GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישראל אסף: זה פתרון, נתתי לך שני פתרונות אמיתיים, אחד זה עם הסייעות ואחד זה עם כסף שישנו, רק בוחרים לקצץ אותו.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מלינובסקי, בבקשה.
יוליה מלינובסקי: תודה רבה, כבוד היושב ראש, הדיון מרתק.
יוליה מלינובסקי: אני מקווה מאד שיתנו לי ככה לדבר בלי צעקות.
יעקב מרגי: אם לא תעצבני אותם יתנו לך גם.
יוליה מלינובסקי: זה גם כן.
יוליה מלינובסקי: אוקיי, הנושא הזה מלווה אותנו כבר הרבה זמן, אני מכירה את זה גם כחברת כנסת וגם כאמא לשני ילדים, נושא הצהרונים, נושא הקייטנות וחוגים.
יוליה מלינובסקי: כל החינוך בלתי פורמלי, זה קשור לכולנו בלי הבדל איפה אנחנו גרים ולכולנו יש ילדים וכולנו זקוקים לחינוך הזה אחרי שעות הצהריים.
יוליה מלינובסקי: מה שאמר פה חבר הכנסת טרכטנברג זה מרתק, אבל, אתה יודע, יש מה שנקרא חזון ארוך ואנחנו כנראה לא שם.
יוליה מלינובסקי: בזמן האחרון בכנסת התקיימו מספר דיונים בוועדת ביקורת מדינה על הנושא הזה, היה דוח מבקר המדינה שבדק מה קורה בתחום הצהרונים בכל מדינת ישראל ברשויות מקומיות, כי כך או כך צהרון עירוני זה אחריות, כלומר זה לא כתוב בחוק אבל זה משתמע, זה חלק מרשות שלטון מקומי שנותנת לאזרח, כי ברור שאני שולחת את הילד שלי לצהרון באזור מגוריי ולא בעיר אחרת.
יוליה מלינובסקי: הפערים מדהימים, במספר שנים אחרונות מחירי צהרונים קפצו פי 2.
יוליה מלינובסקי: אין, כפי שכבר נאמר פה, הגדרה מה, מה זה כולל, מה זה צריך להיות, מי מפקח, מי אחראי על זה, ממה זה צריך להיות מורכב.
יוליה מלינובסקי: עשינו גם בדיקה ובגדול כל צהרון במדינת ישראל זה אותו דבר.
יוליה מלינובסקי: זה מ- 2:00 עד 5:00, שני חוגים בשבוע, ארוחה אחת בערב ופחות או יותר זה אותן עלויות.
יוליה מלינובסקי: אבל כל רשות גובה מחיר אחר, למה?
יוליה מלינובסקי: אין תשובה, כי כל אחד עושה לבקשתו, ככה זה עובד.
יוליה מלינובסקי: לפי בדיקה של פרופ' טרכטנברג, שהוא ישב בוועדה, הצהרון צריך לעלות 500 שקל בחודש.
יוליה מלינובסקי: אני עם העוזרים שלי עשיתי בדיקה והלכתי על מקסימום, עם רווח תפעולי כי הרשות גם כן צריכה לתחזק, נכון?
יוליה מלינובסקי: זה לא צריך להיות עלות אפס, גם יש רווח תפעולי, גם יש הוצאות, הגעתי לסכום, עם אקסטרות ושכר טוב לגננת ולסייעת, הגעתי ל-650.
יוליה מלינובסקי: המחירים, בחודש כמובן.
יוליה מלינובסקי: המחירים ששמענו בכל הרשויות בוועדת ביקורת המדינה, זה נע בין 980, 1,000 עד 1,200 ואין הסבר למה ראשי הרשויות לא הצליחו לתת תשובות.
יוליה מלינובסקי: עכשיו, היתה לי פגישה עם שלטון מקומי על כל הנושא הזה של חינוך בלתי פורמלי, ואחד הבעלי תפקידים שם אמר בפירוש, ואני לא אצטט את השם כמובן, כי זו היתה פגישה לא פורמלית, שכן, ראשי הערים מרוויחים על צהרונים, מה את רוצה?
יוליה מלינובסקי: הם מרוויחים על צהרונים והכסף הזה - - -
<קריאה: נשמח לדעת מי אמר את זה.
יוליה מלינובסקי: אני אגלה לך אחר כך.
יעקב מרגי: משרד החינוך ושלטון מקומי בסוף.
יוליה מלינובסקי: הם מרוויחים על זה וזה הולך למטרות אחרות שהן גם - - - סליחה, אני לא שומעת את עצמי.
<קריאה: אבל כמה הרוויחו, זה סכום משמעותי?
יעקב מרגי: לא, זה לא.
יעקב מרגי: זה לא ועדת הכלכלה, היא אמרה - - -
חנין זועבי: 40%.
יעקב מרגי: חברת הכנסת עצמה אמרה שצריך רווח תפעולי, כמה?
יוליה מלינובסקי: נכון לעכשיו, לפי הבנתי ובדיקות שאני עשיתי יחד עם צוות שלי ופיסות מידע שהצלחנו לגרד מכל מיני מקורות, זה מה שנכון, בסביבות 40% זה רווח.
יוליה מלינובסקי: אחרי תפעולי, אחרי הכל, אחרי הכל, אז שירוויחו קצת פחות.
יוליה מלינובסקי: עכשיו מה קורה?
יוליה מלינובסקי: מרוויחים מצהרון, יש כל מיני מסגרות בעיריות, לפעמים הצהרונים מופעלים על ידי העירייה, לפעמים על ידי חברה למתנ"סים בשיתוף עם עירייה, לפעמים על ידי חברה עירונית, יש כל מיני קומבינות שם, אז זה הולך לכל מיני סעיפים מתקציבים כאלו ואחרים ואחר כך משתמשים בכסף הזה למטרות אחרות, שהן ראויות.
יוליה מלינובסקי: אף אחד לא גונב כסף, צריך להבין, ראש העיר או שלטון מקומי לא לוקח כסף לכיס, זה הולך לפסטיבל או ליום העצמאות, אבל למה שאני אממן אירועים האלו עירוניים על חשבון של הילדים שלי?
יוליה מלינובסקי: אני לקראת סיום, דקה, כבוד יושב ראש.
יוליה מלינובסקי: אני הנחתי על שולחן הכנסת לפני חצי שנה הצעת חוק שמדברת על פיקוח, מוצר בפיקוח כי זה בעצם מוצר.
יוליה מלינובסקי: כמו שחלב זה מוצר, גם צהרון, גם קייטנה, גם חוג עירוני זה מוצר.
יוליה מלינובסקי: הנחתי חוק שמדבר על זה שזה יהיה מוצר בפיקוח, אני חשבתי לנכון שמשרד הפנים מטפל בזה, יכול להיות שפה המקום היותר טבעי של משרד החינוך ושר החינוך, שיגדירו מה זה, כמה זה עולה, ממה זה מורכב ושפעם בשנה ועדת החינוך של הכנסת תאשר את המחיר, כי כמובן שאי אפשר לקבוע את זה לנצח.
יוליה מלינובסקי: שהדבר יהיה שקוף ואם ראש העיר רוצה הוא לא יוכל לגבות מחיר יותר גבוה, זה המחיר המקסימלי.
יוליה מלינובסקי: אתם רוצים יותר נמוך?
יוליה מלינובסקי: גם כן, אני מסיימת, אם רוצים לסבסד אזור כזה או אחר, לתת לאשכול כזה או אחר, אנחנו נדע בדיוק על איזה, ממה מסבסדים, שזה לא יהיה סכום בשמים.
יוליה מלינובסקי: אני נחשפתי לאחרונה, ואני מסיימת, החוק הונח על שולחן הכנסת והוא כבר היה בוועדת שרים לחקיקה, היו שם ויכוחים, הוא לא נפל, הוא נדחה להצבעה.
יוליה מלינובסקי: אני רואה לאחרונה שיש הצעות חוק דומות, של יפעת שאשא ביטון, של רחל עזריה, של קרין אלהרר, פחות או יותר אותו דבר, מוצר בפיקוח, וגם אתמול נחשפתי לאורן חזן, זה מבורך.
יוליה מלינובסקי: זה אומר שכל סיעות הבית וכל חברי הכנסת אימצו את עמדתי הנושאת מוצר בפיקוח ואני פונה לשלטון המקומי - - -
יעקב מרגי: רגע, כל חברי הכנסת יודעים מהו המוצר שהם רוצים לפקח עליו?
יוליה מלינובסקי: זהו שלא - - -
יעקב מרגי: הערכה שלי שהם הלכו לקומה שנייה לפני שעברו דרך קומה ראשונה.
יוליה מלינובסקי: כן, עכשיו אני מסיימת - - -
יפעת שאשא ביטון: אדוני, קצת כבוד, בוודאי שהגדרנו מה זה.
יוליה מלינובסקי: אני מסיימת בקריאה, כמובן שהכנסת היא ריבון ואם הגיעו מים עד נפשנו אנחנו נחוקק את החוקים האלו מה שנקרא בכח, אבל זה נושא חשוב, נושא נוגע לכולנו, אנחנו כולנו אזרחים וכולנו הורים ועדיף ורצוי לעשות את זה בשיתוף פעולה עם שלטון מקומי - - -
יוליה מלינובסקי: כי זה בעצם הגורם המרכזי בכל העניין הזה.
יוליה מלינובסקי: תודה רבה, כבוד יושב ראש.
יעקב מרגי: שושי סומך ולאחר מכן אורה חכם ולאחר מכן נשמע את משרד החינוך והעיריות.
<שושי סומך: אני חושבת שאם יגיע לפה בן אדם מבחוץ פשוט לא יבין מה קורה.
<שושי סומך: יושבים ושומעים באמת, וזה משמח אותי שהגענו למצב הזה שכל חברי הכנסת מסכימים לאן אנחנו צריכים להגיע, והמרחק שלנו היום מאיפה שאנחנו רוצים להיות ואיפה שאנחנו נמצאים הוא שמים וארץ.
<שושי סומך: השקעה בחינוך תמיד תעלה לנו כסף, אין פה שאלה והמצב היום - - -
יעקב מרגי: למי "לנו" את מתכוונת?
<שושי סומך: מדינת ישראל.
יעקב מרגי: מישהו אחר מהיציע יכול להבין אחרת, לנו, ההורים.
<שושי סומך: יכול להיות שחלק, אין בעיה - - - אני מדברת על מדינת ישראל.
יעקב מרגי: טוב שהבהרנו.
<שושי סומך: חלילה.
<שושי סומך: אני מדברת על, צר לי - - -
יעקב מרגי: מר הלפרין כמעט שמח על העמדה שלך.
<שושי סומך: לא חושבת, אני חושבת שגם מר הלפרין מאמין שאם תינתן לו היכולת התקציבית הנושא הזה צריך להיות חד וחלק תחת משרד החינוך.
<שושי סומך: הצהרון הוא קודם כל מסגרת חינוכית, השאלה של העלות היא שאלה משנית, לא בחשיבות, זאת אומרת מבחינת החשיבות שלה קודם כל מה התוכן, מי אנשי הצוות, מה קורה עם הילדים אפילו ברמת זה שקוראים לאשת הצוות גננת ובדרך כלל זה לא אשת צוות שעברה איזו שהיא הכשרה בחינוך, בטח לא לגיל הרך.
<שושי סומך: אני מאד שמחה שחבר הכנסת אומר שיש רצון להסדרה.
<שושי סומך: ההסדרה הזאת, אם אתה שואל מה היא צריכה להיות, צריכה להיות שהנושא יהיה תחת משרד החינוך, פיקוח, תכנים, יכול להיות שזה צריך להיות שלבי מבחינת זה שאנחנו עוד לא מדברים על יום שלם שיהיו אותם אנשי צוות, אלא עדיין יהיה מסגרת גן ומסגרת צהרון בתור שלב ראשון.
<שושי סומך: אין בעיה שזה יהיה שלבי, אבל הנושא צריך להיות תחת משרד החינוך, לתת את הכלים, וגם בישיבות קודמות כאן בכנסת אמרו הרשויות המקומיות, ייתן לנו משרד החינוך מה בעיניו מודל נכון וראוי חינוכית לאיך יום כזה צריך להיראות, ירד ממנו עול מאד כבד.
<אורה חכם: אני אגיד את עמדתי.
יעקב מרגי: שלא נשמעה עד עכשיו מאף אחד?
יעקב מרגי: עמדתך לא נשמעה מאף אחד?
<אורה חכם: קודם כל אם מדברים על רבולוציה ואבולוציה, אז למשל אחת מההסדרות שיכולות להיות, יש לדעתי רוב בין חברי הכנסת, מכל הסיעות בממשלה ומחוץ, שהם בעד חינוך ובעד שוויון הזדמנויות בחינוך, ונתחיל עכשיו מהנושא של היום, אם למשל במסגרת הסדרה בדברים קואליציוניים, חברי כנסת, שהם לפחות רוב גם בקואליציה, שהם בעד חינוך, יכולים לעשות הסדרה שלפחות 10% מהשוויון הזה, ממגמת השוויון בנושא של הגיל הרך אתם תוכלו להצביע נגד תקציב - - - התקציב שם מובא לאישור, תתחילו הסדרה, אתם תהיו מוכנים לעשות הסדרה עד 10%.
יעקב מרגי: אורה, מתוך ה- 5 קדנציות שלי הייתי פעמיים באופוזיציה, נתתי נאומים חצבי להבות, חבל על הזמן לעבר חברי הקואליציה - - -
<אורה חכם: אז אני מציעה לך עכשיו להוביל את כל חברי הקואליציה, שהם חברי כנסת בקואליציה, שהם אוהבי חינוך, להגיד אנחנו מנהיגים את הרבולוציה בקרב חברי כנסת, וחברי כנסת לא יצביעו אלא אם יתוקן לפחות 10% מהתקציב הזה שהובטח במדינת ישראל וכל הזמן דוחים אותו.
<אורה חכם: אתם תצביעו נגד.
יעקב מרגי: מר הלפרין, משרד החינוך.
<חיים הלפרין: ברשות
<חיים הלפרין: כם אני רוצה להגיד שני דברים.
<חיים הלפרין: האחד, הרצון המשותף של הרבה מהדוברים פה, בין חברי הכנסת, לגבי יום חינוך ארוך, בעיני לא מתחבר למטרה שלשמה אנחנו מתכנסים במובן הזה שגם חוק יום חינוך ארוך, אם ייושם במלואו, הוא לא נותן מענה של לימודים עד השעה 4:00 בבתי הספר.
<חיים הלפרין: לעומת זאת הוא כן נותן את זה בגנים, זה מה שקורה בגנים שנמצאים ביום חינוך ארוך.
<חיים הלפרין: כלומר מאז הסכם אופק חדש שבו המשרד יחד עם הסתדרות המורים ויחד עם השלטון המקומי נדרשנו לתת מענה גם להיקפי השעות וגם ללימודים הפרטניים, וזה אומר שהשעות שמוקצות לבית ספר ביום חינוך ארוך הן 37, הכנסת תיקנה את החוק הזה, המשמעות היא שיום חינוך ארוך, כהגדרתו בחוק יום חינוך ארוך, הוא שאין יום ארוך עד לשעה 4.
<חיים הלפרין: לכן בעצם המתכונת שיותר נוחה, גם לאוצר וגם למשרד החינוך, היא לראות מערכת דומה למה שנקרא ציל"ה היום.
<חיים הלפרין: פה אנחנו מדברים על הארכת יום הלימודים שהיא לא בשעות.
<חיים הלפרין: אני רוצה להגיד משפט בהקשר הזה שצריך להבין, אם אנחנו הופכים את יום חינוך ארוך ליום שעות של המערכת של המורים שנשארים מ- 8:00 עד השעה 4:00, אותו צוות הוראה מיומן ומנוסה, בעתות של קיצוץ שבהם נדרשים, והיו כאלה תקופות גם במערכת החינוך, שנדרשים לקצץ זה הופך את בתי הספר ביום חינוך ארוך לבתי ספר מאד עניים במובן הזה שכיוון שהם מקבלים את מספר השעות המצומצם רק לטובת המערכת, אז בעצם יש לנו מערכת שבנויה ממורה כיתה, מורה כיתה, מורה כיתה מ- 8:00 עד שיום הלימודים נגמר ובעולם של יותר גמישות - - -
חנין זועבי: לא בהכרח.
<חיים הלפרין: כיון שאני מדבר על המציאות אז זה היה בהכרח.
חנין זועבי: אה, מציאות?
<חיים הלפרין: לעומת המצב שבו צוות החינוכי בבית ספר, כשהשעות יותר גמישות זה מאפשר לו לבצע פיצולים, זה מאפשר לו להגמיש את המערכת.
<חיים הלפרין: לכן במובן הזה, כשאנחנו מחייבים את בית הספר לתת אותו סוג של שעות במבנה של מורים וכיתות, אז צריך להבין שבעידן של קיצוצים בתי הספר האלה דווקא יותר נפגשים מאשר האחרים ביכולת שלהם לתת מענה דיפרנציאלי לצרכים הדיפרנציאליים של הילדים.
<חיים הלפרין: זה לגבי יום חינוך ארוך.
יעקב מרגי: זה הרציונל בגדול - - -
חנין זועבי: הוא לא מדבר על רציונל, הוא מדבר על מציאות, הוא אמר.
יעקב מרגי: רגע, בסדר.
יעקב מרגי: תני לי לרגע, תני לי לבחור את המילים שלי, הרי את אוהבת את חופש הביטוי, נכון?
חנין זועבי: לא, אבל אני רוצה להבין.
יעקב מרגי: אבל עוד לא סיימתי, עוד לא אמרתי מה אני רוצה לומר, ואני רגיש לאלה שמתפרצים, אז מאלצים אותי גם להרים את הקול.
<חיים הלפרין: זה לגבי - - -
יעקב מרגי: תן לי רגע, אני רוצה לנווט אותך כדי שאני לא אנזוף בך כמו שנזפתי בעמיתי לדיונים פה, ישראל אסף, שהוא - - - בוא, אני רוצה לגופו של ענין, יוח"א, נטפל בו, לא נוותר לממשלה, קואליציה אופוזיציה לא נוותר לממשלה, ניאבק, נראה, עד שבסוף נביא מסלול סביר, הדרגתי כדי שייושם.
יעקב מרגי: אני חושב שתלמידים צריכים ללמוד מ- 8:00 עד 3, 4, מי פחות, אבל זו המסגרת, זה הרציונל, כרגע זה לא קיים.
יעקב מרגי: כרגע יש לנו את מסגרות הצהרונים, לכן אני רוצה לדעת מה עמדת משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני חושב שאם משרד החינוך לא רואה את המסגרת של הצהרונים כמסגרת, סליחה על הביטוי ואל תיקחו אותי, אני בכוונה מקצין, כפי שחשבו פעם על המעונות, "אחסון ילדים", תאמרו לנו את זה היום.
יעקב מרגי: אם אתם חושבים שזו מסגרת המשך של מסגרת לימודים, אנא, אתם הריבון, אתם הרגולטור כדי לקבוע מה התכנים, איך זה מנוהל ואיך זה צריך להתנהל, מי מפעיל ואיך מפעיל.
יעקב מרגי: אני אמרתי בתחילת הדיון, אחרי שבדקתי את הנושא, אני לא יכול לבוא בטענות, אני חוסך את שבטי מהרשויות המקומיות ובצדק, אני צריך להצדיע להם, להודות להם שלקחו את המטלה הזו.
יעקב מרגי: עכשיו למה אחד עושה ככה, אף אחד לא הגדיר את זה, אף אחד לא רוצה, אחד רוצה לתת יותר, אולי זה טוב, וולקאם.
יעקב מרגי: אנחנו גם לא רוצים פערים בחברה הישראלית, יש ניצול לרעה כשלא מגדירים, אין מציאות של ואקום, לשם נכנסים כל מיני תופעות, לכן אנחנו כאן.
יעקב מרגי: לכן אני בא ולא מבקר, לא את משרד החינוך ולא את הרשות המקומית, זה נולד בגלל הכרח שלא יגונה, עכשיו בואו נסדיר אותו.
יעקב מרגי: זה רשות, כפי שאמרתי בהתחלה ובכוונה טעיתי, ואני אומר, אם זה היה בחנות מכולת או סופרמרקט שאני קונה שירות, יש משרד הכלכלה אם כן לפקח או לא לפקח, פה זו רשות סטטוטורית שעושה פעולה.
יעקב מרגי: אתה בעצמך הנהנת לכן ואתה אומר שזה המשך של מסגרת חינוכית, רשות חינוך, רשות - - - היא רשות חינוך, מכח סמכות של השר, של שר החינוך, אז אי אפשר שזה יישאר בשטח או הדמדומים או בשטח הפקר.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה עמדת שר החינוך, אתם תלכו אתנו להסדרה?
יעקב מרגי: אתם רואים בזה מסגרת חינוך, דבר ברור תאמר לי את זה.
<חיים הלפרין: אני קודם כל הערתי לגבי יום חינוך ארוך - - -
יעקב מרגי: נגמר, לכן עצרתי אותך.
<חיים הלפרין: בסדר, לגבי ציל"ה, ממשלת ישראל, בהחלטת ממשלה, אנחנו מיישמים ומקיימים אותה במאמץ גדול יחד עם הרשויות המקומיות באשכולות 1-3 ובירושלים, לכשתגיע הסדרה של ירושלים.
<חיים הלפרין: מבחינתנו אנחנו מדברים על תכנית חינוכית בוודאי, שצריכים להיות בה אנשי חינוך, מפוקחת, בגנים על ידי המפקחות של הגנים ובבתי הספר על ידי הפיקוח על בתי הספר, כשמבחינתנו אנחנו מדברים על מסגרת חינוכית.
<חיים הלפרין: רק בשביל להבהיר, בגנים אנחנו מגדירים זמן חפיפה בין שתי הגננות שמשולם באופן מלא, כלומר במובן הזה אנחנו רואים את זה כמסגרת חינוכית.
<חיים הלפרין: אנחנו דורשים שאשת חינוך תהיה שם, המפקחות מאשרות את צוותי החינוך, את תכנית ההעשרה שהיא תכנית רשותית, יש צוות היגוי שהמפקח של משרד החינוך או המפקחת הם חלק מצוות ההיגוי שהרשות מובילה ומבחינתנו זו תכנית חינוכית לכל דבר וענין.
יעקב מרגי: בסדר, זה באשכולות.
<קריאה: 1-3.
יעקב מרגי: ומאחר ואלה, עדיין גם אלה שנמצאים מ- 4 עד 10 הם נושאי תעודת זהות כחולה, נכון?
יעקב מרגי: עדיין לא שינו להם תעודה.
יעקב מרגי: אנחנו חייבים בזכויות ובחובות, נהנים מהחובות שלהם ומחויבים בזכויותיהם.
מירב בן ארי: יש שכונות שהן במצב של 1-3.
יעקב מרגי: בסדר, לכן לגיטימי מצדנו לבוא ולומר שאם יצרתם את ציל"ה ומוגדר בחוק מה צריך להיות ואיך מפוקח, מבחינת איך שאתם מוציאים את ההנחיות שלכם, אך טבעי היה להגדיר מבחינת הרשויות המקומיות ומבחינת משרד החינוך, אם מקימים מערכות מקבילות, הרי 1-3 זה רק עילת תקצוב.
יעקב מרגי: הרציונל החינוכי, אוי ואבוי - - - רגע, אני רוצה שתרד לסוף דעתי, אני מתפלפל - - - אני לוקח לי זמן.
יעקב מרגי: אני בא ואומר יבוא שר חינוך ויגיד לי לא, זה לא רציונל תקציבי, אני כן רוצה ליצור 1-3 ואלה לא מגיע להם את הרציונל החינוכי הזה.
יעקב מרגי: שיבוא ויגיד לי את זה, אבל הוא לא יגיד את זה לעולם.
יעקב מרגי: לכן, אני אומר לכם בצורה חד משמעית, לא נעשה עד עכשיו בסדר, לא ניקח אתכם לוועדת חקירה, אבל תעשו את זה מעכשיו, ואני רוצה לשמוע מכם.
יעקב מרגי: אני לא אעזוב את זה.
יעקב מרגי: אם צריך אני גם אעשה שולחן עגול של משרד החינוך, ועדה ורשות מקומית כדי להביא להגדרה והסדרה.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע ממך, תבוא ותגיד לי שמע, אני לא רוצה להיכנס לקטע של הגדרה והסדרה כי אז כאילו זה לוקח אחריות עלי.
יעקב מרגי: אז אני אומר לך, אני רוצה לחייב אותך באחריות לפחות של הגדרה ושל פיקוח, כי מה לעשות, התחום הפדגוגי מכח החוק בסמכותכם.
יעקב מרגי: מילה אחרונה, בבקשה.
יעקב מרגי: לא במושג המשפט.
<חיים הלפרין: מה שממשלת ישראל תחליט אנחנו נבצע.
יעקב מרגי: החליטה כבר, תודה.
יעקב מרגי: מיכל מנקס, מרכז שלטון מקומי.
<מיכל רבקה מנקס: אני לא אחזור על דברים שנאמרו כאן, יש כמה דברים שחשוב לי להדגיש.
<מיכל רבקה מנקס: אני מדגישה את חובת המדינה שבל נשכח מהטיפול בנושא הזה - - -
יעקב מרגי: מיכל מייצגת את מרכז השלטון המקומי.
<מיכל רבקה מנקס: מרכז השלטון המקומי והרשויות המקומיות שנכנסו בנעלי המדינה כדי לתת שירות לתושביהן, אזרחי מדינת ישראל.
<מיכל רבקה מנקס: אני חייבת לציין, המדינה לא רק שלא מיישמת ומבטלת, אלא שמה שקורה בעת האחרונה, שככל שמתקצצים התקציבים ונסגרות המסגרות והרשויות נותנות את המענה, כך צומחות הצעות חוק כפטריות אחרי הגשם.
<מיכל רבקה מנקס: אני מבקשת לומר, מרבית המסגרות ראויות ואיכותיות והעוולות שנעשות וששמענו כאן היום בוודאי חייבות תיקון והסדרה, אבל אני תובעת פה את מקומם של הרשויות המקומיות בשירותים הטובים שהם נותנים, שהן אפילו לא מחויבות בהם בדין.
<מיכל רבקה מנקס: אני רוצה להודות לך, היושב ראש, על דיון שלא עוסק בעלות חליפה ליתום, משום שכך לא היינו מגיעים לשום דבר ועובדה שכך היה בעבר.
<מיכל רבקה מנקס: לחלופין עסקנו כאן באיכויות ובקביעת תקנים וסטנדרטיזציה, אני מרימה את הכפפה שעלתה פה על ידך ובדיון ובהחלט מוכנה ללכת למקום שיגדיר תו תקן, שיסדיר את הדברים ובאותה נשימה אני אומרת שלא יסיר אחריות מממשלת ישראל ומשרדיה בכל האמור באחריות, כולל כיסוי תקציבי וסיוע למפעל החשוב הזה.
<מיכל רבקה מנקס: תודה.
יעקב מרגי: אני חושב שאין יותר טוב מלסכם בנימה הזו ואני קורא כאן בסיכום ואני אומר לכם בסיכום, אני אקרא לכם את הסיכום ונצרף את זה לדברי הסיכום, ככה תוך כדי, בעל פה, כי מה שהספקתי עדיין לא כולל את מה ש - - - קודם כל הוועדה מודה לכל חברי הכנסת שהשתתפו בדיון והם לא מעט.
יעקב מרגי: רק תבינו טוב טוב, ביום רביעי לפני חקיקה, עוד כמה דקות חקיקה, קרוב ל -10 חברי כנסת יושבים פה, זו סוגיה שבוערת, בוערת בחברה הישראלית.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לאורחים הרבים שנכחו בדיון ותרמו לדיון.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה על החשיבות הרבה בהנהגת יום חינוך ארוך וכשזה ייושם סוגיית הצהרונים תהיה או מיותרת או לא אקטואלית.
יעקב מרגי: הוועדה התרשמה מכל הדוברים שיש לעשות הכל על מנת להגדיר ולהסדיר את סוגיית הצהרונים וליצור אחידות איכותית כצעד מצמצם פערים ולא מפלה.
יעקב מרגי: משרד החינוך רואה במסגרות האלה כפי שהוא רואה במסגרת ציל"ה, שזה צהרי יום להעשרה, כמסגרת חינוכית ואף הגדיר תקנים סטנדרטיים למסגרת זאת.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה את הסכמתו ורצונו של המרכז לשלטון מקומי להגדיר ולהסדיר ולקבוע סטנדרטים אחידים למסגרות הצהרונים, לכן הוועדה קוראת גם למשרד החינוך וגם למרכז השלטון המקומי להגיש הצעה לוועדת החינוך.
יעקב מרגי: כמה זמן את רוצה, מיכל?
<מיכל רבקה מנקס: 40 יום?
יעקב מרגי: תוך 40 יום להגיש הצעה מוסכמת, משרד החינוך כנ"ל.
יעקב מרגי: זה לא חייב להיות בהסכמה, כל אחד בנפרד, תגיעו להסכמה, 40 יום אני חושב שזה סביר.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 30 בדצמבר 2015, י"ח בטבת תשע"ו, הנושא על סדר היום: התאמות בהכשרת מורים במכללות ובבתי הספר לחינוך.
יעקב מרגי: אני אומר דברי פתיחה קצרים.
יעקב מרגי: קודם כל 'ברוכים הבאים' לכל מי שמשתתף בדיון, חברי הכנסת הנכבדים, זה לא מובן מאליו, יש דיונים משודרים, דיונים בנושאים ברומו של עולם, באים חברי הכנסת בהרכב מכובד ויש לציין, המתמידים, תמיד, בוועדה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם איך הדיון הזה נולד.
יעקב מרגי: מה היה הצורך ומה היו הצרכים.
יעקב מרגי: זה בעקבות מספר דיונים לאו דווקא ספציפיים ואמנם, כל הדיונים כאן נוגעים בחינוך אבל לגבי סוגיית ההוראה, מקצוע ההוראה, המכללות לחינוך, והתאמות, התחושה היא –ויכול להיות שזו לא רק תחושה, כי יכול להיות שבאמת – ואני הולך לומר מספר מלים שכתבתי אותן, יכול להיות שזו התגרות.
יעקב מרגי: ואדרבא, אל תתרגשו, תוכלו לתקן אותי או לחלוק עליי, זה בסדר, כי אני באמת רוצה לא להיות במקום שאני נמצא בו.
יעקב מרגי: ומהו המקום שאני נמצא בו?
יעקב מרגי: ואני אומַר, זה יעלה מתוך הדברים.
יעקב מרגי: אני אומֵר כך: מקצוע ההוראה בעיני רבים נתפס כמקצוע עם שליחות, מקצוע שיש בו הגשמה עצמית, ויש גם מניעים אחרים, פרקטיים אחרים ובצדק, צריך שיהיו אבל, עדיין בקרב נתח גדול – וזה מופיע גם בסקרים ומחקרים, מקצוע ההוראה עדיין נתפס באחוזים רבים, לרוב, כמקצוע עם שליחות, מניעים פילנטרופיים ואני אומר לכם איפה אני נמצא בקטע הזה, אני מאלה שמצדיעים למדינה שלנו, הצעירה, בת השבעים, שהגיעה להישגים רבים, עברה שינויים רבים, יש מקצועות שעברו "מתיחות פנים" ושונו לבלתי הכר, מי שלמד פעם מקצוע איקס ולומד אותו היום אז זה משהו אחר לגמרי.
יעקב מרגי: בשנים האחרונות גם מעזים ומשנים את ההגדרה של בעל המקצוע, בגלל השינויים שנעשו בתחום המקצועי.
יעקב מרגי: לגבי מקצוע ההוראה, התחושה היא כמו כשמישהו יושב במעגל צפוף ואומרים לו: אתה מוכן לזוז ימינה?
יעקב מרגי: זה מקובל אצל פוליטיקאים, שהם לא אוהבים לזוז עם הכיסא ימינה ושמאלה, אז הוא מניע את אחוריו ימינה ושמאלה, בסוף נשאר באותו המקום אבל נותן לך תחושה שהוא זז קצת.
יעקב מרגי: וזו התחושה.
יעקב מרגי: ואני הייתי רוצה לשמוע כאן, מנציגים – אני מקווה שהגיעו, כמובן, ממכללות לחינוך, משרד החינוך, מן האוניברסיטאות, המועצה להשכלה גבוהה אם נמצאים כאן, מה קורה בתחום הכשרת עובדי ההוראה, הכשרת המורים?
יעקב מרגי: אנחנו בעשור האחרון חזרנו לזכור את המורים, המדינה כמדינה באמת דחפה את מקצוע ההוראה, לא מספיק לטעמי, דחפה.
יעקב מרגי: יש לי ביקורת קשה על ארגוני המורים, איך נתפס בעיניהם המורה, אפילו בעיניהם, איפה הם, מרוב דאגה למורה הפכו אותו לעובד, עובד ותו לא.
יעקב מרגי: ואז כל דבר שמנסים קצת להפריח בו, להכניס בו נשמה או שליחות, אז האם כן מתאים להסכם הקיבוצי, לא מתאים, מתחילים לבדוק עם סרגל מידה, אם זה בדיוק על קוצו של יו"ד לפי ההסכם, ואני לא אומר את זה בהכללה כי יש מורים שלקחו את המקצוע שלהם קדימה וביומיום עושים זאת.
יעקב מרגי: ושוב, אני בכוונה מתקרב ואומר את הדברים בצורה הזו, וזה עולה, מי שמשתתף בדיונים יודע, זה עולה לי.
יעקב מרגי: והדיון הזה בא לעשות קצת סדר עם עצמי ועם הסובבים בדיון הזה, כדי שאם צריך לעשות שינויים נדרשים אז נעשה אותם ואם הם נעשים וצריך קצת למתג או לתקן את הרושם, ולא נעלם מעינינו ומתודעתנו, הדיון שהיה סביב הסקר של "ישראל היום", על רמות הידיעה הכללית של המורים אז לכן, כל מה שיש לנו ברקע ומסביב, מונח כאן בשולחן, לא בסדר כרונולוגי.
יעקב מרגי: אני הייתי מבקש סקירה מאיל רם, נכון?
יעקב מרגי: מנהל מינהל עובדי הוראה.
יעקב מרגי: תן לנו קצת רקע על דברי הפתיחה שנתנו, לאחר מכן נשמע את נח גרינפלד, הוא מנהל אגף להכשרת עובדי הוראה ונעשה כך, עם חברי הכנסת לסירוגין, יחד עם האורחים שלנו, כל אחד בתפקידו.
יעקב מרגי: בבקשה, איל.
<איל רם: בוקר טוב לכולם.
<איל רם: אני חושב שאנחנו בנושא מאוד מאוד חשוב ואני שמח שהוא עולה.
<איל רם: אני אתן איזושהן מספר מגמות כלליות ונח ישלים אותי בעוד מספר דברים.
<איל רם: קודם כל צריך לסמן רגע את הנקודה הזאת שאנחנו נמצאים בה היום, כנקודה שבה אנחנו נמצאים בגדילה בשנים האחרונות, מאוד מאוד גדולה, בכמות הפונים להוראה.
<איל רם: יש לנו בערך 20% עלייה בשנים האחרונות בכמות הפונים ואני מדבר כרגע באופן כללי.
<איל רם: הגדילה הזאת מאפשרת לנו לעשות עכשיו כל מיני מהלכים שבעצם היה יותר קשה בעבר, כי אם צועקים שיש מחסור במורים אז אתה רק חייב להכשיר אבל אם פתאום יש גדילה משמעותית, - - -
יעקב מרגי: גידול.
<איל רם: גידול, או.
<איל רם: קיי.
<איל רם: , גידול של מורים, גידול בכמות המורים, - - -
יעקב מרגי: גדילה זה כמו במחלקות האנדוקרינולוגיות.
<איל רם: כולם הבינו למה אני מתכוון.
<איל רם: דבר נוסף שיש הוא ש- 50% מהם הם אקדמאים שבאים להוראה, שזו עוד תופעה מאוד מיוחדת שמתרחשת, שבעצם גורמת לנו לחשוב שאפשר גם לעשות תואר ולבוא אז להוראה גם כבחירה, האנשים האלה גם משתלבים באחוזים גבוהים יותר, נשארים יותר במערכת ותופסים תפקידי מנהיגות גבוהים יותר, על פי המחקרים שיש לנו.
<איל רם: כלומר, המגמה הזאת של להביא אקדמאים ולהכשיר אותם - - -
<קריאה: האוניברסיטאות?
<איל רם: או אוניברסיטאות או מכללות איזוריות, כלומר, יש להם b.a.
<איל רם: והם באים לעשות תעודת הוראה, אבל יש להם בחירה, עם קצת יותר בגרות, לפעמים באים מקריירה שנייה, זו תופעה חדשה שאנחנו מרגישים את תחילת העבודה הזאת בבתי הספר, יש לזה גם השפעה על הדיסציפלינה, גם השפעה על הבגרות, גם השפעה מתוך שהם בחרו בדבר הזה ולא הלכו לעשות תואר "על הדרך" ממה שאין להם, וזה דבר מאוד מאוד משמעותי.
<איל רם: אנחנו נמצאים היום ממש בעיצומה של כתיבת תכנית חומש להכשרת מורים, בפעם הראשונה בישראל, ביחד, משתלבים בתוך תכנית החומש של המל"ג-ות"ת וכותבים את הפרק של הכשרת מורים שם.
<איל רם: כל המכללות והאוניברסיטאות שותפות לזה, וכל אגפי משרד החינוך - -
יעקב מרגי: תהיה תורה אחת?
<איל רם: זה עוד לא 'תורה', זו ארכיטקטורה בסיסית בכלל של מה - - -
יעקב מרגי: בסוף, ולבסוף, תהיה תורה אחת?
<איל רם: אני מקווה שלא תהיה תורה אחת.
<איל רם: בהכשרת מורים בעולם אין תורה אחת, יש מיגוון מאוד מאוד גדול ויש אי הסכמה גלובאלית בוא נגיד, שאין דרך אחת להכשיר מורים.
<איל רם: פינלנד היא לא ארצות הברית וגם בתוך ישראל יש לנו - - -
יעקב מרגי: אתה יכול ישראל לישראל?
<איל רם: ישראל לא ישראל וגם ארצות הברית היא לא - - -
יעקב מרגי: לא, עזוב אותי, אני לא, אני אתן לך, אנחנו - - -
<איל רם: אני עונה בצורה הכי - - -
יעקב מרגי: אנחנו לא מאלה שמאמצים כל דבר.
יעקב מרגי: אם הוא טוב אז כן, אם הוא לא טוב לא חייב להישאר.
<איל רם: סביר להניח שאנחנו נאפשר מיגוון - - -
יעקב מרגי: כמה גישות.
<איל רם: תכניות, מכיוון שיש לנו היום גדילה, גידול מאוד מאוד גדול בכמות התכניות היחודיות שלנו, גם באוניברסיטאות וגם במכללות, כמו תכניות "חותם", "נחשונים", דברים מן הסוג הזה שעלו כבר פה כמה פעמים ואנחנו רוצים להרחיב אותן בצורה משמעותית, ואלו תכניות מאוד מאוד מיוחדות, שניבנו ולצד זה אנחנו מרחיבים את מה שנקרא m-teach שזה בעצם אנשים שבאים עם תואר ראשון ועושים תואר שני עם תעודת הוראה וזה גדל לנו משנה לשנה.
חנין זועבי: אילו תכניות קשורות לגזענות?
יעקב מרגי: נגיע לגזענות.
<איל רם: רגע, אני מדבר רגע על נושא הכללי.
חנין זועבי: אבל - - -
<איל רם: הנושא הוא כללי, עוד לא דיברתי על תכנים, דיברתי על ארכיטקטורה, - - -
יעקב מרגי: הכשרה להיות מורה.
חנין זועבי: אני שמה תמיד, סליחה.
<איל רם: מה?
חנין זועבי: אני שמה תמיד.
יעקב מרגי: חנין, גם אני שם.
איתן ברושי: אבל אין בכל מקום גזענות, לא צריך לחפש איפה שאין.
חנין זועבי: תן לי מקום שאין.
איתן ברושי: קודם כל שמים את הפנס אחר כך שמים - - -
חנין זועבי: אני אהיה שם.
יעקב מרגי: איתן,
איתן ברושי: אחר כך שמים את הכתובת.
<איל רם: האמת היא שאני מצליח ככה, כמה משפטים רצוף.
יעקב מרגי: איל, איל.
<איל רם: הדבר הבא - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, אתה יודע, באינטראקטיביות בדיון, זה מכשיר אותנו ליתר לאומנות.
יעקב מרגי: אני אומר, אנחנו כרגע בהכשרת עובדי הוראה, אנחנו עד לא הגענו לידע.
יעקב מרגי: זה מקצוע.
יעקב מרגי: אם זה מקצוע אז צריך ללמד להתמקצע, במקצוע ההוראה.
יעקב מרגי: התכנים וזה ודאי שזה ודאי, אנחנו לא נדלג על זה אבל אני רוצה לשמוע קודם כל.
<איל רם: עוד שלושה דברים קצרים.
<איל רם: אחד, דברים שנאמרו כבר פה בוועדה אבל אני מזכיר אותם.