GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מוישי ויינשטוק: כל התלמידים במדינת ישראל מהשנה, סיפור חובה יהיה סיפור חלום בדמי כבוד, סיפור של מנגיסטו, לא זוכר את שם משפחתו, שהוא מיוצאי אתיופיה, סיפור מדהים על העלייה מאתיופיה.
<מוישי ויינשטוק: כל תלמיד במדינת ישראל מהשנה גם בחטיבת הביניים וגם בחטיבה העליונה - - -
יעקב מרגי: לדייק לגבי ההליכה מאתיופיה, הם הלכו 14 קילומטר - - -
<מוישי ויינשטוק: הסיפור הוא על הטיסה ועל ההתאקלמות.
<מוישי ויינשטוק: הוכנסה סוגה, גם בממלכתי דתי וגם בממלכתי של עלייה, משבר ואיחוי, כל התלמידים ילמדו את זה.
<מוישי ויינשטוק: כל התלמידים במדינת ישראל, החל מהשנה לא תהיה שנה מ-ז' עד יב', שהם לא ילמדו שתי יצירות של יוצרים מזרחיים כחלק מהבחירה.
<מוישי ויינשטוק: בגלל שיש בחירה אנחנו אומרים יש דברים שהם חובה, חובה לבחור את היוצרים הללו.
<מוישי ויינשטוק: במוזיקה, אני טיפה מדלג, כבר הוכנסו הכלים נאי, סיטאר, קאנון, עוד, כחלק מכלים לבגרות שאפשר לנגן בהם בקונסרבטוריונים זו שנה ראשונה, זה פעם ראשונה שזה קורה וזה בעקבות הוועדה.
<מוישי ויינשטוק: הרחבת פעילות הפיוט בגני ילדים, אנחנו ב-350 גני ילדים נכנסים עם פעילות פיוט.
<מוישי ויינשטוק: הילדים לומדים פיוטים, שרים פיוטים ב-350 גנים, כבר מספטמבר.
<מוישי ויינשטוק: מ-30 ל-60 בתי ספר, היו 30 בשנה שעברה בעקבות התחלת עבודת הוועדה, תכנית של פיוטים לכיתות ה'-ו', שתלמידים נפגשים עם פייטן, שרים עם פייטן, בתי הספר בוחרים בזה, עלינו ל-60 בתי ספר.
<מוישי ויינשטוק: שיר של יום שזה אמור להיות בכל בתי הספר בארץ, שבית הספר יתחיל את היום בשיר, כשהשירים הם גם של יוצרי כל העדות, ומה שאני מנסה להגיד זה שבחודשיים האלה של עבודה, מאות ישיבות, אלפי שעות עבודה, עשרות אלפי תלמידים שילמדו את זה, זה מה שעשינו בחודשיים האלה, שזה וודאי קשור גם לתקציבים שהוסטו וגם לשעות של כולנו וגם לשעות של מורים.
<מוישי ויינשטוק: כחלק מהסיפור הזה, על כל דבר כזה יש גם הכשרת מורים.
<מוישי ויינשטוק: אנחנו מכשירים את המורים לעשות את זה.
<מוישי ויינשטוק: צריך להגיד שיש לנו עוד הרבה עבודה.
חנין זועבי: אולי תחשוב על שירים בערבית.
יעקב מרגי: נגיע לזה גם כן.
יעקב מרגי: עכשיו מסקנות ועדת ביטון בדיון.
חנין זועבי: אני פה לא מרגישה ניכור, זה יהדות המזרח.
יעקב מרגי: אין ספק את דעתך נשמע, ואני חושב שגם חשוב.
יעקב מרגי: אבל זה בדיון אחר.
<מוישי ויינשטוק: הסיפור של מוזיקה אתנית נכנס פה בדלת הראשית.
<מוישי ויינשטוק: בעצם אלה שלוש דוגמאות מתוך דוגמאות רבות, יש במחשבת ישראל, יש בתרבות יהודית ישראלית, יש כמעט בכל תחום דעת שזה אפשרי, לא במתמטיקה, לא בפיזיקה, לפחות לא בשלב זה.
<מוישי ויינשטוק: כמעט בכל תחום דעת שאנחנו יודעים לעשות את זה אנחנו עושים את זה, אני רוצה להגיד שהדבר הזה קרה בחודשיים, חודשיים וחצי של עבודה.
<זהבה שמש: המעגל השני שלנו זה אורח החיים ואחר כך אייל.
<זהבה שמש: אורח החיים הבית ספרי זו תכנית הלימודים הלא פורמלית, כך אנחנו קוראים לה.
<זהבה שמש: בתוך הלא פורמלי יש גם ליבה ואנחנו עדכנו את הליבה.
<זהבה שמש: ליבת ה- - - עדכנו, עדכנו את ליבת שעת החברה וגם פיתחנו תכניות חדשות אז אושרה תפתח ותתאר לנו תכנית חדשה ראשונה.
<אושרה לרר-שייב: שלום לכולם.
<אושרה לרר-שייב: התכנית שאנחנו פיתחנו ביחידה שלנו היא תכנית "אור ממזרח".
יואל חסון: באיזה עמוד אתם?
יואל חסון: אתם קופצים.
<אושרה לרר-שייב: קפצנו לרגע לתכנית חדשה, שני העמודים הבאים.
<אושרה לרר-שייב: עמוד 10.
<אושרה לרר-שייב: התכנית נותנת זרקור ושמה אור על נשים מזרחיות בארצות המזרח החל מדונה גרציה לפני 500 שנה ועד עדי קיסר היום מתוך מגמה להראות קודם כל את העושר התרבותי שהיה נסתר מן העין, הוא לא היה נסתר כי דונה גרציה למשל הייתה בתכנית הלימודים אבל אנחנו נותנים לה עוד במה ועוד מקום במה אפשר להדגיש את זה, אבל להראות את העושר התרבותי וההיסטורי על פני רצף היסטורי.
<אושרה לרר-שייב: אנחנו באים ואומרים כאן שזה לא התחיל פה.
<אושרה לרר-שייב: נשים פורצות דרך ונשים מובילות ונשים שמחוללות שינוי בחברה שלהן, בתרבות שלהן, בארצות המזרח וספרד היו תמיד וקיבצנו אותן לתוך חוברת באמת מאוד יפה.
<אושרה לרר-שייב: היא כבר בנויה למערכי שיעור אבל ממנה נגזור עוד תתי מערכים לימים ממוקדים, ליום האישה הבינלאומי למשל, לתוך תכניות היסטוריות, לתוך תכניות מורשת.
<אושרה לרר-שייב: אני רוצה לתת חלק מהשמות כדי שתבינו שמדובר פה בעושר היסטורי ולא כנקודה חד פעמית.
<אושרה לרר-שייב: דונה גרציה, אסנת ברזני, פרחה בת יוסף, פרחה ששון, אסתר אזהרי מויאל, חנה קלתי, חנה קלתי למשל שהקימה את בית האמהות בשכונת נווה צדק, לא הרבה מכירים את הסיפור המופלא הזה באמת בהיסטוריה הציונית של אישה שקמה ואומרת "רגע, יש בית אבות והוא רק לעשירים" אני מדברת 1930 ומשהו, "ואני אקים בית אמהות לנשים מבוגרות, עריריות, אלמנות, שאין מי שיטפל בהן, אנחנו נקים קואופרטיב ויחד נעשה בית אמהות ונפרנס אחת את השניה" זה סיפור מופלא שמראה קודם כל על יוזמה ועל מעוף אבל גם מראה איך אישה - - -
יעקב מרגי: היא צפתה את פני העתיד, היא ידעה את תוחלת החיים שתהיה בשנים האלה כבר אז, כי הכל התהפך.
יעקב מרגי: ואני לא מצר על כך.
<אושרה לרר-שייב: זה סיפור אחד.
<אושרה לרר-שייב: סוזן נתב, ז'קלין כהנו ברכה, ואנחנו ממשיכות הלאה עד חנה אזולאי הספרי, אווה אילוז, רונית אלקבץ, שכתבנו עליה בטרם היא נפטרה לצערנו אבל זכינו להנציח משהו ממורשתה.
<אושרה לרר-שייב: שולה קשת שהיא הבת של חנה קלתי, קלרה יונה ועדי קיסר.
<אושרה לרר-שייב: ועוד יהיה לזה המשך.
יעקב מרגי: דברו על העיקרון, אני לא רוצה להכניס את המועצה הפדגוגית, אני רוצה לראות את המגמות של משרד החינוך.
יעקב מרגי: אבל תאיצו, תגבירו את הקצב, אני רוצה לתת רשות דיבור לעוד הרבה דוברים.
<אושרה לרר-שייב: מגמה נוספת זו הכנסת תאריכים ללוח הגן של מערכת החינוך.
<אושרה לרר-שייב: למערכת החינוך יש לוח גן שבו יש תאריכים שקבועים מדי שנה, הכנסנו את שבוע העליות, שבוע העליות היה יכול להיות בכל פן שהוא, צבענו אותו בדגש על עולים חדשים, בראיונות של עולים, במפגשים עם עולים חדשים, יש לנו כאן סרטון שמראה עשייה בבתי הספר, עשייה יפהפייה שהייתה שם בעניין הזה, יצרנו שם חומרים למורים, עשרות בתי ספר השתתפו במהלך הזה ואפשרו לראות אותו.
יואל חסון: עד שאת מעלה את זה יש לי שאלה.
יואל חסון: האם הדברים שאתם מעלים כאן
יואל חסון: נתונים לשיקול דעת מנהלי בתי הספר?
יואל חסון: הם יכולים להחליט שהם לא מכניסים את זה לתכנית הלימוד או שזה חלק מובנה?
<מוישי ויינשטוק: כל הדברים שאני דיברתי עליהם מלבד הפיוט, שאת זה בתי הספר בוחרים, זה 300 בתי ספר, 60, אנחנו מעלים את זה לאט לאט, הכל חובה.
יעקב מרגי: עוד שאלה עד שיעלה.
דב חנין: הדו"ח המאוד חשוב של ועדת ביטון מציג איזה שהוא רוחב של יריעה שאני לא מצליח לשמוע אותו אצלכם.
דב חנין: אני רוצה להסביר למה אני מתכוון.
דב חנין: חלק מהבעיה שאנחנו מתמודדים איתה נמצא בסוג של התנשאות לא רק על יהדות ה מזרח אלא על המזרח.
דב חנין: החברות הערביות, המוסלמיות, נתפסות או נתפסו לאורך שנים כמשהו פחות מוצלח, פחות טוב, פחות מעניין, לא יודע מה - - -
יעקב מרגי: תודה דב.
יעקב מרגי: חברי הכנסת בצדק מלינים על כך.
יעקב מרגי: אין שאלות עכשיו לאף אחד.
יעקב מרגי: יש רשות דיבור לחברי הכנסת שיקבלו אחרי הדוברים המקצועיים.
יעקב מרגי: בקצרה משפט אחרון ותעבירי לאייל.
יעקב מרגי: זה עונה לך על חלק מהשאלה.
<זהבה שמש: אני עוברת ליום הגירוש.
<זהבה שמש: יום הגירוש, היה לנו כבר - - - אבל המערכת פחות התייחסה אליו.
<זהבה שמש: מה שעשינו עכשיו פתחנו לראשונה מאגר של מנציחי יהדות מורשת ספרד והמזרח, אנשים נרשמו אליו, יש לנו מאגר שלם שיעמוד לטובת בתי הספר.
<זהבה שמש: הרעיון הוא ש - - - מבתי הספר יזמין נציג עדות כזה, שיבוא לבית הספר ויספר לו פעם אחת בתוך המעגל הפנימי שלו, פעם שניה בדרך הרשימה הזאת ופעם שלישית עברנו בין הבתים של נציגי קהילות, צילמנו אותם והבאנו אותם, אנחנו נעלה את הכל לאתר שבתי הספר יוכלו להיפגש איתם, זה מרגש ברמות לשמוע את הסיפור שלהם.
יעקב מרגי: בקצרה, אני רוצה לעבור למל"ג אחרי זה.
<אייל רם: תודה.
<אייל רם: אני סמנכ"ל עובדי הוראה, אני אגיד שאנחנו נמצאים בדיוק לקראת פתיחה של מתווה ההכשרה מהמל"ג צירפו גם את סגנית יו"ר המל"ג, ואנחנו בתוך הוועדה הזאת נתייחס גם להיבטים האלה שהם בעצם נפתחים פעם בעשור בערך לגבי הכשרת המורים, כלומר מה נלמד בתחומי הדעת השונים בהכשרת המורים, מתווה מל"גי זה יש לו משמעות רחבה.
<אייל רם: אנחנו נמצאים לקראת פרסום של עידוד מחקרים וקורסים לסגלי ההוראה במוסדות האקדמיים.
<אייל רם: מוישי גם נגע בפיתוח המקצועי למורים.
<אייל רם: ברגע שמשנים להם את תכנית הלימודים גם הפיתוח המקצועי שלהם משתנה בילד אין, זה חלק מהשגרה וגם בסמסטר ב' אנחנו פותחים שני קורסים ייעודיים של מספרי סיפורים ושל כתיבת סיפורים שמיועדים למורים, סיפורם שהם כולם בתחומים של עלייה משבר ואיחוי, באמת לתת לזה איזה שהוא מקום.
יעקב מרגי: מה מאגרי המידע שלכם להשתלמויות האלה?
<אייל רם: אנחנו מההשתלמויות יכולים, בעצם המפמ"רים יכולים להביא כל מרצה שהם רוצים בארץ לתחום הזה.
יעקב מרגי: מהגלוי והידוע.
יעקב מרגי: מהשאלה שלך אני עובר לדוקטור רבקה ודמני שתתן לנו על הלא ידוע.
יעקב מרגי: כולנו ציפייה, ויש פרק שמדבר על כך בדו"ח ועדת ביטון, הסוגיה הזאת של עידוד המחקר בסיפור המלא, מה שנקרא.
<רבקה ודמני-שאומן: התחלנו ביחידה שלנו של תכנון ואסטרטגיה למפות את המצב הקיים היום במוסדות להשכלה גבוהה.
<רבקה ודמני-שאומן: אנחנו רוצים לדעת מה קיים.
יעקב מרגי: אני יכול לעזור לך קצת.
יעקב מרגי: היה פעם ונגמר.
<רבקה ודמני-שאומן: אז אנחנו עושים את זה.
יעקב מרגי: לעזור לך בזמן החיפוש?
<רבקה ודמני-שאומן: אני לא מחפשת.
<רבקה ודמני-שאומן: אני אומרת עכשיו שאנחנו החלטנו שראשית אנחנו רוצים לדעת מה קיים באמת.
<רבקה ודמני-שאומן: ובשביל לדעת לבנות ולפתח דברים, אנחנו חייבים לדעת היכן אנחנו עומדים.
<רבקה ודמני-שאומן: זה לא סותר את מה שאנחנו כבר עושים.
<רבקה ודמני-שאומן: אז קודם כל יש עניין של מיפוי מצב קיים.
יואל חסון: כמה זמן ייקח המיפוי הזה?
<רבקה ודמני-שאומן: זה בעשייה.
יעקב מרגי: היא אומרת שזה לא מפריע לה ל עשות כבר עכשיו.
יואל חסון: לא, היא אמרה שכן.
יעקב מרגי: לא, היא אמרה שזה לא מפריע.
<רבקה ודמני-שאומן: אנחנו אומרים שזה לא מפריע.
<רבקה ודמני-שאומן: במקביל למיפוי הזה שהוא מאוד משמעותי כדי ללמוד, להבין ויכול להיות לעדכן, לשנות, או להחליט שלא עושים, קודם כל אנחנו צריכים להבין מה יש, אנחנו לא יודעים.
יואל חסון: איך אתם לא יודעים מה יש?
יואל חסון: אתם לא אמורים לפקח?
<רבקה ודמני-שאומן: יש 63 מוסדות להשכלה גבוהה במדינת ישראל.
<רבקה ודמני-שאומן: מוסד הוא אוטונומי לנהל את חייו האקדמיים על פי חוק במדינת ישראל לכן אנחנו יודעים מה אנחנו מקבלים, תכניות לאישור, הערכה של איכות עוד תכניות אבל כדי לדעת אילו תכניות קיימות, יוזמות, קבוצות חקר וכולי, אלה דברים שהמוסד אמור לדווח לנו ואנחנו עסוקים בזה ואני חושבת שזה תנאי הכרחי כדי לבוא ולבנות בכלל תשתיות נוספות.
<רבקה ודמני-שאומן: במקביל, מה שאנחנו עושים, יש לנו 63 מוסדות, ביניהם 22 מוסדות שהן המכללות האקדמיות לחינוך.
<רבקה ודמני-שאומן: במסגרת המכללות האלה יש מתווה להכשרת מורים במתווה הזה כרגע, שוב, על פי מצב קיים, יש קורס חובה כדי להיות מורה בישראל שנקרא "מורשת ישראל" אנחנו בשלב הראשון ביקשנו, אני לא רוצה להגיד הכרחנו, שחלק מאותו קורס יכיל נושאים שקשורים ליהדות ספרד ומזרח.
<רבקה ודמני-שאומן: אבל כמו ש אמר ידידי אייל רם, אנחנו פותחים עכשיו את המתווה כי עברו עשר שנים מאז שאנחנו החלטנו על המתווה ובתום עשר שנים יש שוב לבחון אותו מחדש ולעדכן אותו.
<רבקה ודמני-שאומן: אני ראש הוועדה, אייל הוא אחד מהחברים של הוועדה, על המינוי של הוועדה הוחלט ממש ביום חמישי האחרון במליאת המועצה להשכלה גבוהה.
<רבקה ודמני-שאומן: בפתיחת המתווה אנחנו נבחן עוד אפשרויות כדי שנחיל את זה.
יעקב מרגי: דו"ח ועדת ביטון הוא נייר עבודה מבחינתכם?
<רבקה ודמני-שאומן: הוא חובה, הוא חלק מתהליך הכשרת המורה.
<רבקה ודמני-שאומן: אתה לא יכול לקבל תעודת הוראה אם אתה לא עובד על פי המתווה הזה.
יעקב מרגי: לא, שאלתי אם דו"ח ועדת ביטון הוא נייר עבודה מבחינתך.
<רבקה ודמני-שאומן: אני קראתי את הדו"ח בעיון רב, נפגשתי עם השר ויחד עם יושבת-ראש ות"ת, משום שזה חלק מתכנון ותקצוב, ואנחנו קיבלנו מספר החלטות ומה שאני אומרת עכשיו זה על פי הישיבה שקיימנו עם השר ב-20 ליולי, איך אנחנו מתקדמים הלאה.
<רבקה ודמני-שאומן: אסור לנו לשכוח ששנת הלימודים שלנו נפתחה רק בנובמבר ואנחנו בנובמבר.
יעקב מרגי: לא קיבלתי תשובה חד משמעית לשאלה שלי.
יעקב מרגי: האם דו"ח ועדת ביטון הוא נייר עבודה מבחינת הוועדה שהוקמה או הדיון שהיה עם השר.
<רבקה ודמני-שאומן: הדיון שהיה עם השר מתבסס על דו"ח ועדת ביטון ולכן הא בהא תליא.
<רבקה ודמני-שאומן: לכן מה שאני אומרת, אנחנו מעודדים מלגות לחקר הוראת תרבות היסטוריה ספרות מורשת יהדות ספרד ומזרח גם במסגרת לימודים של תואר שני לסטודנטים וגם עידוד מחקר לסגל בנושא.
יעקב מרגי: יש לזה סעיפים תקציביים?
<רבקה ודמני-שאומן: אנחנו מעודדים מלגות.
<רבקה ודמני-שאומן: נותנים מלגות.
<רבקה ודמני-שאומן: בנוסף לזה, אנחנו מאוד מעודדים את הלמידה הדיגיטלית עכשיו.
<רבקה ודמני-שאומן: במסגרת הלמידה הדיגיטלית יצאנו עם קולות קוראים לפיתוח קורסי MOOC, שזה Massive Open Online Courses, לרבי משתתפים בתחום התרבות.
<רבקה ודמני-שאומן: יש שם תחום תרבות ואנחנו מקווים לקבל גם בנושא של תרבות יהדות ספרד ומזרח ואנחנו מעודדים ואז אנחנו נפתח קורס בלמידה מרחוק שהקורס הזה בדרך כלל הוא לא רק בשפה העברית, הוא גם מתורגם, שנוכל להפיץ אותו גם לארצות העולם.
<רבקה ודמני-שאומן: אוקיי.
<רבקה ודמני-שאומן: אני אומרת "תפסת מרובה לא תפסת" יש פה התחלה של עבודה שהעבודה התשתיתית הרצינית זה קודם כל לדעת מה יש.
<רבקה ודמני-שאומן: הדבר השני זה לתכנן יעדים והתחלנו בתחום המחקר, בתחום מלגות, בתחום הכשרה להוראה כי ברגע שהמורים האלה יגיעו לבית הספר הם צריכים לקבל את ה - - -
יעקב מרגי: לפני שאני עובר לחברי הכנסת, נמצאים איתנו קבוצה מכובדת של תלמידים בפרויקט של "חינוך לפסגות".
יעקב מרגי: להצדיע לכם מעכשיו לעתיד שלכם, אני רואה לאן אתם מגיעים.
יעקב מרגי: מלווה אותי יושב-ראש עמית, שגיא, שיש לו כמה מילים לומר לנו.
יעקב מרגי: ברשות חברי הכנסת, אם ירצו, אני מתקיל אחד או שניים מהתלמידים לומר בנוסף לשגיא, ונמשיך עם הדיון.
יעקב מרגי: בבקשה שגיא.
<שגיא: אני שגיא, אני חניך של עמותת "חינוך לפסגות" ואני פה היום למען זכויות הילד.
<שגיא: היום אני מתלווה לחבר הכנסת יעקב מרגי, היום הזה חשוב למען הערכים ללמידה וכיבוד.
<שגיא: אני חושב שיום כזה שתלמידים ובני נוער מלווים חברי כנסת ועומדים מקרוב על העבודה בכנסת היא חשובה לצורך חיזוק האמון של החברה בכנסת ובממשלה ובמערכות המדינה.
<שגיא: אני קורא לחברי הכנסת לקיים דיון מכבד כי אנחנו לומדים מכם בבית.
<שגיא: תודה.
יעקב מרגי: יש עוד תלמיד או תלמידה?
יעקב מרגי: ניתן שוויון מגדרי, תלמידה רוצה לומר לנו משהו?
יעקב מרגי: אולי בהמשך.
<וואסים: אני חניך של "חינוך לפסגות".
<וואסים: מיפו.
<וואסים: הייתי רוצה שתפתחו דיון על טבעונות, זה משהו שחשוב מבחינתי.
<וואסים: סביר להניח שלא כולם פה יסכימו איתי, אבל הייתי רוצה שתפתחו דיון על זה, מה אתם חושבים על זה, מאיזו בחינה זה ילך מבחינתכם.
<וואסים: בגלל שהתעשיות בארץ לא כל כך בריאות, החיתוך, זה שהם הורגים, לא כשר לפי דעתי.
יעקב מרגי: היו ויהיו דיונים, אתה בטח ער לדיון של משרד הבריאות סביב מזון בריא בבתי הספר, הוועדה קיימה כמה דיון סביב מזון בריא, זה עדיין לא טבעונות, אבל אתה יודע מה, אני אאתגר אותך, כנס לאינטרנט, שלח מייל מפורט לכל חברי הכנסת ונראה מי מחברי הכנסת מרים את הכפפה ומזמין אותך לדיון הזה.
יעקב מרגי: אנחנו ניגשים לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.
יעקב מרגי: בקצרה בבקשה.
קסניה סבטלובה: אני שמחה שאנחנו נפגשים ומתעדכנים בנוגע למה שמתרחש לגבי יישום של דו"ח ארז ביטון החשוב מאוד ואני מקווה שהוא גם יפתח צוהר לדיון יותר מעמיק על מה היא חברה ישראלית ואיזה חלקים יש בה, איך אנחנו לומדים לכבד כבר משלב מאוד מוקדם בחיים שלנו, במערכת החינוך, כיתה א' ואם אפשר יותר.
קסניה סבטלובה: כשבאתי לכנסת השדולה הראשונה שהקמתי היא השדולה למען שימור וטיפוח של תרבות ומורשת יהדות ארצות ערב והאיסלם.
קסניה סבטלובה: אני באה מלימודים של המזרח התיכון, אם אתם שואלים מה הקשר, הקשר הוא מזרחני, וכן, אני ממזרח אירופה.
יעקב מרגי: אני יכול לומר לכם שאני מתקן כשאומרים לי "מזרחי" אני אומר סליחה, מרוקו היא ממערב לארץ ישראל.
יעקב מרגי: אז כל אלה שקוראים לנו מזרחים שיתכבדו להסתכל קצת ימינה מאיפה הם באו.
יעקב מרגי: הם המזרחיים כנראה.
קסניה סבטלובה: אין פה עניין של מזרחי או אשכנזי זה עניין כלל ישראלי, הילדים של כולנו הולכים לבתי ה ספר וחשוב לנו מה הם ילמדו או לא ילמדו שם.
קסניה סבטלובה: אני אישית כשסיימתי שני תארים במזרח התיכון נתגלה לעיני שלא למדתי כלום.
קסניה סבטלובה: קורס אחד באוניברסיטה העברית בירושלים - רבקה, זה בשבילך – אמנם זה היה בשנות התשעים, מאז הדברים קצת השתנו אבל לא הרבה, קורס אחד על יהדות ארצות ערב ואיסלם לא היה אז, בלימודים של המזרח התיכון באוניברסיטה העברית, לא בתואר ראשון ולא בתואר שני.
קסניה סבטלובה: אני רק אסכם, דבר מאוד חשוב בעיני, שנשים אליו את הדעת, פונים אלי נציגי הארגונים הפדרציות היהודיות, נציגי המוזיאונים ואומרים "התלמידים לא מגיעים" למה הם לא מגיעים?
קסניה סבטלובה: יש מוזיאון ארצות בבל, יש מוזיאונים נפלאים ברחבי הארץ כולם, לבתי הספר אין כסף.
קסניה סבטלובה: אם זה בתי ספר בפריפריה לא מממנים להם את ההסעות, המוזיאונים כמובן מזמינים ללא כסף וללא תמורה.
קסניה סבטלובה: חשוב לתת על זה את הדעת שגם התלמידים מהפריפריה יוכלו להגיע גם לבית התפוצות, גם למוזיאון הנפלא של יהדות ארצות בבל ולכל האחרים, שתהיה הזדמנות שווה.
יעקב מרגי: יושב-ראש ועדת ביטון, המשורר ארז ביטון בבקשה.
<ארז ביטון: מפאת כבודם של התלמידים פה, אני מתחייב ומחייב את עצמי לדבר בעדינות, בזהירות, ברצון שלי להגיד ש"אשר יגורנו בא לנו".
<ארז ביטון: הגברת זהבה שמש הייתה חלק אינטגרלי מוועדת ביטון במשך חמישה חודשים והיא שותפה למסקנות הקובעות שיש הכרח להעמיד מיליארד ורבע שקלים כדי לממש את המסקנות האלה.
<ארז ביטון: ולא להסתמך על פקידים קיימים שמטבע הדברים הם היו אחראיים למצב הכושל הזה שגם זהבה שמש יודעת מה המצב הנורא שאנחנו גילינו בתוך תהליך הבדיקה שלנו.
<ארז ביטון: האם זה אני עשיתי את הבדיקה?
<ארז ביטון: מאה אנשים עשו את הבדיקה.
<ארז ביטון: יש פה אנשים כמו הרב משה עמאר ושמעון אוחיון ואחרים מהמחקר.
<ארז ביטון: אגורה המשרד לא מקדיש לעניין המחקר שהיו עשרות מיליונים במשך עשרות בשנים.
<ארז ביטון: אנחנו ביקשנו שינוי בתוך ועדות מקצוע, שכולן היו על טהרת גוון אחד ואנחנו שומעים איך המילה "ממסמסים" היא נהדרת, למה?
<ארז ביטון: כי היא באה להגיד שחושבים לעשות, אבל זו מריחה.
<ארז ביטון: למסמס זה למרוח ולצערי כל מה שנוגע לגבי ההמלצות להקים מינהלת, כל הצדדים הארגוניים שהם הכרח כדי לממש את המלצות הוועדה, לא קיימים.
<ארז ביטון: למה אנחנו קיימים?
<ארז ביטון: הגברת זהבה שמש הייתה אצלנו אחראית בתוך הוועדה על ההעשרה.
<ארז ביטון: אז מה היא מדברת?
<ארז ביטון: מה מוישי ויינשטוק מדבר?
<ארז ביטון: הם מדברים על העשרה לשכנע תלמידים ללכת למוזיאון, לשכנע תלמידים לנגן.
<ארז ביטון: אנחנו מדברים על חובה, ואני אומר לכם, חמישה חודשים מאז הגשתי.
<ארז ביטון: זה לא חודשיים, חמישה חודשים מאז שהגשתי את הדו"ח עד לרגע זה תלמיד עד כיתה יב', מסיים כיתה יב', הוא לא בהכרח, לא מתוך חובה, הוא נפגש עם יצירה מזרחית אחת.
<ארז ביטון: איך זה יכול להיות?
<ארז ביטון: ותלמיד יכול לסיים כיתה יב' בהיסטוריה ולא לדעת על דמות היסטורית אחת מארצות המזרח.
<ארז ביטון: אנחנו מדברים על להחזיר עטרה ליושנה כפי שהיה בתקופתה של השרה לבנת, כשמשרד החינוך היה בו מנגנון עם עשרות עובדים ייחודיים שטיפלו, רק הם טיפלו.
<ארז ביטון: אני אומר לכם, השר הזה ילך – הכל יקרוס.
<ארז ביטון: הוא כבר קרס.
יעקב מרגי: חברת הכנסת שולי מועלם.
שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד שולי מועלם לבית תורג'מן, זה המקום שבו אני יכולה בגאון כמנהגי מיום לידתי לשאת את השיוך המשפחתי הקהילתי היהודי שלי כבת לעולי מרוקו.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שמערכת החינוך והשר נפתלי בנט מתקנים עוול היסטורי שקרה 68 שנים במדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהבחירה של השר בנט להקים את ועדת ביטון, להעמיד בראשה את המשורר שכולנו הולכים לאורו וברוחו לומדים שוב ושוב, גם כשלא קיבלנו את זה במקומות הפורמליים, ידענו אנחנו להגיע אל הדברים שכתב המשורר ארז ביטון ולשמוע אותם.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד פה במילה שהחוויה הכי מכוננת בהתבגרות שלי הייתה החלטה של אחיי הגדולים לקחת אותי לכנס היסוד של מפלגת תמ"י, ששם נפגשנו בפעם הראשונה עם המשורר ארז ביטון ועם השירה המופלאה של חברי "הברירה הטבעית", היית אז בת 14 ומאז ועד היום זה חרוט בתוכי.
שולי מועלם-רפאלי: אני מאמינה שהבחירה של השר בנט להקים את ועדת ביטון וללכת עם המסקנות שלה אל תוך העשייה המהותית בעיני במשרד החינוך, לא בשוליים אלא על העשייה הפדגוגית, היא הדבר החשוב ביותר שאני רואה שנעשה במשרד החינוך ולדעתי גם שם מונח עיקר הכסף של משרד החינוך.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא מתיימרת להבין במערכת החינוך חלילה, יש ממומחים גדולים יותר שיושבים בחדר הזה, אבל למיטב הבנתי עיקר כספה של מערכת החינוך נמצא בעולם הפדגוגי שלה ושם אני שומעת שמשנים סילבוסים, מוסיפים, חוץ מהדברים שקרא להם המשורר ארז ביטון "דברים שהם בשוליים" והם סיורים, טיולים והכנסת פיוטים.
שולי מועלם-רפאלי: בעיני, שינוי מהותי בסילבוס בתכנית הלימודים של ילדי מערכת החינוך במדינת ישראל, מהרגע שהם נכנסים לתוכה בגיל חינוך חובה ועד שהם מסיימים את כיתה יב' וחוזרים אליה אחר כך במערכת החינוך האקדמי, הוא מסקנות ועדת ביטון.
שולי מועלם-רפאלי: אני מקווה שהשר יטמיע את זה באופן שגם אם הוא ילך הלאה בדרכו האישית ויבואו שר או שרה אחרים, התכנית הזאת של תיקון העוול המהותי והפריסה התרבותית העצומה וההבנה שה יא לא שייכת רק לילדים שנולדו למשפחות שהם מארצות המזרח אלא לכל ילד וילדה במדינת ישראל הוא בעיני השינוי המהותי שהוביל המשורר ארז ביטון ותוביל בעזרת השם מערכת החינוך לכל החברה הישראלית כולה.
יעקב מרגי: שמעון אוחיון בבקשה.
שמעון אוחיון: אדוני היושב-ראש, שלשום קיימנו בהיכל התרבות בתל-אביב אירוע ארצי הנערך כבר 20 שנה, בהשתתפות 3,000 איש מברית יוצאי מרוקו, אבל העליתי אל הבמה אך ורק עשרה צעירים שסיימו או עומדים לסיים דוקטורט במורשת יהדות המזרח, בין אם זה היסטוריה או ספרות או תחומים אחרים, אבל צעירים שעומדים לסיים ויש כמוהם עוד רבים.
שמעון אוחיון: לחברים הללו אין עתיד, אין מקום במוסדות להשכלה גבוהה.
שמעון אוחיון: לפני 12 שנים היה להם מקום.
שמעון אוחיון: הם היו נחטפים, מאז לפני 12 שנה כשנסגרו המכונים בוטלו התקנים, בוטלו הקורסים האוניברסיטאיים, בוטלו הקורסים בהכשרת מורים, לא קיים שום דבר.
שמעון אוחיון: אני מכבד את הדו"ח הזה, בשביל זה קמה ועדת ביטון.
שמעון אוחיון: כל ועדה פנימית הייתה מציעה את ההצעות הללו.
שמעון אוחיון: כל ועדה שהייתה סוקרת את המסגרת של תכנית ה לימודים.
שמעון אוחיון: אנחנו מדברים כרגע על מהפיכה, על תיקון עוול.
שמעון אוחיון: אם לא נכשיר חוקרים מי יציג לנו?
שמעון אוחיון: נלך לגזרי עיתונים ונאסוף משם שמות או שניגש למחקר מקיף ומבוסס על כל קהילה וקהילה ונושיב אנשים ויציגו לנו תכנית מובנית, מורכבת רצינית לעתיד עם ישראל?
שמעון אוחיון: מה זה כאן בעניין הזה, ההמלצות של הוועדה מדובר בעקרן עם אותם 250 מיליון, למעלה מ-100 מיליון צריכים ללכת לתקנים, למחקר למוסדות להשכלה גבוהה, למכללות, להכין את הדברים הללו.
שמעון אוחיון: אם לא נכין, לא יהיה.
שמעון אוחיון: מה שקורה כרגע, ורמז לכך גם המשורר ארז ביטון, תסלחו לי, כדי לעמוד מול נתן זך או פרופסור מנחם פרי, האחד אומר תרבות ה מזרח היא תרבות המערות, פרופסור מנחם פרי אומר ללמד את שבזי - - -
שולי מועלם-רפאלי: גם פרופסורים אומרים שטויות.
שמעון אוחיון: אנחנו מדברים על אנשים בעמדות מפתח.
שמעון אוחיון: אנשים שמכתיבים בדרך זאת או אחרת מה תהיינה השאלות בבחינות הבגרות אז אם פרופסור מנחם פרי אומר ללמד את שבזי, גדול משוררי יהדות תימן "זאת בדיחה", זאת לא רק אמירה, זאת השפעה עמוקה בתוך תכניות הלימודים, זה לא פשוט, לא מקרה שלפני כשנתיים על נתן זך יש ארבע שאלות בבחינת הבגרות, משום שהחבורה הזאת, החונטה הזאת, אם לא נעמיד מולה חוקרים שיכלו לעמוד באמת באומץ ובצורה מקצועית ויציגו לנו מחקר מקיף, אנחנו רק עוסקים בתיקונים.
מירב בן ארי: תודה אדוני היושב-ראש.
מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה על המילים שלך, אדוני היושב ראש, אבל צריך להבין שבמערכת החינוך כמו מישהי שהייתה במערכת הזאת קרוב לעשר שנים, זה תהליך ותהליך לוקח זמן להטמיע אותו ודווקא אני חושבת, לפחות ממה שראינו, ותאמין לי אנחנו יושבים פה כבר שנתיים בוועדה, לא ראינו כזאת עבודת מחקר ועומק.
מירב בן ארי: גם שמעת אותי, הייתי לכל התהליך פה דיברתי, גם על מוזיאון יהדות לוב שקסניה לא דיברה עליו, אבל שגם הוא אנחנו רוצים שתלמידים יגיעו לשם וגם דיברתי הרבה על הנושא של ברגן בלזן וראיתי גם את הספר שנכנס על ג'אדו, אני חושבת שבאמת מי שבחן לעומק את הנושא וקרא וראה, אני באמת לא הצלחתי להבין למה מקיימים את הדיון הזה, וחבר הכנסת יואל חסון עושה את עבודתו, בודק את העניין, אני אישית גם בדקתי, ראיתי את הדברים, אני חושבת שיש כאן תהליך מצויין, אני חושבת שחמישה חודשים זה לא הרבה זמן ולמרות זאת גם בתקופה הזאת נראה שיש תהליך טוב מאוד בתוך בתי הספר.
מירב בן ארי: אני חושבת, קודם כל מה שקסניה אמרה זה מאוד נכון, שצריך להכניס גם את המוזיאון, אין הרבה מוזיאונים של יהדות המזרח במדינת ישראל אבל אלו שכן צריך לטפח אותם כי הם בקריסה ודבר נוסף, אני חייבת לומר משהו, תקציב משרד החינוך הוא השני בגודלו במדינת ישראל.
מירב בן ארי: אפשר בתוך התקציב הקיים להפעיל את התכנית ולהפעיל אותה למופת.
מירב בן ארי: ותאמין לי שאני וגם חבר הכנסת מרגי שלווינו אותך לכל אורך הדרך ונפגשנו בכמה וועדות, אנחנו נמשיך ללוות ולראות שמערכת החינוך מטמיעה את הדו"ח שלך ושזה לא יהיה מס שפתיים.
משה עמאר: אני מאוניברסיטת בר אילן ומכללת אשקלון.
משה עמאר: בעניין בדיקת תכניות, מה שיש ניתן לבדוק את זה תוך דקה, אבל אין כלום.
משה עמאר: אם באוניברסיטת חיפה לכל הנושא של ההיסטוריה של יהדות המזרח, ספרד והמזרח, פחות מתקן אחד, אז מה יש?
משה עמאר: אין כלום.
יעקב מרגי: היא אמרה, היא תבדוק.
יעקב מרגי: אם אין כלום, היא תגיע למסקנה שאין כלום.
<קריאה: בדקנו.
יעקב מרגי: אוקיי, אז תתנו לה את המסמך.
יעקב מרגי: אולי היא תסתמך על זה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת דב חנין בקצרה.
דב חנין: אני שמעתי בהרבה כאב את דברי המשורר ארז ביטון כאן ואני חייב לומר לכם, עמיתיי, נדמה לי שהדיון הזה מתנהל בשתי קומות ואין תקשורת בין הקומות האלה.
דב חנין: האתגר שוועדת ביטון הציגה הוא הרבה יותר גדול מאשר כמה מספרים ואיזה שהם תקנים, חצי תקן, או כל מיני שיפורים קטנים.
דב חנין: יש לנו אתגר שהוא נוגע לזה שאנחנו בכלל כחברה הפנינו עורף למזרח, מתנשאים על המזרח, מתנכרים למזרח, המזרח נתפס כנחות, כלא מעניין, כלא רלבנטי.
דב חנין: אנחנו כולנו מסתכלים מערבה ואת המבט הזה כחברה אנחנו צריכים לשנות וזה אתגר ענקי, זה לא משהו טכני.
דב חנין: זה אתגר רעיוני וזה מחייב שינוי בכל דפוסי החשיבה שלנו ואני חושב שזה אתגר חיוני לחברה הישראלית לא רק בגלל ההיסטוריה ולא רק בגלל הצדק ליהודי המזרח שזה מאוד חשוב, אלא כי אנחנו נמצאים במזרח, אנחנו חיים במזרח.
דב חנין: אנחנו חברה שחיה פה במזרח התיכון וזה העתיד שלנו, כאן נישאר, ואת האזור הזה אנחנו צריכים, ואני אומר לכם מבחינתי אגב יש קשר בין הסוגיה הזאת לבין הצעת החוק שחבר הכנסת חזן העביר בכנסת למשל של לימודי ערבית.
חנין זועבי: שלי.
יעקב מרגי: גם שלך.
דב חנין: זה הכל חלק מאותו עניין.
אורן אסף חזן: לא נעים לי להגיד לך אבל זה שלי.
דב חנין: להבין שאנחנו נמצאים באזור הזה, אזור שיש בו הרבה מה ללמוד, הרבה עושר, הרבה יכולת, להכיר את האזור הזה ולהתחבר אליו זהה אתגר הכי גדול שלנו כחברה.
יעקב מרגי: חנין זועבי בבקשה.