GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גיא אטיאס: אמרנו שכדי שהמדינה לא תישא בכל העלויות – כי בעצם אנחנו מצלמים תמונת מצב של המכון היום.
<גיא אטיאס: המצב של המכון, שיש פעולות שהן הפסדיות ויש פעולות שהן רווחיות.
<גיא אטיאס: הפעולות שהן רווחיות הן לא פעולות ה-hardcore שאנחנו רוצים לייצר במכון או בתאגיד שאנחנו מייצרים פה.
<גיא אטיאס: אתה רוצה לאפשר לפעולות נוספות לממן את אותן פעולות שהן הפסדיות.
<גיא אטיאס: אתה רוצה לבחון שהכספים של המדינה – לדוגמה, לצורך הדיון, יש שם פעילות של "קאונטרי קלאב".
<גיא אטיאס: לי כמדינה אין אינטרס לממן פעילות "קאונטרי קלאב" של תושבי נתניה.
<גיא אטיאס: ההיפך הוא הנכון, אני רוצה שתושבי נתניה שבאים ל"קאונטרי קלאב" יממנו בעצם את בית-הספר למאמנים.
<גלעד וקסלמן: לפי זה יש גם מיזם משותף בתל-אביב שיכול לממן את העלויות.
<גיא אטיאס: אם יורשה לי לסיים לדבר אבהיר את הסוגיה.
<גיא אטיאס: חשוב להבהיר שפעילות ה"קאונטרי קלאב" אמורה לממן את היחידה לספורט הישגי, ולא להיפך.
<גיא אטיאס: לכן צריכים להיות פה תנאים מצטברים.
<מתתיהו שטיינר: היום זה ההיפך, נכון?
<גיא אטיאס: אני לא נכנס למה שקורה היום.
<גיא אטיאס: אני רוצה להסתכל על הצעת החוק.
<גיא אטיאס: החוק נועד להסדיר את זה, שכל פעילות שהיא לא במסגרת הליבה של החוק תהיה רווחית בפני עצמה.
<גיא אטיאס: לכן אמרנו גם שהיא צריכה להתנהל במשק סגור.
<גיא אטיאס: למה במשק סגור?
<גיא אטיאס: כדי שאני אצטרך לבדוק את הנתונים כמשרד אחראי.
<גיא אטיאס: אם אראה שהדבר הזה הפסדי אזי אין לו זכות קיום.
<גיא אטיאס: הוספנו שם עוד סייג ואמרנו: באותם מקרים שאנחנו רוצים להכניס משהו חדש, הוא יכול להיות הפסדי בשנה הראשונה, הפסדי בשנה השנייה ולהניב רווחים מן השנה השלישית.
<גיא אטיאס: לכן הגבלנו, שבאישור מיוחד יהיה ניתן לבצע פעולה.
יעקב מרגי: יותר נכון לומר שמשרד האוצר הגביל אותך.
<יוסי שרעבי: כל הסעיף הזה, דרך אגב, הוא סעיף של משרד האוצר.
<גיא אטיאס: משרד התרבות והספורט קיבל את הסייג של משרד האוצר.
<גיא אטיאס: אמרנו שפעילות שתהיה הפסדית יותר מ-3 שנים, גם אם היא אמורה להניב רווח עתידי ומישהו מדמיין בעוד 10 שנים הכול ורוד, אחרי 3 שנים אין דין ואין דיין, הפעילות נפסקת.
יעקב מרגי: יש דין ויש דיין והפעילות נפסקת.
<גיא אטיאס: זה בדיוק מטרת החוק.
איציק שמולי: אני מבין בעניין ה"קאונטרי קלאב" ואני גם מסכים לכך.
איציק שמולי: אני רוצה לשאול משהו אחר.
איציק שמולי: נניח שבמסגרת הפעילות של המכון רוצים לקדם את הספורט ההישגי בפריפריה.
איציק שמולי: זה בהכרח לפי הדברים שאתה אומר נכנס לסעיף 5 בהצעת החוק?
איציק שמולי: או שאפשר להגיד באיזה אופן שבגלל שהפעילות הזאת לא תהיה רווחית אז זה לא יעבור את סעיף 6?
<גיא אטיאס: זה נכנס לסעיף 5, זה חלק מן המטרות הראשיות של החוק.
<גיא אטיאס: זה בנוסף, אלה הפעולות הנוספות.
<לימור תוסיה-כהן: אני נציגת משרד המשפטים.
<לימור תוסיה-כהן: יש לי כמה הערות לסעיף 6.
<לימור תוסיה-כהן: בפסקה (4) הייתה לנו הסכמה שלא באה לידי ביטוי בנוסח שהוקרא.
<לימור תוסיה-כהן: סיכמנו שהפעילות הנוספת הזאת תנוהל כמשק סגור מבחינה תקציבית וחשבונאית, אבל ביקשנו להבהיר, כפי שגיא אטיאס אמר פה, שרווחים שיתקבלו מפעולות לפי סעיף זה יכול שישמשו גם למטרות הציבוריות של המכון שנימנו בסעיף 5.
<לימור תוסיה-כהן: ביקשנו שזה יובהר בגוף הנוסח.
<לימור תוסיה-כהן: אני לא רואה את זה בתוך הנוסח.
<יוסי שרעבי: זה בעיני מובן מאליו.
יעקב מרגי: איפה זה צריך לבוא?
<לימור תוסיה-כהן: בסיפה של פסקה (4).
<מירב ישראלי: כאשר דנו על העניין הזה אנשי משרד התרבות והספורט אמרו לי: אם אנחנו כותבים שזה רק מבחינה תקציבית וחשבונאית ברור שאפשר להשתמש בכספים.
<מירב ישראלי: אין לי בעיה להבהיר.
<מירב ישראלי: זו לא הייתה ההסכמה.
<לימור תוסיה-כהן: הכוונה היא שכספים לא יכולים להיכנס כדי לממן את הפעילות הרווחית הנוספת הזאת אבל בוודאי כספים יכולים לצאת.
<גיא אטיאס: לצאת החוצה – זה ברור.
<מירב ישראלי: איך היית מנסחת את זה?
<לימור תוסיה-כהן: בסיפה של פסקה (4) לכתוב: "ואולם רווחים שהתקבלו מפעולות לפי סעיף זה יכול שישמשו גם למטרות המכון לפי סעיף 5".
<גיא אטיאס: אין שום בעיה.
<גיא אטיאס: זאת המטרה של הסעיף.
<לימור תוסיה כהן: לגבי פסקה (7), אני לא יודעת אם הנוסח משקף נכונה את העיקרון.
<לימור תוסיה כהן: אני רוצה להבהיר את העיקרון ולכל היותר נחדד את זה בנוסח.
<לימור תוסיה כהן: העיקרון מוסכם על כולם.
<לימור תוסיה כהן: העניין הוא שהשרים, שר האוצר והשר הממונה, יוכלו לאשר פעילות הפסדית, אבל אם הבנתי נכון, וגיא אטיאס יתקן אותי אם אני טועה, ברגע שהפעילות הזו הפסדית מעבר ל-3 שנים מתוך תקופה של 5 שנים הם כבר לא יוכלו לאשר אותה.
<גיא אטיאס: הם יכולים לאשר בפעם הראשונה פעילות הפסדית עד 3 שנים.
<גיא אטיאס: מעבר ל-3 שנים החוק קובע- - -
<מירב ישראלי: מה הכוונה "במצטבר"?
<מירב ישראלי: זה כאילו שבתוך 5 שנים זה יכול להיות הפסדי במהלך 3 שנים מצטברות, לא 3 שנים ראשונות כפי שאמרת.
<גיא אטיאס: 3 שנים ראשונות.
<מירב ישראלי: זה לא מה שכתוב פה כי זה במצטבר.
<לימור תוסיה-כהן: אולי אפשר לסכם את העיקרון ואחר-כך נדבר על הנוסח.
<מירב ישראלי: אז "במצטבר" זה לא מה שהתכוונתם.
<מירב ישראלי: זה מה שהעברתם לי.
יעקב מרגי: המילה "במצטבר" מיותרת פה.
<מירב ישראלי: אז אני מורידה את זה.
איציק שמולי: בפסקה (7), הפעולות הנוספות האלה מבוצעות באמצעות המכון או שהמכון יכול על-פי הפסקה הזאת להתקשר עם חברות-בנות, עם קבלני משנה וכן הלאה?
<גיא אטיאס: יש שני דברים.
<גיא אטיאס: ראשית, זה מתבצע דרך המכון.
<גיא אטיאס: שנית, מיזמים משותפים יכולים להתבצע בעוד מקומות.
<גיא אטיאס: לצורך הדיון, אם מתי שטיינר ירצה לבצע פעולה ביחד עם המכון אז זה מיזם משותף, ובלבד- - -
יעקב מרגי: הוא חושש ולא יודע אם בכלל תרצה.
<מתתיהו שטיינר: אני לא רוצה לעשות פעולות משותפות עם המכון.
<מתתיהו שטיינר: אני רוצה לעשות לבד.
<גיא אטיאס: רק הצגתי את זה כאופציה.
<גיא אטיאס: איגוד מסוים, לא מתי שטיינר, רוצה לעשות פעולה עסקית ביחד עם המכון.
<גיא אטיאס: הוא יכול לבצע מיזם משותף, ובלבד שהוא יהיה רווחי ויצטרך לנהוג חשבונאית כמשק סגור.
<גיא אטיאס: המיזם הזה יצטרך להיות מנוהל כמשק סגור כדי שאני אוכל לבחון אותו.
<גיא אטיאס: הכוונה שזה יכול להיות בתוך מכון וינגייט- - -
<יוסי שרעבי: המונח שיושב-ראש הוועדה משתמש בו הוא המונח הנכון.
<יוסי שרעבי: לא פעילות רווחית אלא לא גירעונית.
<יוסי שרעבי: זה מונח יותר מדויק.
<גיא אטיאס: אתה לא רוצה פעולה מאוזנת.
<גיא אטיאס: אתה רוצה שהיא תהיה רווחית.
<יוסי שרעבי: אנחנו רוצים שבסופו של דבר הכסף הזה- - -
יעקב מרגי: קודם כול, הגבלת ב-3 שנים כדי לוודא שהפעולה לא גירעונית.
<יוסי שרעבי: אני חושב שזה מונח נכון יותר.
יעקב מרגי: ואם תעשה מיזם משותף שהוא מאוזן?
יעקב מרגי: זה מונע ממך?
<יוסי שרעבי: אני מקבל את הנוסח של יושב-ראש הוועדה.
<יוסי שרעבי: זה גם אמירה ציבורית נכונה יותר.
יעקב מרגי: הרציונל של מה שאתה רוצה לומר- - -
יואל רזבוזוב: כשהמכון יתחיל לחפש רווח הוא יקבע מחירים גבוהים יותר עבור שימוש באולמות.
יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים לקדם את הספורט.
יעקב מרגי: גיא אטיאס, גם בהגדרות, במהות, ברציונל שלכם מדובר על הכנסות עצמיות.
<יוסי שרעבי: נכון, זה בסדר גמור.
<מירב ישראלי: רציתי להציע למשרד המשפטים, נושא הרווח מופיע לדעתי רק בכותרת השוליים, אז אולי אפשר פשוט לקרוא לזה "פעילות נוספת".
<לימור תוסיה-כהן: כן, אין בעיה.
<מירב ישראלי: להערתה של יהודית גידלי, זה נוסח שכבר יש בחקיקה.
<מתתיהו שטיינר: אני רוצה להתייחס לסעיף הקודם.
<מתתיהו שטיינר: אתם מתקדמים ולי זה מפריע.
יעקב מרגי: הצבעת כדי לדבר על הסעיף הקודם אז לא התייחסתי אליך?
<מתתיהו שטיינר: המיזם המשותף הזה, שהמכון יוכל לעשות פעולות בחוץ, לא הגיוני.
יעקב מרגי: בואו נעשה סדר בדיון הזה, נציג את הדברים בצורה חד-משמעית.
יעקב מרגי: מבחינתנו נאמר לפרוטוקול שהחוק הזה לא נותן מונופול למכון וינגייט, חד-משמעית.
יעקב מרגי: אני חוזר ואומר את זה, זה התנאי כדי שאקדם את הצעת החוק הזאת ואביא אותה לחקיקה ביחד עם חברי הוועדה.
יעקב מרגי: אומר לך גם מנכ"ל המשרד שזה מקובל.
יעקב מרגי: אומר את זה כל צוות המשרד.
יעקב מרגי: אם בכל דיון, בכל צעד נחשוש ונמשיך להתייחס לעניין המונופול לא נתקדם.
יעקב מרגי: אני אומר לך חד-משמעית, אני לא רוצה לשמוע את זה.
יעקב מרגי: זה לא מגביל אותך לעשות שום פעילות.
יעקב מרגי: המיזם המשותף – להיפך, זה נותן לי חיזוקים, שבאמת המכון לא הולך להיות מונופול, הוא לא הולך להיות בלעדי, להיפך, הוא הולך גם להיעזר בכם.
יעקב מרגי: ביקשתם בדיונים הקודמים שיישמע במפורש שהמכון יוכל להיעזר בגופים שקיימים כבר.
<מתתיהו שטיינר: אני מוכן לעזור לו בשטח שלו.
יעקב מרגי: תעזור לו.
יעקב מרגי: החוק לא מונע את זה.
<מתתיהו שטיינר: בשטח שלו.
<מתתיהו שטיינר: לא שלי.
יעקב מרגי: אם זה מה שיוחלט במיזם המשותף – שיוחלט.
יעקב מרגי: לא ניכנס בחוק לרזולוציות איך הוא יעשה את זה.
יעקב מרגי: אני חושב שהנחתי את דעתך ואמרנו את הדברים בצורה הכי ברורה.
יעקב מרגי: אתה רוצה לחזור לסעיף 6?
<רוני לידור: אני רק רוצה לשאול, חבר הכנסת מרגי, אם אתם כל-כך בלהט מגנים על העובדים ואומרים שמכון וינגייט לא הופך להיות מונופול, גם בסעיף 6 וגם בסעיפים קודמים, מדוע לא לעגן את זה בחוק?
<רוני לידור: מדוע לא לכתוב את זה בפירוש?
<רוני לידור: למה להשאיר את זה בתור תורה שבעל-פה?
יעקב מרגי: לא ראיתי בחקיקה שעל כל צעד ושעל החוק מצהיר מה הוא לא.
יעקב מרגי: להיפך, החקיקה היא אקטיבית.
יעקב מרגי: אני לא משפטן, רק מה לעשות, עם השיער הלבן והקרחת שהצטברה אצלי הצטבר גם ניסיון.
יעקב מרגי: נו, בחייכם, תהיו רציניים.
<רוני לידור: חבר הכנסת מרגי, גם לי יש שיער לבן, אני רק אומר שאם זה לא כתוב אז אפשר לתת לזה פרשנות.
יעקב מרגי: אתה לועג עכשיו.
<רוני לידור: מה פתאום, אני לא לועג.
יעקב מרגי: אתה לועג עכשיו לכל ההליכים המשפטיים.
יעקב מרגי: זה מושג מוכר, אמירה לפרוטוקול, כוונת המחוקק.
יעקב מרגי: אלה יסודות משפטיים.
יעקב מרגי: יש פה הצהרת מחוקק.
<רוני לידור: אבל אתה שומע שזה מציק להמון אנשים.
יעקב מרגי: כי לא נהוג להגיד על כל צעד: בזה שאני מקדם את הסעיף הזה אני לא הולך להיות כך.
יעקב מרגי: זה לא רציני, בחייכם.
<מירב ישראלי: אני מזכירה שבדיון הראשון דיברנו על עצמאות המכון ושיש פה הרבה מאוד סעיפים על מעורבות של משרד הספורט בפעילות של המכון.
<מירב ישראלי: זה אחד הנושאים שעלו בישיבות הפנימיות של היועצים המשפטיים שערכנו בינינו.
<מירב ישראלי: הצלחנו להגיע להסכמות לגבי רוב הסעיפים בנושא הזה.
<מירב ישראלי: חלק מן הסמכויות שהיו במשרד הספורט העברנו למועצה, אם אתם זוכרים, וכולי.
<מירב ישראלי: נשארו שני דברים שנויים במחלוקת.
יעקב מרגי: השר ימנה את יושב-ראש המועצה ואת ממלא מקומו הקבוע?
<מירב ישראלי: אני אומר את מה שמבחינתי נשאר שנוי במחלוקת, או לפחות לבירור בוועדה.
<מירב ישראלי: הדבר השני הוא בסוף החוק.
<מירב ישראלי: הדבר הראשון הוא זה: הרכב המועצה.
<מירב ישראלי: באופן עקרוני, בדרך כלל בתאגידים בתחומים שהם לא שלטוניים במובהק הרוב במועצה הוא לנציגי ציבור ולא לעובדי המדינה.
יעקב מרגי: השאלה לגבי מכונים לאומיים.
יעקב מרגי: אני לא יכול לקחת דוגמה מתאגיד ממשלתי כזה או אחר.
יעקב מרגי: השאלה האם מכון לאומי, האם תוקף ההגדרה שלו "לאומי" לא מקנה לו יתרון.
<מירב ישראלי: בעיקרון לפי החקיקה הקיימת, זה לא דבר שחקוק בסלע, אפשר לקבוע אחרת, ויש תאגידים סטטוטוריים שבהם יש רוב לעובדי מדינה.
<מירב ישראלי: אולם בתאגידים בנושא תרבות למשל או בנושא ספורט, שהם לא נושאים שלטוניים מובהקים, בדרך כלל בחקיקה הרוב במועצה הוא לא לעובדי המדינה שיכתיבו למעשה את פעילותו של התאגיד אלא לנציגי הציבור.
<מירב ישראלי: כלומר שומרים על הציבוריות של המכון ועל העצמאות שלו.
<מירב ישראלי: לכן רציתי להביא את הנושא הזה לדיון בוועדה, למי צריך להיות רוב במועצה, האם לעובדי המדינה או לנציגי הציבור.
יעקב מרגי: הבאת את זה ואנחנו נשמע התייחסויות.
איציק שמולי: שתי הערות, ברשותך, אדוני היושב-ראש.
איציק שמולי: ראשית, אני לחלוטין מקבל את עמדת היועצת המשפטית של הוועדה.
איציק שמולי: אני חושב שחייבים לשמור על הציבוריות.
איציק שמולי: מהניסיון שלי במל"ג (המועצה להשכלה גבוהה) ובמקומות אחרים, ככל שהשולחן מייצג מכלול רחב יותר של אינטרסים כך חוכמת השולחן רבה יותר.
איציק שמולי: אם יוצרים מצב שבו ממילא לממשלה, ולא משנה מי היא, מראש יש רוב מוקנה בתוך הוועדה אז אני חושש מההשלכות של הדבר הזה.
איציק שמולי: דבר שני, אני מציע ומבקש להוסיף גם נציגות של העובדים לתוך המועצה, כפי שמקובל גם בחברות הממשלתיות ובמקומות אחרים.
יואל רזבוזוב: קודם כול, יש כאן גם כך רוב של המשרד.
יואל רזבוזוב: בי"ת, נבחרי ציבור גם כך יקבעו אנשים ספציפיים.
יואל רזבוזוב: אנחנו יודעים איך בוחרים אותם.
יואל רזבוזוב: אני לא רואה פה שום דבר שאנחנו נותנים לטובת הציבור כי בסוף אותם נבחרי ציבור אנחנו יודעים בדיוק איך יבחרו אותם.
איציק שמולי: יואל רזבוזוב, בלי טיפה של ציניות, אם אתה תשב שם או עובד מטעם ישב שם, אני חושב שהשיקול שלך לגבי הספורט ההישגי יהיה גם רחב יותר וגם ענייני יותר.
יואל רזבוזוב: נכון, אבל אני מסתכל על התמונה כפי שהיא.
חיים ילין: אנחנו רוצים שהוא יהיה שר ויטפל בזה ולא שיהיה נציג ציבור.
חיים ילין: העסק פשוט מאוד.
יעקב מרגי: אני תומך.
יואל רזבוזוב: אבל יש פה עדיין רוב של המשרד אז זה לא בדיוק משנה.
חיים ילין: אל תקבע מדיניות.
יואל רזבוזוב: גם ככה נקבע.
יואל רזבוזוב: יש כאן בעלי זיקה לתחום הספורט בפסקה (2).
יואל רזבוזוב: מה המשמעות של "בעלי זיקה"?
יואל רזבוזוב: זה עובדי המשרד בעלי זיקה.
<מירב ישראלי: שזה לא יהיה מתחום המוזיאונים.
<הדס פרבר: זה לא יהיה מישהו מתחום התרבות.
יואל רזבוזוב: ההגדרה היא מישהו ממינהל הספורט.
<גיא אטיאס: לא בהכרח ממינהל הספורט אבל בעל זיקה לספורט.
יואל רזבוזוב: זיקה לספורט – אני חושש מן הפרשנות.
יואל רזבוזוב: אולי להגיד: אחד העובדים ממינהל הספורט, או מקידום הספורט.
<מירב ישראלי: יש 11 חברים, יש גם נציג של "אילת".
יואל רזבוזוב: אנחנו זוכרים מה קרה במועצה הלאומית, שם יש 17 חברים.
יואל רזבוזוב: זה עוד פעם הופך להיות גוף גדול שלא יודע לקבל החלטות.
יואל רזבוזוב: אני חושב ש-11 זה יותר מדי.
יעקב מרגי: מי מתייחס להרכב המועצה?
<יוסי שרעבי: אתייחס.
<יוסי שרעבי: המשרד למעשה היום מאציל רבות מן הסמכויות שלו למכון וינגייט.
<יוסי שרעבי: ברגע שהוא מאציל מן הסמכויות שלו המשרד חייב להיות מאוד דומיננטי ומאוד משמעותי בניהול המכון הזה, בכל מה שקשור באתגרים שלו, ביעדים שלו, במשימות שלו, כי רבים מן הדברים שהמשרד עושה היום הוא הולך לעשות באמצעות המכון הזה.
<יוסי שרעבי: זו הסיבה שהמשרד צריך להיות מאוד דומיננטי שם.
<יוסי שרעבי: אני גם מזכיר שבעולם התאגידים זה כאילו יש כאן בעלי מניות.
יעקב מרגי: בהרכב הנוכחי כמה נציגים יש למשרד?
<גיא אטיאס: היום למשרד הספורט בהרכב הנוכחי יש 6 חברים מינוי יושב-ראש.
<אמיר שרף: הוועד המנהל מונה 13 בסך הכול ולמשרד התרבות והספורט יש אחד יותר ממחצית מספר החברים.
יעקב מרגי: וכמה יש היום בהרכב הנוכחי?
<יוסי שרעבי: זה יוצא אותו דבר.
<יוסי שרעבי: 3 נציגי ציבור שלא קשורים למשרד, הוועד האולימפי לא קשור למשרד.
<יוסי שרעבי: 5 לא קשורים למשרד.
<יוסי שרעבי: היום זה 6-5.
<יוסי שרעבי: אותו דבר.
<אמיר שרף: אני מדבר בשם מכון וינגייט.
<אמיר שרף: המצב היום הוא שתמיד יש למשרד חבר אחד פחות מחצי מן החברים.
<גיא אטיאס: אבל היושב-ראש הוא שלנו.
<גיא אטיאס: לא נכון.
<גיא אטיאס: פלוס נציג הציבור שלנו.
<גיא אטיאס: כבוד היושב-ראש, הערה לפרוטוקול.
<גיא אטיאס: בעבר יושב-ראש מכון וינגייט היה ראש מינהל הספורט ביחד עם עוד 6 נציגים של המדינה.
<גיא אטיאס: היה דוח מבקר המדינה שאמר שיש זיקה ישירה בין היושב-ראש ובין ראש מינהל הספורט והוא ביקש להעביר את זה לנציג ציבור.
<גיא אטיאס: כך שהיום דה פקטו יש 6 נציגים מתוך 13 שהם עובדי מינהל הספורט ועוד המשרד ממנה את היושב-ראש.
<גיא אטיאס: בפועל לאורך כל הדיונים יש רוב לעמדת המשרד וזה משקף את המצב שהולך להיות קיים עם החקיקה.
<יוסי שרעבי: יש כאן 5 עובדי משרד מתוך 11, והם 6 אם אתה מוסיף את נציג משרד האוצר שהוא עוד עובד מדינה.
<יוסי שרעבי: יש כאן 6 עובדי מדינה.
חיים ילין: כל ועדה שיהיה דיון בה וההחלטות יעברו ברוב של 6 מול 5 – אפשר לזרוק את החוק הזה לפח.
יעקב מרגי: אגיד בלי פחד, ההערה של היועצת המשפטית נכונה.
יעקב מרגי: זה דיון חשוב במיוחד.
יעקב מרגי: אני חושב שהמשרד צריך להגיש הצעה חלופית להרכב המועצה.
יעקב מרגי: במיוחד שאנחנו מאפשרים לשר למנות את יושב-ראש המועצה ואת ממלא מקומו הקבוע מבין חברי המועצה, אני חושב שראוי שיישמר המצב של 5 נציגי ממשלה ו-6 שהם עירוב של כל נציגי הציבור והגופים הרלוונטיים.
<יוסי שרעבי: בואו "נסגור" את זה עכשיו.
<יוסי שרעבי: בפסקה (2) נקבע "שני עובדי משרד התרבות והספורט" ובמקום "שלושה נציגי ציבור" יהיו "ארבעה נציגי ציבור".
<רות דיין מדר: אנחנו מבקשים שיהיה נציג של מרכז השלטון המקומי.
<מירב ישראלי: זה צריך להיות מספר אי-זוגי.
<יוסי שרעבי: לא חייב להיות.
<מירב ישראלי: כך אנחנו עושים בכל התאגידים.
יעקב מרגי: ההערה התקבלה.
יעקב מרגי: ההצעה של המשרד היא שיהיו שני עובדי משרד התרבות והספורט בעלי זיקה לתחום הספורט במקום שלושה, ובפסקה (5) יהיו ארבעה נציגי ציבור.
יעקב מרגי: בסך הכול 11 חברים: ראש המינהל, שני עובדי משרד התרבות והספורט, נציג משרד האוצר, ארבעה נציגי ציבור.
יעקב מרגי: עובד משרד התרבות והספורט הממונה על קידום ספורט הנשים, מה הוא?
יעקב מרגי: הוא מהחלל החיצון?
יעקב מרגי: נציגת השלטון המקומי, מה רצית לומר?
<רות דיין מדר: מרכז השלטון המקומי פנה במכתב לשרה וביקש שיהיה נציג רשויות מקומיות.
יעקב מרגי: תשכנעי אותי.
יעקב מרגי: אולי הם לא שמעו אותך אבל אני שומע.
<רות דיין מדר: בקלי קלות.
<רות דיין מדר: אנחנו מפתחים את הספורט מהגיל הרך, אנחנו בונים את המתקנים, אנחנו מקיימים שיתופי פעולה עם משרד הספורט, אנחנו לוקחים אחריות על הספורט.
יעקב מרגי: כאן מדובר על ספורט הישגי, מכון לאומי.
<רות דיין מדר: גם הספורט ההישגי.
<רות דיין מדר: איפה מתאמנים הספורטאים, לא אצלנו?
<רות דיין מדר: מי מתחזק את המתקנים?
יעקב מרגי: לא ראית שמפתחים אי בים התיכון, שם יתאמנו?
יעקב מרגי: זה לא יהיה בתחום השלטון המקומי...
<רות דיין מדר: המאמנים שמסיימים ללמוד, איפה הם באים לעבוד?
<רות דיין מדר: אצלנו.
<רות דיין מדר: ציפינו שיפנו ליושב-ראש מרכז השלטון המקומי ויגידו מתוך אחריות: בואו תעבדו אתנו.
יעקב מרגי: טענתכם נשמעה.
<משה סמיה: כמו בכל החברות הממשלתיות צריך שיהיה נציג עובדים.
יעקב מרגי: זה לא חברה ממשלתית.
יעקב מרגי: זה מכון לאומי.
<יאיר אברהם אלגאוי: עוד יותר מכובד.
<משה סמיה: כפי שאמר חבר הכנסת שמולי, שיהיה נציג עובדים.
יעקב מרגי: מסכן החוק הזה, אתם רוצים להוציא עליו את כל החרדות?
איציק שמולי: אסביר למה אני חושב שזה חשוב.
איציק שמולי: כפי שנאמר קודם, יש כאן דיון וטוב שמתקיימים דיונים גם מחוץ לחדר הוועדה, זה בסדר גמור, אבל קיים חשש שכחלק מהמהלכים שהולכים לקרות בעקבות החוק הזה, אחת ההשלכות תהיה פיטורים בהיקף גדול מאוד של עובדים.
איציק שמולי: לכן אנחנו חושבים שבתוך המועצה צריך להיות נציג עובדים שלכל הפחות יוכל גם בישיבות של הנהלת המועצה להביא בפני המועצה בצורה ישירה את ההיבט הזה.
יעקב מרגי: משרד המשפטים, יש פה הצעה לתת מעמד משקיף לנציג העובדים.
איציק שמולי: משקיף?
יעקב מרגי: תיכף, שינויים דרסטיים לא בריאים, לא למוח ולא ללב.
איציק שמולי: עוד לא הסכמתי למשקיף, אבל בסדר, אני "זורם".
<לימור תוסיה-כהן: חבר הכנסת שמולי, התפיסה בתאגידים ציבוריים היא שהמועצה משקפת איזו אג'נדה אובייקטיבית ביחס לתפקידי הגוף.
איציק שמולי: אני רואה כמה היא אובייקטיבית.
יעקב מרגי: סליחה, לו מותר כי הוא חבר כנסת.
איציק שמולי: אבל גם הוא חבר כנסת בעתיד...
יעקב מרגי: הוא סובל מנוני מוזס ואתה לא סובל.
יעקב מרגי: אני מדבר על חברי כנסת, לא הוא באופן אישית.
יעקב מרגי: הוא סובל מתדמית ירודה בגלל החברים האחרים ואתה לא סובל.
יעקב מרגי: אין לך את הזכות להתבטא ולהתפרץ ככה.
יעקב מרגי: לא בגלל שהוא עליון.
חיים ילין: דרך אגב, אנחנו צריכים פסיכולוג, אנחנו הולכים לישון עם נוני וקמים בבוקר עם ביבי ואנחנו לא יודעים מה לעשות באמצע...
יעקב מרגי: אני מציע לא להתעורר...
חיים ילין: הם שרים בלילה לא "נומי נומי ילדתי" אלא "נוני נוני ילדתי" ואז כולם קמים בבוקר.
יעקב מרגי: חיים ילין, עם ההומור שלך לא נצא מפה.
יעקב מרגי: גם לי יש בדיחות אבל אני מתאפק לא לומר אותן.
<לימור תוסיה-כהן: התפיסה היא שבמועצה יושבים חברים בעלי אג'נדה אובייקטיבית מקצועית לפעילות ולתפקידים של הגוף.
<לימור תוסיה-כהן: בתאגידים ציבוריים ככלל אין נציגי עובדים.
<לימור תוסיה-כהן: בגלל המעבר הזה של עמותה שהופכת להיות תאגיד ציבורי להכניס נציג עובדים לנצח אל תוך הגוף – זה נראה לי לא נכון.
<לימור תוסיה-כהן: היושב-ראש כבר הודיע בדיונים הקודמים שענייני העובדים ייפתרו במקביל לקידום החוק הזה והוא לא ייתן לקדם את החוק הזה בלי שהעניינים האלה ייפתרו.
<לימור תוסיה-כהן: הדברים האלה נידונים במקביל וייפתרו במקביל.
<לימור תוסיה-כהן: אני חושבת שהעובדה שיש פה מעבר מעמותה לתאגיד ציבורי לא מצדיקה שילוב של נציג עובדים בתוך המועצה.
איציק שמולי: יש לי על זה שתי הערות.
איציק שמולי: ראשית, ענייני העובדים לא הולכים להסתיים מרגע שאנחנו מסיימים לחוקק את החוק, זה יהיה מעתה ואילך.
איציק שמולי: שנית, אני מציע להסתכל היטב מה קורה במועצה להשכלה גבוהה.
איציק שמולי: גם שם יושבים אנשים – איך קראת לזה?
איציק שמולי: – שהם אובייקטיביים לעניין.
איציק שמולי: תסתכלי מה קרה שם.
<לימור תוסיה-כהן: הם לא עובדי המועצה להשכלה גבוהה.
<לימור תוסיה-כהן: הם עובדים בגופים שנתונים לפיקוח.
איציק שמולי: לא משנה, עוד יותר גרוע כי נציגי המפוקחים הם המפקחים.
איציק שמולי: את יודעת מה קרה בסופו של דבר?
איציק שמולי: קמה מדינת ישראל יום אחד בבוקר, פתחה את דוח מבקר המדינה ובזמן שהאוניברסיטאות דיווחו על חוב של 2 מיליארד שקל התברר שהן חייבות 24 מיליארד שקל.
איציק שמולי: כי ישבה שם איזו "חונטה", שאחד שמר על השני, וכפי שאמרתי כבר, נציגי המפוקחים היו המפקחים.
איציק שמולי: ככל שאתה מרווח את השולחן כך אתה רק עושה טוב, אתה לא עושה רע.
יעקב מרגי: אני חוזר לשאלתי.
יעקב מרגי: עמדה לך הזכות לשאת לו נאום.
יעקב מרגי: האם יש מניעה להוסיף חבר נוסף במעמד משקיף מטעם נציגות העובדים?
<לימור תוסיה-כהן: אני לא רואה בדיוק מה יהיה התפקיד שלו בגוף הזה.
יעקב מרגי: הוא ישב, הוא ישמע, הוא יראה, הוא יהיה ערני, הוא יעשה ספורט.
<לימור תוסיה כהן: בכל תאגיד ציבורי יש עובדים אז בכל תאגיד ציבורי נשים משקיף שהוא נציג עובדים?
<לימור תוסיה כהן: זה לא מקובל.
<לימור תוסיה כהן: לחברי המועצה לא אמור להיות אינטרס כלכלי בעצם קיומו של הגוף ואילו אצל העובדים זה בדיוק המצב.
יעקב מרגי: את חוזרת על אותו דבר.
יעקב מרגי: הבנתי את הרציונל.
יעקב מרגי: אני שואל האם יש מניעה.
יעקב מרגי: אין מניעה.
<לימור תוסיה-כהן: אין מניעה משפטית.
יעקב מרגי: אני רוצה לייצר משהו שיענה לתכלית הראויה.
יעקב מרגי: הוא לא קיבל את כל תאוותו בידו אבל קיבל לתכלית הראויה.
יעקב מרגי: באמת שלא יעשו דברים במחשכים.
יעקב מרגי: העובדים צריכים לראות.
יעקב מרגי: הם קושרים את גורלם במקום.
יעקב מרגי: הם יהיו שותפים לתהליך, להיות ערניים, לעקוב, לשמוע.
יעקב מרגי: לכן שאלתי שאלה אחת, לא השארתי את זה לדיון, האם מבחינה משפטית יש מניעה.
<לימור תוסיה-כהן: יחד עם זאת, אני חייבת לחזור ולבדוק את זה בבית.
<לימור תוסיה-כהן: יש פה חשש שבכל עמותה שהופכת לתאגיד ציבורי יכניסו לנו נציג עובדים.
<לימור תוסיה-כהן: זה לא נכון.
איציק שמולי: כל ההלכות שאת קובעת בחוק הזה יחולו מעכשיו באופן אוטומטי על כל העמותות?
<לימור תוסיה-כהן: חד משמעית, לא על עמותות אלא על התאגידים הציבוריים.
<לימור תוסיה-כהן: כפי שאתה ניסית להביא דוגמאות מן הגורן ומן היקב כך עושים בעמותות.
יעקב מרגי: מבחינתי הכרעתי, בכפוף לבדיקה.
יעקב מרגי: אני חושב שאין השלכות רוחב כי את המושג "משקיף" לא המצאתי עכשיו.
יעקב מרגי: חוויתי אותו בהרבה גופים.
יעקב מרגי: לכן יהיה נציג עובדים במעמד של משקיף.
יעקב מרגי: אני חושב שזה משיג חלק הארי מן התכלית הראויה שהציג חבר הכנסת שמולי.
חיים ילין: אני רוצה לדבר על השלכות הרוחב.
חיים ילין: אני הרי קיבוצניק, אז כל פעם שרוח'לה מקבלת משהו בודקים אם מגיע גם לחנה'לה או לא.
חיים ילין: להשלכות רוחב אני המומחה מספר אחת בכנסת ישראל.
חיים ילין: אני לא משפטן אבל אני אומר לעורכת-דין תוסיה-כהן שלא נכון מה שהיא אומרת.
חיים ילין: אם בסוף המשקיף הזה יכול להוריד סכסוכים מתוך זה שהוא מביא את דעת העובדים ואפשר להגיע לפשרות – הוא לא מצביע במועצה אבל הוא מביא דעה אחרת.
חיים ילין: תאמיני לי, אני מוכן שבכנסת ישראל יהיו עוד 120 משקיפים.
חיים ילין: המדינה הייתה נראית אחרת לגמרי.
יעקב מרגי: הסתבכנו עם ה-120 הנוכחים.
יעקב מרגי: אתה רוצה שיהיו עוד 120?...
חיים ילין: יש יתרון אחד למשקיף, הוא לא מאיים ולא מבקש תקציב כפי שעושים בכנסת.
יעקב מרגי: נציג הממונה על השכר במשרד האוצר, בבקשה.
יעקב מרגי: סליחה, הממונה קיבל ארכה בעניין הכהונה שלו?
<אבי פרידמן: כן, עוד שבועיים, עד 31 בינואר.
<אבי פרידמן: האמירה של להכניס נציג עובדים לתוך הוועדה בעייתית ביחסי העבודה, מתוך הבנה של איך הגופים פועלים.
<אבי פרידמן: נציגי הוועד באופן טבעי פועלים מול המנכ"ל.
<אבי פרידמן: המנכ"ל הוא שמנהל.
איציק שמולי: בכל הכבוד, במה זה נוגע אליכם?
יעקב מרגי: אתן לך להתייחס.
איציק שמולי: במה זה נוגע אליך?
<אבי פרידמן: אליי זה נוגע בתור מי שקובע את מדיניות השכר במגזר הציבורי.
<אבי פרידמן: אם יהיה משקיף במועצה שייתן החלטות של המועצה- - -
יעקב מרגי: הוא לא ייתן החלטות.
יעקב מרגי: אני "חותך" את העניין.
<לימור תוסיה-כהן: אדוני, הצעת פשרה, אולי במקום משקיף שתהיה לו זכות להשתתף בכל הישיבות, נחייב את המועצה לשמוע את נציג העובדים ביחס להחלטות שעשויה להיות להן השלכה על העובדים, או תהיה חובה לפרסם החלטות.
יעקב מרגי: רבותי, הכרעתי בסוגיה הזאת.
יעקב מרגי: קודם כול, ברירת המחדל הראשונית שלנו היא שנציג עובדים יהיה במעמד משקיף.
יעקב מרגי: תבדקו, אם יש בעיה תביאו לכאן הצעה שנדון בה.
<רות דיין מדר: מה לעניין נציג השלטון המקומי?
<יוסי שרעבי: אמרנו לנציגי השלטון המקומי שאנחנו לא חושבים שיש מקום שיהיה קבוע בחוק נציג השלטון המקומי, בגלל האופי של המקום הזה שעוסק בספורט ההישגי.
<יוסי שרעבי: עם זאת אמרתי, ואני מניח שהשרה גם תאמר להם, שיותר מאשר סביר שבמסגרת נציגי הציבור ימונה מישהו מתוך השלטון המקומי, מתוך המכסה של נציגי ציבור.
יעקב מרגי: אם תגיעו להבנה עד שנסיים לחוקק את החוק תביאו אותה לכאן.
יעקב מרגי: מה שלא רבים, למה לריב?
<רות דיין מדר: אנחנו מתנגדים.
<רות דיין מדר: אנחנו דורשים שיהיה נציג לשלטון המקומי.
יעקב מרגי: שמעתי, זה נאמר ונרשם.
יעקב מרגי: גם אם לא רצית שיירשם זה נרשם.
יעקב מרגי: התייחסויות, מימין לשמאל.
יעקב מרגי: חברי הכנסת קודם.
יעקב מרגי: יש הערות לסעיף הזה?
<לימור תוסיה-כהן: בפסקה (8) אני מבקשת להבהיר, זה בא לידי ביטוי בסעיפים המאוחרים יותר, שהמועצה גם בוחנת את הערות והמלצות ועדת הביקורת ביחס לתוכנית של מבקר הפנים.
<מירב ישראלי: צריך להגיד את זה?
<לימור תוסיה-כהן: זה צריך להיות בהלימה עם הסעיפים הבאים.
<לימור תוסיה-כהן: זה סוג של הערת נוסח.
<מירב ישראלי: אני כותבת לי לבדוק בנוסח התייחסות לוועדת הביקורת.
חיים ילין: בפסקה (8) זה המבקר הפנימי וועדת הביקורת?
<לימור תוסיה-כהן: לא, לפי התהליך המתואר בחוק הזה מבקר הפנים מעביר את תוכנית העבודה שהוא מכין לעצמו לוועדת הביקורת, שבוחנת אותה ומעבירה למועצה עם ההערות וההמלצות שלה.
יעקב מרגי: השאלה אם המועצה בתפקידיה – עכשיו אנחנו עסוקים בשאלה מה היא תעשה – האם היא מקימה ועדת ביקורת.
<מירב ישראלי: זה מופיע בהמשך בחוק.
חיים ילין: זה גוף סטטוטורי.
יעקב מרגי: יש שאלות נוספות?
<גלעד וקסלמן: עוד פעם, אין פה התייחסות לסעיף 6.
<גלעד וקסלמן: אתם קובעים מה הסמכויות של המועצה.
<גלעד וקסלמן: בסעיף 6 כתוב כתנאי ראשון שהמועצה היא שצריכה להחליט.
<גלעד וקסלמן: חשבתי קודם כול שצריך ליצור יחס בין שני הסעיפים.
יעקב מרגי: העמקתי ולא ירדתי לסוף דעתך.
<גלעד וקסלמן: אסביר.
<גלעד וקסלמן: הסעיף קובע את סמכויות המועצה.