GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יערה ישורון: אחד, ביטול חופשות אסרו חג, חאלס, מספיק, זה מיותר, לא צריך את זה.
<יערה ישורון: כולם מסכימים על הדבר הזה, אין שום עניין בדבר הזה, גם חופשות ל"ג בעומר וודאי ש - - -
<קריאה: אסרו חג זה המימונה, לא תהיה בעיה?
<קריאה: פשוט שזה לא יצא פשוט נגד - - -
יעקב מרגי: זה לא נגד אף אחד, אני לא מוטרד מכלום.
יעקב מרגי: בחינוך, חינוך קודם כל זה ערך עליון, אסרו חג נועד למטרות אחרות בכלל, וודאי לא להשבתת מערכת החינוך, אני חושב שזה טעות מיסודה.
יעקב מרגי: ניצלו חולשה רגעית באיזה משא ומתן והכניסו את זה.
<יערה ישורון: דווקא משפחות שלא חוגגות את המימונה ויש להן הזדמנות להיחשף לדבר הזה בתוך מערכת החינוך - - -
יעקב מרגי: בתוך מערכת החינוך, מה?
<יערה ישורון: זה לא שאנחנו מפסידים היום - - - אנחנו חוגגים בתוך מערכת החינוך אין שום סיבה שגם את המימונה לא נחגוג בתוך מערכת החינוך.
יעקב מרגי: כבן אדם מרוקאי אנחנו רק סובלים מחשיפת היתר שנתנו לכובד משקל הזה של המימונה בהוויה ובתרבות.
יעקב מרגי: הדבירו לנו כל מיני, זה לא עיקר ה - - -
<קריאה: החגיגה היא ערב לפני בכלל.
יעקב מרגי: כן, זה לא העיקר.
<יערה ישורון: וגם חופשת ל"ג בעומר.
<יערה ישורון: אני לא ראיתי לאחרונה ילדים בני 3 שחוגגים במדורות עד 3 בבוקר ואחרי זה לא מצליחים להתעורר לגן.
<יערה ישורון: אז לפחות גן ובית ספר יסודי, חופשת ל"ג בעומר צריכה להתבטל.
<יערה ישורון: הדבר השני זה שקביעת לוח החופשות השנתי, שהיום קורית באמצעות חוזר מנכ"ל, כשאף אחד לא יודע איך זה נקבע, מתי זה נקבע, מתי זה מתפרסם, אף אחד לא יודע.
<יערה ישורון: יש המון המון שינויים קטנים שאפשר לעשות במהלך השנה, יש כל מיני גשרים שאפשר לעשות, אנחנו מכירים את זה המון פעמים חוזרים, לא יודעת, משבועות ביום חמישי, יש חופש ויום שישי חוזרים ובשבת שוב פעם חופש.
<יערה ישורון: די, אפשר לעשות שם גשר ולקחת את היום הזה ולהשתמש בו במקומות אחרים.
<יערה ישורון: יש משחקים שאפשר לעשות בתוך השנה שיעשו הקלה מאד מאד גדולה למשפחות מצד אחד ומצד שני לא יפגעו בכלל בתנאי השכר של המורים או בשום פעילות שלהם לחלוטין.
<יערה ישורון: אז זה הדבר השני, שקביעת לוח החופשות תיעשה בשיתוף עם ההורים וזה מדהים שזה לא נעשה עד כה, בסופו של דבר אנחנו הצלע השלישית.
<יערה ישורון: ושוב, זה מאד מאד חשוב, ההורים, מה שחשוב להם זה מערכת חינוך מעולה ואיכותית, כולל מורים שיהיו מרוצים ושמחים ממקום העבודה שלהם.
<יערה ישורון: והדבר השלישי שאנחנו מציעים ומבקשים כבר עכשיו זה להרחיב את בתי הספר של החופש הגדול, גם מבחינת גילאים.
<יערה ישורון: גנים, אדרבא שיצטרפו לכל הנושא הזה של שלושה שבועות והחופש הגדול מגיל 3, ילדים יכולים פשוט להישאר בגן שלהם, אין שום סיבה, הם לא צריכים לעבור שום מסגרת, הם לא צריכים חופש מלשחק בחול, הכל בסדר הם עושים את זה בכל מקרה.
<יערה ישורון: ולכן, אין שום סיבה לא להרחיב את זה, לעוד גילאים שונים וגם לעוד מועדים שונים במהלך השנה.
<יערה ישורון: אפשר לעשות בתי ספר של החופש הגדול גם בחופש חנוכה וגם בשבוע שלפני פסח, יש עוד הרבה מקומות כאלה.
<יערה ישורון: אז זה שלוש הבקשות שבעינינו הן יכולות להיות מידיות וכל שינוי בנושא הזה יהיה מבורך.
<יערה ישורון: ותודה רבה באמת על ההתייחסות לדבר הזה, תודה.
יעקב מרגי: ארגוני הורים נוספים נמצאים איתנו?
יעקב מרגי: ככה רשום לי.
<יערה ישורון: אני מייצגת את פורום ההורים.
יעקב מרגי: שדולת הנשים בישראל?
<מיכל גרא מרגליות: אז שוב תודה לחברת הכנסת נחמיאס ורבין על היום הזה ומזל טוב לאדוני היושב ראש שוודאי חוגג את התאריך העברי.
יעקב מרגי: לא חוגג, רק מציין.
<מיכל גרא מרגליות: מציין.
<מיכל גרא מרגליות: כי רק פרעה חוגג בתנ"ך.
יעקב מרגי: האמת היא שהמקום היחיד שכתוב "יום הולדת את פרעה", זה מהכתובים, נכון.
<מיכל גרא מרגליות: אכן נאמר.
<מיכל גרא מרגליות: אז א', להגיד שהנושא הזה הוא מאד מאד דרמתי, אני לא רואה אותו כנושא ידידותי, אני רואה אותו כמצוקה איומה ונוראית שהורים, צעירים בעיקר, צריכים לעמוד מולו.
<מיכל גרא מרגליות: ומה שאדוני מכנה אילוצי תקציב - - -
יעקב מרגי: עשי לי טובה, אדוני מכניס אותי ל-, כאילו אני עכשיו נמצא ב - - - כאילו אני יושב פה עם הפטיש, כאילו זה ערכאה שיפוטית.
<מיכל גרא מרגליות: אני מתנצלת.
יעקב מרגי: תשתחררו.
<מיכל גרא מרגליות: איך לפנות?
יעקב מרגי: מה שבא, יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת מרגי, מה שאת רוצה, גם יעקב.
<מיכל גרא מרגליות: מה שהיושב ראש כינה אילוצי תקציב, אפשר גם, יש יכנו סדרי עדיפויות.
<מיכל גרא מרגליות: חינוך זה אחד מהשירותים החברתיים הבסיסיים ביותר שלתפיסתנו המדינה חייבת לקחת עליו אחריות הרבה יותר גדולה.
<מיכל גרא מרגליות: ציינה פה חברתי קודם לכן שאי אפשר לצפות מההורים להקים קול צעקה, רק נזכור שהסקטור הגדול ביותר של מחאה, של המחאה החברתית של 2011, היה במסגרת מחאת העגלות וזה חינוך חינם לגיל 3.
<מיכל גרא מרגליות: זה לא שזה אחריות של ההורים לצאת לרחובות ועדיין זה ההישג, בעיני, הגדול ביותר שיצא מהמחאה.
יעקב מרגי: אני אתן לך, היום היינו בכנס בשדרות ואירחנו לאינסטנט קטן את יושב ראש הכנס, אלוף במיל' עוזי דיין והוא אמר, את אמרת חינוך זה ה-, הוא אומר שהוא כיו"ר המל"ל הראשון, הוא הראשון שכתב את התפיסה הביטחונית של - - - אז הפסיקו לכתוב והוא אומר, הכי מוזר הוא שדווקא אנשי צבא כתבו את התפיסה הביטחונית והגיעו למסקנה שהחינוך זה הדבר הראשון במעלה שאיתו צריך ואותו צריך לחזק.
יעקב מרגי: אז אין ספק, לא לחינם זה המשרד מבחינה תקציבית הגדול ביותר אחרי - - -
<מיכל גרא מרגליות: אחרי משרד הביטחון, נכון.
<מיכל גרא מרגליות: זה תמיד שאלה של איך, לאן ואיך הולך הכסף.
יעקב מרגי: לאן ואיך, סדרי עדיפויות.
<מיכל גרא מרגליות: זה בהחלט.
<מיכל גרא מרגליות: רק להגיד לדבר זה, אנחנו יודעות ויודעים שמבחינת ההשפעה על הורים, יש השפעה אחרת על אימהות ועל אבות, גם ברמת ימי החופשה, שזה נושא הדיון, ועוד כמה דברים שרלוונטיים וקשורים לעניין הזה.
<מיכל גרא מרגליות: הביטול של כניסה לתוקף של יום חינוך ארוך מגיע לכאן, לוועדה הזאת, כל פעם שמגיע חוק ההסדרים בתקציב.
<מיכל גרא מרגליות: אני לא יודעת אם כבר ביטלתם את הכניסה לתוקף או תבטלו תכף, אבל זה יגיע.
יעקב מרגי: ניסיתי להדגיש את זה, הגיעו שני נושאים לוועדת החינוך במסגרת חוק ההסדרים, שמתי את זה במגירה ואמרתי אף אחד לא - - - מישהו יירדם בשמירה, אבל זו הייתה פנטזיה לרגע והאוצר התקשר, אמרתי להם נצטרך לעשות ישיבת עבודה, לתאם ציפיות, למרות שאני בקואליציה ולמרות שאנחנו יודעים בסוף מה יהיה, אבל אין ספק אם מישהו לא רוצה את חוק לימודים ארוך - - -
<מיכל גרא מרגליות: שיבטל אותו.
יעקב מרגי: שיבטל אותו, שיהיה אמיץ ויבטל אותו.
יעקב מרגי: עלה בדעתי להתגרות בהם ולהעלות הצעת חוק פרטית לביטול, להכניס איזה משהו בתמורה, כי לא יתכן, מה קורה?
יעקב מרגי: שר החינוך, אתה בא אליו ואומר לו, שמע ישובים כאלה היו ראויים שיהיו במסגרת צו יום, צו יוח"א, אבל אני לא מרחיב את הצו, מה שחתמתי זה מה שיהיה מבחינתי, הרציונל מומש באמצעות הרפורמות החדשות, אופק חדש וכל זה.
יעקב מרגי: זה תקוע באוויר, לא בולעים אותו ולא מקיאים אותו, שמישהו יבוא ויאמר לשים את זה באומץ על השולחן ולראות.
יעקב מרגי: זה וסוגיית פיצול הכיתות, גודל הכיתות.
<מיכל גרא מרגליות: נכון, וימי החופש.
<מיכל גרא מרגליות: רק ממש משפט אחרון, סוגיית החינוך היא סוגיה מגדרית במובהק כי המורות הן מורות, המורים הם מיעוט של המיעוט ומי שאוספת את הילדים זה אוספת את הילדים, שוב, הרוב הגדול זה אימהות, ומי שצריכה לקחת ימי מחלה תהיה האם ומי שצריכה לוותר על ימי עבודה בגלל ימי החופשה זאת האמא.
<מיכל גרא מרגליות: זה המצב כרגע ולכן הנושא הזה הוא מאד מאד מגדרי.
<מיכל גרא מרגליות: לצערי יכול להיות שזה קשור, העובדה שזה נורא כל כך מגדרי לעובדה שזה כל כך נמוך בסדרי העדיפויות.
<מיכל גרא מרגליות: אבל אני חושבת שזה תפקיד חשוב מאד של הוועדה להציף את הנושא הזה, גם לא רק כנושא ידידותי.
יעקב מרגי: תדעי לך, נכון שזה נושא מגדרי, אבל אני מכיר הרבה אבות שכל יום חופשה עולה להם ביוקר והם מלינים על כך.
<ומיכל גרא מרגליות: אני רואה את התפקיד שלנו כלהכניס את האבות.
יעקב מרגי: נכון, אומרים בהומור, אין ספק, אין ספק.
יעקב מרגי: במסמך האקדמי שקיבלתי, אתם יודעים היסטורית איך נולדה חופשת הקיץ הארוכה?
יעקב מרגי: תקופת המנדט הבריטי, כסיוע בכח במשק עזר או במשק הביתי, רבותיי, שום התאמות?
יעקב מרגי: שום כלום?
יעקב מרגי: אי אפשר לעצור את - - -
יעל כהן-פארן: אני חשבתי שזה היה בגלל החום שלא היה מזגנים בכיתות.
יעקב מרגי: אני אגלה לך שלא היה לי מזגנים בכיתות והיה לי פחות חם מאשר עכשיו.
יעקב מרגי: מסתבר שהכל זה עניין של הסתגלות של הגוף.
יעקב מרגי: אני לא זוכר את המצוקה של החום - - - אחרת, אחרים ממערכת הלימודים, לא החום הוא ש- - - אבל מה שקורה באמת זה מטורף.
יעקב מרגי: רבותיי, דברים השתנו.
יעקב מרגי: העולם השתנה.
<יערה ישורון: אתם יודעים איך נוסדו חופשות אסרו חג?
<יערה ישורון: מורים הגיעו לארץ, שמענו את זה, מחילה אם אני לא זוכרת אם זה יוסי וסרמן או ארז, מורים הגיעו לארץ מאירופה, היו רגילים לחגוג שם את יום טוב שני של גלויות, הם היו רגילים שלא עובדים ביום הזה - - -
<קריאה: אבל זה רק בשלושת הרגלים, למה?
<יערה ישורון: זה אסרו חג.
<קריאה: זה יום טוב שני של החג, זה אסרו חג.
יעקב מרגי: אבל היהודים אוהבים לחגוג אפילו שהכו בהם.
<יערה ישורון: בדיוק.
<יערה ישורון: הגיעו לארץ והיו רגילים שזה יום חופש, אז זה יום חופש.
יעקב מרגי: אוקיי, רבותיי, מסקנה, אין ספק שצריכים לעשות, לעצור ולעשות איזה רביזיה ואני מקבל שצריך לעשות את זה בשיתוף פעולה.
יעקב מרגי: לא בגלל שאנחנו לא יכולים אחרת - - -
איילת נחמיאס ורבין: אני גם אומר משהו, באמת, אני חושבת שהרבה פעמים מקצוע ההוראה בישראל סובל ממכת בכורות, דם, צפרדע, כינים וערוב.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת באמת, זה גם אתה יודע, זה פעם המשכורות ופעם הבעיות אחרות ופעם שלא נדע, חס וחלילה, מכות לעובדי הוראה.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת אנחנו באמת רואים, הם סופגים הרבה דברים אבל, ואני אומרת את זה באמת, אני קיבלתי הרבה תגובות פבלוביות של מורים שאמרו "מה פתאום", "מה פתאום מנסים לגעת לנו בחופשות", קיבלתי מכתבים ממורים, כשיצאתי עם היוזמה למאבק חופשות, קיבלתי תגובות מדהימות ממורים ומנהלים שאמרו, כן, צריך רגע לעשות רביזיה ולמה?
איילת נחמיאס ורבין: כי היום יש גם הורים צעירים, והם רואים מה קורה.
איילת נחמיאס ורבין: ויעקב, בהמשך למה שאמרה מיכל גרא מרגליות, שכנראה נאלצה ללכת כי יש לה ילד קטן, אני אמרתי בכנס של הסבים וסבתות, אני אמרתי שכשיגידו שאיך אתם עושים את זה ואיך אתם מתמודדים עם זה, ולא איך את עושה את זה, אז נדע שכבר עשינו איזו שהיא כברת דרך.
איילת נחמיאס ורבין: גם אני כמוך רואה אבות שאוספים מהגן ומבתי הספר, אבל זה עדיין עדיין עדיין לא דומה - - -
יעקב מרגי: זה המיעוט, אין ספק.
איילת נחמיאס ורבין: לבעיה המרכזית שאנחנו מתמודדות איתה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת יעל כהן פארן ואחר כך ניתן לכם.
יעל כהן-פארן: תודה, אז קודם כל אני מברכת על הדיון וגם את חברת הכנסת, חברתי, איילת נחמיאס ורבין על היום וכל הדיונים שערכה היום והכנס המדהים.
יעל כהן-פארן: אבל, תראו, יש פה גם את הצד בעיני שלא הסתכלנו עליו.
יעל כהן-פארן: דיברנו על החינוך ועל מערכת החינוך ואיך אנחנו משנים אותה כי, באמת, זה לא הגיוני שאנחנו חודשיים בחופש ואז אחרי, תוך שבוע, יוצאים לעוד איזה חופש חגים.
יעל כהן-פארן: צריך לעדכן ולראות איך ואולי באמת משרד החינוך צריך לעשות איזו שהיא בחינה.
יעל כהן-פארן: גם מחו"ל יש, לפחות אני מכירה כמה מדינות שיש שם מספר חופשות במהלך השנה, זה כמו סמסטרים מגיל צעיר.
יעל כהן-פארן: סמסטר ואז יש את חופשת הכריסמס וסוף השנה ואז יש את פסחא והכל זה שבועיים ואז גם בקיץ יש שבועיים שלושה.
יעל כהן-פארן: ככה זה מתחלק שבועיים שלושה, שבועיים שלושה, שבועיים שלושה, שלוש פעמים, כולם יכולים לספוג את זה.
יעל כהן-פארן: הרי כולנו גם יודעים שהילדים משתגעים בבית חודשיים, לבני נוער זה בכלל חודשיים ועשרה ימים, זה מגיע לדברים לפעמים לא כל כך טובים.
יעל כהן-פארן: על זה אין ספק, אבל אני גם רוצה להסתכל על הצד השני, על הצד של המעסיקים שלא אוהבים שאנחנו יוצאים לחופש, מה לעשות?
יעל כהן-פארן: וזה האתגר שלנו במדינה, שאנחנו עובדים מצאת החמה עד צאת הנשמה והחופשים, כל מעסיק לא רוצה לראות מישהו שלוקח יותר מדי חופש, ופה זה עניין של שינוי נורמות חברתיות שגם אליו אנחנו חייבים להתייחס.
יעל כהן-פארן: לא רק לשנות את תקופות החופש של הילדים, יש לנו גם את תקופות החופש של ההורים.
יעל כהן-פארן: היה כאן כיוון, הייתה הצעת חוק של חברת הכנסת רחל עזריה, להוסיף עוד יומיים חופשה, אבל מה זה יומיים חופשה?
יעל כהן-פארן: מה זה?
יעל כהן-פארן: זה באמת בלתי נתפס שהיום - - - ושוב, גם פה צריך לעשות הסתכלות על העולם וכמה עובדים.
יעל כהן-פארן: בארץ תמיד מודדים את הפריון כי הפריון זה התפוקה לשעות העבודה, אבל זה לא אומר שאם נקטין את שעות העבודה הפריון יקטן בהתאם.
יעקב מרגי: זה לא ביחס, זה לא ביחס.
יעל כהן-פארן: לפעמים להיפך, אם נצא לאיזה חופשה טובה אנחנו נהיה עם פריון הזה יותר טוב.
יעקב מרגי: מיומנויות תואם הרבה יותר.
יעל כהן-פארן: בדיוק, מיומנויות והון אנושי והכל.
יעל כהן-פארן: אז אני רוצה רק לסיים, באמת אני מברכת על הדיון, אני כאמא עם שלוש בנות צעירות חווה את זה ביום יום.
יעל כהן-פארן: הנה אני עכשיו תוך כדי, תוך כדי הכנסת אני כל הזמן מסדרת להן הסעות לצופים, מי יחזיר אותן, מי ייקח אותן ואין מה לעשות, אנחנו אמא במשרה מלאה כל הזמן, כל מה שאנחנו עושים.
יעל כהן-פארן: אז באמת, צריך לראות איך אנחנו דואגים להורים לשרוד במציאות הקשה שלנו.
יעקב מרגי: תודה רבה, שרינגטון וינגרטן?
יעקב מרגי: ביטאתי נכון?
<קרן שרינגטון-וינגרטן: ביטאת מעולה, זה נדיר שזה קורה לי.
<קרן שרינגטון-וינגרטן: שלום, קוראים לי קרן, אני מהתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל.
<קרן שרינגטון-וינגרטן: אז באמת אני רוצה לברך, להצטרף לברכות על היום המיוחד ועל הדיון הזה שקורה, בעיקר בתור מי שהיא ככה מייצגת אולי את דור הצעירים, ההורים של היום ומחר.
<קרן שרינגטון-וינגרטן: חשוב לי ממש להוסיף עוד נדבך לדיון פה, שזה באמת הורים שהם גם עובדים והם גם סטודנטים שזה קורה גם בתואר ראשון ובטח ובטח בתואר שני ובתואר שלישי, וזה נושא שנוגע לכל הורה שהוא סטודנט, אבל גם אם.
<קרן שרינגטון-וינגרטן: אני חושבת שכולנו נסכים שזה אינטרס של המדינה לעודד הצטרפות של עוד אוכלוסיות לתוך עולם האקדמיה, החל מזוגות שמתחתנים צעירים ומביאים ילדים בגיל מוקדם ודרך אנשי צבא שאחרי קריירה צבאית או במהלך הולכים ועושים תואר כשהם כבר הורים ובאמת גם אוכלוסיות שהן הרבה פעמים אוכלוסיות חלשות יותר, שנאלצים לפרנס את עצמם במקביל ללימודים והורות.
<קרן שרינגטון-וינגרטן: אנחנו חייבים לתת את הדין לזה, אם אנחנו רוצים באמת לאפשר - - -
יעקב מרגי: את הדעת, לא את הדין.
<קרן שרינגטון-וינגרטן: את הדעת, תודה.
<קרן שרינגטון-וינגרטן: באמת לוודא שאין מצב שמישהו צריך לבחור בין עבודה לבין אקדמיה, בעיקר כשבאקדמיה לא רואים תוצר מיידי ובסוף צריך לפרנס את הילדים וצריך להביא אוכל הביתה.
<קרן שרינגטון-וינגרטן: ובאמת חשוב לנו שכל הצעה, שכל פתרון, ככה שעולים מהדיון הזה ומדיונים הבאים בנושא באמת יתנו את הדעת גם לנושא הזה של הורים שהם סטודנטים, על כל מגוון התארים והמוסדות.
יעקב מרגי: ליאן סלע?
<ליאן סלע: כן, שלום.
<ליאן סלע: שלום, שמי ליאן, אני ממכון אדלר.
<ליאן סלע: אני רציתי להתייחס לדברים שנאמרו במהלך היום.
<ליאן סלע: אחד הדברים שמקדמים את הילד זה באמת שר לענייני משפחה, שזו יוזמה בעינינו מאד מאד חשובה שיכולה לתקן באמת הרבה מאד דברים שצוינו כאן, אבל רציתי להציע הצעה, אפשר לאפשר להורים באופן מיידי סוג של חגורת הצלה.
<ליאן סלע: המציאות לא תשתנה מחר בצהריים כנראה, ברמת המעסיקים, ברמת ימי הלימודים, ברמת שעות העבודה, אבל מה שכן אפשר לעשות זה לתת להורים ידע וכלים, לעשות את ההורות שלהם אפקטיבית יותר במעט הזמן שהם כבר נמצאים, ככה שהשיחות עם המשפחה, עם הילדים, עם הסבתא לא יתחילו ב- ת', כן?
<ליאן סלע: תיקח, תכין, תלך, אלא יהיו קצת יותר עשירים, ככה שההורים יוכלו - - -
יעקב מרגי: היום זה נשלח באס.
יעקב מרגי: אמ.אס.
<ליאן סלע: כן, אתה אומר שאנחנו כבר לא מדברים, אנחנו רק כותבים.
<ליאן סלע: אז לא, אני אומרת להיפך, לתת לשיח המשפחתי גם אם הוא מצומצם מאד היום, גם אם בקושי יש ארוחה משפחתית אחת בשבוע, זה המצב היום, במקרה הטוב אגב, כן?
<ליאן סלע: אז בואו נהפוך, בואו ניתן להורים ידע וכלים, שאגב אפשר לצרוך בשפע, הן במרכזי המשפחה העירוניים, הן מ - - - לא רק במכון אדלר, באמת שלא, יש עוד מספיק מרכזים מוכשרים וטובים, ואם המדינה הייתה מחר מאפשרת איזה שהוא תגמול להורה שעושה את זה או מממנת את זה באיזה שהוא אופן, אז ההורים היו יכולים לקבל את הכלים לעשות את המציאות שלהם כבר מהרגע מעט טובה יותר, לחוש טיפה יותר סיפוק.
<ליאן סלע: להגיד, נכון, המציאות מורכבת, אבל אני לפחות הולך הביתה, או אני מדברת עם הילדה שלי מהעבודה ומרגישה שהצלחתי להעביר לה כמה ערכים, כמה מסרים, להתעניין בה, לתת לה תחושת שייכות אמיתית.
<ליאן סלע: לתת לילדה או לילד תחושה שאנחנו רואים אותו, שאנחנו מקשיבים, שהבנו אותו, כדי שהוא ירגיש, שיקבל את התחושה שהוא מוערך, שהוא נראה, שהוא חשוב לנו ואז הוא יהיה פנוי לצמיחה ולהתפתחות.
<ליאן סלע: אם כל זה לא יקרה, ילדים ירגישו שהם לא נראים, לא מוקשבים, לא מטופחים ואז הפניות לצמיחה הרבה הרבה פחות גדולה.
יעקב מרגי: סימונה מורלי בבקשה, תציגי את עצמך.
<סימונה מורלי: סימונה מורלי, מנכ"לית תאגיד עירוני בעיריית אשדוד, הרשות למאבק בהתמכרויות ובאלימות ומרכז להורות משמעותית.
<סימונה מורלי: אני קודם כל מברכת את איילת על היכולת לשים באומץ את הנושא שהוא נשמע ידידותי, אבל אם אנחנו מסתכלים ומפשפשים, יש הרבה נושאים כאובים - - -
יעקב מרגי: מהותיים.
<סימונה מורלי: כאובים, ויש, הנה אחד הנושאים, אז יישר כח מהבוקר עד עכשיו ועוד היד נטויה לערב.
<סימונה מורלי: ולך, היושב ראש, שנמסרת כאן דרישת שלום גם מהיושב ראש שלי, מאיר בן סימון, חבר מועצת העיר.
<סימונה מורלי: בעצם אנחנו מדברים על לקיחת אחריות.
<סימונה מורלי: לקיחת אחריות שאני חושבת שהשולחן הזה של ועדת החינוך, שמייצגת הן את הקואליציה, הן את הממשלה, מבחינת לקיחת אחריות, ואני דווקא רוצה להציג עיר מוניציפלית, את העיר אשדוד, עם כבוד ראש העיר שלנו שלקח אחריות, לקיחת אחריות על נושא של ההורות, ואם אנחנו מדברים על מערכת החינוך הכי קטנה זה בעצם התא המשפחתי.
<סימונה מורלי: מערכת החברות הראשונית היא בעצם המשפחה ושם אנחנו מאמינים שנמצאים אושיות החינוך והמיסוד של הנורמות והערכים ההתנהגותיים.
<סימונה מורלי: העיר אשדוד השכילה לבוא ולבנות מרכז להורות שנותן מענה.
<סימונה מורלי: כאן אנחנו נמצאים בוועדת החינוך, ואני רוצה להציג רק שני מודלים באמת קטנים, שנמצאים בתוך מערכות החינוך שנותנות ומנגישות את המענה הזה להורים, באותו מתחם שנקרא, אם זה בית ספר או גן ילדים, שזה מנחת הורים בית ספרית או מנחת הורים גנית שנמצאת שם, בכפיפות ליועצת הבית ספרית ולמנהל בית הספר ומנגישה את השירות מחד להורים - - -
יעקב מרגי: בכל בית ספר?
<סימונה מורלי: לכל בית ספר.
<סימונה מורלי: לכל בית ספר 4 שעות שבועיות, ניתנות למנחת הורים, שהיא מקבלת כמובן את הסופרווייזריות מהמרכז להורות, אבל זה חליפה לפי מידה, לפי המצב הדמוגרפי של בית הספר, כאשר היא מחויבת לארבעה מענים.
<סימונה מורלי: פעם אחת זה נושא של להנגיש את אותו מענה לחתך של שכבות בית הספר, פעם שניה זה לקבוצות הורים עם בעיות מסוימות ייחודיות, או לאו דווקא מכנה משותף ייחודי, סופר נני זה מענה פרטני, ויתרון נוסף זה הנגשת המענה לחדר המורים, כי בסופו של דבר גם מורה הוא הורה ואם אתה מנגיש לו כהורה, גם נותן לו כלים ופעם שנייה כיצד הוא יכול להנגיש את הידע שלו וליצור קשר טוב יותר ותקשורת מיטיבה עם אותו הורה של הילד, אז השיח הוא שיח מקדם, ולא שיח של עימות.
<סימונה מורלי: כאן אני מרימה את זה לפתחך, אי אפשר לעשות את זה ללא משאבים.
<סימונה מורלי: אם אנחנו רוצים גם, ובאמת הבשורה כאן, ואתה יודע שאשדוד מביאה בשורות, בואו רק תלמדו ותיחשפו למודל, צריך לזה מחד חקיקה ומשאבים, אבל אני חושבת שזה המקום - - -
יעקב מרגי: אם אני לא טועה אתם גם הקמתם בניין מיוחד.
<סימונה מורלי: כן, אתה מוזמן לבוא, עם ילד, לבוא ולבקר ולראות, בניין מיוחד שהוא מחד ללמידה, ממש למידה אינטראקטיבית, עם אודיטוריום שמכיל הורים ויש שם אג'נדה.
<סימונה מורלי: אנחנו אוהבים ילדים ואנחנו מכבדים את הילדים והכל למען הילדים, אבל זה בעצם ממלכה של ההורים, לכן, ואני חושבת שזה המקום לוועדה, לך.
יעקב מרגי: אני יכול לומר לכם, בשיחות שלי עם כל מיני ארגונים, ראשי ארגונים באים ומרגישים שההורים כאילו נותקו מהשיח הבית ספרי.
יעקב מרגי: כולנו מכירים את הליווי של הורים או התערבות של הורים, אנחנו רוצים למתוח אותה, אבל הם לא מרגישים שותפים לעיצוב פניה של מערכת החינוך.
יעקב מרגי: אני לא חושב שהם צריכים להיות מעורבים בצורה אקטיבית, אבל אין ספק, הם לא שקופים, צריך לדעת שזה חלק, לא יודע אם זה נלקח בחשבון וביום כזה שזה מוצף אני חושב שצריך לומר את זה, צריך לקחת את זה, המשפחה הישראלית, צריך לקחת את הצרכים של המשפחה הישראלית כשמתכננים, כשאני היום נחשף, גם כשעושים רפורמה, ואני אתן לך להמשיך, נשמע את משרד החינוך גם כן, אנחנו רוצים לשמוע בסוף - - -
<סימונה מורלי: אני רק אסיים.
יעקב מרגי: השעון אץ לנו ורץ לנו, את חשבת שהדיון יהיה חצי שעה ודי.
<קריאה: לא, אני ביקשתי מה שאפשר, ניסיתי להיות לא חמדנית.
יעקב מרגי: אז אני רוצה לומר, גם כשיוצרים רפורמה חדשה זה לא חכמה לבוא וללכת עם הרציונל המצומצם.
יעקב מרגי: כשהולכים כבר לתת למורים, והולכים לשפר את מעמדם והולכים לעשות רפורמה רצינית, היה צריך לפתוח את הסוגיה הזו של שעות העבודה, היה צריך לפתוח את הסוגיות האלה של התאמה למערכת, לצרכים של המשפחה הישראלית ואמרתי לך, השיח הוא שההורים כביכול לא היו ב - - -
<סימונה מורלי: אבל אוקיי, אני חושבת שאני לא יכולה לומר במכלול כולל, אבל נמצאים פה גם נציגות של ועד ההורים שלנו, העירוני, והם שותפים לעשייה שלנו העירונית ולכל ועד הורים בית ספרי, הם גם מקבלים הנחיית הורים, אותו הוועד.
<סימונה מורלי: זאת אומרת אנחנו מנסים לקדם את השיח.
יעקב מרגי: העצמה הורית בכל המובנים.
<סימונה מורלי: בכל המובנים ובכל החזיתות ואני חושבת שזה המקום שהחינוך ישים שורה בספר התקציב הממשלתי לנושא ההורים וזה לא יהיה בעצם נדבנות של ראש או רשות מוניציפלית כזאת או אחרת.
<סימונה מורלי: היום המינהל לחינוך אצלנו מקצה כי הוא מבין את העוצמה של ההידברות והשיח עם ההורים ומתן כלים להורים וזה חלק מהתקציב שלו, אני חושבת שזה לא נכון, אני חושבת שכפי שאמרה פה גם הקולגה, צריך לשים פה משאבים על מנת לתת פייר גיים לכל הערים, לכל הישובים.
<סימונה מורלי: זה המקום להזמין אתכם לכנס להורות שאנחנו נקיים ב- 19 במרץ בעיר אשדוד כעיר מובילה בנושא הזה, בנושא ההורות.
יעקב מרגי: תודה רבה, אני נאלץ לומר אחרונת הדוברים לפני משרד החינוך, אז נורית ניר, בבקשה.
<נורית ניר: קודם כל לעונג לי באמת להיות בישיבה הזאת, זה פעם ראשונה שאני באה.
<נורית ניר: אני שייכת לעמותה של רלי, עמותת פני"ם לקידום נשים בכירות.
<נורית ניר: אני רוצה להגיד לכם שאני מורה ויועצת חינוכית לשעבר, בדימוס והדיון הזה מאד מאד מבורך.
יעקב מרגי: מישהו פעם אמר לי, מי שפעם הייתה מורה היא תמיד מורה, גם כשהיא תהיה סבתא.
<נורית ניר: נכון.
יעקב מרגי: היא לא מרגישה אבל היא מורה.
<נורית ניר: נכון, וגם היום אני רוצה לספר לכם - - -
יעקב מרגי: אז בדימוס לא במקום.
<נורית ניר: נכון, אתה צודק, וגם היום, למרות שאני בפנסיה, יש לי יומיים בשבוע שאני באה בהתנדבות לבית ספר, מאהבה, והילדים יודעים, כי יש לי איזה פינה בלב.
יעקב מרגי: קדימה, לענייננו.
<נורית ניר: כן, יש לי כמה נקודות שרשמתי ואני רוצה לומר.
<נורית ניר: קודם כל באמת המדינה היא כבר בת 68, עוד מעט מגיעה לגבורות, אני מרגישה שהעולם בחוץ מאד התקדם, מאד משתנה, החיים שלנו מהירים ועצבניים, עולם העבודה מאד השתנה, האימהות היום עובדות שעות ארוכות, האבות עובדים שעות ארוכות, אני רואה, מצאת החמה עד צאת הנשמה, התא המשפחתי טובע בהוצאות מאד מאד גדולות.
<נורית ניר: משפחה ממוצעת של 3 ילדים נדרשת לסל הוצאות מאד מאד גדול, כך שרק איזה עשירון עליון יכול לוותר בשעות העבודה.
<נורית ניר: פעם קראו ליום המשפחה "יום האם" אחר כך "יום האב" והיום זה יום המשפחה כי גם האמא, גם האבא, מכל מיני קונסטלציות, כולם בתוך העבודה ועבודה בשעות ארוכות, כך שאי אפשר לעשות הנחה.
<נורית ניר: חוץ מזה, מה שרציתי לומר, שגם חייו של המורה קיבלו תפנית מאד גדולה ב- 70 שנים האחרונות.
<נורית ניר: מתוך התא הזה אני חווה ורואה שהמורים לא אוהבים את החופשות האלה, לא אוהבים את החופשה של סוף שנה או של השנתיים חופש, כי זה לא תמיד בחפיפה, לא עם הבעלים, לא עם המשק, המחירים יקרים, הוצאות יקרות.
יעקב מרגי: אם הם לא אוהבים, הנה אני מוכן להיות הפרטנר שיביא אותם לשולחן עגול לעשות את השינוי.
<נורית ניר: אני חושבת, אני רוצה לומר שהפתרון הוא באמת לשבת.
<נורית ניר: עוד דבר שרציתי לומר, שלפעמים אני רואה את החברים שלי בשוק העבודה מקבלים יותר חופשות מאשר אנחנו כמורים.
<נורית ניר: בוא נאמר, זה גם קורה וגם היום, האבות, הגמישות שלהם - - -
<נורית ניר: בהחלט, אני יכולה להביא לך דוגמאות ממשיות וגם היום, שוק העבודה הוא שונה מבעבר, יש אבות שמתחילים לעבוד ב- 11 עד הערב, הוא מאד מאד גמיש, יש כאלה שעובדים בלילה, זה לא כמו שהיה פעם - - -
יעקב מרגי: מה את מציעה כמורה בעבר?
<נורית ניר: מה אני מציעה?
<נורית ניר: אני חושבת שהפתרון הוא לשבת, לעשות עבודת מחקר מושכלת, מה, איזה שעות יש בשוק העבודה, מתי החופשים קורים, מתי המשק מקבל - - -
יעקב מרגי: מה דעתך אם נתחיל בימי שישי?
יעקב מרגי: נמיר את ימי השישי.
<נורית ניר: בוא נאמר ככה, אני לוקחת את זה בתור סל, אני חושבת שהמקום הוא להתאים, כן יש מקום לעשות התאמות בין שוק העבודה הישראלי לשוק של המורים, בהחלט כן.
<נורית ניר: לא חייבים שזה יהיה פה חופשות ושם שוק העבודה, ממש לא, זה טעות ביסודה ואני מבינה את הצעקה של כל האימהות וכל ההורים, כי גם אני שם, בוא נאמר ככה.
<נורית ניר: אני חושבת שצריך לעשות עבודה מושכלת, עבודת מחקר מושכלת על ימי החופשות של כל מיני סקטורים במשק, מה הגמישות, מה האפשרויות וכו'.
<נורית ניר: אני יודעת שיש סקטורים שאם אתה לא לקחת את מלוא החופשה שמגיעה לך או שאתה מוותר או שאתה יוצא לחופש ואז הם יוצאים לחופש, זה לא כמו אצל המורים שחייבים ביום כזה.
יעקב מרגי: בסדר, הסקטורים האלה, יש להם 14 ימי חופשה שנתית, במקרה הטוב, אחרי ותק יש 23 ימי חופשה שנתית, לא 70 ולא 81 ימי חופשה.
<נורית ניר: אז בוא נדבר על זה אחר כך בארבע עיניים, כי יש לי עוד דוגמאות, אני חושבת שבפועל אפשר לעשות שינוי, אפשר לעשות רביזיה, חייבים לעשות שינוי כי המשק - - -
יעקב מרגי: או, זו האמירה.
<נורית ניר: רגע רגע, עוד שני משפטים, המשק כועס על המורים ולא בצדק כי - - -
יעקב מרגי: אנחנו אוהבים את המורים, לא כועסים.
<נורית ניר: בדיוק.
<נורית ניר: ימי החופשה של המורים והמורה עובד הכי הרבה מאשר חבריו לעבודה, גם באירופה וגם באמריקה.
<נורית ניר: צריך לעשות לו רביזיה ובאמת לערבל אותו מחדש.
יעקב מרגי: בסדר, תודה רבה.
יעקב מרגי: משרד החינוך שמעת?
יעקב מרגי: איך אומרים, והעם רואים את הקולות.
<רחל טייטלבום: אני תמיד רואה את הקולות.
<רחל טייטלבום: רחל טייטלבום, תנאי שירות עובדי הוראה מאגף בכיר לכח אדם בהוראה.
<רחל טייטלבום: אז אני לא האיש הרגע פה אלא אמא ל- 4 בוגרים של המערכת ועוד 2 בתוך המערכת, יודעת כל יום וכל חופשה שיש.
<רחל טייטלבום: מזה 3 שנים אני בונה את מערכת החופשות, זה לא עלום שם, סליחה, וזה לא עלום, חוזר המנכ"ל הזה, יושבים עליו ויחד ובשיתוף כן עם ארגוני המורים, קצת תמוה בעיני שהם לא פה, הארגונים, כי אפילו אסרו חג - - -
יעקב מרגי: אולי תעבירי להם את המסר שלי?
<רחל טייטלבום: לא הזיזו בקצה, לא הסכימו לעשות את התזוזה הזו.
<רחל טייטלבום: גם יש לנו הסכמים קיבוציים של אופק ועוז, יום שישי זה יום קצר של 4 שעות, אתה הולך להמיר אותו ביום אחר שהוא 8 שיעורים, אנחנו רוצים שגם התלמידים לא יפסידו לימודים, בכל זאת שנהיה במיצ"בים וכו'.
יעקב מרגי: יש לנו 50 וכמה, 4 שבועות בשנה?
<קריאה: 37 בממוצע.
<רחל טייטלבום: שנה קלנדרית.
<קריאה: 52 שבועות.
<רחל טייטלבום: כן.
יעקב מרגי: אז אני שואל אותך שאלה, אז לא ניתן את כל ימי השישי, בסדר?