GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: אני לא אוהב כשנותנים לי – ואני בין אלה שזועק את הזעקה – אנחנו חייבים במדינת ישראל, המדינה הדמוקרטית היחידה, כמו שנאמר, במזרח התיכון.
חיים ילין: אל תביאו לי השוואות ממקומות אחרים.
חיים ילין: רק בפרק זמן של 7.5 שנים, כשהייתי ראש רשות, עברתי שלוש מלחמות.
חיים ילין: אם אתם רוצים להשוות את מדינת ישראל למקומות אחרים, בבקשה, זכותכם המלאה.
חיים ילין: אני מציע לכם לא לעשות את זה.
חיים ילין: כל עוד שאתם מתמקדים בצד המקצועי, אז אני מקשיב ואני מבין.
חיים ילין: הסטודנט פה ענה יפה לגבי המילואים.
חיים ילין: אני חייב להגיד לך משהו.
חיים ילין: בן דוד שלי, עד לפני 4 שנים, כשהוא נפטר, היה אחד הווטרינרים הכי טובים במדינת ישראל.
חיים ילין: הוא לא למד פה בארץ, כי לא היה וטרינריה אז.
חיים ילין: הוא למד באיטליה, כמו הרבה מאד סטודנטים.
חיים ילין: ואם אני אצטרך להשוות מול איטליה, אז הסטודנטים צודקים.
חיים ילין: אין מה לעשות ואני לא חושב שיצאו כל כך גרועים.
חיים ילין: אם הוא נחשב עד שהגיע להתקף שלו והלך לעולמו לאחד הטובים במדינת ישראל, אם לא הטוב ביותר, אז כנראה שמה שקובע בסופו של דבר זה דברים אחרים.
חיים ילין: נגעת בכל הדברים, אשר, אני אומר לך, נגעת בכל, למעט דבר אחד.
<אשר כהן: אני בכל זאת רוצה - - -
חיים ילין: אני אתן לך.
חיים ילין: יש פה יושב ראש.
איציק שמולי: אתה הבא בתור.
חיים ילין: רק בדבר אחד, שבסוף אנחנו חוזרים ללילות, לחגים ולשישי שבת, בסדר?
חיים ילין: לשם אנחנו חוזרים.
חיים ילין: אתם חייבים להגיע לפשרה, כי בסופו של דבר מה שיקרה, אני אגיד לך את התסריט – ייגמר המושב הזה, סטודנטים יבואו עוד פעם, אנחנו נשב כולנו ונצרף עוד, וננסה להשוות ונבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שזה מבחינתנו מכון המחקר של הכנסת, להשוות בין כל האוניברסיטאות, לעשות את ההשוואה ואז אנחנו פשוט נשנה את החוק.
חיים ילין: אני לא חושב שצריך לעשות את זה.
חיים ילין: אני באמת אומר, אני לא חושב שצריך לעשות את זה.
חיים ילין: אני חושב שזה בידיים שלכם, במיוחד כשאתם באים וטוענים שזה לא לאיזון כלכלי ואתם לא צריכים את זה, אלא זה רק עניין מקצועי.
חיים ילין: אז אם זה עניין מקצועי, בני אדם יכולים לפתור את הבעיה.
חיים ילין: זו בעיה של בני אדם, לא של מכונות ולא של רעידת אדמה.
חיים ילין: אתה יודע, אמרו לי פעם שסכסוכים אנושיים נפתרים על ידי בני אדם.
חיים ילין: פלאי הטכנולוגיה, אתה יודע, ולא צריך בשביל זה שום דבר.
אורן אסף חזן: אדוני יושב הראש, אם אפשר לקצוב את זה בזמן.
אורן אסף חזן: לראות מתי אנחנו מתקדמים לזה, כי אחרת אין לזה סוף.
חיים ילין: זה כן חשוב.
חיים ילין: אני מציע לתת את זה עד המושב.
איציק שמולי: כבוד הרקטור, אתה להוסיף משהו?
<אשר כהן: חשוב לי להגיד.
<אשר כהן: אני לא מאלה שמשתמש יותר מדי במונחים חופש אקדמי, כי כמו כולנו אנחנו מבינים שחופש אקדמי זה שתי מילים, אפשר להשתמש בהן גם בצורות לא נאותות ולא רק בצורות נאותות.
<אשר כהן: אבל יש דרכים, ולכן טוב שד"ר מרק אסרף נמצא כאן, יש דרכים אקדמיות שבהן מחליטים מה החינוך הראוי.
<אשר כהן: תסכימו איתי בסופו של דבר, שהאנשים שיושבים כאן
<אשר כהן: בחדר לא יכולים להחליט מה הוא החינוך הקליני הראוי לווטרינר.
חיים ילין: אין מחלוקת.
<אשר כהן: אני רק רוצה להבהיר - - -
חיים ילין: זה לא הדיון.
<אשר כהן: תרשו לי.
חיים ילין: אשר, אנחנו הפה של הסטודנטים, אתה צריך להבין.
<אשר כהן: אני מבין לגמרי, אני רק רוצה, תרשו לי גם להשלים את המשפט.
<אשר כהן: תסכימו שישבתי בסבלנות, הקשבתי.
איציק שמולי: זה נשמע לי כמו הטיעונים לבג"ץ, מה שאתה עושה.
<אשר כהן: לא, לא נשמע.
<אשר כהן: אני מסביר.
<אשר כהן: כאשר יש דבר כזה, יש דרך אקדמית לעשות את זה.
<אשר כהן: מביאים מומחים אמיתיים, שאינם חברי האוניברסיטה העברית.
<אשר כהן: אפשר להביא אותם מחו"ל, במקרה של וטרינריה, כי וטרינריה יש רק באוניברסיטה עברית בארץ, אבל מביאים.
<אשר כהן: זה הדרך שבה מסתכלים על הדברים האלה ושואלים האם באמת נדרשת ההכשרה בשבתות, חגים ו - - -
אורן אסף חזן: אבל המומחים שלך אומרים אחרת.
<אשר כהן: המומחים שלי - - -
אורן אסף חזן: המומחים שלך, שאתה אמרת הבאת אנשי מקצוע שידברו.
<אשר כהן: סליחה - - -
יוסי יונה: הנחת העבודה היא שהמומחים שתביא יגידו שזה נצרך ואנחנו כבר מסכימים.
יוסי יונה: אוקיי, הנה הנחת העבודה, שזה חלק אינטגראלי מההכשרה המקצועית.
<אשר כהן: אוקיי, יופי.
יוסי יונה: על כך אין מחלוקת.
יוסי יונה: למה אתה חוזר לנקודת האפס?
<אשר כהן: כי הייתה מחלוקת על המינון.
<אשר כהן: מה שאני רק רוצה להבהיר, שמי שקובע את המינון בסופו של שדבר, זה מומחים - - -
יוסי יונה: אלעד אמר שהוא מוכן 30 יום בחודש תורניות.
יוסי יונה: אין מחלוקת לגבי הצורך בהכשרה המקצועית הזאת.
<אלעד פליישר: המחלוקת על ההגדרה שלנו בזמנים האלה.
<אלעד פליישר: זה מה שאנחנו אומרים.
יוסי יונה: כן, אשר, אנחנו סתם - - -
<אשר כהן: אבל עם כל הכבוד, זה לא נכון, יוסי.
<אשר כהן: כי עם כל הכבוד כאן מדובר במצב שבו צריך להחליט מה החינוך שנדרש כדי להיות וטרינר וכמה שבתות, חגית ולילות צריך לעשות במהלך השנה כדי לקבל את ההכשרה.
אורן אסף חזן: עוד פעם יש לך סתירה בגוף האמירה, כי או שזה שווה לכולם או שזה לא שווה לכולם.
<אשר כהן: אוקיי.
<אשר כהן: עכשיו לגבי הסטודנטים הדתיים, זה נושא נפרד - - -
אורן אסף חזן: לא, זה בדיוק אותו נושא, כי זה הפתרון.
אורן אסף חזן: זה המפתח לפתרון.
אורן אסף חזן: כי אם בעיניכם ההכשרה שלהם היא מושלמת, אז אין שום סיבה לא להשוות את התנאים שלהם.
<אשר כהן: יכול להיות.
אורן אסף חזן: אני אומר לך, אם הייתי הם הייתי מודיע לכם אני שומר שבת, נגמר.
אורן אסף חזן: שלום על ישראל.
אורן אסף חזן: מה הייתם עושים?
אורן אסף חזן: כופים על האנשים?
איציק שמולי: בבקשה, גברתי היועצת המשפטית של האוניברסיטה.
<פפי יקירביץ: אני רוצה להתייחס לנושא של הסטודנטים הדתיים.
איציק שמולי: רק את שמך לפרוטוקול.
<פפי יקירביץ: פפי יקירביץ.
<פפי יקירביץ: יש התאמות שעושים בכל התחומים של החיים לאנשים שהם דתיים ואנחנו מכבדים את זה.
<פפי יקירביץ: זה לא אומר שזה המדד שצריך להיות להכשרה.
<פפי יקירביץ: אם סטודנט דתי, בגלל האמונה שלו, ואנחנו מכבדים ואנחנו אומרים אתה יודע מה, תבוא עד כניסת השבת ותבוא מיציאת השבת.
<פפי יקירביץ: זה לא אומר אתם מפלים.
<פפי יקירביץ: זאת דמגוגיה, סליחה, הטיעון הזה, ונראה לי ש- - -
אורן אסף חזן: לא, דמגוגיה זה להגיד בדיוק ההיפך.
<פפי יקירביץ: סליחה, לא, אני לא חושבת.
איציק שמולי: אורן, תן לה.
אורן אסף חזן: להגיד שההכשרה מחייבת אותם להיות בשבתות ובלי זה הם לא יכולים להיות וטרינרים מומחים.
<פפי יקירביץ: אתה יודע מה, יש סטודנטים לפעמים שמטעמי מצפון, בניסויים מסוימים בבעלי חיים בתחום של רפואה, לא מוכנים לקחת חלק בניסוי מסוים ויש גם התחשבות במצבים מסוימים של אותם הסטודנטים.
<פפי יקירביץ: יש התאמות לאנשים שיה להם מוגבלויות היום, שאתם ודאי מכירים, שאנחנו מוותרים קצת על ההכשרה למען ה - - -
אורן אסף חזן: אבל אם את מוכנה לוותר על ההכשרה - - -
<פפי יקירביץ: דקה, סליחה, אני יכולה לסיים - - -
איציק שמולי: אורן, תן לה להשלים.
אורן אסף חזן: לא, אני לא מוכן לקבל את הטיעון הזה, סליחה.
איציק שמולי: אורן, סליחה.
איציק שמולי: תקשיב, כדי לא להיות מוכן תן לה להשלים את הטיעון שלה.
<פפי יקירביץ: יושב הראש קודם נזף בי כי הפרעתי לך.
אורן אסף חזן: אני ואת לא אותו דבר, אני מצטער.
אורן אסף חזן: אני אתנשא קצת, כי פה זה הבית שלי.
<פפי יקירביץ: אני מסכימה איתך.
אורן אסף חזן: אצלכם הייתי צריך להתחנן כדי רק להיכנס להקשיב.
אורן אסף חזן: אני מזכיר לך שהוא עשה לי טובה והכניס אותי להקשיב לדבריו של אור והזהיר אותי שחלילה אני לא - - -
<פפי יקירביץ: אבל בכל זאת אני חושבת שמגיעה לי זכות הדיבור כדי להשלים את דברי.
אורן אסף חזן: אז בואי, אל תשווי בינינו.
<אשר כהן: רגע, האם לא התייחסתי אליך בכבוד?
אורן אסף חזן: אמרתי, כיבדתי.
אורן אסף חזן: אתה בסדר.
יוסי יונה: מה זה, מסע נקמה?
אורן אסף חזן: לא, אם זה היה מסע נקמה - - - אתה יודע שאני יודע להיות - - -
איציק שמולי: בבקשה, גברתי.
<פפי יקירביץ: אני מבקשת שתתנו לי בבקשה לסיים.
<פפי יקירביץ: לעניין יחסי עבודה, כי אני שמעתי פה שני קולות, מה שחבר הכנסת חזן המכובד אמר, שבעצם אין צורך בכלל בהכשרה ומה שנאמר פה, שאתם מסכימים שיש צורך בהכשרה.
<פפי יקירביץ: אז אני גם לא מבינה - - -
אורן אסף חזן: אני לא אמרתי שאין צורך בהכשרה.
יוסי יונה: הוא מצא סתירות בעמדה שלכם.
<פפי יקירביץ: לא, בהכשרה בתורניות בסופי שבוע, ואנחנו צריכים להבין שמדובר על משהו כמו 17 תורניות בשנה.
<פפי יקירביץ: כלומר, זה לא מישהו שרוצה לבלות עם המשפחה, זה לא משתמע פה כאילו כל יום, כל שבת הוא - - -
אורן אסף חזן: בן אדם יושב פה ומספר לך שהוא לא רואה את הילד שלו, אז את אומרת שהוא משקר?
אורן אסף חזן: אני לא מבין.
<פפי יקירביץ: אפשר - - -
אורן אסף חזן: רק שנייה, אני רוצה להבין.
אורן אסף חזן: הוא יושב פה ומספר שהוא לא רואה את הילד שלו גדל - - -
<פפי יקירביץ: אני אומרת את העובדות שידועות לנו.
אורן אסף חזן: אני שומע אתכם והכל נשמע פסטוראלי.
אורן אסף חזן: אני שוקל להתחיל ללמוד וטרינריה.
אורן אסף חזן: אני לא מבין את הדבר הזה.
<פפי יקירביץ: אני חושבת שאין מחלוקת.
<פפי יקירביץ: כמה תורניות יש לנו בשנה?
<אלעד פליישר: יש כאן את מסמך הנתונים האמיתי, שישבנו עליו והוא מבוסס על סמך המסמכים הרשמיים של האוניברסיטה ובית הספר.
<אלעד פליישר: אני מתחייב פה על כל מספר.
<אלעד פליישר: ועצוב לי להגיד שגם במהלך התהליך - - -
<פפי יקירביץ: כמה תורניות יש בשבת בשנה?
<אלעד פליישר: בשנה יש 19 תורניות בשבת וחג - - -
<פפי יקירביץ: שאני מבינה שזה הולך לרדת.
<אלעד פליישר: שנייה, וזה מצטרף ל - - -
<פפי יקירביץ: שזה הולך לרדת ל-15 - - -
<נוי סיוון: זה יורד בגלל כמות הסטודנטים.
<נוי סיוון: בגלל שכמות הסטודנטים עולה.
<פפי יקירביץ: רגע, דקה.
<פפי יקירביץ: האם זה נכון שמספר התורניות הולך לרדת לכמה?
<פפי יקירביץ: גד?
<גד בנעט: ל-15.
<פפי יקירביץ: ל-15 בשנה.
<פפי יקירביץ: סליחה.
<נוי סיוון: סליחה, למה בוועדת - - -
<פפי יקירביץ: אני מבקשת שתתנו לי לסיים.
<פפי יקירביץ: אם מספר התורניות - - -
אורן אסף חזן: רק משפט אחד.
איציק שמולי: אורן, די.
אורן אסף חזן: לא, עכשיו יצא הבלוף.
אורן אסף חזן: יצא המרצע מן השק.
אורן אסף חזן: זאת אומרת שאם יהיו פחות סטודנטים, הם יעשו יותר תורניות, נכון?
אורן אסף חזן: אז אם בהחלט, אז בעצם כל מה שאתם אומרים זה הכל עבודה בעיניים.
איציק שמולי: חברה.
<פפי יקירביץ: אני מבקשת מיושב הראש לתת לי לסיים.
איציק שמולי: שנייה.
איציק שמולי: די.
אורן אסף חזן: אני לא יכול לשמוע שעובדים על אנשים בעיניים.
אורן אסף חזן: אני לא יכול.
אורן אסף חזן: אתה מכיר אותי מספיק זמן.
איציק שמולי: אני גם לא יכול, תאמין לי מתחילת הדיון מתהפכת לי הבטן, אבל מה לעשות?
איציק שמולי: אני צריך להגן גם על זכותם לדבר.
אורן אסף חזן: אין בעיה, שיגידו את האמת.
איציק שמולי: מותר להם גם לא להגיד את האמת בכנסת.
איציק שמולי: מה לעשות?
<פפי יקירביץ: אני רוצה לסיים, סליחה.
<פפי יקירביץ: אני חושבת שאנחנו מדברים אמת, כל אחד שדיבר כאן.
<פפי יקירביץ: כשאנחנו מדברים על תורניות, שבסופו של דבר יגיעו ל-15 תורניות בשבת וחג, אנחנו לא מדברים על בילוי של כל יום שישי בבית החולים, אלא משהו בממוצע אחת לחודש פלוס.
<אור יהלום: אחת לשבועיים.
<פפי יקירביץ: דקה, תנו לי לסיים.
איציק שמולי: תסיימי בבקשה.
<פפי יקירביץ: דבר שני ואחרון שאני רוצה לציין, שבית החולים הוקם על מנת להוות בעצם מעבדת הכשרה של הסטודנטים.
<פפי יקירביץ: לאוניברסיטה העברית אין שום עניין בעסקים של טיפול בחיות, אלא בהכשרת הסטודנטים, כך שאין מדובר פה וגם בית המשפט שפסק, אם תקראו בעיון את פסק הדין של השופט אורי גורן, מלפני 20 שנה, הוא התייחס לכל אחת ואחת מכל אותן הטענות שהועלו אז והוא גם בא ואמר שמדובר בהכשרה ושעל הכשרה לא משלמים.
<פפי יקירביץ: אין פה יחסי עבודה, אלא יש פה הכשרה שהיא חלק בלתי נפרד מהלימודים.
<נוי סיוון: זה לא הדיון היום.
איציק שמולי: אתה האחרון שתדבר מטעם הסטודנטים, שלומי, בבקשה, בקצרה.
<שלומי אחיאב: בסדר גמור, תודה רבה, בקצרה.
<שלומי אחיאב: אני רק אפנה שאלה אליהם.
<שלומי אחיאב: בעצם אם אנחנו מכירים בסטודנטים האלה, בשבתות, חגים ולילות בהגדרה אחרת שהם לא סטודנטים – רציתי לדעת איך זה פוגע בהכשרה האקדמית.
<שלומי אחיאב: זאת שאלה אחת.
<שלומי אחיאב: שאלה שנייה זה לגבי התחבורה הציבורית בשבתות, חגים ולילות, כאשר אין תחבורה ציבורית, איך הסטודנטים מתכוונים להגיע; ודבר שלישי, לא התכוונתי להעלות את זה, אבל בגלל שפפי, העלית את הנושא של הפסיקה בשנת 1996.
<שלומי אחיאב: בנוסף, במקרה אתמול קראתי את זה בלילה בפסקה 8(ה)(3) של אותו שופט.
<שלומי אחיאב: הוא גם כתב שסטודנטים אשר יבצעו עבודות פרה-רפואיות שאינן מצריכות מיומנות מיוחדת, בית החולים ישלם לסטודנטים.
<אור יהלום: אני לא קיבלתי שקל.
<שלומי אחיאב: רגע, רגע, שנייה, אני אסיים.
<שלומי אחיאב: הסטודנטים האלה הביאו עד לא מזמן דגימות דם וצואה בידיים שלהם ועשו כל מיני עבודות פרה-רפואיות.
<שלומי אחיאב: אז אם את מצדיקה את פסק הדין הזה, אז אני מבקש שבשבע השנים האחרונות שזה ההתיישנות המשפטית, נקבל את השכר כפי שהשופט פסק.
<פפי יקירביץ: תקרא את פסק הדין משנת - - -
<שלומי אחיאב: אני קראתי הכל, אני יודע.
<שלומי אחיאב: אני מספיק מבין במשפטים.
<פפי יקירביץ: אוקיי, בסדר.
<פפי יקירביץ: אז אם תרצה אפשר לקיים על זה דיון.
איציק שמולי: ברשותכם, יש לי רק עוד שאלה אחת לראש בית הספר.
איציק שמולי: האם במסמך שאני קיבלתי כאן, לגבי ועדת הבלוקים - אני מניח שזו הוועדה שעושה את התורניות, שמחלקת את התורניות – האם יש שם קבלה של הטבה של חיתוך של 50% מהתורנויות?
איציק שמולי: יש דבר כזה?
<אור יהלום: והעומס נופל על שאר הסטודנטים.
<אשר כהן: ברשותכם, אני אענה על הדברים האלה ואני אגיד בקצרה.
<אשר כהן: ראשית, יכול להיות שהיו בעיות בדבר הזה, לכן שלחנו מסמך לסטודנטים, שבו הבהרנו להם שבשנה הבאה ואילך תהיה בקרה על חלוקה הגונה של הבלוקים.
<אשר כהן: בית החולים ובית הספר שמח על החלוקה הפנימית של הסטודנטים.
<אשר כהן: יכול להיות שהיו עיוותים.
<אשר כהן: טעויות קורות.
<אשר כהן: מהשנה הבאה - - -
איציק שמולי: לא, אבל כבוד הרקטור, זאת לא הייתה שאלתי.
<אשר כהן: מה הייתה השאלה?
איציק שמולי: שאלתי הייתה האם עד היום ניתנה הנחה של 50% בתורניות לחברי ועדת הבלוקים.
<אשר כהן: לא שידוע לי.
<אשר כהן: אני מוכן שגד יענה על זה.
<גד בנעט: מצד בית הספר מעולם לא היה כזה מצב.
<שלומי אחיאב: זה פשוט לא הגיוני.
<שלומי אחיאב: באמת.
<נוי סיוון: חבל לפגוע ברמה האקדמית של ועדת הבלוקים ולהוריד להם את המשמרות.
<אלעד פליישר: זה נבחרי הציבור של מדינת ישראל.
<אלעד פליישר: איפה האמינות הבסיסית?
<אלעד פליישר: באמת אני אומר, אנחנו הסטודנטים שלכם.
<אלעד פליישר: איזה מן דבר זה?
<נוי סיוון: בגלל זה אנשים רוצים להיבחר לוועדת בלוקים.
אורן אסף חזן: אשר, אתה מבין למה אני מתפרץ?
<אשר כהן: זה לא היה בידיעת בית הספר.
<נוי סיוון: אז חבל שאתם לא יודעים כמה תורניות וכונניות כל סטודנט עושה.
<נוי סיוון: אין להם שמץ של מושג כמה זמן כל סטודנט נמצא בבית החולים.
<אשר כהן: שלחתי מסמך מחייב לסטודנטים, שבו התחייבנו שהחלוקה של הבלוקים תהיה הגונה ותחת הבקשה של הנהלת בית הספר, כדי למנוע עיוותים בעתיד, מכל סוג שהוא.
איציק שמולי: אוקיי, תודה.
אורן אסף חזן: אנחנו יכולים לבקש פגישה מסודרת אתכם?
אורן אסף חזן: מכיוון ש - - -
חיים ילין: אורן, אנחנו רוצים לסכם.
איציק שמולי: אני רוצה לסכם.
איציק שמולי: אני רק רוצה ל - - -
אורן אסף חזן: לא, אני אשמח לבוא איתם ביחד.
איציק שמולי: אני רק רוצה לדעת שאני הבנתי נכון.
<קריאה: סליחה, אני רק יכול להכניס תיקון אחד לגבי הכונניות שדיברו?
<קריאה: הכונניות לא בוטלו באופן מלא.
חיים ילין: תנו לנו לסכם.
איציק שמולי: התשובה הייתה לא.
איציק שמולי: אז התשובה לשאלה שלי הייתה שלא ניתנת הנחה, לא ניתנה עד היום הנחה - - -
<אשר כהן: לא מטעם בית הספר.
איציק שמולי: אני לא יודע מטעם מי.
איציק שמולי: גם לא מטעמי.
איציק שמולי: שאלתי אם לחברי ועדת הבלוקים ניתנה הנחה של 50% בתורניות.
<אשר כהן: לנו אין ידיעה בנושא.
איציק שמולי: כי ברור לך, כבוד הרקטור, שאם זה נעשה, כל הטיעון שלכם, שזה לא כלכלי, פשוט נשמט.
<אשר כהן: איך הקשר בין זה לבין כלכלה, אם מותר לשאול?
<אשר כהן: כי אין שום קשר.
איציק שמולי: כי אם אתה בא ואומר שהדרישה לעשות מספר מסוים של תורניות נקבע אך ורק מהצרכים האקדמיים, אבל בגלל שמישהו עושה מטלה, שאין לה שום קשר לתכנית הלימודים, הוא מוריד נטל כי הוא זה שהוא הסמל הפלוגתי בחוג של וטרינריה, ובגין עבודתו זו הוא מקבל הנחה של 50% בתורניות, אז אי אפשר להגיד שיש פה טיעון אקדמי גרידא.
<אשר כהן: אז אני מסביר שהחלוקה חייבת להיות הגנה, ואם קרה - - -
איציק שמולי: עוד פעם.
אורן אסף חזן: אז מסתבר שהיא לא.
<אשר כהן: ואם קרה והיא לא הייתה הגונה, זאת טעות שצריך לתקן אותה.
אורן אסף חזן: רגע,
אורן אסף חזן: ואם נעשתה טעות ועד היום הכשרתם אנשים שהם מאד מוכשרים להיות וטרינרים תחת הטעות, אז כנראה שאפשר לפתור את הבעיה ולפטור אותם משבתות וחגים.
<אשר כהן: מעולם לא נוסד בית ספר שבהפעלתו לא היו טעויות.
<אשר כהן: כאשר - - -
אורן אסף חזן: אשר, אני הרגע אמרתי שאתה נקודת האור.
אורן אסף חזן: אל תיתן לי להוריד את ה - - -
<אשר כהן: כאשר מגלים את הטעויות מתקנים אותן.
<אשר כהן: התחייבנו בפני הסטודנטים – הם יכולים להעיד על זה – הם קיבלו על זה מסמך – שבחלוקה הבאה אנחנו נוודא שהחלוקה שוויונית לגמרי ולא נשאיר את זה בידי הסטודנטים.
אורן אסף חזן: או שפשוט תחליטו שאתם מבטלים את השבתות והחגים.
איציק שמולי: אני ברשות
איציק שמולי: כם רוצה לסכם את הדיון.
איציק שמולי: ראשית, אני רוצה להודות לכל המשתתפים, גם מטעם האוניברסיטה וגם מטעם הסטודנטים, המל"ג וכל הנוגעים בדבר.
איציק שמולי: אנחנו נעשה את הדבר הבא: אנחנו מבקש בראש ובראשונה מהמועצה להשכלה גבוהה לקיים גם בדיקה וגם דיון, תוך שיתוף כל הגורמים הנוגעים בדבר; ואנחנו מבקשים, ואני מפנה את תשומת ליבך, ד"ר מרק, שיש פה גם סתירות שהן ברמה העובדתית.
איציק שמולי: אז אנחנו מבקשים מכם, כוועדת החינוך של הכנסת, קודם כל לדעת מה נכון ברמה העובדתית.
איציק שמולי: הדבר השני, אנחנו מבקשים לדעת לגבי השוואה בין לאומית - ניתנו דוגמאות גם מפנסילבניה וממוקמות אחרים וגם מאירופה - ואנחנו רוצים גם לדעת האם יש לכם איזו שהיא הצעה לפתרון, בכל מה שקשור בסוגיית הליבה, כשאנחנו מדברים על הלילות, על החגים ועל סופי השבוע.
אורן אסף חזן: אפשר גם לבקש חוות דעת משפטית, של היועץ המשפטי של הוועדה או שלהם?
אורן אסף חזן: אם זה בכלל קיים או לא קיים.
אורן אסף חזן: אם זה אפשרי או לא אפשרי, המצב היום.
איציק שמולי: רגע, שנייה, אני אסיים ואז אתה תגיד מה אתה מציע.
איציק שמולי: אנחנו כן מוצאים איזו שהיא סתירה מסוימת בעובדה שמצד אחד האוניברסיטה עומדת על זה שהתכנית הזו, של ההכשרה האינטנסיבית, שכוללת עבודה – סליחה, לא עבודה, כי לטעמכם זו לא עבודה – אבל נוכחות בבית החולים הווטרינרי בלילות, חגים וסופי שבוע – נגזרת אך ורק מטעמים אקדמיים.
איציק שמולי: אנחנו כן רואים בעיה מסוימת עם האפליה שקיימת מול הסטודנטים הדתיים ואנחנו בהחלט מוצאים כמה נקודות – אם אכן הן קיימות – כמו הוועדה הזאת של הבלוקים ודוגמאות נוספות שעלו בדיון, שאולי מעלות את החשש שיש פה גם שיקולים שהם כלכליים.
איציק שמולי: מה שאנחנו מבקשים מכם, גם מהאוניברסיטה ואנחנו מפצירים ומבקשים מכם, אדוני הרקטור, בכל לשון של בקשה, לנסות בוודאי לקיים הידברות עם הסטודנטים, גם על סוגיות הליבה.
איציק שמולי: אנחנו מעריכים את המאמצים ואת ההידברות שנעשתה עד כה בסוגיות האחרות וגם על זה צריך להגיד תודה ואת ההערכה.
איציק שמולי: אנחנו מבקשים לפתוח בהידברות גם על סוגיות הליבה.
איציק שמולי: היה ותגיעו להסכמות – זה מבחינתנו ככנסת הכי טוב.
איציק שמולי: כי אנחנו לא אוהבים להיכנס לשמורת הטבע שנקראת האקדמיה.
איציק שמולי: היה ולא, אז אני מבקש שאנחנו, גברתי מנהלת הוועדה, נתכנס פעם נוספת בתחילת המושב הבא, המושב של הכנסת.
<יהודית גידלי: אני מציעה שתיתן להם זמן לתת לך תשובות.
<יהודית גידלי: כלומר, עד מתי יגיעו להסכמות.
<יהודית גידלי: תן להם תאריך.
אורן אסף חזן: לוח זמנים.
איציק שמולי: אנחנו נתחום את העניין הזה.
איציק שמולי: מתי מתחיל המושב הבא?
אורן אסף חזן: נראה לי ב-6 בנובמבר.
איציק שמולי: אדוני מהמל"ג, מתי מתחילה שנת הלימודים האקדמית?
<ליאת הלבץ: ב-30 באוקטובר.
איציק שמולי: 30 באוקטובר.
איציק שמולי: אז אנחנו נבקש גם מהמל"ג וגם מהאוניברסיטה להתכנס ל-1 בנובמבר.
איציק שמולי: זה גם המועד שבו אנחנו ננסה לקיים את דיון המעקב בוועדת החינוך, בשאיפה באמת גדולה שלא נצטרך להתקדם לכיוון הליך של חקיקה.
איציק שמולי: אנחנו באמת מבקשים גם מהסטודנטים לא לבוא עם הראש בקיר.
אורן אסף חזן: אני מציע את עצמי כמגשר.
אורן אסף חזן: אני מוכן לגשר.
איציק שמולי: אני חושב שלא בטוח שהצדדים יקבלו אותך כמגשר.
אורן אסף חזן: אתם מקבלים אותי כמגשר?
אורן אסף חזן: הנה, גם אשר לדעתי יסכים.
אורן אסף חזן: הנה, הוא מחייך, הוא יודע שיש לי יכולות.
איציק שמולי: וגם מהאוניברסיטה, לנסות ולעשות הכל כדי להגיע להסכמות.
איציק שמולי: תודה ורבה והישיבה נעולה.
יעקב מרגי: בכל מקרה, ב-10:00 נתחיל בהצבעות.
יעקב מרגי: ב-10:00 הצבעות.
יעקב מרגי: מ-10:00 עד 10:30.
יעקב מרגי: היום, בשעה 10:30.
יעקב מרגי: בין 10:00 ל-10:30.
יעקב מרגי: מתחילות ב-10:00.
יעקב מרגי: ישבנו כאן עד 2:00 לפנות בוקר.
יעקב מרגי: אלעזר, תבוא בשעה 4:00, יהיה כאן דיון על הגזרות.
יעקב מרגי: זאת היסטוריה.
יעקב מרגי: אלעזר, פעם ראשונה.
יעקב מרגי: אנחנו מתקרבים לשעה 10:00.
: המסר הגדול בתיקון החוק הזה הוא אחד: תלמדו כולם, גם הפוליטיקאים וגם הפקידים, לא משתמשים בסנקציות כלכליות נגד ציבור.
אלעזר שטרן: התחייבת ל-10:00 ועכשיו 10:15.
יעקב מרגי: היום 17 בינואר 2017, י"ט בטבת התשע"ז.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הוא הצעת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), התשע"ו-2016, הצעת חוק ממשלתית מספר 1066.
יעקב מרגי: התקדמנו בקריאת הסעיפים בישיבה הקודמת ונמשיך מן הנקודה שבה עצרנו בשבוע שעבר.
יעקב מרגי: אני מבקש, גם אלה שלא באו לידי סיפוקם או לא נחה דעתם בדיון הקודם, לא להחזיר אותי אחורה, אלא אם כן – אל תיתנו לי להתחרט שאני אומר את ה"אלא אם כן" – זה משהו מהותי-מהותי-מהותי שלא נגענו בו.
יעקב מרגי: גברתי היועצת המשפטית, בבקשה, הבמה שלך.
<מירב ישראלי: בפסקה (4) הבהרנו לא רק שהיא מנוהלת כמשק סגור אלא "מנוהלת כמשק סגור מבחינה תקציבית וחשבונאית", כלומר זה לא שהסכומים שמגיעים לשם יכולים לצאת רק על הדברים האלה.
<מירב ישראלי: יש פה פסקה נוספת לפי הערה של משרד האוצר.
יעקב מרגי: לסעיף 6, למי שלא זוכר את סדרי הדיון, חברי הכנסת ראשונים אם יהיו להם התייחסויות, אם לא אזי נשמע התייחסויות מימין לשמאל.
יעקב מרגי: התייחסויות לסעיף 6, בבקשה.
<גלעד וקסלמן: אני מטעם מרכז הספורט הדר יוסף.
<גלעד וקסלמן: אגיד לכם איפה אנחנו רואים את הבעיה.
<גלעד וקסלמן: קודם כול, בעיקר אנחנו רואים בעיה בכך שהוסיפו פה "לרבות מיזם משותף" ושזה לא מוגבל לשטח המכון.
<גלעד וקסלמן: אנחנו רוצים להסביר את הבעיה שאנחנו רואים ביסוד.
<גלעד וקסלמן: אני חושב שזו בעיה שורשית שקיימת פה.
<גלעד וקסלמן: למעשה יש מספר מרכזי ספורט בישראל.
<גלעד וקסלמן: המצב, שמסדירים היום בחוק רק מרכז אחד ומתעלמים מן ההשלכות הכוללות על יתר המרכזים- - -
יעקב מרגי: עצור פה.
יעקב מרגי: היית בדיונים קודמים?
יעקב מרגי: לעסנו וטחנו.
יעקב מרגי: עכשיו תדבר נקודתית.
יעקב מרגי: עזוב את הצהרות המוטיבציה.
<גלעד וקסלמן: ברגע שנותנים פה פעולה למטרת רווח, דהיינו זה כבר צריך להיות חריג שבחריג כי גוף שהוא תאגיד סטטוטורי לא אמור לפעול למטרות רווח, ועוד מחוץ לשטח המכון, ועוד לעשות מיזמים משותפים.
<גלעד וקסלמן: תבינו את ההשלכה שיש לעניין הזה.
<גלעד וקסלמן: מחר בבוקר הוא הולך לבניין הסמוך לי- - -
<גלעד וקסלמן: זו ההתנגדות.
<גלעד וקסלמן: לכן אנחנו מתנגדים למיזם משותף ורוצים שזה יהיה בשטח המכון ולא מחוץ למכון.
יעקב מרגי: להגביל אותם?
יעקב מרגי: לצמצם אותם לשטח המכון?
<גלעד וקסלמן: בשטח שלהם.
<גלעד וקסלמן: עכשיו הם יהפכו להיות אחראים על כל הארץ?
<מתתיהו שטיינר: החסרתי משהו, אני חייב להגיד את זה למרות שייתכן ותכעס עליי.
<מתתיהו שטיינר: אנחנו מדברים מאותו עניין לאותו עניין.
<מתתיהו שטיינר: הרי השיחות מתנהלות לא רק כאן, הן מתנהלות גם מחוץ לחדר הזה ואנחנו באים לחדר הזה די "מבושלים".
<מתתיהו שטיינר: הובטח לי יותר מפעם אחת בעניין ההטמעה של סעיף 5(ב), שיוטמע שלא יהיה מונופול.
<מתתיהו שטיינר: אנחנו יודעים שכל מה שלא כתוב – לא יהיה.
<מתתיהו שטיינר: נאמר, אבל עדיין לא כתוב.
<מתתיהו שטיינר: כתוב בדברי ההסבר.
<מתתיהו שטיינר: הובטח לי שזה יוטמע בהצעת החוק.
<מתתיהו שטיינר: בינתיים זה לא הוטמע, זה נעשה גרוע יותר.
<מתתיהו שטיינר: ככל שאנחנו מתקדמים, נרדמים לשנייה – אתה יודע, לפעמים אנחנו הולכים לישון בלילה – והופ יש עכשיו כבר מיזם משותף.
<מתתיהו שטיינר: הבעיה היא שאני רוצה שיטמיעו את מה שאמרו שמטמיעים, כדי שיידעו שאין למכון הזה ולא יהיה לו שום מונופול.
<מתתיהו שטיינר: אין בעיה לעשות את זה.
<מתתיהו שטיינר: אני לא מבקש כלום, לא מבקש הנחה על כלום.
<מתתיהו שטיינר: אנחנו יודעים להתנהל נהדר.
יעקב מרגי: זה אותו עניין מאותו מין של מה שאמר עורך-הדין המלומד שלך.
<יאיר אברהם אלגאוי: אני יושב-ראש האיגוד המקצועי בהסתדרות.
<יאיר אברהם אלגאוי: סעיף 6 מדבר על פעילויות.
<יאיר אברהם אלגאוי: הוא כללי מדי.
<יאיר אברהם אלגאוי: יש פעולות שעובדים מבצעים, לדוגמה יש עובדי מטבח.
<יאיר אברהם אלגאוי: מחר יחליטו להביא קבלן קייטרינג.
יעקב מרגי: איפה זה פה?
יעקב מרגי: קראתי לא הרבה בחיים שלי.
יעקב מרגי: איך הגעת פה לפעילות מטבח וקייטרינג?
<יאיר אברהם אלגאוי: אסביר.
<יאיר אברהם אלגאוי: יגידו שצריך להכין אוכל בריא לספורטאים.
<יאיר אברהם אלגאוי: אפשר להכניס ב"בריאות" את הכול.
<יאיר אברהם אלגאוי: פה בדלת האחורית יכולים לייצר תהליכי הפרטה.
<יאיר אברהם אלגאוי: אפשר גם לייצר יותר מזה.
יעקב מרגי: אני מצדיע לך, הצלחת לצאת בעור שינייך.
יעקב מרגי: לא שכנעת, אבל בסדר.
יעקב מרגי: מי יתייחס?
<גיא אטיאס: אתייחס לכמה דברים.
<גיא אטיאס: החוק הזה מחולק לשתיים.
<גיא אטיאס: יש את החלק הסטטוטורי שלו, שזה החובה של המכון לעשות, ומי שמכיר את פעולת המכון היום יודע שרוב הכספים מגיעים מהכנסות עצמיות.
<גיא אטיאס: המטרה של החוק לא לעצור את כל ההכנסות העצמיות של המכון ולא לגרום לכך שהמדינה תממן את כל הפעולה הסטטוטורית במסגרת החוק.
<גיא אטיאס: אנחנו לא נממן מאה אחוז.
<גיא אטיאס: המטרה הייתה לשמר פחות או יותר את המצב הקיים ורק להסדיר בצורה כזאת שהפעולה שהמכון עושה למטרת רווח- - -
חיים ילין: הם לא למטרות רווח, זאת הבעיה.
חיים ילין: אתה צריך לשנות.
חיים ילין: זה הכנסות נוספות אשר יעמיקו את הפעילות.
חיים ילין: אין חוק שמדבר על רווח.
<גיא אטיאס: זאת הייתה הכוונה.
חיים ילין: צריך שזה יופיע בנוסח.
חיים ילין: זה לא נכון.
<גיא אטיאס: בכל מקרה, אנחנו אומרים: ההיפך הוא הנכון.
<גיא אטיאס: אם לא יוכח שהפעילות הזאת רווחית – כי הכוונה שבעצם אותם דברים שהם לא החלקים הסטטוטוריים של המכון לא יניבו רווח – אין להם זכות קיום בתוך המכון.
<גיא אטיאס: הסעיף הזה בא להגיד בדיוק את ההיפך.
<גיא אטיאס: זה לא שהם יכולים לבצע פעולה- - -
יעקב מרגי: נאמר, ובצדק, בלהט הדיון קפצנו והצלחת לקחת אותנו קדימה.
יעקב מרגי: עם המבטא הדרום אמריקאי שלך שאבת אותנו והסכמנו אתך.
יעקב מרגי: גם מלכ"ר רשאי לייצר רווחים, עם כל הכבוד.
חיים ילין: המטרה היא לא רווח.
יעקב מרגי: לא לחלוקה.
יעקב מרגי: כשאומר לך המנכ"ל הוא מסייג לחלוקה, נקודה.
חיים ילין: תרשום את זה כהכנסות נוספות אשר יגבירו את הפעילות הספורטיבית של המכון.
יעקב מרגי: נראה.
חיים ילין: זה נשמע הרבה יותר טוב מאשר מטרות רווח של ארגון שהוא מדינה.
חיים ילין: המטרה היא להביא מדליות, אני מזכיר לכם, להביא הישגים בספורט.
איציק שמולי: אני מבין שזה בסדר ולגיטימי ואולי זה חלק מהמטרות להשיא את הרווח, אבל לפי הניסוח כפי שאני מבין אותו זה רשימה של תנאים מצטברים.
איציק שמולי: כלומר, זה לא אפשרות, זה תנאי סף.
<גיא אטיאס: אמרתי ואני חוזר ואומר, תפקיד המכון מוגדר בחלק הארי שלו, בסעיפים שהוועדה כבר קראה.