GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: ואני אומר לכם, תקשיבו טוב טוב, כרגע מה שצריך לעשות זה להגיע לאיזו נקודה – אני לא יודע איפה למתוח את זה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להגיד שהכול זה אשראי – אתה, מה שאתה נותן לו, זה אשראי, מה זה משנה אם זה מהבנק, מהאוצר, מות"ת?
<גדי פרנק: היושב-ראש, אני יכול ללכת עם הצעתך?
יעקב מרגי: עוד לא הצעתי אותה אפילו.
<גדי פרנק: אמרת אחד חלקי 12, אני אלך עם הצעה יותר טובה.
יעקב מרגי: זה חצי הצעה.
יעקב מרגי: אחד חלקי 12, ואני מבקש שלפחות 2016-2017, שנת הלימודים הנוכחית, לא – הרי ממילא תוציאו את הכסף, איך שלא תרצה תוציאו את הכסף, פשקוס.
יעקב מרגי: איך שלא תרצה.
יעקב מרגי: זו בעיה שלך.
יעקב מרגי: האוניברסיטה העברית – לטוב היא הגאווה שלך, לרע היא הגיבנת שלך.
יעקב מרגי: לכן, בסוף המדינה תשלם ואני לא אוהב שהמדינה בסוף משלמת ארבע פעמים.
עודד פורר: ובדרך שותה את הדם.
יעקב מרגי: לכן, בואו נעצור את זה כאן.
יעקב מרגי: הדרך היחידה: באותו יחס שהוועד המנהל שלו מוכן ליצור גירעון שוטף, באותו יחס, אתם צריכים להבין שב-2016, ה- guaranteeהזה, 80% זה לא אשראי ולא חוב, 20% כן.
יעקב מרגי: חלק כן.
יעקב מרגי: אני לא מאמין שהכול על המדינה.
יעקב מרגי: למצוא את המנגנון הזה שאחוז מסוים שהוא כן אמר אותו בהצהרה – הוא אמר שהוועד המנהל כן מוכן 10% אבל לא 200% - - -
מנחם בן-ששון: אחוז אחד.
<גדי פרנק: הם מוכנים רק אחוז אחד, זו הבעיה.
מנחם בן-ששון: זה שני מיליארד – 20 מיליון מתוך שני מיליארד.
יעקב מרגי: לא, כשדיברת במיליונים.
מנחם בן-ששון: 20 מיליון מתוך שני מיליארד.
<גדי פרנק: היושב-ראש, הצענו הצעה כזאת רק האוניברסיטה והוועד המנהל מחליט ומרגיש, בדיוק כמו שאמרתם פה, שעל גבם של החברים הנחמדים פה הוא יוכל להוציא מהמדינה עוד 10 ועוד 20 ועוד 30 מיליון שקל.
יעקב מרגי: אני לא נותן להם את זה כך, הנה אני אומר לך – אני עוצר את זה.
<גדי פרנק: אבל היושב-ראש, הצענו הצעה כזאת אפילו הבוקר לפני שעתיים.
<גדי פרנק: על אף הטענות פה אנחנו ישבנו בכל שעה אפשרית עם האוניברסיטה, גם אתמול וגם שלשום.
יעקב מרגי: שמעת מאתנו שלא פעלתם?
<גדי פרנק: לא, אני מדבר על כל מיני הערות על חופשות ולא חופשות, אני לא הייתי בחופשה בכל רגע נתון.
<יפה זילברשץ: אף אחד מאתנו לא היה בחופשה.
<גדי פרנק: בכל מקרה, אנחנו הצענו הצעה אפילו יותר נדיבה ממה שהציע היושב-ראש והשוליים של אותו אשראי מאוד נמוכים, נמוכים מאוד.
יעקב מרגי: אחד חלקי 12 אתה נותן להם?
<גדי פרנק: אפילו לא ביקשתי אחד חלקי 12.
<גדי פרנק: אנחנו רוצים שהאוניברסיטה תמשיך להתנהל, אם נתניע אותה באחד חלקי 12 האוניברסיטה לא תוכל לעבוד.
יעקב מרגי: מה באת לקראתם ברישום של אותה הזרמה שלך?
<גדי פרנק: עשרות מיליונים מתוכה, עשרות מיליונים.
<גדי פרנק: יותר מ-50% מתוכה אנחנו מוכנים שיינתן תקציבית והאוניברסיטה יודעת את זה.
<גדי פרנק: אבל הם רוצים ללכת עד הקצה, לקחת ולמתוח את זה - - -
יעקב מרגי: 100% לא יהיה, מנחם.
מנחם בן-ששון: מה היה משפט הפתיחה שלי?
מנחם בן-ששון: הבאנו לשולחן ביום ראשון 50% מהבעיה.
<אשר כהן: הבאנו 50%.
יעקב מרגי: אז איפה הבעיה?
<גדי פרנק: עם כל הכבוד לאוניברסיטה העברית, ואני מצטער, אבל עושים פה מצג מאוד מאוד – אני נזהר במילה.
<גדי פרנק: כי מדי שנה כל אחת מהאוניברסיטאות, לא רק האוניברסיטה העברית, מתחילה את התקציב שלה, כמו גם רוב המשרדים הממשלתיים, עם בעיה, לא עם פתרון, וכל אחת מהאוניברסיטאות, גם תל-אביב, גם הטכניון וגם בן-גוריון, באה ומתחילה לקצץ או להתאים את התקציב שלה וכל שנה האוניברסיטה היתה מביאה תקציבים בסדרי-הגודל האלה.
יעקב מרגי: אז אתה רוצה ממנה השנה, בגלל שהיא בקשיים, לתת אחוז יותר גבוה?
<גדי פרנק: לא, אז השנה אני מוכן לתת גם מהצד שלי, אבל אנחנו מוכנים לתת חלק מהצד שלנו, לא את הכול.
<גדי פרנק: האוניברסיטה לא מתחילה את השנה עם 200 מיליון שקל, למרות שכך הם מנסים להציג את זה.
<גדי פרנק: היא כל שנה התחילה עם בעיה דומה לעכשיו והיא היתה בערך חצי מזה ואחרי זה – אני לא נכנס לתוך החשבונאות של האוניברסיטה, אם הם מגדילים, או מנפחים או דברים גדולים, אני לא רוצה להיכנס ולהגיד דברים על אנשי הכספים של האוניברסיטה.
<גדי פרנק: אבל בדיוק בגלל שאני לא מנהל אותם, אני לא רוצה גם שיתחילו להגיד לי: יש 100 והשנה פתאום יש 200.
<גדי פרנק: יש סדר-גודל מסוים, אנחנו מוכנים לכסות את רובו – לא חצי ממנו אפילו, את רובו – וחלק ממנו יישאר עשרות בודדות, עשרות בודדות גירעון של האוניברסיטה שות"ת תערוב לו מימונית.
<גדי פרנק: עשרות בודדות.
יעקב מרגי: שגם לגירעון הזה תערבו?
<גדי פרנק: שגם לזה אנחנו מוכנים לערוב מימונית שהאוניברסיטה תסיים.
<גדי פרנק: אבל הוועד המנהל של האוניברסיטה מתחיל לריב אם זה יהיה 20, או שזה יהיה 30, או שזה יהיה 40.
<גדי פרנק: זה סדרי-הגודל.
<גדי פרנק: אנחנו לא מדברים פה על 100 ולא על 200.
<גדי פרנק: זה סדרי-הגודל שכרגע ועד המנהל של האוניברסיטה, בשביל סדרי-הגודל האלה – שאני רק רוצה להגיד, גם בשנה הקודמת וגם בשנה שעברה האוניברסיטה - - -
ג'מאל זחאלקה: אז למה אתה מתווכח עליהם אם זה כל כך נמוך?
ג'מאל זחאלקה: אני אחזיר את זה אליך.
יעקב מרגי: לא, זה העיקרון.
<יפה זילברשץ: כי אנחנו אחראיים בתור מערכת.
<גדי פרנק: כי עם כל הכבוד אנחנו עושים פה צעד שאף אחד מהמערכת האחרת לא מקבל.
<גדי פרנק: אנחנו נכנסים ומוציאים עוד עשרות מיליונים מעבר למה שאוניברסיטה אמורה לקבל.
ג'מאל זחאלקה: ביקשה 50%, לא ביקשה הכול.
מירב בן ארי: 50% זה 100 מיליון שקל.
מירב בן ארי: מה זה "בסדר"?
מירב בן ארי: זה 100 מיליון שקל.
<שלומי יחיאב: אני רק רוצה, ברשותך, חבר הכנסת פרופ' יוסי יונה, להתייחס למה ששאלת.
<שלומי יחיאב: כמו שאתה רואה, בשנתיים האחרונות יצא לנו אפילו להיאבק ביחד – ואנחנו כאגודה לא מפחדים לבוא ולהסתער, לא על האוניברסיטה, כמו שעשינו בווטרינריה ביחד, ולא מפחדים להסתער על משרדי ממשלה כמו במחאה חברתית.
<שלומי יחיאב: אתם רואים, אנחנו מדברים פה כבר במשך שעה וחצי וזה כמו מטוטלת, כל שניה גם הלב של כל אחד מהאנשים פה זז בין הצדדים כי - - -
יעקב מרגי: זה דרכו של משא ומתן, זה תיווך.
<שלומי יחיאב: מה שאני אומר, בסופו של דבר, גם כשאני בא ומפעיל לחץ פוליטי אני יכול לחנוק את האוניברסיטה, הצד השני יכול להתבצר.
<שלומי יחיאב: המטרה שלנו היא פשוטה – אנחנו רוצים שהדבר הזה יגמר ואני באמת אומר פה לשני הצדדים - - -
יעקב מרגי: לא לחינם אמרתי לך שאתם נוקטים בקו אחראי, אני חושב שזה נכון היה.
<שלומי יחיאב: המנהיגות שלנו בסיטואציה הזאת – אנחנו מנסים להוביל פה קו שיסיים את הדבר הזה לשני הצדדים וזה מה שחשוב לנו.
<שלומי יחיאב: הכי קל פופוליסטית לצאת לצד אחד, להסתער, יהיו לי מלא "לייקים" ב"פייסבוק".
<שלומי יחיאב: מה שאני אומר זה דבר כזה: אנחנו מבקשים פה, כבוד יושב-ראש הוועדה, רק בידיים שלך יש כוח לשים סוף לדבר הזה.
<שלומי יחיאב: אני אומר לך את האמת, גם אחרי שנצא מכאן - - -
יעקב מרגי: אל תחמם אותי, עם האגו שלי אני עוד אאמין בזה.
<שלומי יחיאב: יש לנו ניסיון גם עם וטרינריה.
<שלומי יחיאב: יש לנו ניסיון.
<שלומי יחיאב: אנחנו נצא מפה – הם ימשיכו לדבר.
<שלומי יחיאב: הם ימשיכו לדבר והדברים יימשכו.
<שלומי יחיאב: אנחנו נעבור את ה-13 בנובמבר ואו ששנת הלימודים תיפתח מאוחר או שהאוניברסיטה תמשיך לדמם.
יעקב מרגי: דווקא חברתי, שאני זוכר אותה מהמשבר של הסגל הזוטר וממדעי החברה והרוח, יודעת שלא כך הצלחתי, הצלחתי להניע משהו אבל עוד לא.
<שלומי יחיאב: לאט לאט.
<אסתר סרוק: גם אנחנו מושבתים, גם לנו יש בעיה.
<שלומי יחיאב: קודם כל, חשוב לי להגיד גם בקשה למנחם, נשיא האוניברסיטה, אני יודע לכל אחד מאתנו יש ועד מנהל, גם לי יש ועד מנהל, יש לי דירקטוריון, אנחנו פה כקברניטי הספינה הגדולה הזאת לקחת את ההחלטה הגדולה ולהוביל את אנשינו אתה.
<שלומי יחיאב: אני מבקש ממך, כבוד היושב-ראש, שים לזה סוף בבקשה, 25,000 סטודנטים זקוקים לך.
ג'מאל זחאלקה: אני תלמיד של האוניברסיטה העברית, יש לי שלוש בנות שלומדו באוניברסיטה אז יש לי אינטרס אישי מאוד חזק.
יעקב מרגי: גילוי נאות, מה שנקרא.
ג'מאל זחאלקה: גילוי נאות.
ג'מאל זחאלקה: גם המורה שלי היה רקטור האוניברסיטה בעבר.
אחמד טיבי: גם הוא ד"ר, בוגר הפקולטה לרוקחות.
ג'מאל זחאלקה: אני יודע מה זה משבר כספי באוניברסיטה.
ג'מאל זחאלקה: בזמנו, פרופ' משולם היה מגייס מאות-אלפי דולרים למחקרים מכול מיני קרנות בעולם.
ג'מאל זחאלקה: היה משבר באוניברסיטה, לא יכולנו לקבל ציוד מעבדה פשוט כי היו קיצוצים.
ג'מאל זחאלקה: זה מה שאמר פרופ' בן-ששון: אנחנו מגייסים 180 מיליון דולר מקרנות ויש לנו בעיה כי אם האוניברסיטה לא יכולה לתפעל את זה אז זה ילך פייפן, חלק מזה לפחות, תהיה הבעיה גדולה מאוד.
ג'מאל זחאלקה: אני יודע שזה יכול לתקוע דברים גדולים כי יש מה שנקרא תקציב בסיסי של האוניברסיטה.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב, לשיטתך, אתה אומר: נשארו עשרות מיליונים ומספר לא גדול, לא ענק, עם מוסד כל כך חשוב – לא צריך להכביר מילים על חשיבותו של מוסד האוניברסיטה העברית – ומדובר בדבר חד-פעמי, אז הבעיה היא לא גדולה בהיקף שלה.
ג'מאל זחאלקה: אלא אם אתם תגידו לי: לא, לא מדובר ב-20 מיליון, או 30, או 40, או 50, אלא מדובר במאות - - -
<גדי פרנק: זה אחרי שנותנים - - -
יעקב מרגי: גדי, תן לו לסיים.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב, אם העניין הוא בתחום הזה, אני מציע שיושב-ראש הוועדה יתערב אישית בעניין הזה.
ג'מאל זחאלקה: הוא אדם ישר, הוא אדם שגם הקופה הציבורית חשובה לו וגם עניין החינוך חשוב לו, שני הדברים חשובים לו באותה מידה, הוא לא בצד שלכם ולא בצד של האוניברסיטה.
ג'מאל זחאלקה: אתם רואים, לא במקרה הוא פעם בצד הזה ופעם בצד השני, בגלל זה.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאנחנו כוועדה – אני ממלא מקום כאן אבל אנחנו חברים בוועדה – אני מציע שתשבו היום בתיווך שלך.
ג'מאל זחאלקה: אם אתם רוצים גיבוי אז אפשר שד"ר אחמד טיבי יהיה ופרופ' יוסי יונה, שני אנשים שגם מכירים את העניינים האלה.
ג'מאל זחאלקה: אם לא, אז אני חושב שכדאי לסגור את העניין הזה ולהביא בשורה לסטודנטים.
ג'מאל זחאלקה: לבי לבי על הסטודנטים.
ג'מאל זחאלקה: אני מכיר את פרופ' בן-ששון, אני הופתעתי שהוא יזם ישיבה, תמיד יש לו דימוי של אדם שמרן, הוא לא מכביר במילים, לא שש אלי קרב.
יעקב מרגי: הוא ישב שבעה נקיים עד ששחרר לנו אותה.
ג'מאל זחאלקה: הוא לא שש אלי קרב, בשיקול דעת זה נעשה.
ג'מאל זחאלקה: ואתם רואים את הרקטור והשאר, גם הם אנשים שצריך לתת להם כבוד, לא רק פקידי אוצר.
ג'מאל זחאלקה: עם כל הכבוד, לכל אחד יש את הכבוד שלו, לכל אחד יש האחריות שלו ואני חושב שהבעיה היא לא גדולה, אפשר לפתור אותה, אז כולם לרדת מהעץ.
מירב בן ארי: כולם, כולם לרדת מהעץ.
יעקב מרגי: פרופ' בן-ששון, שמעת את המקצה האחרון, מה אתה אומר?
מנחם בן-ששון: אני אומר שיש לנו שוליים קטנים מאוד להשלים ואני מאוד מבקש להשלים אותם.
יעקב מרגי: כמה מתוך ההצעה שלי, באחוזים, מתוך אותה דחיפה מהגירעון, אתם כן תהיו מוכנים להוסיף?
מנחם בן-ששון: אנחנו הגדלנו את הגירעון מהאחוז, אנחנו נגדיל אותו לאחוז וחצי כי אין לנו שוליים.
מנחם בן-ששון: החיים של האוניברסיטה, רוב הכסף הוא כסף מובטח מראש, הוא כסף שהולך למשכורות, מרחב העבודה שלנו הוא מרחב כמעט בלי שוליים, זה החיים המטורפים שאנחנו חיים אותם.
יעקב מרגי: אני אשאל שאלה שהיא לא טקטית, שאלת תם: יש פתגם בערבית כשאתה בא לבן אדם לשחק אתו לצורך העניין תמורת כסף ואין לך כסף, אתה אומר לו: תלווה לי, אני אשחק אתך.
יעקב מרגי: הרי בסוף בסוף הוא אומר לך: גם לגירעון הזה שתרשום אני ערב.
יעקב מרגי: אומר לך האוצר: אני נכנס אתך על כל הגירעון לתוכנית.
מירב בן ארי: ולמה בזמן שאתה פותר את השוליים הקטנים לא תתחיל את הלימודים?
מירב בן ארי: הרי לסגור אתה יכול לסגור כל יום.
מירב בן ארי: אתה אומר שיש לך שוליים קטנים.
מירב בן ארי: תשחרר את הסטודנטים.
מנחם בן-ששון: אני לא חושש מתקדים.
מנחם בן-ששון: תראו, כל מה שאמרתי קודם אמרנו, אמרנו שיש הרבה דברים שאתם כחברי כנסת יודעים שאסור לעשות אותם.
מנחם בן-ששון: היום it is not done, אסור לעשות את המהלך התזרימי בתוך האוניברסיטה.
מנחם בן-ששון: ועד המנהל אוסר לעשות את הדבר הזה.
מנחם בן-ששון: הפתרון נמצא ביד, הכסף נמצא ביד.
מנחם בן-ששון: אני אומר, אין פה תקדים, זה פעם אחת, זה תשע"ז.
מנחם בן-ששון: הם היו נדיבים, בזמנו הם הציעו לנו שנתיים, אמרנו: מספיק שנה, נגמור את העבודה.
מנחם בן-ששון: אנחנו רוצים לצאת לחופשי.
מנחם בן-ששון: אנחנו חיים שנים כבני ערובה בתוך המעגל המטורף הזה של הפנסיה.
מנחם בן-ששון: לכן, אנחנו הגענו לקצה של מה שאנחנו יכולים להביא מהבית, גם אם נמכור נכסים.
מנחם בן-ששון: אנחנו לא נמכור נכסים כי גם לזה יש הערה שלהם.
מנחם בן-ששון: מכרנו בשלושת-רבעי מיליארד שקל נכסים, מכרנו.
מנחם בן-ששון: זאת אומרת, אין לנו היכולת.
מנחם בן-ששון: היכולת נמצאת במקום אחד.
מנחם בן-ששון: עכשיו הם צודקים, הם נותנים לנו – זה לא כסף שלהם, זה כסף שלך ושלי – הם נותנים לנו 1.6 מיליארד, בנדיבות, בעין יפה, בשותפות, הם נהנים, אנחנו נהנים מהעבודה המשותפת, אז אני אומר שאת השוליים האלה, שיגמרו לתת אותם.
מנחם בן-ששון: אני לא יכול לקחת סיכון.
מירב בן ארי: על מה אתה לוקח סיכון?
מירב בן ארי: אתה יכול לסגור את השער כל יום.
<גדי פרנק: כבוד היושב-ראש, מנחם אמר את זה גם ביושר קודם, זה לא החלטה שלו, יש לו ועד מנהל.
<גדי פרנק: אני חושב שוועד המנהל - - -
יעקב מרגי: כשאתם יושבים, אתם יושבים עם הוועד המנהל או אתו?
<גדי פרנק: אנחנו יושבים בעיקר עם הצוות המקצועי, לעתים עם הוועד המנהל שלו.
<גדי פרנק: גם הוועד המנהל שלו צריך לשמוע אמירה ברורה כי זה לא החלטה שלו, הוא יושב פה במצב לא נוח ואני מסכים אתו.
<גדי פרנק: הוועד המנהל שלו צריך לשמוע אמירה ברורה בדיוק על מה שאמרתם: אחד, שלא צריך לקחת את הסטודנטים כבני ערובה גם להחלטות קשות; שניים, שגם אנחנו כצוות מקצועי של מל"ג, ות"ת ומשרד האוצר, וגם אתם כחברי כנסת, רוצים ללוות את התהליך הזה וניכנס עם האוניברסיטה העברית לתוך השנה, נלווה את התהליך הזה ונגיע בסופו של דבר – ואנחנו סמוכים ובטוחים – לתוכנית הבראה.
<גדי פרנק: לכן הוועד המנהל שלהם צריך לקחת החלטה והדבר רק בידיו.
<גדי פרנק: כמו שאמרת, אדוני היושב-ראש, אנחנו מוכנים לתת את זה כתוב, אנחנו ניתן להם את זה כתוב, הם יכולים לקחת את ההחלטה הזאת.
<גדי פרנק: אנחנו לא נטען כלפיהם שהם לקחו החלטה לא נכונה, ההפך, אנחנו אפילו נתמוך בהם בהחלטה הזאת.
יעקב מרגי: זה רשום בפרוטוקול.
<גדי פרנק: רשום בפרוטוקול ואני אומר את זה לפרוטוקול.
<אשר כהן: הבעיה היא איננה בוועד המנהל, הבעיה היא בניהול של האוניברסיטה בצורה נורמלית, והמדובר לשנה בכסף שכבר תוקצב.
מנחם בן-ששון: היושב-ראש, את הלקח שלנו אנחנו לומדים במשך 20 שנה יום יום.
מנחם בן-ששון: חשבנו שפתרנו את בעיית הפנסיה ושגינו, לא נבוא עכשיו דברים.
מנחם בן-ששון: הגענו לזה שות"ת אומר: קחו אותנו לבית משפט – בלי נדר לא ניקח אתכם.
מנחם בן-ששון: מה שאני רוצה לומר, לא מדובר אפילו במיילים אחרונים, מדובר בסנטימטרים אחרונים ורצון טוב.
מנחם בן-ששון: מה שהבאנו לשולחן זה גם גירעון, גם קיצוץ בקליטת סגל חדש וגם כסף אמיתי.
מנחם בן-ששון: אין לנו, אנחנו לא יכולים לעשות את זה יותר.
מנחם בן-ששון: אנחנו צריכים כסף אמיתי להתחיל את השנה.
יעקב מרגי: תקשיבו, אני אסכם באמירות יחסית רכות למה שאני רגיל אבל זה יהיה עד יום ראשון.
יעקב מרגי: אם אחרי הסיכום שאני אומר לא יימצא הפתרון, אנחנו, כוועדה, א', נתכנס ביום ראשון שוב כאן, אם אני לא אראה התקדמות אני אומר אמירות נחרצות לציבור הרחב ואנחנו נגיע פה למסקנות שהציבור יידע בדיוק מי פה גמיש, מי לא גמיש, כולל הוועד המנהל.
מירב בן ארי: שיבוא הוועד המנהל גם לכאן.
יעקב מרגי: שתבוא נציגות מהם לכאן, אני מאפשר את זה.
יעקב מרגי: אני אומר את דבר הסיכום: אני קורא גם למשרד האוצר, גם לות"ת, גם לאוניברסיטה, להסתכל בעיני הסטודנטים – כמעט אמרתי "הילדים הרכים", הסטודנטים לשנה ראשונה – לאפשר להם להתחיל את החוויה הזאת במידי.
יעקב מרגי: לא לנצל – אני לא קורא כרגע שיש ניצול – מזהיר אותם מלהשתמש בסטודנטים לצורך פתרון המשבר הנוכחי.
יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, שאלה כללית: מקור הסמכות הוא פה, או שזה הוועד המנהל?
יעקב מרגי: הוועד המנהל.
יוסי יונה: נציגי האוניברסיטה, אפשר לסגור אתכם או שמקור הסמכות זה הוועד המנהל?
מנחם בן-ששון: הסמכות זה הוועד המנהל, זאת היתה הרפורמה שות"ת ביצעה לפני כמה שנים.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אם הוועד המנהל היה כאן עכשיו אתנו לא הייתי מסכם את הדיון כך, הייתי נכנס לחדר, עושה הפסקה, נכנסים ולא משחררים את זה.
יוסי יונה: אז תזמן, בבקשה, היושב-ראש - - -
יעקב מרגי: לכן אני אומר, רבותי, אני לא קובע מסמרות מי נדיב, מי לא נדיב כרגע, מי אחראי, מי לא אחראי, אני קורא לנהוג באחריות, להביט לסטודנטים בעיניים ולאפשר להם את החוויה הזו של ההשכלה הגבוהה כפי שהם ציפו וחיכו לה.
יעקב מרגי: אנחנו נקיים כאן דיון ביום ראשון.
יעקב מרגי: אני קורא להזמין את נציגות הוועד המנהל.
יעקב מרגי: ביום ראשון אנחנו נתכנס בחלק הראשון של היום, אני אפנה את הלו"ז שלי, כדי להביא את זה לכלל פתרון.
יעקב מרגי: אני מקווה שהישיבה ביום ראשון תתייתר כי עד אז אתם תמשיכו לעבוד.
יעקב מרגי: אני קורא לכם להמשיך לעבוד והלוואי ותודיעו לי שהישיבה ביום ראשון מבוטלת.
יעקב מרגי: היום ה- 7 לנובמבר 2016, ו' בחשוון תשע"ז, נושא הישיבה הכללת יוצאי אתיופיה בתכנית החומש.
יעקב מרגי: יש לנו היום דיון נוסף, בכלל הצגה של תכנית החומש אבל נתנו דגש מיוחד, דיון נפרד לתכנית החומש בהשכלה הגבוהה ליוצאי אתיופיה.
יעקב מרגי: לא לחינם שמנו את זה בדיון נפרד כדי לבדל ולתת פוקוס.
יעקב מרגי: יצא ככה, לכאורה פועל יוצא, דיון המשך מהדיון הקודם שבגללו התעכבנו.
יעקב מרגי: אני אתן לנציגי הות"ת מל"ג להציג לנו את ההדגשים המיוחדים בתכנית החומש הקרובה.
יעקב מרגי: מציג את המצגת ואת האמירה?
<גדי פרנק: אני אפתח בקצרה ואז אעביר לאורנן פודם שהוא מצוות חברה וקהילה אצלנו להציג מצגת.
<גדי פרנק: ננסה להתמקד גם קצת בנתונים, היינו בסיפא של הדיון הקודם וראינו שחלק מהשאלות שעלו היו סביב נתונים וכולי, ננסה קצת לשים את הנתונים על השולחן וגם כבר להתחיל לייצר צפי של צעדים וכולי.
<גדי פרנק: לא אאריך, כדי שיהיה זמן גם למצגת וגם לדיון.
<גדי פרנק: הנושא של אוכלוסיית יוצאי אתיופיה במערכת ההשכלה הגבוהה מאוד חשוב לנו, מבין אוכלוסיית היעד שהתחלנו להתייחס אליהם בעצם בחומש הקודם, האוכלוסייה של יוצאי אתיופיה עד היום לא קיבלה מעמד נפרד בתוך מערכת ההשכלה הגבוהה כתכנית נפרדת קוהרנטית.
<גדי פרנק: היה טיפול ויש עדיין טיפול וימשיך גם טיפול מסוים במשרד הקליטה, אני אגיד על כך גם כמה מילים מיד.
<גדי פרנק: בתוך מערכת ההשכלה הגבוהה היו צעדים נקודתיים שנעשו אבל אף פעם לא הייתה תכנית קוהרנטית מהתחלה ועד הסוף כאוכלוסיית יעד נפרדת.
<גדי פרנק: החומש הזה, בעצם אני חושב, הבשורה המרכזית היא שות"ת ומל"ג החליטו ואת ההחלטה הזאת הם כבר קיבלו לפני מספר חודשים והמצגת שתראו היום היא חלק או נגזרת מהמצגת שהם ראו באותו דיון שאוכלוסיית יוצאי אתיופיה תהפוך להיות אוכלוסיית יעד ספציפית ממוקדת לצורך הנגשה.
יעקב מרגי: אפשר לומר שהיא יחסית הייתה מודרת מהשכלה גבוהה?
<גדי פרנק: אנחנו תיכף נציג את הנתונים, היא נמצאת בהשכלה גבוהה בערך, משהו כמו חצי מחלקה באוכלוסייה, נציג את הנתונים בצורה הכי שקופה, לא נסתיר לא את מה שיש ולא את מה שאין וננסה לעשות את זה לא יותר מדי באריכות.
<גדי פרנק: הקצינו לזה כבר תקציבים ספציפיים, יש פה רשימת צעדים ראשונים אבל מצד שני נגיד את הדבר השני, יש לנו עדיין דברים לעשות.
<גדי פרנק: זה לא שעכשיו אנחנו מציגים דברים שכבר נעשו.
<גדי פרנק: אנחנו מציגים תקציבים שייעדנו לזה, אנחנו מציגים רשימת צעדים ראשונים, ואנחנו נצטרך ביחד בתוך השנה הנוכחית לבנות את הצעדים לשש השנים הבאות.
<גדי פרנק: כשאני אומר ביחד, הכוונה שלנו שתוקם ועדת היגוי שהיא תנהל את כל התהליך והיא גם תקצה את התקציבים, שבה יהיו שותפים לא רק חברי מל"ג וות"ת אלא גם נציגי ציבור מקרב הקהילה, וזאת המטרה שלנו, לעשות את זה בשיתוף.
<גדי פרנק: אלה אמירות פתיחה ומכאן נלך למצגת.
<גדי פרנק: מספר מילים על חלוקת העבודה בינינו לבין משרד הקליטה, לפחות הנוכחית, כי אני מניח שזה יעלה.
<גדי פרנק: בפגישה שהייתה לפני חודשיים או שלושה בערך, בהשתתפות מנכ"ל משרד הקליטה ובהשתתפותי, סוכם לעת הנוכחית שהצעדים שנעשים במשרד הקליטה שעיקרם נוגע לצעדים הכלכליים, כלומר הסיוע גם בשכר הלימוד וגם הסיוע הכלכלי של דמי הקיום השוטפים לסטודנט, לעת הזאת זה נשאר במשרד הקליטה כדי לא ליצור יותר מדי זעזועים.
<גדי פרנק: מנגד, מל"ג ות"ת תתחיל בשלל צעדים שתיכף נדבר על חלקם, גם על החסמים וגם על הצעדים, בכל הנושאים שהם יותר קשורים לתוך האקדמיה.
<גדי פרנק: חלקם קשורים לשיעורי עזר, מניעת נשירה, הכוונה לתעסוקה כל הדברים מהסוג הזה ונדבר עליהם, בהמשך לקראת השנה הבאה או השנה לאחריה, נראה שהצעדים אצלנו כבר מתחילים להבשיל אנחנו גם ביחד עם משרד ה קליטה נבחן את האפשרות לאגם את הדברים, גם את הצעדים הכלכליים למל"ג וות"ת, אבל נעשה את זה אך ורק - - -
יעקב מרגי: יש התייחסות למכינות מיוחדות?
<גדי פרנק: אנחנו גם נתייחס לזה, בוודאי.
אלעזר שטרן: אבל מה קשור משרד הקליטה לחבר'ה שנולדו בארץ, לפני 20, 30 שנה?
<גדי פרנק: אני לא אחזור לדיונים קודמים ואינני מייצג פה את משרד הקליטה, יש פה את מירי - - -
יעקב מרגי: אתה יודע מה אמר הרבי מקוצק?
אלעזר שטרן: אני יודע הרבה דברים שהוא אמר, אין דבר שלם יותר מלב שבור.
יעקב מרגי: הוא אומר "אין דבר יותר לא שוויוני מאשר לתקצב או לטפל באנשים שחיים במציאות לא שוויונית בצורה שווה".
אלעזר שטרן: כן, זה בסדר.
אלעזר שטרן: זה כן, כל הדיון שלך עד עכשיו היה ככה.
יעקב מרגי: אני שיפרתי, שיניתי.
<גדי פרנק: ההגדרות של משרד הקליטה נוגעות גם לצורך העניין לטיפול באוכלוסייה הזאת.
<גדי פרנק: אנחנו לא מגדירים אוכלוסייה, אנחנו לצורך העניין כרגע מקבלים את המדיניות הממשלתית בנושא.
<גדי פרנק: המדיניות הממשלתית בנושא של יוצאי אתיופיה מתייחסת גם לילידי הארץ, הווה אומר דור שני ליוצאי אתיופיה, גם במסגרת הטיפול הממשלתי, ואנחנו מקבלים את זה.
<גדי פרנק: אפשר לדון את הדיון העקרוני של הגדרת האוכלוסייה, הוא דיון יותר רחב מהשכלה גבוהה.
אלעזר שטרן: לא, אני לא נכנס לדיון של הגדרת האוכלוסייה.
אלעזר שטרן: הדיון הוא על איזה כלים יש - - -
יעקב מרגי: אני אענה לשאלה שלך.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע את משרד הקליטה, הוא לא אמור לענות על זה.
יעקב מרגי: יש את הקריטריונים מתי.
יעקב מרגי: כרגע מה שבתכנית החומש, בא לתת לאו דווקא לעולים.
יעקב מרגי: לבני העדה.
יעקב מרגי: בגלל שזיהינו, מזהים כשל, הם זיהו כשל בחרדים, בערבים, וגם בקרב בני העדה האתיופית.
אלעזר שטרן: הבנתי אדוני היושב-ראש, אבל אפרופו המל"ג, אני חושב שאתם החלטתם על הקמת ועדה מיוחדת ליוצאי אתיופיה לתכנית החומש, נכון?
אלעזר שטרן: והוועדה הזאת לא הוקמה עוד?
<גדי פרנק: הוועדה הזאת תקום בחודש הקרוב, היא צריכה לבוא למל"ג ולות"ת לאישור.
<גדי פרנק: אני אומר, יש לנו כבר חברי מל"ג ות"ת שמוכנים להשתתף, אנחנו צריכים עוד, ועדה כזאת מהסוג הזה בדרך כלל אצלנו מורכבת גם מחברי מל"ג וות"ת שהם מייצגים את הצד האקדמי וגם מנציגי ציבור.
<גדי פרנק: התחלנו לדון או לבקש מכמה נציגי ציבור מהעדה האתיופית להשתתף בוועדה כזאת, אנחנו נשלים את זה אני מניח שבשבוע –שבועיים הקרובים, עד סוף החודש הזה אנחנו מצפים ש הוועדה תוקם ותתחיל לפעול.
אלעזר שטרן: בסדר, רשמנו את זה.
אלעזר שטרן: היושב ראש אני מניח שרשם את התאריך שניתן פה.
יעקב מרגי: תראה, הבחורה הזאת יושבת מהבוקר רק בשביל הדברים האלה.
אלעזר שטרן: כמו שאני מכיר את היושב ראש זה גם יעלה ב סיכום, התאריך שאמרת.
<גדי פרנק: אוקיי.
<גדי פרנק: אז בואו נתחיל עם המצגת.
<גדי פרנק: (הצגת מצגת)
<אורנן פודם: תודה על הבמה.
<אורנן פודם: אני מצוות שנקרא "חברה קהילה ומכינות" באגף תקצוב במועצה להשכלה גבוהה.
<אורנן פודם: אני מניח שחלק מהנתונים מוכרים לכולם, בכל מקרה נעבור עליהם בקצרה, אם יש שאלות ורצון להתעכב על נושאים - - -
יעקב מרגי: אם אתה יוצא מתוך הנחת עבודה כזו, הדיון הזה מיותר.
יעקב מרגי: כשבאים לדיון הנחת העבודה היא שלא יודעים כלום.
יעקב מרגי: אל תדלג על כלום.
יעקב מרגי: אם נראה שאתה מתמרח, נאיץ בך.
<אורנן פודם: אין בעיה.
<אורנן פודם: נתחיל עם קצת סקירה כללית על האוכלוסייה, נתקרב להשכלה גבוהה כשנדבר על המועמדים ועל המתקבלים ללימודים.
<אורנן פודם: נסתכל על ההתפלגות של הסטודנטים גם של תחומי הלימוד וגם באיזה מוסדות הם לומדים.
<אורנן פודם: חסמים עיקריים שמיפינו בשלב ראשון, יכול להיות ש הוועדה תמפה אחר כך חסמים נוספים, יעדים ועיקרי התכנית.
<אורנן פודם: כל הנתונים מלפני כשנה, שקיבלנו מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
<אורנן פודם: גודל האוכלוסייה הוא כ- 138,000 איש, 1.7% מהאוכלוסייה.
<אורנן פודם: מדובר באוכלוסייה צעירה, כך שבגילאים הרלבנטיים של השכלה גבוהה הם אפילו יותר מ- 1.7%, הם בערך 2.4% מהאוכלוסייה.
<אורנן פודם: הפיזור הוא בכלל המחוזות, בכלל הארץ, הישובים הבולטים זה נתניה, ראשון לציון, באר שבע, אשדוד.
<אורנן פודם: מבחינת אחוז התושבים הישובים הם קריית מלאכי, קריית גת, עפולה, יבנה, חדרה.
<אורנן פודם: הנתונים האלה חשובים לנו לאחר כך בגיבוש התכנית כדי לדעת איפה לשים את מרכז הכובד בגיוס תלמידים ובהכוון להשכלה גבוהה.
<אורנן פודם: מבחינת הכנסה והוצאה, אנחנו רואים שיש פה פערים מאוד גדולים, מה שישר מביא אותנו אחר כך לראות שיש חסם כלכלי שיכול להיות שהוא גם מונע מסטודנטים בכלל להגיע להשכלה גבוהה ולשרוד בה ולהתקדם אולי גם לתארים מתקדמים.
<אורנן פודם: אני מגיע לאזור ההשכלה הגבוהה – מבחינת נתוני קבלה בתשע"ד ניגשו כ- 2,500 תלמידים בכיתות יב', שיעור הזכאים לתעודת בגרות 56% לעומת 75% בכלל האוכלוסייה, כך שכבר כאן יש לנו איזה שהוא פער, מה שיחייב אותנו להיות בקשר גם עם משרד החינוך - - -
מירב בן ארי: סליחה, אתה אומר ש- 75% זכאים במדינת ישראל לתעודת בגרות?
מירב בן ארי: זה לא נכון דרך אגב, אני רק אומרת שאנחנו ישבנו פה בוועדה ואמרו לנו 50 ו - - -
<אורנן פודם: ממי שמגיע כבר ל-יב'.
יעקב מרגי: את יודעת איפה התמיהה מתחילה?
יעקב מרגי: התמיהה מתחילה, וטוב שמשרד החינוך איתנו כאן- - -
מירב בן ארי: אני צודקת, אנחנו ישבנו כאן ושמענו, 56% מכלל האוכלוסייה.
<יעל סימן טוב: לא, זה שיעור ההשתתפות בהשכלה גבוהה.
<יעל סימן טוב: 57% זה שיעור ההשתתפות.
מירב בן ארי: אני יודעת לקרוא.
מירב בן ארי: שיעור זכאים לתעודת בגרות עומד על 56% מקרב הניגשים ממוצא אתיופי, לעומת 75%.
מירב בן ארי: אני אומרת לא לבזבז את הזמן, בבקשה תבדוק את הנתון הזה.
יעקב מרגי: אי אפשר לדלג על שורה ראשונה.
יעקב מרגי: אתם שמים לב לניסוח, תקנו אותי.
יעקב מרגי: בתשע"ד ניגשו לבחינות הבגרות כ- 2,500 תלמידים בכיתות יב' ממוצא אתיופי.
יעקב מרגי: עכשיו תקשיבו טוב, כשאתה מביא לי נתון כזה, אני כוועדה מצפה שאתה תאמר לי מה, אני איש מספרי.
יעקב מרגי: הנתון הזה יתום, ערטילאי, אם אתה לא נותן לי כמה תלמידים יש בשכבת יב' ממוצא אתיופי.
יעקב מרגי: יכול להיות שזה אחוז זניח בכלל בגלל שהמורים לא מגישים אותם לבחינות בגרות.
יעקב מרגי: אני צריך את הנתון הזה.
<פוריה קלעי: הנה, כתוב לך במשפט השני 56%.
יעקב מרגי: מקרב מה 56%?
<פוריה קלעי: מקרב הזכאים לבחינות בגרות.
יעקב מרגי: מתוך ה- 2,500 כך אני מבין.
<פוריה קלעי: לא.
יעקב מרגי: אז עורך המסמך יסביר את עצמו.
יעקב מרגי: להבא, לא לנסות לעזור לי כי זה רק מקשה יותר.
יעקב מרגי: כאן אני בכוונה התעכבתי בשלב הזה, גדי תהיה איתי כי אתה תכנון ותקצוב.
יעקב מרגי: אני חושב שכשמזהים נקודת כשל, יש אמירה.
יעקב מרגי: אתה זוכר את הדיונים שלי, חייבת שתהיה לכם אמירה במיוחד אם לקחתם את זה ושמתם את זה כהחלטה בפרונט איפה אתם מתערבים כבר בשלב המקדים, בשלב התיכון, הקדם אקדמי?
יעקב מרגי: פה זה אומר דרשני.
יעקב מרגי: לכן אם אני אקבל את הנתון תוך כדי הדיון אני רוצה את הנתון הזה, כמה תלמידים מקרב בני העדה האתיופית בשלב יב' כשניגשים מתוכם רק 2,500.
<אורנן פודם: דבר ששכחתי לומר בהקדמה, שהגשנו בקשה מאוד גדולה של נתונים ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה רק על הנושא הזה ואלה נתונים ראשוניים בלבד.
יעקב מרגי: הם מתקשים לתת את כל הנתונים?
<אורנן פודם: זה לוקח זמן.
יעקב מרגי: אני אגלה לך סוד מדינה.
יעקב מרגי: אל תעביר אותו הלאה, למשרד החינוך יש את הנתונים האלה ולא צריך ללכת ללמ"ס.
<אורנן פודם: בסדר גמור.
<אורנן פודם: באמת מה שיוצא מפה זה קודם כל שחייב להיות קשר רציף עם משרד החינוך.