GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מאיה שריר: ההחלטה הוארכה בעוד שנה לשנת 2016.
<מאיה שריר: גם במסגרת החלטה זו יש מענים תוספתיים ייחודיים לעולים מצרפת, בלגיה ואוקראינה.
יעקב מרגי: יש לכם תהליך בקרה שאכן הם מקבלים?
<מאיה שריר: בוודאי שכן.
<מאיה שריר: אנחנו בבקרה.
יעקב מרגי: יש לך נתוני נשירה?
<מאיה שריר: הם לא כאן אתי כי לא חשבתי שעל זה הדיון.
<מאיה שריר: הנשירה היא פחות מאשר במגזר היהודי.
<מאיה שריר: יושבת כאן קרין ברדה.
<מאיה שריר: קרין נוסעת לירידים.
<מאיה שריר: גם אני נסעתי ליריד בפריס.
<מאיה שריר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.
<מאיה שריר: יושב כאן אריאל פיקאר ממשרד העלייה והקליטה.
<מאיה שריר: אנחנו בשיתוף פעולה עם משרד הקליטה, אנחנו בשיתוף פעולה מלא עם הסוכנות היהודית ובקשר צמוד.
יעקב מרגי: קרין.
<קרין ברדה: שלום.
<קרין ברדה: אני מאגף קליטת תלמידים עולים במשרד החינוך.
<קרין ברדה: אני עולה ותיקה, כמעט שלושים שנים בארץ, ומייצגת את המשרד בירידים בצרפת.
<קרין ברדה: אתה רוצה שאני אתייחס ליריד.
<קרין ברדה: זה לא ממש התפקיד שלי כי זה תפקיד הסוכנות אבל אני רוצה לומר רק משהו אחד.
<קרין ברדה: הייתי בהרבה ירידים ובכל הירידים רק מוסדות ממשלתיים נמצאים – משרד האוצר, מכס, משרד הקליטה.
<קרין ברדה: ביריד אחד בלבד שהיה בנושא חינוך, נתנו לבתי ספר ולמוסדות להציג את עצמם.
<קרין ברדה: אבל בשאר הירידים, בכלל אין מוסדות פרטיים ובתי ספר.
יעקב מרגי: בחינוך פתחתם את השערים.
יעקב מרגי: מרגע שפותחים את השערים, הם נפתחו לכולם?
<מאיה שריר: אנחנו משרד החינוך.
<מאיה שריר: אנחנו לא אחראים על הירידים.
יעקב מרגי: אני אשאל שאלה יותר ישראלית.
יעקב מרגי: את ראית שם את כל הצבעים?
<קרין ברדה: כן.
יעקב מרגי: כולל השחור-לבן?
יעקב מרגי: את זה רציתי לדעת.
יעקב מרגי: יש לך עוד משהו להוסיף בצד החינוך?
<קרין ברדה: אני רוצה להוסיף שאנחנו במשרד מאמינים שהקליטה המיטבית היא גם עוברת דרך ההורים ואנחנו מאמינים בהעצמת ההורות של העולים.
<קרין ברדה: חלק מהעצמת ההורים היא גם לתת להנגיש להם את מערכת החינוך בישראל.
<קרין ברדה: אז אנחנו מסבירים להם את כל האפשרויות ולא מנתבים לשום מקום ולא כותבים כל מסמכים כמו שאנשים כאן רמזו לכך.
יעקב מרגי: אין תכנית של האח הגדול.
<קרין ברדה: יש הרבה אנשים כמו בעיריית ירושלים וכמו ארגון שנקרא מצליח ובאתר שלהם הם מסבירים על מערכת החינוך ודווקא שם יותר על פי מה שאנחנו עושים.
יעקב מרגי: רק להבהיר לכם שלא קיבלתי תשובה לגבי ה-1,219, החלוקה ביניהם, לאיזה מוסדות.
יעקב מרגי: זה עדיין נשאר באוויר.
יעקב אשר: אולי קשה להם לפלח את זה כי הם לא מזהים את זה.
יעקב מרגי: הוועדה תדרוש מהם.
יעקב אשר: אם תהיה הרשימה, אפשר יהיה לזהות.
יעקב מרגי: אם הם רוצים, הם יכולים לפלח.
יעקב אשר: אדוני היושב ראש, קודם כל, תודה לך על קיום הדיון הזה.
יעקב אשר: אני חושב שזה דיון חשוב מאוד.
יעקב אשר: העלייה מצרפת היא עלייה של אנשים שהם אנשים מאמינים תרתי משמע.
יעקב אשר: זאת אומרת, המפגש הראשון עם הפקיד העברי הראשון שמגיע אליהם הוא מפגש שבעצם יש להם הרבה אמון במה שאומר אותו פקיד ולכן הנקודה שמעוררים אותה לאורך כל הדיון הזה, וצריך לחשוב עליה באמת, זה לא אומר שיש מדיניות מכוונת כזו או אחרת אבל לפעמים יכול לשבת פקיד ומעביר תוך כדי הדברים בהיכרות הראשונה שלו עם האנשים את האג'נדה הפרטית שלו.
יעקב אשר: במדינה דמוקרטית זה לא חטא אבל ודאי שכאשר הוא מייצג את הסוכנות או את המפגש הראשון מול מדינת היהודים, הוא ודאי לא יכול לייצג או לנסות להשפיע בצורה חביבה כזו או אחרת שלא תהיה, ואני לא אומר שזה קיים.
יעקב אשר: אני אומר שיש מקרים ויכול להיות שיש מקרים אבל סביר להניח שזה קיים כי לא פעם ולא פעמיים גם אנחנו נתקלים עת אנחנו יושבים מול פקידים בדברים שקשורים בציבור החרדי, ואתה יושב מול פקיד שלא מכיר ולא מבין את זה ועד שהוא מתחבר ל עניין ועד שהוא מבין את דרך החיים ואת הדברים הללו, לוקח לו זמן.
יעקב אשר: בוודאי שהמפגש הראשון של אותו אדם מצרפת – ואגב, מדובר בצרפת באנשים שבאמת שומרים קלה כבחמורה ובאמת הרבה מאוד אנשים שהם אנשים, אתה הגדרת את זה קודם, שהם מגיעים לארץ, הם רואים שיש פתאום חרדים יותר מהם, אבל הם בהחלט אנשים שהחזות שלהם אינה מוכיחה עד כמה הם אנשים שומרי תורה ומצוות.
יעקב אשר: הם הרבה יותר שומרי תורה ומצוות מאשר הם נראים בקודים שאנחנו התרגלנו אליהם.
יעקב אשר: לכן אני רואה חשיבות גדולה מאוד במפגש הראשון הזה.
יעקב אשר: במפגש הראשון הזה, אני לא יודע אם בסוכנות יש למשל בנושא הזה, נושא חינוך, עובדים שהם חרדים, מחלקה חרדית.
יעקב מרגי: הם צריכים לשנות את קווי היסוד כדי להקים מחלקה חרדית.
יעקב אשר: אני לא בטוח שאלה קווי יסוד.
יעקב אשר: אני לא חושב שהחרדים הולכים לנהל אותה, אבל הסוכנות בהחלט יכולה, כשהיא נותנת שירות, אתה נותן שירות לפי הקליינטים שלך.
יעקב אשר: אתה לא הופך את הקליינטים שלך לפי התנאים שלך.
יעקב אשר: לכן אם יש באמת חלוקה, אפילו מלמעלה, אם ניקח את החלוקה שאמרה נציגת משרד החינוך, ויש כרגע 18 אחוזים בחינוך החרדי, אלה 18 אחוזים של לקוחות שצריכים את הטיפול שלהם ולצורך הטיפול בהם יכול להיות שצריך להיות אדם חרדי שבא ופותח בפניהם את הצוהר.
יעקב אשר: יהיה להם גם הרבה יותר קל להסתדר עם הדרכה שלו מאשר עם הדרכה של מישהו שידריך אותם איך להסתדר בעולם החרדי שהוא עצמו לא מכיר.
יעקב אשר: זה לא בא משום מקום.
יעקב אשר: אני לא אומר שיש כאן איזו כוונת מכוון.
יעקב אשר: יש כאלה שיגידו את זה אבל לא אני.
יעקב אשר: לכן אני חושב וממליץ לשקול את העניין הזה ולשים את האנשים המתאימים ושידעו שיש מחלקה דתית.
יעקב אשר: ברגע שיש מחלקה לאנשים שומרי תורה ומצוות, חרדים או דתיים מסוג כזה או מסוג אחר, ברגע שיש דבר כזה ורשמית הוא קיים, אנשים יתעלו את עצמם לשם.
יעקב אשר: הדבר האחרון אדוני.
יעקב אשר: יש דגם של בתי ספר שנכון, אולי בית ספר חרדי רגיל, יש כאלה מהאוכלוסייה שנמצאת באמצע, שאולי זה יותר מדי חרדי בשבילם ופחות מדי מתאים להם.
יעקב אשר: יש מסגרות כמו מסגרת שובו ויושב כאן הרב גוטרמן והוא יציג אותה.
יעקב אשר: מסגרת פנטסטית.
יעקב אשר: בנתניה זה עובד בצורה בלתי רגילה.
<מאיה שריר: גם ברעננה.
<דוד שוקרון: גם בירושלים.
יעקב אשר: בשאר הארץ הדבר הזה פחות דומיננטי וצריך לבדוק למה.
יעקב אשר: לכן אני מבקש מאדוני, מעבר להחלטות שיוחלטו כאן היום וההמלצות שיתקבלו, אני מבקש שתכניס את הנושא לעוד ארבעה-חמישה חודשים למעקב כדי לראות מה באמת השתנה.
יעקב אשר: אני אומר שוב שיש לנו אמון מלא בפקידים.
יעקב אשר: אנחנו לא חושבים שמישהו שישב בחדר חשוך ותכנן את זה אבל אנחנו מבקשים לראות שיהיה באמת שינוי בעניין הזה ולעשות את זה ביחד אתכם.
יעקב מרגי: כל הדוברים הבאים, דקת דיבור כי אנחנו צריכים לסיים את הדיון.
<חיים מיכאל גוטרמן: אנחנו, ארגון שובו, קיימים בארץ 25 שנים.
יעקב מרגי: כולם מכירים אתכם.
יעקב מרגי: דבר לעניין.
<חיים מיכאל גוטרמן: פיתחנו רשת בה בעצם מטפלים בילדי עולים.
<חיים מיכאל גוטרמן: בהתחלה אלה היו עולים מרוסיה והיום אלה עולים מצרפת.
<חיים מיכאל גוטרמן: בית הספר בנתניה לבד, אני חושב שיש לנו את המספר הכי גדול בארץ.
<חיים מיכאל גוטרמן: אף אחד מהסוכנות אי פעם פנה אלינו.
<חיים מיכאל גוטרמן: אנחנו אולי מהווים 15 אחוזים מכל ילדי צרפת שמגיעים לארץ ואף אחד לא פנה אלינו.
<חיים מיכאל גוטרמן: גם לפגישה היום לא הוזמנתי.
יעקב מרגי: ראיתי שאתה לא רשום.
<חיים מיכאל גוטרמן: נכון.
<חיים מיכאל גוטרמן: אני חושב שאנחנו יכולים בכל הארץ, לא רק בנתניה שם אין ברירה ולכן מגיעים אלינו.
<חיים מיכאל גוטרמן: יש בתי ספר מבאר שבע בדרום ועד עכו בצפון ואנחנו מוכנים לקלוט את הילדים.
<חיים מיכאל גוטרמן: כמובן שצריך עזרה וגם את זה אנחנו לא מקבלים.
<חיים מיכאל גוטרמן: הרב לייזרזון פתח את שובו לפני 25 שנים במסגרת החינוך העצמאי.
<חיים מיכאל גוטרמן: אנחנו חינוך עצמי בתוך חינוך עצמאי עם רמה מאוד גבוהה בלימודים כלליים ויהדות מ-א'-ב', מה שמתאים גם ליהדות צרפת.
<אפרים זנו: אני הדובר של עמותת קעליטה.
<אפרים זנו: זה מוזר שאני מדבר אחרי שובו כי בעצם אליעזר פיטוסי מנתניה השתתף ביריד מטעם שובו, ביריד של העלייה בנושא חינוך שהיה בינואר השנה בצרפת.
<אפרים זנו: לקראת הישיבה ביקשתי מהסוכנות שתשלח לי את הרשימה של הארגונים החרדים שהגיעו.
<אפרים זנו: יש למעלה מעשרה ארגונים ואני מוכן להעביר לך אחר כך את הרשימה.
<אפרים זנו: אני מקשיב למה שאומרים לגבי האוכלוסייה מצרפת ואני לא מזהה אותה.
<אפרים זנו: אנחנו לא מזהים את כל הבעייתיות, את כל האנשים שמגיעים ולא יודעים.
יעקב מרגי: 1,219 תלמידים בממלכתי דתי.
יעקב מרגי: סיפור הצלחה בקליטה?
<אפרים זנו: כן.
יעקב מרגי: יש לך עוד משהו לומר?
<אפרים זנו: אני רוצה להתייחס לנושא ההכוונה והייעוץ.
<אפרים זנו: לא קיימת חיה כזאת, משפחה שמגיעה ולא יודעת בכלל לאן להגיע.
<אפרים זנו: קודם כל, צריך לפלח את האוכלוסייה הזאת.
<אפרים זנו: האוכלוסייה החרדית בצרפת, אלה שלומדים במוסדות החרדים, שמגדירים את עצמם כחרדים, הם יודעים בדיוק לאן ללכת.
<אפרים זנו: הם שאלו את הרב שלהם.
<אפרים זנו: הם באו לארץ, עשו אין ספור פגישות עם חברים ועם משפחה והגיעו למוסדות האלה.
<אפרים זנו: אנחנו לא מדברים על האוכלוסייה הזאת שיודעת לאן ללכת.
יעקב מרגי: אני לא איש של צבעים אלא של מספרים.
יעקב מרגי: המסה הגדולה, 1,219.
<אפרים זנו: הם לא באים מהחינוך החרדי בצרפת.
יעקב מרגי: 1,219 תלמידים נמצאים בחינוך הממלכתי דתי תחת תווית אחת.
יעקב מרגי: כל השחור-לבן האלה, החרדים, נקרא להם איך שרוצים, בהגדרתם הם חרדים.
יעקב מרגי: נעזוב אותם עכשיו בדיון ונשים אותם בצד.
יעקב מרגי: 382, 18 אחוזים, אמרת שהם יודעים בדיוק מה הם רוצים ומגיעים.
יעקב מרגי: אני עכשיו מטפל במסה הקריטית.
יעקב מרגי: אני לא רואה חרדי או לא חרדי.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת גם בחינוך הממלכתי דתי, זה לא צבע אחד.
<אפרים זנו: אני מסכים אתך.
יעקב מרגי: לכן חשוב לי גם שם לדעת שאכן זה לא הולך לאותם בתי ספר ריקים למילוי תקנים בשכונות כמו בקריית מלאכי.
<אפרים זנו: זה לא מה שקורה.
יעקב מרגי: אני רוצה להיות משוכנע.
<אפרים זנו: אנחנו עמותות, אנחנו באים מהשטח ומקבלים את הפידבק של העולים.
יעקב מרגי: אתה לא מבין שאני רוצה להיות משוכנע?
<אפרים זנו: אני אעזור לך להשתכנע.
<אפרים זנו: קודם כל, כל 1,219 הילדים האלה מגיעים מבתי הספר, לרוב בתי ספר יהודים בצרפת, שהם לא בתי ספר חרדים.
יעקב מרגי: אתה לא עונה לי לעניין.
יעקב מרגי: אתה עוד פעם חוזר לצרפת.
יעקב מרגי: אני כאן בארץ.
<אפרים זנו: כדי לדעת מה להציע, אתה צריך להבין מי האנשים.
יעקב מרגי: כנראה שאתה לא מבין בעליית יהדות צרפת.
יעקב מרגי: סליחה שאני בוטה.
<אפרים זנו: מאוד בוטה.
<אפרים זנו: אני לוקח את זה אישי.
יעקב מרגי: אני אבקש סליחה בסוף הדיון.
יעקב מרגי: זה מוכח, זה מחקר מוכח.
יעקב מרגי: רמת ההשכלה שלהם גבוהה יותר, המוטיבציה ללימודים גבוהה יותר, אני רוצה לקבל תשובה ודאית שההורים שלהם משכילים, יש להם יכולת כלכלית גבוהה, אני רוצה לדעת שהם באו לארץ ולא נזרקו לשכונה ד' בבאר שבע או לשכונה אחרת.
<אפרים זנו: מאיפה זה בא?
<אפרים זנו: אין דבר כזה.
יעקב מרגי: מרגע זה אתה לא מגיב.
יעקב מרגי: אני שואל את עצמי.
<אפרים זנו: אתם מציירים כאן מציאות שלא קיימת.
יעקב מרגי: אדוני, אתה לא מדבר.
יעקב מרגי: מרגע זה אתה שותק ומקשיב לי.
יעקב מרגי: אני עכשיו מדבר עם עצמי.
יעקב מרגי: אני צריך לוודא ואני צריך לדעת שמקבלים את מוסדות החינוך הכי טובים המתאימים להם בחינוך הממלכתי דתי ואת זה לא הצלחתי לקבל מאף אחד סביב השולחן הזה.
<אפרים זנו: הילדים שלי לומדים במעיין החינוך התורני, בתלמוד תורה מכמש.
<אפרים זנו: הרוב הגדול של התלמידים שמגיעים מצרפת לא היו מתקבלים שם ויש כאלה שאני אישית ניסיתי להכניס אותם ולא קיבלו אותם כי הם לא מתאימים.
יעקב מרגי: אתה ממשיך לא לענות לי.
<אפרים זנו: אתם מציירים מציאות שהיא לא קיימת.
יעקב מרגי: אני שאלתי שאלה פשוטה.
יעקב מרגי: הבאתי דוגמה.
יעקב מרגי: לא אמרתי באר שבע.
יעקב מרגי: נתתי דוגמה כדי שתבינו למה אני מכוון כי ידעתי שאני לא יודע להסביר את עצמי ואתם אולי מבינים יותר מדי מהר.
יעקב מרגי: לכן הסברתי דרך קריית מלאכי ודרך באר שבע.
יעקב מרגי: אני לא הצלחתי לקבל תשובה ויכול להיות שהיא קיימת ויכול להיות שאין בכלל בעיה.
יעקב מרגי: אני רוצה לוודא שהמסה הקריטית הזאת הולכת לחינוך הממלכתי דתי המיטבי ולא מילוי תקנים בבתי ספר כאלה ואחרים.
יעקב מרגי: יש לכם תשובה לתת לי?
יעקב מרגי: אני רוצה פריסה וחלוקה של ה-1,219 התלמידים.
<דניאל ישראל: אני מעמותת נר יעלה.
<אפרים זנו: סליחה, אם אתה רוצה, יש לי הסבר לאירוע שהיה בצרפת.
יעקב מרגי: פעם אחרונה שאתה מפריע.
<דניאל ישראל: אני רק יכול להעיד שעמותת נר יעלה, יש לנו כאן מכתב של שרנסקי שכתב שהוא כבר לא רוצה את עמותת נר יעלה בירידים כי אנחנו לא יודעים לעבוד.
<דניאל ישראל: יש לנו כבר ניסיון.
<דניאל ישראל: נפגשנו עם כל הרבנים בצרפת.
יעקב מרגי: אנתרופוסופי.
יעקב מרגי: למה אתם לא מתאימים?
יעקב מרגי: בגלל אותה תקרית שהייתה ביריד?
<דניאל ישראל: נכון.
יעקב מרגי: אולי באמת לא התנהגתם יפה או שלא עמדתם בכללים?
<דניאל ישראל: ביקשנו פגישה עם הנציגים של הסוכנות ואף אחד לא ענה.
<דניאל ישראל: כותבים מיילים ואף אחד לא עונה.
<דניאל ישראל: בחוברת של עיריית ירושלים יש כל מיני בתי ספר.
<דניאל ישראל: אין אף בית ספר של החינוך העצמאי.
<דניאל ישראל: אל שנה זה כך.
יעקב מרגי: ביריד.
יעקב מרגי: איפה אין בית ספר של החינוך העצמאי?
יעקב מרגי: ביריד?
יעקב אשר: בחוברת.
<דניאל ישראל: בחוברת של עיריית ירושלים לגבי החינוך.
<דניאל ישראל: אנחנו עברנו יותר מ-500 משפחות בשנתיים האחרונות ואפשר להגיד שכמעט מאה אחוזים מהמשפחות לא קיבלו נתונים נכונים לגבי החינוך העצמאי וכל האופציות הקיימות.
יעקב מרגי: אתה רוצה לומר שהטעו אותן?
<דניאל ישראל: כן.
<אריאל פיקאר: אנחנו לא מעורבים ישירות בנושא החינוך.
<אריאל פיקאר: אנחנו סומכים על משרד החינוך אבל אני יכול להעיד שיש לנו פרויקטורים שנמצאים בכל עיר ועיר שאנחנו מממנים והם עובדי עירייה וההנחיות הברורות שלנו הן שייתנו את פריסת המפה של כל מערכת החינוך מהחילונית עד החרדית.
<אריאל פיקאר: צריך להבין שהגישה היא שההורים הם אלה שבוחרים.
<אריאל פיקאר: לפי מה שאני מבין, אני רוצה לחזור על מה שאמר אפרים זנו, אנשים מתכוננים לעלייתם והם יודעים ושואלים את הרבנים.
יעקב מרגי: גם אבא שלי עליו השלום התכונן לעלייה בשנת 1962.
<אפרים זנו: למה אתם לא רוצים לשמוע את מה שאומרים לכם ואתם לא רוצים לשמוע?
יעקב מרגי: תלמד לשמוע גם דברים שהם לא נכונים ולא נעימים לך לאוזן.
יעקב מרגי: אל תפריע לי בדיון.
יעקב מרגי: תשתוק.
<אפרים זנו: אין לי אג'נדה.
יעקב מרגי: גם לי אין אג'נדה.
יעקב מרגי: אל תתפרץ לי לדיון.
יעקב מרגי: אתה לא מבין?
יעקב מרגי: לך ותירגע.
יעקב מרגי: אתה כנראה לא מכיר את הכללים כאן.
יעקב מרגי: מרגע זה אתה תדבר רק עם רשות דיבור.
<אריאל פיקאר: כבוד היושב ראש, לגבי הדאגה הכנה שלך, כי אני יודע שבמערכת ממלכתית דתית יש רמות שונות ואני מבין בדיוק למה אתה מתכוון, אני יכול להעיד ואני חושב שאנחנו דואגים ובודקים שהם נשלחים לבתי ספר המעולים באשדוד, בנתניה, בירושלים.
יעקב מרגי: הבנת אותי?
<אריאל פיקאר: הבנתי אותך.
יעקב מרגי: אתה יכול להניח את דעתי שהם מקבלים את הטוב ביותר.
<אריאל פיקאר: אני יכול להעיד לך שבאשדוד, בנתניה, בירושלים.
יעקב מרגי: שאלה פשוטה.
<אריאל פיקאר: אולי הבעיה הקטנה, ואנחנו עובדים על זה, היא תל אביב אבל זה בגלל שאין מספיק בתי ספר ממלכתיים דתיים בתל אביב.
<אריאל פיקאר: זאת אולי הבעיה ואני אהיה כנה אתך ואומר שאנחנו עובדים גם על כך שגם בתל אביב הם יקבלו את בתי הספר הטובים.
יעקב מרגי: מותר לכם לבדוק בתל אביב, גם של החינוך העצמאי וגם של מעיין החינוך התורני.
יעקב מרגי: אולי שם יהיו לכם לעזר.
<דניאל חפץ: כבודו, לא קיבלתי תשובה.
<דניאל חפץ: אני שאלתי שאלה בהתחלה והיא על איזה מקרה מסתמך הדיון הזה, על איזה מקרים.
<דניאל חפץ: צריך למגר את התופעה הזאת אם היא קיימת.
<דניאל חפץ: אם זה רק על סמך שמועה, אז בסדר, אפשר לקיים דיון כל היום.
יעקב מרגי: אני אזכיר לך דיון שהשתתפתי בו בוועדת הקליטה לגבי משבר התעסוקה של עולי צרפת.
יעקב מרגי: גם שם החבר'ה שכל עיסוקם יהודי צרפת לא הבינו מה המשבר ומה הבעיה.
יעקב מרגי: אנחנו היינו צריכים לומר להם מה קורה.
יעקב מרגי: אני לא חייב לתת דוגמאות.
יעקב מרגי: אנחנו מסתמכים על כתבות ועומדת הזכות לחבר כנסת להעלות הצעה לסדר גם על התחממות כדור הארץ למרות שהוא לא ראה את החור באוזון.
<גרשון בינט: תוך כדי שלפתי נתון שסיפקתי בשבוע שעבר לאיש היקר הזה דוד שוקרון ותוך כדי אני גם מבין את הקטסטרופה הזאת שהוא אומר שזה לא מופיע.
יעקב מרגי: קטסטרופה?
יעקב מרגי: אל תגזים.
<גרשון בינט: לא מופיע חינוך.
<גרשון בינט: תראה על איזה כמויות אני מדבר כאן.
<גרשון בינט: סך הכול מגני הילדים עד י"ב, יש 6,624 תלמידים בירושלים בלבד.
יעקב מרגי: מקרב העולים.
יעקב אשר: עולי צרפת.
<גרשון בינט: מקרב העולים.
<קריאה: אין 6,000 ילדים עולים.
<דוד שוקרון: הנתונים האלה מתייחסים לכל הילדים העולים במערכת החינוך החרדית בירושלים כאשר אנחנו מדברים מגן ילדים עד כיתה י"ב וזה מדבר גם על ילדים של עולים.
<דוד שוקרון: זה יכול לכלול גם ילדים שנולדו בארץ.
<דוד שוקרון: כאשר אנחנו מדברים על ילדים עולים ממש שהם בעצמם עשו עלייה, אנחנו מדברים על ילדים שנולדו בצרפת ועלו לארץ, אנחנו מדברים כרגע על קצת יותר מאלף תלמידים שנמצאים במערכת החינוך מכיתה א' ועד כיתה י"ב, בנים ובנות, וגם מוסדות חינוך על יסודיים שזה אומר סמינרים וישיבות קטנות.
<גרשון בינט: תודה על הרחבת הביאור.
<גרשון בינט: החלוקה הממוצעת לפי מה שאני רואה, של שנתון, זה הולך ועולה.
<גרשון בינט: אם אני אומר שהשנה ב-1 לספטמבר יהיו 600 ילדי עולים בכיתה א', נדמה לי שאלה עולים בכלל.
יעקב אשר: אלה עולים בהגדרה הכללית.
<גרשון בינט: נדמה לי שעולי צרפת מהווים שם יותר ממחצית, שישים ואולי שבעים אחוזים.
<גרשון בינט: זה תוך כדי שליפה מעבודה שעשיתי השבוע.
<גרשון בינט: מתוכם מה שאתה אמרת, כבודו, בבית יעקב בלבד יש שישה בתי ספר שקולטים אותם ועוד תולדות נסים, שזה בהגדרה ברורה של צרפתים.
<גרשון בינט: לפי סדר, נבט ישראל ושובו, אלה בתי הספר הקולטים בירושלים את המספר האדירה הזו של התלמידים.
<גרשון בינט: תוך כדי אני מבין את עיקר הבעיה כאן ואת זה דוד הבהיר לי.
<גרשון בינט: מי שמנהל את הנושא הזה זה מינהל חינוך בירושלים.
<גרשון בינט: מי שלא יודע, אנחנו חלק ממינהל חינוך וזה נותן אולי את התשובה.
יעקב אשר: אני חושב שגם הוועדה צריכה להוציא מכתב או החלטה למינהל החינוך שבפרסומים שיש על בתי הספר בירושלים יהיו בתי הספר החרדים כך שיהיו אפשרויות לציבור הזה.
יעקב אשר: זה יופיע באותה חוברת כי אם זה לא מופיע, זה לא קיים.
<גרשון בינט: מזה רואים שהעולים מצביעים ברגליים.
<גרשון בינט: אלה פשוט עובדות.
יעקב אשר: השאלה כמה מהם לא מצביעים ברגליים כי הם לא יודעים.
יעקב אשר: אפרים, יש דברים שגם אדם שמגיע וחקר ויש לו חברים ושמע, עדיין יש כוח השפעה באמצע.
יעקב אשר: אמרתי את זה בתחילת דבריי ולא שמעתם לי.
יעקב אשר: המפגש הראשון עם הפקיד העברי, יש אמון.
יעקב אשר: אדם שבא מחוץ לארץ, יש הרבה מאוד אנשים, יש הרבה מאוד נוכלים שעובדים עליהם בדברים כאלה ואחרים.
יעקב אשר: למה זה קורה?
יעקב אשר: יש להם אמון.
יעקב אשר: הם אומרים שאנחנו באנו לארץ אבותינו, מגיע פקיד עברי של המדינה ומספיק שהוא בחכמה כזו או אחרת, בלי כוונה, סתם אג'נדה אישית, או אתה יודע מה?
יעקב אשר: מרחמים, כי הרי כל היום כאן יש מאה חברי כנסת שמרחמים עלינו כל היום שאנחנו בורים ועמי ארצות ולא יודעים שום דבר ובקושי אינטליגנטים ועברית לא יודעים, שלא לדבר על אנגלית.
יעקב אשר: אז גם אותו פקיד יכול לקחת יוזמה אישית ולכוון את הבן אדם ולהטעות אותו, ולצייר לו דברים בצורה כזאת ואחרת, ולאדם יש בו אמון.
יעקב אשר: לכן זה יכול לקרות ואל תהיה כזה שחור-לבן.
יעקב מרגי: הוועדה מודע לכל המשתתפים בדיון ותרומתם לבירור הנושא.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה על החשש הקיים שמא ילדי ותלמידי העולים מופנים למוסדות חינוך לא לפי רמתם ולא לפי רמת שמירת המצוות ואורח החיים לו הם רגילים.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה גם ממשרד החינוך, גם ממשרד הקליטה וגם מחלק מארגוני העולים שאין בעיות כאלה כפי שהוצגו בדיון והם לא מכירים את הסוגיה הזו כפי שהוצגה בוועדה.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מהסוכנות היהודית, ממשרד החינוך וממשרד הקליטה להציג בפני העולים את כל האפשרויות העומדות בפניהן בענייני חינוך.
יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב אחר הנושא הזה.
יעקב מרגי: היום ה-2 באוגוסט 2016, כ"ז בתמוז התשע"ו.
יעקב מרגי: על סדר היום תקנות החינוך הממלכתי, מוסדות מוכרים שעניינם השתתפות המדינה בתקציב מוסדות החינוך המוכש"ר.
יעקב מרגי: להזכיר לכם שהתקבלה החלטת ממשלה ובעטיה אנחנו נמצאים כאן.
יעקב מרגי: מכבד אותנו בנוכחותו סגן שר הפנים הרב משולם נהרי שיש לו איזה יומיים ותק בחינוך והוא פנה אלי בכתב, לפיה החלטת הממשלה הזו, כדי שהיא תהיה מיושמת, חייבות להיות מותקנות תקנות.
יעקב מרגי: יש מחלוקת סביב זה.
יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לקבל היום הכרעה בנושא.
יעקב מרגי: דיברתי באופן כללי ולא ירדתי לפרטים.
יעקב מרגי: אני אתן לסגן השר משולם נהרי להציג את הנושא ואת הבעיה, אם היא קיימת, ולאחר מכן נשמע את היועצת המשפטית, את משרד החינוך ואת הנוגעים בדבר.
יעקב מרגי: כל מי שירצה להתייחס לסוגיה הזאת, נא להירשם.
משולם נהרי: צהרים טובים לכולם.
משולם נהרי: אני מודה בתחילת דבריי ליושב ראש שכינס ישיבה בזמן קצר אבל הנושא הוא חשוב מאוד.
משולם נהרי: הנושא כבר נגרר יותר משנה ועדיין לא בא על פתרונו.
משולם נהרי: בשנת 2008 חוקק חוק – אז הייתי שר בממשלה – כאשר אז הובלתי את חקיקת החוק של השתתפות הרשויות בתקציבי המוסדות המוכרים שאינם רשמיים, מה שקיבל את הכינוי חוק נהרי.
משולם נהרי: החוק בא לחייב את הרשויות המקומיות לתקצב את תלמידי המוכר שאינו רשמי כמו שהוא מתקצב עוד תלמידים בישוב בחינוך הרשמי.
משולם נהרי: אלא מה, שיעור התקצוב נקבע כפי שמשרד החינוך מתקצב אותם.
משולם נהרי: הרשות המקומית מתקצבת לא מתקציבי משרד החינוך.
משולם נהרי: החוק מתייחס להכנסות הרשות המקומית מהכנסותיה, מהארנונה, ממסים וכולי, וברגע שהיא הפרישה מתוך זה לצורכי חינוך – היא חייבת לתקצב את כולם באותם שיעורים שמשרד החינוך מתקצב.
משולם נהרי: הווה אומר, אם החינוך הרשמי מתוקצב על ידי משרד החינוך במאה אחוזים, הוא יתוקצב גם ברשויות במאה אחוזים.
משולם נהרי: אם המוכר שאינו רשמי מתוקצב ב-75 אחוזים, גם ברשות המקומית הוא יתוקצב ב-75 אחוזים.
משולם נהרי: דא עקא שבמשרד החינוך הנושא הזה של המוכר שאינו רשמי לא היה מוסדר באחוזים.
משולם נהרי: החוק בעצם חייב את משרד החינוך להסדיר גם את הנושא של שיעור התקצוב במשרד החינוך כדי שנוכל לגזור זאת ברשות המקומית.
משולם נהרי: החוק חייב את משרד החינוך לתקן תקנות.
משולם נהרי: בשנת 2008 הותקנו תקנות שקבעו שהתקציבים של המוכר שאינו רשמי במשרד החינוך יהיו 75 אחוזים מהחינוך הרשמי.
משולם נהרי: כך תקצבו בהתאם גם הרשויות המקומיות.
משולם נהרי: בשנת 2014 כאשר ביטלו את חוק נהרי, ביטל שי פירון גם את התקנות ובמקום זה הותקנו תקנות חדשות.
משולם נהרי: אם בתקנות הקודמות הייתה התייחסות למכלול, לתקציבי משרד החינוך במוכר שאינו רשמי לפי החינוך הרשמי ייגזר מהחינוך הרשמי, בלי שום החרגות, בלי שום דבר אלא מכל הסכום, בא שי פירון וקבע לנו מושג חדש.
משולם נהרי: הוא קבע תקן בסיס.
משולם נהרי: כלומר, התקצוב שיינתן במוכר שאינו רשמי יהיה עבור שעות אורך.
משולם נהרי: אתם יודעים שבמשרד החינוך יש גם שעות רוחב.
משולם נהרי: למשל, אם זה פיצול, כיתות א', כיתות ב', אלה עוד שעות.
משולם נהרי: זה לא.
משולם נהרי: כפי שמורה המשרד מזמן לזמן.
משולם נהרי: זאת אומרת, השר גם יכול כאן לשנות לכאן ולכאן, לעשות ככל העולה על רוחו.
משולם נהרי: כאשר זה לא כולל את התוספות הניתנות למוסדות רשמיים בלבד לרבות לפי דבר חקיקה, אם זה יוח"א או דברים כאלה, תוספת בשל מדד הטיפוח או גודל הכיתה או תוספות בשל תכניות מיוחדות והאמינו לי שמי כמוני יודע – הייתי במשרד החינוך – שלפעמים התוספת מרובה על העיקר.
משולם נהרי: היה לי את זה כבר בשנת 2002 עת הוקמה ועדת שושני ושינו את שיטת התקצוב במשרד החינוך ואז המשימה הוטלה עלי בזמן של השרה לימור לבנת ואז בדקנו את השעות, את חלוקת השעות במערכת, והתברר שיש הרבה סלים במערכת החינוך למיניהם ולא כולם נהנים מהסלים הללו.
משולם נהרי: אז שאלתי ואמרו לי שזאת מסורת מתקופת יגאל אלון, זלמן ארן, וכל אחד הוסיף סל משלו וזאת הייתה תוספת משמעותית.
משולם נהרי: אז ביטלנו את כל הסלים למיניהם, יצרנו מאגר אחד, איגום של כל השעות ואז נקבע תקצוב דיפרנציאלי.
משולם נהרי: מאז השתנו הדברים אבל התקנות שהותקנו ב-2014 שינו את היחס, קבעו תקן בסיס ומתקן הבסיס ייגזרו ה-75 אחוזים.
משולם נהרי: זה אומר שה-75 אחוזים הם לא ממאה אחוזים אלא ממשהו חדש שהיום קוראים לו מאה אחוזים.
משולם נהרי: בהסכם הקואליציוני, בסעיף 60(2) שנחתם בין הליכוד ל-ש"ס, אני ביקשתי להכניס את הסעיף הזה של החזרת חוק נהרי.
משולם נהרי: זה היה תנאי ובסוף הסעיף הזה כתוב "כולל התקנת תקנות שהיו בתוקף בשנת 2012".
משולם נהרי: זה אומר להחזיר את התקנות של 2008.
משולם נהרי: לבטל את התקנות של 2014 ולהחזיר את התקנות שהיו.
משולם נהרי: זה הסכם שצריך לכבד אותו.
משולם נהרי: אני אמנם פניתי לשר החינוך בדצמבר 2015 ולא זכיתי לתשובה.
משולם נהרי: שלחתי תזכורת ב-30 למרץ 2016 ועכשיו, לפני כמה ימים היושב ראש הסב את תשומת לבי שראה איזשהו מכתב שהגיע.
משולם נהרי: אני לא ראיתי אותו אבל קראתי אותו ושם הוא בעצם הוא טוען שלא צריך לשנות את התקנות כי ממילא אנחנו מתכוונים לתת תמריץ בטיפוח.
משולם נהרי: לא צריך תקנות.
משולם נהרי: אני עבדתי במשרד כפקיד ואני יודע שתקנות מחייבות.
משולם נהרי: זאת לא קופת צדקה ואנחנו לא מקבצי נדבות.
משולם נהרי: נושאים כאלה, צריך להגדיר אותם ולא תמיד אתה יכול לתת אותם ולא תמיד אתה יכול לקבוע אותם אם הם לא כתובים.
משולם נהרי: אנחנו מבקשים לקיים את ההסכם ולהחזיר את המצב לקדמותו.
משולם נהרי: החוק חזר, גם התקנות שלו צריכות לחזור כפי שהיו.
יעקב מרגי: מירב, את רוצה להתייחס או שמשרד החינוך יתייחס?
<מירב ישראלי: נראה לי שכן כי זאת סמכות של שר החינוך.
יעקב מרגי: לירן שפיגל, בבקשה.
<לירן שפיגל: שלום.
<לירן שפיגל: בהתאם להסכם הקואליציוני תוקן סעיף 11(א) לחוק חינוך ממלכתי.
<לירן שפיגל: הוא חזר לנוסח שהיה כפי שחוקק ב-2008.
<לירן שפיגל: לגבי התקנות.
<לירן שפיגל: נכון שבשנת 2014 תוקנו התקנות ונכנס מושג חדש של תקן הבסיס ולמעשה מה שהפחיתו ממוסדות החינוך המוכרים שאינם רשמיים זה את שעות הטיפוח ושעות התמריץ.
<לירן שפיגל: המוסדות לא קיבלו את הרכיבים האלה לפי התקנות.
<לירן שפיגל: התשובה שאנחנו נתנו, ואני אבהיר אותה עכשיו, אומרת כלהלן.
<לירן שפיגל: לגבי השתתפות הרשויות המקומיות לפי החוק, המצב הנוכחי בתקנות לא משנה והוא לא מעלה ולא מוריד.
<לירן שפיגל: על הרשויות המקומיות להשתתף לפי השיעור שקבוע בתקנות ולפי השיעור שאנחנו קובעים למוסד חינוך.
<לירן שפיגל: קרי, אם מוסד חינוך מקבל תקצוב בשיעור של 75 אחוזים, הרשות המקומית צריכה להשתתף בשיעור של 75 אחוזים.
<לירן שפיגל: לצורך העניין הזה לא צריך לתקן את התקנות.
<לירן שפיגל: מה שכן צריך לתקן בתקנות, וזה כבר בביצוע, כלומר, אנחנו כבר בהעברת נוסחים מול משרד המשפטים, זאת החזרה של שעות התמריץ ושעות הטיפוח לתוך התקנות כך שמוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים יקבלו את התקציבים האלה גם לפי התקנות.
<לירן שפיגל: אנחנו לא אמרנו שלא צריך להתקין את זה בתקנות.
<לירן שפיגל: אנחנו אמרנו שצריך לתקן את התקנות ואת זה אנחנו עושים.
<לירן שפיגל: אני עושה כל מאמץ שזה יסתיים לפני תחילת שנת הלימודים.
יעקב מרגי: אולי לא הבנתי אותך.
יעקב מרגי: אתה רוצה לומר לי שמבחינתך אתה לא חולק על דברי סגן השר.
<לירן שפיגל: אני לא חולק על דברי סגן השר במובן זה שזה צריך להיכנס לתוך התקנות.
<לירן שפיגל: אני רק אומר - - -
יעקב מרגי: המשרד מתכונן לתקן את התקנות.
<לירן שפיגל: אני אומר שאנחנו כבר עובדים על זה ואנחנו נצטרך, אחרי שנסיים עם מחלקת הנוסח, לפנות לוועד החינוך לפי הסמכויות שקבועות בחוק חינוך ממלכתי ואנחנו נשלים את תהליך ההיוועצות מול ועד החינוך ואז נוכל להשלים את תהליך התקנת התקנות.
<לירן שפיגל: בינתיים, לפי הודעה שנתנו לבית המשפט העליון ולפי החלטת הממשלה, בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים כבר מקבלים שעות תמריץ ושעות טיפוח.
<לירן שפיגל: כלומר, זה כבר קורה בפועל.
משולם נהרי: מדוע לא תחזירו את התקנות הקודמות?