GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל ארקין: כשבא בן אדם דוגמא הבן אדם הזה, כשבא בן אדם לכלבייה של תנו לחיות לחיות לדוגמא ומצולם במצלמות האבטחה שלנו, ומה שהוא בעצם עושה – בבקשה.
<יעל ארקין: זו הכניסה לבית המחסה של תנו לחיות לחיות בכפר רות.
יעקב מרגי: הוא לפחות הביא את זה לעמותה.
<יעל ארקין: או, נשאלת השאלה.
<יעל ארקין: אז זה מה שאתה אומר.
<יעל ארקין: אני לא חושבת כמוך ואני אגיד לך גם למה.
<יעל ארקין: כי בעצם מה שהוא עשה, הוא הביא לעמותה, זה נכון.
יעקב מרגי: אה, תהרגו אותו במקומי, הוא אמר להם?
<יעל ארקין: לא, לא.
<יעל ארקין: אנחנו לא הורגים.
<יעל ארקין: אנחנו עמותה שלא הורגת, אבל הוא הביא אותה לעמותה.
<יעל ארקין: בעצם לכלבים האלה יש שבבים.
<יעל ארקין: הוא הסיר את האחריות מעצמו.
<יעל ארקין: כלבה אחת הייתה ממש מבוגרת, כבר בת 9 או 10 והוא בעצם בא והסיר את האחריות מעצמו ואני חושבת שבן אדם כזה, מעבר לזה שהוא הביא את זה אלינו ואנחנו נדאג, הרי הוא יכול היה להביא, לדפוק בדלת, להגיד שלום חברה, באתי למסור את הכלבים, אבל לא.
<יעל ארקין: כך הוא בחר.
<יעל ארקין: דרך אגב, הוא גם הגיע יום למחרת, חשב שלא ראו אותו במצלמה, כאילו לברר על כלבים לאימוץ, כדי לראות מה עשינו עם הכלבים שלו.
יעקב מרגי: אבל הוא חכם כל כך שהוא לא ידע שהשבב יכול לזהות אותו?
<יעל ארקין: כן, נכון.
<יעל ארקין: הוא נפל.
<יעל ארקין: ראית מה זה?
<יעל ארקין: אבל האמת, לא קרה לו כלום ואני תיכף אסביר לך גם למה.
יעקב מרגי: רק להזדרז, יש לי דיון נוסף ואני רוצה לתת לעוד כמה דוברים.
<יעל ארקין: אין בעיה.
<יעל ארקין: אז פה יש לך נטישה במרפאה של תנו לחיות לחיות.
<יעל ארקין: דרך אגב, אותה גברת השאירה כלב חולה בלילה, בבוקר מצאנו אותו מת.
<יעל ארקין: יש מספר רכב, יש הכל, יש תלונה, הכל, אבל זו לא עבירה.
<יעל ארקין: למה זו לא עבירה?
<יעל ארקין: מכיוון שהגברת היא צדיקה ואותם שני אנשים הם צדיקים, כי הם הביאו את בעלי החיים על פי חוות הדעת של משרד החקלאות.
<יעל ארקין: זו נטישה של שני חתולים שהשאירו בכלוב ליד השערים של בית המחסה שלנו, שדרך אגב, אם לא היינו מגיעים, בשמש הם היו פשוט מתייבשים.
<יעל ארקין: על פי חוות הדעת שלן משרד החקלאות, השארת בעל חיים בתחומי כלביית הרשות המקומית או בתחומי עמותה למען בעלי חיים, כאשר ברור על פניו כי גורמים אלה מסוגלים לספק לו את צרכיו החיוניים באופן קבוע, אינה עולה כדי עבירת נטישה.
<יעל ארקין: ואני שואלת אותך, האם עמותה כמו תנו לחיות לחיות, שמגייסת כספים מהציבור, מקבלת 2% מהתקציב שלה מהמשרד להגנת הסביבה, שתודה לאל לפחות שהם מתקצבים אותנו, האם זו לא עבירה?
<יעל ארקין: תודה לך.
<יעל ארקין: דרך אגב, הייתה לי עוד - - - אחת איך פ ותרים את הבעיה, אז אני משאירה אותה פה.
יעקב מרגי: תשאירי אותה תוך כדי.
יעקב מרגי: בבקשה, יש לך דקה אם את מסוגלת להציג לנו את המצב בדרום.
יסמין פרידמן: שלום, אני חברת מועצה מבאר שבע, פעילה חברתית.
יסמין פרידמן: זאת מנהלת רווחת בעלי חיים בעירייה.
יסמין פרידמן: אגב, זה התפקיד היחיד בכל הארץ שקיים בעיריית באר שבע.
מסעוד גנאים: רווחת בעלי חיים?
יסמין פרידמן: כן.
מסעוד גנאים: זו מחלקה בעירייה?
יסמין פרידמן: כן, קיימת רווחת בעלי חיים בעירייה.
יסמין פרידמן: באזור הנגב יש הערכה של בין 55,000 ל-70,000 כלבים משוטטים.
יסמין פרידמן: כולם מגיעים איך שהוא לבאר שבע בסופו של דבר.
אורי אריאל: כמה?
יסמין פרידמן: בין 55,000 ל-70,000 כלבים.
יעקב מרגי: את מדבר על הדרום?
יסמין פרידמן: על כל הנגב, כן.
אורי אריאל: מאיפה המספר?
יסמין פרידמן: זה מספר שקיבלנו ממשרד החקלאות ומכל הווטרינריים הרשותיים.
יסמין פרידמן: עכשיו, אני - - -
אורי אריאל: אין מספר כזה.
יסמין פרידמן: באמת, אני מרגישה שאנחנו טוחנים פה - - -
אורי אריאל: בואו, חברים, אל תצטטו אותנו לחינם.
יסמין פרידמן: אני אשלח לך את זה.
אורי אריאל: תשלחי, תודה.
יסמין פרידמן: את מה שאתם שלחתם לנו.
אורי אריאל: תודה, תודה.
אורי אריאל: סבבה.
אורי אריאל: תשלחי.
יסמין פרידמן: לא, אני פשוט מרגישה שאנחנו טוחנים פה מים ומדברים.
יסמין פרידמן: אנחנו כבר 30 שנה מדברים - - -
יעקב מרגי: אנחנו טוחנים.
יעקב מרגי: מה יש לך להציע פרקטית?
יסמין פרידמן: מה זה?
יסמין פרידמן: יש לנו.
יסמין פרידמן: אנחנו מציעים את זה כבר 30 שנה.
יסמין פרידמן: עקר החזר.
יסמין פרידמן: הסגר ביתי לכלבים מחוסנים.
יסמין פרידמן: מבצעי עידוד עיקור של כלבים משובבים.
יסמין פרידמן: יש תכנית, יש פתרונות וכולכם לא רואים.
יסמין פרידמן: ואני שואלת מה תעשו, אם כל מה שעושים פה, בעלי העמותות, יפתחו ביום אחד את השערים ויתנו לכל הכלבים האלה לצאת לרחובות.
יסמין פרידמן: מה תעשו?
יסמין פרידמן: תירו בהם?
יסמין פרידמן: תהרגו אותם?
יסמין פרידמן: יהיו ערימות של גופות?
יסמין פרידמן: כאילו, מה צריך לקרות?
יסמין פרידמן: למה האחריות היא עלינו?
יסמין פרידמן: אנחנו קורסים.
יעקב מרגי: דפנה, ממש בקצרה, כדי שנספיק לשמוע את השר.
<דפנה דעואל: אני אעשה את זה בקצרה.
<דפנה דעואל: אני מסכימה עם כל מי שדיבר פה לפני מהעמותות ואני שואלת את משרד החקלאות איזה תקציב אתם שמתם בשביל לעקר כלבים משוטטים?
<דפנה דעואל: אנחנו יודעים שיש תקציב של 4.5 מיליון שקלים לעיקור חתולי רחוב, שגם זה מעט מדי ומרבית הרשויות לא קיבלו בכלל את התקציב השנה.
<דפנה דעואל: עיריית באר שבע שנמצא בדרום, לא קיבלה תקציב, שזה מטורף מה שקורה שם.
<דפנה דעואל: לנושא כלבים משוטטים, איפה יש תקציב עיקור?
<דפנה דעואל: אין שקל תקציב עיקור.
<דפנה דעואל: התקציב של משרד החקלאות לצורך עיקור, לצורך צער בעלי חיים, עיקור חתולי רחוב, זה פחות משליש אחוז מתקציב המשרד.
<דפנה דעואל: אז יש תכניות רבות - - -
יעקב מרגי: אם היה לך מספר, הייתי יודע יותר.
<דפנה דעואל: כולל עקר החזר, כולל לאכוף את מה שקורה היום, לאכוף את החוקים הקיימים למה שקורה היום, מבחינת תנאים בכלביות, מבחינת תקציבים שצריך לשים, מבחינת איך מתנהלים עם הכלבים וכמובן שיש הסגרים שמתנהלים בצורה - - -
יעקב מרגי: אבנר פורת.
<אבנר פורת: אבנר פורת, ארגון חותם.
<אבנר פורת: אנחנו רצינו לומר ש-א' כמובן שרק להילחם בהמתה זה לא שייך לפי הדברים שהוזכרו פה, שהדבר יביא גם להוצאות כספיות ניכרות של הרשויות המקומיות, הקצאת שטחים ובסופו של דבר יגרום לרשויות גם לא לאסוף את הכלבים, כי זה רק יעיק עליהן יותר, למרות שהם חייבות לפי החוק.
<אבנר פורת: הפתרונות שהוצעו פה והפיתרון המרכזי שהוזכר פה כל הזמן שהוא חוזר ושוב ושוב, הנושא של עיקור וסירוס – הדבר הזה אסור על פי תורת ישראל, וכמו שהדבר הזה כבר עלה בשנה האחרונה - - -
<מיכל שור: זה לא נכון.
יעקב מרגי: זה הדבר היחיד הלא נכון ששמעת בחיים שלך?
יעקב מרגי: אז אל תפריעי לי.
<מיכל שור: אבל להרוג מותר?
<אבנר פורת: להרוג מותר, דבר ראשון.
<אבנר פורת: להרוג מותר.
יעקב מרגי: בא זה לא כיכר השוק.
<אבנר פורת: אני אמשיך.
<אבנר פורת: כמו שכבר עלה במהלך השנה וכמו שהשר אמר שהוא מתכוון להקצות את התקציבים בשנה הבאה, אנחנו קראנו להקצות עוד יותר תקציבים למחקרים, לדברים שכבר קיימים וצריכים פיתוח, לנושא של עיקורים וסירוסים הורמונאליים או כימיים, שהם יותר מוסריים לחיות והם מותרים על פי ההלכה.
<קריאה: למות מרעב ומצמא ברחוב זה הכי מוסרי.
יעקב מרגי: גברתי, גברתי, למה?
<קריאה: אבל כואב לי הלב.
יעקב מרגי: כואב לך מעוד הרבה דברים, נכון?
<קריאה: לנו זה הכי חשוב.
יעקב מרגי: סליחה, בינתיים הוא לא קיבל את מבוקשו והכלבים משוטטים ומוזנחים ומתרבים.
יעקב מרגי: אז אנחנו כרגע - - -
<קריאה: הוא קיבל את מבוקשו.
<קריאה: הם מוזנחים ומתרבים, אבל לא מעוקרים ולא מסורסים.
יעקב מרגי: גברתי, הוא לא קיבל את מבוקשו.
יעקב מרגי: אם שמעת מה הוא שואף שיהיה ואני חושב שהוא זועק את זעקת צער בעלי החיים לא פחות.
יעקב מרגי: יש לו דרכי מקובלות עליכם.
יעקב מרגי: הוא אמר את דעתו על פי ההלכה.
יעקב מרגי: יש מי שחולק, יש מי שלא חולק.
יעקב מרגי: כרגע זו לא נקודת החיכוך שלנו.
<קריאה: למה זו לא נקודת החיכוך שלנו?
יעקב מרגי: סליחה, כי אני החלטתי.
יעקב מרגי: את רוצה שאני אסביר לך עכשיו, באילוצי הזמן שלי?
יעקב מרגי: זו לא נקודת הדיון וזה לא הנקודה שבשלה כינסנו את הדיונים.
יעקב מרגי: עכשיו הבנת?
<קריאה: זה חלק מזה.
יעקב מרגי: זה חלק, נכון.
<אתי אלטמן: אני מבקשת לשאול שאלה.
יעקב מרגי: מיכל שור, בבקשה.
<מיכל שור: אני יוזמת תכנית חינוכית בכלביות, לילדים מכיתה א' עד ח', בשיתוף עם עיריית רמת גן, שהבאתי תמונות איך נראית הכלבייה כרגע ואיך היא אמורה להיראות, בבקשה, גם לך, אדוני שר החקלאות.
<מיכל שור: הרעיון הוא שילדים מכל הגילאים יבואו לכלבייה ויקבלו שיעורים על בעלי חיים, על זכויות בעלי חיים, על חוק עיקור-סירוס, שאולי במקרה הזה פעם ייצא לפועל פה בישראל, וטיפלו בכלבים, יוציאו אותם לטייל, ישחקו איתם, ילמדו אותם קצת אילוף.
<מיכל שור: הרעיון הוא שכלבים לא שופטים אותך ויש ילדים שמתקשים בקריאה, אז לקרוא ספר לכלב מעודד אותם לקרוא בלי ששופטים אותם.
<מיכל שור: אני זוכרת בתור ילדה עם הפרעות קשב וריכוז, ישבתי בשולחן פסח וכשהגיעה האגדה אלי, לא יכולתי לדבר וזה קורה להרבה ילדים.
<מיכל שור: אז הרעיון הוא שהילדים יבואו.
<מיכל שור: אדוני, כבוד השר, תראה איך נראית כלבייה.
<מיכל שור: תראה, ככה צריכה להיראות כלבייה ואיך היא נראית.
יעקב מרגי: הוא יודע לראות תמונות.
יעקב מרגי: הוא יודע לקרוא.
<מיכל שור: הכלביות היום נראות כמו בתי כלא.
<מיכל שור: הן לא שופצו ולא תוקנו מימי המנדט הבריטי, כמו שאמרו פה.
<מיכל שור: הכל ברזלים, הכל סורגים, אי אפשר להביא לשם שום דבר, אפילו לא כלבים.
<מיכל שור: אז אני מבקשת, הרעיון פה יהיה לשפץ ולשפר את הכלביות ברמה שיוכלו להגיע אליה.
<מיכל שור: מי שהכלב שלו נשך היום בן אדם, אחת החרדות הכי גדולות שלו זה להכניס אותו להסגר ואנשים מתחמקים ולא מדווחים על נשיכות בגלל הפחד להגיע להסגר.
<מיכל שור: אז הרעיון הוא שהכלבייה תהיה מקום נחמד יותר, בלי סורגים.
<מיכל שור: ראית שאפשר גם אחרת.
יעקב מרגי: אין ספק שתכנית חינוכית בתוך הכלביות חשובה וצריכה להיעשות.
<מיכל שור: אז כדאי שתדברו על זה.
יעקב מרגי: זה יופיע בפרוטוקול ואנחנו שמענו את הדברים.
יעקב מרגי: גם נציגי המשרדים שמעו את זה.
יעקב מרגי: ננסה לקדם את זה.
יעקב מרגי: בבקשה, אתי.
<אתי אלטמן: אני רוצה לשאול שאלה אחת.
יעקב מרגי: רק אחת?
<אתי אלטמן: כן.
<אתי אלטמן: עד מתי אנחנו, הארגונים, נעשה את העבודה שהמדינה צריכה לעשות.
<אתי אלטמן: אני רוצה לדעת אחרי עוד מעט 31 שנות פעילות, אני רוצה תשובה עד מתי אני צריכה לקבל וכל החברים שלי, טלפונים באחת עשרה בלילה ובשתים עשרה בלילה מבסיסי צה"ל, ואז אני מצטערת, נכון, אני שולחת ווטסאפים לשר החקלאות ומתחננת לעזרה כי אין לי פיתרון.
<אתי אלטמן: אין לי פיתרון וככה כל הארגונים שפה, אין לנו פתרון.
<אתי אלטמן: אנחנו מבקשים סוף כל סוף שתצא מפה קריאה לפתרון ולא לדיבורים.
<אתי אלטמן: נמאס לי מדיבורים.
יעקב מרגי: גלי דוידסון.
<גלי דוידסון: אז אני אשלים מהנקודה הזאת שבדרך כלל מי שמקבלת את הטלפונים באחת עשרה בלילה זאת אני, מוקד ה- - -
יעקב מרגי: לא רק את.
<גלי דוידסון: גם אני, מוקד 24/7 ואני אמקד את זה.
<גלי דוידסון: המשרד להגנת הסביבה, באמצעות הקרן לבעלי חיים שמופעלת ועקרונית אמורה להיות מוזנת מתקציבים של אכיפה של חוק צער בעלי חיים, בפועל מתוקצבת מתקציב המשרד להגנת הסביבה, פועלת בתחום הזה במספר מישורים במקביל, כאשר המישורים האלה הם גם תמיכה בעמותות, כשהדברים העיקריים שנתמכים, הפעולות העיקריות שנתמכות הן סיוע בהחזקה של אותם בעלי חיים, בעיקור, סירוס.
יעקב מרגי: אתם עושים פעולות אכיפה?
<גלי דוידסון: אין לנו סמכויות לבצע פעולות אכיפה, משום שאנחנו לא אמונים על חוק צער בעלי חיים, אנחנו עושים את מה שאנחנו יכולים לעשות במסגרת החוק, במסגרת מה שמאופשר לנו.
<גלי דוידסון: ובמסגרת הזאת, עם התקציב של המשרד להגנת הסביבה - - -
יעקב מרגי: מה מאופשר לכם בחוק?
<גלי דוידסון: זה בדיוק מה שאני אומרת.
<גלי דוידסון: אנחנו קודם כל מסייעים לעמותות בסדרי גודל של 3.4 מיליון שקלים בכל שנה.
<גלי דוידסון: אנחנו תומכים בעמותות לפעולות שציינתי, עיקור סירוס, חינוך והסברה והחזקה של אותם בעלי חיים.
<גלי דוידסון: בנוסף אנחנו מפעילים תכנית חינוכית שמדברת בין השאר על נטישה, על איסור הנטישה, שמדברת על חמלה, שמדברת על עיקור וסירוס, שמדברת על מגוון תחומים מותאם גילאית, ואנחנו גם תומכים ברשויות המקומיות לשיפוץ והקמה של תחנות הסגר, שאנחנו עושים את זה מדי שנה בעלות של כמיליון שקלים.
<גלי דוידסון: זה נע בהתאם לתקציב שאנחנו מצליחים לקבל, בנוסף לעוד פעולות נוספות - - -
יעקב מרגי: פעולות אקטיביות שהן לא כסף ולא חינוך, אתם עושים?
<גלי דוידסון: קודם כל כל הפעולות האלה הן פעולות שטומנות בחובן גם פעולות אקטיביות - - -
<גלי דוידסון: כגון בתחומי החינוך שהפעולות הן אקטיביות.
<גלי דוידסון: כגון תמיכה בעמותות.
<גלי דוידסון: זה לא פעולות - - -
יעקב מרגי: אמרתי לא חינוך ולא תמיכה.
יעקב מרגי: אמרתי האם אתם עושים פעולות אקטיביות אחרות שהן לא חינוך ותמיכה.
<גלי דוידסון: שוב אני אומרת, קודם כל יש לנו את החילוץ.
<גלי דוידסון: דבר נוסף, התמיכות בעמותות הן לא רק תמיכות כספיות, הן גם תמיכות מקצועיות.
<גלי דוידסון: ויש גם נאמני בעלי חיים.
יעקב מרגי: לפני השר?
יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת גנאים.
מסעוד גנאים: רק דקה, תודה רבה.
<גלי דוידסון: סליחה, אני מתנצלת, אבל אני רק מדגישה שוב את הנושא של כלביות עירוניות.
<גלי דוידסון: כלביות עירוניות נתמכות על ידי המשרד להגנת הסביבה.
יעקב מרגי: תמיכה הבנו.
<גלי דוידסון: זו לא רק תמיכה מקצועית - - -
יעקב מרגי: גברתי, אנחנו מודים לך.
יעקב מרגי: שמענו את המילה תמיכה בדברים של 18 פעם.
<גלי דוידסון: זו לא רק תמיכה כספית.
<גלי דוידסון: התמיכה היא לא רק כספית, התמיכה היא גם מקצועית, בליווי.
יעקב מרגי: אני מצפה ממשרד ממשלתי ששואף שהכל יעבור אליו, שיפעיל רגולציה, שיפעיל יוזמות, שייתן כיוון לפתרון.
יעקב מרגי: תמיכה זה חשוב, חינוך זה חשוב, זה לא הכל.
יעקב מרגי: אתם משרדי ממשלה.
<גלי דוידסון: חורה קצת שמה - - - תמיכה היא לא מתבטאת רק בתמיכה כספית.
<גלי דוידסון: תמיכה היא גם מקצועית והמישור המקצועי קיים שם ובגדול ויש כאן את כל הגורמים הרלבנטיים שיעידו על כך.
יעקב מרגי: אני לא בא בטענות אליך, רק ראיתי שאת לא מבינה אותי אז חזרתי על זה ארבע פעמים.
<גלי דוידסון: אז אני חזרתי על עצמי עוד חמש פעמים.
יעקב מרגי: תודה, לא להפריע לי.
<גלי דוידסון: להדגיש.
מסעוד גנאים: תודה אדוני יושב הראש, בוקר טוב.
מסעוד גנאים: אני לא אאריך בדברי, אני רק מצטרף לשמוע את קריאתה של אתי, שהיא באמת קריאה כנה ומעומק הלב, שכל דבר, כפי שאמרתי גם קודם, שאנחנו נהיה בני אדם כלפי בעלי החיים, אנחנו צריכים לחזק אותו, לפי דעתי.
מסעוד גנאים: אני רואה גם את עבודתם הקשה.
מסעוד גנאים: יש לכם עבודה קשה מאד במיוחד ביישובים הערביים ואני הייתי עד לפרויקט באזור שלנו, פרויקט חינוכי עם חיות, של רות מאיו.
מסעוד גנאים: אני ליוויתי את זה ועודדתי ותמכתי, ולצערי גם הייתי עד להתעללות כאשר שרפו את הכלבייה שם, או את הכלובים.
מסעוד גנאים: לכן אני גם מצטרף לקריאות לכבוד השר ולכולנו.
מסעוד גנאים: תקציבים, תמיכה, משום שזה חשוב מאד.
יעקב מרגי: שמעתם את חברות הכנסת המציעות, שבאמת נושא בעלי החיים, צער בעלי חיים, הן גם במליאה.
יעקב מרגי: יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט שאל, לא אני, בסדר?
יעקב מרגי: סוף שנת לימודים, תחילת שנת לימודים, היערכות לתחילת שנת לימודים, בשבוע האחרון של המושב, כשעובדים סביב השעון 24 שעות בכנסת, מוצא לזה שעה, אז הן באות – סליחה על הביטוי – מטילות ביצה בנושא והולכות לוועדות אחרות, להצטלם עוד.
יעקב מרגי: ככה לא מקדמים נושא.
יעקב מרגי: אם לא הבנת אותי גברתי מהמשרד הגנת הסביבה.
יעקב מרגי: לוקחים נושא מ-א' עד תו - - -
<גלי דוידסון: מה - - -
יעקב מרגי: סליחה, אם תפריעי לי אני אוציא אותך.
יעקב מרגי: לי מותר לומר מה שאני רוצה.
יעקב מרגי: גם לך מותר, ברשות דיבור.
יעקב מרגי: כך לא מקדמים.
יעקב מרגי: יש בעיה, צריך לכתוב אותה, צריך להעמיד אותה, צריך להיאבק.
יעקב מרגי: בב צריך לשים אותה על השולחן.
יעקב מרגי: איכפת להם איך אני אגמור את הדיון?
יעקב מרגי: יכול להיות שאני אגמור את הדיון בלי סיכום.
יעקב מרגי: בלי קריאה.
יעקב מרגי: אז למה ההצעה לסדר?
יעקב מרגי: העסקנו את מזכירות הכנסת, את הנשיאות הכנסת, את מליאת הכנסת, את ועדת הכנסת ו-?
יעקב מרגי: בבקשה, מכובדי, כבוד השר.
אורי אריאל: תודה יושב הראש, מנהלת הוועדה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת גנאים וכל הנוכחים.
אורי אריאל: אני אגיד משפט אחד בהמשך לסיפא של דבריך.
אורי אריאל: היה דיון הרי במליאה על העניין, זה הסדר.
אורי אריאל: במליאה כולם דיברו, כמו תמיד לעניין, בסדר.
אורי אריאל: אנחנו מחשיבים את הדיונים האלה.
אורי אריאל: אני חושב שטוב שזה עולה ויש נוהל שאומר האם להסתפק בדיון במליאה או להעביר את זה לוועדה.
יעקב מרגי: כבוד השר ירשה לי משפט.
יעקב מרגי: אני לא הזמנתי את השר לדיון.
יעקב מרגי: הוא לא היה חייב לבוא.
יעקב מרגי: די לו בזה שאנשי משרדו יהיו כאן.
מסעוד גנאים: זו הייתה הצעה לסדר שהוא העביר הלאה.
יעקב מרגי: הוא הגיע מתוך ראיית החשיבות של הנושא והגיע לדיון.
יעקב מרגי: אני חושב שלפחות המציעים היו צריכים להיות.
אורי אריאל: בכל אופן, אני חשבתי שעשינו דיון במליאה ובאמת זה שבוע קשה, עמוס, לא קשה, מאד עמוס בכנסת ואני מודה ליושב הראש שמצא את הזמן.
אורי אריאל: מי שמכיר את העניינים פה מבין שזה מאמץ גדול.
אורי אריאל: כן, ואני חשבתי שאני צריך להיות פה בדיון הזה.
אורי אריאל: נמצאים פה אנשי משרדנו, שעושים לילות כימים בעניין, אבל חברי הכנסת המציעים מאד ביקשו שזה יעבור לוועדה לדיון.
אורי אריאל: אבל אמרתי הרי היה דיון לפני זמן, שמולי עשה, הוא עשה.
אורי אריאל: לא. יהיה דיון.
אורי אריאל: טוב, אז אנחנו פה, רק הם לא פה, לצערי, אבל אתם פה, יושב ראש הוועדה פה ואנחנו נתייחס לדברים כמובן לעצם העניין ונדבר עליהם.
אורי אריאל: תראו, ראשית אין מספרים ברורים וזאת בעיה משמעותית כדי לטפל בעניין.
אורי אריאל: אני אמרתי גם מעל בימת הכנסת, להערכתי אין 60,000 כלבים, כי זה אומר, מי שאומר את המספרים האלה אומר שכל יום הורגים 200 כלבים.
אורי אריאל: אני אומר לכם – אין מצב כזה.
אורי אריאל: אין מצב שכל יום במדינת ישראל הורגים 200 כלבים.
אורי אריאל: אין.
אורי אריאל: אני מסתובב גם.
אורי אריאל: אני מדבר עם הרשויות, אני מדבר על וטרינריים - - -
יסמין פרידמן: אבל מאיפה - - -
אורי אריאל: רגע, לא, סליחה.
יעקב מרגי: גברתי, תקשיבי, אולי במועצת עיריית באר שבע יש שם יציע ויש אורחים שאפשר לקרוא קריאות ביניים.
יעקב מרגי: כאן, בוועדת החינוך - - -
יסמין פרידמן: שנייה.
יעקב מרגי: את יכולה להרים יד, לבקש רשות דיבור ולא להפריע לשר ובלי קריאות ביניים.
יעקב מרגי: אם זה רציני.
יעקב מרגי: כי בקריאת ביניים לא מתייחסים.
יסמין פרידמן: לא, אבל אני - - -
יעקב מרגי: אז לא בקריאת ביניים.
יעקב מרגי: בבקשה, מכובדי כבוד השר.
אורי אריאל: זה לא המצב, אבל אמרתי ואני חוזר ואומר, גם אם הורגים בשנה 1,000 כלבים, זה 1,000 יותר מדי, בסדר?
אורי אריאל: אין ויכוח בינינו.
אורי אריאל: את לא צריכה כל כך להתרגש.
אורי אריאל: קצת.
אורי אריאל: אני חושב שלא צריך להרוג, בסדר?
אורי אריאל: לא מדובר ובואו נחריג את הכלבים חולי הכלב, מחלות, אלימים, פגעו, כלבת, אנחנו לא מדברים על אלה.
אורי אריאל: על זה אני לא חושב שיש פה מישהו שמתנגד, אבל אני מדבר על מעבר לדברים כאלה, מחלות וכדומה, הם לא יהיו איתנו ומעבר לזה לא צריך להרוג.
אורי אריאל: ישבנו לפני איזה שהוא זמן לישיבה עם חלק מהעמותות.
אורי אריאל: אנחנו יושבים ביום חמישי עם הגברת אלטמן על נושא בסיסי צה"ל.
אורי אריאל: הוא לא ממש באחריותנו.
אורי אריאל: כל מה שאני בא לומר, שהרצון והפתיחות אצלנו במשרד הם ברמה גבוהה.
אורי אריאל: אתם תגידו בסדר, תודה, אבל הדברים הם במבחן התוצאה.
אורי אריאל: אנחנו משתפרים מעט מדי, לאט מדי, אבל כן, יחד בכוחות משותפים אני מקווה מאד שנעשה את זה ואתם יודעים שאנחנו משתדלים לשתף אתכם בכל הנושאים האלה גם באופן שוטף וגם לפי קריאות וכדומה.
יעקב מרגי: מכובדי, כבוד השר, יש לי שאלה.
אורי אריאל: עוד שנייה אחת.
אורי אריאל: אני אגיד שני נושאים שלא עלו פה כל כך ואני חושב שהם - כיצד פותרים את הבעיה שיעל העלתה ונמצא פה על המסך אימוץ, לא נמצא פה, לפי מה שאני רואה, אולי יש עוד שקף שאני לא שם לב.
אורי אריאל: אנחנו מתכוונים לעשות קמפיין.
אורי אריאל: אני מקווה שנמצא את התקציבים.
אורי אריאל: יש סיכוי טוב שהשנה נתחיל ונמשיך שנה הבאה לקמפיין שאומר בואו תאמצו כלבים.
אורי אריאל: אני רוצה לציין ששמעתי את הנשיא בעניין שעשה ושעו אחרים.
אורי אריאל: חלק זה שיתוף פעולה אתכם.
אורי אריאל: אני חושב שזה דבר נכון מאד, ראוי וטוב ואני אומר לכם, לפחות אתן שתי דוגמאות שהייתי בהן ושאלתי, שמעתי, ראיתי.
אורי אריאל: נצרת עילית ודימונה – לא הורגים כלבים.
אורי אריאל: אז בנצרת עילית אמרו שבשנת 2015 הרגו שניים.
אורי אריאל: זה שניים, אבל זה לא סיטונאי והם אומרים שהדרך שלהם לפתרון הבעיה היא בעיקרה האימוצים.
אורי אריאל: ההגעה והאימוצים וכדומה.
אורי אריאל: אנחנו מכירים את הבעיה שחלק מהכלביות מעבירים לכלביות פרטיות וכאילו פתרו את הבעיה.
אורי אריאל: זה עכשיו לא באחריותם.
אורי אריאל: מבחינתנו הבעיה לא נפתרה, שיהיה ברור.
אורי אריאל: יש פה עניין שחסר לנו בדיון פה אולי את משרד הפנים, אבל את זה הוועדה תעשה כפי הבנתה.
אורי אריאל: אנחנו ודאי לא בורחים מאחריות וגם אם זה לא מאה אחוז באחריותנו, אז אנחנו מבינים הרי את העניין.
אורי אריאל: אנחנו מוכנים ורוצים לתכלל אותו ככל שאפשר כדי לעזור ולהביא את הדברים למקום יותר טוב.
אורי אריאל: הדבר השני הוזכר פה, אנחנו רוצים לקדם את המחקר, לתת כלים נוספים כדי להיאבק בבעיה הזאת.
אורי אריאל: אני מקווה שהדיון הזה, כמו דיונים אחרים שהיו פה והעבודה המשותפת יחד אתכם, תישא פרי ותביא למקומות טובים ואני גם אמרתי.
אורי אריאל: אנחנו בוחנים אפשרות לעשות קול קורא לתמיכה בעמותות.
אורי אריאל: אין כרגע תקציב.
אורי אריאל: אני רוצה לשים את זה במסגרת הנכונה ואנחנו רואים ערך גדול בעבודת העמותות.
אורי אריאל: הגברת אלטמן, ייקח זמן עד שנחליף אתכם בעבודה החשובה שאתם עושים בגלל ההיקף, אבל כן.
אורי אריאל: המגמה צריכה להיות כזאת.
אורי אריאל: השאיפה צריכה להיות כזאת.
אורי אריאל: זה עניין תקציבי כמו הרבה דברים.
אורי אריאל: המדינה זזה יותר לאט מהעמותות או מהאנשים שאיכפת להם, אבל אנחנו מבינים את הקריאה, אני מזדהה איתה ומקווה שנוכל להתקדם בה.
יעקב מרגי: שאלה אחרונה לפני שנמשיך.
<ענבל לב: שמי ענבל ואני פעילה בצער בעלי חיים ישראל ואני יושבת פה, וכבוד השר, אתה חזרת על מה שהגברת יעל גרמן אמרה קודם, שבשבוע הבא יהיה שולחן עגול לדון בענייני צער בעלי חיים ואני מתפלאת איך אנחנו לא זומנו, כאשר אנחנו העמותה הוותיקה – אנחנו כבר 90 שנה ארגון למען צער בעלי חיים, למען טיפול הומאני בבעלי חיים ואנחנו לא שמענו על זה.
<ענבל לב: ואני חושבת שיש לנו כמה - - -
אורי אריאל: אני אענה לך.
אורי אריאל: אנחנו לא באנו חס וחלילה להחליט מי ולא למדר ולא לפגוע באף אחד.
אורי אריאל: כולם ברוכים יהיו.
אורי אריאל: מי שהזמין את העמותות אלה חברות הכנסת שביקשו את הפגישה.
אורי אריאל: אנחנו נענינו מיד לפגישה.
<ענבל לב: כן, אבל הן כבר לא פה.
יעקב מרגי: הטענה לחברי הכנסת?
אורי אריאל: לא, זה לא טענה בכלל.
אורי אריאל: תפנו, אני מעריך שיזמינו אתכם.
אורי אריאל: יכול להיות שקרתה תקלה.
אורי אריאל: בסדר גמור.
אורי אריאל: אז הנה, שמעת, הערת.
אורי אריאל: תפנו בבקשה לחברות הכנסת.
אורי אריאל: לנו אין מניעה בשום מקרה.
אורי אריאל: אנחנו לא אומרים מי טוב ומי לא טוב.
<ענבל לב: עוד שנייה, עוד מילה, אם יותר לי.
יעקב מרגי: את לא תעמדי במילה, אבל משפט אני אתן לך.
<ענבל לב: קודם כל אני מברכת על השולחן הזה ועל מי שבא, כי כולנו פה למען בעלי חיים.
<ענבל לב: אני רק רוצה לתת איזה חומר למחשבה.
<ענבל לב: עקר-שחרר חתולים זה לא פתר את הבעיה.
<ענבל לב: עקר-שחרר כלבים – אני לא בטוחה שזה יפתור את הבעיה.
<קריאה: הרג יפתור.
יעקב מרגי: עקר-שחרר בני אדם?
<קריאה: להרוג.
יעקב מרגי: חברת הכנסת נורית קורן ואני נועל את הדיון, כי יש לי דיון שמתחיל עכשיו, בעשר.
נורית קורן: אז קודם כל אני מתנצלת על כך שלא הייתי בדיון החשוב הזה.
נורית קורן: ממש רציתי לקחת בו חלק, אבל אני בוועדה אחרת, ששם גם חשוב להיות.
נורית קורן: אני הגשתי הצעת חוק שמדברת על לעקר את הכלבים המשוטטים על מנת למנוע, כמה שפחות יהיו המלטות, ככה יהיו לנו פחות המתות.
נורית קורן: אני חושבת שהאימוץ הוא מאד מאד חשוב ולכן אנחנו צריכים אולי להוריד את האגרה של האימוץ, כדי שאנשים יבואו ויאמצו, כי גם גובים מהם כספים.
נורית קורן: העמותות גובות כספים.
<קריאה: מה זה - - -
נורית קורן: לא שאני מאשימה, הכל בסדר, אני מציעה.
יעקב מרגי: נורית, דברי.
יעקב מרגי: את לא מתייחסת.
יעקב מרגי: גברתי, יש פה סדרות איך לא קוראים קריאות ביניים.
נורית קורן: אני רוצה להודות לשר שהסכים להצעת החוק שלי ואנחנו נעשה הכל על מנת שפחות כלבים יומתו, וגם ננסה לעצב מחדש את הכלביות, שהן כבר בתפוסה של 200% ולמנוע המתה של בעלי חיים ולשמור על צער בעלי חיים.
יעקב מרגי: אין ספק שנעשים דברים ויש התקדמות, כפי שאמרתי בפתיח, אבל עם כל ההתקדמות, אנחנו לא במקום טוב בסוגיה הזו של התרבות בעלי חיים.
יעקב מרגי: אני רוצה להתייחס לסיפא של הדברים של חברת הכנסת נורית קורן.
יעקב מרגי: מה לעשות, מי שרוצה כלב ויודע לגדל כלב ולהתייחס לכלב, גם יש לו את האמצעים בדרך כלל.
יעקב מרגי: אפשר לחלוק עלי, לא חייבים לקרוא קריאות ביניים.
יעקב מרגי: אפשר גם לדעת להתאפק.
יעקב מרגי: אנחנו חברה קופצנית, מה קרה?
יעקב מרגי: מסתבר שיש חוליה, שתורמת להתרבות הלא מבוקרת הזו, חוליה שמה לעשות, ואני אומר לכם את זה, זה יקר מדי לחלק מהאוכלוסייה לטפל בצורה מסודרת בכלב.
יעקב מרגי: לכן צריך לקחת את זה בחשבון ולדברים האלה אני מכוון.
יעקב מרגי: גם אדם שרוצה להיפטר מהכלב או הכלבה שלו בצורה ממוסדת, מסודרת, לא בהפקרה, לא בנטישה, זה כסף.
יעקב מרגי: לפעמים זה כסף שאין לו.
יעקב מרגי: לחסן בכלבת, שזה דבר שהוא הכרח וצורך, וזה טעון גם עם שבב, אז אחד שאסף כלב מהרחוב ורוצה לעשות לו, חושב פעמיים, כי הוא צריך לשים שבב ואחר כך הוא הופך להיות בעל הבית של הכלב.
יעקב מרגי: אז כדאי, ואני לא מבקר.
יעקב מרגי: אני אומר שיתכבדו הרשויות.
יעקב מרגי: רשויות זה משרדי הממשלה וגם הרשויות המקומית, כל מי שעוסק בכך והחוק הסמיך אותו, צריך לחשוב גם על הדברים האלה.
יעקב מרגי: יש הרבה פקטורים שמביאים להתרבות הזו.
יעקב מרגי: זה לא רק הרשויות המקומיות וזה לא רק משרד החקלאות וזה לא רק המשרד להגנת הסביבה וזה לא רק הארגונים וזה לא רק האזרחים.
יעקב מרגי: צריך לעשות עבודה מתכללת.
יעקב מרגי: לחשוב על הכל מההתחלה.
יעקב מרגי: אני קורא לשר וזה מה שאני קורא עכשיו בסיכום: הוועדה מודה לחברי הכנסת המציעים ולכל האורחים שהגיעו ותרמו לדיון.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לארגונים ולעמותות על עבודתם ועל תרומתם לנושא.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למשרד להגנת הסביבה על מבחני התמיכה לרשויות ולעמותות.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למשרד החקלאות על הפעולות שננקטו עד היום.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החקלאות להכין תכנית מקיפה לטיפול בכלביות ובמניעת התרבות לא מבוקרת של הכלבים מן היסוד, מההתחלה עד הסוף, כדי להביא תכנית לאומית כזו, שנעמיד את מדינת ישראל במקום הראוי בסוגיה הזו של צער בעלי חיים והתרבות הכלבים ומצבן של הכלביות.
יעקב מרגי: רבותי, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: 26 באוקטובר 2016, כ"ד בתשרי תשע"ז.
יעקב מרגי: השעה הייתה צריכה להיות 11:00, אבל גם הנושא הראשון היה חשוב.
יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום: תלמידי החינוך המיוחד שטרם החלו את שנת הלימודים.
יעקב מרגי: רחל אברמזון, אנחנו בסוף אוקטובר.
יעקב מרגי: באמת יש ילדי חינוך מיוחד שלא התחילו את שנת הלימודים?
<רחל אברמזון: אין סיבה שלא יתחילו.
יעקב מרגי: לפני כן, אני הייתי מציע, תני לי סקירה כמה יש לנו בחינוך המיוחד, אם יש לך נתונים, כמה משולבים, כדי שנצלול לתוך הנושא.
יעקב מרגי: בסוף נתכנס לאותם ילדים שלא נמצאים במערכות החינוך.
<רחל אברמזון: אנחנו עדיין לא סגרנו באופן סופי את מצבת התלמידים, אבל אנחנו מדברים על כ-110,000 תלמידים שמשולבים בתוך המערכת הרגילה, שמקבלים תקצוב מסל שנמצא בתוך בתי הספר.
<רחל אברמזון: אנחנו מדברים על כ-43,000 תלמידים שנמצאים בתקצוב אישי בתוך המערכת.