GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: ראיתי כמה שאת כרוכה, אבל עם כל הכבוד, אני כחברת כנסת העליתי הצעה, הצטרפו אליי חבר הכנסת איציק שמולי, וקנין וחברת הכנסת נורית קורן, התייחסות ל-מ.א.
מירב בן ארי: ישבתי פה 50 דקות, עם כל הכבוד אתה הגעת לפני כמה דקות, לא שמעתי שום התייחסות למעט ההתייחסות של המשטרה וחנה שהגיעה ואמרה, ובצדק, ואני נראה לי שזה - - - כי אנחנו כחברה וכוועדת חינוך, בעיניי מה שהכי חמור, קשה לי אפילו להגיד את זה, אתה יודע מה?
מירב בן ארי: קשה לי להגיד שאולי זה באמת בגלל שהיא משפחה כזאת.
<יוכי סימן טוב: לא, חס וחלילה.
מירב בן ארי: לא יודעת, לא יודעת.
מרדכי יוגב: אני בכל זאת - - -
יעקב מרגי: שנייה, חברי הכנסת, אתה רשום לרשות דיבור ויש - - -
מירב בן ארי: סליחה, עם כל הכבוד.
יעקב מרגי: בואו נעשה סדר, נחזור לדיון.
מירב בן ארי: אני מוטרדת.
יעקב מרגי: מחאתך נשמעה ובצדק.
יעקב מרגי: את מבינה מה הציפיות של הוועדה?
יעקב מרגי: לכן לא היינו שם איתכם.
יעקב מרגי: גם כשאתם אומרים, ופה הפנו את תשומת לבי, זה שהיה חוזר מנכ"ל באפריל, ובכלל, אני כשר וכמי שניהל גוף שהיה מקבל חוזר מנכ"ל של משרד ממשלתי, אני לא יודע מה האפקטיביות של חוזר מנכ"ל.
יעקב מרגי: מנהל בית הספר מקבל ולוקח, בא לו, לא - - -
מירב בן ארי: לא קורא בכלל.
יעקב מרגי: והוא כתוב, תאמינו לי, בצורה מנדטורית - - -
<הילה סגל: אני מזמינה אותך ל - - -
יעקב מרגי: אני מכיר, אני רואה אותו.
יעקב מרגי: עובדה, חוזר מנכ"ל פורסם באפריל, בנובמבר ראינו מקרה, חווינו מקרה שיכולנו לצפות אותו, אם מישהו היה קורא את חוזר המנכ"ל ומפנים אותו.
יעקב מרגי: יכלו לצפות אותו.
יעקב מרגי: רבותיי, אני לא בא לשים אצבע מאשימה על כלום, יש פה מקרה ואנחנו דנים במקרה ספציפי.
יעקב מרגי: משרד החינוך בקטע הזה, אני אומר לכם, עד שהתקבלה ההחלטה - - -
מירב בן ארי: אני חושבת שאולי הוועדה צריכה ללכת לתיכון ולבקר שם בחטיבה הזו.
יעקב מרגי: סליחה, חברת הכנסת מירב, אני מיד מסיים.
יעקב מרגי: עד שהתקבלה החלטה ועד שהוקמה הוועדה ועד ועד ועד - - - תקשיבי, אנחנו ראינו את השתלשלות העניינים.
יעקב מרגי: לכן אני אומר לך, גם חנה אומרת, כשקורה מקרה במערכת החינוך צריך להיות צוות התערבות ראשוני.
<יוכי סימן טוב: יש.
יעקב מרגי: רגע, אל תענו לי 'יש, יש', יש ואין.
יעקב מרגי: גוף נורמלי במקרה חירום לוקח פיקוד, זה טיפול אופטימלי.
יעקב מרגי: כשיש אירוע ביטחוני יש מישהו שלוקח פיקוד, יש אירוע פלילי, מישהו לוקח פיקוד.
יעקב מרגי: משרד החינוך, קרה מקרה, צריך לקחת פיקוד.
יעקב מרגי: הדוברות, הכתבות לא היו יוצאות כפי שחנה מספרת אילו מיד בשעות הראשונות - - - אני קראתי כאזרח - - -
<יוכי סימן טוב: כבוד היושב ראש, תרשה לי.
יעקב מרגי: לא כיו"ר ועדת חינוך, כאזרח קראתי - - -
<יוכי סימן טוב: תרשה לי, כבוד היושב ראש.
<יוכי סימן טוב: במקרה הזה אני רוצה להגיד, באמת, כואב - - - הלוואי שיכולתי להגיד - - -
יעקב מרגי: סליחה, אני לא סיימתי כדי שתעני לי, שתבינו למה אנחנו רוצים לשאוף.
יעקב מרגי: אם בשעה הראשונה שזה עלה לכותרות היה עולה דובר משרד החינוך, לא דובר השר כי דובר השר מיומן לעלות באון ליין, דובר משרד החינוך, אם יש דבר כזה, יש דבר כזה, נכון?
מירב בן ארי: בטח, מה זה.
יעקב מרגי: יש מכרז, לא יודע מי יצא.
<יוכי סימן טוב: אדוני, אני אסביר הכול, אם תרשה לי.
יעקב מרגי: ועולה בשעה הראשונה ואומר 'רבותיי, כל מה שנשמע בשעות האחרונות לגבי המקרה לא נכון.
יעקב מרגי: נבדקים כיוונים אחרים, לכן כל אמירה היא לא אחראית'.
יעקב מרגי: אין, לא היה.
<יוכי סימן טוב: אבל היה.
יעקב מרגי: מה היה?
יעקב מרגי: תאמרי לי מה היה.
<יוכי סימן טוב: אני אגיד, ברשותך, בתשע ועשר דקות קיבלתי טלפון מדובר המשרד, עמוס שביט, והוא אמר לי 'נמצא כתוב ערוץ 2 על הקו, הוא רוצה לדבר על המקרה', אמרתי לו 'על המקרה הספציפי לא אגיד', אבל אמרתי לכתב 'תקשיב, יש לך נשק ביד, אם אתה תפרסם בצורה לא אחראית', נלחמתי מלחמה אמיתית למען הילדים.
<יוכי סימן טוב: אמרתי לו 'לא מעניין אותי התדמית של משרד החינוך בכלל, מעניינים אותי הילדים, מפני שאם אתה תפרסם בצורה לא אחראית יבואו מחר עוד ילדים שהם על הקצה', זה לא ילדים שהכול אצלם בסדר, אלה ילדים שהם על הקצה והם יעשו אותו דבר בגלל הכתבה והוא לא פרסם.
<חנה אלעזר לגסה: - - - עוד פעם ל-מ'.
<יוכי סימן טוב: מה?
<יוכי סימן טוב: ביקשו ממני להתייחס.
<חנה אלעזר לגסה: מה, היא לא מתייחסת ל - - -
יעקב מרגי: חנה, אני אקרא אותך לסדר.
יעקב מרגי: חנה, את לא מפריעה.
<יוכי סימן טוב: נלחמתי 20 דקות איתו על הקו, בסוף הכתבה לא עלתה למהדורה המרכזית של ערוץ 2.
<יוכי סימן טוב: אתה יכול לשאול - - -
יעקב מרגי: לא, עד לערוץ 2, עד למהדורה - - -
<יוכי סימן טוב: רגע, רגע.
יעקב מרגי: לא, אני רוצה שתלכי איתי.
יעקב מרגי: אנחנו מוגבלים בזמן.
יעקב מרגי: עד לכתבה של ערוץ 2 במהדורה המרכזית היו הרבה שעות ומאז התגלגלו כל חצי שעה מבזקים וכל שעה - - -
מירב בן ארי: כל האינטרנט.
יעקב מרגי: וכל שעה במהדורת חדשות, הספקולציה הזו של מצב - - - אדרבא, מהחשש שלך, מהחרדה שלך לשלום הילדים, היית צריכה לשים את זה בשעה הראשונה, שזה לא בגלל - - -
מירב בן ארי: הוא אומר שאת לא יצאת בהודעה משלך, את מבינה?
מירב בן ארי: הוא לא אומר 'תכבי את השריפה', הוא אומר 'תבואי - - -
<קריאה: לבד הייתה לנו כזאת - - -
נורית קורן: היא לא יכולה - - -
מירב בן ארי: יש לה דוברות למשרד.
יעקב מרגי: טוב, שמענו, אוקיי, תודה.
מירב בן ארי: היא יודעת לתפקד יפה.
<יוכי סימן טוב: אגב, יום וחצי אני עבדתי בתקשורת.
<יוכי סימן טוב: במקרה שלי גם במסדרונות בית החולים, תסלחו לי שאני אומרת את זה, הייתי עם אמא בניתוח, יום וחצי, ושינינו את הכיוון.
<יוכי סימן טוב: הכתבים התחילו להגיד 'אנחנו יודעים שזה מורכב, אנחנו ניזהר מלהגיד' - - -
<קריאה: איפה התקשורת שתגידו לה את זה?
<יוכי סימן טוב: חבל שלא הבאתי - - -
יעקב מרגי: אני לא מפקח על - - -
<קריאה: אבל אנחנו יכולים - - -
<חנה אלעזר לגסה: איך נתתם - - -
יעקב מרגי: כן, גברתי, כן.
מירב בן ארי: אני בכלל לא הלנתי, לא עליכם, אני באתי ואמרתי דבר מאוד ספציפי, אני הייתי רוצה להיות בדיון כזה חשוב, כזה משמעותי, הייתי רוצה לראות פה שתי תלמידות מהכיתה, הייתי רוצה לראות את המורה.
מירב בן ארי: סליחה, עם כל הכבוד לך, את לא ענית לי לשום דבר - - -
יעקב מרגי: אז אם לא התלמידה, מועצת התלמידים.
מירב בן ארי: תלמידות, מועצת תלמידים, המורה, מפקחת המחוז.
מירב בן ארי: היחיד שדיבר כאן על מ.א.
מירב בן ארי: זה הנציג של המשטרה.
מירב בן ארי: אני אומרת לך, אם אני הייתי רוצה לעשות דיון על אובדנות - - -
<יוכי סימן טוב: חברת הכנסת הנכבדה - - -
יעקב מרגי: רגע, תני לה לסיים.
מירב בן ארי: הייתי עושה דיון.
מירב בן ארי: אני מתנצלת כי אני חייבת ללכת לדיון שלי, אבל - - -
<יוכי סימן טוב: חברת הכנסת, אני באמת - - -
נורית קורן: ממש משפט אחד.
יעקב מרגי: חברת הכנסת המציעה השלישית זו נורית קורן, לכן בבקשה.
נורית קורן: אני מתנצלת שאני לא הייתי פה מהתחלה, יש ועדות אחרות וגם דברים חשובים שמתגלגלים בימי שני, אז אני רצה מוועדה לוועדה.
נורית קורן: אני מצטערת, לי יש ארבעה ילדים ואני רוצה להגיד לכם שמשרד החינוך לא עושה את העבודה שלו כדי להגן על הילדים אם כל פעם עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם קורים מקרים כאלה.
נורית קורן: אני חושבת שגם המשטרה, יכול להיות שהמשטרה צריכה להיכנס לבתי הספר, יכול להיות שאולי היה צריך לעשות במקרה הזה - - -
יעקב מרגי: למשמרות הזהב, לא ל - - -
נורית קורן: לא, שייכנסו לבית הספר על הנושאים האלה של התקשורת.
מירב בן ארי: האמת שיש אצלם יחידה שעושה הרצאות.
מירב בן ארי: גם אצלי עשו.
נורית קורן: אבל את יודעת מה?
נורית קורן: אולי היה צריך להיכנס לכיתה, להגיד לכולם 'באנו לחקור אתכם', לתת לזה בוסט כזה חזק, המשטרה חוקרת את הילדים שעשו שיימינג.
נורית קורן: אולי הילדים - - -
נורית קורן: לא, זה עניין של חינוך.
מרדכי יוגב: מה קרה לך, נורית?
נורית קורן: לא, רגע, רגע.
יעקב מרגי: זו דעתה, בסדר.
יעקב מרגי: יצחק קדמן, זו דעתה.
נורית קורן: אני אומרת, אנחנו צריכים לזעזע את המערכת.
נורית קורן: אם אנחנו לא נזעזע את המערכת לא מנענו את השיימינג ואת ההתאבדות הבאה.
נורית קורן: זה הכול, זה מה שחשוב.
נורית קורן: אני הייתי רוצה שבית הספר יהיה יותר מעורב, יש חוזר מנכ"ל, בטח נעשה שיעור אחד ונגמר.
נורית קורן: לא, באופן קבוע מדברים, מורה, נכון, 35 תלמידים, נכון, היא לא יכולה לעקוב אחרי כולם על המצב הרגשי, אבל צריך להיות ערים.
נורית קורן: סליחה, אני אומרת לכם, עוד לפני שהיה פייסבוק, לי היה מקרה כזה שהילדים שלי כתבו על הבת שלי כל מיני דברים.
נורית קורן: אני לא אספר את כל העניין, אבל מה שקרה בסוף, אני הייתי אמא שבאמת פתחה וראתה מה קרה ולי הייתה ילדה שבאה וסיפרה לי מה קרה.
נורית קורן: אני הלכתי למורה ודפקתי על השולחן, מה המורה אמרה לי?
נורית קורן: 'זה לא בשעות הלימודים, אנחנו לא אחראים למה שקורה אחר הצהריים'.
נורית קורן: לא נכון.
<הילה סגל: זה גם שינוי שיש - - -
נורית קורן: לא נכון, לא נכון.
נורית קורן: לא צריך להיות דבר כזה.
יעקב מרגי: תני לה.
יעקב מרגי: לא שומעים אותך בקריאת ביניים.
נורית קורן: לדעתי צריך, גם המשטרה, אני יודעת שפתחתם מוקד חדש, אני יודעת שאתם עובדים בפייסבוק, אתם צריכים להרחיב את המעקב - - -
<סוני אינגר: עוד לא נפתח המוקד, אנחנו מתעתדים - - -
נורית קורן: אני יודעת ועל זה שאפו.
נורית קורן: אני רוצה להגיד לכם שהייתי במוקד.
נורית קורן: אני רק רוצה לספר פה, זה עוד לא נפתח, יש מוקד 110 שזה מוקד מידע לכל דבר וגם הם פתחו פייסבוק שהם עוקבים אחרי כל מיני עבירות בפייסבוק וגם שהילדים יכולים להודיע על כל מיני עבירות וכל מיני דברים שנעשים בפייסבוק ושאפו למשטרה.
נורית קורן: אבל צריך להרחיב את זה טיפה יותר.
נורית קורן: אני לא יודעת, ד"ר קדמן, אולי אתה תעזור, שאולי באמת יהיה סוף סוף איך להגיע לילדים לא לפגוע אחד בשני.
נורית קורן: החרמות האלה, די, זה גם בא מתוך החינוך שלנו כהורים וזה צריך להיפסק.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יוגב, בבקשה.
נורית קורן: אני מתנצלת, אני רצה לנכי צה"ל.
<הילה סגל: חבל שאי אפשר להשיב.
יעקב מרגי: ניתן לכם.
נורית קורן: אנחנו נשמע, אני אתעדכן.
יעקב מרגי: אני אתן לך, תרגישי בנוח, אנחנו מדברים לפרוטוקול.
מרדכי יוגב: אני אשמח לשמוע קודם.
יעקב מרגי: אז נחזור לדיון.
יעקב מרגי: שתבינו, אף אחד לא אומר שיש ואקום ואין עשייה.
יעקב מרגי: כשיש עשייה אז יש לנו נתון להשוואה, עדיין ישנן תוצאות, עדיין יש ילדים, איך אמר רב פקד סוני?
יעקב מרגי: הוא אמר במפורש, לגבי אותם ילדים שהם מתחת לרדאר, שקופים, נקרא להם, או נושרים, נושרים סמויים, ואני אומר לכם שיש גם הרבה ילדים שלא נעדרים ממערכת החינוך, אבל הם כמעט שקופים בכיתה.
יעקב מרגי: אמרתי את זה בדברי הפתיחה שלי, לכן אני לא רוצה לחזור על הדברים, אנחנו נפיק, לפחות לטובת הנשמה הזו שנקטפה, לטובת מ.א, בואו נפיק, וזה שעדיין התחושה היא שמשרד החינוך מתנהל בעצלתיים בבדיקה ובהפקת לקחים בסוגיה הזו, תקנו לי את הרושם הזה, אדרבא, אני רוצה לסיים עם רושם אחר, אני לא בעד להתנהג כמו פיל בחנות חרסינה בסוגיה הזו, אני מבין את הרגישויות, מבין את הצרכים, מבין שצריך לטפל בזה בצורה חכמה, אבל שוב, התחושה הייתה והיא עדיין שמשרד החינוך בקטע הזה מתנהל באיטיות, לא רוצה לומר בחוסר רצון.
יעקב מרגי: ופה אתם תצטרכו לתקן לנו את הרושם הזה.
יעקב מרגי: אני ארצה שעד סוף הדיון נקבל נתונים על הוועדה הזו.
<יוכי סימן טוב: יש לי.
<יוכי סימן טוב: אני רק אגיד שצר לי, באמת צר לי שאני לא יכולה להגיד את כל הפרטים - - -
יעקב מרגי: אל תאמרי, אני לא אבקש - - -
<יוכי סימן טוב: זה אסור, היה לי יותר נוח - - -
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני שם את זה פעם אחרונה בדיון הזה, אני מבקש ממך לא לומר דברים שאת מנועה מלומר אותם.
יעקב מרגי: אנחנו בסך הכול מבקשים שתני לנו ותאמרי לנו מה המשרד עשה לגבי המקרה הספציפי ומה הוא עושה - - - אני תמיד אומר בדיונים, אל תאמרו לי מהקיים, או שתיתנו לי מה הנוסף, הדברים הנוספים על הקיימים, כי אם היה קיים אופטימלי לא היינו מתכנסים לגביו.
<יוכי סימן טוב: אני אמרתי שאנחנו אף פעם לא מרוצים, אבל זה כמו - - - אני רוצה להגיד משהו בכל זאת, אנחנו לא נשלים עם אף התאבדות אבל צריך לדעת שהמומחים הגדולים ביותר אומרים שכנראה התאבדויות יהיו.
<יוכי סימן טוב: זה כמו שתגיד, שלמרות כל ההתפתחות של הרפואה אנשים מתים עדיין ממחלות.
<יוכי סימן טוב: צריך לדעת את זה ברגישות הראויה.
<יוכי סימן טוב: אנחנו לא משלימים עם אף מקרה, זה צריך להיות ברור, אנחנו לא ישנים טוב בלילה.
<יוכי סימן טוב: דבר נוסף, צריך לזכור מעבר לאמירה על הילדה הספציפית, תזכרו שיש עוד ילדים חברים בכיתה.
<יוכי סימן טוב: היה לנו מקרה שילד מירר בבכי בקבוצה כי אנחנו מיד עושים התערבות ואמר 'למה אומרים שאנחנו החרמנו אותו?
<יוכי סימן טוב: אנחנו מאוד אהבנו אותו'.
<יוכי סימן טוב: אבל בתקשורת יש איזה טרנד להגיד שהכול בגלל חרם חברתי ומדובר פה על חוויה ולא על נתונים.
<יוכי סימן טוב: אני בדקתי את זה, אני לא אומרת, זו חוויה קשה, אבל זה לא הסיפור ואני מבקשת - - -
יעקב מרגי: לא תמיד, תאמרי בצניעות.
<יוכי סימן טוב: לא, אני אומרת בצניעות הראויה - - -
יעקב מרגי: את לא יכולה לומר באופן גורף.
<יוכי סימן טוב: לא, זה אפילו לא הטריגר ברוב המקרים.
<יוכי סימן טוב: אני מבקשת להגיד את הנתונים ולא את החוויה.
<יוכי סימן טוב: אני שוב אומרת, אנחנו נילחם בנושא של חרם חברתי ובכלל יחס לא נאות לחבר בכל כוחנו, אבל צריך גם להיות אחראים - - -
יעקב מרגי: למצב חברתי נפשי מסוים חרם יכול להוות טריגר?
יעקב מרגי: תודה, זה מה שאני רוצה לומר.
<יוכי סימן טוב: לגמרי, לגמרי.
יעקב מרגי: אי אפשר לקחת את זה ולשים את זה החוצה.
<יוכי סימן טוב: לא, חלילה.
יעקב מרגי: לא, זה מה שהשתמע קודם.
יעקב מרגי: לכן חידוד הדברים מצדי היה מתבקש.
<יוכי סימן טוב: חלילה, חלילה.
<יוכי סימן טוב: הייתי שמחה לספר באמת שאנחנו עושים עבודה ענקית בתכנית הלאומית ו - - -
יעקב מרגי: אני מאמין, אני לא איש מקצוע, אבל מחזיק מזה ובלי לחקור את זה, אני יכול לומר בוודאות שאף אחד לא קם בבוקר ומחליט להתאבד ומתאבד.
יעקב מרגי: אין ספק שזה תהליך, לפעמים תהליך אטי ומתמשך, לפעמים מעשה חפוז שיכול - - - אין התאבדות אחת דומה לקודמתה או לשנייה.
<יוכי סימן טוב: נכון, לגמרי.
יעקב מרגי: אנחנו מבינים, אבל תפקידנו כמערכות לנסות למנוע כל פרצה וכל חור - - -
<יוכי סימן טוב: מסכימה לגמרי.
<יוכי סימן טוב: הוועדה תסיים את עבודתה ב-1.3.
יעקב מרגי: אנחנו נבקש לקבל את ה - - -
<יוכי סימן טוב: בסדר, מה שיגידו לי הייעוץ המשפטי.
יעקב מרגי: אז תעבירי את זה הלאה.
<יוכי סימן טוב: בסדר גמור, אני אגיד.
<הילה סגל: אני רוצה להגיד שבמסגרת המאמצים הגדולים, והזכיר את זה כאן חבר הכנסת שמולי, להגיע ולעשות פנייה לכל ילד במצוקה יש לנו הפניה, גם בחומרים שאנחנו מחלקים, גם בשבועות וימי שיא, גם לגופים חיצוניים, גם בחוזרי מנכ"ל, לגופים חיצוניים מתוך כוונה שילד במצוקה, אם הוא לא רוצה לספר למורה, אם הוא לא רוצה לספר להורה, יהיו לו גם כתובות חיצוניות בכל הפרסומים שלנו.
<הילה סגל: דבר נוסף, יש לנו, בבתי ספר יסודיים ולאחרונה גם בעל יסודיים, מתוך שיתופי פעולה עם 'עיר ללא אלימות', פונקציה שנקראת מדריכי מוגנות.
<הילה סגל: מדריכי מוגנות נמצאים בתוך בתי הספר והרבה פעמים הילדים מספרים להם, משתפים אותם ויש איתם עבודה לראות באיזה מצבים, איזה מהאינפורמציה שמגיעה להם חייבת להגיע לדיווח של היועצת וגם כאן זה איזה שהוא מנגנון, שוב, אני אומרת בצניעות, את שלל הניסיונות לאפשר מענה למצוקות של ילדים ובני נוער.
<הילה סגל: אז גם זה קיים.
<מיכל מנקס: אנחנו כאן משום שהנושא כואב, הפרטי, הפרטני, בוודאי ההשלכות של הדברים, אבל אני לא אחזור על דברים שנאמרו כאן, ואני מודה על הדיון החשוב הזה, שמחה לשמוע מה עושה המשטרה ומתקדמת, מכירה את עבודת משרד החינוך מבפנים, היות שהשתתפתי בוועדת בדיקה, לצערי, במקרה אחר.
<מיכל מנקס: אבל אני שומעת כאן דברים שנמסר ממשרד החינוך ורוצה להסב את תשומת הלב שתכניות שנאמרות שקיימות כאן, בין אם התכנית הלאומית ובין אם תכנית נוספת שציינתם עכשיו, לא קיימות בכל בתי הספר, לא קיימות בכל הרשויות.
<מיכל מנקס: 'עיר ללא אלימות' אין בכל הרשויות ולכן אותו מדריך לא נמצא ברבים מערי ישראל.
<מיכל מנקס: לכן אי אפשר להסתפק באמירה 'יש לנו מדריכים, יש תכנית לאומית'.
<מיכל מנקס: יש תכנית לאומית שמקיפה כמחצית מהרשויות, יש 'עיר ללא אלימות' שמקיפה רק כ-30% מהרשויות ויש יותר מדי ילדי ישראל - - - הרי אנחנו יודעים שהתאבדות היא לא תלוית גזע או מין.
יעקב מרגי: בואי ניקח את המקרה הספציפי, לכאורה.
יעקב מרגי: - - - עיר חזקה לכאורה, מערכת חינוך חזקה, אבל מה לעשות, יש גם - - - אני אומר לכם, שוב, אני לא איש מקצוע, אבל אני איש החיים, אם הייתי אחראי על התחום הזה, מבחינתי כל ילד בכיתה שלא מצליח להדביק את הקצב, הרי הוא צריך להיות עם בעיה נפשית כדי לא להרגיש מתוסכל.
יעקב מרגי: מישהו צריך לפנות אליו, צריך להיות מנגנון.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, יש ילדים ששילבנו אותם ומה לעשות, הם יושבים בכיתה והוא רואה את עצמו שנה אחר שנה והילד הזה, את יודעת מה, מתחילת השנה לא פגש יועצת, המורה אפילו לא פנתה אליו.
יעקב מרגי: בין הספסלים היא דילגה, כי היא ידעה שהוא לא ב - - - והוא יושב בכיתה.
יעקב מרגי: ילד כזה, מה את חושבת?
יעקב מרגי: אם הוא בריא בנפשו הוא במצוקה.
יעקב מרגי: אם הוא לא במצוקה הוא לא בריא בנפשו.
יעקב מרגי: מישהו פנה אליו?
יעקב מרגי: מישהו התייחס אליו?
יעקב מרגי: עזבו הדרה חברתית או חרם, איך שתקראו לזה, עזבו בעיות אחרות.
יעקב מרגי: גדלנו במערכות כאלה, גדלנו ביסודי, ממלכתי, תיכון, ראינו ונתקלנו גם אז.
יעקב מרגי: היום כל שכן, היום החברה תובענית, חומרנית, הקצב הוא מהיר יותר, הישגיות והישגיות.
יעקב מרגי: אני פגשתי מורה בתיכון, היא התלהבה שאני מכיר ילדה שנמצאת אצלה בבית הספר.
יעקב מרגי: היא אמרה לי 'תדע לך, אם אני לוקחת אותה לידיים אני יכולה להביא אותה ל-5 יחידות'.
יעקב מרגי: לא אמרתי לה, לא רציתי לפגוע בה, בהתלהבות שלה, אמרתי שאם היא הייתה רואה אותה היא לא הייתה מדברת איתה על 5 יחידות, היא הייתה מדברת איתה על דברים אחרים.
יעקב מרגי: היא לא רואה אותה.
יעקב מרגי: אז מישהו אמר פה, התקופה היום, המורים מדברים בגובה העיניים, אז נכון, היה דיסטנס בין המורים והמורה שלי ידע איפה אני מכין שיעורי בית כי הוא התעניין.
יעקב מרגי: אני לא אשכח את המורה הזה לעולם.
<מיכל מנקס: הוא גם היה אצלך בבית.
יעקב מרגי: עזבי את המורים שהיו בבית.
יעקב מרגי: בתיכון, הוא אומר לי 'יעקב, תגיד לי איפה אתה יושב להכין שיעורי בית?
יעקב מרגי: כמה אחים אתם ומה גודל הבית?
יעקב מרגי: ' כשאמרתי לו שהסלון שלנו זה פינת האוכל וזה מקום הכתיבה שלי לשיעורי בית, אני לא שוכח את המורה הזה.
יעקב מרגי: אני מגדל ילד היום, הוא בכיתה י', במערכת החינוך הממלכתית, איזה בגובה העיניים ואיזה נעליים, סליחה על הביטוי הלא פרלמנטרי, אני לא זכיתי בביקור בית אף פעם.
יעקב מרגי: אני לא יודע מתי הוא פגש יועצת ואני לא יודע מתי המורה פנה אליו.
יעקב מרגי: אני יודע מתי הוא פנה אליו, כשהוא לא מילא את רצונו בתחום מסוים, או כשהתספורת קצת לא התאימה לו.
יעקב מרגי: אז הוא פונה אליו.
יעקב מרגי: אז בואו לא נטאטא את זה, ישנן מצוקות.
יעקב מרגי: אמנם אנחנו לא מדברים על המקרה הספציפי וידעתי שהדיון הזה במגבלות יגיע לכלל, ואנחנו חוזרים על זה כמעט בכל דיון, יש השקעה אדירה במערכת החינוך, יש הישגים, יש דברים שלא היו, נכון, אבל אנחנו עדיין מאבדים הרבה, מאבדים הרבה בגלל, שוב, שאנחנו עם מטלות לצוות החינוכי, מסלולים, כיוונים וכל אחד נמדד בסרגל מסוים והוא הולך רק על הסרגל.
יעקב מרגי: והגיע הזמן להסתכל - - -
<יוכי סימן טוב: רק אני אגיד שאנחנו - - -
יעקב מרגי: את לא יודעת שהמורה נוזפת באלה שהגיעו בזמן לכיתה על המאחרים?
יעקב מרגי: ככה זה, מה לעשות.
יעקב מרגי: אמרתי לך את זה בהרבה דיונים, למה את לוקחת את זה אישי?
יעקב מרגי: אבל אני רוצה שתעבירו את רוח הדברים.
<יוכי סימן טוב: זה חלק מהרגישות של שפ"י.
יעקב מרגי: לא, הפוך, אתם צריכים להיות מחוסנים.
יעקב מרגי: תעבירו את הדברים האלה.
<יוכי סימן טוב: באמת, אם לא נהיה רגישים אנחנו בבעיה.
מרדכי יוגב: לא הייתי אמנם בהתחלה ולא הייתי מספיק ער למקרה הספציפי.
מרדכי יוגב: יחד עם זאת אני מבקש לומר כמה דברים.
מרדכי יוגב: אחת, נתחיל בלמתן ביקורת, שתהיה ככל שתהיה, בוודאי מדובר בלוחות זמנים קצרים שלא תמיד אפשר להשיג בהם.
מרדכי יוגב: אני שמח שפה ניתן התאריך, הוא נורמטיבי, בין לחקירת משטרה, שיש צורך לבדוק דברים נוספים, בין לבדיקה של משרד החינוך.
מרדכי יוגב: אחת, כל מקרה מצער.
מרדכי יוגב: כמו שאמרה פה יוכי, מנסים לצמצם, ויש לי שתי נקודות, שתיים של הצעה, אחת של מעט ביקורת.
מרדכי יוגב: יחד עם זאת אני אומר כך, אני מציע גם לך, אדוני היושב ראש, שאם אתה רוצה לדון במקרה הזה לגופו, אחרי ה-1.3, תקבע ועדת משנה סגורה.
מרדכי יוגב: כשמדברים במקרה ענייני אז יש גם חיסיון ויש עוד דברים, אז תקבע ועדת משנה סגורה, תקבע מי יהיו בה, איש המקצוע של המשטרה ואיש המקצוע של משרד החינוך ושניים או שלושה חברי כנסת איתך והוועדה צריכה לקבל על עצמה כשהיא סגורה, כמו שעוסקים בוועדות משנה של חוץ וביטחון או דבר אחר.
מרדכי יוגב: אז יכול להיות שגם המשרד יוכל לומר לך בעניין פרטני.
מרדכי יוגב: את ההקבלות או את התקדימים, אני לא אעסוק בהם.
מרדכי יוגב: הדבר השני הנוסף, אני חושב שמתקדמים לאורך השנים.
מרדכי יוגב: תרשו לי, יכול להיות שאני לא מכיר מספיק טוב, אני חושב שההכנה לצוותי החינוך, אמרתי בשעתו גם בוועדות אחרות, גם לרופאי משפחה ולגורמים סביבתיים נוספים, למדריכים, למתנ"סים, לכל מי שעוטף את הילד הזה, בשעות הפורמליות ובשעות הלא פורמליות, רכזי הנוער, ראוי לה שתירשם אולי בנקודות ספציפיות, גם באיזה טופס טיולים עד רמת המורה, 'קיבלתי' או 'לא קיבלתי', המורה המחנך או המורה המקצועי, אם עברתי או לא עברתי.
מרדכי יוגב: ובנקודה הזאת אני רוצה לתת את הביקורת דווקא למנכ"לית, אדוני היושב ראש.
מרדכי יוגב: אי אפשר לקרוא כזה חוזר, אין סיכוי, 200 עמוד.
מרדכי יוגב: יש מסמך של המועצה לשלום הילד שאולי הסבתי את תשומת ליבם לעוד איזה שהוא גורם אבחוני, לעוד טיפ אבחוני, שאפשר להוסיף עליו, שאפשר להתייעץ, אבל המסמך קריא, זה מסמך שמורה יכול לקרוא אותו בחמש דקות או בחצי שעה של השתלמות או בשעה של השתלמות ולהגיד 'עברתי', בין בהשתלמות הקיץ ובין אם קובעים שרוצים שהנושא הזה - - -
יעקב מרגי: אפרופו חוזרי מנכ"ל, אני הייתי מציע לעשות מבחן למנהלים או למורים על חוזרי מנכ"ל.
מרדכי יוגב: אין סיכוי.
מרדכי יוגב: זו ביקורת שאולי מכסתחת את הגורם המשפטי, אבל היא איננה מאפשרת לגורם שבסוף צריך לקרוא אותו, אין סיכוי שמורה יקרא את זה.
מרדכי יוגב: גם מנהל לא בטוח.
<הילה סגל: אני אשמח להיכנס למה אנחנו מנסים לעשות כדי לעזור.
מרדכי יוגב: זו נקודה אחת שאני חושב שהיא חייבת, בכדי שזה יגיע עד הדרג התחתון, עד המורָה או עד המורֶה, שיידע את אותם גורמי אבחון, או מה מתחייב ממנו, כי אף מורה לא רוצה להיכשל.
מרדכי יוגב: הדבר השני, שאתה אמרת אותו, והוא יסוד מוסד גם בתקופות שעסקתי בחינוך כמזכ"ל בני עקיבא נגעתי בהם, לקבל את אמירת המוסר של ר' יהושע ורבן גמליאל, שבערוב ימיו הגיע לביתו, 'מקורות ביתך ניכר שפחמי אתה', ופה דווקא הצבא מאוד התקדם, פלא היה בעיניי לראות את המ"כ של הבנים שלי, ולא רק בשנתיים האחרונות, כבר ארבע או חמש שנים, מגיעים תוך חודש לבית של הטירון שלהם.
מרדכי יוגב: בכל היחידות.
מרדכי יוגב: אני מדבר איתכם על צנחנים, גולני, מודיעין או מנהלה.
מרדכי יוגב: פלא היה בעיניי ואני חושב שיש מקום לכך שמורה יגיע לבית התלמיד כהנחיה פשוטה במהלך שלושה חודשים אם יש לו 30 תלמיד, זה הרבה - - -
יעקב מרגי: לפני כן הייתי מציע שיאפשרו ליועצת, שישחררו אותה ממטלות אחרות, שיהיה לה פגישות עם התלמידים.
יעקב מרגי: שמשרד החינוך אכן יאכוף תקן יועצת למספר תלמידים בבתי הספר.
מרדכי יוגב: ואני אומר עוד דבר שבשעתו לקחתי אותו מהצבא ואני לא יודע את התדירות, הכול עומסים, את התדירות צריך לקבוע במשרד, אחרי מקרה בבסיס טירונים, צנחנים במקרה הזה, כשמצאנו שדווקא הפקידה הפלוגתית היא זו שהיה ביכולתה לאבחן, אז יצרנו פורום כזה שהיה מתכנס אחת לחודש, או אם מישהו מזעיק אותו.
מרדכי יוגב: אני יודע שיש מוסדות שבהם יש פורום שעוסק בתלמיד תלמיד.
מרדכי יוגב: זה יכול להיות בדקה, כי יש תלמידים שאין מה לדבר עליהם, אבל יש עוד גורם חוץ מהמורה - - -
<הילה סגל: כן, ועדה מקצועית - - -
מרדכי יוגב: אני לא רוצה להאריך יותר, אמרתי.
מרדכי יוגב: הדבר האחרון עולה לנו כתוצאה מהסיפור של המפגע הבודד.
מרדכי יוגב: הוא לא לחשיפה, הסיפור של איך אני עולה עליו.
מרדכי יוגב: אתה נקבת בו, בעצם המשטרה פה מפתחת, אולי בגלל גם אמצעים, בינה רשתית מעמיקה.
מרדכי יוגב: יש בתי מלון חמישה כוכבים, עולה כוכב, עולים שני כוכבים, בכמה כוכבים מתערב לא רק המחנכת, אלא המנהל או המפקח המחוזי או עולה למשרד לחדר מצב, שלא עוסק רק בבעיות הבטיחות או בטיול שנתקל בנחל דרגות, אלא עולה כוכב חמישי שמחייב להעלות אותו לרמת ישיבה, אני לא יודע מה, שבועית או חודשית.
מרדכי יוגב: גם לסיפורי האובדן או גם לסיפורי הדחייה או גם לסיפורי ההליכה לקיצוניות, כפי שהיה בדומא, או לכל סיפור קיצון נוסף שמעלה את הכוכביות של אותו ילד, כי הוא לא ביקר, שבוע זה כוכב, שבועיים זה שניים.
מרדכי יוגב: היום הבינה הרשתית מאפשרת העלאה גם מהפייסבוק בדאטה בייס ענקי, גורמי הביטחון, שירות הביטחון הכללי או אחרים, עם שירותי הביטחון בעולם, זה דאטה בייס ענק, שלא בטוח שמשרד החינוך יוכל - - - זה המון כסף והרבה אנשים, אבל הקפיצה הזאת של נקודות מתוך המחשב היא עולה.
מרדכי יוגב: בהסברה פשוטה להדיוט כמוני, כשם שעולה מילה גסה באינטרנט רימון וסוגרת מחשב, אז עולה מילה לא פשוטה מפה ומקפיצה מחשב.
מרדכי יוגב: אני חושב שיש מקום ללכת לזה.
מרדכי יוגב: אני הסבתי לזה ואני חושב שהוא הולך בכיוון, ד"ר סער הראל, לייצר במשרד את הדאטה בייס הזה ובשיתוף פעולה, מתי הממשק של המשטרה אומר למשרד, מתי המשרד אומר לזה - - -
יעקב מרגי: אם היית שומע מה ההחלטה - - -
מרדכי יוגב: אתם יודעים שבחוג הסגור, שמה שלא רוצים להקפיץ, ניסו לעשות את זה גם ברועה העברי - - -
יעקב מרגי: מוטי, אתה איחרת, אבל כשדיבר פה רב פקד סוני - - -
מרדכי יוגב: שמעתי אותו.
יעקב מרגי: כשהוא אמר על הגוף שיתכלל.
מרדכי יוגב: כן, שמעתי אותו, בהחלט.
<סוני אינגר: דיברת על risk assessment, כלומר כלי להערכת מסוכנות.
<סוני אינגר: אנחנו מדברים באמת על אלגוריתם שיהיה נוכח ברשת ויידע לנתח - - -
מרדכי יוגב: כן, וברור שהוא צריך חיסיון וברור שצריכה להיות מדרגיות, מתי מתערבת המפקחת או מנהלת האגף.
יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, אחרון הדוברים.
יעקב מרגי: אלא אם כן מישהו רוצה להוסיף.
<הילה סגל: רק משפט לגבי חוזר המנכ"ל.
<ברהן מלדה: אני מתייחס למקרה בלי להכיר אותו, אין לי עליו שום נתונים, אבל לא שמעתי במהלך הדיון, דיברנו על מ.א, אבל לא דיברנו על המשפחה, עם מה היא מתמודדת, האם יש ילדים - - -
יעקב מרגי: משרד הקליטה יכול לומר לי עם מה היא מתמודדת?
<ברהן מלדה: אני באתי מאבל, בגלל אילוצים הגעתי לישיבה הזו.
מרדכי יוגב: ברשותך, כי אני חייב להיכנס לחוץ וביטחון, מילה נוספת.
מרדכי יוגב: היה לנו בנתניה סיפור בעדה, יש חשיבות גדולה מאוד להתערבות של איש העדה, של גורם דווקא מהעדה.
יעקב מרגי: בדרך כלל יש, יש מענה במשרד החינוך, יש תקנים של מגשרים.
יעקב מרגי: יש את זה.
יעקב מרגי: שאני אבין, אתה כאן מכוח זה שאתה איש משרד הקליטה בדיון?
<ברהן מלדה: כן.
יעקב מרגי: ויש לך לומר על המשפחה?
יעקב מרגי: היא משפחת עולים, ממתי היא עלתה?
<ברהן מלדה: הם ותיקים.
<ברהן מלדה: הילדה היא ילידת הארץ לכל דבר, אבל מאחר שאנחנו מדברים ודנים בדיני נפשות, אני לא יודע עם מה המשפחה הזאת מתמודדת, איזה עזרה היא קיבלה, אולי רוצים לשמוע פה בדיון מה עשה משרד החינוך, האם יש התערבות של גורמים נוספים שנכנסו למשפחה, איך הילדים, שהיום הולכים אולי לגן, אולי לבית ספר יסודי או בתיכון, אנחנו לא שמענו.
<ברהן מלדה: מה שכן, אולי גם שווה לזמן אותם ולשמוע אותם פה.
<ברהן מלדה: חבר הכנסת יוגב הציע ועדת משנה סגורה, הייתי מציע להביא ולשמוע את המשפחה שם, במידת האפשר.
יעקב מרגי: בבקשה, רצית להוסיף לסיכום?
<הילה סגל: רציתי להגיד שאני מסכימה עם המורכבות של הנהלים מורכבים, חוזרי מנכ"ל.