GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
באסל גטאס: היא הגישה קובלנה נגדי על העניין הזה ואני אומר לך פה קבל עם ועדה, שאני, זה נאמר בדיחות הדעת, מתוך חברות ומתוך ידידות,
מיכל רוזין: אז תתנצל לפרוטוקול.
באסל גטאס: ואני מתנצל אם את נפגעת מזה.
באסל גטאס: אני אכתוב את זה.
אחמד טיבי: נא לראות את התלונה כאילו היא נמשכה.
באסל גטאס: באמת לבוא לג'סר א-זרקא, בעבר ניסו לעשות עם טייבה ועם ג'סר א-זרקא באמת תוכנית חומש על תוכנית חינוך, תשתיות, ניצול תיירות ימית וכו' וכו' ואז לקחת וכמובן את עניין התכנון והבנייה, שבלי זה לא עשינו כלום, ולהציל את היישוב הזה ולהפוך אותו למטרה ציונית מובהקת, להראות לעולם שהנה דווקא יש יישוב ערבי שהוא - - -
מירב בן ארי: שהוא בתנופה.
יעקב מרגי: תדעו לכם, אני אופטימי.
יעקב מרגי: בגלל שהוא נמצא למטה למטה, אפשר להשקיע, אפשר לעשות.
מירב בן ארי: אפשר לראות אותו.
יעקב מרגי: דב חנין, בבקשה אדוני, לפני שניגש לדיון התכליתי.
דב חנין: אני לגמרי רוצה להצטרף לדברי חברי, חבר הכנסת גטאס, לגבי הפוטנציאל המדהים של ג'סר א-זרקא, באמת אני מגיע לשם מדי פעם לחוף הים, אדוני היושב ראש, זה באמת מקום נפלא.
דב חנין: אבל צריך קצת השקעה וקצת ההשקעה הזו לגמרי לא קיימת.
דב חנין: מטילים את האחריות על המועצה המקומית, אולי הכי ענייה בארץ ואומרים "יאללה תטפלו".
דב חנין: ככה זה לא יזוז.
דב חנין: בענייני החינוך, אדוני היושב ראש, אני חושב שיש לנו נייר מאוד ממוקד שהמועצה המקומית גיבשה ואני רוצה, אדוני היושב ראש, להציע לך לאמץ אותו.
דב חנין: גם הנושא של ועדת ההיגוי, גם הנושא של שני התקציבים הייעודיים – תקציב ייעודי אחד, התקציב של 1.5 מיליון שקל, ממוקד שנתי, לשיפור הישגים ותקציב שני, 2.5 מיליון שקל, לטיפול בנוער בסיכון.
דב חנין: גברתי, חברת הכנסת מירב בן ארי, אנחנו מדברים פה על שיעורי נוער בסיכון, אני אומר לחברת הכנסת בן ארי, כי היא עוסקת רבות בנושא הזה, שיעור אדיר.
דב חנין: מתוך 5,500 נערים וילדים במערכת החינוך, 4,000 הם בני נוער בסיכון, זה נתון לדעתי מזעזע.
דב חנין: ובאמת הוא מחייב תקציב ייעודי נקודתי.
דב חנין: שתי הנקודות הבאות שנוגעות לגיוס מורים.
דב חנין: קודם כל, לשחרר אותם ממיטות סדום שהיום המערכת עובדת בנושא של גיוס מורים ולהפך, לתעדף אותם בנושא של מורים מצוינים מהציבור הערבי.
דב חנין: אם שולחים לשם את המורים הכי טובים, מורים טובים זה המפתח הכי טוב, לפני כל דבר אחר.
דב חנין: לשלוח לשם את המורים הכי טובים זה דבר שמשרד החינוך יודע לעשות אותו, אפשר לתת עדיפות, אפשר לתת אפילו איזה שהוא סוג של תוספת למורים שמגיעים ללמד שם.
<מוראד עמאש: לשחרר את השחוקים, המורים שכבר נתנו את מה שיכולים לתת.
דב חנין: נקודה אחרונה זה החינוך הלא פורמאלי.
דב חנין: זה פשוט מאוד מאוד כואב, שבמקום כזה יש מתנ"ס, קיים המבנה, אבל אין כסף לתפעל אותו.
דב חנין: זה לא הגיוני, בלתי אפשרי וצריך לשנות את זה.
יעקב מרגי: רבותיי, לפני שניגש לשני הדוברים הבאים.
יעקב מרגי: מנהל מחלקת החינוך בג'סר א-זרקא, בבקשה.
<עלי עמאש: קוראים לי עלי עמאש, מנהל המחלקה לחינוך, ואני מברך על הישיבה הזאת.
<עלי עמאש: רציתי להתייחס באופן ממוקד, היישוב ג'סר א-זרקא, צריך טיפול נקודתי ואני אתייחס לכמה נקודות.
<עלי עמאש: המועצה המקומית שמה בעדיפות ראשונה את נושא החינוך כי אנחנו מאמינים שדרך החינוך, החברה יכולה להתקדם מבחינת אינטגרציה חברתית, כלכלית ובכל התחומים.
<עלי עמאש: רציתי להתייחס לנקודה שלא הועלתה כאן.
<עלי עמאש: ביישוב ג'סר א-זרקא יש כ- 450 מורים וזה אחד האסונות שנמצאים בתוך המורים, 450 מורים, מתוכם פחות מ- 50 מורים הם בני היישוב.
<עלי עמאש: 95% באים מחוץ ליישוב.
<עלי עמאש: רוב המורים האלה, הם מורים שחוקים, מסתכלים על היישוב כתחנת מעבר.
<עלי עמאש: זה אחד האסונות.
<עלי עמאש: אני העליתי את הנושא, יחד עם ראש המועצה, אצל מנהלת המחוז ואמרתי למנהלת המחוז – מערכת החינוך, רמת ההישגים הלימודיים יכולה לפגוע במחוז חיפה.
יעקב מרגי: היום משרד החינוך למד שיטה איך מקומות נחשלים ונכשלים, לא משפיעים על המדדים.
יעקב מרגי: פשוט לא מכניסים אותם למדידה.
יעקב מרגי: כך שהם לא מוטרדים מזה.
<עלי עמאש: חברת הכנסת אמרה, אם יש יום חינוך ארוך ביישוב ג'סר א-זרקא, זה 20 שנה, 25 שנה יש לנו יום לימודים ארוך.
<עלי עמאש: הכנסנו את נושא ההזנה, יש לנו הרבה פרויקטים שנתמכים על-ידי קרן רוטשילד קיסריה ואנחנו מתגאים בהם ולצערי הרב, לא מצאנו אוזן קשבת אצל מנהלת המחוז.
יעקב מרגי: אשאל אותך שאלה פרקטית.
<עלי עמאש: כן, בבקשה.
יעקב מרגי: אתה מנהל מחלקת החינוך בעיר?
<עלי עמאש: כן.
יעקב מרגי: לו אתה יושב עכשיו עם שר החינוך לפגישה, מה אתה היית אומר עכשיו, מה הוא צריך לעשות עכשיו במיידי, כדי לתת חמצן, לדחוף את מערכת החינוך של ג'סר א-זרקא קדימה?
<עלי עמאש: קודם כל תקציב לבניית תוכנית אב, ממוקדת לחמש עד שבע שנים, תקציב לבניית תוכנית ועל-פי התוכנית הזאת צריך לצאת ולהמריא.
יעקב מרגי: אבל מה התוכנית הזאת תכלול?
יעקב מרגי: תהיה אופרטיבי, תיגע בנקודות.
יעקב מרגי: יש לך תקציב, מה תעשה בו?
<עלי עמאש: תקצוב דיפרנציאלי, בחירת מורים הכי טובים מהמכללות.
<עלי עמאש: זה נדרש על-מנת לחולל שינוי, במיוחד בבתי-הספר היסודיים, כי הם מגיעים לחטיבת ביניים, 70% מהתלמידים מגיעים.
<עלי עמאש: העלאת הישגים לימודיים.
יעקב מרגי: אתה בא ומצביע לי על הרעה החולה המרכזית, שזה איכות המורים.
<עלי עמאש: איכות המורים ולקיחת אחריות.
<עלי עמאש: משרד החינוך, לצערי הרב, לא רוצה לקחת אחריות.
יעקב מרגי: נשאת דמלחי, בבקשה.
<נשאת דמלחי: נשאת דמלחי, נציג התאחדות הסטודנטים לענייני חינוך ואני במקרה גם מכפר ג'סר א-זרקא, אז הדיון חשוב כפליים עבורי.
<נשאת דמלחי: אני אתחיל ואגיד שאני אתחיל להיות אופטימי בהתחלה, כך שמשנה לשנה אני רואה שיש יותר סטודנטים שהולכים לאקדמיה מהכפר ג'סר א-זרקא, זה טוב, אבל זה לא מספיק.
<נשאת דמלחי: בכלל לא.
<נשאת דמלחי: מה שטוב, שרובם הולכים להוראה שהם באים בסוף ומלמדים בכפר, זה מאוד טוב, כי משם הכל מתחיל.
<נשאת דמלחי: בכיתה ט' הייתי צריך לבחור בין ללמוד תיכון בכפר או ללכת לפרדיס, תשעה קילומטר צפונה ופחדתי ללמוד בפורדיס ולצערי אני לא מתחרט על ההחלטה הזאת.
<נשאת דמלחי: סיימתי תיכון עם אחוז הצלחה בפורדיס 86%, לעומת בכפר שלי, זה לא הגיע אפילו ל- 20%, בשנת 2009.
<נשאת דמלחי: ואני מכיר את האנשים, אני מכיר את המחזור הזה, הם אנשים חכמים, זה לא הגיוני.
<נשאת דמלחי: אני חוזר ואומר שהבעיה המרכזית זה איכות המורים מכיתה א' עד כיתה י"ב.
מיכל רוזין: זה לא גם תשתיות וענייני רווחה?
מיכל רוזין: סליחה שאני מקלקלת, אבל הדברים קשורים.
מיכל רוזין: כשילד בא לבית ספר והכיתה מפורקת ואני ראיתי חלק מהדברים, הם נוראיים.
מיכל רוזין: אז זה חלק מתנאי הלימוד, גם למורה.
מיכל רוזין: גם עם המורה הכי מוצלח, אבל אם הילדים לומדים למעלה מ- 40 ילדים בכיתה והכיתה מפורקת ואין כיסא.
יעקב מרגי: אין מתנ"ס והמצב בבית לא טוב.
מיכל רוזין: בדיוק, אז איך אפשר?
<נשאת דמלחי: כמובן מה שאת אומרת זה נכון.
מיכל רוזין: לא הכל זה רק המורה.
מיכל רוזין: עם כל זה שצריך להשקיע בחינוך.
<נשאת דמלחי: כן, אז מה שאת אומרת זה נכון במאה אחוז, אבל אני יכול ללמוד עכשיו בגינה עם מורה טוב, אבל לא ללמוד בכיתה עם מזגנים עם מורה שאני יודע יותר ממנו ואני לא יודע כלום עדיין.
<נשאת דמלחי: אז זה ההיגיון.
<נשאת דמלחי: להתחיל עם מורים מאיכות טובה.
<נשאת דמלחי: עם מורים שבאים באמת ללמד, לדאוג לכפר הזה.
<נשאת דמלחי: לא סתם איזה תחנת מעבר או שזרקו אותם.
<נשאת דמלחי: אני הרגשתי פח בכפר, שזורקים לשם את כל המורים הלא איכותיים.
<נשאת דמלחי: אני רוצה שתיבנה תוכנית רב שנתית שלא תתחלף כל שנתיים עם חילופי האנשים, שתהיה לשבע שנים, עם ביקורת ממשרד החינוך, עם אנשים עם ייצוג ציבורי בתוכנית הזאת שתדאג באמת שהכפר הזה יקבל את המורים הכי טובים ואת התוכנית הכי טובה ואת התקצוב לעניין הכי משמעותי בדבר הזה וזה איכות המורים.
יעקב מרגי: עורסאן עיאדאת, בבקשה.
<עורסאן עיאדאת: אני עורסאן עיאדאת ואני נציג מחוז חיפה.
יעקב מרגי: מה תפקידך במחוז?
<עורסאן עיאדאת: כיום אני המפקח הישיר של היישוב, במשך שנים רבות הייתי גם מרכז הפיקוח וחבר הנהלת המחוז.
<עורסאן עיאדאת: אני כיום נציג מנהלת המחוז בדיון הזה.
<עורסאן עיאדאת: אני רוצה להגיד שאין ויכוח לגבי המצב הכלליב בג'סר א-זרקא ואני דווקא אתחיל מהסוף.
<עורסאן עיאדאת: הוזכרו פה כל מיני תוכניות שהושקעו במערכת החינוך בג'סר א-זרקא, אבל נדמה לי שחבר הכנסת אחמד טיבי הזכיר את זה, כשאמר ש- More of the same, זה לא יעזור הרבה וזה נכון, More of the same זה לא יעזור הרבה.
<עורסאן עיאדאת: גם אם משרד החינוך היום יבוא עם תוכניות של העיר תל-אביב וישקיע אותן בג'סר א-זרקא, מערכת החינוך לבד או משרד החינוך לבד, בשום פנים ואופן לא יוכלו לקדם את ג'סר א-זרקא, כיישוב.
<עורסאן עיאדאת: ואני מכיר את ג'סר א-זרקא לא מעט שנים.
<עורסאן עיאדאת: אני מכיר את ג'סר א-זרקא הרבה מאוד שנים, אני עובד במחוז חיפה לא מעט שנים.
<עורסאן עיאדאת: אני רוצה רק להעלות פה נקודה שנראה לי שחלק מהאנשים שיושבים פה לא מכירים אותה.
<עורסאן עיאדאת: הוזכרה כאן לוד לגבי החלטת ממשלה וטייבה לגבי החלטת ממשלה.
<עורסאן עיאדאת: אני רוצה להגיד לכם שלפני שנתיים שר הפנים דאז הטיל על הממונה על המחוז במשרד הפנים לגבש תוכנית כוללת לג'סר א-זרקא, כדי להביא אותה להחלטת ממשלה על ג'סר א-זרקא.
<עורסאן עיאדאת: בצוות הזה ישבו בהובלת הממונה על המחוז גם מנהלי המחוז של משרדי הממשלה השונים, גם מנהלת המחוז שלי ישבה בתוכנית, משרד השיכון, איכות הסביבה, בריאות, רווחה, ועוד ועוד ועוד, כולל מינהל מקרקעי ישראל, כולל הרשות לפיתוח חופים וכו' וכו'.
<עורסאן עיאדאת: אני יודע, כי ייצגתי את מנהלת המחוז לפחות פעמיים בדיונים האלה, אני יודע שהוכנה תוכנית טובה, לדעתי, כדי לקדם את ג'סר א-זרקא, כי ילדי ג'סר א-זרקא מגיעים היום כבר לגני הילדים בחסכים מאוד מאוד גדולים.
<עורסאן עיאדאת: כפי שאמרתי, גם אם נשקיע את כל התוכניות ומושקעות תוכניות, אני יכול להגיד לכם ש- more of the same, בשנות ה- 90 היתה תוכנית של משרד החינוך שנקראה 30 היישובים, ג'סר א-זרקא היתה חלק ממנה ותוכנית הוליסטית והושקעו בג'סר א-זרקא מיליונים.
<עורסאן עיאדאת: אחרי זה היתה תוכנית מפנה של משרד ראש הממשלה, הושקעו בג'סר א-זרקא.
יוסף ג'בארין: מה אתה מציע, שלא יהיו תוכניות?
<עורסאן עיאדאת: רק שנייה, תנו לי להוביל רק עוד משפט.
יוסף ג'בארין: לא הבנו מה קרה עם התוכנית.
יעקב מרגי: יוסף, אני אתן לך, תסתכל עלי.
יעקב מרגי: אם תסתכל עליהם, הם יענו לך.
יעקב מרגי: אתה פונה אליהם.
<עורסאן עיאדאת: תנו לי רק להשלים את ההיגיון שאני מדבר עליו.
<עורסאן עיאדאת: ואחרי זה, וקרן קיסריה פועלת שם.
<עורסאן עיאדאת: זה לא הביא לשינוי גדול ולכן אני מאמין שלא צריך עוד אותו דבר.
יעקב מרגי: ביושר, במסמך שהוגש לנו אתה כותב יודגש על אף השקעות וכו', לא הביא תוצאות.
<עורסאן עיאדאת: בגלל זה אני בשנה האחרונה המפקח הישיר של ג'סר א-זרקא, לפחות בחינוך העל יסודי, אבל אני גם מתכלל את היישוב בכלל ולכן בחודש פברואר או מרץ, ביקשתי ממנהלת המחוז לקיים דיון ארוך ומעמיק על ג'סר א-זרקא.
<עורסאן עיאדאת: הדיון התקיים ב- 29 במאי השתתפו בו אנשי הרשות המקומית שחלקם נמצאים פה וזו היתה הפעם הראשונה שאני זוכר שהתקיים בחיפה דיון כל-כך עמוק וכל-כך רציני והתקבלו כמה החלטות אופרטיביות.
<עורסאן עיאדאת: אחת ההחלטות היתה להקים צוות היגוי משותף, סעיף 1 שאתה כותב אותו פה, אדוני ראש המועצה, להקים צוות היגוי משותף כאשר בבסיס צוות ההיגוי התוכנית הלאומית לנוער בסיכון.
<עורסאן עיאדאת: כאשר אנחנו לוקחים מתקציבי התוכנית הזו, משדרגים אותם ופונים לאיגום תקציבי חדש, לגבי התוכניות המופעלות בג'סר א-זרקא.
<עורסאן עיאדאת: אני באופן אישי ואתם מסכימים אתי, חושבים שחלק מהתוכניות שמופעלות היום בג'סר א-זרקא, אינן תואמות לג'סר א-זרקא ולכן החלטנו להקים צוות משותף כדי להתאים את התוכניות למערכת החינוך בג'סר א-זרקא.
<עורסאן עיאדאת: למשל, תהיה עובדת סוציאלית בחינוך העל יסודי בג'סר א-זרקא.
<עורסאן עיאדאת: אני רק נותן דוגמה.
<עורסאן עיאדאת: הוחלט שג'סר א-זרקא כמערכת חינוך תיכנס לתוכנית שנקראת תוכנית מרום, זה העצמת הצוותים המובילים בתוך בתי-הספר עצמם.
<עורסאן עיאדאת: אין עדיין, אני לא רוצה להתנגח פה, חס וחלילה, עם מישהו אחר.
<עורסאן עיאדאת: אבל אין עדיין מסמך משותף של הרשות המקומית ומשרד החינוך.
<עורסאן עיאדאת: המסמך הזה אמור להיבנות עכשיו, ב- 24 ליולי, אחרי החג שלנו, מתוכנן דיון פנימי שלנו בתוך המחוז, על מה הולך להיות, מה אנחנו חושבים שצריך להיות.
<עורסאן עיאדאת: בשלב יותר מאוחר אתם תוזמנו לדיון הזה.
<עורסאן עיאדאת: כך שבאופן פרקטי אופרטיבי, אנחנו לא שומרים על שקט ואנחנו לא שוקטים על השמרים.
יעקב מרגי: רגע, פרקטיקה, אין לי הרבה ערכים מוספים, אחד מהם זה הפרקטיקה, אף אחד לא יכול לקחת לי אותם.
יעקב מרגי: כשאתה אומר ישיבה אצלכם פנימית ב- 24 ליולי, בשלב יותר מאוחר שזה באוגוסט, עם המועצה המקומית ואנחנו פותחים את שנת הלימודים ב- 1 לספטמבר, תסכים אתי שזה כמעט ויהיה נכון, אם בכלל, לתשע"ח.
יעקב מרגי: לכן אני בא ואומר, אני מברך על הכוונות ועל התוכניות.
יעקב מרגי: אני חושב שהישיבה הפנימית שלכם צריכה להיות סמוכה לישיבה בתיאום.
יעקב מרגי: כי אתה רואה שמבחינה אחת, הם אומרים שנעשה, הוא אומר ביושר יש מסמך, היתה ישיבה.
יעקב מרגי: אבל זה לא תואם ציפיות, זה גם לא יהיה.
יעקב מרגי: יש פתגם במרוקאית, ערבית מרוקאית, כשהולכים לערום ואומרים לו "אני רוצה לעזור לך, מה חסר לך?" הוא אומר "אם יש לך טבעת" לפעמים יש כוונות טובות ויש רצון.
יעקב מרגי: איך הוא אמר?
יעקב מרגי: הוא הקצין ואמר "התוכניות נכתבו בירושלים" - - -
<עורסאן עיאדאת: האדם הרטוב כבר לא מפחד מהגשם.
יעקב מרגי: הוא בא אומר, התוכניות נכתבות בירושלים.
יעקב מרגי: יכול להיות שהן תוכניות טובות, אבל זה לא מה שאני צריך.
<עורסאן עיאדאת: לכן אני מדבר על צוות משותף, אנחנו שותפים וזה יהיה.
יוסף ג'בארין: זה בעיקר עידוד - - -
<מוראד עמאש: פרשנו בפניכם את הצרכים של היישוב - - -
<עורסאן עיאדאת: אני עכשיו בשלב הסקירה.
<מוראד עמאש: צריך להתאים תוכנית לצרכים.
יעקב מרגי: אני הולך לאתגר אותך עם הקטע הזה.
יוסף ג'בארין: יש תקציבים חדשים, אבל, או שזה רק איגום תקציבים?
<עורסאן עיאדאת: יהיה תקציב.
<עורסאן עיאדאת: לא יהיה תקציב לכל דבר, לכל, אלא אם תהיה החלטת ממשלה.
<עורסאן עיאדאת: אני אומר את זה.
יוסף ג'בארין: למשל, נוער בסיכון.
<עורסאן עיאדאת: יהיה תקציב נוסף מעבר לתקציב שהוקצה עד עכשיו לג'סר א-זרקא, בוועדה המחוזית של תוכנית שמידט מה שנקרא, תוכנית של נוער בסיכון.
יוסף ג'בארין: כן, הם היו כאן לפני שבועיים ואמרו כל מי שרוצה יקבל.
מירב בן ארי: זה לא בעיה, יש ערימות של כסף.
מירב בן ארי: יש 250 מיליון שקל בתוכנית 360 לצעירים בסיכון.
מירב בן ארי: זה לא בעיה, זה בגלל הרשות.
מירב בן ארי: אז אתה מגדיל את זה?
<עורסאן עיאדאת: לא רק זה.
<עורסאן עיאדאת: אני חושב ואתה חושב שלא כל התוכניות שהושקעו בג'סר א-זרקא הן בתיאום עם הרשות המקומית.
<עורסאן עיאדאת: לא יודע אם זה בתקופתך או לא, אבל הן לא מתאימות לג'סר א-זרקא.
<עורסאן עיאדאת: אני אומר שאני צריך לאכול לחם לפני שאני יכול לאכול עוגה.
יוסף ג'בארין: זה בדיוק הפתגם שהוא נתן לך עכשיו במרוקאית.
<עורסאן עיאדאת: אי-אפשר שתוכניות שלא מתאימות לג'סר א-זרקא, יכולות להיות מתאימות לאור עקיבא וקיסריה ליד, יהיו גם בג'סר א-זרקא ולכן אנחנו מבקשים לאכול לחם ואפילו לחם יבש, כדי להתקדם קצת.
<עורסאן עיאדאת: ואני אופטימי.
<עורסאן עיאדאת: אני אופטימי עכשיו כמו שמעולם לא הייתי, לגבי ג'סר א-זרקא, שאפשר לעשות משהו.
<עורסאן עיאדאת: תודה רבה.
<זאב גולדבלט: פורום ועדי ההורים היישוביים קורא למשרד החינוך להכריז על ג'סר א-זרקא כיישוב במצב חירום, חירום לאומי, לרכז שם את המשאבים הפיסיים, אבל עיקר לטייב את כוח האדם ואת מערכת החינוך, אם זה במנהלים, מורים ומפקחים.
<זאב גולדבלט: לא יעלה על הדעת שלפחות פעם בשבועיים אני מקבל טלפון מיושב-ראש ועד ההורים היישובי שיושב לצידי, על כל מיני סוגיות שמהן עולה לפחות לכאורה, שמנהלים ומורים בבתי-הספר בג'סר א-זרקא, פועלים בניגוד להנחיות חוזר מנכ"ל, תוך פגיעה ממשית, לפחות בחלק מהתלמידים.
<זאב גולדבלט: מדובר כאן ב- 4,600 תלמידים.
<זאב גולדבלט: אי-אפשר להתעלם מהמספר הזה, זה כמעט שליש מהיישוב, זה ילדים.
<זאב גולדבלט: זה מספר עצום, במושגים כלל ארציים, אני מדבר ואנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שיהיה מין כתם כזה או מין פצע פעור, אצלנו בחברה הישראלית.
<זאב גולדבלט: יושב-ראש הוועדה כבר מכיר אותנו, את פורום ועדי ההורים וגם ראש המועצה וגם מנהל אגף החינוך כבר מכיר גם אותי אישית, כמי שהדריך את ועדי ההורים המוסדיים ביישוב, ואנחנו מלווים את ועדי ההורים ביישוב כבר הרבה זמן.
<זאב גולדבלט: נכון?
<זאב גולדבלט: כבר כמעט שנה.
<זאב גולדבלט: שנה וחצי.
<זאב גולדבלט: אני מצפה בפירוש שמשרד החינוך יפעל לשיפור דרמטי של מערכת החינוך ביישוב ויצמצם את הפערים הבלתי נסבלים.
<זאב גולדבלט: זה הופך לפער בלתי נסבל בעיקר על רקע השונות האדירה לעומת כל היישובים מסביב לו.
<זאב גולדבלט: החינוך זה בעצם הסולם לשינוי המצב הסוציו אקונומי והדרך להיכרות וצמצום הפערים.
<זאב גולדבלט: הדבר האחרון שאני מבקש רק אם אפשר לתת שלוש-ארבע דקות למי שיושב לצידי, זה יו"ר ועד ההורים היישובי של ג'סר א-זרקא.
יעקב מרגי: סמי עלי, אני אתן לו.
<סמי עלי: אני יושב ראש הוועד העממי למען ג'סר א-זרקא וחבר מועצה מכהן.
<סמי עלי: אומרים שמרוב מדרגות לא רואים את הדלת.
<סמי עלי: מה שקורה עם ג'סר א-זרקא, זה מרוב תוכניות, לא רואים את התלמיד ואז לא מניבים תוצאות.
<סמי עלי: כל הדברים והנתונים שהועלו כאן מעידים על מציאות עגומה ומצב חינוך מחפיר ביותר ואני עומד על כל מילה ותיאור, וזה קודם כל מצריך אותנו כאחראים, כנבחרי ציבור וגם חובתו של משרד החינוך, להקים כבר היום ולא מחר, ועדת בדיקה.
<סמי עלי: בנוסף לכל הדרישות שהועלו כאן, הרי ועדת בדיקה מצריכה, כדי לעמוד על כל הכשלים והפגמים שהצבעתם עליהם, שהם באו אחרי הערכה ומדידה של חוקרים שהעידו על כשלים וכשלונן של תוכניות.
<סמי עלי: בכל שנה מביאים יועץ, מביאים מכון לחינוך או לאקדמיה, מייעצים, מכינים תוכניות, מגבשים תוכנית למינוף או שיפור מצב החינוך ואנחנו רק עושים מיפוי, תיאור למצב, אבל תוצאות – אין, לצערנו.
מיכל רוזין: לכן לא צריך עוד בדיקה.
<סמי עלי: קודם כל בדיקה, למה?
<סמי עלי: כי בדיקה תביא את כל האחראים לעמוד על המצב.
יעקב מרגי: אני אעזור לך במשפט.
יעקב מרגי: אתה יודע מתי שואלים למה?
יעקב מרגי: כשזה מצב שעוד אדם צולע אבל עדיין יכול לשקם.
יעקב מרגי: פה אין, זה כשל טוטאלי והנתונים, לא שואלים למה.
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו קודם כל צריכים להחיות את המצב.
יעקב מרגי: 23%, 24%, זה לא קיים.
יעקב מרגי: המערכת לא קיימת, ה- 24% באו למרות המערכת.
<סמי עלי: נכון.
<סמי עלי: זה הצלחות.
יעקב מרגי: אז אני עכשיו, כוועדת חינוך, אומר לך שאין לי את הפריבילגיה לשאול למה.
יעקב מרגי: אני רוצה עכשיו תוכנית חדשה.
יעקב מרגי: נתעלם מהישן ודורש שמשרד החינוך יתפור חליפה ייעודית לפי המידות של המצב ושל היישוב הזה.
יעקב מרגי: זאת הנקודה.
<קריאה: בהשתתפות המועצה.
<סמי עלי: כאן דרישתי.
<סמי עלי: חרף המצב המחפיר שלנו, כי אנחנו חיים במצור, הן פוליטי והן פיסי והן תדמיתי ונפשי וחברתי, והמציאות מעידה על זה, לדעתי התוכנית ההוליסטית שכמעט כולם הזכירו וציינו אותה במונחים שונים והועלו כאן בתכנים שונים כל התוכנית הזו, הדרישה הכי חשובה לדעתי, שצריכה להיות, תוכנית כוללנית הוליסטית, היא חייבת להיות בהלימה, הלימה טוטאלית עם שאר התחומים.
<סמי עלי: הרי מה שקורה – מביאים תוכנית, מקימים תוכנית עצמאית לחינוך ואז מתעלמים משאר התחומים, זה החברתי, הכלכלי, וגם הקהילתי ושאר הדברים.
<סמי עלי: בלי תוכנית כוללנית והלימה, זה לא יציל את היישוב בכלל.
< גאנם יעקובי: שמי גאנם יעקובי, ואני היועץ הפדגוגי ארגוני החדש של המועצה המקומית ג'סר א-זרקא.
< גאנם יעקובי: אני מבקש לציין שני דברים.
< גאנם יעקובי: הנתונים המחפירים שכולכם התייחסתם אליהם, אגב, אינם מתיישבים עם אף תיאוריה חינוכית או פסיכולוגית קיימת.
< גאנם יעקובי: הנתונים האלה של 70% כישלון במיומנויות יסוד, אין להם הסבר מדעי ועל כן צריך להתחיל לחפש את ההסברים במקומות אחרים.
< גאנם יעקובי: ילדי ג'סר א-זרקא, מבחינת אינטליגנציה מולדת, הם שווים לכל ילד אחר שנמצא בעולם ואם יש פער כזה גדול בהישגים שלהם, צריך לחפש את הסיבות במקומות אחרים.
< גאנם יעקובי: תרשו לי, ככה בשנייה, אני רוצה למקם את כולנו לשפה אחת משותפת.
יעקב מרגי: אנחנו אתך.
< גאנם יעקובי: על ילדים ובני נוער בסיכון, ואני לוקח את זה ממרכז המחקר של הכנסת, מזכיר לכם שזה ועדת שמידט 2006, כתבו "ילדים ובני נוער בסיכון הם ילדים ובני נוער החיים במצבים המסכנים אותם במשפחתם או בסביבתם וכתוצאה ממצבים אלה, נפגעת יכולתם לממש את זכויותיהם, על-פי האמנה הבינלאומית לזכויות הילד, בתחומים האלה: קיום פיסי, בריאות והתפתחות, השתייכות למשפחה, למידה ורכישת מיומנויות, רווחה ובריאות רגשית, השתייכות והשתתפות חברתית, הגנה מפני אחרים ומפני התנהגויות מסכנות שלהם עצמם".
< גאנם יעקובי: המצבים שתוארו כאן הם בעצם תואמים אחד לאחד, את מצב הסכנה והסיכון של ילדי ג'סר א-זרקא.
< גאנם יעקובי: הגרוע והמסוכן ביותר מכך, שבכישלונה המתמשך של מערכת החינוך בג'סר א-זרקא, למשך שנים רבות, היא למעשה מערכת החינוך מתחילה להוות גורם הפוגע ביכולתם של הילדים, לא גורם שמוציא אותם ממצוקה, לא גורם שמוציא אותם מסכנה.
< גאנם יעקובי: זה התפקיד העיקרי של מערכת החינוך.
< גאנם יעקובי: מי שמע על מדינות, מי שמע על פינלנד לפני 30 שנה?
< גאנם יעקובי: מערכת החינוך הרימה אותה.
< גאנם יעקובי: היום אנחנו הולכים ללמוד כל מיני דברים ממדינות אסיאתיות, מערכת החינוך הרימה אותן.
< גאנם יעקובי: צריך להבין את זה.
< גאנם יעקובי: לכן, מערכת החינוך היום באמת חייבת לעבור איזה שהוא מהפך, איזו שהיא מהפכה.
< גאנם יעקובי: ואני מסכים אתך, חברי עוסאם לא More of the same.
< גאנם יעקובי: אין תוכניות מוכתבות.
< גאנם יעקובי: אתה אומר נביא תוכניות מתל-אביב.
< גאנם יעקובי: אף אחד לא מבקש להביא תוכנית משום דבר, גם לא מסינגפור.
<עורסאן עיאדאת: לא אמרתי.
< גאנם יעקובי: סליחה, שנייה.
יעקב מרגי: עורסאן, זה לא דו-שיח.
< גאנם יעקובי: אני אומר, לא צריך להביא שום תוכנית משום מקום, אלא אני מסכים שצריך לבנות תוכנית ייחודית, על-פי מידותיה וצרכיה של ג'סר א-זרקא.
< גאנם יעקובי: אני כן מבקש, עורסאן.
< גאנם יעקובי: התוכנית שתיבנה, היא לא תוכנית שתידון קודם כל במחוז ולא יודע איפה ואחר-כך תובא למועצה המקומית, אלא אם באמת רוצים לפעול בצורה נכונה מהנקודה הזאת והלאה, כל צעד וצעד הוא צעד משותף של המועצה המקומית ושל משרד החינוך.
< גאנם יעקובי: תודה רבה לכם.
יעקב מרגי: נמצאים איתנו אורחים שלנו, אחד מכם, מאיפה אתם, שנציג אתכם?
<אורח מהקהל: אנחנו שנת שירות של החלוץ, אנחנו שלוש קומונות בכל הארץ, אחת בניר עוז, אחת בניצנים ואחת בדגניה א'.
<אורח מהקהל: בעוד שבוע וחצי אנחנו מסיימים.
<אורח מהקהל: אנחנו עוסקים בעבודה חקלאית, למידה חווייתית והתנדבות.
יעקב מרגי: מאחל לכם הצלחה ושתיהנו במה שאתם עושים.
<קריאה: תודה רבה לכם.
יעקב מרגי: ועד ההורים היישובי, ג'סר א-זרקא, נציג, בבקשה.
<מוחמד לוטפי גורבאן: שלום לכולם.
<מוחמד לוטפי גורבאן: שמי ג'ורבאן מוחמד לוטפי, יושב-ראש ועד הורים יישובי.
<מוחמד לוטפי גורבאן: אני כבר שש שנים יושב-ראש ועד ההורים.
<מוחמד לוטפי גורבאן: אנחנו צועקים כל הזמן באותו סגנון על משרד החינוך בחיפה, לא מספיק מנהלים - - -
יעקב מרגי: אני זוכר אותך, כמה פעמים היית בדיונים אצלי, מתחילת הקדנציה?
<מוחמד לוטפי גורבאן: ארבע פעמים.
יעקב מרגי: למה אף פעם לא פנית אלי?
יוסף ג'בארין: עכשיו אתה פונה.
<מוחמד לוטפי גורבאן: עכשיו אני פונה.
אחמד טיבי: אני רוצה לעזור לו.
אחמד טיבי: מי שפנה אלי זה הוא, אחר-כך ראש המועצה.
אחמד טיבי: יש לו נציג בכנסת.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לו ולומר לאזרחים, הדיון הזה הוא בשידור.
יעקב מרגי: לא צריך לחכות להצעות לסדר של חברי הכנסת, לבקשות דיון, זה טוב, זה כפי פרלמנטארי.
יעקב מרגי: הכנסת כולה זה כלי של האזרחים.
יעקב מרגי: עכשיו אני נואם לאומה, תן לי, בפאתוס, לא אופייני לי ואני אומר.
יעקב מרגי: תקשיבו – זה כלי לשירות האזרחים, זה לא רק כדי לעשות כמה הצגות במסכים, באולם ההוא הגדול ולהיכנס לתודעה הציבורית.
יעקב מרגי: פה ביום-יום, אנחנו בשליחות של האזרחים.
יעקב מרגי: יש פה, סליחה, מורסה.
יעקב מרגי: מערכת החינוך בג'סר א-זרקא, זה מוגלה.
יעקב מרגי: מוגלה של החברה הישראלית, זה היה צריך לזעוק לנו.
יעקב מרגי: כשאני אומר לך – למה לא פנית אלי, זה אומר שלא רק אתה, הרבה אנשים פונים אלי בדרך אגב בשיחות סלון או במפגש אקראי, מה – אפשר לפנות?
יעקב מרגי: כן, אפשר לפנות.
יעקב מרגי: אפשר לחוקק גם ביוזמה של אזרחים.
יעקב מרגי: אפשר להעלות נושאים לסדר היום ביוזמה של אזרחים.
יעקב מרגי: אתה מגיע לפה בשביל כל מערכת החינוך?
<מוחמד לוטפי גורבאן: כן.
יעקב מרגי: הופעת פה בוועדה.
יעקב מרגי: כואב לך, תזעק.
יעקב מרגי: זה מה שאני אומר לאזרחים: כואב לכם, תזעקו.
<מוחמד לוטפי גורבאן: לצערי אני צעקתי וישבתי עם שר החינוך, נפתלי בנט, והוא גם הבטיח הבטחות ועד היום לא קיים.
<זאב גולדבלט: הוא הופיע בתוכנית שר בהפתעה.
<זאב גולדבלט: זה הוא זה שקם וזעק את זעקת ג'סר א-זרקא, השר בהפתעה.
יעקב מרגי: בסוף כנראה פירגנת לו קצת בגלל זה.
<מוחמד לוטפי גורבאן: נתת לו 2 ואחרי זה נתת לו 3.
<מוחמד לוטפי גורבאן: ואני נשאר על 3.
<מוחמד לוטפי גורבאן: לצערי, יש לנו משרד חינוך, סליחה שאני אומר מילה גסה על משרד החינוך.
יעקב מרגי: אל תגיד מילה גסה.
<מוחמד לוטפי גורבאן: לא, אני אומר.
יעקב מרגי: לא לא, אל תאמר.
אחמד טיבי: תגיד קשה, לא גסה.
<מוחמד לוטפי גורבאן: קשה.
<מוחמד לוטפי גורבאן: זה לא משרד חינוך, זה משרד לכלוך, סליחה שאני אומר את זה.
יעקב מרגי: או, זה היה גסה.
יעקב מרגי: לא שייך, לא שייך.
<מוחמד לוטפי גורבאן: אנחנו צועקים ולא שומעים אותנו, לא המנכ"לית, לא רחל מתוקי, לא סאלח זאהר, לא אף אחד.
<מוחמד לוטפי גורבאן: שולחים להם מכתבים, אין מענה.
<מוחמד לוטפי גורבאן: המענה שלהם זה "המכתב שלך הגיע, הנושא בטיפול".
<מוחמד לוטפי גורבאן: הטיפול הזה, מתי יגיע?
<מוחמד לוטפי גורבאן: עוד 20 שנה.
<מוחמד לוטפי גורבאן: אנחנו יש לנו מנהלים שחוקים, מורים שהם לא יודעים את השפה, שפת האם.
יעקב מרגי: אני חושב שעכשיו נגעו בדברים ואני אומר לך, בוא תקשיב.
יעקב מרגי: אני אומר לכם – אמר לי בכיר במשרד החינוך, שבא לישיבת עבודה כאן לפני דיון, הוא אמר לי – תקשיב, כשאתה פונה לאלו, ההמוגלובין יורד ל- 3.
יעקב מרגי: אין שום סיבה שאני, שקיימתי את הדיון, אתה יודע מה מספר הדיון?
יעקב מרגי: במהלך שנה, כמעט שנה וחצי, לשלושה ימי עבודה בשבוע ועם פגרות ארוכות, זה דיון מספר 227 ואנחנו יורדים לרזולוציות.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם – זה שאני לא ידעתי על עוצמת הכישלון והמחדל של מערכת החינוך בג'סר א-זרקא, זה כשל.
יעקב מרגי: כשל של כל הנוגעים בדבר.
יעקב מרגי: ושוב, אני לא מנקה את עצמי, אני יו"ר ועדה, לכאורה אני מנהל דיונים שצפים.
יעקב מרגי: אבל זה אומר דרשני ואני חוזר על הדברים – רבותיי, ממוצע זכאות של 23.4%, זה לא בזכות המערכת, זה למרות המערכת.
יעקב מרגי: מה שבזכות המערכת זה ה- 76.6 שלא נמצאים בזכאות.
יעקב מרגי: זה בזכות המערכת.
יעקב מרגי: זו מסקנה ברורה וחד-משמעית.
יעקב מרגי: צריך להפוך את הנוסחה.
<מוחמד לוטפי גורבאן: משפט אחרון אני אומר, לצערי, עשיתי סיור עם המפקח של בית הספר היסודי בבית הספר שלנו, לפני שלושה-ארבעה חודשים, על המורים, על המורים שהם לא מגיעים לבית הספר.
<מוחמד לוטפי גורבאן: בכל בית הספר היסודי יש לנו ארבעה בתי ספר יסודיים, בכל יום יש לנו חיסורים של בין עשרה ל- 12 מורים, בכל בית ספר אנחנו מגיעים ל- 70 – 80 מורים, שלא מגיעים שבוע ימים וזה גרוע מאוד.
<מוחמד לוטפי גורבאן: המפקח זאהר הבטיח שהוא ישפר את זה, אבל עד היום לא נעשה שום דבר.
<מוחמד לוטפי גורבאן: רק הבטחות אנחנו מקבלים.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת המציעים ולחברי הכנסת הרבים שהשתתפו בדיון מתחילתו.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה בצער על הנתונים בחינוך של היישוב ג'סר א-זרקא, זכאות לבגרות 23%, ממוצע נמוך לעומת בתי ספר מרקע דומה בכל המקצועות הנלמדים.
יעקב מרגי: שיעור הילדים בסיכון ביישוב ג'סר א-זרקא הוא מן הגבוהים בארץ.