GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: משרד האוצר בבקשה.
<שלמה פשקוס: התייחסות קצרה.
<שלמה פשקוס: קודם כל אני מתחבר להצגה שיפה הציגה, ובעצם מסכמת עבודה מאוד ארוכה ושוב אני חושב שפעם שניה אחרי תכנית החומש הקודמת, הממשלה הראתה את החשיבות ואת המקום הגדול של ההשכלה הגבוהה בסדרי העדיפויות והתקציבים וזו רק האמירה של החשיבות של המערכת הזאת.
<שלמה פשקוס: כמה נקודות שכן רציתי לחדד מתוך התכנית, כי אני חושב שחשוב שיינתן להן עוד פוקוס.
<שלמה פשקוס: פוקוס על חיזוק הקשר בין התפוקות של המערכת בכל מה שקשור לסטודנטים לבין הצרכים של המשק הישראלי וניגע בזה בתכנית בכמה מובנים, אבל זה מאוד חשוב שהמערכת תתחבר יותר לצרכים של המשק וזה לא יהיה שני קולות שמדברים בלי קשר אחד עם השני.
<שלמה פשקוס: נקודה שניה שעליה דובר בהרחבה, השילוב של המגזרים שפחות נמצאים באקדמיה, נכנסים לאקדמיה, אבל שוב אני אומר לא רק לאקדמיה אלא לתחומים שהם אחרי זה תעסוקה ותעסוקה ברמה גבוהה כי אם נכנסים אנשים מאוכלוסיות שפחות משתתפות בשוק העבודה ואחרי זה לא מוצאים עבודה והם עם תואר ראשון - - -
יעקב מרגי: חשבתי שנציבות שוויון הזדמנויות ידברו על הקטע הזה של החרדים והעניין לשלב את החרדים כי זה מונע מהם להשתלב בעבודה, אבל כנראה מעניין משהו אחר את הנציבויות האלה.
יעקב מרגי: לא שמעתי שזה היה בראש מעייניך, בכלל, שהגרף מראה שאחוז המרצות באוניברסיטאות במגמת עלייה וזה כמעט שוויוני, אבל זה לא הדיון.
יעקב מרגי: אני מוכן להתעמת בדיון אחר.
<שלמה פשקוס: נושא אחרון שרציתי להדגיש, דיבר על זה קצת חבר הכנסת שמולי וגם מופיע במצגת של יפה, זה מעמד המכללות.
<שלמה פשקוס: זו לא רק סוגיה של תקציב, זו סוגיה של מהות, איך בונים מעמד נכון של מכללות וגם תקציב וגם מהות יטופל, יפה לקחה על עצמה להוביל שינוי משמעותי בדבר הזה ואנחנו נעשה את זה בחומש הקרוב.
<שלמה פשקוס: אלה הדגשים שרציתי לשים.
יעקב מרגי: ג'ג'או בימרו.
<ג'ג'או בימרו: הערה קטנה.
<ג'ג'או בימרו: הייתי שמח לשמוע בהמשך לדיון הקודם את ההתייחסות של פרופסור יפה לגבי הנושא של יוצאי אתיופיה, בתכנית החדשה.
יעקב מרגי: ניתן קודם לפרופסור בן ששון.
<מנחם בן ששון: אני רוצה להביע את עמדת ור"ה, שמלווה באהדה ובתקווה את התכנית הזאת.
<מנחם בן ששון: זה לא רק שנה של עבודה, תסתכלו על זה מהזוית הנכונה, פה מדובר בעשרות שנים של תוצאה שתהיה מהתכנית הזאת.
<מנחם בן ששון: זה לא חומש ולא שש שנים.
<מנחם בן ששון: אני מעז לומר, זה חמישים, שישים, ולא רוצה להגזים יותר מזה.
<מנחם בן ששון: זו תכנית שעשויה לשנות את המיצוב של אוכלוסיות במדינה, את המיצוב של המדינה בעולם, את המיצוב של ההשכלה הגבוהה הישראלית.
<מנחם בן ששון: זו תכנית שיוצאת לדרך עם רצון להשתלב כמעט, לא אגיד בכל שורה, אבל ממש בכל שורה שנאמרה כאן.
<מנחם בן ששון: אני מדבר עכשיו בשמם של חבריי בור"ה.
<מנחם בן ששון: ביג דאטה היא שפה שכולנו חייבים לדבר איתה, היושב ראש בהערות השוליים שלו כבר כיוון אותנו לכך שכולנו שם וזאת הולכת להיות לא מדורת השבט ולא מדורת ות"ת ולא מדורת הלאום, אלא פה הולך להיות אירוע בקנה מידה שאני מניח שנצליח לעשות אותו יחד.
<מנחם בן ששון: תודה.
יעקב מרגי: יפה את רוצה משפט סיכום?
<יפה זילברשץ: אתה יכול לסכם, כל הדברים שעלו כאן חשובים, כולם נמצאים.
<יפה זילברשץ: רק בהתייחסות ליוצאי אתיופיה, אתה לא היית כאן אבל תיארנו תכניות למגזרים שונים שבהם לקחנו מגזר מנקודה מסוימת והבאנו אותו למקום אחר בהצלחה.
<יפה זילברשץ: אנחנו מעמידים צוותים סופר מקצועיים כדי לעשות את השיח עם יוצאי אתיופיה.
יעקב מרגי: אני הערתי שצריך לקחת ממה שהצליחו ולהעתיק את זה.
<יפה זילברשץ: אנחנו נעתיק ונתאם, זה כבר בעבודה.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת שהשתתפו, ולאורחים הנכבדים שהשתתפו בדיון.
יעקב מרגי: תרשה לי פרופסור בן ששון, להשתמש בדבריך בדברי הסיכום שלי.
יעקב מרגי: אני מודה ליו"ר הוות"ת פרופסור יפה זילברשץ על העבודה יחד עם כל חברי הוות"ת והמל"ג, אני מודה לשר החינוך שהוא גם בתפקידו כיו"ר מל"ג על תשומת הלב המיוחדת, ולאוצר.
יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי ההתפתחויות, אחרי יישום תכנית החומש הזאת.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיב ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: ה-1 באוגוסט 2016, כ"ו בתמוז תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – הצגת דו"ח ארז ביטון.
יעקב מרגי: נמצאים איתנו מכובדי, שר החינוך, מנכ"לית המשרד, ארז ביטון – המשורר והסופר, חברי כנסת, מר ילדין, ידידי היקר, שר החינוך לשעבר,
<אהרון ידלין: מספר 7.
<אהרון ידלין: ו-19 - - -
יעקב מרגי: אל תחשוף את חוזק המשילות שלנו.
יעקב מרגי: חברי כנסת, חברי ועדה, אורחים נכבדים, אני רוצה לפתוח כמובן בדברי תודה וברכה לשר החינוך נפתלי בנט, שהתקיימה בו האמרה מגלגלים זכות על ידי זכאי.
יעקב מרגי: שנים רבות טענו וטענו שהציבור הישראלי מקבל רק חלק מהסיפור והנה באומץ רב לקח זאת שר החינוך נפתלי בנט ושם זאת על השולחן ועל סדר היום הציבורי.
יעקב מרגי: באותה הזדמנות אני רוצה להודות לסופר ולמשורר מר ארז ביטון, על האומץ הרב שגדול הוא מכל החלטה, חשש או ההסתייגויות שליוו אותו לעניות דעתי עם קבלת המשימה החשובה של לנסות להכניס את הכמות ואת מלוא האומר לתוך מבחנה צרה, מבלי שהאומר יאבד את איכותו ומשמעותו כדוגמת התרכיז והתמצית וגם על משה רבנו - ארז – על משה רבנו דיברנו ליצני הדור, הנהנו אחריו – ככה כתבו המפרשים – וחששך אכן התקיים במעט, אבל הצלחת להפוך את הפתגם והצלחת בתוכחה אחת לדחות 100 ליצנים, ועל זאת ברכת יישר כוח.
יעקב מרגי: סדר הדיון יהיה כדלקמן: כבוד השר יפתח בדברי פתיחה וכן על הרציונל, גודל המשימה ודרכי היישום.
יעקב מרגי: מנכ"לית המשרד, גברת מיכל ביטון, תשלים את דרכי הפעולה - - -
מירב בן ארי: מיכל ביטון?
יעקב מרגי: מיכל כהן.
יעקב מרגי: זה בגלל מירב בן ארי, עם ההסתערות.
יעקב מרגי: ארז ביטון.
יעקב מרגי: מנכ"לית המשרד הגברת מיכל כהן תשלים על דרכי עבודת המשרד ודרכי הפעולה וכמובן מר ארז ביטון יסקור בפנינו את דרכי עבודת הוועדה ומבנה הדו"ח שמונח בפנינו.
יעקב מרגי: לאחר מכן ייפתח דיון עם חברי הכנסת, אורחים נכבדים, ברוכים תהיו.
יעקב מרגי: כבוד השר, בבקשה.
<קריאה: חיים ילין ביקש לכתוב את שמו בפרוטוקול כחיים אלמוזלינו.
חיים ילין: אני אדבר בספרדית גם.
נפתלי בנט: קודם כל בוקר טוב לכולם.
נפתלי בנט: תודה רבה ליושב ראש ועדת החינוך המצוין, ידידי יעקב מרגי, למשורר ארז ביטון, שהוביל את התהליך ולמיכל כהן, מנכ"לית המשרד.
נפתלי בנט: אני רוצה להתחיל דווקא בסיפור שבעיני זו התמצית.
נפתלי בנט: בעיר טטואן שבחבל טנג'יר שבצפון מרוקו - ביקרתי אגב בצפון מרוקו וגם במכרז מרוקו - הייתה קהילה יהודית גדולה.
נפתלי בנט: אחרי גירוש ספרד הגיעו לקהילה לא מעט אנוסים מספרד, אחרי שהם המירו את דתם.
נפתלי בנט: האנוסים נהגו להתפלל בלי טלית, מטעמי ביטחון, כדי שלא יפגעו בהם.
נפתלי בנט: ככה דורות הם התפללו בלי טלית ואז הם הגיעו באמת לטטואן והם היו רגילים להתפלל בלי הטלית.
נפתלי בנט: עכשיו תראו מה זה רב קהילה ומה זה מורשת ספרד ואיזה הבדל.
נפתלי בנט: רב הקהילה, בפסיקה שמגלמת בעיני את היופי והעומק של יהדות ספרד, פסק שכל המתפללים בבית הכנסת יתפללו בלי טלית, כדי שהאנוסים לא ירגישו בושה או שונים.
נפתלי בנט: וככה במשך מאות שנים יהודי טטואן התפללו בבית כנסת בלי טליתות.
נפתלי בנט: מי שסיפר לי את הסיפור הזה, זה ד"ר יוסי בן טולילה, שעלה לארץ כילד מטטואן.
נפתלי בנט: יוסי הגיע כילד בלי משפחה, הוא הגיע לקבוצת יבנה של הקיבוץ הדתי והוא גדל וחי שם עד היום.
נפתלי בנט: הבן שלו, רועי בן טולילה, היה לקצין ביחידת מגלן, היחידה שגם אני שרתי בה והוא נפצע אנוש בקרב בג'נין ונשאר משותק בחצי גופו התחתון.
נפתלי בנט: רועי התחנך בקבוצת יבנה, שהיא קבוצה יקית, למי שלא מכיר.
נפתלי בנט: לפני כמה חודשים הוא נסע לטיול שורשים במרוקו והוא אחד ממאות האנשים שוועדת ביטון פגעה וראיינה.
נפתלי בנט: כמה זה חסר לנו, הגישה הזאת שדרך ארץ קדמה לתורה.
נפתלי בנט: זו גישה שמאפיינת מאד את היהדות, אבל במיוחד את יהדות ספרד בהוויה.
נפתלי בנט: וכשאנחנו מדברים על הרצון לקחת את הטוב, לזה אני מכוון.
נפתלי בנט: תראו, לפני בערך שמונה תשעה חודשים הייתי שר חינוך די חדש בתפקידי, הסיפור של מתמטיקה היה בעיצומו, הקטנת כיתות, סייעת שנייה וכל המרכיבים האלה.
נפתלי בנט: אני הסתובבתי הרבה בשטח ולאט לאט הבנתי, או די מהר הבנתי, שאנחנו היום מספרים סיפור חלקי, חצי סיפור, סיפור יהודי חלקי, סיפור יהודי חלקי.
נפתלי בנט: אני יכול לשאול כל בן אדם מה השכונה שיצאה מהחומות, מיד כל אחד אומר – משכנות שאננים ושוכחים את מחנה ישראל של המוגרבים.
נפתלי בנט: אני לא ידעתי את זה.
נפתלי בנט: ובטיולים שנתיים יורדים לנגב ועוצרים בשדה בוקר וזה מצוין, אבל לא מבקרים את דימונה או ירוחם, כדי לשמוע את הסיפור המופלא של עיירות פיתוח, שבאמת היוו את ליבת ההתיישבות בנגב ובגליל.
נפתלי בנט: אנחנו כולנו מכירים את פרעות קישינב, אבל לא מכירים את פרעות אוג'דה וג'ראדה, שבהן נרצחו 42 יהודים ביוני 1948 במרוקו והיו בין השאר דחף נוסף לעלייה.
נפתלי בנט: וככה, כשאתה עובר עוד ועוד, אתה רואה, הבעיה היא שמספרים חלק מהסיפור וזה חבל.
נפתלי בנט: וזה חבל עבור כולנו.
נפתלי בנט: אני רוצה להדגיש – מטרת ועדת ביטון והדו"ח והיישום של הדו"ח, אנחנו לא עוסקים בתיקוני קיפוח או דברים מהסוג הזה, אנחנו עוסקים במתנה גדולה וחגיגה גדולה בעיני, לכל עם ישראל, שאנחנו פשוט מספרים את הסיפור המלא וזה מגיע לכולם.
נפתלי בנט: אנחנו עכשיו יוצאים לדרך והקמנו צוות הטמעה ויישום.
נפתלי בנט: אני הנחיתי שלושה עקרונות עיקריים: אחד, לבנות יישום לצמיתות.
נפתלי בנט: כלומר זה לא קוסמטי, אלא באמת צריך להיכנס לצמיתות, בדגש מעל הכל בתכני הלימוד.
נפתלי בנט: יש הרבה דברים, אבל בסוף בסוף זה יתכנס לתכני הלימוד.
נפתלי בנט: הדבר השני, השיח הוא שיח של אחדות.
נפתלי בנט: אנחנו לא מדברים כמו שיש מתמטיקה ופיזיקה והיסטוריה, יהיה לימודי מזרח בבתי הספר, אלא להיפך.
נפתלי בנט: בתוך לימודי ההיסטוריה נספר את הסיפור המלא.
נפתלי בנט: בתוך לימודי הספרות נשמע את כולם.
נפתלי בנט: והמרכיב השלישי, למרות שאנחנו הולכים על מהלכים מאד עמוקים, שהם לוקחים זמן, במקביל אני רוצה גם צעדים קונקרטיים כבר בשנת הלימודים הקרובה.
נפתלי בנט: כלומר, אנחנו עובדים בשני צירי זמן.
נפתלי בנט: פעולת עומק לוקחת יותר זמן, אנחנו צריכים את הזמן בשביל זה, כי אתה לא בא ומנער תכנית לימודים בצורה מהירה.
נפתלי בנט: בשבוע שעבר גם הודעתי על מערך הטיולים לגליל ולנגב, שיבקר בעיירות פיתוח, מושבים של בני עדות מזרח כחלק מלימוד ההיסטוריה של המפעל הציוני.
נפתלי בנט: צריך לדעת, הרוב המכריע של המתיישבים בנגב ובגליל היו בני עדות מזרח, אם זה בקריית שמונה ואם זה בדימונה, ואתה שומע סיפורים באמת מרגשים.
נפתלי בנט: אנחנו נמשיך כמובן לבקר גם בדגניה ובשדה בוקר, אבל לצד זה גם בבית שאן ובירוחם.
נפתלי בנט: בימים האחרונים שמעתי ביקורת על אותה תכנית סיורים.
נפתלי בנט: חלק אמרו לי – השאלה אם הסיורים יהיו בשמורות טבע של עדות המזרח או במשאיות ספארי, וזה תגובה אחת מיני רבות שקיבלתי.
נפתלי בנט: אני אגיד לאנשים שטוענים שזה מזכיר להם סיור ספארי – אני מציע לכם להיות הראשונים על האוטובוס לסיור, כי האמירות האלה רק מחזקות בעיני בדיוק את הצורך להבין שאנחנו עושים בדיוק את הדבר הנכון.
נפתלי בנט: זה נובע מבורות, הרבה מאד בורות, ואני חושב, ארז, שזה לא סוד שבחודש האחרון או בשבועות מאז שהדו"ח פורסם, גילינו הררי בורות ולא רק שזה לא מחליש אותנו, זה מחזק בדיוק ומוכיח את הצורך הגדול הזה.
נפתלי בנט: ולכן אנחנו מתקדמים בתכניות.
נפתלי בנט: אני מברך באמת את כל העוסקים במלאכה.
נפתלי בנט: יש פה בקהל בין השאר חברים מהוועדה, אז גם להם אני רוצה להודות ובוודאי לחברי הכנסת שבוודאי שותפים למטרה הכל כך חשובה הזאת.
יעקב מרגי: לפני שאעביר את רשות הדיבור למנכ"לית המשרד, הוועדה קיימה במרס 2016 לאחר הקמת הוועדה דיון ובסעיפים הסיכום היה ככה: התחייבנו שהוועדה תדון בהמלצות ועדת ביטון עם הגשתן ובסעיף 11, הסעיף האחרון, הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לדון במסקנות ועדת ביטון ולפעול להטמעתן.
יעקב מרגי: אני רואה שברוך השם היו, ואני אומר לך כבוד השר, לא כולם לקחו את הדברים שלך כהווייתם והיו מי שהטילו ספקות שאכן יהיה משהו אחרי זה.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים שתהליך של הטעמה בתוך תכניות לימודים זה תהליך ארוך, מורכב ומסובך, אבל אני שמח – האמירה האחרונה שלך היא מרגיעה יותר שאתה מודע לכך ואתה הולך תוך כדי כבר להביא לידי ביטוי.
יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר נכון, זה מעיד כאלף עדים, כמאה עדים שאכן הכוונות רציניות ואנחנו נלך לכיוון של באמת השלמת הסיפור, ואם לא במלואו, בחלקו, לחברה הישראלית.
יעקב מרגי: מנכ"לית המשרד, בבקשה.
<מיכל כהן: כפי שהנחה שר החינוך, לאחר שקיבלנו את הדו"ח הוקם צוות יישום משרדי, שבעצם המטרה שלו ללמוד את הדו"ח, לנתח את ההמלצות ולהפיק מזה תכנית עבודה אופרטיבית.
<מיכל כהן: כמובן אנחנו מדווחים סטאטוס לשר מדי שבוע, 10 ימים.
<מיכל כהן: בעצם מה שאנחנו עושים עכשיו, אנחנו מנתחים את ההמלצות ומבינים מה הן הפעולות שאנחנו נצטרך לעשות בתוך מערכת החינוך.
<מיכל כהן: כל המנהלים של משרד החינוך, לרבות עובדי הוראה, מינהל חברה ונוער, מינהל פדגוגי, תקשוב ומערכות מידע – כולם שותפים לצוות היישום הזה.
<מיכל כהן: כמובן המזכירות הפדגוגית האמונה על התכנים.
<מיכל כהן: נמצאים גם אנשי משרד שהיו בתוך הוועדה ויושבת פה לשמאלי זהבה, שהייתה מרכזת הוועדה.
<מיכל כהן: אנחנו עכשיו עסוקים בכתיבת התכנית היישומית.
<מיכל כהן: נגיש אותה לשר ונחל כפי שהונחינו כבר בשנת תשע"ז.
<מיכל כהן: העבודה תתמקד בכמה מעגלים.
<מיכל כהן: המעגל הכיתתי, שבעצם שם אנחנו נתמקד בתהליכי הלמידה.
<מיכל כהן: נעלה את המודעות.
<מיכל כהן: כפי ששר החינוך אומר, אנחנו עסוקים בסיפור השלם.
<מיכל כהן: אנחנו עסוקים בלאתר את החסר ולהביא אותו בתהליך הלמידה לילדים.
<מיכל כהן: אחר כך נתמקד במעגל הבית ספרי שמדבר על אורח החיים ושם נתייחס ליוזמות הבית ספריות, לטקסים, למועדים ולכל מה שכרוך בזה.
<מיכל כהן: אחרי המעגל הבית ספרי נעבוד על המעגל הקהילתי, שסביב הנושא של כיצד הקהילה תטמיע את תהליך העבודה.
<מיכל כהן: אחר כך המעגל הארצי.
<מיכל כהן: זאת אומרת כפי ששר החינוך אמר, תכנים ותכניות, בעיקר השינוי ברמת התכנים; ומעגל החיים היהודי, שיתייחס גם למקורות, לדמויות, לאירועים, ליוצרים וכן הלאה.
<מיכל כהן: אנחנו בשלהי כתיבת התכנית, עם הרבה מאד חברים.
<מיכל כהן: זה דו"ח מאד גדול ומורכב.
<מיכל כהן: אני מאמינה שעד סוף אוגוסט אנחנו נכתוב וכבר נסיים לפחות את השלב הראשון של תכנית היישום ונתחיל, כפי שאמר השר, כבר בראשית שנת הלימודים.
יעקב מרגי: תודה רבה למנכ"לית.
יעקב מרגי: אחד מההיבטים ואני מאמין שגם המשורר ארז ביטון, יו"ר הוועדה יתייחס לכך, אתה מוביל המל"ג והות"ת ואתה כיו"ר המל"ג מובילים מהפיכה בכל סוגיית האקדמיזציה של כל מכללות החינוך ובכלל כל האקדמיזציה של כל כוח ההוראה ואני חושב שבשנים האחרונות נעשתה עבודה חשובה ואנחנו רואים זאת.
יעקב מרגי: אם יש נהירה מההייטק לחינוך וממקצועות אקדמיים אחרים לתוך החינוך, אני חושב שגם הסוגיה הזו של חלק מהמסקנות, חייבת להיות בתהליך בילד, מובנה בתהליך ההטמעה גם של המל"ג ואנחנו ערב כתיבת תכנית החומש ואני חושב שהסוגיה הזאת צריכה לבוא לידי ביטוי.
יעקב מרגי: להתחיל מלמעלה, מה שנקרא, או במקרים אחרים אומרים מתחילים מלמטה.
יעקב מרגי: במקרה הזה אנחנו צריכים להתחיל מלמעלה ולהתחיל להוריד את זה מטה-מטה לתוך מערכת החינוך.
יעקב מרגי: בבקשה, המשורר, מר ארז ביטון, יושב ראש הוועדה.
<ארז ביטון: בוקר טוב לכבוד יושב ראש ועדת החינוך, מר מרגי, כבוד השר נפתלי בנט, מנכ"לית המשרד, מיכל כהן, כבוד שר החינוך לשעבר, אהרון ידלין, חברי לוועדה, חברי כנסת, איתן ברושי, אחרים.
<ארז ביטון: אני לקחתי על עצמי משהו שלא ידעתי שהוא יהיה היסטורי וכולם אומרים לי שזה היסטורי.
<ארז ביטון: וההיסטוריה הזאת מתחילה מאינטואיציה גדולה מאד, עמוקה מאד, של השר בנט, באמת מתוך אהבה עמוקה לעם ישראל, מתוך מחויבות עמוקה לאחדות עם ישראל.
<ארז ביטון: הוא חזר בצדק על אמרה קבועה – אנחנו לא חצי עם ולא שני חצאים של עם.
<ארז ביטון: אנחנו עם אחד.
<ארז ביטון: תלכו ותבדקו – כך הוא אמר לי – מה המצב של לימודי תיכון בספרות, בשירה, באזרחות, בהיסטוריה.
<ארז ביטון: ואני רוצה להגיד שאני לא העליתי על הדעת שפרסום הדו"ח יחולל מהומה שהיא מעבר להגדרה של מטרת הדו"ח.
<ארז ביטון: המטרה שהייתה בפנינו, לבדוק מה קיים בתכניות הלימודים, להצמיח נער המסיים תיכון, עשיר ככל שניתן במרכיבי זהו מגוונים, שונים, היסטוריים, עכשוויים, טכנולוגיים ותו לא.
<ארז ביטון: והנה, בוקה ומבולקה.
<ארז ביטון: רעשה הארץ.
<ארז ביטון: רעדו אמות הסיפים.
<ארז ביטון: איש על רעהו יצאו.
<ארז ביטון: ויכוח עדתי, נוקב, הפחתת ערך של אוכלוסיות שלמות.
<ארז ביטון: משטחים על קברי צדיקים.
<ארז ביטון: אנלפאבתים.
<ארז ביטון: כורתי ראשי תרנגולים במקום צנתורים.
<ארז ביטון: דברים שהנפש והאוזן לא יכולות לשאת.
<ארז ביטון: אבל צריך לומר את האמת, הביטויים של יחידים הם גילויים אחדים של מעמקים.
<ארז ביטון: של תהומות, של תחושות נרחבות בתוך התהליך של המחלוקת העמוקה בתוך החברה הישראלית.
<ארז ביטון: נאמר שוב בפשטות, לא מכירים בזכותה של יהדות המזרח לבטא את עצמה על הייחודיות המזרחית שלה.
<ארז ביטון: ושוב כאן, השר, האם הוא היה נאיבי, האם הוא היה תמים?
<ארז ביטון: האם הוא היה אוהב ישראל עד כדי כך שלא ידע שתהיה כזאת מחלוקת?
<ארז ביטון: יכול להיות.
<ארז ביטון: גם אני לא העליתי על הדעת.
<ארז ביטון: ואני חייב להגיד שיש לדברים האלה צדדים לכאן ולכאן.
<ארז ביטון: מצד אחד באים אלי אנשים, מתייחסים אלי כאל מזוזה, מנשקים את ידי: אתה העלית את קרננו, הם אומרים.
<ארז ביטון: אתה הרחבת את ליבנו.
<ארז ביטון: אתה זקפת את קומתנו הם אומרים.
<ארז ביטון: ואני עומד משתהה, מה עשיתי בסך הכל?
<ארז ביטון: אני הייתי רק שליח.
<ארז ביטון: אבל יש מן הצד השני אנשים שפוגעים בשליח.
<ארז ביטון: אנשים שקוטעים את המבשר.
<ארז ביטון: אני בסך הכל הייתי מארגן, רמזוראי, אמרתי לעצמי, עומד על הרמזור ומנווט 10 ועדות משנה.
<ארז ביטון: מה עשיתי?
<ארז ביטון: הבאתי ממצאים.
<ארז ביטון: אני לא קבעתי את הממצאים.
<ארז ביטון: אני לא אמרתי שתלמיד יכול להגיע לכיתה י"ב בלי לקרוא, בלי הכרח שיקרא אפילו יצירה מזרחית אחת.
<ארז ביטון: אני לא אמרתי שתלמיד יכול להגיע לכיתה י"ב מבלי לקרוא ולדעת את הדברים המופלאים האלה שהשר בנט אומר לנו בטטואן ובמקומות אחרים.
<ארז ביטון: ואני מקבל מכתבי נאצה, וכבר אמרתי לאשתי, המלצה, השמצה, נאצה, ככה זה הולך?
<ארז ביטון: אני מקבל מכתב, אחד המכתבים לתיבת האימייל שלי, וכך הוא אומר: אני לא קראתי את הדו"ח אבל מתוך העיתונות, אני רואה שאתה משמיץ את השואה, אתה פוגע בזיכרון של השואה, אתה פוגע באחדות עם ישראל.
<ארז ביטון: מאיפה זה?
<ארז ביטון: ארז ביטון כל ימיו ידוע כאוהב ישראל, שהוא עשוי מחומרים של עם ישראל, על כל גדותיו.
<ארז ביטון: אני צמח, לא צמח בר, אני צמח אדיר.
<ארז ביטון: פרס ישראל קיבלתי בהרבה מאד תודה והערכה וכבוד למדינת ישראל, שראתה לנכון לתת לי פרס ישראל.
<ארז ביטון: אבל אותה שכתבה את המכתב הזה, אשתו של נשיא בית משפט מחוזי בצפון לשעבר, אני שואל אותה והעיתונות תשאל אותה – תגידי גברתי, לא לימד אותך בעלך שלפני ששופטים יודעים את העובדות?
<ארז ביטון: את כותבת שלא קראת את הדו"ח, בבקשה ממך, בבקשה מכם, עיתונאים, תקראו את הדו"ח.
<ארז ביטון: ועכשיו משהו על הדו"ח עצמו.
<ארז ביטון: דך אגב, רק אפיזודה.
<ארז ביטון: אותו בחור מופלא, רועי בן טולילה, שכבוד השר הזכיר אותו, שהופיע בפנינו, בהרבה מאד עומק של תובנה, אמר אני תהיתי על עצמי מה אני.
<ארז ביטון: מחציתי יקה מגרמניה, מצד אב או אם ומחציתי ממרוקו.
<ארז ביטון: והוא אומר ואני הייתי בפולין והרגשתי את כל התחושות הנוראות של גורל העם היהודי בקרחון הנורא שעבר עליו.
<ארז ביטון: והגעתי למרוקו ואמרתי – אני גם כאן, אני שייך גם לכאן.
<ארז ביטון: ואתמול אומר לי מומחה ליהדות ספרד, שזה לא חדש.
<ארז ביטון: הם עושים מפגשים, מתחילים בסלוניקי ומסיימים בפולין.
<ארז ביטון: מה הסתירה פה?
<ארז ביטון: אני לא מתחרה, חס וחלילה, על הגורל הנורא של יהדות מזרח אירופה.
<ארז ביטון: אנחנו כולנו נוסעים לפולין, ממליצים לילדינו לנסוע לפולין ואנחנו יודעים גם את מקומנו החלקי בתוך התופעה הנוראה הזאת.
<ארז ביטון: אבל גם לנו יש קיום.
<ארז ביטון: אני אמרתי, אשתי שיושבת פה, לא רחוק ממני, איבדה את דודתה בים במלחמת העולם השנייה בסלוניקי.
<ארז ביטון: הסבא שלה נלקח לשואה ולא חזר.
<ארז ביטון: גם זה חלק מהסיפור, כמו שכבוד השר אומר.
<ארז ביטון: ועכשיו לדו"ח.
<ארז ביטון: הקמנו 10 ועדות, ועדה לספרות, ועדה למחקר ואקדמיה, ועדה לאזרחות, ועדה להיסטוריה – וכאן אני חייב להזכיר שוב ושוב את פרופסור ממן – שעשה איתי יחד ימים ולילות גם כדי לבנות את הדו"ח עצמו, אבל – וכאן האבל – ושוב אני אומר, מתוך עמדה של הערכה והוקרה עמוקה לשר, כאן מתחילה המחלוקת.
<ארז ביטון: ואני אמרתי – אין מנוס ממחלוקת כאשר אני רואה את עצמי כאחראי היסטורי לבדיקת הממצאים וניסיון להמליץ וליישם ואין לי ברירה, כי אני לא פוליטי.
<ארז ביטון: אני לא מחכה להטבות כלשהן, לא בכבוד ולא בממון.
<ארז ביטון: אני אדם שכל כולו נתון לעניין עצמו ואני אומר לכם – וזו הייתה לי מחלוקת עם השר ומחלוקת כפולה ומוכפלת עם המנכ"לית, שיושבת פה לצידי – אגב מרוקאית משני הצדדים, למי שלא יודע.
<ארז ביטון: הייתה לי מחלוקת נוראה.
<ארז ביטון: אני אומר איך יכול להיות?
<ארז ביטון: אתם מטילים עלינו להקים ועדה ולמצוא ממצאים ואתם לא נותנים לנו איזה שהיא נוכחות בליווי בתוך תהליך היישום?
<ארז ביטון: הרי אותו משרד שבגינו יש את כל המחדלים האלה, הוא הולך לבדוק את עצמו, הוא הולך לממש את כל הממצאים האלה?
<ארז ביטון: הרי זה דבר והיפוכו.
<ארז ביטון: אני לא רוצה לחזור פה על דברים שחברי ועדה שלי מצאו במפגש שוטף שלהם עם אנשי המשרד הממונים על המקצועות השונים.
<ארז ביטון: אני לא רוצה להגיד מה שאמרו לי.
<ארז ביטון: אתם יודעים מה אני אגיד.
<ארז ביטון: אמרו לי יש שם גם אלמנטים של גזענות בתוך המשרד.
<ארז ביטון: לכו תתבעו אותי.
<ארז ביטון: בבקשה גברת כהן, על מה שאני אומר.
<ארז ביטון: אני שמעתי את הדברים זה לא שאני בדקתי.
<ארז ביטון: הם ישבו עם המפמ"רים והם ישבו עם ועדות המקצוע והם ישבו עם כל האנשים האלה.
<ארז ביטון: לכן אני אומר, אם יש כוונת אמת, ואני מכיר את כל אלה מתוך המשרד שעבדנו איתם מתוך ניסיון לקדם את הדברים או לבדוק את הדברים.
<ארז ביטון: ניסו להסתיר מאיתנו דברים.
<ארז ביטון: תלכו לעיתונות, תגידו את כל מה שאני אומר, כי זו האמת.
<ארז ביטון: המלחמה שלי הייתה כפולה.
<ארז ביטון: מלחמה כלפי חוץ, כדי לשכנע את הציבור הישראלי שיש מקום בלימודי המזרח, וזו היא מלחמה תקשורתית שעוד לא נפתרה.
<ארז ביטון: ויש לי מאבק עם משרד החינוך כדי לממש את הדברים.
<ארז ביטון: כתוב בדו"ח – ללא הקמת מנהלת.
<ארז ביטון: ופה יושב על ידינו שר החינוך לשעבר, שהוא בוודאי יסביר לנו איך הוא המליץ בשעתו, לפני 40 שנה, על הקמת המרכז לשילוב מורשת המזרח.
<ארז ביטון: ואיך אותה מרכז לשילוב מורשת המזרח עשה דברים מופלאים, יוצאים מגדר הרגיל במשך עשרות שנים, גם במחקר.
<ארז ביטון: מזה 10 שנים סגרו את המרכז לשילוב מורשת המזרח ומאז יש התדרדרות נוראה במחקר של יהדות המזרח.
<ארז ביטון: אין כמעט מרצים בקורסים בנושאים האלה.
<ארז ביטון: זה דבר שצריך לתקן אותו לאלתר.
<ארז ביטון: אני שמעתי את השר כחלון מדבר בטלוויזיה ואומר – מפחידים אותי במיליארד שקלים שהוועדה ממליצה ובמיליארד ורבע?
<ארז ביטון: תוך שנתיים אני יכול לתת את הכסף הזה.
<ארז ביטון: אז מי פה עוצר?
<ארז ביטון: מי פה מתכוון לעצור את התהליך של הקמת מנהלת?
<ארז ביטון: אז אני אומר, אתם לא רוצים – גברת כהן – אתם לא רוצים שאנחנו נמשיך כוועדה – אבל תנו נציג מתוך הוועדה לספרות, שיישב עם המפמ"רים הנחמדים שלכם.
<ארז ביטון: שיהיה נציג מההיסטוריה, כדי להביא את הדברים המופלאים שהשר מדבר עליהם, למימוש.
<ארז ביטון: אז אני רוצה לסיים ולומר.
<ארז ביטון: אם אין ליווי, אם אין הקמה מחדש, אני לא עומד דווקא על השם המרכז לשילוב מורשת המזרח.
<ארז ביטון: המילה מזרח מפחידה פה אנשים.
<ארז ביטון: למה?
<ארז ביטון: לא ירחק היום וכולנו הרי נהיה פה במזרח.
<ארז ביטון: צריך לזכור, אנחנו חלק מהמזרח.
<ארז ביטון: גם המלצנו, דרך אגב, ללמד ערבית.
<ארז ביטון: אז אני מסיים ואומר, עמדתי הנחרצת: ללא הקמת ועדת ליווי או חלקית, ללא הקמת מנהלת, והנה, יושב פה יגאל בן שלום, שהיה מנכ"ל משרד הרווחה, מנכ"ל הביטוח הלאומי.
<ארז ביטון: הוא הגדיר את התקציבים הראויים לכל שלב ושלב.
<ארז ביטון: אני מסיים ואני אומר – אנחנו באים מתוך יד מושטת לאהבה גדולה.
<ארז ביטון: כבוד יושב הראש, אפילו לא שמתי לב, אתה אדם עדין, אתה אדם - - -
יעקב מרגי: עד שדורכים לי על היבלות.
יעקב מרגי: זה מטעה, לא כדאי לך.
<ארז ביטון: כי אתה גם, שמעתי איך אתה מדבר עם השר, מתוך אהבה גדולה.
<ארז ביטון: אנחנו מפרידים בין האהבה של השר לבין המימוש של המשרד, נקודה.
<ארז ביטון: תודה.
<ארז ביטון: עד כאן.
יעקב מרגי: ארז, אתה יודע, חז"ל אומרים, יש פסוק שאומר – צדיק כתמר יפרח, כארז בלבנון ישגה.
יעקב מרגי: האמת, כשאתה רוצה להשוות, להסביר דבר חזק, דבר איכותי, דבר טוב, אתה לוקח אותו מול דבר אחד טוב.
יעקב מרגי: למה לוקחים פה צדיק כתמר יפרח?
יעקב מרגי: הרי התמר מג'הול, אתה יודע, אתה נוגע בו הוא נמעך.
יעקב מרגי: לעומת זאת עץ הארז חזק.
יעקב מרגי: זאת אומרת צדיק לפעמים, בדרך כלל אתה אומר וואלה, זה צדיק, הוא רך כתמר, אבל שצריך, הוא גם יודע לדפוק על השולחן כארז.
יעקב מרגי: אתה יודע, עץ הזית הזה של הפטיש, כמה פעמים נשבר פה בוועדה?
<ארז ביטון: אנחנו מבקשים ממך סעד ואנחנו מבקשים ממך השתתפות במהלך למימוש ההמלצות.
יעקב מרגי: ב-28 במרס קיימנו ישיבה והתחייבנו לדון בהמלצות והנה אנחנו מתכנסים היום, ודאי, ואין לי ספק שאכן הדברים יקודמו ונמשיך לעקוב סביב הנושא הזה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, יש נוכחות גדולה, בקצרה בבקשה.
מירב בן ארי: אני אחרוג ממנהגי ואני אקרא את מה שכתבתי.
מירב בן ארי: קודם כל אני נמצאת פה תמיד ואף פעם אני לא קוראת מהכתוב, אבל בגלל שזה אירוע חשוב, כתבתי כמה דברים גם בשביל השר, אבל גם בעיקר בשבילך, ארז ביטון.
מירב בן ארי: ראשית אני כמובן מברכת את הדו"ח החשוב הזה וכמובן באותו יום שישי, שפורסמו בכל העיתונים המסקנות של ועדת ביטון, אני מודה שמאד מאד התרגשתי.
מירב בן ארי: התרגשתי כי מבחינתי זה היה אירוע לא רק בהיסטוריה של יהדות המזרח, בהיסטוריה של עם ישראל.
מירב בן ארי: הדבר היחיד שהעציב אותי, שזה סבי, זכי סעדון, זיכרונו לברכה, לא זכה להיות ביום שפורסמו המסקנות של הוועדה.
מירב בן ארי: סבי, שהגיע לארץ ישראל כציוני נלהב ושרד את המחנה הנאצי ג'אדו בלוד, לא זכה להיות במעמד הזה.
מירב בן ארי: אני כתבתי את הדברים, כי חשוב לי לדבר בשם יהודי צפון אפריקה.
מירב בן ארי: ציונים גאים, שהגיעו לכאן, עזבו בית עשיר, מקומות עבודה, יוקרה, שכנות טובה עם המוסלמים והגיעו לכאן בספינות בשנות ה-50, להגשים את החלום הציוני.
מירב בן ארי: הם הגיעו, אבל לצערי החברה כאן הרבה פעמים ראתה בהם אזרחים סוג ב'.
מירב בן ארי: אני יושבת כאן בוועדה שאני מבטיחה לך שגם אני וגם חבר הכנסת מרגי, נלווה ונוודא שבאמת מסקנות הוועדה יישומו.
מירב בן ארי: יישמו, כמו שאמר השר, לא על חשבון, אלא במקביל.
מירב בן ארי: כשמדברים על השואה, ידברו גם על אותם יהודים יוצאי לוב, שהובלו למחנה ברגן בלזן.
מירב בן ארי: ידברו על מעפילי אגוז שהגיעו ממרוקו.
מירב בן ארי: ידברו על יהדות עיראק ועל הפרהוד שהיה שם.
מירב בן ארי: אני מרגישה שהדפים האלה נמחקו מדפי ההיסטוריה, וכשסבי סיפר לי על מחנה ג'אדו וסיפר לי על השנים שהוא נלקח מהבית, כל הזמן שאלתי אותו – איך זה יכול להיות שאנחנו לא לומדים את זה?
מירב בן ארי: איך זה יכול להיות?
מירב בן ארי: התווכחתי איתו.
מירב בן ארי: אמרתי לו זה לא הגיוני סבא, לא הגיוני ששואה שלמה של גנרל רומל, שנבלם שם בצפון אפריקה, וזה הדבר היחיד, דרך אגב שלמדתי, שהוא נבלם, אבל לא באמת שמעתי על השואה, ומזל שסבי, לפני שהוא נפטר סיפר לי.
מירב בן ארי: אני מאד גאה במסקנות.
מירב בן ארי: אני גם רוצה להגיד לך, דיברת כבוד השר על האנוסים.
מירב בן ארי: בשלב מסוים התמחיתי, לא נגיד באיזו מסגרת, אבל התמחיתי באנוסי פורטוגל וספרד.
מירב בן ארי: אגב, הרבה פעמים מדברים על ספרד ושוכחים את פורטוגל, ומאד חשוב לי, בגלל ההתמחות שלי, לומר שלפורטוגלים היהודים לא הייתה הזדמנות כמו יהודי ספרד לקחת את המיטלטלין ולעזוב.