GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דן סלייפר: עובר הדרכה ובעצם יודע לשמש אוזן קשבת לתלמידים מתלבטים בתוך המערכת וזה הרעיון.
<דן סלייפר: אני התחלתי עם הנושא הזה בבית הספר שלי, בתיכון בליך.
<דן סלייפר: זה תפס תאוצה.
<דן סלייפר: זה עובד יפה מאד.
<דן סלייפר: כרגע יש לנו מדבקות של מרחב בטוח בכל חדרי היועצות של בית הספר.
<דן סלייפר: אנחנו מדברים על בית ספר של 2,100 תלמידים.
<דן סלייפר: זה בית ספר עצום.
מירב בן ארי: ועד שאתה התחלת לא הייתה פעילות?
מירב בן ארי: מה הייתה הפעילות של הקהילה הגאה בבית הספר?
מירב בן ארי: בייחוד כשאתה בליך, אתה מרכז הארץ.
<דן סלייפר: אז אני אגיד לך.
<דן סלייפר: סליחה שאני אומר וזה יישמע אולי לא מפרגן, אבל חוש"ן היו אצלנו לפני שנתיים, בית הספר לא אהב את הפעילות של חוש"ן – שנתיים שלוש.
<דן סלייפר: החליט לא להזמין את חוש"ן שוב ומאז אין שום דבר שנוגע לקהילה בבית הספר.
<דן סלייפר: אני העליתי את זה בפני גורמים בחוש"ן, אמרתי להם חברה, יש כאן כמה נקודות שצריך פיין-טיונינג כדי להימנע ממצבים כאלה.
<דן סלייפר: אבל בכל מקרה, כן, היה איזה שהוא ואקום.
<דן סלייפר: רציתי להוסיף רק עוד דבר אחד קטן, מירב.
<דן סלייפר: מחר יש לי הרצאה בפני-.
<דן סלייפר: בוקר טוב יעל גרמן, מה שלומך?
יעל גרמן: בוקר טוב, אהלן דני.
יעל גרמן: אני רק שנייה רוצה לדווח שיש לנו 140 מוזמנים בחוץ והמנכ"ל לא מאשר יותר מ-200.
<קריאה: לפה, לוועדה?
<קריאה: לכנסת?
יעל גרמן: ליום הזה, כן.
יעל גרמן: הגיעו 340.
יעל גרמן: נותנים אישור ל-200 ומשאירים 140 בחוץ.
איציק שמולי: את רוצה שאני אכניס כמה עלי?
יעל גרמן: לא, יש להם אישורים.
מירב בן ארי: יש לנו אישורים, עשינו לכולם אישורים.
יעל גרמן: אני מתנצלת, זה פשוט, אני - - -
מירב בן ארי: עשינו לכולם אישורים.
איציק שמולי: אני אגיד שהם באו לפגישה אצלי במשרד.
יעל גרמן: צריך לתת להם להיכנס וזהו.
יעל גרמן: הם לא יכולים להישאר בחוץ.
מירב בן ארי: מי נמצא שם בכניסה?
יעל גרמן: שרן עכשיו הלכה לשם ואביבה שלי.
מירב בן ארי: גיא?
מירב בן ארי: בוא שנייה.
מירב בן ארי: שנייה רגע, בסדר?
מירב בן ארי: נראה מה נעשה עם הסיפור הזה של אנשים שנמצאים בחוץ, אבל אני לא יכולה לקום.
יעל גרמן: הפסקנו את דני באמצע, אז אני מתנצלת, דני.
מירב בן ארי: טוב, בסדר דני, בוא תספר לנו את מה שהתחלת.
מירב בן ארי: אז זה לא הסתדר ואז לא הייתה שום פעילות?
<דן סלייפר: כן.
מירב בן ארי: ואז בעצם נכנסת למין ואקום כזה.
<דן סלייפר: נכון, נכון.
<דן סלייפר: ושוב, זה צורך שעולה מהתלמידים.
<דן סלייפר: התלמידים ניגשים והתלמידים פונים ומשם זה הגיע.
<דן סלייפר: אני יכול להגיד לך שכרגע יש לנו את אותן מדבקות של מרחב בטוח בכל חדרי היועצות של בית הספר, שזה חמש יועצות.
<דן סלייפר: כל מנהלי השכבות, ארבעה מנהלי השכבות, ארבעה סגני מנהלי השכבות ועוד כמה וכמה אנשי צוות.
<דן סלייפר: כלומר יש לי כרגע בבית הספר – שבו יש 2,100 תלמידים – 15 חדרים פלוס מינוס של מרחב בטוח, של אנשי צוות שהתלמידים יודעים שהם יכולים לגשת לדבר איתם.
<דן סלייפר: בנוסף אנחנו מעבירים עכשיו שיעורי חינוך בנושא הזה, בכל הכיתות בבית הספר.
<דן סלייפר: אני מדבר על 60 כיתות.
<דן סלייפר: בנוסף המנהלת כמובן תומכת וכמובן ראשת אגף החינוך של העל יסודי בעיריית רמת גן.
<דן סלייפר: מחר יש לי הרצאה בפני פורום המנהלים של בתי הספר התיכוניים בעיר רמת גן והתכנית היא באמת להכניס את היוזמה הזאת לכל בתי הספר בעיר, כולל הממלכתי דתי שמגיעים לשמוע.
מירב בן ארי: איך העבודה שלך מול הרשות המקומית?
<דן סלייפר: אני בקשר עם אביבה מורן, שהיא יושבת ראש החינוך העל יסודי בעיר.
<דן סלייפר: היא תומכת.
<דן סלייפר: היא מקדמת.
<דן סלייפר: גם הייתה איזו שהיא כתבה במאקו שהיא מאד פרגנה ומאד חשבה שזה דבר שבאמת הגיע הזמן.
<דן סלייפר: זאת אומרת למה זה לא קרה עד עכשיו.
מירב בן ארי: ואיך העבודה שלך עם שפ"י?
<דן סלייפר: אז זהו, שאני בקשר עם איריס.
<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה רגע לחדד שהיועצות של בית ספר בליך הן בקשר איתנו.
<איריס מנדה בן יעקב: זאת אומרת הן סוכנות השינוי וזה שלא נכנס גורם כמו חוש"ן או איגי או כל גורם אחר, זה לא אומר שלא נעשית פעילות בבית ספר.
<איריס מנדה בן יעקב: יש פעילות בכישורי חיים בנושא של חינוך מיני וחינוך לחיי משפחה ושם יש יועצות שהן אלה שבוחרות להעביר את הנושא לתלמידים.
<איריס מנדה בן יעקב: זאת אומרת זה לא שלא נעשה.
<איריס מנדה בן יעקב: זה לא שיש ואקום.
<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה עוד לציין שבמחוז תל אביב דווקא בחרו את התכנית למיניות כיעד בתכנית העבודה שלהם לשנתיים.
מירב בן ארי: טוב, כל הכבוד, יוזמה מאד חשובה.
מירב בן ארי: אתה רוצה שנשמע גם את התלמיד שלך?
מירב בן ארי: מה, אתה לא זוכר שלא באים עם מסטיקים לשיעור?
מירב בן ארי: תגיד לנו שתי מילים על התכנית של המורה שלך ואת שמך.
מירב בן ארי: יובל, נכון?
<דן סלייפר: הוא פה בעניין אחר, אבל זה בסדר גמור.
מירב בן ארי: נשמע את הצד של התלמיד.
מירב בן ארי: בוועדת חינוך אנחנו מאוזנים.
<דן סלייפר: לא, אני אומר שהוא מגיע מתוך מקום אחר, למיטב הבנתי, כי הוא שוחח איתי לפני זה.
<יובל סיני: כן, ואני גם רוצה מעבר למה ש - - -
מירב בן ארי: יובל?
<יובל סיני: יובל סיני.
<יובל סיני: אני אומר שהייתי רוצה מעבר להגיד על התכנית של דני שהיא מאד תורמת, אני רוצה להגיד גם עליה וגם על נושא אחר, אז תגידי לי אם עכשיו או אם בשלב יותר מאוחר של הדיון.
מירב בן ארי: שתי דקות יש לך עכשיו, זהו.
מירב בן ארי: לא מאוחר, לא יותר.
מירב בן ארי: יש פה בערך מאה איש שצריכים לדבר.
מירב בן ארי: זו פעם ראשונה שלך פה, נכון?
<יובל סיני: כן.
מירב בן ארי: אז אין זמן.
מירב בן ארי: שתי דקות.
מירב בן ארי: דבר על כל מה שאתה רוצה.
<יובל סיני: אוקיי, בסדר גמור.
<יובל סיני: אז שלום לכולם.
<יובל סיני: שמי יובל סיני, אני תלמיד כיתה י' בבית ספר תיכון בליך ברמת גן.
<יובל סיני: בלשון כחלק מאיזו שהיא עבודה שמרכיבה את הבגרות - - -
מירב בן ארי: באיזו כיתה אתה?
<יובל סיני: בכיתה י'.
<יובל סיני: היינו צריכים לכתוב מאמר עמדה על נושא שכואב לנו במדינה, שאנחנו מרגישים שהוא שגוי ולא צודק ונושא המאמר שלי, שבו השקעתי שבועות ארוכים הוא חוסר השוויון המשווע כלפי הקהילה הלהט"בים בנושאים של הכרה, פונדקאות, אימוץ, נישואים, אמירות כלפי הקהילה וזה רק חלק מהדברים.
<יובל סיני: כילד למשפחה גאה שמכילה בתוכה שני זוגות הומוסקסואליים שקרובים אלי מאד, החלטתי שאני לא מוכן יותר לשתוק ולכן הגעתי גם לכאן, לבית המחוקקים הישראלי.
<יובל סיני: אינני הומוסקסואל, אינני לוחם במאבק זה למען עצמי.
<יובל סיני: אני לוחם במאבק הזה למען אותה הקהילה, למען חבריי ולמען משפחתי ובגלל החשיבות של הנושא ובגלל שמותר לנו לשאוף לצדק ולליברליזם.
<יובל סיני: האמצעי הבסיסי ביותר להנחלת ערכים צודקים, שוויוניים, הגונים וחשובים הוא חינוך.
<יובל סיני: אז אם מדברים על חינוך אני רוצה להקדיש ממש מספר שניות לשר החינוך ואני רוצה לצטט כמה מחברי הכנסת שחברים במפלגתו של שר החינוך: חמור יותר ממעשי בהמות, קבוצה של סוטים, חולים, לא נורמאליים, הורסי עולם ומספר 9 ברשימתו, שאמר אני הומופוב גאה.
<יובל סיני: שר החינוך היום זה נפתלי בנט, הוא עומד בראש מפלגה שחלק מחבריה - - -
מירב בן ארי: כן, אבל תשמע.
מירב בן ארי: אני לא רוצה שתלך לדיון הזה, כי לא מתאים לי לבוא ולהשמיץ אף אחד בדיון הזה.
<יובל סיני: זה לא בכוונה כזו.
מירב בן ארי: לא, אני יודעת בדיוק, תאמין לי, אני חיה איתם בתוך הקואליציה הזאת.
מירב בן ארי: בוא תתקדם, באמת.
מירב בן ארי: זה לא מתאים לא בוועדת חינוך ולא מתאים לי לדיון.
מירב בן ארי: אין לי ספק שהרבה פה חושבים את הדברים שאתה אומר, אבל אני מבקשת ממך להתמקד בעניין, פחות להיכנס עכשיו לביטויים חשוכים והומופובים שלצערי אנחנו מכירים בלי סוף.
<יובל סיני: אוקיי, אז אני רוצה להתקדם.
מירב בן ארי: אנחנו בחצי הכוס המלאה.
מירב בן ארי: באיך לשפר את המצב.
מירב בן ארי: באיך למנוע את הביטויים האלה, לא איך להנציח אותם.
מירב בן ארי: אז תתקדם.
<יובל סיני: אני מבין, אני מתנצל.
<יובל סיני: כששאלתי את ערן, חבר טוב שלי, הומוסקסואל מוצהר כבר שלוש שנים על ההרגשה שלו לשמוע בתחילת דרכו את השימוש הגורף במילה הומו כביטוי גנאי במסדרונות בית הספר ובכל מקום, הוא ענה לי – הייתי נרתע מאד בכל פעם מחדש.
<יובל סיני: זה היה נותן לי תזכורות לגבי עצמי.
<יובל סיני: אולי אני לא שווה מספיק.
<יובל סיני: אולי אני לא נורמאלי.
<יובל סיני: איך אני יכול לשתף את עובדת אהבתי לגברים, כשאנשים משתמשים בזה כמילת גנאי?
<יובל סיני: זה פשוט לא יוצא מהראש וכואב.
<יובל סיני: ולי כואב בשבילו ובשביל אותם נערים רבים.
<יובל סיני: אז אותם נערים ונערות ששומעים במסדרונות בית ספרם דברים דומים לאלה, יחושו את ההרגשה הכי רחוקה ממרחב בטוח ומוגן שאנחנו מדברים עליו פה.
<יובל סיני: הם ירגישו שמערכת החינוך לא יכולה לספק להם אותו.
<יובל סיני: אז איך מתקנים וכיצד פועלים?
<יובל סיני: שוב, אז הכל מתחיל ונגמר בחינוך.
<יובל סיני: המסר החיובי של הבנה, סובלנות ופלורליזם, צריך וראוי שיועבר בצורה יותר מורחבת על ידי משרד החינוך, זאת מתוך תפיסה תמימה שרוב גילויי ההומופוביה אינם נובעים משנאה, אלא יותר מחוסר ידע ומפחד.
<יובל סיני: עד היום במהלך 10 שנות לימודי, כי תמיד בפעם הראשונה שנתקלתי בדמות גאה מוצהרת, מלבד משפחתי, הייתה המורה לפיזיקה, דני סלייפר, שאני רק אגיד מילה על התכנית.
<יובל סיני: אני חושב שזה שינוי גדול מאד בכל מה שהיה עד עכשיו בתפיסה של בית הספר כלפי הקהילה הגאה.
<יובל סיני: אני חושב שזה אחד הצעדים ה - - -
מירב בן ארי: רק שנייה, תעצור, תנשום שנייה רגע.
מירב בן ארי: עד שפגשת את הפעילות של המורה שלך, לא נחשפת לפעילות בתוך בית הספר?
<יובל סיני: שום דבר ואני רוצה עכשיו גם להרחיב על זה.
<יובל סיני: שעד אז היו רק שמועות על מורה בבית ספר היסודי ואף אחד לא דיבר על זה ורק דיברו עליו מאחוריו.
<יובל סיני: אם יגיעו מורים ומחנכים מקהילת הלהט"ב שיהיו מחוץ לארון, אם תהיה הסברה נכונה וחינוך לקבלה כבר מגיל קטן בבית הספר היסודי, זה יוכל מאד מאד להשפיע בטווח הארוך.
<יובל סיני: אם תלמיד בכיתה ג' יבין הוא לא יכול להשתמש במילה הומו ובמילה לסבית כביטוי גנאי, הוא לא יעשה את זה עד לשארית חייו, גם הוא וגם חבריו.
<יובל סיני: בנוסף, במהלך 10 שנות לימודיי, לא נתקלתי מעולם בדמות גאה גם במהלך הלימודים.
<יובל סיני: לא הוסבר לי ולא קיבלתי ידע מעולם על אותה הקהילה הגאה.
<יובל סיני: לא היה ולו אזכור קטן בנושא.
<יובל סיני: אם המורים יפתחו את הנושא והנושא ידובר כבר מגיל צעיר, אם בספרי הלימוד ידובר גם על משפחה אחרת, משפחה חדשה, שהיא לא רק המשפחה הרגילה וההטרו סקסואלית.
<יובל סיני: אם בספרי הלימוד באזרחות, במורשת ישראל, בספרות ובהיסטוריה ובשאר המקצועות יוזכרו דמויות גאות ששינו, שהשפיעו, שאפשר ללמוד מהן, הדבר יוביל ללא ספק לשינוי התפיסה הכללית.
<יובל סיני: כמו כן, במהלך ארבע השנים בהן אני מקבל שיעורי חינוך מיני מיוחדים במסגרת בית הספר, לא היה ולו משפט אחד על אהבה חד מינית ויחסים חד מיניים.
<יובל סיני: זאת אומרת שגם החינוך המיני של משרד החינוך, מחנך אותנו כאילו היחסים הנורמטיביים היחידים שקיימים הם יחסים הטרו סקסואליים.
מירב בן ארי: מילה אחרונה, כי הזמן נגמר כבר ממזמן, אבל לא משנה.
מירב בן ארי: שורה אחרונה, אין מה לעשות.
מירב בן ארי: יש פה עוד הרבה שצריכים לדבר היום.
<יובל סיני: אוקיי.
<יובל סיני: אז המסקנה החד משמעית המתבקשת היא שמשרד החינוך מוכרח לאמץ ולהכניס לכל התכניות השנתיות המועברות לתלמידים, למורים, למחנכים וליועצות, גם תכנים נגד הומופוביה.
<יובל סיני: על משרד החינוך לקחת אחריות ישירה על העברתם של תכנים אלה ולא להשאיר את הסוגיה לפתחן של הרשויות המקומיות להחליט אם ובאיזה מינון להעביר תכנים אלה בהתאם להחלטת מקבלי ההחלטות בעיר או עמדות אישיות.
<יובל סיני: רק כשזה יקרה תהיה תקווה לעתיד ורוד ויותר ולעתיד צבעוני יותר.
<יובל סיני: אני קורא לכל הנוכחים כאן, הקשורים למערכת החינוך והאחרים לה, חברי וחברות הכנסת הנכבדים והגורמים במערכת – עימדו איתנים במאבק נגד ההומופוביה והמפתח למאבק החשוב הזה הוא חינוך, כמו שאמרתי קודם.
מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה רגש להדגיש לכולכם.
מירב בן ארי: כל מי שמדבר, שתי דקות.
מירב בן ארי: היה כאן נאום חוצב להבות של עשר דקות, אבל הוא כל כך התכונן, לא יכולתי לעצור אותו, למרות שמדי פעם נדחפתי לך.
מירב בן ארי: שתי דקות, חברים.
מירב בן ארי: זה נושא חשוב.
מירב בן ארי: לכולכם יש דברים חשובים לומר, אבל אני רוצה לשמוע את כולם.
מירב בן ארי: אז תודה רבה על כל מה שאמרת, גם אם באתי ואמרתי לך את דעתי כאן, אמרת דברים חשובים מאד, משמעותיים מאד וזה מאד חשוב לנו כוועדת חינוך לשמוע מהשטח מה קורה.
מירב בן ארי: אז תודה שבאת והתכוננת.
מירב בן ארי: חבר הכנסת שמולי, אתה רוצה להתייחס?
איציק שמולי: עוד מעט.
מירב בן ארי: אז אני רוצה בבקשה לדבר גם קצת על האוניברסיטאות והמל"ג.
מירב בן ארי: מי מדבר, ליאת?
מירב בן ארי: חשוב לציין פה גם שהשנה פתחנו עוד 23 תאים גאים בתוך האוניברסיטאות והמכללות והתאים הגאים האלה גם הם פעם ראשונה הם במימון של המדינה.
מירב בן ארי: גם הם היו עד עכשיו בהתנדבות או זכו לכל מיני כספים כאלה ועכשיו יש לנו באמת במכללות ובאוניברסיטאות וזה חשוב מאד.
מירב בן ארי: בבקשה, ליאת.
<ליאת הלבץ: אני אדבר רק חצי דקה.
<ליאת הלבץ: ליאת הלבץ, מנהלת קשרי ממשל בהתאחדות הסטודנטים הארצית.
<ליאת הלבץ: אני אתן שתי מילים ואז אתן לשי את הזכות, מכיוון שהוא באמת עושה את המלאכה.
<ליאת הלבץ: ההתאחדות הפעילה ביחד עם האגודה פעילות בקמפוסים, תאים גאים.
<ליאת הלבץ: שמחנו באמת לראות את ההירתמות של חברת הכנסת בן ארי לנושא הזה והצלחנו לגייס כסף ממשלתי לדבר הזה בפעם הראשונה.
<ליאת הלבץ: שמחה גדולה שהצליחה להביא לפעילות באמת נרחבת ברחבי הארץ, בקמפוסים, במכללות, באוניברסיטאות.
<ליאת הלבץ: הדבר העיקרי שראינו מתוך הדבר הזה זה את הביקוש.
<ליאת הלבץ: ברגע שאתה מתחיל ככה לעשות פעילות יותר רחבה בשטח, אתה מצליח לגלות יותר את הצרכים ולגלות באמת עד כמה הסטודנטים צמאים לפעילות בנושא הזה וכמה הקמפוסים באמת צריכים עוד התייחסות לקהילה הזו.
מירב בן ארי: את יודעת כמה תאים גאים יש היום?
<ליאת הלבץ: כרגע יש 23.
מירב בן ארי: סך הכל.
<ליאת הלבץ: 23 קמפוסים בפרישה ארצית וזהו, ונראה לי שאני אתן לשי את הכבוד, כי הוא מכיר את זה יותר לעומק.
מירב בן ארי: בבקשה שי, תציג את השם והתפקיד שלך.
<שי ברמסון: אני שי ברמסון, אני מנהל שותף באחווה הסטודנטיאלית הגאה וחבר ועד מנהל באגודת הלהט"ב.
<שי ברמסון: כמו שליאת אמרה וגם את אמרת, יש לנו היום פעילות ב-23 קמפוסים, כאשר חשוב לציין שיש קמפוסים שלא נכנסנו אליהם, כי לא היו מספיק מלגות.
<שי ברמסון: כלומר יש דרישה לפעילות הזאת - - -
מירב בן ארי: ספר לנו מה המשמעות בקמפוס שכן קיבל כסף.
<שי ברמסון: המשמעות לצורך העניין, בקמפוס פריפריאלי עכשיו שקיים לדוגמא במכללת ספיר, אלף יש מענה לסטודנטים הלהט"בים בקמפוס, גם לפניות שלהם, גם להקמה של קבוצה חברתית ומצד שני יש פעילות איכותית בקמפוס כלפי חוץ, כלפי כלל הסטודנטים במכללה, שעוסקת בקהילה הגאה.
מירב בן ארי: בעצם הסטודנטים מקבלים מלגות ואז הם עושים פעילות?
<שי ברמסון: אז מרבית המנחים והמנחות שלנו באמת מקבלים מלגה עבור הפעילות ואז הם גם מפגישים קבוצה חברתית וגם מקיימים כנסים ואירועי גאווה בחודש הגאווה בחודש יוני והכל בזכותך.
מירב בן ארי: יפה, תודה.
מירב בן ארי: רגע, זה אומר שבתמורה למלגה הם יעשו פעילות בחודש יוני בתוך הקמפוס - - -
<שי ברמסון: כן.
מירב בן ארי: וגם באופן קבוע אפשר לבוא, להתייעץ.
<שי ברמסון: וגם יש קבוצה שנפגשת.
<שי ברמסון: הם מפגישים קבוצה.
מירב בן ארי: באופן קבוע.
<שי ברמסון: וגם יש עוד כנסים ואירועים שעושים במהלך השנה, שכלל הסטודנטים נהנים מהם.
<שי ברמסון: זהו, רציתי גם לדבר על האפליה בהשכלה הגבוהה.
<שי ברמסון: אז יש מקרים שמגיעים אלינו תוך כדי פעילות, שהגיעו גם בשנים האחרונות, שהגיעו גם אלי.
<שי ברמסון: אני גם באגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב, אז יצא לי גם לקבל כאלה מקרים שבעצם יש אפליות או מקרים של להט"בופוביה וגילויים שלה מצד סגל בכיר.
<שי ברמסון: זה הכל כזה בשקט ובחדרי חדרים שמדברים על איזה שהוא סטודנט ואז בעצם הוא יודע שכבר אין לו סיבה עכשיו לבוא ולהגיש מועמדות למסלול מורחב, לבוא ולהיכנס למסלול מצטיינים.
<שי ברמסון: כל מיני תלונות שפתאום, ברגע שסטודנט מגיש עבודה או סמינריון על הקהילה הגאה, פתאום מוגשת נגדו תלונה בערכאות של המוסד לגבי זיוף של טופס נוכחות או העתקת שיעורי בית; ואז פתאום, כשכתבנו כתב יחד איתו, שאנחנו נוציא את כל זה החוצה בגלל להט"בופוביה, אז התלונה נמחקת ולא יודעים כלום.
<שי ברמסון: בהסכם עם הסטודנטים האלה – וכבר כמה מקרים כאלה היו – אז הכל מושתק והם לא מספרים לאף אחד כדי שהם יסיימו את הלימודים שלהם כמו שצריך.
<שי ברמסון: כי הערכאות האלה מאד דרקוניות, הן יכולות לבטל זכות של בן אדם ללמוד בכל מוסד להשכלה גבוהה בארץ על סמך זה.
<שי ברמסון: זה גם עבירה פלילית, לצורך העניין זיוף.
מירב בן ארי: איפה הסטודנט שמרגיש שהוא מופלה בגלל הנטייה המינית שלו יכול להתלונן?
<שי ברמסון: אז כאלה רק לאיזה שהוא נציב קבילות שיש בכל מוסד, במידה וקיים.
<שי ברמסון: היינו מעדיפים שכמו שיש ממונה על הטרדות מיניות בכל קמפוס, צריך שיהיה ממונה גם על נושא קהילת הלהט"ב בכל קמפוס, לאפליות כאלה.
מירב בן ארי: בזה נוכל לטפל.
<שי ברמסון: מעולה.
<שי ברמסון: תודה רבה.
מירב בן ארי: זו נקודה חשובה.
<שי ברמסון: נושא נוסף שיש מכללות וקמפוסים נוספים שאנחנו לא כל כך מצליחים להיכנס אליהם בגלל התנגדויות של המוסד עצמו, של הנשיאות של המוסד.
<שי ברמסון: למשל מקומות שבהם טוענים – לא, לא, זה פוליטי, אנחנו לא רוצים את זה.
<שי ברמסון: או רוב המכללה שלנו דתיים, זה לא מתאים.
<שי ברמסון: כל מיני כאלה תירוצים.
מירב בן ארי: טוב, שי, לאור העובדה שאתה מעורה, אז אני אשמח שתעביר לי קודם כל רשימה של הקמפוסים שבהם לא רק שאין פעילות, יש התנגדות.
מירב בן ארי: ולנושא של הטרדות מיניות, זה כבר משהו שפתרנו במסגרת אחרת, אז אפשר לבקש גם עכשיו מהמכללות.
<ליאת הלבץ: מירב, אני יכולה להוסיף רק עוד מילה קטנה?
מירב בן ארי: כן, ליאת.
<ליאת הלבץ: אני מחזקת מאד את הדברים של שי, במיוחד באמירה הזו שיש קמפוסים שטוענים שזה פוליטי.
מירב בן ארי: לא, זה משהו שאנחנו יכולים לפתור גם ברמה של מכתב למוסד.
מירב בן ארי: זה לא קשור בכלל לעניין של פוליטיקה.
<ליאת הלבץ: זהו.
<ליאת הלבץ: בקמפוסים אפשר לעשות פעילות פוליטית והאמירה הזאת היא בעייתית בעצם ה - - -
מירב בן ארי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.
דב חנין: ברוכים וברוכות הבאים לכולכם ולכולכן.
דב חנין: אני מתנצל על כך שהגעתי באיחור, פשוט היום הזה מתנהל במקביל בעוד כמה ועדות ויש לנו גם את יום העוני היום במקביל בכמה ועדות, אז אנחנו מנסים להתחלק בין הדיונים ובין הוועדות.
דב חנין: הדיון הזה הוא דיון מאד מאד חשוב ואני רוצה להתחיל בחלק החיובי והאופטימי ואחר כך לדבר על הבעיות והקשיים, ואני מדבר על הבעיות והקשיים מהזווית שלנו בכנסת.
דב חנין: בכנסת הקודמת הייתה לי הזכות להעביר את החוק לדעתי הכי משמעותי, שעוסק בהגנת קהילות הלהט"ב שעבר בכנסת הקודמת, וזה החוק שאוסר על אפליה מטעמי נטייה מינית וזהות מגדרית במערכת החינוך.
דב חנין: החוק הזה הוא חוק מהפכני.
דב חנין: אנחנו מאז עוסקים הרבה מאד במעקב אחרי ההפנמה שלו בתוך מערכת החינוך.
דב חנין: כי העברה של חוק בכנסת היא כמובן דבר דרמטי ומשמעותי, אבל לא פחות חשוב, אחרי שמעבירים את החוק בכנסת, לגרום לכך שמערכת החינוך בכל החוליות שלה, בכל הגוונים שלה, בכל הזרמים שלה, בכל המגוון הגדול שקיים בתוכה, תפנים את החוק הזה.
דב חנין: אני אומר לכם שאנחנו עדיין נמצאים בעיצומו של המהלך.
דב חנין: אנחנו כאן צריכים את עזרתכם.
דב חנין: אתם – אני מדבר במיוחד לתלמידים שנמצאים כאן ולמורים שנמצאים כאן – אתם צריכים לדעת שככל שאנחנו מדברים במערכת החינוך, החוק עומד בצדכם.
דב חנין: החוק עומד לצדכם.
דב חנין: החוק מחייב איסור מוחלט על כל סוג של אפליה, כל סוג של פגיעה בשוויון גם מטעמים של נטייה מינית וגם מטעמים של זהות מגדרית.
דב חנין: אגב, זו הפעם הראשונה שהצלחנו להכניס לחקיקה ישראלית את הזהות המגדרית כקונספט חדש ואחר.
דב חנין: אז פה שאלת ההפנמה היא שאלה מאד מאד משמעותית.
דב חנין: אני רוצה להגיד שמהדיון שהיה לנו בשנה שעברה ועד היום בנושא הזה, אני מרגיש התקדמות מסוימת, אבל אנחנו גם רוצים לדעת על מה לא טוב.
דב חנין: איפה אתם רואים שהדברים עדיין לא מספיק מתקדמים.
דב חנין: אז גם במסגרת הדיון הזה, אני מניח שתעלו את הדברים וגם לא רק במסגרת הדיון הזה, אנחנו נשמח לקבל התייחסויות בכתב אם לכתובתה של הוועדה או לכתובתי או לכתובתם של חברי הכנסת שנמצאים כאן.
דב חנין: אנחנו מעוניינים לדעת איפה הקשיים נמצאים ואיפה החוק עדיין לא מופנם.
דב חנין: העברה של חוק כזה, אמירה עקרונית כזאת של הכנסת, היא אמירה רבת משמעות לגבי מערכת החינוך והיא צריכה להדהד במערכת החינוך בכל המובנים.
דב חנין: מכאן לקשיים ולבעיות.
דב חנין: את אותו מהלך שעשינו במערכת החינוך, שזה אם תרצו החלק הכי הכי קשה.
דב חנין: אתם מעלים לנגד עיניכם את המגוון הגדול מאד שקיים בתוך מערכת החינוך ואת הקושי המאד גדול להעביר כזה חוק על כל הצורות והזרמים והעושר והפלורליזם שקיים בתוך מערכת החינוך ואת זה הצלחנו לעשות במאבק מאד מאד קשה בכנסת הקודמת.
דב חנין: אנחנו ניסינו לעשות וחשבנו שזה יהיה הרבה יותר קל ביחס לסטודנטים, להכניס את אותה הוראה של איסור על אפליה מטעמי נטייה מינית וזהות מגדרית, גם בחוק זכויות הסטודנט.
דב חנין: זה היה נראה לנו דבר פשוט וקל.
דב חנין: כשאנחנו מדברים על חוק זכויות הסטודנט אנחנו לא מדברים על זרמים באוניברסיטאות ובמכללות, שהם זרמים שמבחינת השקפת העולם המהותית שלהם, יש להם קושי עם הדבר הזה.
דב חנין: אנחנו לא מכירים מכללות ואוניברסיטאות כאלה.
דב חנין: לכאורה זה היה צריך להיות החלק הקל, אבל אנחנו נתקלנו ואני אומר את זה בהרבה כעס, בהתנגדות נחרצת של הממשלה, של ועדת שרים לענייני חקיקה, לחקיקה הזאת.
דב חנין: וזה מרגיז.
דב חנין: זה מרגיז.
דב חנין: זה מרגיז וזה מקומם.
דב חנין: ראש הממשלה, בנימין נתניהו, בכל ביקור בחוץ לארץ מתהדר ביחס הליבראלי של מדינת ישראל לקהילות הלהט"ב.
דב חנין: מצוין שהוא מתהדר בזה, אבל אנחנו רוצים שמאחורי ההתהדרות הזאת, יהיו גם עובדות.
דב חנין: זכויות הלהט"ב זה לא איזו שהיא סחורה לייצוא שאנחנו רוצים להתגאות בה בפני העולם.
דב חנין: זה קודם כל משהו שאנחנו מחויבים לעצמנו, אצלנו, בבית.
דב חנין: וההתנהלות הזאת היא התנהלות מקוממת, מרגיזה ובאמת מעוררת-.
דב חנין: טוב, אני אעצור בזה כי אני לא רוצה להגיד לכם מה היא בדיוק מעוררת אצלי.
דב חנין: אני יכול רק להגיד לכם שאלכסנדר ינאי אמר לרעייתו, שלומציון - - -
מירב בן ארי: דב, רק שורה אחרונה.
דב חנין: במילא אני צריך לרוץ לעוד דיון.
דב חנין: אמר לרעייתו שלומציון כעצה ככה לחיים, הוא אמר לה אל תתייראי לא מן הפרושים ולא מן הצדוקים, אלא תתייראי רק מהצבועים.
דב חנין: רק מהצבועים, אלא שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפינחס.
דב חנין: זה מה שאמר אלכסנדר ינאי לשלומציון ואני מציע את זה לכולנו.
דב חנין: אנחנו כולנו יודעים לריב עם חרדים או עם כל מיני דתיים שמרניים, שהם לא מוכנים להכיר בזה.
דב חנין: זה, חברים, החלק הקל.
דב חנין: עזבו.
דב חנין: איתם הוויכוח הוא ויכוח שלא נוכל באמת להתקדם ממנו, אבל הם לא קובעים.
דב חנין: אם לצידם לא היו עומדים הצבועים – הצבועים הם הבעיה הכי גדולה.
דב חנין: ולחשוף את הצביעות, לחשוף את הצבועים ולתקוף אותם ולבקר אותם – אני חושב שזו המשימה החשובה שאנחנו כולנו צריכים לעשות ביחד.
מירב בן ארי: תודה רבה חבר הכנסת חנין.
מירב בן ארי: ניתן לחוש"ן ואחרי זה חברת הכנסת גרמן.
מירב בן ארי: נעשה מין פינג-פונג כזה.
מירב בן ארי: בבקשה, יש פה סדר.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בוקר טוב.
מירב בן ארי: את לא היית כאן בהתחלה, אז כבר דיברנו על הקול הקורא, אז שתדעי.
<יהלי בן עמי ויטנברג: כן, אז דיברתם, אז מה?
<יהודית גידלי: סליחה, מי הדוברת?
מירב בן ארי: יהלי, ארגון חוש"ן.
<יהלי בן עמי ויטנברג: חבר'ס, אני חייבת להגיד משהו.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני חושבת שיש מערכת יחסים מאד נכונה שהתנהלה כאן בשנה-שנתיים האחרונות, שזו מערכת יחסים נכונה בין מגזר שלישי, שצריך לבעוט, שצריך לבוא ולהגיד מה הצרכים בשטח, הפוליטיקאים, שצריכים להניע ולדחוף והמגזר הראשון שצריך לבצע ויש עוד עבודה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני אתייחס בדקה השנייה שתהיה לי למערכת החינוך.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אבל אני חייבת את הדקה הראשונה להקדיש להצלחות ולפרגון למי שעשו וקידמו בשנה האחרונה את מצבנו.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בראש ובראשונה מירב בן ארי יקירתי, אהובתי – תודה רבה.
מירב בן ארי: חמודה.
מירב בן ארי: לא, אין מחיאות כפיים בוועדה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לך.
<יהלי בן עמי ויטנברג: יש מקרים חריגים, את לא צריכה לקום.
מירב בן ארי: אני כבר מוגבלת.
<יהלי בן עמי ויטנברג: את יכולה לנוח.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לך ולשר כחלון.
<יהלי בן עמי ויטנברג: חברה, תקשיבו, התקנה הזאת - - -
מירב בן ארי: לא תכננו את זה, כן?
<יהלי בן עמי ויטנברג: לא, לא.
<יהלי בן עמי ויטנברג: התקנה הזאת זה משהו באמת היסטורי.
מירב בן ארי: בלי הבטן, בסדר?
<יהלי בן עמי ויטנברג: עם הבטן, תתגאי, מה קרה?
<יהלי בן עמי ויטנברג: מותר לנו להיות שמנות בהיריון, זה טוב.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בקיצור, יש פה באמת משהו היסטורי שקורה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: יש פה אמירה של הממסד שאומר אנחנו מטפלים בנושא הלהט"בופובי בתוך המערכת, לא מפרגנים מהצד.
<יהלי בן עמי ויטנברג: תומכים בגדול, שמים על זה כסף.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה בראש סדר העדיפות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אז זה דבר ראשון.
<יהלי בן עמי ויטנברג: דבר שני, משרד החינוך בדרך כלל נחבט בוועדות על ימין ועל שמאל וגם אני הייתי שותפה לזה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: כמו שאמרתי, זה תפקידי במערכת, כי זה גורע מניע.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אבל הפעם אני חייבת לתת תעודות הוקרה מכל הלב לחנה שדמי מנהלת שפ"י ולאיריס מנדה בן יעקב, המנוע לדבר הזה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה חמש שנים שלא קרה כלום עם התקנה ובליווי מאד מאד צמוד, אני יודעת מה זה דרש.
<יהלי בן עמי ויטנברג: היא יכלה לבחור גם לא לעשות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אז תודה גדולה גם על השולחן העגול וגם על התקנה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה נהדר, באמת.
<יהלי בן עמי ויטנברג: עוד בשורה שהיא מאד מאד גדולה ולא נמצאת פה, שהיא קשורה למינהל עובדי ועובדות הוראה, שכל פעם אנחנו אומרים שצריך להכניס לסילבוס נושאים שקשורים לנטייה מינית, זהות, מגדר.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לא הגיוני שמורה לא יידע מה זה טרנס, בי וכו'.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אז חבר'ס, באוגוסט הקרוב, ככל הנראה, מינהל עובדי הוראה הולך לחייב את כל המכללות ואת כל החוגים האקדמאים להכשרת מורים, יועצים, כל הנושא של תחום החינוך.
<יהלי בן עמי ויטנברג: להכניס לסילבוס התייחסות של נטייה מינית וזהות מגדר.
<יהלי בן עמי ויטנברג: היום יש לי את האישור מוורד גורפינקל-שמיר, לומר את זה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אז אני חושבת שזה הישג באמת היסטורי.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אז על הדברים האלה אני חייבת גם להגיד כל הכבוד.
מירב בן ארי: רגע, אני יכולה רק להשחיל מילה?
<יהלי בן עמי ויטנברג: את יכולה לנסות, נו.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם כל הכבוד, כי בסוף אפשר להעביר כסף ואפשר אתם יודעים, באמת לעשות את הצעד ההיסטורי הזה שהתחיל לפני כמה שנים ובאמת הסתיים עכשיו, אבל אם אין שותף מהצד, שיכול להכיל וגם לצאת לבתי הספר ולהעביר את הבשורה, אז את יודעת, יכולים לתת את הכסף ובסוף אין למי.
מירב בן ארי: אז חשוב לומר גם לכם ואני גם רוצה להגיד באופן אישי, כי הייתי גם השופטת בפרס יושב ראש הכנסת ואל תדאגי, עיסאווי זה חבר.
מירב בן ארי: אני ועיסאווי בחרנו גם בארגון חוש"ן לקבל את פרס יושב ראש הכנסת.
מירב בן ארי: אז מגיע לכם.
מירב בן ארי: זכיתם בו לא מזמן ובצדק רב.
מירב בן ארי: אז גם מילה טובה לכם.
<יהלי בן עמי ויטנברג: תודה רבה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אגב, התקנה היא גם למורים וגם ליסודי וגם ל - - -
מירב בן ארי: וגם לגנים?
<יהלי בן עמי ויטנברג: הכל, כולם.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה החזר מלא, באמת מיליון וחצי שנותן הזה, זה לא ברור מאליו, חברה.
יעל גרמן: מיליון וחצי.
יעל גרמן: בלתי רגיל.
<יהלי בן עמי ויטנברג: כל הכבוד.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אז זה אחד.
<יהלי בן עמי ויטנברג: שניים, מה עוד יש לעשות?
<יהלי בן עמי ויטנברג: אז אני חילקתי פה רק שתראו, דוגמא מספר כימייה שרוצה להסביר לכיתה י"א מה זה חלקיקים שלא מתחברים.