GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דפנה אזרזר: אבא שכותב ביקורת בפייסבוק על מערכת החינוך בעיר, מוזמן לשימוע ובאופן חד משמעי, מודיעים לו שאם הוא לא ימחק את המודעה שהוא כתב-- -
יעקב מרגי: מי מוזמן לשימוע איפה?
<דפנה אזרזר: אבא, הורה לילדה עם אוטיזם.
יעקב מרגי: מי הזמין אותו לשימוע?
<דפנה אזרזר: מערכת החינוך בעיר.
יעקב מרגי: בעירייה?
<דפנה אזרזר: כן, בחולון.
<דפנה אזרזר: מזמינים אותו ואומרים לו: "גם אתה תמחק את הפוסט וגם אתה תרשום - - -
יעקב מרגי: יש אבא כזה כאן?
<דפנה אזרזר: כן, האבא הזה כאן.
<דוריס גרומן: לא, הוא לא פה.
<דוריס גרומן: הוא ספציפית לא הגיע, אבל האחרים נמצאים כאן.
<דפנה אזרזר: "אם אתה לא תתנצל, אנחנו נוציא את הבת שלך ממערכת החינוך".
<דפנה אזרזר: אוקיי?
<דפנה אזרזר: זה אחד.
<דפנה אזרזר: שתיים, אימא לילדה שבוועדת השמה אושרה לה שילוב מלא, התלוננה אצל גב' רחלי אברמסון, מנהלת האגף לחינוך מיוחד על ההתנהלות בעיר, בנושא השילוב של בתה.
<דפנה אזרזר: הילדה הזו כבר שנה בבית, בגלל שהיא התלוננה.
<דפנה אזרזר: המקרה השלישי הוא אימא לזוג ילדים, שאחד מהם הוא עם אוטיזם, אשר נתבקשה על-ידי מנהלת המתי"א שהילד שלה יקבל טיפול רגשי בבית-הספר.
<דפנה אזרזר: כשהאימא הזו אמרה: "אני לא רוצה שהוא יקבל טיפול רגשי בבית-הספר כי אני רוצה לקחת אותו באופן פרטי", נאמר לה חד משמעית שבמידה והיא לא תחתום כאן ועכשיו, היא תדווח לפקידת הסעד כמזניחה את בנה.
<דפנה אזרזר: אלה, מבחינתי, מעשי בריונות.
יעקב מרגי: אוקיי, תודה, הבהרת.
יעקב מרגי: עיריית חולון, בבקשה.
<רויטל לן כהן: באותו נושא, אפשר?
<רויטל לן כהן: ביקשת, יש עוד דברים.
<רויטל לן כהן: קודם כל, אני מצטרפת לדפנה במילה בריונות לשמה.
<רויטל לן כהן: איומים על הורים, איומים סמויים, איומים גלויים, התנקמות בילדים אחר-כך, בין אם זה בשיבוצים ובין אם זה בתנאים, המון מקרים.
<רויטל לן כהן: אתה רוצה?
<רויטל לן כהן: אני אעביר.
<רויטל לן כהן: אני רוצה להגיד שמעבר למקרים הפרטניים ויש רבים, כשמבקר המדינה בדק בזמנו אחרי המון תלונות שלנו, את היישום של דורנר, הוא קבע בצורה מפורשת במסקנותיו, שמשרד החינוך ועיריית חולון עשו כל מה שהם יכולים, כדי להכשיל את הפרויקט הזה.
<רויטל לן כהן: חולון היא עיר שבעשור האחרון אנחנו מקבלים עליה הכי הרבה תלונות בשיעור אדיר מעבר לשאר הערים בארץ ואם נרצה להתייחס לגני ילדים, אז יש כמה גני ילדים שקיבלנו לגביהם תלונות בשנה או בשנתיים האחרונות, בין אם זה שלא מגיעים לשם טיפולים למרות שצריכים להגיע, בין אם זה שלא משבצים לשם אנשי מקצוע שצריכים להיות שם, אני מדברת על גני חינוך מיוחד.
<רויטל לן כהן: בין אם מדובר בגנים שסגרו את החצר, אין מתקנים, אין כלום, חצר סגורה, הילדים נעולים בתוך ארבע קירות במשך שנה שלמה.
<רויטל לן כהן: ואומרים - זה בתקציב, זה בתקציב, מה זה קשור לתקציב?
<רויטל לן כהן: אין לך מתקנים, אל תעשה מתקנים.
יעקב מרגי: משרד החינוך נמצא איתנו, לפני עיריית חולון?
יעקב מרגי: בבקשה, מה תפקידך?
<רוית גולדנר להב: אני רוית גולדנר להב, מהאגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך.
<רוית גולדנר להב: רחלי נמצאת בוועדה אחרת.
יעקב מרגי: את שמעת את הנתונים?
יעקב מרגי: אתם מכירים את זה אצלכם באגף?
<רוית גולדנר להב: הגיעו מקרים פרטניים מסוימים לידיעתנו.
<רוית גולדנר להב: חלק מהם התבררו שבאמת יש משהו לא תקין בהתנהלות, איזה שהוא מסר שלא עבר נכון וחלק מהמקרים הם מאוד מאוד מורכבים ונאמרים כאן חלקי הדברים.
יעקב מרגי: את לא מכירה את מערכת ההפחדה, הנקמנות, כל מה שנאמר כאן?
<רוית גולדנר להב: אני אישית לא מכירה.
יעקב מרגי: יש לי בעיה עם האגף שלכם, כשזה טיפולים פרטניים.
<קריאה: אנחנו יכולים להראות מיילים ששלחנו.
יעקב מרגי: משרד ממשלתי לא עושה טובה שהוא מטפל בפנייה פרטנית.
יעקב מרגי: למשרד ממשלתי צריכה להיות תוכנית עבודה, לוודא שתופעות כאלה, והכל בהסתייגות עד שנשמע את עיריית חולון, תופעות כאלה קורות או לא קורות ואיך מתמודדים אתן.
<רוית גולדנר להב: אני יכולה לדבר על מדיניות וכמו שאתה יודע - - -
יעקב מרגי: ספציפית על חולון, לגבי ילדים.
יעקב מרגי: כמה תושבים יש בחולון?
<אלון שגב: בסביבות 200,000.
יעקב מרגי: אני עוזב את הנקמנות, בסדר?
יעקב מרגי: שם את זה בצד.
יעקב מרגי: הורים עוינים את העירייה, אני אתן לזה כל מיני סיבות.
יעקב מרגי: עיר ואם בישראל, הייתכן?
יעקב מרגי: עיר של 200,000 תושבים, כ- 200,000 תושבים, הייתכן שילדיה יופנו לערים אחרות?
יעקב מרגי: אני שואל באוויר, אל תעני.
יעקב מרגי: אני שואל באוויר, הייתכן דבר כזה?
יעקב מרגי: אני שואל באוויר ואחר-כך אשאל אתכם ישירות.
יעקב מרגי: האם ייתכן שעיר גדולה בישראל, העיר חולון, הרי יש לה גנים, זה צומח, ילדים לא נתקעים בשנתון.
יעקב מרגי: יש ילדים מאובחנים, בגנים – יש מענה, חותכים את הטיפול הזה בכיתה א'.
יעקב מרגי: אנחנו חוששים מילדים מיוחדים בסביבה שלנו?
<רוית גולדנר להב: אני יכולה לענות.
<רוית גולדנר להב: אני מהאגף לחינוך מיוחד הארצי, אני לא שייכת לעירייה או למחוז, אבל אני הוצאתי נתונים בשביל לראות באמת.
<רוית גולדנר להב: בחולון, לפי מה שרשום אצלנו באגף, יש 125 תלמידים שלומדים בכיתות אוטיסטים, כיתות תקשורת, ב-17 כיתות.
<רוית גולדנר להב: יש 14 גנים לילדים אוטיסטים, שזה 40 תלמידים.
<רוית גולדנר להב: מסגרות חינוך מיוחד, יש סך-הכל מוכר שאינו רשמי, חרדי, רשמי, סך-הכל 63.
יעקב מרגי: את יכולה להסביר לי אם יש כיתות ויש 120, למה האבא הנכבד הזה - - -
<אלון שגב: היא לא מסבירה לך נכון.
יעקב מרגי: אני עושה לך את העבודה, למה אתה מפריע לי?
<אלון שגב: אני מבקש להסביר משהו קטן.
יעקב מרגי: את יכולה להסביר לי למה הוא צריך להיות מופנה לרמת גן?
<רוית גולדנר להב: את המקרה הפרטני שלו אני לא מכירה ואני לא יכולה לענות.
<אלון שגב: אז אני אסביר.
יעקב מרגי: אל תסביר לי.
<אלון שגב: את מסבירה לא נכון, אני אסביר.
<רוית גולדנר להב: הרשות והפיקוח יצטרכו לענות על זה.
יעקב מרגי: אז את אומרת לי שיש מסגרות לילדים בחולון?
<אלון שגב: לא.
יעקב מרגי: אבל עדיין נשאלת השאלה.
<רוית גולדנר להב: יש ילדים, אני מניחה ברמה הארצית ואני גם רואה את זה, שיש לעתים מקרים שילדים משובצים.
יעקב מרגי: או שאתה מתאפק או שתצא החוצה.
<אלון שגב: סליחה, להגיד משהו קטן.
יעקב מרגי: צא החוצה, תירגע.
יעקב מרגי: קח מים, תן לנו לטפל בבעיות שלך, בסדר?
<אלון שגב: אני חייב לתקן משהו קטן שהיא אומרת לא נכון.
יעקב מרגי: אתה לא יכול לומר כשהיא מדברת.
<רוית גולדנר להב: גם אם רוב הילדים משובצים בעיר מסוימת, איפה שהם גרים, חלק מהתלמידים לפעמים מסיבות כאלה ואחרות, משובצים במקום הכי קרוב והכי מתאים, כפי שוועדת השיבוץ קובעת.
<רוית גולדנר להב: ההנחיות שהאגף נותן זה באמת להתחשב קודם כל במצב של הילד ומה הוא צריך ובמרחקי הנסיעה וגם היינו פה בדיון על ההסעות לא מזמן.
<רוית גולדנר להב: אבל בסופו של דבר, יש ועדת שיבוץ שהיא מורכבת מהמפקחת של החינוך המיוחד ומהרשות המקומית והם מחליטים ביחד מה השיבוץ הנכון ביותר לכל תלמיד, כדי לתת מענה לכל התלמידים.
יעקב מרגי: עיריית חולון, סביב הילדים שאובחנו בספקטרום האוטיסטי.
יעקב מרגי: מי הדוברת ומה התפקיד?
<רותי יצקן: רותי יצקן, מנהלת המחלקה לטיפול בפרט.
<רותי יצקן: קודם כל, אני חייבת להגיד כהקדמה, אני אתן תשובה שמשרד החינוך היה צריך לתת אותה.
יעקב מרגי: טיפול בפרט איפה?
<רותי יצקן: בחולון.
<רותי יצקן: עיריית חולון.
יעקב מרגי: נו, בטח לא בפתח-תקווה, רק תני לי לסיים את השאלה.
<רותי יצקן: בבקשה.
יעקב מרגי: בתוך מחלקת החינוך, אגף החינוך?
<רותי יצקן: כן.
<רותי יצקן: אני רוצה רק לתת הסבר על שיבוץ הילדים במדינת ישראל מתוקף חוק בחינוך המיוחד.
<רותי יצקן: החינוך המיוחד הוא משהו מערכתי, יש ערים שנותנות מענה ללקויות מסוימות וערים אחרות שנותנות ללקויות אחרות.
<רותי יצקן: בתוך העיר שלנו מגיעים לתוך חמישה בתי-ספר, שישי שנפתח השנה, ילדים מאשדוד, מאשקלון, מנתניה, מתל-אביב, ממקומות שונים וילדים שלנו יוצאים למסגרות שאין להם מענה בעיר, לקויות שונות, מחוץ לעיר.
<רותי יצקן: קביעה של פתיחת מסגרות לחינוך המיוחד על-פי לקויות, נקבעות לא רק על-ידי הרשות, אלא על-ידי המחוז ובאישור מנהלת המחוז.
<רותי יצקן: וזה אומר שלא רק מספר הילדים בחולון קובעים איזו מסגרת תיפתח, אלא מספר הילדים ברמה המחוזית.
<רותי יצקן: לנושא הילדים האוטיסטיים.
<רותי יצקן: קודם כל, אני רק אומר שבחולון עכשיו נפתח בית-הספר השישי לחינוך מיוחד, יש לנו 33 כיתות גן בחינוך המיוחד, שהם לילדים אוטיסטיים – 15 במספר, וכל השאר זה לעיכוב התפתחותי, כולל חרדי.
<רותי יצקן: פתחנו גם גן ממלכתי דתי.
<רותי יצקן: יש לנו קרוב ל-80 כיתות מ-א' עד י"ב, לכל הלקויות.
<רותי יצקן: שמעתם את המספר של האוטיסטים.
<רותי יצקן: כמות הילדים המשולבים בעיר שילוב מלא של האוטיסטים הוא כ- 300 ילדים.
יעקב מרגי: את אומרת שיש לך 300 ילדים - - -
<רותי יצקן: משולבים שילוב מלא.
יעקב מרגי: הם בשילוב מלא?
<רותי יצקן: אני נותנת תשובה של משרד החינוך.
<רותי יצקן: אני רוצה לעשות הבדלה בין המענה בחינוך המיוחד, במסגרות החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: אם זה נכון, זו הצדעה.
<רותי יצקן: זה נכון וזה נכון מאוד.
: היום המדיניות היא לשלב.
<רותי יצקן: סליחה, אתה אמרת שכל אחד מדבר בתורו, תן לי בבקשה לסיים.
יעקב מרגי: דברי אלי.
יעקב מרגי: אני אומר, לי מותר להפריע.
<רותי יצקן: 60 ילדים שנאמרו כאן, זה 60 ילדים מ-א' עד י"ב, שבחלקם גם שוהים בהוסטלים, כך שזה לא שניתן לקחת 60 הילדים האלה היום ולהוציא אותם ממסגרות ולפתוח בית ספר.
<רותי יצקן: נכון שבעתיד, לאור הגדילה, אנחנו בשנתיים האחרונות פתחנו חמישה גנים לילדים אוטיסטיים, ולאור הגדילה סביר להניח שבשנים הקרובות, צריך יהיה אולי לחשוב גם על מסגרת של בית ספר לחינוך מיוחד.
<רותי יצקן: כרגע, ברמה המחוזית, הילדים האוטיסטיים מקבלים מענה כל שנה.
<רותי יצקן: יש בתי ספר לילדים אוטיסטיים מ-א' ומעלה, במחוז שלנו יש במסילות בבת-ים, יש ברמת-גן, יש בהרצלייה, יש בתל-אביב, יש בראשון-לציון, יש ברחובות.
<רותי יצקן: מערך החינוך המיוחד הוא כזה: מסיימים את הוועדות ב-31 למאי, אנחנו עושים ועדות שיבוץ ושולחים את החומרים מחוץ לעיר לכל המסגרות.
<רותי יצקן: כמובן שאנחנו משתדלים לתת מענה ככל שניתן, לפי בקשת ההורים ולשביעות רצונם, אולם לא תמיד זה מתאפשר ולא תמיד זה בידיים שלנו.
<רותי יצקן: אני אענה כאן כן למר שגב, אני לא רוצה לגעת במקרה פרטני, אבל באופן כללי.
יעקב מרגי: אני מבקש לא באופן פרטני.
<רותי יצקן: המקרה של משפחת שגב, לדוגמא, גם כשהורים מבקשים מסגרת מסוימת, זה לא תמיד נתון בידיים שלנו ואם בית ספר כמו מסילות יכול לקלוט לצורך העניין חמישה תלמידים ורמת גן יכול לקלוט שלושה תלמידים והרצלייה יקלטו שלושה תלמידים, לשם ישובצו הילדים.
<רותי יצקן: מחובתנו למצוא להם שיבוץ הולם.
יעקב מרגי: יש מציאות כזו שאת תקלטי תושב מהמחוז על חשבון ילד תושב העיר שלך?
<רותי יצקן: לא, לעולם לא.
<קריאה: בטח שיש.
<אלון שגב: מסבירים לך לא נכון.
<רותי יצקן: לא משובץ בעיר ילד על חשבון ילד חולוני, אוקיי?
<אלון שגב: רק חבל שמסבירים לך לא נכון.
יעקב מרגי: מה יש לך להוסיף?
<אלון שגב: קודם כל, אני מכבד את שתיכן.
<אלון שגב: הן הסבירו לך דבר בכלל שקרי לגמרי.
<אלון שגב: אין בית ספר לאוטיסטים בחולון, נקודה.
יעקב מרגי: מה את חושבת, שרק את שמעת?
יעקב מרגי: שמעת מה שאת רוצה והוא שמע מה שהוא רוצה, אני שמעתי את שני הדברים ואף אחד לא אמר - - -
<אלון שגב: אין בית ספר לאוטיסטים בחולון.
יעקב מרגי: יש מסגרות, מסגרות, זה מה שהיא אמרה.
<אלון שגב: אין, אין לתפקוד נמוך בחולון, אין, לא קיים.
<אלון שגב: אין.
<אלון שגב: לא קיים, זה שקר מה שאתן אומרות פה בפני הוועדה, אין.
<אלון שגב: אין, לטיפול נמוך בחולון, בית ספר.
<אלון שגב: יש כיתות לתפקוד גבוה.
יעקב מרגי: אמרת?
יעקב מרגי: זה לא סותר את מה שהיא אמרה והיא באה ואמרה את זה, והיא אמרה, אפילו היא אמרה.
<אלון שגב: אני אבא לילד אוטיסט בתפקוד נמוך, מגיע לי בית ספר בחולון.
<אלון שגב: אני היום נמצא במילואים, 20 שנה אני עושה מילואים, מגיע לי בית ספר ליד הבית.
יעקב מרגי: שגב, אמרת?
יעקב מרגי: עכשיו אני שואל אותך שאלה – אתה מתכונן להמשיך להפריע לי?
יעקב מרגי: מרגע זה, סיימת?
<אלון שגב: כן, רק שיגידו לך את הנכון שאין בית ספר לאוטיסטים בחולון.
יעקב מרגי: עכשיו אתה לא מפריע לי יותר.
יעקב מרגי: היא אמרה במפורש, היא אמרה את התשובה הזו אפילו היא האירה, היתה צריכה לומר, משרד החינוך היו צריכים לומר את התשובה.
יעקב מרגי: היא פועלת במסגרת מדיניות של מחוז, אלא אם כן תתקנו אותי.
יעקב מרגי: דפנה צאי החוצה.
יעקב מרגי: אל תפריעי לי, צאי החוצה.
<דפנה אזרזר: אבל זה לא נכון מה שהיא אומרת.
יעקב מרגי: צאי החוצה, את מפריעה לי.
יעקב מרגי: צאי החוצה.
יעקב מרגי: מי שרוצה לצאת אתה, להזדהות אתה, בבקשה.
יעקב מרגי: לא להפריע לי, בבקשה.
יעקב מרגי: היא באה ואומרת, לפי ההבחנה הזו, אם הבן שלך בתפקוד נמוך ואין לו מסגרת בחולון, כנראה לאף ילד בתפקוד נמוך אין פתרון בחולון.
יעקב מרגי: זה מה שיוצא, פועל יוצא של הדברים שלך.
יעקב מרגי: וזה מתאים, אני הבנתי את זה.
<קריאה: אלה הטענות של ההורים.
יעקב מרגי: זה במסגרת מדיניות של משרד החינוך, של האגף לחינוך מיוחד, שקבע – חולון תיתן פתרונות כאלה, רמת גן תיתן פתרונות כאלה.
יעקב מרגי: אם זה לא נכון, תקנו אותי עכשיו.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לחזור לזה.
יעקב מרגי: יפה, נקודה.
יעקב מרגי: רבותיי, אני את הדיון בקטע של האוטיסטים, עוצר פה.
יעקב מרגי: עוצר פה, עובר לסעיפים הבאים שזה כיתות א' במתחם המדיטק ותברואת גני ילדים.
יוליה מלינובסקי: סליחה, אדוני היושב ראש, אני פשוט חייבת ללכת לוועדה בעוד כמה דקות.
יעקב מרגי: דברי מה שאת צריכה.
יוליה מלינובסקי: תודה, כבוד היושב ראש על זכות הדיבור, פשוט אני צריכה ללכת לוועדה אחרת.
יוליה מלינובסקי: אני גם חייבת להודות לחבר הכנסת עודד פורר שבזמנו התגייס לעזרתי כי כיהנתי 13 שנה כחברת מועצת העיר חולון, עוד בכהונתי כחברת מועצה פניתי לחבר הכנסת עודד פורר, בבקשה לסייע ולראות מה קורה אצלנו בעיר.
יוליה מלינובסקי: בינתיים נכנסתי לכנסת, אבל בכל-זאת הנושא קרוב לליבי.
יוליה מלינובסקי: אני תושבת חולון, הייתי שם הרבה שנים, בעצם אני מכירה פה המון אנשים שמשתתפים כאן בדיון והנושא כואב לי.
יוליה מלינובסקי: אני מבקשת להסביר.
יוליה מלינובסקי: לחולון יש דימוי של עיר הילדים, השקיעו בזה הון תופעות של כסף.
יעקב מרגי: זה כל כך הצליח שאני אפילו ידעתי.
<קריאה: עיר הילדים הרגילים, אולי.
יעקב מרגי: את רוצה ללכת אחרי דפנה?
יעקב מרגי: את תלכי אחריה, עם כל האמפתיה וסימפטיה שיש לי.
יוליה מלינובסקי: אני לא מפרידה בין ילדים מיוחדים לרגילים.
יעקב מרגי: בבקשה, אל תעני, תאמרי מה שרצית.
יוליה מלינובסקי: אני לא עושה הפרדה בין ילדים מיוחדים או ילדים רגילים, זה לא הנושא.
יוליה מלינובסקי: כל ילד הוא ילד הוא ילד.
יוליה מלינובסקי: חולון היא עיר הילדים, אבל זה כנראה רק בדימוי.
יוליה מלינובסקי: כי השקיעו המון המון המון כסף למיתוג, וזה עובד, אפילו אתה יודע.
יוליה מלינובסקי: אם הכסף הזה היה מושקע לא כלפי חוץ שכל העולם ואחותו ידעו שחולון היא עיר הילדים, אלא היה נכנס פנימה, לתוך מערכות החינוך שלנו, המצב היה שונה.
יוליה מלינובסקי: זה לא כלפיכם, זה מדיניות של הנהלת העיר.
יוליה מלינובסקי: במצב כזה, סביר להניח שהדיון הזה לא היה מתקיים היום.
יוליה מלינובסקי: אבל לצערי הוא מתקיים ואני מרגישה אפילו אחריות, למרות שנלחמנו ועשינו.
יוליה מלינובסקי: יושבים פה חברי מועצה מחולון שהשתתפו איתנו באותו סיור שעודד פורר עשה, נועה טיפליצקי שהיא היתה מנהלת בית ספר בחולון והיום היא חברת מועצה, מר עזרא סיטון שהוא יושב ראש ועדת ביקורת של העיר והיה בדיון והיה בסיור והוא בעצמו איש חינוך, מורה לאזרחות.
יוליה מלינובסקי: יש פה אנשים שמבינים מה זה חינוך.
יוליה מלינובסקי: אנחנו היינו בסיור ובטח ידברו על זה עכשיו, על הכיתות במדיטק, שזה משהו שאני לא מצליחה להבין.
יוליה מלינובסקי: כנראה העירייה פספסה איפה שהוא בדרך, כי פתאום נחתו להם על הראש 100 ילדים, פתאום התברר שחסרים לנו שלוש כיתות.
יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, הילדים האלו היו במסגרות עירוניות, הם היו רשומים, הם היו קיימים ופתאום איכשהו התגלגל העניין שחסרות לנו כיתות ואז שוברים את המדיטק, שוברים את הספרייה, שוברים את כל מה שהיה שם טוב במשך 20 שנה, בונים כיתות בתוך הספרייה.
יוליה מלינובסקי: אתה היית ראש העיר ואתה תבין את זה, בנו ספרייה יפה והשקיעו המון כספים, כעת שוברים הכל.
יוליה מלינובסקי: הספרים הולכים למחסנים, שתבינו אלה ספרים בשפות, החליטו שהעיר חולון לא צריכה, זה הולך עכשיו למחסנים, שבטח שם זה יישאר, במקום הספרייה בונים כיתות.
יוליה מלינובסקי: היה גם ויכוח גדול איך לבנות את זה, כי זה גם לא בטיחותי וזה גם לא חינוכי וזה לא מתאים.
יוליה מלינובסקי: בית ספר זה בית ספר וזה משהו וולונטרי.
יוליה מלינובסקי: עם חצר מוזרה כזאת בתוך הספרייה, אין שם אולם ספורט, אז שיעורי הספורט של הילדים יתקיימו בקאנטרי קלאב סמוך, אבל צריך לחצות כביש ומדובר בילדים בגיל שש שנים.
יוליה מלינובסקי: אז הורסים משהו טוב, בונים משהו לא טוב, ל-100 ילדים שהגיעו בהפתעה.
יוליה מלינובסקי: עודד שהיה איתנו בסיור אמר:
יוליה מלינובסקי: אם אשתי היתה רואה את זה, היא בחיים לא היתה שולחת את הילדות שלנו לפה".
יעקב מרגי: מה היא ראתה?
יוליה מלינובסקי: מה שעודד ראה שם.
עודד פורר: לקחת לכיתה א', לשים את הילדים שצריכים לעבור כביש סואן, דו-מסלולי, בשביל להגיע לשיעור הספורט שלהם, לא תגיד לאיזה מופע חד-פעמי.
עודד פורר: זה מקום שלא יועד להיות בית ספר, הוא יועד להיות מוזיאון.
עודד פורר: בשביל לייצר כל פעילות בית ספרית שאתה רוצה, שהיא לא רק למידה, אתה צריך להוציא אותם מבית הספר הזה.
יוליה מלינובסקי: אני מבקשת להוסיף ולסיים.
יוליה מלינובסקי: לסיכום, הלכנו לראות גם גני ילדים, אפרופו חולון עיר הילדים, גני הילדים - - -
יעקב מרגי: באמת יש שם יתושים, עכברים?
יוליה מלינובסקי: ראינו יובש וראינו מוזנח וראינו, מה לא ראינו ותיעדנו את זה.
יוליה מלינובסקי: העיריה הסבירה שלא היה להם וזה רק לשנה.
עודד פורר: צריך להבין שיש דו"ח של משרד הבריאות על הגנים, ארבעה גנים.
עודד פורר: מספר ילדים נדבקו בחיידק שגורם לתחלואת מעיים.
יעקב מרגי: יש כאן ממשרד הבריאות, הם ידברו על זה.
יוליה מלינובסקי: ומדוע זה קרה?
יוליה מלינובסקי: כי יגידו בטח בעיריית חולון וזה מה שיגידו, שבשנים האלו, בגלל דו"ח טרכטנברג בנו מספר רב של גנים חדשים, וזה נכון.
יוליה מלינובסקי: אבל זה לא אומר שצריך להזניח מה שהיה כבר ואתם יודעים את זה טוב שעד השנה האחרונה, לא היתה תוכנית רב שנתית לתחזוקה.
יוליה מלינובסקי: גנים צריך לתחזק וזה לא היה.
יוליה מלינובסקי: כיבו שריפות.
: מה יש בשנה האחרונה?
יוליה מלינובסקי: הם עשו תוכנית רב שנתית.
יוליה מלינובסקי: לגבי עניין החול – יש גנים שלא החליפו שם את החול מימי בן גוריון.
יעקב מרגי: את מזכירה לי, אם הייתי משחק בארגז החול, הייתי מוצא איזה מטמון עתיק.
יוליה מלינובסקי: מתקני הילדים בחצר הם כאלו עוד מעץ, כבר מתפרקים.
יוליה מלינובסקי: ראינו את זה יחד עם עודד, הוא אמר – לילד שלי אני לא הייתי נותן לשחק כאן.
יוליה מלינובסקי: אז אני שמחה מאוד שאתה מקיים היום את הדיון הזה.
יוליה מלינובסקי: תודה רבה לך, אולי זה יזיז משהו.
יוליה מלינובסקי: הכל נאמר כביקורת בונה, כי אני גרה בחולון, אני צריכה שחולון תהיה הכי טובה, אבל צריך לעשות משהו לשם כך.
יעקב מרגי: ועד הורי חולון, שמעון יום טוב, בבקשה.
<שמעון יום טוב: שלום.
<שמעון יום טוב: חלק מהאנשים אני מכיר.
יעקב מרגי: האמנם כך המצב?
<שמעון יום טוב: לא.
יעקב מרגי: אז בוא ותספר לנו.
<שמעון יום טוב: לגבי החינוך המיוחד אני יודע שרותי יצקן משקיעה פה שעות והצוות שלה עובד קשה על כל נושא השיבוצים וחלק מהבעיות מגיעות לפתחנו בניסיון לעזור וזה נכון שיש בעיה מחוזית שילדים נכנסים ויוצאים.
<שמעון יום טוב: מעבר לזה, אני לא נכנס כי מדובר בבעיות פרטניות.
יעקב מרגי: מיצינו את הנושא הזה בשלב זה.
<שמעון יום טוב: לגבי הגנים, זה נכון מה שחברת הכנסת יוליה מלינובסקי אמרה.
<שמעון יום טוב: באמת יש גנים ישנים, אבל אם אנחנו מזכירים שבאמת בארבע השנים האחרונות נבנו בערך 90 גנים נוספים בעיר ובמהלך כל התקופה הזאת אנחנו דאגנו לנסות לקבל כמה שיותר דברים, כוועד הורים ועבדנו ביחד עם ראש העיר על הנושא הזה, - - -
יוליה מלינובסקי: אתה ועד הורים, אתה לא עירייה.
<שמעון יום טוב: אני לא הפרעתי לך, עם כל הכבוד.
יעקב מרגי: תודה, יוליה, בסדר.
<שמעון יום טוב: אני אומר עוד פעם, עם כל הכבוד, ראש העיר עזר בקטע הזה כשפנינו אליו נקודתית עם כל בעיה.
<שמעון יום טוב: אני לא בא להגן פה על הרשות בקטע הזה, אנחנו באנו לייצג את ההורים.
יעקב מרגי: שמת לב כשאומרים לי נקודתית אני מתעצבן?
יעקב מרגי: למה אתה מעצבן אותי?
יעקב מרגי: נקודתית זה בלי טובות, זה אחרי שהגיע למיון.
יעקב מרגי: טיפול פרטני או נקודתי זה אחרי שמישהו הגיע למיון, הוא לא רוצה להגיע למיון.
יעקב מרגי: אני שואל שאלה, ריבונו של עולם, אל תענו לי.
יעקב מרגי: תגידו לי, למה צריך לחכות לתקציב, עיריה חזקה, למה צריכה לחכות לתקציב כדי לשפץ גנים?
יעקב מרגי: עבור המזרקות, לא מקבלים תקציב מיוחד לשפץ ולטפח או להביא ארגזים של שתילים כל פעם לחדש אותם.
<שמעון יום טוב: דרך אגב, יש שיפוץ לאורך כל השנה, בכל הגנים.
<שמעון יום טוב: יש אפילו סיירת של תיקונים שעוברת עם מכונית, אני מתארת לעצמי שהם יכולים להגיד לך את זה, לאורך כל הגנים.
<שמעון יום טוב: יש לנו צוות.
עודד פורר: בוא תתייחס בבקשה לגנים שלא בסדר, לא לזה שיש שיפוצים.
עודד פורר: התשובה שאתה נותן, קיבלתי מראש העיר.
<שמעון יום טוב: אבל שנייה, תן לי לסיים את הדברים.
עודד פורר: מותר לי, מה לעשות, זה המצב פה בכנסת.
עודד פורר: אני פניתי לראש העיר, ביקשתי ממנו לקבל את תוכנית השיפוצים של הגנים, כדי שנראה איפה עומדים הגנים.
עודד פורר: אני ביקרתי בגנים, הם יודעים את השמות שלהם, יודעים איפה הם, יודעים איפה המתקנים שבורים, יודעים איפה לא החליפו חול, יודעים איפה יש הורים עם טענות.
עודד פורר: אתה יושב ראש ועד ההורים?
<שמעון יום טוב: כן.
עודד פורר: אתה דיברת עם ההורים שלא שולחים את הילדים שלהם לגנים?
עודד פורר: אתה חי בשלום עם זה שיש ילדים שלא הולכים לגן בגלל שהמצב של הגן ברמה התברואתית הוא כזה שהם לא מוכנים לשלוח את הילדים שלהם לשם?
עודד פורר: עכשיו אני אומר לך עוד פעם, זה נכון שבונים הרבה גנים וזה נכון שמשקיעים, זה מצוין.
עודד פורר: אבל יש איזה שהוא סף של מינימום שחייבים לספק אותו.
עודד פורר: חול נקי זה משהו שהוא בסיסי, שהם מחויבים לספק אותו.
עודד פורר: תברואה זה משהו שהוא בסיסי.
עודד פורר: מתקנים תקינים, זה משהו שהוא בסיסי.
יעקב מרגי: בוא נאפשר.
עודד פורר: אגב, ראש העיר לא ענה עד עכשיו לפנייה הזו, כבר מלפני חודשיים וחצי.
<שמעון יום טוב: ראש העיר, אוקיי.
יעקב מרגי: תסיים את הדברים, בבקשה.
<שמעון יום טוב: לגבי המדיטק, אני אומר עוד הפעם, אנחנו הלכנו פה עם ההורים ויש פה חלק מהנציגים שלהם.
<שמעון יום טוב: הדבר היחידי שאני כן הייתי רוצה ואני אומר את זה שוב מול הרשות ואני מתאר לעצמי שהרשות כן תעשה את זה ותבוא לטובת ההורים וכן עשתה את זה אפרופו בכל התהליך שהיא עשתה, תוכנית רצפים לכיתות א', דאגה להכניס את הילדים לתוך הנושא הזה.
<שמעון יום טוב: נוצר מצב וזה נכון שבשנה שעברה הרשות יכלה לבוא ולדחות את כל הנושא של ה- 34 ילדים בכיתה ולהגיד: "אנחנו דוחים כי אין לנו מקום".
<שמעון יום טוב: אבל הרשות כן לקחה את זה על עצמה וכן הלכנו יד ביד והסכמנו להכניס מבנים יבילים בחלק מבתי הספר והכניסו את זה, נדמה לי שעד עכשיו הוספו עוד 20 כיתות שזה בית ספר שלם ולא נבנה בית ספר שלם בחולון.
יעקב מרגי: אתה כוועד הורים - - -
<שמעון יום טוב: אי-אפשר, זה לא מושלם.
יעקב מרגי: רגע, אני שואל אותך שאלה, אתה עדיין לא יודע מה אני הולך לומר.
<שמעון יום טוב: אוקיי.
יעקב מרגי: כוועד הורים, אתה יכול לומר לי שיש שיתוף פעולה מלא עם הרשות, אוזן קשובה יש לכם?
<שמעון יום טוב: יש לנו אוזן קשובה ושיתוף פעולה מלא עם הרשות.
יעקב מרגי: אתם נהנים משיתוף פעולה ויש תיאום ואוזן קשובה, אוקיי.
<שמעון יום טוב: ואנחנו עושים את העבודה בהתנדבות.
יעקב מרגי: בנושא הגנים, אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות, גב' ולרי.
<שמעון יום טוב: אפשר להתייחס למדיטק?
<קריאה: על המדיטק עוד לא דיברנו.
יעקב מרגי: גברתי, אם תמשיכי להפריע, לא נדבר על המדיטק.
יעקב מרגי: השעון רץ, עומד מולי ואתם מפריעים לי.
<ולרי פוהורילס: ולרי פוהורילס, אני נציגת משרד הבריאות, מנהלת המחלקה לבריאות הסביבה במחוז תל-אביב.
יעקב מרגי: תתייחסי לגנים הבעייתיים, בבקשה.
<ולרי פוהורילס: כן.
<ולרי פוהורילס: קודם כל, אני רוצה להגיד שהאינטרס היחיד של משרד הבריאות הוא בריאות הילדים, חד משמעית.
יעקב מרגי: אין לנו ספק בכך.
<ולרי פוהורילס: משרד הבריאות ערך בשנה האחרונה יותר מ-100 ביקורות בכל הגנים בחולון בלבד ואני מדברת על כך שאנחנו בעצם אחראים על כל מחוז תל-אביב, בעקבות כל תלונה ותלונה נערכה ביקורת במקום ואכן הממצאים מדאיגים.
<ולרי פוהורילס: המצב התברואי לא תקין, הוא עדיין לא מסכן את בריאות הציבור והוא לא מחייב סגירה של גן ילדים, הוא מחייב טיפול בגן.
יעקב מרגי: חסכת לי את השאלה.
<ולרי פוהורילס: יש את הנושא של ממצאים של מצב פיסי לא תקין, עובש, דיברו על רטיבות, על המטבח שהוא לא תקין, על החצר עם החול והטיפול בחול הוא בהחלט נושא בעייתי.
<ולרי פוהורילס: מה שכן, נערכו הרבה מאוד ישיבות עם עיריית חולון, יש כן שיתוף פעולה.
<ולרי פוהורילס: נערכה תוכנית רב שנתית.
יעקב מרגי: מתי היתה הביקורת האחרונה שלכם שם?
<ולרי פוהורילס: כל יום יש ביקורות כמעט, כל יום יש ביקורות.
יעקב מרגי: בעיות שהעליתם והצפתם – טופלו?
<ולרי פוהורילס: חלקם טופלו, חלקם פחות.
<ולרי פוהורילס: נאמר שיש בעיה תקציבית של עיריית חולון ולכן נערכה תוכנית רב שנתית, כאשר בכל שנה הם משפצים מ-א' עד ת' את כל הגן.
<ולרי פוהורילס: חלק מהגנים כן החליפו את החול בדשא סינתטי, שזה מבורך, כי זה מונע עקיצות וכן נערך טיפול מעמיק, אבל לדעתי – לא מספיק.
<ולרי פוהורילס: כמו שנאמר קודם, מדובר בהזנחה ארוכת שנים ואי-אפשר לטפל בכל הגנים בבת אחת.
: יש תוכנית שקובעת טיפול תוך זמן סביר?
<ולרי פוהורילס: בתוך שלוש שנים יבצעו הכל.
יעקב מרגי: שלוש שנים זה הרבה זמן.
יעקב מרגי: עיריית חולון, גני ילדים.
יעקב מרגי: אבל לפני כן, יש לנו משרד החינוך, גני ילדים, בבקשה.
<ליאורה יהושע: אוקיי, זו אני.
<ליאורה יהושע: ליאורה יהושע, מפקחת על גני ילדים, מטעם משרד החינוך.
<ליאורה יהושע: נורית ליסמן מפקחת על גני ילדים.
יעקב מרגי: את מכירה את הסיפור הזה?
<ליאורה יהושע: מאוד.
יעקב מרגי: של חולון?
<ליאורה יהושע: של חולון.
<ליאורה יהושע: אני מפקחת גני ילדים בחולון רק 14 שנה.
<ליאורה יהושע: מכירה את גני הילדים בחולון, מכירה את שיתופי הפעולה עם נציג ההורים, עם הרשות.
<ליאורה יהושע: אנחנו עובדים במשותף כבר הרבה מאוד שנים, זה לא חדש.
<ליאורה יהושע: אחרי חלק מהסיפור אנחנו עוקבים, מעבירים אינפורמציה, מקבלים מענה מצוין.
<ליאורה יהושע: הגן המסוים שהילדה הבודדה החליטה לא לבוא לגן, אני רוצה רק לדבר על הילדה הספציפית הזאת, זו החלטה של הורים.
<ליאורה יהושע: יש שם 35 ילדים בגן, החול טופל באותו גן מסוים.
<ליאורה יהושע: משרד הבריאות בא ובדק והיה שבע רצון מהטיפול ובכל-זאת, הורי הילדה הזאת החליטו לא להביא אותה לגן.
יעקב מרגי: ומה עם הגנים שבהם העניין לא טופל?
<ליאורה יהושע: כל מקרה שיש בעיה שמשרד הבריאות אומר שצריך לטפל כרגע, מטופל כרגע.
<ליאורה יהושע: כמו שאמרה גב' ולרי, כל מה שאפשר לדחות כי זה לא אקוטי, מטופל בחופשות.
<ליאורה יהושע: אנחנו רוצים שהילדים יוכלו לצאת לחול ולא יתעכבו.
<ליאורה יהושע: אני רוצה לדבר על דבר נוסף, אם אפשר.
יעקב מרגי: לא, אני מבקש שתדברי קודם כל על הגנים שנמצאים בתת תנאים.
<ליאורה יהושע: אין לנו גנים בתת תנאים.
<ליאורה יהושע: אני מדברת על החינוך הרגיל.
<ליאורה יהושע: אני לא מכירה את החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: גני ילדים.
יעקב מרגי: לא אמרתי חינוך מיוחד.
יעקב מרגי: עובש זה תנאים ראויים?
<ליאורה יהושע: לא נמצא בגנים שלנו עובש ברמה שמסכנת ילדים.
יעקב מרגי: ברמה שמסכנת ילדים, בסדר.
<ליאורה יהושע: אם הייתי צריכה להגיע לוועדת החינוך של הכנסת על-מנת לדבר על עובש - - -
יעקב מרגי: למה במשרדי עירייה אף פעם לא נמצא חול שלא הוחלף, לא נמצא עובש, לא נמצאת רטיבות ולא עקיצות, למה?
יעקב מרגי: למה בגני ילדים כן, ובמשרד העירייה לא.
יעקב מרגי: ואני אומר את זה כללית.
<ליאורה יהושע: אני רוצה לומר משהו על החול, בסדר?