GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מתי שטיינר: הוא אומר שהקצבות יוכלו לקבל גם גופי ספורט אחרים ולא רק המכון הלאומי.
יעקב מרגי: היינו בסרט הזה.
<מתי שטיינר: אני יודע שהיינו בסרט הזה.
<מתי שטיינר: אתה מבין שלא תהיה אפשרות קיום לאף אחד?
<מתי שטיינר: הם גם מונופול, הם ייקחו כמה כסף שהם רוצים.
<מתי שטיינר: יש הסכמה.
<מתי שטיינר: רק שלהם אין הסכמה.
יעקב מרגי: אני בא לקראתך בכך שאני מבטל את דעתי.
יעקב מרגי: אני הולך ללמוד עכשיו.
יעקב מרגי: משרד התרבות, התיקון המוצע מקובל עליכם?
<יוסי שרעבי: חברים, אמרנו גם בוועדות הקודמות – כל מה שקשור בהקצאה לגופי ספורט וכל מה שקשור לקרן המתקנים בכלל לא בא בחוק הזה.
<יוסי שרעבי: הוא מתנהל בדרך אחרת לחלוטין, הוא נעשה באמצעות חוק הספורט, המועצה הלאומית לספורט, ההקצאה לגופים השונים.
<יוסי שרעבי: זה לא רלוונטי לכאן בכלל.
יעקב מרגי: היועצת המשפטית של משרד התרבות, בבקשה.
<הדס פרבר: אנחנו מתנגדים לזה.
<הדס פרבר: זה לא פוגע בזכות של הדר יוסף או כל גוף אחר לקבל תמיכה- - -
יעקב מרגי: - - - שזה בגלל זה.
<מתי שטיינר: ברור שהיא תתנגד.
<מתי שטיינר: היא היחידה שמתנגדת לדבר - - -
<מתי שטיינר: מה הם מתנגדים כל כך?
יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך – אמרתי לך שאני מבטא את דעתי כדי שנשמע עוד דעות.
יעקב מרגי: יכולתי לענות לך מראש.
<מתי שטיינר: על דעתן של שתי המלומדות.
יעקב מרגי: שאלנו.
יעקב מרגי: אני יודע את דעתה של היועצת המשפטית ממשרד המשפטים.
יעקב מרגי: למשרד המשפטים יש דעה?
<לימור תוסייה כהן: אני בדקתי את זה בבית עם החבר'ה אצלנו במשרד שאמונים על חוק הספורט ועל מבחני התמיכה, והם חשבו שהתיקון מיותר ואין צורך בכך כי החוק הזה ממילא לא מונע מהמדינה תמיכה - - -
יעקב מרגי: אני שמח שאותה אישה שרצית שתבוא כתנא דמסייע אמרה לך בדיוק את המציאות המשפטית הנכונה.
<מתי שטיינר: היא ביטלה את דעתה.
<מתי שטיינר: אני לא מבטל את דעתה.
יעקב מרגי: היא מייצגת את משרד המשפטים.
יעקב מרגי: אני אומר לך – עומדת לך הזכות לפעול מול חברי הכנסת דרך חקיקה פרטית לתיקון חוק הספורט.
יעקב מרגי: זה כל מה שאתה מבקש.
<מירב ישראלי: הכוונה איך להקריא את הוראת המעבר – צריך בעצם לפרק את העמותה לפני שהתאגיד מתחיל לפעול.
<מירב ישראלי: לכן סעיפים מסוימים ייכנסו לתוקף רק אחרי פרסום הודעה שהעמותה פורקה.
<מירב ישראלי: זאת המשמעות בגדול.
<מירב ישראלי: הוראת המעבר מתייחסת לנושא של פירוק העמותה והתחלת פעילות התאגיד.
יעקב מרגי: עשרה חודשים לפרוצדורות האלה שנדרשות זה מספיק?
<מירב ישראלי: זאת שאלה.
יעקב מרגי: נשאל את משרד התרבות, בבקשה.
יעקב מרגי: לעזור לכם?
<הדס פרבר: יש לנו ויכוח פה בבית אם זה מספיק.
יעקב מרגי: מניסיוני להניע גוף כזה בעשרה חודשים עם כל הבירוקרטיה והפרוצדורות - -
<הדס פרבר: אני חושבת שאדוני צודק.
יעקב מרגי: צריך לתת לזה נחיתה רכה, מוסדרת ומסודרת.
יעקב מרגי: לכן עשרה חודשים זה לא זמן סביר.
<יוסי שרעבי: לדעתי שנה.
יעקב מרגי: שנה?
<יוסי שרעבי: שנה זה תמיד עד שנה.
יעקב מרגי: אני לא אומר עד שנה.
<לימור תוסייה כהן: אדוני, נציע הצעה לעניין הזה גם אחרי שנבין.
<לימור תוסייה כהן: יש לנו ויכוח עם החברות.
<לימור תוסייה כהן: ברגע שנדע מה החברות בנות ומה הכוונה לעשות אתן - -
יעקב מרגי: אתה יודע מה, בוא נשים את זה על השולחן.
יעקב מרגי: סוגיית חברות בנות, בבקשה, משרד התרבות.
יעקב מרגי: מה ההצעה?
<יוסי שרעבי: אנחנו חושבים שחובה לייצר שם חברה בת שהיא חברה כלכלית.
<יוסי שרעבי: יש המקום הזה, ויש הסכמה.
<יוסי שרעבי: משרד האוצר טוען שהוא רוצה לאחד לחברה בת אחת כי אין מקום לשתי חברות, אבל בכל מקרה - -
יעקב מרגי: ואז יהיה שקלול של המניות?
<תמיר כהן: בסוף אתייחס לדברים האלה.
<יוסי שרעבי: בכל מקרה האוצר מבקש לעשות את ההצבעה על הסעיף הזה בשבוע הבא.
<יוסי שרעבי: אנחנו מבקשים להתכנס לדיון מואץ בימים הקרובים.
<יוסי שרעבי: אנחנו לא רואים דרך שאנחנו לא יכולים להיענות לבקשה שלהם.
יעקב מרגי: אתה לא רוצה להצביע היום.
<יוסי שרעבי: אני מאוד רוצה להצביע - -
יעקב מרגי: אין "רוצה".
יעקב מרגי: אתה מגיש את החוק.
<יוסי שרעבי: מהסיבות האלה לאור ההודעה של האוצר ולאור העמדה של משרד המשפטים אין מנוס מלדחות את ההצבעה עד שהסוגיה הזאת תלובן.
<יוסי שרעבי: ממש לצערי.
יעקב מרגי: אנחנו נשלים את ההקראה כדי שבדיון הבא הדיון יתייחס להצבעות, אלא אם כן יהיו שינויי נוסח שמשנים את ההבנות ואת התכלית הראויה שנאמרה כאן.
יעקב מרגי: אם אלה שינויים מוסכמים במסגרת גבולות שיקול הדעת שלכם אז לא יהיה דיון על זה.
<אמיר שרף: אם כך אני מבקש לגבי הוראות המעבר להעיר הערה.
<יוסי שרעבי: עוד לא עברנו עליהן.
יעקב מרגי: עוד לא סיימנו.
<אמיר שרף: אני מבקש להעיר הערה.
<אמיר שרף: אני חושש שהדיון הנוכחי לא יאפשר העברה חלקה ומהירה מהעמותה לתאגיד הסטטוטורי.
<אמיר שרף: הסיבה לכך היא בשני מוקדים: א', כתוב כאן שהעמותה תצטרך לפעול לפירוקה מרצון.
<אמיר שרף: הליך של פירוק מרצון זה הליך שבו חברי הוועד המנהל של העמותה צריכים לבוא ולחתום על הצהרה בפני עורך דין שאומרת שהעמותה יכולה לפרוע את כל חובותיה בתוך שנה.
<אמיר שרף: זה דבר שאף אחד מחברי הוועד המנהל לא יוכל לחתום עליו כי העמותה גירעונית בצורה משמעותית.
<אמיר שרף: לכן אני חושש שאם נלך להליך של פירוק מרצון ההליך יגרום למצב שלא נוכל להתקדם בו; האלמנט השני הוא שיש - -
יעקב מרגי: אתה רוצה שהכתפיים הצרות שלי יהפכו כל דין?
<אמיר שרף: לא, יש פתרון.
<אמיר שרף: אני אגיע לבעיה השנייה, ואז אציע את הפתרון.
<אמיר שרף: הבעיה השנייה היא שלמכון יש מאות התקשרויות עם ספקים, עם לקוחות.
<אמיר שרף: יש המון הסכמים.
<אמיר שרף: במנגנון הנוכחי נצטרך ללכת על כל הסכם והסכם ובעצם להידיין ולעשות הסכם חדש בשם התאגיד הסטטוטורי שזה הליך שמצריך - -
<אמיר שרף: אני חושב שיש פתרון הרבה יותר טוב - -
<מתי שטיינר: תמחק את החובות.
<אמיר שרף: יש מנגנון חוקי אחר שנעשה בו גם שימוש – קובעים תאריך חתך שבאותו יום כל הזכויות, החובות, הנכסים עוברים לתאגיד הסטטוטורי, וכל הנכסים - - - של המכון, ואז זה מייתר - - -
יעקב מרגי: כולל החובות.
<אמיר שרף: הכול – נכסים, חוזים, התחייבות.
<אמיר שרף: ואז יש cut off אחד, ולא צריך להצהיר - -
יעקב מרגי: למה לסבך את מה שפשוט ומובן?
<תמיר כהן: ברור שיש לנו הסתייגות על זה.
<תמיר כהן: אנחנו רוצים לקבל נתונים ולהבין את המצב של החברות האלה.
<תמיר כהן: אנחנו לא מוכנים לקבל חברות - -
<אמיר שרף: לא מדובר על החברות.
<גיא אטיאס: תמיר, בוא נפריד בין חברות הבנות לבין המכון.
<גיא אטיאס: במכון יש הסדר, יש תכנית הבראה.
<גיא אטיאס: האוצר מכיר אותה ומלווה אותה.
<גיא אטיאס: אנחנו יודעים להעתיק את כל ההתחייבויות של העמותה לתאגיד.
יעקב מרגי: כשאתה אומר "עמותה", מה זה?
<גיא אטיאס: זה המכון.
יעקב מרגי: יש תכנית הבראה מוסדרת האוצר?
<גיא אטיאס: יש תכנית הבראה מוסדרת האוצר.
<גיא אטיאס: כולנו שותפים לה.
<גיא אטיאס: אנחנו מגדירים וסוגרים את הגירעון.
<גיא אטיאס: אפשר להעתיק את כל ההתחייבויות של העמותה בתאריך.
יעקב מרגי: ועד אז מי ערב לאוצר או לי כשומר כספי הציבור שלא יהיה תהליך מואץ?
<גיא אטיאס: כמשרד אחת לתקופה אנחנו יושבים עם הנהלת המכון ומכירים כל פרט בתוך המכון.
יעקב מרגי: מתי מפרק נכנס לפעולה?
<גיא אטיאס: אין מפרק.
<גיא אטיאס: זה פירוק מרצון.
<אמיר שרף: זה לא פירוק מרצון.
<אמיר שרף: אנחנו מדברים על מנגנון אחר, לא של פירוק מרצון.
<גיא אטיאס: חשב מלווה מטעם החשב הכללי.
<מירב ישראלי: צריך להגיד בחוק איך זה יהיה.
<לימור תוסייה כהן: זה שינוי מהותי של כל סעיף התחילה, אדוני.
<לימור תוסייה כהן: מדובר בכך שהעמותה אמנם תחוסל כי לא יהיה בה צורך.
<לימור תוסייה כהן: היא תישאר המעטפת התאגידית ואותה יהיה צריך לחסל.
<לימור תוסייה כהן: אבל להבדיל ממצב שבו העמותה הזאת מחליטה שהיא מחסלת את ענייניה, פורעת את כל החובות וההתחייבויות שלה כלפי נושים, ההצעה פה היא שהמדינה תיכנס לנעליה של העמותה על כל מה שיש לה.
<אמיר שרף: יש גם נוסח משנת 2013 שאומר בדיוק את זה.
<אמיר שרף: זה נוסח מוצלח מאוד.
<לימור תוסייה כהן: זה עניין של הסכמה מהותית.
<לימור תוסייה כהן: השאלה אם משרד האוצר - -
יעקב מרגי: להקריא את הוראות המעבר.
<מירב ישראלי: יש טעם להקריא?
<מירב ישראלי: כי זה פירוק מרצון.
יעקב מרגי: אנחנו נקריא.
<מירב ישראלי: נקריא ואז נחליט.
יעקב מרגי: נציג ההסתדרות, בבקשה.
יעקב מרגי: הם לפני בחירות.
יעקב מרגי: יכול להיות שתעמוד להם הטענה שעד אחרי הבחירות לא לעשות שום דבר.
<יאיר אברהם אלגאוי: דיברו פה על הרבה נושאים, ואתה גם העלית את הנושא שאתה רוצה להגיע להצבעות, אבל נושא העובדים לא נסגר בשום היבט.
<יאיר אברהם אלגאוי: אתה דיברת פה על תקופה של שנה גם בהוראות המעבר.
<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו מבקשים שכל עוד לא יוסדרו הנושאים של העובדים עם הסכם קיבוצי לא ייכנס לתוקף.
<יאיר אברהם אלגאוי: אני אסביר גם למה.
יעקב מרגי: אתה לא מבין ערבית.
יעקב מרגי: הייתי אומר לך שיש מסמר תקוע בקיר – איך קוראים לו?
<יאיר אברהם אלגאוי: לא, אל תדאג.
<יאיר אברהם אלגאוי: יש פה מצב שיפרקו פה - -
יעקב מרגי: הנה, אני עונה לך.
יעקב מרגי: הממונה על השכר באוצר, אני רוצה שתאמר את זה.
יעקב מרגי: האם קווי היסוד הכלליים של מעבר העובדים למכון הלאומי כפי שהצהרת בדיון הקודם עדיין בתוקף?
<אבי פרידמן: הייתה לנו ישיבה מאוד פורה עם ההסתדרות הכללית.
<אבי פרידמן: אנחנו הגענו לכמה הבנות עקרוניות, אבל ההבנות העקרוניות שהגענו אליהן עוד לא הבשילו לגמרי לידי הסכם קיבוצי.
<אבי פרידמן: אנחנו רוצים לכתוב את ההסכם ולחתום עליו כמה שיותר מהר.
<אבי פרידמן: טיוטה ראשונית פנימית כבר נכתבה.
<אבי פרידמן: אני מקווה שטיוטה מתקדמת יותר תועבר כבר במהלך השבוע הקרוב להסתדרות.
<אבי פרידמן: אבל על הקווים הכלליים אנחנו כבר מדברים.
יעקב מרגי: אין נסיגה אחורה.
<גיא אטיאס: להפך, יש שיפור.
<יאיר אברהם אלגאוי: צריך להבין, יש לנו דיבורים, אבל העקרונות המוסכמים - -
יעקב מרגי: מר אלגאווי היקר, לא תקבל תאריך תחולה שהוא תלוי הבנות אתך.
יעקב מרגי: זה הפרס הכי טוב שכולם היו רוצים.
<יאיר אברהם אלגאוי: עלה פה עוד נושא שלא הופיע בכלל בניירת – חברות הבת.
<יאיר אברהם אלגאוי: זאת אומרת נוצר מצב שהולכים להקים תאגידים פנימיים בתוך המכון, והיום העובדים שמועסקים בבית הנבחרות ובבית המלון - -
יעקב מרגי: המצב לא משתנה גם היום.
<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו מקווים מאוד שלא יהיה מצב שמחר תנאי העבודה של חברות הבת יהיו תנאים פחותים כי אז תהיה מוטיבציה להניע עובדים מהמכון בהעסקה בהסכם קיבוצי לחברות בת.
<יאיר אברהם אלגאוי: לזה אנחנו מתנגדים.
<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו מבקשים שגם ישמעו את דעתנו בעניין הזה.
<יאיר אברהם אלגאוי: זה רק מחזק את הצורך שלנו בנציג עובדים במועצה.
<יאיר אברהם אלגאוי: אתה אמרת, אדוני היושב-ראש, לגבי השלטון המקומי שאין להם מניות.
<יאיר אברהם אלגאוי: לנו יש מניות במכון.
<יאיר אברהם אלגאוי: העובדים במכון הם המושפעים הכי גדולים.
יעקב מרגי: האם יש כוונה בתאגיד חברות הבת שתקימו לנייד עובדים מהסכמה כללית של כל העובדים במכון?
<לימור תוסייה כהן: אדוני, אני לא רוצה להתחייב על שום פתרון על הבנות.
<לימור תוסייה כהן: אנחנו ננסה לייצר מנגנון שיאפשר את קיום החוק הזה בהתחשב במצב שיש תאגידי בת.
<לימור תוסייה כהן: לא הייתה שום כוונה - -
<גיא אטיאס: כבוד היושב-ראש, אנחנו התחייבנו שכל העובדים עוברים, ולקחתי בחשבון גם את העובדים שנמצאים בחברות הבת.
<גיא אטיאס: כל הפעילות של עובדים הולכת לעבור בצורה מלאה.
<גיא אטיאס: כל העובדים יועברו בצורה מלאה.
<גיא אטיאס: גם העובדים של חברות הבת יעברו לתאגיד.
<גיא אטיאס: אם יקום תאגיד העובדים שנשארים בתאגיד יישארו בתאגיד.
<גיא אטיאס: לא יעברו.
<גיא אטיאס: זה רק אם יהיה תאגיד.
<יאיר אברהם אלגאוי: מה זה תאגיד?
<יאיר אברהם אלגאוי: לא הבנתי.
<גיא אטיאס: חברה בת.
<גיא אטיאס: היום יש שתי חברות בנות שהולכות לפירוק: חברת בית הנבחרות והחברה הכלכלית.
<גיא אטיאס: אחת במאה אחוז בעלות של וינגייט, והיא מפורקת, ובשנייה 20% ממנה לא בבעלות של המכון.
<גיא אטיאס: אנחנו כרגע בהידיינות, ולכן אין הצבעות.
<גיא אטיאס: המנכ"ל אמר את זה.
<גיא אטיאס: אם תהיה חברה בת עובדים של חברות הבת יישארו בחברות הבת.
<גיא אטיאס: אם לא תהיה חברה בת העובדים של החברה בת יועברו לתאגיד.
<גיא אטיאס: סיימנו את הסוגיה הזאת.
<גיא אטיאס: עוד סוגיה לגבי הוועד המנהל.
<גיא אטיאס: אנחנו אומרים את זה, וזאת בדיוק הנקודה.
<גיא אטיאס: יושבים פה גם ממשרד המשפטים וגם ממשרד האוצר.
<גיא אטיאס: אנחנו מתנגדים התנגדות נחרצת שוועד העובדים יהיה משקיף חבר בוועד המנהל.
<גיא אטיאס: אני מבקש, כבוד היושב-ראש, לשמוע גם את משרד המשפטים וגם את משרד האוצר, ולהוריד את הסוגיה הזאת כדי להגיע לעבודה בצורה נקייה.
יעקב מרגי: בזמנו הסכמתם למשקיף.
<לימור תוסייה כהן: לא, אנחנו לא הסכמנו.
<גיא אטיאס: לא הסכמנו.
יעקב מרגי: אני הבנתי שהסכמתם למשקיף.
<לימור תוסייה כהן: לא הסכמנו, אדוני.
יעקב מרגי: זה היה פתוח?
יעקב מרגי: בבקשה, התייחסות.
<לימור תוסייה כהן: משרד המשפטים מתנגד.
יעקב מרגי: לפעמים כדי לייעל את התהליך צריך לשאול מתי אתם מסכימים.
<לימור תוסייה כהן: אנחנו דווקא מאוד משתדלים להיות קואופרטיביים ולתת מענים.
יעקב מרגי: אני אומר את זה בצחוק.
<לימור תוסייה כהן: עד עכשיו לא שמענו שום הצדקה - -
יעקב מרגי: זה קיים בגופים אחרים?
<לימור תוסייה כהן: - - מה הוא מביא לשולחן המועצה.
<תמיר כהן: אנחנו שותפים פה לעמדת הגורמים הממשלתיים.
יעקב מרגי: אין לכם עמדה משלכם?
<תמיר כהן: להפך.
יעקב מרגי: מי צחק פה?
<תמיר כהן: אנחנו מחזקים את מה שאמרה כרגע לימור.
<תמיר כהן: אנחנו לא חושבים שנציג עובדים מביא ערך מוסף.
<גיא אטיאס: מתנגדים.
יעקב מרגי: מר אלגאווי, בבקשה.
<יאיר אברהם אלגאוי: נראה שהדמוקרטיה מתפוגגת בכניסה למכון.
<יאיר אברהם אלגאוי: נציג לאוצר יש, נציג למשרד התרבות והספורט יש, נציג לארגוני הספורט יש.
<יאיר אברהם אלגאוי: רק לעובדים לא מגיע - -
יעקב מרגי: אלגאווי, לימדו אותי כשהייתי קטן – תספר בלוף, אבל אל תאמין בו בהמשך הדרך.
יעקב מרגי: ניסיתי לעזור לך לגנוב.
יעקב מרגי: הרי אני יודע איך מקימים תאגיד.
<יאיר אברהם אלגאוי: בחברת חשמל – תן לי להקריא לך מקומות עבודה שיש.
<יאיר אברהם אלגאוי: תן לי להקריא לך רשימה ארוכה.
יעקב מרגי: אתה צועק עלי?
<יאיר אברהם אלגאוי: חס וחלילה.
יעקב מרגי: אז תן לי לדבר.
יעקב מרגי: אני ניסיתי ניסיון שלא צלח, מה לעשות.
יעקב מרגי: תנסה להביא לי דוגמות מגופים דומים - -
<יאיר אברהם אלגאוי: החברה לחינוך ימי.
יעקב מרגי: רגע, תקשיב.
<לימור תוסייה כהן: זאת חברה.
<גיא אטיאס: זה לא תאגיד, זאת חברה.
יעקב מרגי: תשתדל לא להביא לי דוגמות לא שליליות.
יעקב מרגי: התחלת להביא לי דוגמה מסוימת.
<יאיר אברהם אלגאוי: מכון התקנים, מקווה ישראל.
<לימור תוסייה כהן: מקווה ישראל היא חברה.
<יאיר אברהם אלגאוי: מכון התקנים.
<לימור תוסייה כהן: מכון התקנים זה דוגמה חריגה ביותר - -
<יאיר אברהם אלגאוי: הנה, יש.
יעקב מרגי: אין לי זמן להיות מנומס.
<לימור תוסייה כהן: מכון התקנים זאת דוגמה חריגה ביותר לתאגיד ציבורי שיש בו נציג עובדים.
<לימור תוסייה כהן: אני יודעת לאבחן בדיוק את הסיבות למה יש נציג עובדים – בראש ובראשונה מכיוון שמכון התקנים שעוסק בתקנים, המומחים לתקנים הם עובדי המכון.
<לימור תוסייה כהן: זה האינטרס שהם מביאים לשולחן.
<לימור תוסייה כהן: זה משהו שקיים - -
יעקב מרגי: גברתי, מיציתי.
<יאיר אברהם אלגאוי: רגע, שאלה קטנה.
<יאיר אברהם אלגאוי: עובדי המכון מומחים לספורט?
<יאיר אברהם אלגאוי: הם עובדי המכון.
<יאיר אברהם אלגאוי: הם הכי מומחים לספורט.
<יאיר אברהם אלגאוי: יש שם אנשים שהובילו את הספורט בישראל.
יעקב מרגי: גם הטבח וגם העובד - - - ?
יעקב מרגי: תהיה מאוזן.
יעקב מרגי: רבותי, אני הכרעתי בסוגיה.
יעקב מרגי: ניסיתי לגנוב אותם, ולא הצלחתי.
יעקב מרגי: תודה לי על זה, לפחות.
<גיא אטיאס: סגרנו.
יעקב מרגי: ניסוחים.
יעקב מרגי: רק ניסוחים שחורגים מהסבירות ומהמהות.
<לימור תוסייה כהן: עוד שתי דקות - - -
יעקב מרגי: יש לי ישיבה חשובה.
<לימור תוסייה כהן: אז אם אפשר, ברשותך, שתי דקות בישיבה הבאה.
יעקב מרגי: בפתח הישיבה הבאה.
יעקב מרגי: שלא תביאי לי משהו אחר.
<לימור תוסייה כהן: תיקונים קלים לגבי כהונה ומינויים.
יעקב מרגי: הישיבה הבאה תיוחד כולה לסיכומים ולהצבעות.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת וועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: 15.11.16.
יעקב מרגי: י"ד בחשוון, תשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום, במסגרת דיון מהיר, ירידה במספר הלומדים לתואר ראשון, של חברי הכנסת עליזה לביא, מירב בן ארי, אראל מרגלית ועודד פורר.
יעקב מרגי: לפני כעשרה ימים, אני חושב, קצת יותר, פה בוועדה – המל"ג ות"ת הציגו את תכנית החומש וההיערכות שלהם ל-6 השנים הבאות בהשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: הוצגו הנתונים גם לגבי הנרשמים לתארים בכלל ולתואר ראשון בפרט.
יעקב מרגי: כבר שם הציגו, אמנם ירידה מאוד קטנה, מזערית.
יעקב מרגי: לכן כשקיבלנו את הדיון המהיר, אמרתי, "אז בואו נתעמת עם הנתונים, בוא נראה מה יש לחברי כנסת, מה שאין לוות"ת" וזה ההזדמנות לתת את הדעת, על הדרך, על כל סוגיית ההשכלה הגבוהה, הסטודנטים ומה שאנחנו יכולים להיטיב גם עם הסטודנטים, גם עם המוסדות להשכלה גבוהה ובכלל העתיד של מדינת ישראל באקדמיה, עתיד האקדמיה במדינת ישראל.
יעקב מרגי: אני אעביר את רשות הדיבור לחברי הכנסת המציעים ולאחר מכן ניכנס לדיון, חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.
עליזה לביא: בוקר טוב, תודה אדוני על הדיון.
עליזה לביא: אני מקווה שהסיבה שאנחנו מעט אנשים בחדר היא בשל השעה המוקדמת ו - - -
יעקב מרגי: צופים בנו בבית המונים.
עליזה לביא: צופים בנו בבית המון, אבל אני מקווה שהנוכחות הדלילה לא משליכה על החשיבות של הנושא שלשמו התכנסנו.
איתן ברושי: גם לא בגלל השעה המוקדמת, זה אמצע היום.
עליזה לביא: אמצע היום, כן.
<קריאה: איתן, אתה חקלאי - - -
איתן ברושי: בסדר, יש עוד כמה - - -
יעקב מרגי: שבעה חקלאים - - - אני לא יודע על מה אתם מלינים - - -
<קריאה: איתן אוכל ארוחת צהרים עוד חצי שעה.
יעקב מרגי: אני לא יודע על מה אתם מלינים, דיון בבוקר עם שבעה חברי כנסת זה יום מבורך.
עליזה לביא: נכון, אני רוצה לברך על הנוכחות הגבוהה של חברי הכנסת.
עליזה לביא: הנושא הזה הוא הנושא המרכזי שאנחנו צריכים לתת את הדעת עליו.
עליזה לביא: 2050, יש שינוי מאוד משמעותי בעולם העבודה בחברה בישראל.
עליזה לביא: יהיו יותר אנשים שבאו מהקבוצה החרדית, מהערבים, אל תוך עולם העבודה.
עליזה לביא: ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו, בכלל, נערכים כמדינה, ולא לבוא דקה קודם ולראות מה עשינו.
עליזה לביא: וכשאנחנו רואים מגמה, משנת 2014, של ירידה במספר הסטודנטים שניגשים ללמוד בהשכלה הגבוהה, אנחנו מדברים על 0.6% בשנת הלימודים הנוכחית, ירידה במספר הסטודנטים לתואר ראשון.
עליזה לביא: זה פרוג'קטור שחייב להדליק אצלנו הרבה מאוד נורות אדומות.
עליזה לביא: למה יש ירידה במספר הסטודנטים?
עליזה לביא: קודם כל לבדוק מה קורה אצל הסטודנטים, אבל בטח לבדוק גם מה קורה במערכת ההשכלה הגבוהה.
עליזה לביא: האם מערכת ההשכלה הגבוהה קפאה על המקום?
עליזה לביא: האם סטודנטים מרגישים שלמעשה מערכת ההשכלה הגבוהה לא מהווה את ההכשרה הראויה, את הגשר שהיינו מבקשים שיהיה בין ההשכלה, הידע, הדעת לבין עולם התעסוקה, עולם העבודה המשתנה.
עליזה לביא: ואני חושבת, אדוני, שזאת נקודה.
עליזה לביא: אני, בכלל, הנושא של תעסוקת המחר, כמו שאתה יודע, ועשיתי על זה גם את היום המיוחד, זה נושא שמעסיק אותי ואני חושבת שחייבים כולנו לתת את הדעת.
עליזה לביא: איך אפשר לתקן את הסוגיה הזו?
עליזה לביא: נסיגה בהשכלה גבוהה, ההשלכות שלה יהיו חמורות על מנעד הנקודות שלנו כחברה.
עליזה לביא: בטח ובטח בפריון, בתעשיה.
עליזה לביא: המחקרים שנערכו במדינות ה- OECD מלמדים שרכישת השכלה משפיעה באופן חיובי על הסיכויים למצוא תעסוקה קבועה, מכניסה.
עליזה לביא: יותר רווחה, יותר הכנסות ממיסים, יותר חדשנות, יותר פטנטים – הרבה יותר יצירתיות.
עליזה לביא: נראה ירידה במספר הסטודנטים – נראה ירידה בכל אחד מהפרמטרים שכרגע הזכרתי אותם.
עליזה לביא: ואדוני, אני חושבת שבאמת, אנחנו כאן נמצאים בתקופה שאין מספיק רגישות, ודיברנו על זה עוד קודם הישיבה, לגבי אוכלוסיות שאנחנו מאוד מבקשים שתיכנסנה למערכת ההשכלה הגבוהה.
עליזה לביא: בוודאי לא להוריד את רמתה.
עליזה לביא: אבל כן לבוא ולראות איך אפשר לעשות את זה נכון ממקום של רגישות והבנת הצרכים של האחר.
עליזה לביא: בטח לא לפגוע בהשכלה מצד אחד, במערכת הלימודים ובדרישות האקדמיות.
עליזה לביא: אבל לבוא ולראות איך אנחנו עושים את זה נכון ואפשר לעשות את זה ממקום של הבנה.
עליזה לביא: זו נקודה אחת.
עליזה לביא: נקודה שניה זה לבוא ולראות איך אנחנו מתאימים את מערכת ההשכלה הגבוהה לעולם המשתנה.
עליזה לביא: אני אומרת את זה ואני נמצאת בחל"ת של אוניברסיטת בר אילן.
עליזה לביא: לפני שהייתי בכנסת הייתי מרצה באוניברסיטה.
עליזה לביא: ואני רואה את תכנית הלימודים - - -
<קריאה: יש אפשרות שתחזרי?
עליזה לביא: לא, עוד מעט זהו, זה נגמר.
עליזה לביא: אבל אני רוצה להגיד לך, ואני מקווה שתסכים איתי – כשאני רואה את לוח השעות, גם בתי הבכורה שלמדה בטכניון, בתי שלומדת באוניברסיטת תל אביב – זה לימודים מקצועיים, אבל בגדול, כשאני מסתכלת על לוח הלימודים של הסטודנטים, אין הרבה שוני.
עליזה לביא: כלומר, כשאנחנו מדברים על התאמה לעולם עבודה, על הכוונה, על טכנולוגיות, על מיומנויות, על איך אנחנו בעצם מכשירים את הדור הבא – אין שוני מאוד גדול בין מערכת הלימודים שאנחנו למדנו – ולא סיימתי אותה לפני שנה אלא לפני הרבה מאוד שנים, לבין ההשכלה היום מבחינת דרכי ההעברה, הקשר עם עולם העבודה תוך כדי.
עליזה לביא: יש מקצועות שאולי כן, אבל בגדול – התשובה היא לא.
עליזה לביא: וצריך לראות איך עושים את זה ואיך פורצים את הדרך עם המקום הזה של האקדמיה בתוך חברה ובטח של השכלה.
עליזה לביא: אנחנו חייבים לדאוג להתאמת מערכת ההשכלה הגבוהה לעולם התעסוקה במדינת ישראל, ועולם התעסוקה, כמו שאמרנו, משתנה.
עליזה לביא: קרוב ל- 40% מהמקצועות יעלמו בעשר השנים הקרובות, והשאלה אם אנחנו בכלל מסתכלים על זה במבט כולל.
עליזה לביא: אין ספק שצריך, אדוני היו"ר, להקים - ובאמצעותך לבוא וללוות את זה – איזשהו גוף, אנחנו רצינו להקים רשות, שבאמת יכיל את כל השינויים.
עליזה לביא: שלא יבוא בפלסטרים לכאן או לכאן, אלא באמת לבוא ולראות איך אנחנו עושים את זה בצורה נכונה.
עליזה לביא: אז הייתי מבקשת לדעת, קודם כל מה משרד החינוך עושה כדי לעצור את התופעה, להתמודד איתה ולראות, וגם איך אנחנו מנגישים את האקדמיה לאוכלוסיות מוחלשות, ולא ממקום של כאסח וכאב וניגוד של אינטרסים, אלא באמת ממקום של הבנה נוכח השינויים.
עליזה לביא: כי הנתונים האלה, אפשר לבוא ולהגיד: "אהה, 0.6%" זה התחלה של מגמה.
עליזה לביא: לא נעצור אותה בזמן, לא נלמד ממדינות אחרות איך הם מתמודדים – תראו מה קורה באוסטרליה, תראו מה קורה אפילו בארה"ב מבחינת המקום הזה שאובמה נתן לזה קדימות, גם במקום של נגישות להשכלה הגבוהה לקבוצות של מיעוטים - - -
עליזה לביא: וגם מהמקום הזה של תקציב.
עליזה לביא: כי אם לא יהיה תקציב, אדוני היו"ר, אנחנו נמצא את עצמנו לפני שוקת שבורה.
מירב בן ארי: תודה, אדוני היו"ר.
מירב בן ארי: אני אדבר קצר כי אמרה את הכל עליזה, וגם חשוב לשמוע את המל"ג.
מירב בן ארי: אני גם אשמח אם נגיע, כי פשוט ב- 9:45 כבר הולכים לעוד דיון על סטודנטים, על הסטודנטים הפרא- רפואיים בהפגנה שהייתה כאן אתמול.
מירב בן ארי: אז אני אשמח אם לפחות יהיה זמן לשמוע אותם לפני.
מירב בן ארי: אני כמובן מצטרפת לדברים, אני, בעיני, גם לפני שנה עשינו על זה דיון, כי גם לפני שנה הייתה ירידה במספר, אם אתם זוכרים.
מירב בן ארי: השאלה היא אם אנחנו יושבים פה כל פעם מחדש ועוד פעם טוחנים - - -
יעקב מרגי: אנחנו יכול לבשר לך שלפי הגרפים זה יהיה בעשור הקרוב.
מירב בן ארי: כן, כאילו, גם בשנה שעברה יזמנו את אותו דיון - - -
יעקב מרגי: דמוגרפית.
מירב בן ארי: - - - אני וחברת הכנסת לביא, שתינו מובילות השדולה של הסטודנטים.
מירב בן ארי: ישבנו כאן, דיברנו כאן, היינו כאן, ועוד פעם ירדו מספר הסטודנטים.
מירב בן ארי: עכשיו, כמובן שבאוניברסיטאות ירד כמובן, כמובן שבמכללות עלה – כי יש הבדל - - -
יעקב מרגי: אבל עדיין, בסך הכל הכללי - - -
מירב בן ארי: אבל עדיין - - -
עליזה לביא: לא, בסך הכל זה יורד, אנחנו במגמת ירידה.
מירב בן ארי: קודם כל, לפי הנתונים שיש לי, מספר הסטודנטים במכללות גדל ב- 3.2%.
יעקב מרגי: לעומת - - -
<קריאה: - - - אחוז תקציביות, בסדר.
מירב בן ארי: לעומת – זה גם אחוז גידול קטן מהישגים משנים קודמות, זה בטוח.
מירב בן ארי: זה לא משנה, איחוד תקציבי או לא, זה יותר סטודנטים במכללות, פחות באוניברסיטאות.
יעקב מרגי: יש הצבעה ברגליים של סטודנטים תואר ראשון מאוניברסיטאות למכללות - - -
יעקב מרגי: אבל עדיין בסך הכל הכל הכללי יש ירידה.
מירב בן ארי: כן, עדיין.
מירב בן ארי: אז זה אחד.
מירב בן ארי: והדבר שהוא בעיני הכי חשוב זה העניין של ההנגשה.
מירב בן ארי: עד כמה באמת אנחנו מנגישים את האוניברסיטה לאוכלוסיות שהן אוכלוסיות - - - אני כן אומרת, כי אנחנו לא רואים בעניין הזה שינוי.
מירב בן ארי: האם באמת האקדמיה נתפסת בעיני תלמידים, נגיד שמסיימים כיתה יב', או לא יודעת מה, או שירות לאומי או בכלל – החברה האזרחית, הערבית, האוכלוסייה החרדית.
מירב בן ארי: עד כמה באמת אנחנו נותנים להם את האפשרות, בעצם, ומנגישים את האקדמיה.
מירב בן ארי: בעיני אין טעם להמשיך ולדוש פה שוב באותם דברים, צריך להראות ממש - - -
<קריאה: אולי נוכל להתקדם בדיון.
עליזה לביא: בדיוק, אנחנו לא דשים, אנחנו - - -
יעקב מרגי: לא, היא פונה - - -
עליזה לביא: במדינת ישראל אם את לא צועקת ומבקשת תקציב, מי ישים לב?
מירב בן ארי: - - - האם יש תכנית פרקטית?
מירב בן ארי: בעיני הדבר הכי חשוב כדי לחזק את האקדמיה - - -
אוסאמה סעדי: מה עם המל"ג?
אוסאמה סעדי: מה דעתם?
מירב בן ארי: - - - זה להנגיש.
<קריאה: אולי לפני, אולי לפני אדוני - - -
יעקב מרגי: רגע, תנו למציעים קודם.
<קריאה: יש סדר.
מירב בן ארי: אני סיימתי.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אראל מרגלית לא נמצא, אז עודד פורר, בבקשה.
עודד פורר: אני שוב לא ארחיב, כמובן שאני מצטרף לכל הדברים שאמרה חברת הכנסת עליזה לביא גם בהקשר של ההכנה של הסטודנטים לעולם התעסוקה, וגם לשיטתי צריכה להיות איזשהי דיפרנציסיה בהיבט הזה, למה המדינה מתקצבת.
עודד פורר: זאת אומרת, לא יכול להיות שאנחנו דוחפים אנשים ומתקצבים להם וממנים להם ומסבסדים להם לימודים במקצועות שאו שלא יהיו רלוונטיים או שהם גם לא נדרשים בהכרח במשק.
עודד פורר: אני מעדיף שאנחנו נתקצב את המקצועות הנדרשים במשק, זה גם יקל בסוף על אותם בוגרים שהם יצאו ויוכלו להתפרנס גם - - -
<קריאה: - - - של הוועדה.
עודד פורר: אבל חשוב כן לציין.
עודד פורר: הייתה פה מהפכה בהשכלה הגבוהה בעשרים השנים האחרונות, החל מפתיחת המכללות ובעצם פתיחת השוק – שהיא מבורכת, שאפשרה לכל אחד לרכוש השכלה, ועבור בהכנסה של מגזרים שהיו מודרים מהשכלה גבוהה- גם המגזר הערבי, גם המגזר החרדי – אנחנו רואים עליה מתמדת של יותר חרדים ושל יותר ערבים לתוך מערכת ההשכלה הגבוהה ועדיין אנחנו נתקלים עכשיו באמת במספרים של ירידה, ואתם יודעים מה?
עודד פורר: אפילו לא ירידה, של סטגנציה.
עודד פורר: סטגנציה זה נסיגה.
עודד פורר: יש איזשהי צמיחה דמוגרפית בחברה הישראלית, היינו אמורים לראות את זה בא לידי ביטוי גם ברמת הצמיחה של הסטודנטים.
עודד פורר: ופה באמת נדרשת היערכות, שהייתי שמח לשמוע באמת איזו היערכות עושה המועצה להשכלה גבוהה בהקשר הזה, אני כן רוצה גם נגיעה בעוד נושא שאני בטוח שלא נוגעים בו ואני אשמח לשמוע למה לא נוגעים בו והאם לא כדאי לגעת בו.
עודד פורר: תראו, יש בעולם בערך 300,000 סטודנטים יהודיים שלומדים ברחבי העולם במוסדות אקדמיים שונים.
עודד פורר: יש אפשרות להביא - - -
חנין זועבי: ישראליים?
עודד פורר: לא, אני מדבר על העולם היהודי.
יעקב מרגי: - - - היהודי, וגם אנחנו נטפל גם על הסטודנטים הישראליים במדינה.
עודד פורר: - - - אפשר להביא, אפשר להביא 10% מהם שילמדו בישראל בתכניות בינלאומיות שונות.
עודד פורר: לא מופרך, לא מופרך, מי שעושה את זה היום – זה ממש בשוליים - - -
עליזה לביא: אבל זה תופס מקום של סטודנטים ישראלים.
עודד פורר: במספרים מאוד מאוד - - - זה לא צריך לתפוס מקום - - -
עליזה לביא: אבל זה לא תופס.
עודד פורר: אנחנו מתלוננים שאין מספיק סטודנטים, אז אנחנו אומרים זה תופס מקום?
עליזה לביא: 50 - - - אתה יודע - - -
עודד פורר: בסוף, בשורה - - -
חנין זועבי: - - - אבל יש מספיק סטודנטים - אין הנגשה, אתה רוצה - - -