GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: זו עוד נקודה שאין ספק שהיא חלק מהבעיה.
<ריקי נגרי: אני בן אדם אופטימי וכל עוד מעלים את הדברים על השולחן, אני מאמינה שאפשר לעשות.
יעקב מרגי: תשתדלי שלא יקלקלו לך את זה.
יעקב מרגי: אוקיי, בסדר, אני מסכים איתך.
<מייה מושקוביץ-שיש: אפשר ברשותך?
יעקב מרגי: בבקשה, מייה.
יעקב מרגי: לסיכום, אבל לא לחזור על דברים.
<מייה מושקוביץ-שיש: אני לא אעלה פה שאלות, אני יכולה גם לעשות את זה דרך האנשים ממשרד החינוך, כי יש כמה סוגיות שצריך להתייחס אליהן אם זה הפרישה של התשלומים - - -
יעקב מרגי: זה לא סיפק את דעתך, הפרישה שנאמרה?
<מייה מושקוביץ-שיש: לא.
<מייה מושקוביץ-שיש: אני רוצה לדעת מה זה פרישה רחבה.
יעקב מרגי: רגע, נגיע, מייה.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על סוגיית התחבורה הציבורית.
<מייה מושקוביץ-שיש: ולא רק, יש גם חובות אחרים.
יעקב מרגי: רגע, רגע, יפה.
יעקב מרגי: עכשיו, לגבי מה ששאלנו לגבי התחבורה הציבורית, אני חושב שהחלוקה היא סבירה.
יעקב מרגי: כשמדברים על 5%, זה סביר.
<מייה מושקוביץ-שיש: כן, אני מבינה את עניין המקדמה.
יעקב מרגי: עכשיו, חובות אחרים שנובעים ממה?
<מייה מושקוביץ-שיש: למשל עובדים שעבדו בעולם הישן, כמו שריקי הזכירה ונכנסו לרפורמות וחייבים כספים והם לקראת פנסיה ויש להם פערים משמעותיים, שאני מדברת ברמה של עשרות אלפי שקלים, לא מאות.
יעקב מרגי: אוקיי, השאלה מובנת.
יעקב מרגי: הבעיה מוכרת.
<מייה מושקוביץ-שיש: כן, אז מה זה פרישה רחבה?
<מיכל כהן: מייה, אני אמרתי, הדבר המרכזי הוא שגם כשיש למישהו חוב, לא יעשו לו שום דבר לפני שמדברים איתו ומגיעים איתו לתיאום.
יעקב מרגי: הניכוי יהיה בתיאום.
<מיכל כהן: הוא יכול לבקש 10, 20, 50.
<מיכל כהן: זה הדיון.
<מייה מושקוביץ-שיש: אוקיי, מעולה.
<מייה מושקוביץ-שיש: רגע.
<מיכל כהן: המקדמות, רק שנייה, רק תשימי לב, כי אני נורא מדייקת ציבורית, כי אחר כך מהר מאד אומרים אמרתם לא.
<מיכל כהן: המקדמות על התחבורה הציבורית הן דבר אחד ואמרנו, ננכה אותן לפי מה שאמר החשב.
<מיכל כהן: יש מקדמות אחרות, כשמישהו לא עשה תיאום מס.
<מיכל כהן: מורה לא עשתה תיאום מס, הורידו לה 50%.
<מיכל כהן: קיבלה בחזרה, עשתה את התיאום, קיבלה את זה, אז מורידים לה את המקדמה.
<מיכל כהן: אין טעם שיגררו לה גם את זה, כי אז לא יהיה - - -
יעקב מרגי: אם היא קיבלה את התמורה, אין עניין ל- - -.
<מיכל כהן: אוקיי?
<מיכל כהן: וזה עד 25% מקסימום - - -
<יוסי שטראוס: גם את זה, למרות שהיינו יכולים לנכות במכה, אנחנו עושים את זה בפרישה.
<מיכל כהן: כן, למה?
<מיכל כהן: כי זה אומר שלא יהיה מצב שמישהו יישאר ללא שכר וגם פה עד 25% מתלוש השכר יהיה מותר, כי זה משהו שכבר - - -
יעקב מרגי: שתוקן והוחזר לו כבר.
<מיכל כהן: תוקן והוחזר.
<מייה מושקוביץ-שיש: אוקיי, יש גם סוגיה וגם רשום בדו"ח על נסיעות באופן פרטני ליישובים, למשל כמו הבעיה אצלנו או בעיה של מדריכים, שעוברים בין בתי ספר שונים ברחבי הארץ.
<מייה מושקוביץ-שיש: זה לא - - -
<מיכל כהן: זה תהליך הסדרה.
יעקב מרגי: זה חלק מהדו"ח.
<מיכל כהן: את זה אמרנו ויוסי אמר, אנחנו בתהליך הסדרה למה שנקרא מורים עם תפקיד שהם צריכים לזוז ממקום למקום.
<מייה מושקוביץ-שיש: כן, שזה חשוב מאד.
<שירי אמיר: וגם מורים שהם ביישובים מרוחקים, שצריכים להיות מוקדם בבוקר, הם לא יכולים להגיע באוטובוס - - -
<מיכל כהן: אז זה כתוב בדו"ח.
<מיכל כהן: תסתכלו.
<מייה מושקוביץ-שיש: רגע, במשפט אחד, ברשותך.
יעקב מרגי: זה כבר כמה רגעים.
<מייה מושקוביץ-שיש: אני מתחברת למה שאמרה ריקי.
<שירי אמיר: אנחנו עקשניות.
<שירי אמיר: אנחנו לא מוותרות.
<מייה מושקוביץ-שיש: כן.
<מייה מושקוביץ-שיש: לא לתלמידים שלנו וגם פה לא נוותר.
<מייה מושקוביץ-שיש: אנחנו לא מוותרים.
<מייה מושקוביץ-שיש: העניין של שתי הרפורמות ואני מעלה את זה שוב, כי באמת יושב ראש ארגון המורים גם נוכח פה, חשוב לנו לדון בהסכמים.
<מייה מושקוביץ-שיש: האיפה ואיפה הזה בתוך בית ספר שהוא שש שנתי, היא תחושה שהיא לא נעימה, היא תחושה של יחס מבדיל.
<מייה מושקוביץ-שיש: חשוב לתת על זה את הדעת.
<מייה מושקוביץ-שיש: אני יכולה להגיד שבמעבר על כלל הדו"ח וגם בוועדות שהייתי וגם בפגישות, באמת יש רצינות, יש נכונות.
<מייה מושקוביץ-שיש: אני בוחרת גם להיות אופטימית.
<מייה מושקוביץ-שיש: אני חושבת שמבחן הזמן יוכיח את הוועדה ואת האמירות האלה בשטח.
<מייה מושקוביץ-שיש: אנחנו נראה את זה אם זה בחודשים הקרובים, אם זה בפתיחת השנה.
<מייה מושקוביץ-שיש: כל המאמצים האלה וכל השותפים שלוקחים בזה חלק זה מבורך ובאמת אני שמחה שגם יש לי את האפשרות, בפעם הראשונה שגם יקשיבו לי, שזה לא רק המקום להביע קול מחאה, אלא באמת הקשיבו לי ומיכל, אמרתי גם לך את זה, אני מברכת על זה.
<מייה מושקוביץ-שיש: אני חושבת שצריך להמשיך את השיח הישיר הזה, כי סך הכל המטרה של כולנו פה היא משותפת.
<מייה מושקוביץ-שיש: כשאנחנו מתייחסים ללב ליבו של האדם ואיך אני רוצה שהם ייצאו כאזרחים במדינת ישראל, החינוך זה המפתח ובזה לדעתי צריך באמת להשקיע ולתת את הדעת שעובדי ההוראה יהיו מרוצים, תלמידים יהיו מרוצים, הורים יהיו מרוצים והתוצאה תהיה תוצאה משותפת של כולנו, שאנחנו נצטרך לעשות את המאמץ המשותף הזה.
יעקב מרגי: אני מקריא את הסיכום שלו: ועדת החינוך שמעה את הסקירה שהציגה מנכ"לית משרד החינוך, הגברת מיכל כהן בפניה, והתרשמה כי משרד החינוך ביצע עבודה יסודית ומקיפה בנושא ייעול תהליכי השכר של כל השירות לעובדי ההוראה והגברת השקיפות בתלושי השכר ובתנאי ההעסקה של עובדי ההוראה.
יעקב מרגי: הוועדה התרשמה כי המשרד גיבש מסקנות מקיפות, שיביאו לידי צמצום הבעיות שהתעוררו בנושא השכר.
יעקב מרגי: המסקנות גובשו לאחר שנשמעו – והוועדה מתייחסת גם לזה בחישוב רב – נשמעו עשרות עובדי הוראה בשיתוף של כל מי שקשור ועובד ונוגע בסוגית שכר עובדי ההוראה.
יעקב מרגי: עוד התרשמה הוועדה שמשרד החינוך החל בתהליך הטעמת המסקנות באמצעות תכנית עבודה סדורה שתלווה על ידי מנכ"לית משרד החינוך ומשרד האוצר.
יעקב מרגי: המשרד הביע התייחסות רצינית המכוונת כלפי עובדי הוראה.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל עובדי ההוראה שהגיעו לכאן היום על חשבון זמנם ומטעם מצפונם, כדי לשפר את מעמדם ואת תנאי שכרם של עובדי ההוראה.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת שהציפו את הנושא לוועדה, ובראשם חבר הכנסת איתן ברושי.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד האוצר להגיע כמה שיותר מוקדם לתהליך של פישוט תלוש השכר של עובדי ההוראה.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה על העומס הרב שמוטל על כתפיהם של עובדי ההוראה ועובדי השכר במשרד החינוך, עובד אחד לכ-1,000 מורים, אני חושב זה מצב בלתי סביר שצריך לתת עליו את הדעת.
יעקב מרגי: לכן אני קורא למשרד החינוך, יחד עם נציבות שירות המדינה אם זה קשור ויחד עם משרד האוצר, למצוא את התקינה הנכונה והסבירה.
יעקב מרגי: אני לא רואה, אני אומר לכם, אם התקינה של 1 ל-1,000 לא תשתנה, אני חושב שאנחנו נמצא את עצמנו אם אותן תחושות של מורים שאין מי שיענה להם בצורה מנומסת ואדיבה, עם תחושה שאין מישהו שאחרי הקו מקשיב להם ונגיע לאותן בעיות.
יעקב מרגי: לכן אני חושב שזה חלק מהפתרון.
יעקב מרגי: זה לא יכול להיות בנפרד או תלוי משהו אחר, זה חלק מהפתרון ואני חושב שמותר לכם להכניס את זה כאחת המסקנות של הוועדה, זה לא בקשת שר, כפי שהצגת את זה, אני חושב שזה חלק מהבעיה ולכן זה היה צריך להיות גם חלק מהפתרון.
יעקב מרגי: התקינה הזו של 1 ל-1,000 היא לא סבירה.
יעקב מרגי: אם תגיעו למסקנה אחרת בצורה מקצועית, לפחות בתקופות הפיקים מה שנקרא, בתקופות העומס, אני חושב שהמחלקות האלה חייבות לקבל תגבור ואני אומר לכם, במהלך כל השנה צפות פה בעיות כאלה ואחרות, שלעתים אני רוצה להזמין את הנוגעים בדבר, את המחלקות של עובדי ההוראה לכאן וזה כזה מורכב.
יעקב מרגי: אני חושב שזה אחד המשרדים הכי מורכבים במדינה.
יעקב מרגי: משרד החינוך זה אחד המשרדים שנוגע בכל מיני ויורד לרזולוציות כאלה ואחרות.
יעקב מרגי: כמובן זה לא בסכום, אני רק אומר תוך כדי.
יעקב מרגי: יצאתי מהסיכום ואני אומר שלהתייחס לילד האחרון, לילדה - והשבוע קיימתי ישיבת תיאום ציפיות עם לשכת המנכ"לית ואמרה לי אחת העובדות, שבדרך כלל היא עדינה, אבל היא התפרצה ואמרה – לא יתכן שבכל מה שמגיע אליך, עד הילדה האחרונה בקריית שמונה ובבאר שבע – אתה צריך להתערב.
יעקב מרגי: אמרתי לה זה התפקיד שלי.
יעקב מרגי: היא צ ודקת מהבחינה הזו, כי היא אמרה בטענה צודקת – אני פונה לצדק וליושרה שלך.
יעקב מרגי: היא אומרת לא יתכן שמי שיודע לפנות אליך יקבל מענה ומי שלא יודע לפנות אליך לא יקבל מענה.
יעקב מרגי: אבל שתבינו, למה זה מגיע למצבים האלה.
יעקב מרגי: זה מורכב.
יעקב מרגי: זה יורד לדקויות, כן.
יעקב מרגי: כי מערכות יודעות לעבוד בפס רחב, וכשמערכת גדולה כמו משרד החינוך צריכה לתת מענה ספציפי לילדה שקוראים לה שלומית והיא גרה ביישוב הזה והבעיה שלה היא חריגה והיא אחת ויחידה וצריך להתאים לה 6את עובד ההוראה שהוא אחד ויחיד, בתנאי נסיעות כאלה ואחרים, תבינו שמערכת כזו צריכה לעבוד מחוץ לקופסא ומחוץ לשיטות השגרתיות של פס רחב.
יעקב מרגי: אנחנו מודעים ואני לא לחינם פה - - -
<יוסי שטראוס: אפשר שזה יהיה בתוך הסיכום מה שאמרת?
יעקב מרגי: זה מוקלט.
יעקב מרגי: אני שמתי לב, אתה באופי שלך.
יעקב מרגי: זה מוקלט וזה בתוך הפרוטוקול.
יעקב מרגי: אני מבין מהר בבני אדם.
יעקב מרגי: גם התשובות שלך היו בהתאם, קשות ככה.
יעקב מרגי: לקחת אותי למקומות אחרים.
יעקב מרגי: ולכן אני אומר, מיד הגבתי כשאיתן אמר מה שאמר, אבל הוא אמר את הדברים בדם ליבו ובאופן כללי.
יעקב מרגי: עכשיו אתם חטפתם את כל מה שהוא עובר במשרד הזה, בוועדה הזו, אבל זה לא נכון להשתלח בעובדי ציבור ובפקידי משרדי הממשלה.
יעקב מרגי: הם באים לפה, עושים את עבודתם ואם יש לנו על מי להשתלח, דווקא באלה שנושאים באחריות ובבעלי התפקידים הבכירים.
יעקב מרגי: שוב, הוועדה קוראת למשרד האוצר אכן לפשט את תלושי השכר, להגיע כמה שיותר מהר להסכם שכר, הסכם קיבוצי חדש עם המורים.
יעקב מרגי: והנה אני אומר לכם, כל אלה שרוצים תוספות שכר למורים, אני יודע ונדיב בקטע הזה וקורא אכן לשפר את מעמדו של המורה, אבל הנה, אני פונה אליכם ואומר לכם, גם לכם יש תפקיד.
יעקב מרגי: אנא, תשתחררו.
יעקב מרגי: אתם לא רק ארגון עובדים, אתם גם ארגון פרופסיונאלי ועם שליחות.
יעקב מרגי: אל תשכחו את השליחות.
יעקב מרגי: וגם בקטע הזה של הטיפולים הרפואיים, תיפתחו.
יעקב מרגי: נגן עליכם.
יעקב מרגי: ניתן לכם את כל ההגנות.
יעקב מרגי: אם צריך להזריק אפיפן, בואו נמצא את הדרך איך עושים את זה ונחסוך הרבה כוחות והרבה עובדים והרבה משאבים לטובת דברים אחרים, שנוכל לייחד אותם אליכם, לשליחות שלכם.
יעקב מרגי: נעשה את זה ביחד, אני לא אומר.
יעקב מרגי: אחריות עם סמכות.
יעקב מרגי: בואו, תשבו, אנחנו מוכנים להיות לעזר.
יעקב מרגי: אנחנו לא חד צדדיים.
יעקב מרגי: הם לא חסינים.
יעקב מרגי: אנחנו בביקורת יותר כלפי הרגולטור ובאים לסייע בידי התלמיד, האחרון, ואתם הזרוע.
יעקב מרגי: אתם באמצע.
יעקב מרגי: אתם המתווכים ואנחנו רוצים לעזור.
יעקב מרגי: אני קורא לכם בהזדמנות הזאת באמת להיות שותפים לעיצוב פני מערכת החינוך אן בוועדה.
יעקב מרגי: היום זה הדיון ה-313 שעשינו בקדנציה הנוכחית, שעוד לא בת שנתיים, בהתחשב בימי הכנסת שם שני, שלישי, רביע, אז תבינו.
יעקב מרגי: זה הרבה דיונים.
יעקב מרגי: הרבה נושאים.
יעקב מרגי: הרבה נקודות.
יעקב מרגי: הרבה רזולוציות.
יעקב מרגי: ושוב, גם אני ניצלתי לשחרר את התסכולים שלי כיושב ראש ועדה, אז תודה רבה לכולם, לכל מי שהשתתף בדיון.
יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב אחרי יישום מסקנות הוועדה והדו"ח.
יעקב מרגי: ותודה רבה למנכ"לית משרד החינוך.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, 19 ביולי 2016, י"ג בתמוז תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – אישור תשלומי הורים לשנת הלימודים תשע"ז, קיום היוועצות על פי סעיף 7 (ב) לחוק לימוד חובה – צו לימוד חובה.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה את הנושאים האלה אחד אחרי השני.
יעקב מרגי: ב-20-15 הדקות האחרונות של הדיון ניכנס להליך ההצבעה.
יעקב מרגי: אני אומר דברי פתיחה ולאחר מכן אפתח את הדיון.
יעקב מרגי: לגבי הערות לסדר, שאני לא אמצא את עצמי מעיר לנוכחים, נא להשתדל, כמובן חברי הכנסת, נא להשתדל לא לקרוא קריאות ביניים.
יעקב מרגי: לאורחים – אפס סבלנות לקריאות ביניים, כי אתם לא חברי כנסת, מה לעשות?
יעקב מרגי: אנחנו חוטפים הרבה בגלל הזכות הזו לקרוא קריאות ביניים.
יעקב מרגי: אנחנו קיים את הדיון בלב שלם ובנפש חפצה כדי להביא את הדבר הכי טוב והכי מתבקש למערכת החינוך ולתלמידי ישראל.
יעקב מרגי: נמצא איתנו, דבר שלא בשגרה, נמצא איתנו סגר שר במשרד ראש הממשלה, חבר הכנסת ירון מזוז, נמצאת איתנו מנכ"לית משרד החינוך, שתיתן סקירה על כל סוגיית תשלומי ההורים וחברי כנסת נכבדים ומתמידים בוועדת החינוך.
יעקב מרגי: אני פותח בקריאת נקודות שהבאנו אותן בסיכום בדיון של השנה שעברה ונראה לי שאם אני הייתי לוקח את הסיכומים של ועדות חינוך באישור תשלומי הורים, יכול להיות שנמצא דברים שחוזרים על עצמם מדי שנה, אבל כפי שאמרתי הפעם אנחנו, אני בכל אופן, מצהיר שאנחנו נתכנס בסיכום של הדיון הזה לקראת מעשים ולא הצהרות, כי עד היום הצהרנו הרבה הצהרות בסוגיה הזאת.
יעקב מרגי: אין מנוס בגלל שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו – במצב שאנחנו מככבים בדו"חות על אי שוויון בתחומים רבים בחברה הישראלית וביניהם בחינוך – להרשות את העוולה הזו, של תשלומי הורים תוך כדי קיומו של חוק חינוך חובה חינם.
יעקב מרגי: זה נשמע כאילו, זה לא כאילו, זה תרתי דסתרי.
יעקב מרגי: אז אני מקריא לכם את הנקודות כפי שהבטחתי מהסיכום הקודם: בתום הדיון הגיעה הוועדה למסקנות הבאות: בלב כבד אישרה הוועדה את תשלומי ההורים לשנת תשע"ו.
יעקב מרגי: הוועדה מביעה מורת רוח שיש עדיין תשלומי הורים המובאים לאישורה.
יעקב מרגי: הוועדה מביעה דעתה שתשלומי הורים הם מס רגרסיבי שצריך להיעלם מהעולם.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך, בתיאום עם משרד האוצר, לקדם חקיקה שתבטל את תשלומי ההורים.
יעקב מרגי: הקראתי לכם רק ארבע נקודות סיכום מתוך עשר.
יעקב מרגי: במערכת החינוך הישראלית, בכל אופן בנתונים שיש לשנים 2014-2015 – תשע"ה מה שנקרא, יש במדינת ישראל כ-2,479,000 תלמידים.
יעקב מרגי: אני משער לעצמי שפחות או יותר זה גם מה שהיה בשנת תשע"ו, ואני לא אכנס לפירוט כמה יש בתיכון וחטיבה עליונה, חטיבת ביניים ובגני הילדים, אבל כ-2.5 מיליון תלמידים, שהוריהם נאלצים לשלם סכומים שנעים מ-150 שקלים בתחתית טבלת תשלומי ההורים, ואל תיבהלו – עד כ-7,000 ו-8,000 שקלים במוסדות מסוימים.
יעקב מרגי: ואני חושב שזו עוולה שצריכה קודם כל לקבל טיפול ונדבר תוך כדי דיון על דרכי הטיפול בתופעה הזאת.
יעקב מרגי: זאת תופעה שצריכה להיות מטופלת א' ברציונל שאנחנו שואפים אליו בכלל לביטול תשלומי ההורים, ובתהליך ההדרגתי, כל עוד הם קיימים, להגביר את האכיפה בסוגיה הזו, את השקיפות, כי לצערנו הרב תוך כדי דיונים גם גילינו שמוסדות עושים בתשלומי הורים כבתוך שלהם.
יעקב מרגי: יש גופים שגובים תקורה ומעבר לתקורה מצאו לעצמם ועשו לעצמם שבת והעבירו חלק מהתקציב הזה של ההורים, שיועד לתכניות לימודים נוספת, לגופים הארציים שלהם, לממן דברים אחרים.
יעקב מרגי: זה הכל על הגב של תשלומי ההורים, גם זה צריך להיות נדון ומטופל בוועדה.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם ברמה ההצהרתית, זה מה שאני מצפה היום ממשרד החינוך ואני אקריא למה אני מצפה את ההצהרה.
יעקב מרגי: שרי החינוך לדורותיהם מודיעים מזה שנים רבות על תמיכתם בביטול מוחלט של מס רגרסיבי ובלתי צודק זה.
יעקב מרגי: ייאמר לזכותם שכל שרי החינוך מביעים את העמדה הזו ויש קושי אמיתי ליישם אותו ונדבר על זה.
יעקב מרגי: גם ועדות החינוך, לא רק שרי חינוך, לדורותיהם כמעט, מצהירים את אותה הצהרה, מגיעים לאותה הכרה, ואיך אמר לי בצדק?
יעקב מרגי: תוכחה ישירה ונוקבת בדיון הקודם בשנה שעברה, עוד כשהייתי חדש בתפקידי זה כיושב ראש ועדת החינוך – אמר לי ד"ר קדמן שבינתיים פרש – נאחל הצלחה פעם נוספת למחליפתו – היא נמצאת פה ועוד מעט תציג את עצמה.
יעקב מרגי: אז הוא אמר לי ואני מבין שהכלבים נובחים והשיירה עוברת.
איילת נחמיאס ורבין: והכלבים מתרבים.
יעקב מרגי: אל תצהירי, כי מיד צער בעלי חיים והאגודות שמתפרנסות מזה יבואו ללכוד אותם.
איילת נחמיאס ורבין: לא, גם חשבתי שאצלי במפלגה יש.
יעקב מרגי: טוב, שלא יבואו ללכוד אותם.
יעקב מרגי: אני גם המשכתי איתך איילת, בסדר.
יעקב מרגי: את רואה שרוח השם נחה עלי והמשכתי באותו כן.
יוסף ג'בארין: הזאבים יתרבו.
יעקב מרגי: רבותי, הרציונל הוא שבאמת החלפת הגבייה האחידה והרגרסיבית ובניית טבלה חלופית הבנויה על מרכיב פרוגרסיבי, כהמלצת ועדת שושני.
יעקב מרגי: ובכל מקרה צריך לשאוף, מרגיעים אותי פה ואומרים – לא הרגיעו אותי – שמעתי פה תוך כדי מאתר הבנייה של הספרייה הלאומית.
זוהיר בהלול: הייתה רעידת אדמה?
זוהיר בהלול: כי נחליף את הדיון לרעידת אדמה.
יעקב מרגי: תראה, אנחנו יכולים לגרום לרעידת אדמה אם נעשה פה משהו בסוף הדיון.
יעקב מרגי: בכל מקרה, הרציונאל הוא גם בינתיים עד שייעלמו תשלומי ההורים, הוצאת הגבייה מבתי הספר.
יעקב מרגי: לא אחת מנהלי בתי הספר מנהלים על כך, בהעברתה עד שתבוטל, וזה יהיה מהר מאד, לרשויות המקומיות, תוך ניתוק קשר המורים, ילדים ותשלומים; והגברת האכיפה, כפי שאמרתי, זה הרציונל שאנחנו נצטרך לטפל בו.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, בסדר היום מופיעה גם סוגיית צו 7 (ב).
יעקב מרגי: 7(ב) לי שלא יודע, במשפט אחד, זה צו לימוד חובה.
יעקב מרגי: המדינה מחויבת בהיוועצות – גם עם שר הפנים וגם עם ועדת החינוך – בשיעור ההשתתפות של המדינה ושל רשויות החינוך המקומיות, בקיום מוסדות חינוך רשמיים לשנת הלימודים תשע"ז.
יעקב מרגי: אני אומר בגילוי נאות, זו פעם ראשונה שאני נדרש, למרות בתשע"ו כבר הייתי צריך לקיים את חובת ההיוועצות שלא התקיימה, אבל חיכיתי בכיסופים, מה שנקרא, לראות את הצו הזה – מה אני יכול ללמוד ממנו.
יעקב מרגי: רק כנראה מי שקבע את זה זה בעידן התום של המדינה, מאז שנשאר הצו הזה.
יעקב מרגי: אם הוא אמור להישאר ככה, עדיף שתבוטל חובת ההיוועצות.
יעקב מרגי: אני אומר לכם מה הוא מכיל.
יעקב מרגי: זה לא מראה שום הקצאת משאבים.
יעקב מרגי: הצו הזה אומר כמה אחוז ההשתתפות של המדינה בשכר עבודה של מורה, שהוא עובד מדינה, כמה השיעור באחוזים השתתפות בפסיכולוג בכל אגרות השכפול.
יעקב מרגי: אתם זוכרים את המכונות?
יעקב מרגי: נעלמו, אבל יש מכונות צילום.
יעקב מרגי: דברים ארכאיים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני אוביל במהלך השנה הקרובה במושב הבא, לשינוי חקיקה שבצו הזה יופיע גם פירוט המשאבים וטבלה יותר פרטנית.
יעקב מרגי: אני חושב שהאזרח במדינת ישראל, ולפני האזרח, הכנסת, שאמורה ודנה ומזיעה כאן ימים, ורק לצורך לסבר את האוזניים של החברים פה, אנחנו קיימנו מתחילת הקדנציה – שזה שנה וחצי פלוס – 242 דיונים.
יעקב מרגי: אז אני חושב שראוי מאד שגם חברי הכנסת, שאמורים לפקח על עבודת הממשלה, יקבלו צו מפורט יותר.
יעקב מרגי: זה מתגלגל לפתחנו בקידום חקיקה בשינוי הצו הזה, ואנחנו נאשר את חובת ההיוועצות בסוף הדיון.
מירב בן ארי: אדוני, האם אי פעם הייתה באמת חובת היוועצות?
מירב בן ארי: הייתה היוועצות?
יעקב מרגי: זה מתבטא בכך שמציגים לנו את המסמך הזה ואנחנו מקריאים אותו.
מירב בן ארי: זו היוועצות?
יעקב מרגי: לשר יש את המנדט לקבוע את המדיניות שלו.
יעקב מרגי: זה לא מה שהתכוון המחוקק שהשר בנט יבוא ויתייעץ איתך כמה הוא הולך להעביר לזה ולזה.
מירב בן ארי: לא, אבל זו לא היוועצות, זה דיווחים.
יוסי יונה: זה יותר דיווח מאשר היוועצות.
מירב בן ארי: צריך לדייק.
יעקב מרגי: רבותי, על סדר היום כפי שאמרתי סוגיית תשלומי ההורים.
יעקב מרגי: רבותי, ידוע שסוגית תשלומי ההורים מורכבת מכמה קטגוריות.
יעקב מרגי: יש מה שנקרא תשלומי חובה – ויתקנו אותי המקצוענים אם אני מחלקי או מפספס משהו – תשלומי חובה צריך לשנות את זה מלשון רבים ללשון יחיד, כי נשאר בו רק ביטוח תאונות אישיות.
מירב בן ארי: תשלום.
יעקב מרגי: תשלום ביטוח תאונות אישיות, שאתמול, ברוך השם, בוועדה סיימנו לקדם את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית, שתבוא למליאה בקרוב.
יעקב מרגי: גם זה מתוך אילוץ.
יעקב מרגי: זה לא האופטימום, אבל זה לפחות מנסה לעשות הסדרה, אחידות של כל הסוגיה הזו ולהביא למצב שנקבע סכום סביר, ידידותי עד כמה שאפשר לקרוא לתשלום ידידותי להורים.
יעקב מרגי: אין שוויוני.
יעקב מרגי: שוויוני במצב לא שוויוני הוא אף פעם לא שוויוני.
יעקב מרגי: אי אפשר לעשות אותו פרוגרסיבי, אבל לפחות במצב הזה.
יעקב מרגי: לכן אמרתי, זה האופטימום של ההסדרה.
יעקב מרגי: נקווה שנביא אותו כבר לפני סוף הכנס הזה לאישור בקריאה שנייה ושלישית.
יעקב מרגי: זו סוגיית תשלומי החובה יש את סוגיית תשלומי הרשות.
יעקב מרגי: תשלומי הרשות מוגדרים, ידועים.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע מהמנכ"לית - - -
מסעוד גנאים: תשלומי רשות - - -
מירב בן ארי: רשות.
מירב בן ארי: מלשון רשאי.
יעקב מרגי: מרצון זה רשות.
איילת נחמיאס ורבין: האמת?
איילת נחמיאס ורבין: שהמילים יהיו ברורות.
יעקב מרגי: תקשיבי, אני אענה לך.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לפתוח את הדיון אם זה מרצון, סליחה.
יעקב מרגי: זה לא חובה.
יעקב מרגי: אם את לא רוצה להוציא את הבן שלך לטיול שנתי - - -
יוסי יונה: אבל אדוני יושב הראש - - -
איילת נחמיאס ורבין: אבל אדוני יושב הראש, אסור להגיד את - - -
יעקב מרגי: אז סליחה, תנו לי לסיים את דברי הפתיחה.
יוסי יונה: אדוני יושב הראש, רק מילה.
יוסי יונה: מהמקורות היהודים – מה זה תשלומי רשות?
איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל - - -
יוסי יונה: אני יודע, את צודקת.
איילת נחמיאס ורבין: וועד כיתה, ופעם היו קוראים לזה דמי שכפול - - -
יעקב מרגי: איילת, לא, לא, אני לא רוצה.
יעקב מרגי: תמתיני עם המקורות.
איילת נחמיאס ורבין: עצרתי, עצרתי.
יוסי יונה: זה הרמב"ם.
יוסי יונה: אתה לא רוצה את הרמב"ם?
יעקב מרגי: תאמר אותו בזמנך.
יעקב מרגי: למה לגנוב לך את זה?
יעקב מרגי: לא תמנע טוב מבעליו, תאמר את זה ברשות הדיבור.
יעקב מרגי: סליחה, לא להפריע לי.
יעקב מרגי: תנו לי לסיים את דברי הפתיחה, שהם קצת התארכו, אבל אני מיד מסיים אותו.
איילת נחמיאס ורבין: כי אנחנו עצבניים.
יעקב מרגי: אני מיד מסיים אותם.
יעקב מרגי: תשלומי הרשות, שהמנכ"לית תפרט ותיתן סקירה על זה, כמובן זה לא בחובה.
יעקב מרגי: כשנאמר רשות זה לא בחובה.
יעקב מרגי: נכון, אם ניכנס לניואנסים ואילוצים חברתיים כאלה ואחרים, אנחנו נכנסים לאיזה מכבש לחצים רגשיים.
יעקב מרגי: לשם כיוונתם ולא נסתר מעיני, אבל אני חייב להיצמד להגדרות בחוק.
איילת נחמיאס ורבין: בהערכה ליושב הראש אני - - -
יוסי יונה: אדוני יושב הראש, רק מילה, בבקשה.
יוסי יונה: אפרופו הרמב"ם שאומר – עד שיאמר - - -
יעקב מרגי: רוצה אני.
יוסי יונה: רוצה אני.
יעקב מרגי: כופין אותו עד שיאמר.
איילת נחמיאס ורבין: אני באתי באדום בגלל תשלומי ההורים.
יעקב מרגי: רבותי, יש לנו את סוגית התל"נים.
יעקב מרגי: התל"נים, לפני שאומר מה ראשי התיבות האמיתיים, אני אומר לכם מה התחושה מהשנה וחצי שאני משמש בתפקיד: זה שטח אפור, אפור מאד, ואמרתי ונגעתי עד כדי שמתקרב כמעט לשחור.
יעקב מרגי: הוא לא מתקרב לאפור הבהיר, לכיוון הלבן, לצערי הרב הוא הולך ומתפתח לכיוון השחור.
יעקב מרגי: אני יודע שבשנתיים האחרונות המשרד נכנס לאיזה מסלול פיקוח ואכיפה מוגבר בסוגיה הזו.
יעקב מרגי: אני אישית יודע איזה מכבשים ואיזה לחצים, אשר כמעט גובלים ב-, וקיימתי לפני כחודש דיון על תשלומי ההורים וחקרנו והעלינו והצפנו כאן את התופעה במוסדות מסוימים ולא נסתר מעיני ומידיעתי גם שישנן קבוצות הורים שאומרים מה אתם מתערבים לנו.
יעקב מרגי: יש ביכולתנו ואנחנו רוצים לתת לילדים שלנו יותר.
יעקב מרגי: אז אני אומר להם בהי לישנה, בשיא הצניעות דעתכם נחשבת, רצונכם לגיטימי, אבל תתכבדו לעשות זאת במסגרות הלא ממלכתיות.
יעקב מרגי: כפי שהמדינה יודעת לומר את זה לזרמים או לקבוצות באוכלוסייה, שרוצות לחנך את ילדיהן בצורה כזו ואחרת, יש את הממלכה.
יעקב מרגי: הממלכה צריכה לקבוע גבולות ואני חושב שאם אנחנו כחברה הצבנו לנו כיעד לצמצם פערים בחברה ולתת הזדמנות שווה לכל ילד – הרציונל הוא שכל ילד בכל שכבת גיל יקבל את אותה הזדמנות שווה, את אותה נקודת זינוק לנקודה הבאה בצור שוויונית, זה האופטימום ואשרי המאמין.
יעקב מרגי: אבל חובה עלינו לשאוף לכך, לעשות הכל.
יעקב מרגי: רבותי, אמרתי ברמה הצהרתית.
יעקב מרגי: אנחנו נפתח את הדיון, ברשותך המנכ"לית, אני אתן לך לתת סקירה סביב הנקודות שדיברנו ולאחר מכן אנחנו נפתח את הדיון עם חברי הכנסת וסגן השר ונשמע את האורחים ואת הגורמים המקצועיים.
יעקב מרגי: אני מבקש סבלנות.
יעקב מרגי: אני יודע שייאמרו שיהיו כאלה שיחלקו עליהם, דברים מקפיצים.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה דיון איכותי, אנחנו גם מצולמים ומשודרים וזה מסר של ועדת החינוך.
דב חנין: מה מסגרת הזמן של הדיון, אדוני?
יעקב מרגי: אנחנו נסיים את הדיון ב - - -
<יהודית גידלי: בשתיים עשרה.
<יהודית גידלי: דקה לא אחרה.
יעקב מרגי: עד שתיים עשרה הדיון מסודר.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לפנות את האולם ולכן נשתדל לא לחרוג.
יעקב מרגי: יש לנו גם ועדה נוספת באולם השני, לכן נשתדל להתכנס.
יעקב מרגי: גם חברי הכנסת שלא יאריכו, לא לחזור על דברים שנאמרו ונקיים דיון אמיתי.
יעקב מרגי: כפי שהצהרתי, אני הולך להוביל את הדיון הזה לקווים מעשיים, נקודה.
<מיכל כהן: ברשותך, אני אסקור בקצרה ואתייחס גם לאמירות לגבי תשלומים מרצון.
<מיכל כהן: צריך לומר שתשלומי מערכת החינוך, כפי שנאמר פה, נקבעים פה, בשולחן הזה, כפי שמשרד החינוך מציע ויש מנדט לוועדה לקבוע את סדרי הגודל.
<מיכל כהן: בשנים האחרונות אנחנו לא מעלים את תשלומי ההורים, גם צריך לומר ביושר בעיקר בגלל ההד הציבורי, בגלל המוטיבציה להקטין את תשלומי ההורים ולא להגביר.
<מיכל כהן: עוד צריך לומר שמערכת החינוך, כפי שהיא מקיימת את מסע התשלומים שלה, מכוונת לכך שתשלום הביטוח הוא תשלום חובה וכל השאר הם רשות.
<מיכל כהן: אתם צודקים בהחלט וההנחיה שלנו ובחוזרי מנכ"ל היא – אין ילד שלא יוצא לאירוע.
<מיכל כהן: אין ילד שלא יוצא לטיול.
<מיכל כהן: אין ילד שמשאירים אותו מאחור, מסיבה של אי תשלום.
<מיכל כהן: נכון שכשאנחנו כיוונו לשם, דיברנו על כך שילדים, שידם אינה משגת, לא יכולים להיות נתונים לתשלומים האלה ולכן יש לנו גם 100 מיליון של מלגות.
<מיכל כהן: זה אף פעם לא מספיק, אבל אנחנו בהחלט לא מאפשרים למוסדות החינוך לא לשתף את הילדים.
<מיכל כהן: זה נכון, כפי שאתם אומרים, שהרי אם היד משגת ותשלומי ההורים נקבעים כפי שהם נקבעים, ההורים נדרשים לשלם.
<מיכל כהן: ושהרי בלי זה לא יהיה טיול, לא תהיה מסיבת כיתה, לא יהיה סל תרבות, לא יהיו הרבה דברים שהיום החוק במדינת ישראל לא מאפשר אותם.
<מיכל כהן: באופן כללי אני אגיד ככה בשביל הפתיח, כי אני רואה ככה את כולם נורא להוטים, מערכת החינוך, בבקשה, אם מישהו רוצה שאנחנו נעשה את כל הפעילויות האלה ולוקח על עצמו – ואנחנו מעריכים את תשלומי ההורים גרוסו מודו במערכת החינוך – תקשיבו טוב – קרוב ל-5 מיליארד שקלים.
<קריאה: תשלומי הורים?
<מיכל כהן: כן, רגע, תנו לי להסביר.
<מיכל כהן: אני רוצה שתבינו.
<מיכל כהן: אני מזמנת לכם על מה לכעוס.
יעקב מרגי: סליחה, סליחה, איילת, אל תפלי מהכסא.
יוסף ג'בארין: זה התשלומים מרצון.
יעקב מרגי: ג'בארין, אני עוזר לכם.
ענת ברקו: ברשות.
ענת ברקו: אתם יודעים כמה מזגנים קניתי להורים?
יעקב מרגי: ענת, זהו, נגמר.
יעקב מרגי: החיוך והגיחוך הסתיים.
יעקב מרגי: תקשיבו, רק לסבר את האוזן, דנו כאן בוועדה במוסד אחד במודיעין, שמתוך 12 מיליון שקלים מחזור של בית הספר, בין 5 ל-6 היה מההורים.
<מיכל כהן: כפי שאמרתי, התשלומים האלה הם תשלומים עבור סל תרבות, מסיבות סיום, מסיבות כיתתיות, השאלת ספרי לימוד, ארגון הורים ארצי, ועד הורים יישובי, טיולים על פי תכנית, של"ח ועוד.
<מיכל כהן: כן, השם "מרצון" "ורשות", וכל הביטויים האלה - - -
דב חנין: אפשר להוסיף עוד שם: חוק חינוך חינם.
<מיכל כהן: רגע, השם הזה נועד לעשות את ההבחנה בין התשלומים השונים – בין מה המדינה מחייבת לבין מה לא.
<מיכל כהן: יחד עם זאת - - -
יוסף ג'בארין: זה 10% מתקציב משרד החינוך, נכון?
<מיכל כהן: אז יחד עם זאת צריך לומר - - -
יוסף ג'בארין: זה יוצא 10% מסך כל תקציב משרד החינוך.
<מיכל כהן: וזה בלי עוד עלויות של רשויות וזה בלי עוד דברים נוספים.
<מיכל כהן: זאת אומרת תקציב החינוך הוא תקציב של קרוב ל-53 מיליארד.
<מיכל כהן: יש לזה תקציבים נוספים, תוספתיים של רשויות, יש תקציבים נוספים של הורים.
<מיכל כהן: תתכבד מדינת ישראל ותחשוב שהיא רוצה לקחת את האחריות גם על תשלומי ההורים, זה יהיה בסדר מצדנו.
<מיכל כהן: אנחנו כרגע מבצעי מדיניות.
<מיכל כהן: עכשיו לנושא עצמו.