GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דניאלה שופן: יש את המלחמות היהודים בין החינוך - - -
יעקב מרגי: רגע, שאני אבין, לפני המלחמות - - -
יעקב מרגי: למה השנה לא עמדה לו הזכות?
<דניאלה שופן: כי השנה הורים לא ביקשו להירשם.
<דניאלה שופן: היו שתי משפחות שביקשו להירשם שם, אחת מהר שמואל ועוד אחת ממשאב.
<דניאלה שופן: שתי משפחות בלבד פנו להירשם, הסברנו להם שכרגע לא פתחנו עדיין את הנוהל, אנחנו פתחנו כרגע לשנה הבאה את הנוהל.
<דניאלה שופן: פתיחת אזורי בית ספר, נמצא בית ספר על אזורי, כלומר כל ילד בגבעת זאב, הוא נמצא במבנה חדש, אין לנו שום בעיה של מקום, יכול להיקלט, שייגש להירשם בבית ספר.
יעקב מרגי: זה לפרוטוקול, חג משמעית.
<דניאלה שופן: חד משמעית, אין שום בעיה.
יעקב מרגי: מה עלה בגורלן של אותן משפחות שכן ביקשו?
<דניאלה שופן: שתי משפחות, היתה בעיה, היתה לנו שיחה עם החינוך העצמאי והבהרנו להם בשיחה ובישיבה לפני חודש ויוסי, כחבר מועצה, היה שם ואנחנו ביקשנו מהם לקלוט את החינוך העצמאי לחינוך - - -
יעקב מרגי: את לא צריכה לבקש.
יעקב מרגי: את צריכה לשבץ.
<דניאלה שופן: כרשות אני צריכה לדרוש.
יעקב מרגי: לא, כרשות את קובעת, את משבצת.
<דניאלה שופן: כן, אבל הנקודה היא שאתה לא יכול לפתוח באמצע שנה כשהמערכת זה - - -
יעקב מרגי: אבל גברתי, כרגע אמרת, אמרת וקיבעת את זה.
<דניאלה שופן: כן, משנה הבאה.
יעקב מרגי: שזה רישום אזורי.
<דניאלה שופן: נכון.
יעקב מרגי: אין שום סיבה שגם השנה לא.
<דניאלה שופן: אפשר לבדוק את זה.
יעקב מרגי: אין שום סיבה שהשנה זה לא יתבצע.
<דניאלה שופן: אנחנו נוכל לבדוק את זה.
יעקב מרגי: עומדת לך החובה, לא זכות.
יעקב מרגי: החובה, לא זכות לשבץ את הלמידות האלה.
<דניאלה שופן: אפשר, שיבואו להירשם ונבדוק את הנושא לגופו של ענין, כי זה לא - - -
יעקב מרגי: כרגע, לגבי החזר הנסיעות לאותן המשפחות שנאלצות להסיע את הילדים שלהם לירושלים.
<דניאלה שופן: כמו שאני אמרתי, לכלל הילדים בגבעת זאב שנוסעים לירושלים, אצלי בתי הספר היסודי זה עד כיתה ו', הממ"ד, ולגבי הממלכתי זה עד כיתה ט'.
<דניאלה שופן: משרד החינוך מממן 50% מעלות ההסעה, אין לי שום בעיה, ברגע שמשרד החינוך יממן גם לילדים האלה את ה- 50% של ההסעה, אני אשמח לתת להם את ההסעה.
<דניאלה שופן: המוכר שאינו רשמי, אני לא מקבלת שום הסעות מבחינת המוסדות כי זה עובר למוכר שאינו רשמי.
<דניאלה שופן: ברגע שאני אקבל את הכסף, מבחינתי, כמו שאר ילדי גבעת זאב הם יקבלו את ההסעות בצורה מסודרת.
<דניאלה שופן: הם ממלאים טפסים ומקבלים את ההסעות.
<רוזה שוש איפרגן: התלמידים האלה, עד - - -
<רוזה שוש איפרגן: התלמידים האלה עד השנה - - -
<רוזה שוש איפרגן: סליחה?
יעקב מרגי: תציגי את עצמך לפרוטוקול ולצופים בבית.
<רוזה שוש איפרגן: סגנית מנהל אגף במחוז החרדי.
<רוזה שוש איפרגן: עד השנה התלמידים האלה הוסעו על ידי החינוך העצמאי משיקולים כאלה ואחרים, כולל רצון ההורים לצאת את גבעת זאב וללמוד באמת בשלוש השכונות ברמות.
<רוזה שוש איפרגן: גם השנה, אמנם חינוך עצמאי, מבדיקה שאנחנו עשינו, הודיע להם שהשנה הוא לא יסיע אותם, אבל השתתפות בהוצאות נסיעה הם יקבלו כדת וכדין, כי התלמידים האלה, על פי המנגנון של הבדיקה של משרד החינוך והקריטריונים שלו - - -
יעקב מרגי: זכאים.
<רוזה שוש איפרגן: זכאים להשתתפות בהוצאות נסיעה.
יעקב מרגי: מי, על מי חלה החובה לממן?
<רוזה שוש איפרגן: על מי חלה?
יעקב מרגי: החובה לממן את הוצאות הנסיעה.
<רוזה שוש איפרגן: אנחנו מעבירים השתתפות.
יעקב מרגי: מלאה?
<רוזה שוש איפרגן: לא.
<רוזה שוש איפרגן: שזה יוצא סדר גודל של 70%-80%, משהו כזה.
<רוזה שוש איפרגן: לחינוך העצמאי, כבעלות.
<רוזה שוש איפרגן: חינוך עצמאי, בין אם הוא מסיע אותם או לא מסיע אותם - - -
<רוזה שוש איפרגן: חובתו להעביר את הכסף למשפחות, למשפחות הילדים הזכאים.
<רוזה שוש איפרגן: וכאן אני פונה לחברתי מהמועצה, יש דלתא בין העלות הריאלית לבין השתתפות משרד החינוך ולכאן נכנס באמת - - -
יעקב מרגי: החלק של הרשות המקומית.
<רוזה שוש איפרגן: נכון.
יעקב מרגי: כן, אבל בדיוק לפני כשנה היה כאן דיון בוועדה על משבר ההסעות בחינוך העצמאי, והובררה לנו תמונה מאד בעייתית שאתם, מבחינת ההערכות, בדרך כלל נערכים לכל סידור ההסעות וברור למה, בסביבות דצמבר ונותנים את זה רטרואקטיבית מספטמבר.
יעקב מרגי: היו מקומות שהחינוך העצמאי לא ביצע את ההסעות האלה בגלל שעדיין לא קיבל ושאלתי את המשרד, תאמר לי, הסעות שלא בוצעו, תשלמו עליהם?
יעקב מרגי: אמרו לי "כן", למרות שהם לא ביצעו אותם.
יעקב מרגי: ואז קראתי פה, בצעד חסר תקדים, לא להעביר את כספי ההסעות לחינוך העצמאי בגלל אותו משבר, בגלל אותה נקודת משבר.
יעקב מרגי: זה שמשרד החינוך אומר לי שאנחנו מעבירים והם צריכים להעביר, אני נכנס לאותו תסריט של פיקוח ובקשה של המשרד על כל מה שקורה.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת חד משמעית, כרגע, האם החינוך העצמאי מעביר את הכספים האלה להורים או לא מעביר, בין אם זה חלקם ונבדוק את החובה של הרשות המקומית.
יעקב מרגי: כרגע השאלה, אנחנו יודעים, אנחנו כבר בחודש דצמבר.
יעקב מרגי: אנחנו בדצמבר, ספטמבר, אוקטובר, נובמבר התלמידות האלה צועקות, ההורים שלהם צועקים כבר שלושה חודשים.
יעקב מרגי: לא נותנים לנו.
יעקב מרגי: אני כופר בקטע שרק שתי משפחות, אני קיבלתי תלונות במפורש, אני אומר לכם חד משמעית, לא מאפשרים רישום של תושבות ותושבי, תלמידות מגבעת זאב באגן האיילות, זה לא אחת ולא שתיים.
יעקב מרגי: זה לא אחת ולא שתיים.
<דניאלה שופן: יש רשימה של 51, אני יודעת.
יעקב מרגי: לא אפשרתם זאת, לא ביצעתם את חובת
יעקב מרגי: כם כרשות מקומית לשבץ.
יעקב מרגי: לא תפתחו, סליחה, אתם רשות חינוך, מבחינתי אתם משרד החינוך, זה שמשרד החינוך לא עושה את העבודה שלו, יש לנו את הדרכים לטפל בזה, אבל גם כלפיכם יש את החובה.
יעקב מרגי: אתם רשות חינוך מקומית, אתם הייתם צריכים לדאוג קודם כל, בראש וראשונה, לא לעסקנים, לא למנהלי בתי הספר, קודם כל לתלמידות.
יעקב מרגי: זה שהתלמידות נאלצות כל בוקר, בקיץ, חורף, סתיו, אביב, לנסוע לשכונות מרוחקות בירושלים זה לא פריווילגיה.
<רוזה שוש איפרגן: שכונת רמות היא באותו מרחק של אגן האיילות.
יעקב מרגי: לא מעניין אותי, עומדת לה הזכות, עומדת הזכות לתלמידה כמו כל תלמידה אחרת בכל זרם חינוך אחר.
<רוזה שוש איפרגן: היינו שמחים שזה היה קורה - - -
יעקב מרגי: עכשיו, משרד החינוך, אני רוצה תשובות מהדיון הזה.
יעקב מרגי: אני אבקש לדעת, אם זה תוך כדי דיון או מיד אחרי הדיון בכתב, תשובה בכתב, האם ההורים האלה מקבלים את ההחזר היחסי מהחינוך העצמאי?
<רוזה שוש איפרגן: מבדיקה שאנחנו ערכנו מול החינוך העצמאי טוען החינוך העצמאי שהם לא נמצאים ברשימת הילדים.
<רוזה שוש איפרגן: מבחינתו הילדים האלה זכאים וחינוך עצמאי אכן צריך להעביר להם את ההשתתפות.
יעקב מרגי: מה אנחנו נעשה ככנסת?
יעקב מרגי: נחכה שמילה מול מילה?
יעקב מרגי: את מבינה שאת נותנת לי תשובה חלקית.
יעקב מרגי: ייעוץ משפטי, יש לך מה לומר בקטע הזה?
<לירן שפיגל: מבחינת נושא של מימון הסעות, למדינה אין חובה לממן הסעות, אבל המדינה כן משתתפת ב - - -
יעקב מרגי: אנחנו נמליץ על המדינה לפרס ישראל ביום העצמאות.
יעקב מרגי: עכשיו המדינה מממנת, השאלה מי אמור לפקח שאכן הכספים האלה מגיעים להורים, אני?
<לירן שפיגל: ככל שהכספים אכן עברו - - -
יעקב מרגי: ההורים צריכים לטרטר בין הגופים?
<לירן שפיגל: לא, ההורים לא צריכים,
יעקב מרגי: יושבים פה צמרת של משרד החינוך, לא נותנים, לא מספקים תשובות.
יעקב מרגי: התשובה צריכה להיות אחת ויחידה, זה שלא נעשה לא נעשה, בסדר?
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו בדיון, אני לא שומע את זה מכם.
יעקב מרגי: אני צריך לשמוע שיש לכם פיקוח ובקשה, הולכים לבדוק את זה ואם כן, יש לכם את הכלים לעשות את הסנקציות לגופים, לבעלויות שלא מעבירות את הכספים להורים.
יעקב מרגי: היו לכם כמה דוגמאות שעשיתם זאת.
יעקב מרגי: רשות מקומית, מה קורא עם הדלתא?
<דניאלה שופן: הדלתא משולמת תמיד, ברגע שאנחנו מקבלים את הכספים ממשרד החינוך אנחנו משלמים להורים, שלוש פעמים בשנה, העברה חשבונית מסודרת עם האישורים.
<דניאלה שופן: אם החינוך יעבירו במקום לחינוך העצמאי, כמו שמעבירים אלינו את הכספים של הבנות האלה, אנחנו נשלם, לא יהיה שום בעיה.
<דניאלה שופן: כמו שאנחנו מקבלים לגבי כל שאר הילדים של החינוך הציבורי, אותו דבר.
יעקב מרגי: משרד החינוך, אתם יכולים להציע לי פתרון?
<לירן שפיגל: מה שהגברת איפרגן עכשיו אמרה לי, היא ביקשה את הרשימה, שהחינוך העצמאי יעביר בדיוק את הרשימות של אותם תלמידים שהם זכאים כדי לבדוק מדוע התלמידות הספציפיות האלה נעדרות מהרשימה.
<לירן שפיגל: ככל שהן נעדרות מהרשימה והן זכאיות, אנחנו נפנה לחינוך העצמאי ונבקש שיכללו אותן ברשימה כדי שאנחנו נוכל גם להעביר תקציב בהתאם.
<לירן שפיגל: אנחנו לא נוכל להעביר תקציב - - -
יעקב מרגי: נתתי לכם שהות של שלושה חודשים, ספטמבר, אוקטובר, נובמבר, אנחנו עוד מעט תחילת דצמבר.
יעקב מרגי: אתה אומר לי עכשיו "נבדוק"?
יעקב מרגי: יש את הפרוצדורה להעברת הכספים להורים באמצעות הבעלויות, אם זה הרשתות או זה.
יעקב מרגי: הם לא יכולים להעביר לך, פעם היה הסדר דרך הרשויות, הם ביקשו לעשות את זה דרך, וסיבתם עימם.
יעקב מרגי: אני מבקש לדעת בשני מסלולים, מבקש פתרון בשני מסלולים.
יעקב מרגי: א', מה עושים כדי שהחינוך העצמאי יעביר להורים את העלות של ההסעה, ומה הדרך שהרשות המקומית תעביר את הדלתא שלה לאותם הורים?
יעקב מרגי: הם לא ייפלו בין הכיסאות.
יעקב מרגי: אם אין לכם דרך לממן את ההסעות, הדרך המתבקשת ביותר שבשבוע הבא אנחנו מביאים את כל הבנות האלה לאגן האיילות ונייצר בעיה נוספת על ירושלים ועל בית שמש ועל אלעד ועל כל הערים שהבנות עדיין יושבות בבית.
יעקב מרגי: אני לא מבין למה דיון כזה צריך להתקיים בכלל.
יעקב מרגי: שוש, כן, מה את אומרת לי?
יעקב מרגי: את מבינה שדבר כזה יכול להיגמר בפניית ציבור רגילה, לא בדיון של ועדה, אבל לא הותרתם לנו ברירה.
יעקב מרגי: לא הותרתם לנו ברירה, כי מה לעשות?
יעקב מרגי: ההורים הלכו בסבך הזה, הלכו לאיבוד בסבך הזה, הן זועקות כל יום "מה איתנו?", "מה איתנו?" "מה איתנו?
יעקב מרגי: " הרגשתי כבר שאני פושע כלפי אזרחים שפונים לוועדה.
יעקב מרגי: אנחנו חוזרים על זה ואני אומר את זה בצער, יש אגפים במשרד החינוך שמחכים לפניות ציבור כדי לפתור בעיות.
יעקב מרגי: הצלחנו באגף מסוים ואמרתי שאני לא רוצה לשמוע, כל מי שיש לו בעיה שיפנה אלי.
יעקב מרגי: לא, התפקיד הוא לנהל, לנהל שדברים כאלה לא יקרו.
יעקב מרגי: וידעתם, גבעת זאב, ידעתם, אתם לא יכולים, אני פניתי למחוז כמה פעמים בנושא גבעת זאב.
יעקב מרגי: אז אני עכשיו צריך לאתר את הבנות ועכשיו לייצר פתרון?
יעקב מרגי: זה ההתייחסות?
יעקב מרגי: זו ההתייחסות?
יעקב מרגי: אתה רוצה לומר משהו, מלכיאל?
מיכאל מלכיאלי: ברשותך, אדוני היושב ראש, אני חושב שהשאלה היא אחרת.
מיכאל מלכיאלי: ההורים לא מחפשים הסעות, הם לא רוצים הסעות, הם רוצים שיבוץ בתוך גבעת זאב והעיריה היא זו שאומרת להם "אני לא מסוגלת לשבץ אתכם".
יעקב מרגי: כן, אמרנו זאת בהתחלה.
<דניאלה שופן: ענינו על זה, על הנושא הזה ענינו.
יעקב מרגי: לא עניתם, אני הבהרתי, הפניתי את תשומת ליבך.
<דניאלה שופן: לא, אנחנו כבר מראש אמרנו את זה שאנחנו, מבחינת הרשות, פתחנו את אזור הרישום לגבי בית הספר כי הוא היה מקומי על פי הרישום ובשנה הבאה הם יוכלו להירשם בצורה מסודרת.
יעקב מרגי: ועדיין תמהנו למה זה לא התבצע השנה.
מיכאל מלכיאלי: בשנה הבאה גבעת זאב הישנה והחדשה זה אותו אזור רישום?
<דניאלה שופן: זה יהיה, זה פתיחת אזור - - -
יעקב מרגי: בית ספר אזורי.
<דניאלה שופן: מה שקורה כרגע, הבית ספר - - -
יעקב מרגי: יש הורים שהיו מוכנים לעבור כבר השנה?
<קריאה: לא, לא מאמין.
יעקב מרגי: אז לא, אוקיי.
יעקב מרגי: אז אני לא מחפש צרות בכח.
יעקב מרגי: משרד החינוך, עוד התייחסויות?
<רוזה שוש איפרגן: השאלה היא, המפקחת מעירה שבעצם מבדיקה שהיא עשתה, ההורים לא מעוניינים ללמוד באגן האיילות.
יעקב מרגי: עברנו את המשוכה הזו.
<רוזה שוש איפרגן: הם יוצאים החוצה מבחירה.
יעקב מרגי: ברגע שאת אומרת לי שהילדות האלה זכאיות להסעות, זכאיות להחזר הסעה, אני מבקש שהפרוצדורה הזו תתקיים.
יעקב מרגי: כי אתם מעבירים, המדינה מעבירה את החלק היחסי, אני מבקש לדעת למה ההורים האלה נושאים על גבם או על כתפם או כל מה שתאמרי את עלות ההסעה של הילדות.
יעקב מרגי: ואני אומר לך חד משמעית שרובם ככולם, השנה רצו ללמוד, יכול להיות שיש יוצאים מן הכלל, רצו ללמוד בגבעת זאב ואני אומר לך את זה מידיעה.
יעקב מרגי: קיבלתי, נאמרה להם הנחיה חד משמעית והיא לא הכחישה זאת, דניאלה לא הכחישה זאת, הנחיה שהשנה לא יוכלו להירשם - - -
<רוזה שוש איפרגן: שנה הבאה.
יעקב מרגי: היא אמרה את זה, כמה פעמים.
יעקב מרגי: מתוך ההן את שומעת את הלאו, אין מה לעשות.
יעקב מרגי: אני רוצה לסכם את הדיון, הוא קצר, הוא ברור, זה לא דיון שצריך למרוח אותו.
יעקב מרגי: אני אסכם את הדיון.
יעקב מרגי: קודם כל, הוועדה רואה בצער את העובדה שתלמידות תושבות גבעת זאב נאלצות ללמוד מחוץ ליישוב שלהן בגלל סירוב בית הספר לרשום אותן.
יעקב מרגי: הוועדה תעקוב אחר ביצוע הבטחת הרשות המקומית שבשנה הבאה אזור הרישום יהיה גבעת זאב.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל ממשרד החינוך את רשימת התלמידות הזכאיות להחזר הוצאות ומה ייעשה כדי שההורים יקבלו את החלק היחסי מהחינוך עצמאי.
יעקב מרגי: דבר שלישי, אני מבקש ליצור פרוצדורה מנהלית שהרשות המקומית תוכל לשלם את החלק היחסי החסר בעלות ההסעה, כפי שכל תלמיד נהנה מזה כשהוא לא נאלץ לעשות את הסללום הזה שעושים פה עם התלמידות החרדיות.
יעקב מרגי: הבקשות שלי ברורות?
יעקב מרגי: כמה זמן את רוצה?
<רוזה שוש איפרגן: מבחינתי אני אחזור לחינוך העצמאי עוד היום.
יעקב מרגי: עוד היום.
יעקב מרגי: אני מתי אקבל תשובות?
יעקב מרגי: הוועדה, מתי תקבל תשובות?
יעקב מרגי: שבוע, שבועיים?
<רוזה שוש איפרגן: מספר ימים, כן.
יעקב מרגי: הוועדה תקבל תשובות ממשרד החינוך תוך שבועיים מיום זה.
יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, זאת ועדת התרבות והספורט של הכנסת, כ"ט בנובמבר 2016, למי ששכח, לא שם לב, זה כ"ח בחשוון, יום הולדתי העברי.
יעקב מרגי: הנושא, התאמת חופשות במוסדות החינוך לחופשות במשק, לציון יום המשפחה.
יעקב מרגי: רבותיי, אמנם הכותרת היא מאד בומבסטית, אבל היא נוגעת בכל אחד ואחד מהמשפחות במדינת ישראל ואני שמח שהכנסת קבעה יום מיוחד ואני שמח שחברתי, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, מובילה את היום הזה, היא מחויבת לנושא הזה של החופשות, התאמת חופשות אנחנו מדברים, עוסקים בוועדת חינוך אז אנחנו נתמקד בסוגיות שקשורות, נושקות במערכת החינוך והמשפחה בישראל.
יעקב מרגי: אם אני לא טועה אתמול הייתה כתבה שעסקה בסוגיית שיעורי הבית, על נחיצותם, הייתה כתבה על נחיצותם.
יעקב מרגי: אם במשפחה הישראלית עסקינן אז אתמול הייתה כתבה סביב שיעורי הבית והדעות היו חלוקות אם נחיצותם, אם כן או לא, אבל מה שעלה בכתבה הזו, שיש משפחות ששיעורי הבית זה המשימה העיקרית של שעות אחרי הצהרים שלהם ואם אנחנו מדברים על מערכת החינוך וחיי המשפחה בישראל, אז אי אפשר שלא לחשוב או לא לדון באורך יום הלימודים אל מול אורך יום העבודה ואי אפשר שלא לדבר על התאמת החופשות השנתיות במערכת החינוך לעומת החופשות וימי העבודה של ההורים והמשפחה ואי אפשר שלא לזכור שעד לפני זמן קצר, בהגדרה של החוק או התקנות, אם אני לא טועה, של מעונות היום, שגם הם נולדו מצורך של המשפחה הישראלית.
יעקב מרגי: היה כתוב, ואל תיפלו מהכיסאות, שבו טוב, הייתה הגדרה של אחת המטרות "אחסון ילדים".
יעקב מרגי: ככה זה היה כתוב, אחסון ילדים.
יעקב מרגי: אמנם זה השתנה, אני מקווה שזה כבר ירד, אבל מעונות היום כבר לא יעד לאחסון ילדים, הם הפכו להיות מסגרות חינוכיות לכל דבר ועניין, ויש לנו אפילו את החלום, שנגשים אותו בקרוב, שהם יהיו תחת חסותו של משרד החינוך ולא משרד ממשלתי כזה או אחר.
יעקב מרגי: ואי אפשר שלא לדבר על יוזמות שגם המדינה וגם משרד החינוך, מכח זה של ההתאמות אל מול צרכי המשפחה הישראלית, חוקק יום לימודים ארוך שאנחנו נדרשים לו כל שנה בחוק ההסדרים, לדחות את יישומו, בגלל אילוצי תקציב.
יעקב מרגי: מי שיודע, יום לימודים ארוך, יום חינוך ארוך, יוח"א, מיושם בצו חלקי על ידי שר החינוך, כולנו תקווה שהאילוץ התקציבי לא יהיה אילוץ ונוכל ליישם יום חינוך ארוך לא רק באשכולות מסוימים, אלא לכל שדרה של החברה בישראל.
יעקב מרגי: ונגעתי ככה בנקודות ועוד לא דיברנו על בית הספר של החופש הגדול, עוד לא דיברנו על משבר הצהרונים, נקרא לו העב"ם, עצם בלתי מזוהה שכל אחד עושה אותו בגלל - - - אני לא יודע אם אף רשות מקומית, אני לא בא בשיפוטיות כיו"ר ועדה, פשוט לא הגדירו.
יעקב מרגי: היה צורך, הומצאו הצהרונים, אף אחד לא הגדיר מה זה צהרון, מה צריך, איזה תוכן לצקת לתוכו, כמה זה עולה, לתמחר, לקבוע סל מינימלי.
יעקב מרגי: אז אנחנו מדברים על צרכי המשפחה הישראלית ואני חושב שזה יום חשוב ואני קורא מכאן, לסיכום, אני חושב שהגיע הזמן, וכאן, איילת, את חייבת להוביל בקטע הזה, לשלב ידיים, גם ארגוני המורים, הנהגת המורים אם אפשר, אני קורא להם לשלב ידיים ולשבת סביב שולחן עגול, להתאים את צרכי המשפחה הישראלית למערך החופשות ומסגרות העבודה.
יעקב מרגי: עומדת להם הזכות לשמור על הסכמים, אבל יש חלופות, הוצעו מספר חלופות, וכאן המקום להודות לעומק, שהכין לנו מסמך מאד מקצועי, מאד מפורט, על חלופות, חלופות.
יעקב מרגי: אחת החלופות על רגל אחת, בלי איך אומרים, אנחנו לא באים לדון על עוד יום או פחות יותר, אבל שינוי מהותי שיכול להיות, לא יודע אם זה נכון, צריך לדון, אולי נוותר על יום לימודים ביום שישי ובתמורה לאותם ימים יחזירו לנו המורים בחופשת הקיץ?
יעקב מרגי: וזה רק אחת מהדרכים.
יעקב מרגי: אז אין ספק שאם צרכי המשפחה הישראלית מתנגשים מול הצרכים של מערכת החינוך, החשש שלי שצרכי המשפחה הישראלית יגברו, החזקים כלכלית ימצאו להם חלופות ושוב נמצא את עצמנו מעצימים פערים ומנציחים אותם.
יעקב מרגי: אז, איילת, זו משימה לא קטנה על כתפיך, אנחנו כאן לשירותך ולעזרתך, בבקשה, גברתי.
יעקב מרגי: אולי הארכתי אבל הייתי חייב לומר את אשר על ליבי.
איילת נחמיאס ורבין: אני תמיד אוהבת לבוא לוועדת החינוך ברשותך, חבר הכנסת מרגי ואני רוצה להודות לך וליהודית, מנהלת הוועדה, על כך שניאותתם ביום המיוחד הזה ובגלל המורכבות, ניאותתם לעשות דיון בשעה כזאת, זה לא מובן מאליו בכנסת, אבל אני מצאתי בחבר הכנסת מרגי שותף מתחילת הדרך, מהרגע שבו אפשר לומר התפוצצתי במליאה, מיד אחרי חופשת הפסח, ודיברתי על, גם אסרו חג של שבועות וגם ל"ג בעומר, פשוט התפוצצתי במליאה ואמרתי "תשמעו, חייבים לקום ולעשות מעשה".
איילת נחמיאס ורבין: אני קודם כל רוצה באמת, זה ככה הוועדה האחרונה של היום המיוחד, אז באמת תודה רבה לכל מי שליווה אותי ביום הזה, לסימונה מורלי, מנכ"ל הרשות למאבק בהתמכרויות של העיר אשדוד, שמנהלת גם "מרכז להורות משמעותית" והם גם - - -
יעקב מרגי: נחשפנו למפעל החשוב הזה בעיריית אשדוד.
איילת נחמיאס ורבין: בדיוק, ואני מאד מאד, באמת, מאד אוהבת את מה שהם עושים שמה, הלוואי ונצליח לשכפל את זה בכל הארץ.
איילת נחמיאס ורבין: הסטודנטיות מהמכללה למינהל, כמו שסיפרתי לך, זה המקום היחיד בארץ שלומדים משפחה לתואר שני, זה באמת לימודים מאד מאד חיוניים.
<יהודית גידלי: בעיריית אשדוד לא מקיימים עבודה ביום שלישי אחר הצהריים, נדמה לי.
איילת נחמיאס ורבין: יש להם כל מיני דברים, יהודית, ואת לא תאמיני מה הם עשו.
איילת נחמיאס ורבין: הייתי אצל יחיאל לסרי לפני שלושה שבועות, את לא תאמיני מה הם עשו באוגוסט, הם פשוט - - -
יעקב מרגי: יחיאל לסרי, ראש עיריית אשדוד.
<יהודית גידלי: וחבר ועדת החינוך לשעבר.
איילת נחמיאס ורבין: נכון, וזה לא להאמין מה הוא עשה באוגוסט לטובת ההורים, כי הוא ידע שהסבים והסבתות נמצאים עם הילדים, אז הוא עשה פעילויות בחינם בעיר, כל יום.
איילת נחמיאס ורבין: זה באמת, באמת, אני אומרת את האמת, זה בכלל לא עניין פוליטי, זה פשוט עניין של איך אנחנו מסתכלים על המשפחה הישראלית המודרנית שבה שני ההורים, בכל מגזר, צריך להוסיף ולומר, מה שלא היה פעם, בכל מגזר עובדים ועובדים קשה.
איילת נחמיאס ורבין: משתדלים להוציא פרנסתם בכבוד ואז הם מגיעים לעוד איזה אסרו חג וצריכים להתהפך ככה, כדי למצוא סידור לילדים.
יעקב מרגי: מי שרוצה היתר לעבוד באסרו חג אני מוכן לכתוב לו אותו, למרות שאינני רב.
איילת נחמיאס ורבין: אז למשל, דיברנו ביננו - - -
יעקב מרגי: במיוחד בחינוך.
איילת נחמיאס ורבין: בדיוק, דיברנו - - -
יעקב מרגי: במיוחד בחינוך, שאני מוכן לקחת על עצמי, שיבוא רב אחד שיחלוק עלי.
איילת נחמיאס ורבין: נכון, ממש.
איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, דיברנו על כך שבזרם החינוך החרדי גם לומדים באסרו חג, גם חופשות, החופש הגדול זה רק בין הזמן, היא מאד מאד קצרה, שלושה שבועות בסך הכל, באמת רואים אנשים.
איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד, יש איזה סוג של שעת כושר ובעניין הזה אני רוצה להזכיר את מי שנמצאת כאן איתי, חברתי יערה ישורון, שמלווה אותי גם בתהליך הזה, היא ופז כהן, יושב ראש הארגון הארצי של הנהגות ההורים, ועדי ההורים הישוביים - - -
יעקב מרגי: הם לא ישנו את השם הזה כדי להתעלל בי.
איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט בדיוק להתעלל בך, להתעלל בי, בכולנו.
יעקב מרגי: אני אתן לך עצה, אני הלכתי בסבך עד שלמדתי מה זה הסתדרות המורים, אני אומר ארגוני המורים, שניהם חוטפים אחד בגלל השני.
איילת נחמיאס ורבין: יפה, אז הם, ארגוני ההורים וארגוני ההורים באמת, יערה ישורון הקימה לפני 8 או 9 שנים את "הורים עובדים לשינוי" ואנחנו באנו וכבר העברנו לשר בנט ולשר כחלון תכנית שבאמת בתמצית אומרת את מה שאתה ציינת, בואו נוריד את ימי השישי, מה שהיה אמור לקרות כבר בסוף שנות ה- 80 כשהמשק עבר ל- 5 ימי עבודה, ואז אנחנו נראה איך אנחנו מייצרים שנה יותר נורמלית.
איילת נחמיאס ורבין: לא במובן של שיגעון אלא התפלגות נורמלית כדי שהורים יוכלו לשרוד, כי הרי אף אחד מאתנו לא יגע כמובן בחגי תשרי ואנחנו לא ניגע בחג הפסח ובחול המועד, אבל השאלה היא מה עושים עם השבוע שקודם לחג הזה.
איילת נחמיאס ורבין: שאלת החופש הגדול כפי שהעלית אותה היא שאלה מוצדקת.
איילת נחמיאס ורבין: לשמחתי, שר החינוך כבר אמר שבשנה הבאה בית הספר של החופש הגדול יקבל עוד, גם כיתות ד' יקבלו בית הספר של החופש הגדול ובואו נאמר את האמת, אם אנחנו לא נפתור את הבעיה עד בערך גיל 12, זה עדיין לא מספיק ולכן אנחנו נדרשים לשאלה הזאת.
איילת נחמיאס ורבין: ואני באמת מודה לכם מקרב לב, על זה שאפשרתם לי דווקא ביום המיוחד לקיים את הדיון בעניין הזה שהייתי אומרת שיש המון המון דברים שמטרידים הורים בישראל, אבל אנחנו צריכים לאט לאט, להוציא ככה את הקוצים מהדג של יום שישי, נכון?
איילת נחמיאס ורבין: כדי שבאמת קוץ קוץ אנחנו נוציא.
יעקב מרגי: היום יש פילה כבר.
איילת נחמיאס ורבין: יש פילה, נכון, אבל אתה יודע אני גיליתי שבפילה גם יש קוצים לפעמים.
איילת נחמיאס ורבין: אז זה בדיוק העניין, זה בדיוק העניין ולכן אנחנו באמת לאט לאט נוציא את זה ואני באמת מודה לכל מי שנמצא כאן.
איילת נחמיאס ורבין: נמצאת כאן גם מיכל גרא מרגליות, חברתי, מנכ"ל שדולת הנשים בישראל.
יעקב מרגי: מישהו אמר לי למה יש לך חוש הומור, אמרתי זה נושאים כאלה ידידותיים, זה פריבילגיה לדון בנושא כזה.
יעקב מרגי: אתם מכירים את זהבי עצבני?
יעקב מרגי: לפעמים הנושאים שמביאים לוועדה הם מתאימים לזהבי עצבני, אז היום יש לי פריבילגיה לדון בזה.
איילת נחמיאס ורבין: האמת היא, תשמע, אני אגיד לך את האמת, אני פשוט חושבת שאנחנו, אני טיפה מותשת, אתה לא רגיל לראות אותי ככה, אני יחסית שקטה, לא, יהודית, נכון?
איילת נחמיאס ורבין: אני פשוט קצת מותשת, גם מהמתח של היום הזה, אבל אני מוכרחה להגיד לך, כשאני נזכרת פתאום שאסרו חג או ל"ג בעומר, אתה צריך לראות אותי, השיער שלי שבדרך כלל נראה כמו וייז הוא ממש נראה כמו וייז בפקקים, בדרך שלנו לירושלים.
יעקב מרגי: אני לא יודע מי הכניס את ל"ג בעומר כחופשה.
יעקב מרגי: אני זוכר כתלמיד, יצאנו, עשינו מחנאות, עשינו משהו במערכת החינוך, יצאנו, משיכות בחבר'ה, הקמנו אוהלים ויצאנו.
איילת נחמיאס ורבין: חבר כנסת מרגי, גילית אבטליון היא מנהלת המרכז להורות המשמעותית באשדוד, היא באמת מתמודדת עם הצמתים האלה של ההורים שמגיעים מיואשים עם הרבה בעיות אבל - - -
יעקב מרגי: אני אתן לכם עצות איך תתמודדו, הגיע הזמן שלא רק המורים יאיימו עלינו בשביתה.
איילת נחמיאס ורבין: אז עכשיו, עשיתי כנס לסבים וסבתות ופעם עשו גם הפגנת סבתות.
איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע שבספרד פעם הסבים והסבתות יצאו לשביתה ברחובות?
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא רוצים לשבות, אנחנו רוצים לעבוד, אז לכן אני רק רוצה לסכם ולומר, שאחרי שאמרנו את כל זה, ותודה לחברתי, חברת הכנסת יעל כהן פארן שהצטרפה אלינו לדיון הזה, כי יש לה שלוש בנות ולי יש שלושה ילדים צעירים, אנחנו בסופו של דבר חייבים להידרש לשאלה הזו.
איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מרגי, כשאנחנו שואלים את עצמנו את שאלת ימי ראשון, סוף שבוע ארוך, שאלה מאד מאד חשובה, כשאנחנו שואלים את השאלה כמה ימי חופשה יש לעובד בישראל, שאלה מאד חשובה, אבל בואו גם נידרש לשאלה הזאת יחד עם ארגוני ההורים, יחד עם ארגוני המורים, זו באמת שעת כושר.
יעקב מרגי: ארגוני ההורים, זה היום שלכם עם מי נתחיל?
יעקב מרגי: פורום ועדי ההורים הישוביים.
<יערה ישורון: אני מייצגת את פורום ועדי ההורים,
יעקב מרגי: כן, ביקשת רשות, לא שכחתי שאתמול ביקשת רשות דיבור ונעלמת.
יעקב מרגי: באחד הדיונים קיבלתי פתק - - -
<יערה ישורון: לא הייתי אתמול.
יעקב מרגי: שלשום או אתמול.
<יערה ישורון: לא, לא הייתי השבוע.
יעקב מרגי: אז מישהו הניח לי פתק.
<יערה ישורון: קודם כל תודה רבה, אני חושבת שזה הישג גדול בכלל לקיים דיון שמוקדש לנושא החופשות.
<יערה ישורון: זה באמת נושא מאד מאד כואב ואנחנו מתמודדים איתו בשנים האחרונות ובאמת עלו כל מיני הצעות על השולחן לאורך השנים.
<יערה ישורון: אני רוצה כרגע להביע את העמדה של פורום ועדי ההורים ושל ארגון הורים לשינוי - - -
יעקב מרגי: תרשו לי לומר תודה גם למי שדואגת לנו לשתייה וגם לסדרנית.
יעקב מרגי: מודים לך ואומרים לך תודה גם על הסדר שאת עושה לנו.
<יערה ישורון: הנושא של חוסר איזון הוא מאד מאד כואב היום להורים והסיבה שאנחנו לא רואים הפגנות של הורים, זה שפשוט הם לא יכולים, או שהם בעבודה או שהם עם הילדים או שהם לא נושמים יותר, לכן מאד קשה לראות את ההתארגנויות האלה מעבר לכל הבעיות האחרות.
<יערה ישורון: כרגע מונחות המון המון הצעות על השולחן, ההצעה של הורים עובדים לשינוי, מאז 8 השנים האחרונות, בגדול, ב- 4 שנים האחרונות הגשנו את ההצעה של מעבר ל- 5 ימים, שזה יוצר איזה שהוא איזון משמעותי, לא זורקים את ימי השישי לפח, אלא משתמשים בהם לקיצור חופשות.
<יערה ישורון: הנושא המרכזי של הדבר הזה הוא לא להביא עוד משאבים לתוך המערכת כי תמיד זה היה הטיעון שאמרו, אין כסף, אין כסף, אוקיי, אז בואו נשתמש במשאבים הקיימים מצד אחד ומצד שני לא לפגוע במורים, לא לפגוע בשכר המורים.
<יערה ישורון: הפוך, זה חשוב להדגיש את זה בכל דיון מחדש, המורים עושים עבודת קודש, הם עובדים מאד קשה - - -
יעקב מרגי: אני כל כך חרד למעמדם - - -
<יערה ישורון: נכון, גם אנחנו.
יעקב מרגי: ולשכרם ולתנאים.
יעקב מרגי: אין לי כל כך מילים כל הזמן למה הם לא באים להיות שותפים לדיונים של ועדת החינוך, לתרום, אי אפשר לבוא לשמוע אותם רק כשמדברים על תנאי שכר ותנאי עבודה.
יעקב מרגי: אני מצפה ואם מישהו יקרא, ייקח את הקריאה הזו שלי, אני כמעט שנתיים, זה שנה שנייה שאני קורא ואני אומר, חבל, הם יכולים לתרום, הם יכולים למנות - - -
<יערה ישורון: לא, אני גם לא רוצה לעשות את זה בלעדיהם.
יעקב מרגי: רגע, רגע, אנחנו אומרים, זה דיון כזה, אם הם לא ישמעו את הקולות וירגישו, לא יתכן שמועצת תלמידים הנוער הארצית, זה תלמידים שמכינים לבגרות, את עצמם לבגרות, תורמים מהימים שלהם, באים מנהריה, מעפולה, יושבים בדיוני הוועדה.
יעקב מרגי: מתוך אחריות לשליחותם ותפקידיהם, הסתדרות המורים, ארגון המורים העל יסודיים, אני לא מבין, מה זה, אם לא בחינוך במה אנחנו דנים?
יעקב מרגי: זה עיצוב פניה של מערכת החינוך ואני מלין על זה ואני מקווה שמישהו ייקח את זה ויעביר את זה ויבינו שאין לי ביקורת אישית, זה לא אישית.
יעקב מרגי: אני זועק לזה, אני רוצה אותם כפרטנר והם לא קיימים בוועדת החינוך.
<יערה ישורון: ומעבר לדבר הזה, אנחנו באמת מאמינים שכל התהליך הזה הוא תהליך הוליסטי של ילדים, הורים ומורים וברגע שכל הגורמים יהיו מרוצים, גם למורים יהיה הרבה יותר טוב, גם למשק יהיה הרבה יותר טוב, כמובן שלילדים, להורים ולמשפחות.
<יערה ישורון: אנחנו כרגע, לפני שנכין איזה שהוא משהו שהוא הצהרה דרמתית, אנחנו רוצים לקרוא באופן מיידי לשלוש פעולות שאנחנו מאמינים שהן אפשריות, ממש מיידית.