GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גל גור: אני כאן מטעם פעילות גוף מסודר של הורים שפועלים בצורה וולונטרית ונקרא שדולת ההורים בתל אביב - יפו ואנחנו עובדים גם בשיתוף פעולה עם ועד הגנים שנבחר, ועד הורי הגנים שנבחר בתל אביב ושמוביל אותו טל צפירא.
<גל גור: אני אומרת את זה כדי להדגיש שהדברים שאני אומרת מבוססים על תקשורת יום יומית וישירה עם קהל ההורים, זה הדאטה בייס שלנו.
יעקב מרגי: ומה את אומרת?
<גל גור: קודם כל אני חושבת שהשאלה הכי חשובה היא איזה אנשים אנחנו רוצים שיגדלו בחברה הזאת.
<גל גור: זהו, זה הקו המנחה שצריך - - -
יעקב מרגי: האם אנחנו רוצים לראות את הממצאים של, דוח זה נקרא או סקר טימס, מבחן טימס, רוצים לראות את אותם פערים לאורך שנים?
<גל גור: הם כמובן מחלחלים לעומק והם יוצרים פה חברה מסוימת והם מגדלים אנשים מסוימים וזאת השאלה, איך אנחנו רוצים שהיא תיראה.
<גל גור: אני אגיד רק בקצרה מה אני מציעה או מבקשת, קוראת לוועדה לקדם ואיזה שהוא חלון קצר למציאות בתל אביב מבחינת הנתונים.
<גל גור: קודם כל אני מאד מסכימה עם חברת הכנסת יפעת ביטון, לא מפתיע אותי, לרוב אני מסכימה עם דבריה, אני חושבת שזה חייב להיות דו שלבי, אני חושבת שבמיוחד על רקע זה שנדחתה עכשיו התכנית ליום לימודים ארוך בעוד 5 שנים וגם - - -
עודד פורר: היא עוד לא נדחתה, שבוע הבא היא תדחה.
<גל גור: כן.
<גל גור: אף אחד כמובן - - -
יעקב מרגי: היא נדחתה מיום היוולדה, אם כבר מחדדים ומדייקים, התכנית נדחתה מיום היוולדה.
<גל גור: ודאי, אני זוכרת אותה שנים רבות מנסה, אין ספק שזה הפתרון הנכון, לדעתי לפחות, יום לימודים ארוך, אבל מאחר שזה לא הולך לקרות ביום יומיים הקרובים ובינתיים אנחנו מגדלים כאן אנשים בגיל הצעיר, אנחנו רוצים שתהיה איזו שהיא סטנדרטיזציה כבר היום בצהרונים.
<גל גור: כשזה פרוץ לגמרי וכל ראש רשות יכול לעשות ככל העולה על דעתו, ויש נניח לפעמים הרבה מאד מפעילים בכל רשות מקומית, שכל אחד מהם עושה ככל העולה על דעתו, אז אין שום סטנדרטיזציה וזה כמובן בא לידי ביטוי גם בעלויות של הצהרונים, שהן שונות מהותית מאחד לשני, וגם בתנאים של השירות שניתן.
<גל גור: יכול להיות צהרון שנותן X וצהרון לידו שנותן Y וההבדל הוא דרמתי מבחינת שעת סיום הצהרון, התכנים שלו, הצוות וכו'.
<גל גור: אני לא אלאה אתכם בפרטים, אני רק אגיד בקצרה, למשל מבחינת המציאות בתל אביב, דוגמה קצרה, בתל אביב פועלים כ- 30 מפעילים פרטיים, אין לנו היום מכרז מסודר, העירייה קוראת, מתקשרת עם הצהרונים, בקול קורא זה נקרא.
<גל גור: הכל מאד פרוץ, יכול להיות מצב שלמשל באותה שכונה, דוגמה סתם בצפון תל אביב, רחוב ליד רחוב, יהיה לך צהרון אחד שעולה 1,140 ואחר 1,350.
<גל גור: בשכונה אחרת בלב העיר יהיה לך, בדיוק מה שתראו, לא בדיוק אבל דומה למה שתראו ברמת גן של צהרון פרטי שמוביל יום יום את הילדים לתכנית משודרגת משמעותית ולעומתם יש את אלה שלא יכולים לממן אותו ונשארים בבית ספר בתכנית אחרת לגמרי.
<גל גור: אז הקריאה שלי היא מבחינת השלב, בטווח הקצר יותר, אחת, לחייב את ראשי הרשויות לשקיפות מלאה בנתונים כדי שגם ההורים יוכלו להיות עם יד על הדופק מה ניתן ואיך - - -
<גל גור: ושתיים, גם באמת לפקח על הנושא.
יעקב מרגי: חבר הכנסת דב חנין ולאחריו ג'בארין.
דב חנין: אני רוצה להמשיך את הדברים של הדוברת שקדמה לי, אנחנו עוסקים בבני אדם, אנחנו עוסקים בחלק אינטגרלי ממערכת החינוך, אנחנו לא עוסקים במשהו שהוא סוג של בייביסיטר.
דב חנין: אנחנו עוסקים במשהו שיש לו השפעה מאד גדולה על איך ילדים גדלים ומה התנאים שבהם הם גדלים והמצב היום הוא מצב בלתי נסבל.
דב חנין: אני רק רוצה להגיד שאסור לנו לקבל כגזירת גורל את העובדה שחוק יום לימודים ארוך לא מיושם, זה חוק שהכנסת חוקקה אותו.
דב חנין: זה שהממשלה בוחרת בתקציב, בהצעת התקציב הנוכחי שהייתה הצעת תקציב איומה, בואו נגיד את האמת פה על השולחן, למרות שיש פה חברים שלא מסכימים איתי, אבל אני אומר זו הצעת תקציב איומה - - -
יעקב מרגי: יש דברים איומים יותר.
דב חנין: אולי אתה הצבעת בעד דברים יותר איומים, אני בכל זאת אומר שזה איום.
דב חנין: היו אולי דברים יותר ויש אולי דברים יותר איומים, אבל זה דבר איום.
דב חנין: כאשר הממשלה נותנת 4.5 מיליארד שקל לבעלי הון כי הוא אומרת שיש לה יותר מדי כסף ולכן אפשר להוריד את מס החברות מ- 24% ל- 22%, ולעומת זאת היא דוחה את חוק חינוך חובה בעוד כמה שנים זה סדר עדיפויות גרוע וקלוקל שהוא מבטא את השקפת עולמו של ראש הממשלה נתניהו, הוא תמיד האמין שהעשירים לא צריכים לשלם והשירותים החברתיים צריכים להצטמצם.
דב חנין: אבל אני מצטער, אני כנציג ציבור אני לא יכול לעבור לסדר היום על עובדה שזה עדיין סדר היום הרשמי של מדינת ישראל ושל ממשלת ישראל, למרות שבממשלה יש שרים חברתיים שחושבים אחרת, אני בטוח בזה.
יפעת שאשא ביטון: בלי שנעודד תעסוקה הם לא יוכלו לשלם לצהרונים בכלל.
יעקב מרגי: יפעת.
דב חנין: טוב, יפעת, אני לא בטוח שאת צריכה להגן על כל דבר גרוע בממשלה, מספיק שאתם תומכים בחוק ההסדרה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא כזה גרוע, אני רק מסבירה.
דב חנין: אני רוצה להתקדם הלאה, אני דווקא רוצה להסכים - - -
יפעת שאשא ביטון: על מילים לא משלמים מס, הכל בסדר.
דב חנין: אני דווקא רוצה יחד עם זאת להסכים לדבריה של יפעת על כך שבמצב הקיים אנחנו לא יכולים רק להסתפק בהמתנה.
דב חנין: זאת אומרת אני מקווה שאנחנו נגיע למצב שיום חינוך ארוך ייושם וזה צריך לקרות, אני מציע לוועדה להמשיך להילחם עם הדבר הזה, אבל אנחנו לא יכולים להסתפק בזה ואנחנו לכן צריכים לחשוב על דבר מקביל - - -
יעקב מרגי: תבואו בהמוניכם להצבעה כמו שבאתם על ספר האזרחות ועל ספר - - -
דב חנין: כמו שנהרנו בהמונינו באוטובוסים ביום - - -
יעקב מרגי: המילה בהמוניכם נהיתה מילה מגונה.
דב חנין: בסדר, אני מקבל את זה באהבה.
דב חנין: אני רוצה לכן, אדוני היושב ראש, לסכם בכך שאני חושב שהשאלה של סטנדרט אחיד לצהרונים, סטנדרט אחיד ארצי שמדינת ישראל מחייבת אותו, זה נושא מאד מאד דחוף ואני חושב שזה צריך להיות מרכז תכנית העבודה שלנו, תודה רבה.
יעקב מרגי: תודה רבה, חבר הכנסת יוסוף ג'בארין ולאחר מכן ניתן לאורח ונמשיך עם חברי הכנסת.
יעקב מרגי: יוסף, אמרתי.
יוסף ג'בארין: האמת, הייתי חוזר ממש מילה במילה על מה שאמר חברי חבר הכנסת דב חנין, אבל אני רוצה בכל זאת לחדד שני דברים.
יוסף ג'בארין: השינוי עכשיו בהצעת החוק ההתייעלות הכלכלית וכל הדיונים על התקציב שהדחיה הבאה בשביל יום החינוך הארוך היא ל- 5 שנים.
יוסף ג'בארין: עד 2022 - - -
יעקב מרגי: מוצע.
יוסף ג'בארין: מוצע, אני יודע, לצערי הניסיון שלנו מלמד שמה שמוצע פחות או יותר עובר.
<קריאה: זה למען היציבות.
יוסף ג'בארין: לפגוע בילדים למען היציבות.
יעקב מרגי: לא לזעזע.
יוסף ג'בארין: לייצב את הפגיעה, כן.
יוסף ג'בארין: אני חושב שיש, כבוד היושב ראש, שגם אפילו מהפן המשפטי החוקתי יש כאן משהו אבסורדי, שחוק שנחקק ב- 97, חוק שעבר בכנסת ועכשיו נדחה 6 פעמים ועכשיו רוצים לדחות עוד 5 שנים, אני חושב שזה מצב בלתי מתקבל על הדעת ואני תוהה איך חבריי, שמציגים עמדות חברתיות, אם אתם באמת תעברו לסדר על הצעה כזו.
יוסף ג'בארין: חוק יום לימודים ארוך הוא לדעתי הפתרון האידאלי לנושאים שאנחנו כל הזמן דנים בהם בוועדה.
יוסף ג'בארין: זה חוק אוניברסלי, לא מותנה בדברים אחרים.
יוסף ג'בארין: מרכז המחקר של הכנסת קבע במפורשות שהחוק הזה מקדם שוויוניות במערכת החינוך בישראל, לכן מי שקורא את המסמך שלהם, ונמצאים כאן הכותבים, ורואה עד כמה הם משבחים את השוויוניות שבתוך החוק ואת התרומה שלו לקידום אוכלוסיות מוחלשות, ואגב, החוק הזה גם יכול לקדם תעסוקה בקרב נשים כי זה גם ייתן מסגרות לילדים וכד', זאת אומרת שיש השלכות חברתיות רחבות מעבר להשלכות החינוכיות, ועכשיו במקום להגיד, הנה בפעם האחרונה קבענו שזה, הממשלה קבעה שמתחילים ליישם אותו בספטמבר 2017, עכשיו מציעים לדחות ב- 5 שנים?
יוסף ג'בארין: במקביל לדחייה הזו חברתי, יושבת ראש הועדה לקידום הילד, במקביל לדחייה הזו אמר חבר הכנסת חנין, רוצים עכשיו להוריד את מס החברות.
יוסף ג'בארין: בדקנו עם מרכז המחקר של הכנסת מה העלות הכלכלית של אוצר המדינה מהורדת המס הזו, אחוז אחד יעלה לפחות מיליארד שקל.
יעקב מרגי: הם בדקו גם מה תרומתה למשק?
יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא לעודד חברות, אני נלחמת על זה בגליל.
יפעת שאשא ביטון: להוריד כמה שיותר מיסים כדי שיבואו ותהיה תעסוקה בגליל.
יוסף ג'בארין: בחייך, אבל במקום להשקיע בשוויוניות רוצים עכשיו להתחיל מהלך שלא ברור מה התוצאות שלו ולכן, אני אומר אחוז אחד זה יותר ממיליארד שקל, אז אלה סדרי העדיפויות ולכן ה-2% שיהיו ב- 2018 יחד זה יכול להגיע ל- 3, 4 מיליארדים.
יוסף ג'בארין: במקום, אפשר לעכב את זה, תדחו את זה.
יוסף ג'בארין: תקפיאו את זה ותיישמו את חוק לימוד ארוך.
יעקב מרגי: נמצא אתנו חבר הכנסת טרכטנברג שיש לו קצת טביעות אצבע על כל המסגרות האלה, אז בוא תן לנו קצת, אני לא אומר מה היתה כוונת המחוקק, אבל מה הבנת המכוון היתה.
מנואל טרכטנברג: תודה, אני רוצה להגיד - - -
יעקב מרגי: שיניתי את דעתי, למי שתהה, כי יש לנו אילוצי זמן, אני אתן לאורחים נוספים.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד כך, תראו, אנחנו מתקדמים בתחום של הגיל הרך קפיצות מדרגה מעת לעת והרבה דריכה במקום בין לבין.
מנואל טרכטנברג: אז היתה קפיצת מדרגה באמת בעקבות המחאה, השאלה היחידה שעומדת על הפרק לגבי יום לימודים ארוך, שדרך אגב אני כופר במילה הזאת יום לימודים ארוך, כי זה נשמע כאילו שזה התארך, זה ארוך מאד, לא לא.
מנואל טרכטנברג: יום לימודים, נקודה, צריך להיות משעה 7:30 או 8:00 ועד 4, 5.
מנואל טרכטנברג: לא ארוך, לא בטיח, לא זה.
יעקב מרגי: שילמדו עד 4.
מנואל טרכטנברג: נכון, בוודאי שיהיו במסגרת חינוכית נאותה, ברורה וכו', עם אחריות, עם סטנדרטים וכך הלאה.
מנואל טרכטנברג: השאלה היחידה לגבי זה, אדוני היושב ראש האם זה יקרה כתוצאה, אם אפשר להשתמש בלעז, מאבולוציה או רבולוציה.
מנואל טרכטנברג: כלומר או התפתחות, אבל התפתחות אמיתית, התקדמות, או מהפכה.
מנואל טרכטנברג: כלומר מה זה מהפכה?
מנואל טרכטנברג: חלילה אני לא קורא לשום, כמו שקרה במחאה, איזה מן זעזוע חיצוני שיאלץ את המסגרת לעשות את מה שכבר חוקק.
מנואל טרכטנברג: בינתיים, לצערי הרב, התחום של הצהרונים בפרט, סליחה גם המושג צהרונים, צריך למחוק אותו מהלקסיקון.
מנואל טרכטנברג: אני אומר לכם משהו, השפה, המונחים שאנחנו משתמשים בהם, הם משפיעים עמוקות על התפיסה מה זה, כמה זה צריך לעלות, מי צריך לעשות את זה.
מנואל טרכטנברג: צהרון, הרושם הוא אתה יודע, איזה מן מסגרת - - -
יעקב מרגי: קייטנה יומית.
מנואל טרכטנברג: קייטנה שכל מה שצריך זה לשעשע את הילד 5 דקות ושיילך לישון.
יעקב מרגי: לאחסן אותו.
מנואל טרכטנברג: כן, אז אני אומר, צריך למחוק את זה, אבל מה שאני רואה כיום, לא יקרה כלום, אני אומר לכם, לצערי הרב, כי בעצם ברגע שהמדינה לא לוקחת אחריות הרשויות המקומיות, יש להם אילוצים, אז הן פועלות, אתה יודע, לפי לחצים מקומיים וכל אחד עושה, אפשר לעשות כסף מזה?
מנואל טרכטנברג: יעשו כסף.
מנואל טרכטנברג: כן?
מנואל טרכטנברג: אני אומר לכם לא תהיה אבולוציה במצב הנוכחי, אני חותם לכם, אני רואה את זה.
מנואל טרכטנברג: זה כבר קורה ולכן השאלה אדוני היושב ראש, אנחנו כוועדת חינוך ואתה כיושב ראש צריך לא לחכות, אתה יודע, לאותו זעזוע, למה לנו?
מנואל טרכטנברג: מה, אנחנו לא יודעים מה צריך להיות?
מנואל טרכטנברג: תראו, אפשר להגיד עלי מה שאפשר להגיד, אני לא בן אדם שהוא לא אחראי תקציבית.
יעקב מרגי: לא פופוליסט.
מנואל טרכטנברג: נכון, ואני אומר לכם שאפשר, במקום לדחות ולדחות 5 שנים, לשים על השולחן תכנית הדרגתית, מושכלת שכל שנה מוסיפה X ו-X.
מנואל טרכטנברג: אני אומר לכם, אפשר לעכל אותו תקציבית ואתה שם את המטרה, כמו שאמרתי, יום לימוד, יום לימודים לא ארוך, אמיתי.
מנואל טרכטנברג: מבוקר עד 4, 5 ונתקדם לאורו.
מנואל טרכטנברג: כל דבר אחר, וצריך לעשות, אני לא נגד, אתה יודע, אבל הפלסטרים האלה, מה שצריך להבין הוא שיש להם מחיר.
מנואל טרכטנברג: הם נותנים את התחושה שאפשר להמשיך ככה 5 שנים.
מנואל טרכטנברג: זה לא יכול להמשיך.
יעקב מרגי: רגע, אני אתן לך גם.
יעקב מרגי: מנואל, אני רוצה לומר לך, לא יודע אם קראת את דברי ההסבר בסעיף שנוגע ליוח"א שידון בוועדת החינוך, אחד הטיעונים שהם מביאים שכביכול חלק מהרציונל של יוח"א, לא שאני מסכים עם זה, מיושם כבר ברפורמת אופק חדש וזה טיעון שחוזר על עצמו.
יעקב מרגי: טיעון שחוזר על עצמו כמעט בכל - - -
מנואל טרכטנברג: זה כל כך לא נכון.
יעקב מרגי: ודאי שזה לא נכון.
יעקב מרגי: הערה צינית שאמרתי קודם היא מציאותית, רק שילמדו בשעות ש - - -
מנואל טרכטנברג: כן כן.
יעקב מרגי: אני בא ואומר שאין ספק שאפשר לעכל את זה תקציבית הדרגתית, רק אני רוצה להחזיר אותך למציאות כי לצערי הרב, ואני אומר את זה בצער, לא לחינם אמרתי, לא עוד יחשדו בנו שאנחנו נאיביים, אתה שומע את זה מכל מי שמוביל את המערכת שאין כוונה, זה היה נכון בעתו, היום זה לא נכון - - -
מנואל טרכטנברג: נכון, לגמרי.
יעקב מרגי: לכן יהיה דיון נוקב בסוגיה הזאת כשנגיע לחוק ההסדרים בוועדה.
חנין זועבי: אין כוונה למנוע - - - סליחה שאני נכנסתי מאוחר.
חנין זועבי: אין כוונה למה?
יעקב מרגי: אין כוונה ליישם את יוח"א, יום חינוך ארוך.
יעקב מרגי: עורך דין אסף שפרינגר - - -
חנין זועבי: אבל הייתי רוצה לשאול את חבר הכנסת טרכטנברג, ברשותך - - -
חנין זועבי: הוא הולך.
חנין זועבי: הנה, הוא הלך.
יעקב מרגי: אז, חנין, שאלה.
חנין זועבי: כשאתה התכוונת, כי זה חשוב לי וזה מתקשר עם הדברים שלי, אתה חושב שזה מיותר, המסגרת הזאת?
חנין זועבי: אתה חושב ש - - -
מנואל טרכטנברג: לא, מה שאני אומר זה שזה לא - - -
חנין זועבי: זה לא מסודר בתוך - - -
מנואל טרכטנברג: המסגרת של צהרון, כאילו מן אתה יודע, דבר - - -
חנין זועבי: כן, דבר לא מוגדר.
מנואל טרכטנברג: זה לא, זה צריך לעבור מהעולם וצריך להיות שאותה מסגרת, המסגרת החינוכית, תהיה מבוקר עד 4, 5 אחר הצהריים.
מנואל טרכטנברג: זו המסגרת החינוכית ואין בלתה.
חנין זועבי: אז הבנתי אותך נכון.
יעקב מרגי: המועדפת.
מנואל טרכטנברג: ילד לא משתנה בשעה 2 ודקה, הילד לא משתנה.
מנואל טרכטנברג: זה אותו ילד.
חנין זועבי: אם זה דבר אחר, זה מיותר, אז הבנתי אותך.
יעקב מרגי: עורך דין אסף שפרינגר.
<אסף שפרינגר: כן, אדוני, תודה, אדוני.
<אסף שפרינגר: שמעתי פה את דבריהם המלומדים של חברי הכנסת, אני - - -
יעקב מרגי: אתה מוכן לתת לנו את זה בכתב?
<אסף שפרינגר: אני אחד מראשי המאבק בעניין הפגנת הצהרונים ברמת גן.
<אסף שפרינגר: אני אחד מראשי ההורים באפליית הצהרונים ברמת גן, אני יכול לומר לאדוני שפניתי - - -
יעקב מרגי: בלי, אדוני, זה מזכיר לי בית משפט ויש לי פטיש לידי.
<אסף שפרינגר: פנינו גם לחברת הכנסת שאשא ביטון וגם לחבר הכנסת פורר שיצא, אני רוצה קצת לחדד את הנקודה ברמת גן.
<אסף שפרינגר: אני, מי שלא יודע ומי שלא שמע עדיין, ב-5 בתי ספר נוצר איזה שהוא פיילוט של העירייה.
<אסף שפרינגר: בגדול זה פיילוט מבורך, להוסיף עוד תכנים לילדים ולא רק להיות בייבי סיטר, כמו שאני שומע שזה עולה כאן מדי פעם בוועדות.
<אסף שפרינגר: בכל מקרה הוסיפו, מנסים את הפיילוט הזה רק ב-5 בתי ספר - - -
יעקב מרגי: במידה שהפיילוט הזה יצליח, מה המגמה?
<אסף שפרינגר: שניה, שניה, רק שבפיילוט הזה יש שני צהרונים, צהרון אחד רגיל שעולה רק 1,040, שזה יקר כשלעצמו, וצהרון אחד יקר יותר שעולה 1,240, כאשר יש יותר ילדים אפשר לעשות אחד ועוד אחד ולהבין כמה זה עולה.
<אסף שפרינגר: זה כיתה ליד כיתה, מסיימים את יום הלימודים בשעה 1 - - -
יעקב מרגי: למה, הפסיקו לבנות לגובה ברמת גן?
<אסף שפרינגר: יש שם בעיה של תמ"א כרגע, אבל לא נתייחס לזה.
<אסף שפרינגר: מסיימים את יום הלימודים בשעה 1, רבע ל- 1 או 1, הילדים מתפצלים לשתי כיתות.
<אסף שפרינגר: בכיתה אחת מופעל הצהרון הרגיל והצהרון השני זה הצהרון האיכותי, יש בו תכנים משודרגים, יש בו ימי טיול, יציאה לטיולים.
<אסף שפרינגר: אנחנו הקמנו קול צעקה גדולה, ב- 3 חודשים האחרונים אנחנו באמת במאבק איתן מול העירייה שעומדת ובשום פנים ואופן לא מוכנה לשנות את המצב עוד השנה, לאחד את התכנים ולהוריד למחיר הנמוך, זה מה שאנחנו דורשים.
<אסף שפרינגר: זה לא קורה השנה ואני סקפטי אם זה גם יקרה בשנה הבאה.
<אסף שפרינגר: כל ההצהרות של עיריית רמת גן זה זריית חול בעיניים, שום דבר לא נכון, ההיפך, אני אומר לאדוני, היתה ישיבת מועצה לפני שבוע, האופוזיציה העלתה את הסוגיה הזאת, רצו לסיים את האפליה, בישיבת המועצה זה נפל.
<אסף שפרינגר: אם הם היו רוצים לסיים את זה השנה הם היו מצביעים בעד ומסיימים את הנושא.
יעקב מרגי: אני תוהה, אני לא משפטן, אם זה היה מגיע לשולחנו של בית המשפט העליון של מדינת ישראל והיו קוראים את הסעיף 2.1 באמנה לזכויות התלמיד, אמנת זכויות הילד של האו"ם, "המדינות החברות יכבדו ויבטיחו את זכויות המפורטות באמנה זו לכל ילד שבתחום שיפוטן, ללא אפליה משום סוג שהוא, ללא קשר לגזע, צבע, מין, שפה, דת, השקפה פוליטית או אחרת, מוצא לאומי אתני או חברתי, רכוש, נכות, לידה או מעמד אחר, בין אם של הילד ובין אם של הוריו או האפוטרופוס החוקי".
מירב בן ארי: שניה רגע, למה שני עורכי הדין פה מחייכים?
מירב בן ארי: כי אם יש משהו שאתה לומד בשנה א' במשפטים זה שלאמנות אין שום - - -
יעקב מרגי: אבל אני שמח - - -
<קריאה: בית המשפט לא היה עושה עם זה כלום.
יוסף ג'בארין: אבל האמת שאני מתרגש לשמוע את זה.
מירב בן ארי: רגע, אין לזה שום סמכות חוקתית.
יוסף ג'בארין: חוק זכויות התלמיד כולל גם הוראה שאוסרת אפליה.
יעקב מרגי: רציתי להביע את הכוונה, זו לא פעם ראשונה שאני מתעסק עם האמנה לזכויות הילד, כחברים בוועדת זכויות הילד אפילו השתתפנו עם שופטת סביונה רוטלוי בסוגיה הזו ואני חושב שהגיע הזמן ואני קורא שיאמצו את זה בחוק.
יעקב מרגי: בית המשפט העליון הוכיח לנו, לעיתים קרובות, לא לעיתים נדירות, שגם כשזה לא מוגדר בחוק וזה תואם הוויה בינלאומית הוא יודע לגעת בזה.
יעקב מרגי: אבל אני זרקתי את זה באוויר וזה לא לדיון.
יפעת שאשא ביטון: אבל, כבוד היושב ראש, אני חייבת לחדד, זה לא עניין של דיון, אני חייבת לחדד, המורכבות והבעייתיות של זה היום, שזה קניית שירותים לכל דבר, זה כמו כשקונים חוגים שונים אחר הצהריים וזה הסיפור של הצהרונים.
יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור של הצהרון שאנחנו לא יצרנו שום פיקוח עליו.
יעקב מרגי: רשויות מדינה, אם זה חנות מכולת, את צודקת, אם זו רשות מדינה שתחום שיפוטה - - -
יפעת שאשא ביטון: היום זאת המציאות.
יעקב מרגי: רשות מקומית יש לה מעמד סטטוטורי - - -
יפעת שאשא ביטון: זו המציאות.
יעקב מרגי: סליחה, את מפריעה לי.
יעקב מרגי: רשות חינוך מקומית היא רשות סטטוטורית, מדינה זו מדינה, זה לא רפובליקת בננות, לכן אני אומר לכם, לא משפטן, ואני תוהה וממשיך עם התהייה הזו.
חנין זועבי: קודם כל הבעיה היא שאין הגדרה של מה זה צהרון.
חנין זועבי: מה זה צהרון, זה עוד מסגרת משלימה?
<קריאה: כן, דיברנו על זה בהתחלה.
חנין זועבי: כן, סליחה שאיחרתי, אבל אני לא חושבת שעניתם על זה.
חנין זועבי: אולי הצגתם את השאלה, אבל - - -
יעקב מרגי: לא, הסכימו, הסכימו שאין הגדרה, אין הגדרה.
חנין זועבי: ולכן יש מצב של הפקרות, גם הפקרות בתוכן, גם הפקרות במחיר, ואני רוצה להביא את הצעקה שהיא בחברה הערבית לא צעקה של איכות חיים, היא צעקה שהדבר בכלל לא נמצא תחת היכולת הכלכלית של המשפחה ומוותרים על צהרונים, ומוותרים על צהרונים שגם ככה מוותרים על מקומות תעסוקה לנשים, שזה בשבילי הנושא הכי חשוב, תעסוקה לנשים.
חנין זועבי: תעסוקה לנשים.
חנין זועבי: אז שמה, נשים לא הולכות לעבודה בגלל שהן לא יכולות לשלוח את הילדים שלהם לצהרונים, בגלל שאז גם המשכורת שלהם לא שווה והם לא יכולים לממן את הצהרונים.
חנין זועבי: אז גם, לא רק העניין הישיר שזה מסגרת מאד חשובה שהייתה יכולה להעלות את ההישגים, הנה ראינו את ההידרדרות של הישגי החינוך היום במתמטיקה ובכל הנושאים החשובים, נושאי הליבה, הצהרונים הם מסגרת, הם צריכים להיות מוגדרים גם בתוכן, גם במחיר, גם בתרומה שלהם להישגים הלימודיים ולכישורי חיים בכלל, והרשות המקומית עושה, בטח את זה אמרתם עשרות פעמים, עושה מה שהיא רוצה.
חנין זועבי: גם יש בזבוז כסף, יש בזבוז מאמץ, יש בזבוז של השקעה, צריכים לנהל מחדש ואני מסכימה עם מה שאמר חבר הכנסת טרכטנברג, שאנחנו יום לימוד עד 3 ועד 4 זה יום לימוד רגיל - - -
חנין זועבי: סטנדרטי, במיוחד כאשר אנחנו לוקחים בחשבון את ההישגים, גם הכלליים וגם של החברה הערבית.
יעקב מרגי: ישראל אסף, בבקשה.
<ישראל אסף: טוב, קודם כל תודה ליושב ראש על הדיון, הנושא הזה שב וחוזר בכמה ועדות.
<ישראל אסף: אני מתחבר לדברים שדיברו, שהדיון האמיתי צריך להיות איך אתם דוחים כל פעם את יום חינוך ארוך וזה קצת מזכיר פה את הדיון - - -
יעקב מרגי: אני אסביר לך איך אנחנו דוחים?
<ישראל אסף: כן.
יעקב מרגי: פשוט מצביעים.
<ישראל אסף: מצביעים, כן, אבל זה מזכיר - - -
יעקב מרגי: מצביעים בזהירות.
יעקב מרגי: אבל זה בהומור.
<ישראל אסף: זה מזכיר מאד את הדיון שהיה פה על תשלומי הורים, שכל חברי הכנסת דיברו נגד ובסוף הצביעו בעד,
<קריאה: לא כל חברי הכנסת הצביעו נגד.
<ישראל אסף: היה אחד שהצביע נגד, כן.
<ישראל אסף: הוועדה החליטה.
<ישראל אסף: הדבר השני שאני רוצה לשים עליו איזה שהוא דגש, ההורים והמדינה ביחד משלמים את שכר הסייעות בשעות של הצהרון פעמים.
<ישראל אסף: צריך לשים את זה על השולחן כי לא כל כך שמים לב לזה.
<ישראל אסף: פעם ראשונה, משרד החינוך מממן 75% משכר הסייעת עד השעה 3:30, ההורים משלמים את שכר הצהרון משעה 2:00.
<ישראל אסף: זאת אומרת אנחנו משלמים פעמים, אז יש לכם כבר דרך איך לחתוך עלויות.
<ישראל אסף: דבר ראשון - - -
יעקב מרגי: למה אתה צועק עלינו?
חנין זועבי: הוא כועס.
<ישראל אסף: אני כועס על זה, זה מאד מכעיס.
<ישראל אסף: זה נחמד מאד שכשמגיעים לכנסת הרשויות המקומיות הופכות להיות שק חבטות, אבל אני אומר רגע, יש גם ממשלה, היא הריבון.
<ישראל אסף: זה מתחיל בממשלה, אם הממשלה לצורך העניין, קרי שר החינוך יבוא לרשויות המקומיות ויגיד להם, חברים, אני משלם לכם 75% עד לשעה 2:00, אתם רוצים לממן לסייעת שתשב בבית משעה 2:00 עד 3:30 ואתם תממנו את זה?
<ישראל אסף: אין בעיה, אבל לא על חשבוני.
<ישראל אסף: אז פעם ראשונה, אנחנו משלמים את הסייעות פעמיים, הרשויות משלימות 25%, אבל הן עושות את זה כי הן מפחדות מההסתדרות, אבל אם ישימו את הדבר הזה על השולחן, הסייעות של הבוקר יושבות משעה 2:00 עד 3:30 במקרה הטוב בגן ולא משתתפות בתפעול של הגן, במקרה הרע הן הולכות הביתה.
<ישראל אסף: זה דבר שלא יכול להמשיך.
<ישראל אסף: אין שום מגזר שמקבל כסף על לשבת בבית, זה פעם ראשונה, יש איפה להביא את הכסף הזה.
<ישראל אסף: פעם שנייה, 2011, מחאה החברתית, מיליון איש ברחובות, צהרונים איכותיים לא קרו מאז.
<ישראל אסף: דיברו על צהרונים איכותיים, דיברו על להגיע ל- 2.5 מיליארד שקל, לא הגיע לשם.
<ישראל אסף: חינוך חינם - - -
חנין זועבי: אבל להיפך, ברשותך, ברשותך, יש בעיה של הבדלים דרמתיים בין הצהרונים מבחינת האיכות.
<ישראל אסף: אני אגיע לשם.
חנין זועבי: שזה גם מגדיל את הפער בהישגים הלימודיים.
<ישראל אסף: חברת הכנסת זועבי, אני אגיע לשם, תכף אני אגיע לשם.
<ישראל אסף: אני אגיע לשם ואני גם אגע בחברה הערבית, שיש לי הרבה מה להגיד על הנושא הזה.
<ישראל אסף: חינוך חינם מגיל 3 אין.
<ישראל אסף: זה דבר ראשון.
<ישראל אסף: דיברו על חינוך חינם מגיל 3, אין, זה עולה כסף, זה דבר ראשון.
<ישראל אסף: רפורמת - - - נעשתה בחיפזון ויש בה הרבה ליקויים, אין סייעת ביום שישי, הם לוקחים אותם למחליפות, יש הרבה, כל מיני דברים שקרו - - -
יעקב מרגי: צהרון, ישראל, תתמקד עכשיו בצהרון.
<ישראל אסף: אני אגיע לשם,
יעקב מרגי: תציע, מה הצעתך?
<ישראל אסף: אני מגיע לשם,
יעקב מרגי: - - - אנחנו מכירים.
<ישראל אסף: זה הדבר המשני, זה ובית הספר של החופש הגדול זה הדבר המשני אחרי חוק חינוך חינם מגיל 3 שהוא תוצאה של המחאה החברתית ב- 2011.
<ישראל אסף: הממשלה דיברה אז על תקצוב של 830 מיליון אחרי הוועדה לצורך צהרונים מוזלים ואשכולות 1-3 ודיברו שתוך 5 שנים זה יגיע ל- 2.5 מיליארד.
<ישראל אסף: אז נכון, אנחנו מסכימים ההורים, במיוחד עם חבר הכנסת טרכטנברג שרואה למרחוק ואומר לא חוק יוח"א, יום לימודים מלא עד 4 זה מה שצריך להיות, אבל עד אז בואו תתנו מענה עכשווי.
<ישראל אסף: המענה העכשווי הזה היה, הממשלה החליטה עליו, על ההגדלה של התקציב ל- 2.5 מיליארד שקל, ובמקום להרחיב ל- 2.5 מיליארד שקל מה שהממשלה עשתה, חברת הכנסת זועבי, ובמגזר הערבי לצורך העניין נכון לעכשיו, אין מנטליות של צהרונים, אין, וכתוצאה מזה - - -
חנין זועבי: זה לא זה, תעזוב - - -
<ישראל אסף: רגע רגע, תני לי לסיים.
חנין זועבי: תעזוב את העניין של המנטליות, חבל.
יעקב מרגי: ישראל, ישראל, תעצור רגע.
חנין זועבי: חבל שאתה הולך לשם.
יעקב מרגי: ישראל, רגע.
חנין זועבי: זה לא המנטליות.
חנין זועבי: המנטליות, לא שולחים לצהרונים בגלל הם לא יכולים לשלם.
חנין זועבי: זה לא ענין של מנטליות, חבל לך ללכת לשם.
יעקב מרגי: ישראל, חבל לך ללכת לשם.
<ישראל אסף: יש בעיות - - -
<קריאה: חברים, במגזר הערבי יש יוח"א - - - מתחת לאשכול - - - הם לא משתמשים - - - לבדוק.
חנין זועבי: אל תבחר בתפיסה הזאת.
חנין זועבי: בלי עליונות ובלי מנטליות - - -
חנין זועבי: אין לנו רגשי נחיתות, בלי המושג מנטליות.
יעקב מרגי: טוב, שמענו אותך.
יעקב מרגי: שמענו את המחאה.
חנין זועבי: יש לנו מנטליות די גבוהה - - -
יעקב מרגי: ישראל, אתה מוכן לשתוק?
חנין זועבי: - - - או מלמעלה.
יעקב מרגי: חנין, תקשיבי - - -
חנין זועבי: או מגובה עיניים או מלמעלה, אל תגיד מנטליות.
יעקב מרגי: חנין, לא צריך עכשיו לנהל עכשיו נאום חוצב להבות על - - -
חנין זועבי: לא, לא חוצב להבות.
יעקב מרגי: זהו, נגמר.
<ישראל אסף: אני לא רוצה לחזור, אני רוצה להסביר כי עצרת אותי באמצע.
חנין זועבי: אה, לא הבנתי אותך.
<ישראל אסף: אני אסביר ואת תביני.
<ישראל אסף: לצורך העניין - - -
יעקב מרגי: ישראל, אני לא אתן לך רשות דיבור אם אתה עונה לה, אתה עוצר, נקודה.
<ישראל אסף: אני אמשיך - - -
יעקב מרגי: דבר איתי.
<ישראל אסף: אני אמשיך, נתנו 830 מיליון שקל לאשכולות 1-3, אשכולות 1-3 מורכבים ברובם מחרדים וערבים.
<ישראל אסף: חשבו שבמאה אחוז זה מספיק לכולם, אבל מה?
<ישראל אסף: לא משתמשים בכסף, זה מה שהתכוונתי לומר.
<ישראל אסף: לא מנצלים את הכסף והמחיר של הצהרון שמה 40 שקל לחודש.
<ישראל אסף: 40 שקל לחודש ולא משתמשים בתקציב, ואז מה שקרה - - -
יעקב מרגי: בוא, תגיד לי, תעצור פה, תעצור פה, אתה רוצה עכשיו לתת לי הרצאה?
מירב בן ארי: הוא צודק - - - אף אחד מהם לא ישב באוהל במחאה החברתית, עם כל הכבוד, ועדת טרכטנברג בסוף נתנה את הצהרונים ל 1-3, מי קיבל?
מירב בן ארי: אני הייתי רואה את הרשימה - - -
יעקב מרגי: סליחה, סליחה, חברת הכנסת, נקודה.
מירב בן ארי: הוא צודק במאה אחוז אבל - - -
יעקב מרגי: חנין, חנין, אני עוצר את הדיון.
יעקב מרגי: חברי כנסת - - - ישראל, אתה מבין?
יעקב מרגי: חשבתי שברוב תבונתך וניסיונך תבוא ותגיד לי, תקשיב אתה לא מחדש לי כלום ולא מחדש כלום ולא תורם לדיון כלום.
יעקב מרגי: יש, סליחה - - -
<ישראל אסף: יש לזה פתרון - - -
יעקב מרגי: סליחה, תחלוק עלי בחוץ לא כאן, אני מנהל את הדיון ותקשיב טוב טוב.
יעקב מרגי: הדיון כרגע הוא, סליחה - --
מירב בן ארי: יש פה הרבה דברי טעם - - -
יעקב מרגי: דברי טעם שיאמר - - -
<ישראל אסף: לסיים משפט רק.
יעקב מרגי: ישראל, אני אומר לך - - -
<ישראל אסף: סתם, הלכתם למריבה עכשיו.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, סליחה, הדיון כרגע זה לא הרשויות.
יעקב מרגי: אתה לא מפריע לי, אתה לא מפריע, הדיון כרגע, מירב, את מפריעה לי, הדיון כרגע זה לא מה עושות הרשויות האלו והאלו בתקציב, הדיון הוא כרגע, זו הסוגיה, אמרתי את זה בהתחלה וזה שבאת מאוחר ואתה יושב לי פה איזה - - - ומצלמה זה לא אומר כלום.
יעקב מרגי: אל תבוא לי ואל תרצה לי על צהרונים, לא צריך את ההרצאה שלך על צהרונים, כולם יודעים את המציאות.
יעקב מרגי: אנחנו באנו לקראת הסדרה של דבר לא מוגדר.
יעקב מרגי: סליחה, ההרצאה שלך היתה מיותרת עד לרגע זה, עד לרגע זה לא תרמת כלום לדיון.
יעקב מרגי: עכשיו זה שאמרת למה, אתה רוצה להסביר לי למה לא ניצלו?
יעקב מרגי: תודה רבה, זה לא הפורום, זה לא השולחן.
יעקב מרגי: אני מבקש ממך לסכם את הדברים שלך בדבר אחד.
<ישראל אסף: במילה אחת.
יעקב מרגי: מה ההצעה שלך - --
<ישראל אסף: ההצעה פשוטה - - -
יעקב מרגי: רגע, להסדרה.
<ישראל אסף: הצעה פשוטה, לקחת את הכסף הזה שלא ניצלו ולהוריד אותו כל פעם בקיצוץ הרוחבי שעושים במשרד החינוך, לקחת את הכסף הזה ולתת אותו לכל האשכולות לפי מדרג הכנסה - - -
יעקב מרגי: לא יכולת להגיד את זה בהתחלה?
<ישראל אסף: אבל עצרו אותך.
יעקב מרגי: עצרו אותך.