GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לימור תוסייה כהן: לא לכך הוא כיוון, להערכתי.
יעקב מרגי: פעילות עסקית של המכון חורגת במהות מהתכלית?
יעקב מרגי: אם את שואלת אותי ההגבלה צריכה להיות על התקורות.
יעקב מרגי: לא להגדיל מנגנונים - -
<גיא אטיאס: את רוצה שהתרומות לא יחולו רק על התקורות?
<גיא אטיאס: כי התקורות משולמות על-ידי - - -
יעקב מרגי: אם הפעילות העסקית לא נוגדת את התכלית הראויה של - -
<גיא אטיאס: שאר הפעילויות אין בעיה שתהיה.
<אמוץ בכר: נכון מאוד.
יעקב מרגי: יוסי, היום אתם בקשב וריכוז נמוך, ומפריעים לי.
<מירב ישראלי: אם הכול שקוף - -
<לימור תוסייה כהן: בהנחה שהכול שקוף.
יעקב מרגי: מה זה בהנחה?
יעקב מרגי: אנחנו מחוקקים - -
<לימור תוסייה כהן: בהנחה שהכול שקוף, וכשבאים לגייס את התרומה אומרים לתורם לאיזו מטרה היא הולכת.
<מירב ישראלי: אז שיהיה נוהל גיוס תרומות.
<לימור תוסייה כהן: לעיתים כשאתה מגייס תרומה אתה אומר, אני לוקח תרומה למכון.
<לימור תוסייה כהן: ואז המכון - -
יעקב מרגי: אני לא צריך לעגן את זה בחוק.
יעקב מרגי: כשאני תורם אני מייעד את התרומה שלי.
יעקב מרגי: אני אומר, זה בשביל השעון שיעמוד בפינה, ואתם תזיזו לצד שמאל.
<קריאה: זה בין המכון לבין התורם.
יעקב מרגי: כמחוקק צריך לוודא שהתרומות ילכו לאדם באופן כללי.
יעקב מרגי: אם אפשרנו פעילות עסקית במכון הלאומי היא לא נוגדת את התכלית של החקיקה.
יעקב מרגי: אם אני רוצה לוודא החשש הוא שאני לא מנצל את התרומות האלה להגדיל מנגנונים ותקורות שאנחנו לא חפצים בכך.
יעקב מרגי: זה החשש, אלא אם תגידו לי אחרת.
<לימור תוסייה כהן: בסוף לכסף אין צבע.
יעקב מרגי: אבל תקורות מופיעות בדוח.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אני חושב הפוך – יש להם צבע.
יעקב מרגי: הם מופיעים בדוח.
יעקב מרגי: יש מבקר פנים, ואוי ואבוי אם לא נדע לזהות מדוחות.
<לימור תוסייה כהן: הכוונה היא שברגע שהמכון יגייס כסף אז יש לו כסף, ועכשיו הוא משתמש בכסף הזה לפעילות הציבורית שלו, ובתקציב שהוא מקבל מהאוצר הוא משתמש להגדלת תקורות - -
<מירב ישראלי: אז תמנעי את זה.
<לימור תוסייה כהן: - - הסבסוד הצולב הוא תמיד אופציה.
יעקב מרגי: הרי בסעיף התרומות עצמו - -
<לימור תוסייה כהן: אני רוצה להציף את הקושי, ואם תאמרו לי שאין פה קושי - -
יעקב מרגי: הרי בסעיף עצמו גם אם הוא גייס תרומה הוא לא יכול להשתמש בה, אלא אם כן הוא אישר הגדלת תקציב באותם סעיפים.
יעקב מרגי: יש כאן הליך של שקיפות מלאה מתחילתו ועד סופו.
יעקב מרגי: אני מסכים אתך לאור הערתך שצריך לשים מגבלה לגבי כספי התרומות שלא יהוו עילה להגדלת תקורות.
<מירב ישראלי: ננסה דרך לנסח את זה.
<גיא אטיאס: הסוגיה זה רק התקורה.
<מירב ישראלי: ורק לגבי תרומות.
<גיא אטיאס: יש תרומות מיועדות, ויש תרומות שאינן מיועדות.
<מירב ישראלי: זה תרומות, עיזבונות ומענקים או רק תרומות?
<לימור תוסייה כהן: הכול.
<גיא אטיאס: אנחנו רוצים שגם התרומות הלא מיועדות לא ילכו לתקורות.
יעקב מרגי: סיימנו?
<מירב ישראלי: אמרנו שאישור התקציב ייעשה בשים לב לתכניות העבודה; תרומות, עיזבונות ומענקים לא ייועדו לתקורות.
<מירב ישראלי: נראה איך ננסח את זה.
<מירב ישראלי: ההערות של האוצר יורדות, תמיר?
<תמיר כהן: כן.
יעקב מרגי: יש לכם פה הערות על הסעיף הזה?
<לימור תוסייה כהן: ביקשנו לדעת מה המשמעות של הסיפא של סעיף קטן (ד).
<לימור תוסייה כהן: לפי מה שאני מבינה, אפשר למחוק את הסיפא.
יעקב מרגי: מה הסיפא מבחינתך?
<לימור תוסייה כהן: "קיבל המכון הכנסות נוספות מגוף מבוקר כמשמעותו בסעיף 9(1), (2), (4), (5) לחוק מבקר המדינה יהיה המכון רשאי לשלם ולהתחייב כאמור אם ההוצאה אושרה כדין בתקציב הגוף המבוקר, וניתנה על כך הודעה לשר ולשר האוצר".
יעקב מרגי: זה חוזר על עצמו.
<לימור תוסייה כהן: זה סוג של חזרה.
יעקב מרגי: אני שמתי לב לזה בהקראה.
<לימור תוסייה כהן: לכן זאת לא הערה של - - - אם הוועדה תסמיך אותנו לסכם מול האוצר - -
<מירב ישראלי: אני שמה את זה בסוגריים.
<מירב ישראלי: נבדוק.
יעקב מרגי: בבקשה, אמוץ.
<אמוץ בכר: אני לא הבנתי מה קורה עם 2.5% בסעיף 31(ו).
<אמוץ בכר: זה נראה מעט מדי.
<אמוץ בכר: אני רוצה להבין מה זה כולל.
<גיא אטיאס: התקציב של פעילות המכון – 5(ג)?
<גיא אטיאס: אתה מדבר על 2.5% מגבלה?
יעקב מרגי: מה ששאלתי.
<גיא אטיאס: אמרנו שיש אפשרות להגביל בכל הסוגיות של שיתופי פעולה ל-2.5% בשיקול דעת שלך.
<גיא אטיאס: מעל 2.5% תצטרך את אישור השרים.
<מירב ישראלי: תסתכל רגע על 5(ג).
<מירב ישראלי: 1, 2 זה שיתופי פעולה וסיוע מקצועי.
<מירב ישראלי: אנחנו פשוט שינינו את הסדר של הדברים.
<מירב ישראלי: 3 זה פעילות אחרת שהיא לא למטרות רווח.
<מירב ישראלי: כלומר לא שיתופי פעולה.
<מירב ישראלי: היא לא - - -
<גיא אטיאס: את זה אנחנו לא רוצים להגביל ל-2.5%.
<מירב ישראלי: אז נוציא את (ג)(1), (2).
יעקב מרגי: איפה תשימי אותו?
<יוסי שרעבי: זה לא ג רבתי.
<יוסי שרעבי: זה 5(ג)(1), ו(2), נכון?
<יוסי שרעבי: גם סיוע מקצועי.
<גיא אטיאס: כן, גם סיוע מקצועי להגביל ב-2.5%.
<מירב ישראלי: (ג)(1), (2).
<מירב ישראלי: (3) אתם לא מוגבלים.
<מירב ישראלי: רק (1), (2).
<אמוץ בכר: מאה אחוז.
יעקב מרגי: יש עוד התייחסות חוץ מאמוץ?
<מירב ישראלי: אוצר, זה סגור?
יעקב מרגי: כן, הוא כבר אמר.
<תמיר כהן: זה אומר ש-(3) – לקיים פעילות אחרת שהמועצה החליטה עליה ועל דרך ביצועה ובלבד שמתקיימים לגביה שניים אלה" – לשר האוצר אין say פה?
<תמיר כהן: אז אני מבקש להוסיף ב-(א): "השר ושר האוצר".
יעקב מרגי: איפה אתה?
<מירב ישראלי: ב-(3)(א) הוא רוצה גם "שר האוצר".
יעקב מרגי: על איזו פעילות?
יעקב מרגי: על (3)?
יעקב מרגי: כשאת מעבירה את זה תעבירי את זה עם השר.
<מירב ישראלי: השר ושר האוצר?
יעקב מרגי: יש לך בעיה עם זה?
<גיא אטיאס: כן.
<גיא אטיאס: הסוגיה זה התנהלות שוטפת של התאגיד.
<גיא אטיאס: אתה מחלק את זה לפעילות סטטוטורית ולפעילות פרויקטאלית.
<גיא אטיאס: בפעילות הפרויקטאלית בעצם הגבלת את סוגי הפעילות שיכולים להיות מאושרים.
<גיא אטיאס: שמת קריטריונים מאוד ברורים איזה סוגים של פעילות פרויקטאלית המכון יכול לבצע עם אישור המועצה.
<גיא אטיאס: אתה לא צריך את האישור הזה.
<גיא אטיאס: אתה צריך לוודא שאם הוא נותן סובסידיה או שיתופי פעולה שמו 2.5% לשיקולו, ומעל זה, זה באישור שלנו.
<גיא אטיאס: זאת הפעילות השוטפת של המכון.
יעקב מרגי: אתה סתם נכנס ללחץ בקטע הזה.
<גיא אטיאס: זאת הפעילות השוטפת.
<מירב ישראלי: זה במסגרת התקציב.
<מירב ישראלי: הוא לא חורג מהתקציב.
יעקב מרגי: התקציב מאושר על-ידי השר והשרה בתכנית העבודה.
יעקב מרגי: אז התקציב בשים לב - - -
<מירב ישראלי: זאת בירוקרטיה מאוד מסובכת.
יעקב מרגי: אתה רוצה לסבך?
יעקב מרגי: אתם לא תרצו את זה.
<יוסי שרעבי: אתה עושה - - - מיום יום של התאגיד.
<גיא אטיאס: זאת פעילות פרויקטאלית שמסומנת לספורט, והיא צריכה להיות רווחית.
<גיא אטיאס: שמת לה הגדרה שהיא צריכה להיות רווחית.
<מירב ישראלי: גמרנו את סעיף התקציב?
<מירב ישראלי: ניסוחים נסגור אחרי זה.
<מירב ישראלי: כאן המחיר הסביר לא נראה לא מספיק ברור.
<מירב ישראלי: הכוונה היא שהוא לא יפלה בין גופים שונים ומחיר שהוא לוקח.
<מירב ישראלי: יש אמות המידה השוויוניות שזה דבר אחד, ואין בעיה אתו.
<מירב ישראלי: הנושא של השווי הכלכלי או מחיר סביר – כאן קצת התלבטנו - -
יעקב מרגי: לא עומדת למכון לתת אותו שירות לגוף הזה במחיר - - -
<מירב ישראלי: זה בסדר, זה הסיפא.
<מירב ישראלי: אבל הנושא של מחיר סביר שזה שווי כלכלי, אני לא הייתי בטוחה לגמרי מה זה אומר.
<מירב ישראלי: זה משהו שצריך להסדיר.
<אמיר שרף: אני עורך דין אמיר שרף, מכון וינגייט.
<אמיר שרף: אני חושש שיש קושי עם המונח "שווי כלכלי".
<אמיר שרף: אמות מידה זה כמובן מובן ומקובל, אבל שווי כלכלי יכול לגרור טענה שאנחנו לא יכולים לגבות תקורות שנבנות על העלויות.
<אמיר שרף: לכן כדאי למקד את הסעיף באמות מידה שוויוניות ולהתעלם - -
יעקב מרגי: גם את ה"סביר" וגם את ה"כלכלי"?
מירב בן ארי: תוריד את השווי הכלכלי, ותשאיר רק אמות מידה.
<אמיר שרף: אנחנו צריכים להשאיר רק את אמות המידה השוויוניות.
מירב בן ארי: מה זה שווי כלכלי?
מירב בן ארי: מישהו יודע?
<גיא אטיאס: שווי כלכלי זה שעות - -
מירב בן ארי: אבל אתה יכול להעריך את זה?
<מירב ישראלי: איך הוא יחשב את זה?
יעקב מרגי: למה אתה רוצה להיכנס לנישה - - -
<גיא אטיאס: לי אין בעיה.
מירב בן ארי: המכון יגבה בעד כל שירות שהוא מספק בתשלום על-פי אמות מידה שוויוניות.
<גיא אטיאס: אתה קובע לה - - - באמות מידה שוויוניות.
<תמיר כהן: אני לא רוצה שהוא ייתן שירות במחיר נמוך מהמחיר שהוא אמור לקבל.
<גיא אטיאס: אני מסכים.
<תמיר כהן: מירב, אם הנוסח הזה עונה על זה - -
<מתי שטיינר: אם אתה שואל אותי - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, אני לא שאלתי אותך.
יעקב מרגי: הרי מה אמרת – אם אני שואל אותך.
<מתי שטיינר: אז תשאל אותי.
יעקב מרגי: כשאני אסיים להבין אני אתחיל לשאול שאלות.
יעקב מרגי: אני מאלה שלא שואלים שאלות לפני שאני מבין היטב.
<מירב ישראלי: השאלה – אתה מדבר כאן כאילו אתה לא סומך עליהם.
<מירב ישראלי: איזו סיבה יש להם - -
יעקב מרגי: אם אני זוכר טוב בתחילת ההקראה נאמר שהמכון כפוף לזה שהוא עושה פעולות לא גירעוניות.
יעקב מרגי: אז אי אפשר כל פעם לחזק את זה.
יעקב מרגי: זה מסרבל את החקיקה, ואני אומר לך – אנחנו נקשור להם את הידיים ככה - -
<גיא אטיאס: אין בעיה.
<גיא אטיאס: אנחנו נבקש להשאיר את זה.
יעקב מרגי: כלכלי?
<מירב ישראלי: על כל מחיר הם יצטרכו לתת חוות דעת מה זה שווי כלכלי.
<גיא אטיאס: אני מבין.
יעקב מרגי: גיא, אתה רוצה להכריע?
<גיא אטיאס: אני מקבל את עמדת האוצר.
<גיא אטיאס: אבל לא הייתי עושה את זה על כל מחיר.
מירב בן ארי: אבל אתה עושה את זה על כל מחיר.
<תמיר כהן: מתחת ל - - -
<גיא אטיאס: בוא נקבע תקרה.
<אמיר שרף: אולי אפשר "שלא יפחת ממחיר כלכלי".
<מירב ישראלי: אבל איך תחשב מה זה המחיר הכלכלי הזה?
יעקב מרגי: לא גירעוני.
יעקב מרגי: מה זה כלכלי?
<תמיר כהן: יש פעולות כמו למשל שאתה משכיר מתקן מסוים לשימוש מסוים.
<גיא אטיאס: תמיר, אם נרשום "פעילות לא גירעונית" זה מכסה את זה, לא?
<תמיר כהן: או "רווחית".
<גיא אטיאס: או רווחית.
יעקב מרגי: אבל יש לך קודם הגנות על זה.
<מירב ישראלי: - - - הכי בטוחה שיש.
<גיא אטיאס: תבין, אתה כגוף אתה יכול לבוא למכון ולקבל מחיר שהוא בעצם לא מתאים לעלות המחיר של שימוש במתקן.
<גיא אטיאס: תמיר אומר שהם רוצה לוודא את הסוגיה הזאת של עלות שימוש במתקן.
<גיא אטיאס: הרי לכל מן ומתקן יש עלויות שונות.
<אריק קפלן: אני מייצג את הספורט.
יעקב מרגי: מה אנחנו מייצגים?
יעקב מרגי: תגדיר מה.
<אריק קפלן: אני משמש נשיא איל"ת.
<אריק קפלן: אני רוצה להבין – "אמות מידה שוויוניות", האם הכוונה לגופים כלכליים ולגופי הספורט אותו דבר?
<אריק קפלן: זאת אומרת אם כגוף ספורט אני אבוא לוינגייט ואבקש לשכור מתקן, אני אצליח לשלם כמו גוף עסקי שיבוא?
<מירב ישראלי: משפטית אמות מידה זה לעשות הבחנה בין שונים.
<מירב ישראלי: אם אתה עושה הבחנה היא צריכה להיות מוצדקת.
<אריק קפלן: - - - היקף פעילות.
יעקב מרגי: אם תתקבל החלטה במכון שכל גופי הספורט כמו איל"ת ודומיהם יהיו לפי תעריף כזה בשיקול דעת כזה וכזה וגופים מסחריים בשיקול דעת כזה, אתה נכנס לשיקול הדעת הזה.
יעקב מרגי: אם הבהרתי נכון.
יעקב מרגי: מתי שטיינר, בבקשה.
<מתי שטיינר: אנחנו כל הזמן מדברים על מונופול, וככל שאנחנו נכנסים יותר ואני רואה את החרדות הגדולות מהצד השני אני מבין עד כמה אני צודק, כנראה.
יעקב מרגי: תסביר לי למה אתה צודק.
<מתי שטיינר: אני אתחיל מההתחלה.
<מתי שטיינר: אני מדבר בשם הספורט, ואחר כך תשאל מאיפה אני.
<מתי שטיינר: אני מניח שכבר יודעים.
<מתי שטיינר: מה שמעניין אותי זה הספורט - -
יעקב מרגי: בטירונות המ"כ שקלט שם ביום הראשון הוא הולך אתו עד הסוף.
יעקב מרגי: אותך, שטיינר, נתקעת לי.
יעקב מרגי: כך את זה כמו המ"כ בטירונות.
<מתי שטיינר: אז היה לי מ"כ בטירונות שהיה לי אתו אותו דבר.
<מתי שטיינר: מכל מלמדי השכלתי.
<מתי שטיינר: בסעיף 5(א) כשדובר שיש איגודי ספורט, וראינו איך הולכים להלאים את הספורט באמצעות המכון שאלת את הנוגעים בדבר, ואמרת, אתם רוצים להעביר כסף לאיגודים דרך המכון?
<מתי שטיינר: אמרו לך, לא, אנחנו רק רוצים לעשות הנחות.
<מתי שטיינר: אתה זוכר?
יעקב מרגי: אני הבנתי אותך.
יעקב מרגי: אמרת הרצאה מעלפת, ולא נגעת במהות.
<מתי שטיינר: אני אגע.
<מתי שטיינר: מכיוון שאנחנו לא רוצים שהדבר הזה ייהפך למונופול, גם המשרד לא רוצה שהם יהפכו למונופול - -
יעקב מרגי: וגם הצהירו את זה לפרוטוקול.
<מתי שטיינר: במונופול אתה יכול לתת מחירים נמוכים ממחירי שוק, אז הם ישברו גם אותי.
<מתי שטיינר: לא הייתי רוצה שזה יקרה בשום פנים ואופן - -
יעקב מרגי: לכן השארנו את העלות הכלכלית.
<מתי שטיינר: - - ומצד שני יש איגודי הספורט שאדון אריק קפלן אמר שהם לא יכולים לקבל במחיר של הגורמים העסקיים.
<מתי שטיינר: אני מציע לפרט כי גם עסקית בסוף הוא יכול – נגיד, שאני עסקי - -
יעקב מרגי: עכשיו דיברת עברית נכונה.
יעקב מרגי: תגידו לי, אנחנו אמנם הלכנו לקטע של ההבחנה, אבל מה ההבדל בין גופים עסקיים לגופי ספורט?
יעקב מרגי: מה זה עסקי מבחינתך?
<גיא אטיאס: אני אסביר.
<גיא אטיאס: החוק מחלק את הפעולות של המכון לשניים.
<גיא אטיאס: הוא מחלק את זה לפעילות סטטוטורית שהחוק מחייב את וינגייט לבצע, והוא מחלק את זה לפעילות פרויקטאלית שהחוק לא מחייב את וינגייט לבצע.
<גיא אטיאס: מה שהמכון לא מחויב לבצע הוא יהיה מחויב לעשות משיקולים עסקיים כלכליים נטו.
<גיא אטיאס: יותר מזה, הוא יצטרך להביא רווח שאמור לסבסד את הפעילות הסטטוטורית.
יעקב מרגי: אבל הסעיף הזה גם אומר לך שווי כלכלי גם לגופי הספורט.
<מירב ישראלי: אולי צריך כל שירות שהוא מספק - -
יעקב מרגי: ניתן לגיא.
יעקב מרגי: הוא יודע כשהוא רוצה - - -
<גיא אטיאס: יש הסוגיה השנייה שזה הפעילות הסטטוטורית.
<גיא אטיאס: בפעילות הזאת שאני מחייב את המכון לבצע יש פעילות של גופי ספורט.
<גיא אטיאס: גם גופי ספורט יכולים להיות פעילות עסקית - -
יעקב מרגי: אתה רשאי להפסיד שם?
<גיא אטיאס: רשאי ובלבד שאני עושה את זה בקריטריונים מסודרים, ואני קובע איך אני מסבסד את כלל הגופים.
יעקב מרגי: שכנעת אותי.
<גיא אטיאס: יותר מזה, חלק מהתקציב שהמדינה נותנת לפעילות הסטטוטורית הוא כדי שוינגייט יסבסד את הספורט.
<גיא אטיאס: אחרת למה אני צריך מכון לאומי?
יעקב מרגי: שמעת, שטיינר?
יעקב מרגי: לא הסכמת, אבל שמעת.
יעקב מרגי: אין ברירה, ההיגיון מנצח.
<אורה חכם: אני הבנתי.
<אורה חכם: לא צריך.
<מירב ישראלי: המילה "כל שירות שהוא מספק", אני לא בטוחה שזה - - -
יעקב מרגי: "המשקף את השווי הכלכלי של השירות", אני מקבל.
יעקב מרגי: הכרענו.
יעקב מרגי: לא, זה בדיוק מה שהוא אמר.
<אמיר שרף: אני הבנתי מגיא שיכולה להיות סיטואציה שזה יהיה מתחת לעלות.
יעקב מרגי: "לפי אמות מידה שוויוניות" עונה לחלק השני.
<אמיר שרף: "אמות מידה חשובות".
<מירב ישראלי: אני לא בטוחה שהנוסח בסעיף הזה אומר את מה שאתה אמרת, גיא.
<מתי שטיינר: נכון מאוד.
<מתי שטיינר: יפה מאוד.
<מירב ישראלי: כל שירות שהוא מספק – אין פה ההבחנה שאתה אמרת עכשיו.
<מירב ישראלי: אז השאלה היא איך אתה רוצה לנסח את הסעיף הזה בצורה שזה יחול רק על הפעילויות שרצית שזה יחול עליהן?
<הדס פרבר: אני מצטערת, אני לא מבינה מה הבעיה בדיוק.
<הדס פרבר: הרי אנחנו רוצים שגם אם הגוף הזה מלכ"רי וגם אם המדינה מסבסדת אותו שהוא יתנהל כך שלפחות יידע מה ההפסד הכלכלי שלו.
<מירב ישראלי: אבל אם הוא יודע מה ההפסד הכלכלי שלו זה לא - - -
<הדס פרבר: לא נכון.
<הדס פרבר: אני לא חושבת.
<הדס פרבר: השווי הכלכלי כולל גם את סובסידיית המדינה.
יעקב מרגי: לפי אמות מידה שוויוניות.
יעקב מרגי: אתם רואים שאני אדם גמיש?
יעקב מרגי: אם הוא קבע אמות מידה שוויוניות שגופי ספורט בשיקול הכלכלי יהיו שם - - -
<גיא אטיאס: הרי לא יכול להיות שוינגייט תהיה גירעונית.
<גיא אטיאס: כלומר הוא צריך לקחת את השווי של השימוש עם התקציב של המדינה, ואת היתרה לגבות מהגופים בהליך שוויוני.
<גיא אטיאס: כלומר אסור שוינגייט תהיה גירעונית.
<גיא אטיאס: זה מה שהסעיף אומר פה.
<מתי שטיינר: זה לא מה שכתוב בחוק.
<גיא אטיאס: זה מה שזה אומר.
<גיא אטיאס: ככה זה עובד היום במבחני התמיכה.
<מתי שטיינר: ממש לא נכון.
יעקב מרגי: סליחה, שטיינר.
יעקב מרגי: עכשיו מספורט עברת לייעוץ משפטי?
<מתי שטיינר: - - - שיכסו את כל הגירעון כל שנה.
<מירב ישראלי: אין ויכוח על המהות.
<מירב ישראלי: הוויכוח הוא על הניסוח, והאם הניסוח הזה אומר מה שאתה רוצה.
<מירב ישראלי: עקרונית אם אתה אומר "בעד כל שירות שהוא מספק בתשלום", לפעמים יכול להיות שהוא יגבה מהגופים, למשל בשיתופי פעולה, תשלום מסוים אבל מופחת - -
<גיא אטיאס: אני חושב שזה עונה.
<מירב ישראלי: דבר שני זה לא מאפשר את מה שנאמר פה – לגבות מעבר לשווי הכלכלי.
יעקב מרגי: גבירותי, תסדירו את זה בישיבות הניסוח שלכם.
<גיא אטיאס: בדברים מסוימים כן.
<מירב ישראלי: אז צריך להגיד את זה.
יעקב מרגי: אנחנו מבינים את הרציונל.
יעקב מרגי: בישיבות הניסוח הסופיים תנסחו את זה.
<אורה חכם: אני יכולה להוסיף?
יעקב מרגי: מיד, אורה.
יעקב מרגי: אני תמיד הולך מימין לשמאל.
<שלמה בן גל: אני מהמכללה האקדמית בוינגייט.
<שלמה בן גל: אני רוצה להעלות נקודה של הנושא של המתקנים.
<שלמה בן גל: אנחנו רוכשים מתקנים מהמכון, ואני מבקש לעשות החרגה כי עד 99' כל המתקנים נבנו עבור המכללה והמכון.
<שלמה בן גל: המכללה והמכון היו תחת משרד החינוך, ולא הייתה הצדקה לבנות אצטדיון אתלטיקה למכון ואצטדיון אתלטיקה למכללה.
<שלמה בן גל: מחר המחירים יכולים לעלות, והמכללה עלולה - - -
יעקב מרגי: התייחסות לטענה שהמתקנים נבנו - -
<אמוץ בכר: הכסף שהועבר הוא אכן לטובת המכון.
<אמוץ בכר: המתקנים האלה נבנו, והנכסים האלה הם נכסים של המכון גם נכון להיום.
<אמוץ בכר: הראיה לכך היא שהמכללה משלמת כל חודש דמי שימוש במתקנים האלה, והמכון מתחזק אותם.
יעקב מרגי: בבקשה, אורה.
<אורה חכם: אני רוצה לתת דוגמה ותבהירו לי כל מה שנאמר פה על חלוקה כלכלית ועל שוויון.
<אורה חכם: נניח שהמכון רוצה לתת שירותים לעיריות פושטות רגל, ויש להם שם תלמידים מצטיינים, והוא רוצה לתת גם לעיריות שאינן פושטות רגל.
<אורה חכם: תגיד לי האם אתה מגביל את זה לסכום שהתקציב הכללי של המכון- -
יעקב מרגי: הבנו את השאלה.
<אורה חכם: איך אתה מחלק?
יעקב מרגי: גיא, יש לך תשובה לשאלה הזאת?
<גיא אטיאס: קודם כול אנחנו לא עובדים עם הרשויות, אלא עם גופי ספורט.
<גיא אטיאס: שנית אנחנו מתייחסים לכלל התקציב.
<גיא אטיאס: הוא לא יכול לחרוג מהתקציב.
<גיא אטיאס: זה אומר שאם הוא מממן פעילות מסוימת סך התקציב לא יכול להיות גירעוני.
<גיא אטיאס: דבר נוסף, יש אמות מידה שקובעות מי זכאי למי וכמה.
יעקב מרגי: שלמה בן גל, בבקשה.
<שלמה בן גל: לא קיבלתי תשובה.
<שלמה בן גל: משרד החינוך מימן - -
יעקב מרגי: יש לך הוכחה?
<שלמה בן גל: אנחנו נביא לכם דוקומנטים בעניין הזה.
<שלמה בן גל: נציג משרד החינוך לא הגיע היום כי הוא נמצא במקום אחר.
<שלמה בן גל: אנחנו נתבע את המתקנים שהמכון והמכללה יהיו שותפים לעניין הזה.
<רוני לידור: אני נשיא המכללה האקדמית בוינגייט.
<רוני לידור: צריך להבין, חבר הכנסת מרגי, אנחנו לא סתם חוששים מהנושא של מונופול ושל ניצול לרעה של מתקנים גם בסעיף הזה.
<רוני לידור: המכללה שממוקמת במכון לא יכולה להתקיים בלי המתקנים במכון.
<רוני לידור: אין לנו אפשרות אחרת לקיים פעילות.
יעקב מרגי: היום אתה משלם דמי שימוש?
<רוני לידור: היום אני משלם, אבל אני חושש מאוד שעם התקנות האלה והחוק הזה המתקנים יופנו לפעילת של גופים שיכניסו למכון יותר כסף, והמכללה האקדמית שהיא גוף אקדמי – לא גוף עסקי ולא גוף ספורטיבי – אנחנו חוששים שהמתקנים לא יעמדו לרשותנו.
<רוני לידור: כבר היום – סליחה שאני אומר את זה – יש ניצול במכון וינגייט - -
יעקב מרגי: הבנו את החשש.
<רוני לידור: - - ויש השכרה של המתקנים - - - בפעילות האקדמית.
<רוני לידור: עוד משפט, ברשותך.
<רוני לידור: הסטטוס קוו ששלמה דיבר עליו זאת נקודה מאוד משמעותית בפוליטיקה הישראלית של הספורט.
<רוני לידור: בעבר מנהל הספורט היה ת"פ של משרד החינוך.
<רוני לידור: בגלל הרצון להגדיל את מספר השרים ולהוסיף משרדי ממשלה – שאני מכבד את התהליך הזה – הוקם משרד הספורט.
<רוני לידור: מרגע זה מכון וינגייט הוא ת"פ של משרד הספורט, ואנחנו נשארנו במשרד החינוך.
<רוני לידור: לכן יש מתחים בין שני הגופים האלה, ואת זה צריך לפתור.
יעקב מרגי: החשש ברור ומובן.
יעקב מרגי: בבקשה, מר שטיינר.
<מתי שטיינר: כנראה, אין כאן נציג משרד הביטחון, אז אני אייצג את הצבא שנמצא באותו מתחם.
<מתי שטיינר: מכון וינגייט הוא הספק היחיד.
<מתי שטיינר: פנו אלי כי המחירים לא נעמו להם, אז הם פנו גם אלי.
<מתי שטיינר: צריך להגן על כולם כי ביום שאתה נהפך למונופול אתה יודע מה קורה.
<אמוץ בכר: להערתו של רוני לידור, לדעתי החשש שלו לגיטימי מבחינתו, אבל עובדתית אם מסתכלים על המספרים בשלוש השנים האחרונות, לפי נתוני המל"ג, יש גידול במספר הסטודנטים מאלף שלושים ושניים בשנת 2013 לאלף מאתיים ותשע עשרה, כולל תואר שני.
<אמוץ בכר: זה אומר גידול של 18%.
<אמוץ בכר: המכון הגדיל את שעות השימוש במתקני המכון.
<אמוץ בכר: זאת אומרת לכאורה החשש שלו בפועל לא בא לידי ביטוי.
<אמוץ בכר: הוא הגדיל ב-16% - -
יעקב מרגי: כלומר עד היום אידיליה.
<אמוץ בכר: אני אגיד לך למה.
<אמוץ בכר: אני מכיר את המכון, אני חי שם יום יום וגם החברים שלי.
יעקב מרגי: רגע, אמוץ, אני אתן לך.
<אמוץ בכר: לא רק שהסטטוס קוו הזה נשמר.
<אמוץ בכר: הוא נשמר בקפדנות, והגידול במספר הסטודנטים בא לידי ביטוי בגידול במספר השעות שהן בשימוש.
יעקב מרגי: אתה פסקת בתחילת דבריך שהחשש לגיטימי.
<אמוץ בכר: אני אמרתי שהוא לגיטימי, אבל בפועל הוא לא קורה.
יעקב מרגי: אתה הבאת נתונים שתומכים את העבר.
יעקב מרגי: דווקא מכוח העבר בגלל - - - הוא חושש.
יעקב מרגי: בהסדרה הזאת בחקיקה הפיכת המכון למכון לאומי יכול לצמצם את הפעילות.
<אמוץ בכר: נכון.
יעקב מרגי: לזה תתייחס.
<אמוץ בכר: עוד דבר אחד.
<אמוץ בכר: שטח המכללה בפועל הוא על 6.2 דונם שניתנו לו בשני טקטים - -
<גיא אטיאס: לא, עזוב רגע.
<אמוץ בכר: אני רוצה להבין.
<אמוץ בכר: אני אומר את זה בכוונה.
<יוסי שרעבי: אמוץ, תתייחס לשאלה.
<אמוץ בכר: רגע, רגע.
<יוסי שרעבי: אבל תקשיב קודם מה יושב-ראש הוועדה אומר לך.
<יוסי שרעבי: הם רוצים לדעת שבעתיד בגלל שיקולים כלכליים ושיקולים אחרים החלק היחסי שלהם הוא שמירה של הסטטוס קוו, להבטיח שלא יהיה שינוי במצב הקיים, שהם לא ייפגעו בגלל שיקולים כלכליים.
<אמוץ בכר: גם בלי חקיקה, ורואים את זה עובדתית.
<אמוץ בכר: החבר'ה מכירים את זה.
יעקב מרגי: רוני, בבקשה.
יעקב מרגי: משהו שלא אמרת?
<רוני לידור: ראשית אני רוצה להגיד תודה ליוסי על ההערה.
<רוני לידור: תודה רבה, יוסי, על ההערה שלך.
<רוני לידור: אבל עם זאת המכללה מקיימת לא רק פעילויות שאמוץ מדבר עליו – ואני רוצה שתבינו – יש פגיעה בשימוש במתקנים לתכניות האקדמיות שלנו במכללה.
<רוני לידור: הפעילויות שאנחנו עושים הן גם חוץ אקדמיות היום.
<רוני לידור: הגידול הזה לא קשור לתכניות האקדמיות.
<רוני לידור: זה נכון שיש גידול כי אנחנו גדלים, מתפתחים ועובדים קשה.
<רוני לידור: אבל עדיין אנחנו חוששים שבשעות היום הרלוונטיות מ-8:00 עד 15:00 שהמכללה האקדמית זקוקה למתקנים כדי לקיים תכניות לימודים – פה הופר הסטטוס קוו.
יעקב מרגי: תהליך העבודה שלך היום מול מכון וינגייט הוא לא ערטילאי ובהפתעה.
יעקב מרגי: אתה לא מפתיע אותו, והוא לא מפתיע אותך.
יעקב מרגי: יש הזמנה מראש, יש שעות, יש ימים, יש תכניות.
יעקב מרגי: אני לא מבין למה זה יימשך.
<רוני לידור: חבר הכנסת מרגי, יש כרסום בהקצאת המתקנים.
יעקב מרגי: תהיו אתי כי אני הולך לומר דברים מאוד חדים שצריך שייאמרו.
יעקב מרגי: עזוב את הדעה שלי.
יעקב מרגי: מה שקורה עכשיו סביב השולחן ותהליך החקיקה של החוק הזה – אתה הופך להיות, כפי שהיית עד היום, שכן של המכון הלאומי.
יעקב מרגי: יכול להיות שמחר או מחרתיים ההתקשרות הזאת לא תסתדר בגלל המציאות.
יעקב מרגי: הוא רואה בך בדיוק כמו איל"ת או מכוני ספורט אחרים שבאים לקנות שירות.
יעקב מרגי: בוא לא נייפה את זה, זה המצב.
יעקב מרגי: תקנו אותי אם לא.
<רות דיין מדר: אבל המתקנים נבנו.
<קריאה: המתקנים לא נבנו עבורם.
<קריאה: האיגוד נמצא מחוץ למכון.
יעקב מרגי: תודה, הערה טכנית.
יעקב מרגי: אני חייב לשים את זה על השולחן, אני לא מייפה את זה.
<רוני לידור: זה כספי מדינה ממשרד החינוך.
<רוני לידור: עובדה שאתה שם את זה.
<רוני לידור: אני שמח שאתה שם את זה על המפה.
<גיא אטיאס: אנחנו מקימים מכון לאומי כדי שייתן שירות לספורט.
<גיא אטיאס: בנוסף המתקנים לא יאוישו עשרים וארבע שעות.
<גיא אטיאס: אנחנו רוצים להצהיר לפרוטוקול כמשרד שאנחנו ניתן זכות ראשונים לאחר השימוש של גופי הספורט לרוני לידור, למכללה.
<גיא אטיאס: היא תהיה הספק במחירי השוק שייקבע על-ידי המכון שאנחנו יודעים שהוא רווחי.
<גיא אטיאס: לנו תהיה זכות הראשונים.
<גיא אטיאס: אם הם לא ירצו - -
יעקב מרגי: אחרי מי?
<גיא אטיאס: אחרי הספורט.
<רוני לידור: רגע, גיא.
<גיא אטיאס: תן לי, ברשותך.
<גיא אטיאס: אנחנו באים לפה עם דברים כדי להוריד את החשש שלך, ולהגיד לך שהמדינה לא אומרת לך, רוני, אנחנו רוצים להוציא אותך מהגבעה.
<גיא אטיאס: רוני, אנחנו נותנים עדיפות לספורט.
<גיא אטיאס: לכן הקמנו את המכון הלאומי.
<גיא אטיאס: אחרי הספורט תעמוד המכללה במחירי שוק ובמחירים שיהיו רווחיים גם לך וגם לנו.
<רוני לידור: אני אגיד לך מה לא ברור.
<רוני לידור: קודם כול אני שמח לשמוע את זה מגיא כי לא שמעתי את זה ממנו עד היום, רק בצורה בלתי פורמלית.
<רוני לידור: אז תודה.
<רוני לידור: דבר שני, גיא, תבין, הפעילות של המכללה היא מ-8:00 עד 16:00.
<רוני לידור: אם עכשיו אתה לוקח את המתקן ונותן אותו לנבחרת מסוימת או – תאמין או לא – נותן אותו לקרקס שזה לא ספורט ולא חינוך - -
<גיא אטיאס: לפני הקרקס אתה תהיה.
<גיא אטיאס: דבר רק על גופי הספורט, בבקשה.
<רוני לידור: אבל שוב אני אומר - -
יעקב מרגי: אתה רוצה להסדיר את מערכת יחסי העבודה ביניכם?
<רוני לידור: אני רוצה שזה יהיה מוסדר בחוק.
<רוני לידור: אבל הגוף הזה - - -
יעקב מרגי: החלטתי שלא.
יעקב מרגי: אי אפשר לשים על החוק הזה גם פרנויות וגם תסכולים וגם עבר, הווה ועתיד.
יעקב מרגי: בבקשה, דודו מלכא.
<דודו מלכא: אני סגן ראש מנהל הספורט במשרד החינוך.
<דודו מלכא: רציתי להתייחס לאמירה של שלמה בן גל לגבי משרד החינוך ומשרד הספורט.
<דודו מלכא: נכון שעד שנת 2000 המשרד שלנו היה במשרד החינוך.
<דודו מלכא: אבל אין לזה שום קשר לזה שהיינו ביחד כיוון שהתקציב של המכללה הוא בסעיף נפרד לגמרי, וכל יתר הבנייה והתקצוב שהיה למכון היה בסעיפים של הספורט - -
<דודו מלכא: - - וכשהתפצלנו פשוט העברנו את זה למשרד האחר.
<שלמה בן גל: אני רוצה לתקן כמה דברים.
<שלמה בן גל: אגיד כמה מתקנים נבנו על-ידי משרד החינוך כשהיינו תחת אותו משרד - -
יעקב מרגי: משרד החינוך, התרבות והספורט.
<שלמה בן גל: בריכה לימודית, אולם פלדמן, אולם - - - כל הדברים האלה הוקמו על-ידי משרד החינוך לטובת המכללה.
יעקב מרגי: סגן ראש מנהל הספורט דודו מלכא אומר לך שגם כשזה במטריה של משרד החינוך דאז – אם אתה יודע להגיד – אם היית מכין שיעורי בית תכין - -
<שלמה בן גל: העברנו אליכם מסמכים.
יעקב מרגי: - - תקנה תקציבית שהיא ייעודית לחינוך ולא ספורט.
<שלמה בן גל: אנחנו נמציא.
יעקב מרגי: תודה - -
<שלמה בן גל: עבור - - -
<שלמה בן גל: אנחנו נעביר את המסמכים.
יעקב מרגי: תקנה תקציבית שנוכל להתמודד איתה.
יעקב מרגי: כשמגיע נציג משרד ממשלתי ומצהיר שיעמוד מאחורי זה.
יעקב מרגי: בבקשה, אנחנו ממשיכים.
<מירב ישראלי: סיימנו את סעיף התקציב?
<מירב ישראלי: אנחנו נבדוק בניסוח האם זה עונה על מה שנאמר פה מבחינת המהות.
יעקב מרגי: למרות שאמרתי מההתחלה – תגמרו את כל סוגיות הניסוחים, נבוא לוועדה ונקריא אותם.
יעקב מרגי: לא יהיה דיון, אלא אם כן ברחתם מהמהות.
<אמיר שרף: כשעובדים על הניסוח הזה, בבקשה, שלא ימנע מהמכון להרוויח.
<גיא אטיאס: אל תדאג.
<יוסי שרעבי: לכן מדובר כל הזמן על שווי שוק.
<מירב ישראלי: יכול להיות שצריך את אמות המידה - -
<גיא אטיאס: ההנחה היא ששווי שוק כולל גם רווח.
<גיא אטיאס: בסדר, נסדר את הנוסח.
<מירב ישראלי: אמות המידה נקבעות על-ידי מי, והאם הן מפורסמות?
<מירב ישראלי: אולי שם הפתרון.
יעקב מרגי: תתקדמו.
<מירב ישראלי: זה נוסח שהעביר הממונה על השכר.
<מירב ישראלי: השאלה היחידה שלי פה היא האם הכוונה ב"מי שמכהן כנציג של גוף אחר במועצה או בוועדת המשנה", למעשה זה רק הוועד האולימפי ואיל"ת.
<מירב ישראלי: אז אולי צריך להגיד את זה כי זה לא ברור.