עם כל הגורמים הרלוונטיים, בכל רמה אפשרית, כדי לקבל ולשמוע את חוות דעתם.
<שמעון אבני: אני פותח ואומר, אני הייתי יושב ראש הוועדה שכתבה את התקנות, אנחנו בוועדה באמת השתדלנו שלא לשים מגבלות, עד כמה שניתן, ואני אומר את זה הכי בוטה שאפשר, להתפרע ולהשתדל להכניס את כל מה שצריך.
<שמעון אבני: ואכן כך עשינו.
<שמעון אבני: טיוטת התקנות הנוכחית הזאת היא כבר טיוטה שעברה כמה תיקונים, יש עליה חילוקי דעות, תיכף אנחנו - - -
יעקב מרגי: יש נושא במדינה שאין עליו חילוקי דעות?
<שמעון אבני: אני אומר, יש עליה חילוקי דעות.
<שמעון אבני: אני מחלק את טיוטת התקנות לשני חלקים.
<שמעון אבני: החלק הראשון הוא חלק לצורך העניין טכני, הוא חלק הסדרתי שנועד לעשות סדר בכל מה שלא עולה כסף, אבל חשוב שהוא יקרה, כמו למשל סמכויות ואחריות של רשות מקומית אל מול משרד החינוך, אל מול כל הגופים שמעורבים, מה הנהג, מה המלווה, שזה דברים שלא עולים כסף, אלה דברים שיחסית, לדעתי, גם אין עליהם הרבה חילוקי דעות.
<שמעון אבני: החלק השני, שהוא היותר מורכב, הוא החלק התקציבי, הוא החלק שעולה כסף, ששם אנחנו הכנסנו את כל מה שאנחנו, כוועדה, סבורים שצריך להיות.
<שמעון אבני: טיוטת התקנות הזאת היא הטיוטה המעודכנת לאחר שקיבלנו את אישור המנכ"לית, זאת אומרת זה עבר אישור מנכ"לית ואת ה - - -
יעקב מרגי: אני רוצה לציין, זה המקום לשבח את משרד החינוך שהסכים, לא שלא עומדת לי הזכות לזה, אבל הוא זרם איתי בקטע הזה של להביא לדיון תקנות שעדיין אין להן את מקורות המימון והן עדיין לא סופיות.
<שמעון אבני: לכן אני אומר, באמת הצפנו את הבעיות כפי שהן.
<שמעון אבני: אנחנו תיכף נשמע את ארגוני ההורים ואת הארגונים, כי יש חילוקי דעות, אי אפשר להגיע למאה אחוז הסכמה, אבל אני אומר את זה - - -
יעקב מרגי: שמעון, האם אתה יודע לומר, האם מישהו במשרד עשה עבודה כמה זה מייקר את - - -
<שמעון אבני: כן, עוד דקה.
<שמעון אבני: לא סתם נתתי את הסקירה, כי חשוב שאחר כך נתייחס לנתונים ספציפיים.
<שמעון אבני: באמת חילוקי הדעות הם על משך זמן ההסעה, מספר הילדים בהסעה, ליווי - - -
<קריאה: מי מוסע ומי לא מוסע.
<שמעון אבני: תנו לי.
<שמעון אבני: אם אני לא יכול לדבר כאן, אדוני היושב ראש - - -
יעקב מרגי: שמעון, רגע.
יעקב מרגי: רבותיי, אני שקלתי אם לבטל את הדיונים היום, אני לא בקו הבריאות, אז תעזרו לי לעזור לכם.
יעקב מרגי: אל תתפרצו, כל מי שיבקש רשות דיבור יקבל רשות דיבור.
יעקב מרגי: בבקשה, שמעון.
<שמעון אבני: אני אומר, ישנם חילוקי דעות, לא חילוקי דעות, יש הסכמה, יש ויכוח על מאיפה יבוא הכסף, ואני אומר עכשיו בדיוק על איזה בעיות אנחנו - - - אגב, מתקיים בימים אלה בג"צ סביב זכאות להסעה, יש עבודת מטה בראשות המנכ"לית, עם משרד המשפטים ועם כל הגורמים, אנחנו מדברים על הלקויות שנחשבות ללקויות קשות אבל משולבים בחינוך הרגיל והילדים האלה היום לא זכאים להסעה אלא אם כן הם עומדים בקריטריון מרחק.
<שמעון אבני: אם הם היו לומדים בחינוך המיוחד הם היו מקבלים הסעה באופן אוטומטי, לא לפי קריטריון מרחק.
יעקב מרגי: הערך המקודש הזה, שאני לא מבין למה קידשו אותו, שאם משלבים ילד אז הוא מאבד - - -
<שמעון אבני: גם אני לא.
יעקב מרגי: בסדר, אני מבין שחלק מהחליפה המותאמת בחינוך המיוחד צריך לרדת כי הרציונל של השילוב, אבל דברים בסיסיים, שהם לא קשורים למהות השילוב, אני חושב שזה - - - זה שהוא שולב לא פתר לו את בעיית הניידות שלו, זה שהוא שולב במערכת החינוך לא פתר לו את בעיית המלווה שלו.
יעקב מרגי: אני אומר את זה לצורך הדיון.
<שמעון אבני: אני מסכים למה שאתה אומר, אני רק אגיד שניתחנו והעלויות של ילדי השילוב למשרד הן קרוב ל-80 מיליון שקל.
<שמעון אבני: אני מדבר על ליווי והסעות לילדי השילוב, וסכום בערך כפול, 150-160 מיליון שקל לשלטון המקומי.
<שמעון אבני: זאת אומרת זאת לא כל החליפה - - -
יעקב מרגי: לא הייתי איתך, תחזור.
<שמעון אבני: העלות של הסעת ילדי השילוב, הלקויות הקשות, נכון להיום, כי חלקם נוסעים, יש ילדים כאלה שעלו לוועדות מרכזיות וכו' וכו', ילדים עם בעיות תנועה וכו', הם נוסעים.
<שמעון אבני: ישנה קבוצה של ילדים, בערך 8,000 ילדים במדינת ישראל היום, שהילדים האלה לא נוסעים, הם מותנים בקריטריון מרחק, הם לא זכאים להסעה באופן אוטומטי ומאחר שהם לא זכאים להסעה באופן אוטומטי אז הם לא זכאים גם לליווי.
<שמעון אבני: עלות הסעתם של 8,000 הילדים האלה, אם אנחנו עכשיו קובעים שהם נוסעים ללא קריטריון מרחק ומשווים את הזכויות שלהם כמו ילדי החינוך המיוחד, זה יעלה בין 75 ל-80 מיליון שקל למשרד החינוך, ועוד סכום כפול מזה לשלטון המקומי.
<שמעון אבני: כרגע יש על זה דיון בבג"צ ואנחנו צריכים לתת תשובה, אנחנו בעיצומו של הליך, של עבודת מטה מול האוצר ומשרד המשפטים.
<רויטל לן כהן: איך כפול?
<שמעון אבני: רגע, רויטל.
יעקב מרגי: רויטל, אני מבקש לא להפריע.
<רויטל לן כהן: זה פשוט - - - כפול, חלוקת אחוזים, אני לא מבינה - - -
יעקב מרגי: רויטל, את חושבת שרק לך תהיות, רק את לא מבינה?
יעקב מרגי: למה את תמיד צריכה להתפרץ?
<שמעון אבני: זה עולה כפול, אני אראה לך אחר כך את העלויות.
<שמעון אבני: על עלויות את לא יכולה להתווכח איתי, רויטל.
יעקב מרגי: שמעון, אתה רוצה שאני אגן עליך, אז למה אתה עונה לה?
<שמעון אבני: זו סוגיה אחת.
<שמעון אבני: הסוגיה השנייה שיש עליה מחלוקת ולא הצלחנו לפתור אותה, שוב פעם, כל המחלוקות הן תקציביות, היא סוגיית הליווי.
<שמעון אבני: ליווי של ילדים בגיל 3-4 בחינוך המיוחד הקל, שיש לו לקויות קלות, ילדים כאלה שנוסעים לא מקבלים היום ליווי.
<שמעון אבני: גם זה נפל בגלל סוגיה של תקציב.
<שמעון אבני: בסוף, אין ויכוח שילד בן 3 צריך ליווי, גם המנכ"לית משוכנעת, כולם משוכנעים, השאלה מי משלם ומאיפה זה עולה.
<שמעון אבני: אגב, עלויות הליווי הן משמעותית מאוד גדולות ביחס להסעות, ההסעות זה הכסף הקטן לצורך העניין בעלויות האלה שאני מציג.
<שמעון אבני: שתי סוגיות נוספות שעלו ואין עליהן ויכוח, אבל אני אומר פה, למרות שהן לא כתובות, אני כמנהל אגף הסעות נתתי הנחיה - - - אגב, נמצאות פה שתי מנהלות תחום הסעות, אחת של מחוז מרכז, יוכי גמליאל, ואחת של תל אביב, יפעת שוחט, שהן הקשר והן העשייה.
<שמעון אבני: אני הבאתי אותן בכוונה כדי שיראו ושיכירו אותן, כי בסוף הן הקשר עם השטח והן עושות את כל העבודה הסיזיפית הזאת של לתת הסעות מול הרשויות ומול הורים ומול מסגרות החינוך.
<שמעון אבני: אז אני אומר שוב, יש את הסוגיה של משך זמן ההסעה.
<שמעון אבני: אנחנו סברנו בוועדה שמשך זמן ההסעה צריך להיות עד שעה וחצי כשילד נוסע מחוץ ליישוב, ועד שעה כשהוא נוסע בתוך יישוב.
<שמעון אבני: גם זה הרבה זמן, אבל לדעתי זה איזה שהוא מכנה מוסכם או משותף שיכול לאפשר לנו לחיות.
<שמעון אבני: כמובן כשיהיו חריגים אנחנו נדון בהם - - -
יעקב מרגי: אתה מדבר על כיוון אחד, או מצטבר ביום?
<שמעון אבני: לא, כיוון אחד.
<קריאה: על זה הסכמנו.
יעקב מרגי: לא, את לא צד כרגע לשיחה.
יעקב מרגי: השיחה כרגע מתנהלת ביני, בין הפרוטוקול לבין שמעון.
<שמעון אבני: שוב פעם, אלה עלויות, יש פה עלויות מאוד גבוהות, למרות שאני אומר לך, ויושבות פה שני מנהלות תחום הסעות, בכל פעם שמגיעה הסעה שהיא יותר משעה וחצי אנחנו נותנים הנחיה לפצל אותה.
<שמעון אבני: גם אם אין את זה בתקנות, בפועל אנחנו מבצעים את זה.
<שמעון אבני: דבר אחרון שיש עליו מחלוקת הוא מספר הילדים בהסעה.
<שמעון אבני: היום אין הגבלה, היום גם אין הגבלה של משך זמן ההסעה.
<שמעון אבני: הגבלנו את מספר הילדים בהסעה בפועל ל-8 ילדים.
<שמעון אבני: היום, לצורך העניין, אם יש הסעה עם 9 ילדים, ההנחיה שלי למחוזות היא לפצל אותה.
יעקב מרגי: בלי שום קשר לתקנות?
<שמעון אבני: בלי שום קשר לתקנות.
<שמעון אבני: אני מפצל אותה.
<שמעון אבני: לא יעלה על הדעת שיהיו 9, 10, 15 ילדים בחינוך המיוחד שנוסעים ברכב אחד.
<שמעון אבני: אני מפצל את זה וככה - - -
יעקב מרגי: הסעות משותפות מתקיימות?
<שמעון אבני: לא הרבה, אבל יש - - - אתה מדבר על חינוך רגיל ומיוחד?
<שמעון אבני: כן, מתקיימות.
<שמעון אבני: אני לא חושב שצריך להפריד, כמובן שילדים שמצריכים איזה שהוא ליווי מיוחד, כמו אחות בהסעה, גם את זה פתרנו ונתנו מענה, וגם זה תקציבים שהמשרד ספג, אבל אני לא מדבר.
<שמעון אבני: זאת אומרת נעשו עוד הרבה דברים באמת בשנה וחצי האחרונות כדי לתת איזה שהיא דחיפה ולקדם את סוגיית החינוך המיוחד בעיקר.
<שמעון אבני: דבר אחרון שאני רוצה לדבר עליו, שלא היה עד היום ועכשיו יצאנו למכרז ויש כבר קבלן, חברה זוכה, ואנחנו נתחיל בימים הקרובים לפעול על פיו, זה כל הסוגיה של לעשות בקרות וביקורות ברשויות ועל קבלני הסעה ועל מלווים ועל בתי ספר.
<שמעון אבני: למרות שזה מתבצע היום על ידי מנהלות התחום במחוזות, אבל יש חברה זוכה שהיא תקבל תכנית עבודה והיא תבדוק, מה שלא קורה היום.
<שמעון אבני: הקצינו לזה מיליון שקל בשנה וזה במגמה שזה יגדל.
<שמעון אבני: יש כבר קבלן זוכה ואנחנו נתחיל לבצע ביקורת.
<שמעון אבני: זאת אומרת גם תהיה לנו תמונת מצב, עד כמה שניתן, זה כמויות אדירות, אי אפשר לקחת את הכול, אבל לפחות זה יעבור מפה לאוזן וזה ירתיע.
<שמעון אבני: כי היום כמעט ו - - - אתה יכול להתנהל - - -
יעקב מרגי: הנושא פרוץ.
<שמעון אבני: אתה יכול להתנהל מתוך תחושה שהסיכויים שאתה תיתפס הם קלושים.
יעקב מרגי: לא אמרת לי, במידה שהתקנות האלה מאומצות על ידי המשרד, בכמה זה מגדיל את התקנה התקציבית להסעות?
<שמעון אבני: כמו שהן מופיעות כאן בערך בין 10 ל-15 מיליון שקל, שזה המשרד משלם אותם.
יעקב מרגי: זה מה שמייקר?
<שמעון אבני: בלי השילוב.
<שמעון אבני: אני מדבר על מה שיש, תוספת למשרד של כמעט 15 מיליון שקל.
יעקב מרגי: זה מייקר ב-15 מיליון שקל.
<קריאה: ולשלטון המקומי?
<שמעון אבני: לשלטון המקומי, זה כמעט לא מייקר לכם, כי אלה עלויות של הדרכה וקורסים והשתלמויות שאנחנו עושים למלווים.
<שמעון אבני: ועוד לפחות 200 מיליון שקל שאין כאן, שאם היה אותם אז היה הרבה יותר - - - 200 מיליון שקל לנו ועוד לפחות 300 מיליון שקל ל - - -
יעקב מרגי: לאיזה צורך?
<שמעון אבני: אמרתי, לצורך ליווי לילדי 3-4, לצורך שילוב הילדים, לתת הסעה וליווי לילדים המשולבים ללא קריטריון מרחק וקיצור משך זמן ההסעה.
<שמעון אבני: למרות שאני אומר, קיצור משך זמן ההסעה, צריך להיות הגונים, אנחנו עושים היום גם כשזה לא בתקנות.
<קריאה: אז יש לכם תקצוב לזה, אם זה נעשה.
יעקב מרגי: רבותיי, יותר גבירותיי, אפשר לפתוח את הדיון ואנחנו נחזור לדיון הראשון, ששמעון זוכר אותו היטב היטב.
יעקב מרגי: שמעון, אתה זוכר את הדיון הראשון?
<שמעון אבני: אני זוכר אותו היטב , הייתי חודש בתפקיד.
<שמעון אבני: אני לא יכול לשכוח אותו.
יעקב מרגי: ונפלנו עליך.
יעקב מרגי: אפשר לפתוח דיון, להתחיל לשחרר ולהוציא, אבל אני חושב להיות מעשי.
יעקב מרגי: כל מי שיושב פה מכיר את הסוגיה, בואו נתחיל לצלול לתוך התקנות ודרך העבודה תהיה כזו, אנחנו נקרא עמוד או סעיף ונעצור להתייחסויות ענייניות.
יעקב מרגי: אני חושב שרק ככה אפשר להגיע לתכלית.
יעקב מרגי: לדבר אפשר תמיד, אבל עדיף שנדבר - - -
<שמעון אבני: חבר הכנסת מרגי, רק דבר אחרון, זה לא אמרתי לכם, משך זמן ההסעה של שעה וחצי ייכנס לתקנות בהנחיית המנכ"לית.
<שמעון אבני: היא השתכנעה שזה צריך להיכנס.
<שמעון אבני: זה ייכנס לתקנון, הוא עוד לא מופיע כאן, הוא לא מופיע עדיין כי לא - - -
יעקב מרגי: כשנגיע לזה תתייחס.
<ולרי זילכה: אם אדוני ייתן לנו רק - - -
יעקב מרגי: מי זה לנו?
יעקב מרגי: מה את רוצה שאני אתן לך?
<ולרי זילכה: לא לי.
<ולרי זילכה: אני רוצה, אם אדוני ייתן לנו, כמו ששמעון הציג את ההקדמה, איך הוא רואה את הדברים, רק הנראות מבחינתנו עד הלום לפני שאנחנו נכנסים ל - - -
יעקב מרגי: למה זה טוב?
<ולרי זילכה: אני אומר - - -
יעקב מרגי: רגע, הבנתי אותך.
יעקב מרגי: אני הולך לדון בתקנות.
יעקב מרגי: אין לי בעיה, זה הפסדנו עוד דיון.
יעקב מרגי: אם אתם חושבים שאני פנוי להובלה בסעיף הזה בלבד, אני חושב שזה מיותר, אני לטובת העניין.
יעקב מרגי: בפרקטיקה, נקרא ונתייחס, נקרא ונתייחס.
<רויטל לן כהן: לסדר הדיון.
<רויטל לן כהן: אנחנו יכולים להתייחס לזה סעיף סעיף, אבל פה רב האין על היש ואז אנחנו לא נוכל להתייחס לדברים שאין.
יעקב מרגי: רויטל, אני אענה לך.
יעקב מרגי: כשאנחנו נגיע לנושא מסוים ואת חושבת שהסעיף ההוא חסר, תרימי יד, תבקשי, תגידי 'פה היה צריך להיות כך וכך ואין בתקנות'.
יעקב מרגי: מה, זה חדש לך?
יעקב מרגי: כך זה מתנהל.
יעקב מרגי: רבותיי, אפשר לשחרר רשות דיבור, אנחנו לא נגיע לנושא.
יעקב מרגי: אני רוצה להתקדם עם התקנות.
יעקב מרגי: אני רוצה לבוא למשרד החינוך אחרי שאני יודע שהגעתי לאיזה נוסח שמוסכם, עברנו עליו, לעסנו אותו, לבוא להפעיל את כל כובד משקלי ולהוציא את זה לפועל.
<מירב ישראלי: בדרך כלל תקנות הם - - -
יעקב מרגי: תקנות, משרד המשפטים, אתם רוצים שאני אקרא?
יעקב מרגי: אלה תקנות של המשרד, בבקשה.
<אילן שי: עורך דין אילן שי מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.
<אילן שי: תקנות הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (כללים לזכאות להסעה, לליווי ולארגון ההסעה), התשע"ו-2016.
<אילן שי: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 2(ב) ו-7 של חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות התשנ"ד-1994 (להלן – החוק), באישור ועדת הכלכלה - - -
<קריאה: החינוך.
יעקב מרגי: כי תיקנו חוק עם קריאה טרומית, קריאה ראשונה, קריאה שנייה ושלישית, והכול בשביל להעביר את הסמכות.
יעקב מרגי: כמה זמן לקח לנו?
<מירב ישראלי: כמה חודשים טובים.
<אילן שי: ובאישור ועדת החינוך של הכנסת לפי סעיף 8 לחוק, אני מתקין תקנות אלה: הגדרות.
<אילן שי: בתקנות אלה – "ועדת חריגים" – ועדה שמינה המנהל הכללי של משרד החינוך מבין עובדי משרדו לדון במחלוקות בין אחראים על ילד עם מוגבלות - - -
<קריאה: בין הורים.
<אילן שי: זה היה הערה של משרדים, שזה צריך להיות לא הורים, אלא אחראים.
<מירב ישראלי: כן, כי יש אפוטרופוס.
יעקב מרגי: נכון, זה כולל גם.
<אילן שי: בין האחראים על ילד עם מוגבלות לרשות מקומית בנושאי הסעות; "חוק למניעת העסקה של עברייני מין" – חוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים, התשס"א-2001; "מלווה" – אדם בגיר שאינו הנהג, המלווה את הילד בהסעה למסגרת החינוכית וממנה, והוא עומד בדרישות תקנה 5 - - -
<מירב ישראלי: זה הנוסח האחרון שהוועדה קיבלה.
יעקב מרגי: בסדר, זה אחרי תיקון.
יעקב מרגי: ועומד ב-?
<מירב ישראלי: התקנה הרלוונטית.
<אילן שי: ועומד בהוראות המפורטות בתקנה 4;
<אבנר עורקבי: כתוב 4, זה 5?
<מירב ישראלי: לא משנה, התקנה שדורשת את זה.
<אילן שי: זה 5.
<מירב ישראלי: חבל להתעכב על ה - - -
יעקב מרגי: רבותיי, אנחנו בשלב ההגדרות.
<אילן שי: זה צריך להיות 5.
<אילן שי: "ממונה" – האחראי ברשות המקומית על מערך ההסעות ממנה לפי תקנה 12(ב);
<אבנר עורקבי: 12(ב)?
<אבנר עורקבי: כתוב פה 18.
<מירב ישראלי: שוב, בואו לא נתקן.
<אבנר עורקבי: אנחנו רוצים לדעת אם זה 12 או 18.
<מירב ישראלי: חבל להתעכב על הדברים הטכניים.
<שמעון אבני: אני אשלח לך את המעודכן.
<שמעון אבני: יש לכם את הלא מעודכן, עשינו עליו תיקונים.
<אילן שי: "מנהל" – עובד משרד החינוך הממונה על נושא הסעות ילדים עם מוגבלות; "מסגרת המשך" – התנסות במקומות עבודה, דירת אימון לכישורי חיים, מועדון לכישורי חיים, שירות לאומי במקביל ללימודים במסגרת חינוך מיוחד ומסגרת בפיקוח משרד הרווחה והשירותים החברתיים המיועדת לילדים עם מוגבלות בגילאי לימוד חובה עם מוגבלות שכלית.
<רויטל לן כהן: אנחנו נוכל להתייחס גם להגדרות?
<אדוארד וייס: עורך דין אדי וייס, אני סגן היועץ המשפטי של משרד הרווחה.
<אדוארד וייס: אני רק רוצה לציין שזאת הפעם הראשונה שאנחנו רואים את הטיוטה הזו בכלל.
<אדוארד וייס: אנחנו עדכנו את התקנות לגבי פעוטות במעונות יום שיקומיים.
<אדוארד וייס: לגבי ההגדרה הזו - - -
יעקב מרגי: אתם הייתם הרוח הגבית שלנו.
<אדוארד וייס: כן, אבל ראיתי שחלק גדול מהתקנות התבסס על התקנות שאנחנו תיקנו, אז קצת מפתיע שלא ראיתי את זה קודם, אבל לא משנה.
<אדוארד וייס: רק רציתי לציין פה - - -
יעקב מרגי: אין צורך, אתם עמוסי עבודה.
יעקב מרגי: תפסיקו, אתם המשפטנים, יש לכם ים עבודה, תוקעים לנו תקנות, גם את זה אתה רוצה לראות?
<שמעון אבני: אגב, הם קיבלו, משרד התחבורה, כל משרדי הממשלה קיבלו.
יעקב מרגי: שמעון, כשאני אבקש אתה תדבר.
<אדוארד וייס: קודם כל היום זה משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, צריך לתקן את השם, זה דבר ראשון.
<אדוארד וייס: דבר שני, לפני כחודש עבר תיקון לחוק ההסעה (טיפול במפגרים), מדובר פה בילדים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, צריכים להתאים את ה - - -
יעקב מרגי: תוקן החוק.
יעקב מרגי: בסדר, אז נא תשומת ליבכם.
<רויטל לן כהן: כן, אבל גם כתוב שם פיגור.
<אדוארד וייס: אז צריכים להוריד את זה.
יעקב מרגי: אוקיי, ההערה שלך במקום.
<מירב ישראלי: אבל, אדי, ההערה היא רק ניסוחית או שיש פה עניין של מהות?
<אדוארד וייס: ניסוחית.
<רויטל לן כהן: אבל לי יש הערה על מהות.
<שמעון אבני: יש פה שתי גרסאות, בגלל זה יש פה הערות שכבר מתוקנות.
יעקב מרגי: בסדר, ברור, הבנו מתחילת הדרך, אתה לא צריך להתנצל.
<רויטל לן כהן: מעבר לזה ככל שנצלול פנימה אז יהיו עוד הגדרות שיצטרכו להתווסף ל - - -
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו בהגדרות.
<רויטל לן כהן: עכשיו, בהתייחס רק להגדרות הקיימות, אנחנו הגדרנו מסגרת המשך בצורה אחרת, אני רוצה להקריא את מה אנחנו הגדרנו: " "מסגרת המשך" – מסגרת המיועדת לילדים עם צרכים מיוחדים המשמשת למטרות לימוד, העשרה או פנאי המתקיימת לרוב בתום יום הלימודים".
<רויטל לן כהן: יש חשיבות להשאיר את זה פתוח - - -
יעקב מרגי: אני אתן לך להסביר.
יעקב מרגי: אני לא משפטן, אני עכשיו יו"ר הוועדה, אם הייתי יושב שם הייתי אומר לך לא, ההגדרה שלך מאוד מאוד מופשטת, מורחבת.
יעקב מרגי: הוא משרד ממשלתי, הוא חייב להיות מדויק, מכוון, יש הרבה מסגרות.
<רויטל לן כהן: אני אסביר לאדוני למה - - -
יעקב מרגי: ייצגתי אותך נכונה?
<שמעון אבני: אגב את זה הוספנו עכשיו בתקנות, זה לא היה קיים.
<רויטל לן כהן: אני רוצה להסביר לאדוני למה זה חשוב.
<רויטל לן כהן: מאחר שמשרד החינוך הוא זה שטבע את המושגים תכנית לימודים אישית ותכנית חינוכית יחידנית ומדבר על התאמה אישית, חליפה תפורה לילד של הצרכים שלו, לא יעלה על הדעת שאנחנו נגביל בהגדרות את הצרכים שייכתבו אחר כך בתכנית שמשרד החינוך בעצמו יכתוב.
<רויטל לן כהן: זאת אומרת כרגע אנחנו מדברים על דירת אימון, יכול להיות שבעוד חודש נדבר על משהו אחר.
יעקב מרגי: רויטל, אני אשאל אותך שאלה, האם בהגדרה הזו של מסגרות המשך יש מסגרת חינוכית שהמשרד מאשר אותה, קיימת לו והיא לא מופיעה בהגדרות?
<רויטל לן כהן: אבל אם מחר תהיה מסגרת אחרת לא נוכל לתקן את זה.
יעקב מרגי: רויטל, אנחנו בהליך חקיקה בכנסת, כשמתקנים תקנות או חוק, אנחנו אחר כך גם מתקנים בהמשך סעיפים כאלה שקשורים לתיקון.
יעקב מרגי: למה אני צריך להעמיס על דבר שלא קיים?
יעקב מרגי: חכי, כשיהיה קיים נעשה זאת.
<רויטל לן כהן: לא, זה לא יהיה קיים.
יעקב מרגי: המשרד יתקן כש - - -
<קריאה: ואם צריך עושים לזה - - -
יעקב מרגי: רגע, תנו לרויטל לסיים.
<רויטל לן כהן: לא, אין לי מה להגיד, אני יכולה ללכת הביתה.
יעקב מרגי: שי, משרד החינוך, אתה רוצה להתייחס?
<שמעון אבני: כן, אני אגיד.
<שמעון אבני: המסגרות קודם כל זה דבר חדש שהכנסנו עכשיו, זה לא היה קיים קודם.
<שמעון אבני: להסיע, שמשרד החינוך יסיע, אני אומר לך, שמשרד החינוך יסיע - - -
יעקב מרגי: המלצות לפרס ישראל רק אחרי פסח.
יעקב מרגי: עזוב אותי מזה.
יעקב מרגי: תגיד לי - - -
<רויטל לן כהן: זה חלק מהתכנית החינוכית של הילד.
<שמעון אבני: רויטל, שמשרד החינוך יסיע ילד להתנדבות בצבא זה לא ברור, זה לא משרד חינוך, אני הכנסתי את זה.
<רויטל לן כהן: זה חלק מתכנית הלימודים האישית של הילד.
<שמעון אבני: התנדבות בצבא?
<שמעון אבני: שעות הפנאי אינן חלק מתכנית הלימודים.
<רויטל לן כהן: זה תכנית הלימודים.
יעקב מרגי: רויטל, אני קורא אותך לסדר, נגמר.
יעקב מרגי: שמעון, אתה מקבל רשות דיבור ממני.
יעקב מרגי: רויטל, לא יהיה דיון ככה, שאלת שאלה.