GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: סגן שר החינוך קיבל החלטה, הוא אישר את זה.
<שלמה ברילנט: סגן שר החינוך לא אישר את זה.
<שלמה ברילנט: זה לא הובא לידיעתו.
יעקב מרגי: אז שיעצור את זה.
יעקב מרגי: אתן לך עצה, צא החוצה, תחייג אליו, שהשר בנט יתקשר, אפילו המנכ"לית ולא השר יתקשרו אליי בבקשה להמתין עם הדיון ולחכות שבוע-שבועיים.
<שלמה ברילנט: אנחנו "דופקים" פה את ההורים.
יעקב מרגי: שמעתי, תודה, אמרת לפרוטוקול.
יעקב מרגי: אני לא מסוגל לעצור את התקנות.
יעקב מרגי: יש מי שיעצור את התקנות.
יעקב מרגי: אם יתקשרו אליי בטלפון ממשרד החינוך בבקשה לעצור, אני אעצור.
יעקב מרגי: בבקשה לקרוא את התקנות.
יעקב מרגי: אני אשמח שתישאר בדיון ותצביע לי מה מייקר את העלות בכל תקנה ותקנה.
<שלמה ברילנט: במה זה יעזור אם אגיד שזה מייקר?
יעקב מרגי: קודם כול שאני אדע, ושזה ייאמר לפרוטוקול, וגם שהמתדיינים פה יידעו.
<נעמי יולס: "תקנות לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך, התשע"ו-2016
<מירב ישראלי: אנחנו מוסיפים בפתיח גם את סעיף 4 כי יש פה תקנה גם לפי סעיף 4 לחוק.
<מירב ישראלי: כלומר, התקנת התקנות היא לפי סעיפים 2, 3 ו-4 לחוק.
<נעמי יולס: פה נעשה שינוי.
<נעמי יולס: אני מקריאה את הנוסח ואת מה שנשנה.
<מירב ישראלי: כלומר כל הפירוט של "בהתחשב בסוג מוסד חינוך...", זה לא בהתחשב.
<נעמי יולס: הפירוט הוא מה שמופיע בטבלה.
<מירב ישראלי: כדי שלא תהיה בעיה של פרשנות.
יעקב מרגי: זה מתייחס לאלרגיים.
<מירב ישראלי: כאן יש משהו שצריך להעיר.
<מירב ישראלי: שאלתי אותם עובדתית איך זה קורה כי יש כל מיני רגישויות ידועות יחסית ויש רגישויות לא ידועות.
יעקב מרגי: "לפי המידע שימסרו ההורים ובאחריותם, מכוח הסכם או התקשרות".
<מירב ישראלי: ניסיתי להבין האם יש תנאים לדברים האלה.
<מירב ישראלי: מאוד יכול להיות שההורים יגידו למשל שהילד שלהם רגיש לדבש.
<מירב ישראלי: האם הספק באמת יודע מה הוא יכול להגיש ומה לא?
<מירב ישראלי: ברגע שאתה אומר "על אחריותם של ההורים", ההורים רק אומרים: הילד שלי רגיש לגלוטן, הילד שלי רגיש לדבש.
<מירב ישראלי: חלוקת האחריות פה, ואיך הספק יודע מה הארוחה המיוחדת שהוא נותן, לא ברורה לגמרי.
יעקב מרגי: אם אומרים "ללא גלוטן" אז הספק יביא מנה ללא גלוטן.
<מירב ישראלי: יש דברים שהם לא כל-כך ברורים.
<צור טהון: אני אחראי על ההזנה בגבעתיים ואחד מנציגי פורום ועדי ההורים היישוביים.
<צור טהון: איך זה עובד בשטח – קודם כול, כחלק מטופס ההרשמה של הורים הם רושמים גם את הסעיף הזה של אלרגיה.
<צור טהון: יש הבדל משמעותי בין רגישות, שיש לרבים, לבין אלרגיה שיכולה להיות מסכנת חיים.
<צור טהון: בנוהל ההכרה של משרד הכלכלה כתוב שצריך להביא מכתב מאלרגולוג.
<צור טהון: לפי דעתי זה פותר את הבעיה.
<צור טהון: האחריות של ההורים לא בטוח שמספיקה כי פעמים רבות הם לא מודעים לרגישות אז איך אפשר להגיד משהו שאתה לא יודע?
<מירב ישראלי: צריך לעשות פה מנגנון קצת יותר ברור.
<מירב ישראלי: דרך אגב, צריך לשים לב שכתוב שהספק רשאי, הוא לא חייב.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, לא מחייבים את הספק לתת.
<צור טהון: השאלה גם מי נושא בעלות.
<צור טהון: מחיר המנה הזאת כפול.
<חוה אלטמן: אני ממשרד הבריאות.
<חוה אלטמן: אנחנו מודאגים מהאלרגיות שהן מסכנות חיים.
<חוה אלטמן: לגבי האחרות קל יותר להתייחס כי לא מדובר במשהו חריג וקיצוני.
<חוה אלטמן: יש הנחיות, אפילו עכשיו אנחנו מוציאים הנחיה לגבי השימוש בפול, שיש אוכלוסייה ספציפית מאוד שרגישה לזה, אנחנו מוציאים עכשיו הנחיות.
<חוה אלטמן: לגבי דברים אחרים, יש דיונים כלשהם כי יש פירות, יש כל מיני מזונות שכל מיני ילדים יש להם רגישויות אליהם וזה לא ממש אלרגיה וזה פעמים רבות מתבטא בעקצוצים, בצבע של העור ולא משהו שהוא ממש מסכן חיים.
<חוה אלטמן: לכן, מצד אחד, הנושא הזה לא לגמרי סגור, ומצד שני, יש כאן אחריות של הרופא.
יעקב מרגי: יש איזה הבא מינה שההורה יכול לסכן את הילדים שלו או הוא לא מודע לרגישויות של הילדים שלו?
<חוה אלטמן: יכול להיות שזה משהו חדש שהתגלה היום.
<חוה אלטמן: אם ההורה לא יודע, חד-משמעית בית-הספר לא יודע.
יעקב מרגי: נכון, אז אין לי בעיה, אני לא שם.
יעקב מרגי: התקנות לא מתייחסות לזה.
יעקב מרגי: אתם יודעים מה האויב של הטוב מאוד.
יעקב מרגי: אי אפשר לרדת לרזולוציות עם רשימת תפוצה.
<חוה אלטמן: דברים שמשרד הבריאות מודע להם הוא דואג שיהיו.
יעקב מרגי: לכן אני חושב שהאמירה כללית אבל טוב שכך.
יעקב מרגי: הדבר היחיד שעליו יכולים להישען הספק ובית-הספר זה ההורה.
<מירב ישראלי: היה צריך, אם ניתן, אולי להבְנות את זה יותר, זאת אומרת שיהיו גם תקנים לארוחות של רגישוּת.
<חוה אלטמן: לחלק מהם יש, לא רק לצליאק.
<עירית ליבנה: שירות המזון של משרד הבריאות נותן רישיון ייצור למנה מותאמת.
<עירית ליבנה: זה המנה.
<עירית ליבנה: הורה יצהיר שהילד שלו חולה בצליאק – הוא יקבל מנה מותאמת.
<מירב ישראלי: אתם יכולים להגדיר "מנה מותאמת"?
<עירית ליבנה: אבל זה רק לצליאק.
<עירית ליבנה: לכל האלרגנים עדיין אין הגדרה של משרד הבריאות.
<עירית ליבנה: ברגע שזה יהיה – זה יתווסף.
<עירית ליבנה: אני אומרת שוב, אנחנו לא מספקים, זה אחריות נוראית, ברגע שיש הוראה של שירות המזון- - -
יעקב מרגי: אם הבנתי נכון ממקרה שבו התערבתי, אם יש אלרגיה כלשהי אתם לא מספקים מזון.
<עירית ליבנה: אלא אם יש אישור של שירות המזון.
<מירב ישראלי: אז צריך לכתוב את זה.
<מירב ישראלי: למעשה ההגדרה של "מנה מותאמת", אם זה כרגע רק גלוטן אז זה יהיה רק גלוטן.
<עירית ליבנה: וכל פעם לעדכן?
<עירית ליבנה: צריך לכתוב באופן כללי.
<חוה אלטמן: זה כולל ביצים, כולל חלב.
יעקב מרגי: אם נגדיר זה ימנע מהם- - -
<מירב ישראלי: לא, נעשה את זה גמיש, לפי הנחיות.
יעקב מרגי: הייתה אליי פנייה מן הציבור של אמא שאמרה שהבן שלה רגיש לחלב.
יעקב מרגי: מאחר ויש כשרות למזון, חזקה עליי שאין שם בשר וחלב.
יעקב מרגי: היא לקחה אחריות ואז היא פנתה וביקשה שהבן שלה יאכל כמו כל הילדים.
יעקב מרגי: מעבר לקטע של האוכל גם להיות כמו כולם.
יעקב מרגי: אמרתי לה: את לוקחת אחריות?
יעקב מרגי: היא אמרה: אני מוכנה לקחת, ברור לי שלא יהיה שם חלב.
יעקב מרגי: יש את הגמישות.
יעקב מרגי: המשרד יכול להיות גמיש.
יעקב מרגי: השאלה אם אנחנו לא מבטאים את הגמישות הזאת.
<מירב ישראלי: אולי נעשה הגדרה ל"מנה מותאמת", שאפשר יהיה לעדכן אותה לפי מה ששירות המזון יאשר.
<מירב ישראלי: נאמר: "ששירות המזון יקבע", או משהו כזה.
<מירב ישראלי: ואז נגיד שלפי הצהרת ההורים- - -
<מירב ישראלי: בסדר, בדיוק, צריך להוסיף את זה.
<מירב ישראלי: צריך שזה יהיה מובנה.
<הדס אגמון: על-פי הנחיית משרד הבריאות יש התייחסות מוגבלת.
<הדס אגמון: ככל שישנה.
<מירב ישראלי: אם הבנתי נכון, לגבי הדברים שאין לגביהם הנחיות של משרד הבריאות אתם לא מספקים אוכל?
<עירית ליבנה: לא הנחיות אלא אישור של שירות המזון.
<מירב ישראלי: במקרים כאלה אתם לא מספקים מזון.
<עירית ליבנה: ממש לא, כי לא נטיל אחריות על מישהו.
<מירב ישראלי: אז כדאי לציין.
<עירית ליבנה: למשל מנה מיוחדת ללא חלב – בארוחה בשרית ברגע שיש כשרות אז זה ללא חלב.
יעקב מרגי: במידה ולא רימו.
<עירית ליבנה: האחריות פה צריכה להיות של שירות המזון.
<עירית ליבנה: זה התפקיד שלו.
<עירית ליבנה: ברגע שהוא ייתן יִיצוּר מנה מותאמת ספציפית הוא מפרט.
<מירב ישראלי: יש הצהרת הורים.
<עירית ליבנה: יש הצהרת הורים, יש אישור של שירות המזון ואז נהיה רגועים שאכן המנה מותאמת.
יעקב מרגי: "ובאחריותם".
יעקב מרגי: אם ההורה העלים ממני מידע אני לא צריך לשאת באחריות לזה.
<מירב ישראלי: "מכוח ההסכם להספקת מזון".
<מירב ישראלי: הרי יש הסכם.
<מירב ישראלי: "לעניין זה, "מנה מיוחדת מותאמת"" – איך הייתם מגדירים את זה?
<נעמי יולס: הגדרנו "מנות מיוחדות" בהגדרות.
<מירב ישראלי: אולי נוסיף הגדרה של "מנות מותאמות מיוחדות".
<מירב ישראלי: נשאיר את זה בתקנת ההגדרות.
<מירב ישראלי: "מנות אישיות מותאמות לתלמידים בעלי צרכים תזונתיים מיוחדים, המוכרים כצורך רפואי בלבד, לפי"- - -
<שי חן: אני משירות המזון במשרד הבריאות.
<שי חן: אני מבקש לציין שיש גם תקנות בנושא גלוטן ויש גם תקנות שנמצאות כטיוטה בוועדה לבריאות לגבי אלרגנים, כלומר זה כבר קיים במקביל.
<שי חן: צריך לקחת את זה בחשבון.
<מירב ישראלי: איך נגדיר את זה?
<שי חן: ממילא העסקים שמספקים את המזון, עסק ההסעדה מכוח החקיקה הראשית מחויב ברישיון ומכיוון שכך- - -
<מירב ישראלי: כאן אנחנו מדברים על מנה מיוחדת מותאמת לצורך החוק הזה.
<מירב ישראלי: זה דבר ספציפי.
<עירית ליבנה: "על-פי אישור של שירות המזון".
<מירב ישראלי: צריך להיות מין נוהל.
<מירב ישראלי: אולי הם ישאבו את זה מהתקנות.
<עירית ליבנה: "על-פי היתר של שירות המזון של משרד הבריאות".
<שי חן: מכיוון שלעסק ההסעדה יש רישיון זה יכול להיות במסגרת הרישיון.
<שי חן: מי שמייצר את מנות ההסעדה- - -
<מירב ישראלי: מה שאתה אומר עכשיו חל גם על מסעדה או רק על מנות ארוזות?
<מירב ישראלי: החוק הזה חל על הכול, גם על קפיטריה, גם על מנות ארוזות.
<מירב ישראלי: יכול להיות שהתקנות האלה לא חלות ולכן אנחנו צריכים משהו שיתאים לכאן.
<עירית ליבנה: "על-פי רישיון או היתר שניתן על-ידי שירות המזון".
<מירב ישראלי: זה היתר שאת יוצרת לפי התקנות האלה?
יעקב מרגי: אנשי משרד הבריאות, יש מנגנון שעובד?
<שי חן: מי שמייצר את המנות ללא גלוטן או ללא אלרגנים מקבל רישיון גם לגבי הנושא הזה, שהוא נושא מיוחד.
<שי חן: מי שמייצר את המנות טעון ברישיון של משרד הבריאות.
<שי חן: לכן ממילא הוא נמצא.
<צור טהון: ברור, יש להם רישיון ספציפי.
יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר בשם משרד הבריאות?
יעקב מרגי: למה אתה קופץ?
יעקב מרגי: מה הקושי?
יעקב מרגי: אני לא מבין את הקושי שלכם.
<שי חן: אין קושי.
<שי חן: כרגע התקנות לגלוטן כבר הונחו והתקנות לגבי אלרגנים נמצאות בהכנה.
יעקב מרגי: למה אתה מתמקד בקטע של תקנות לגלוטן?
יעקב מרגי: אני מבין את הקושי.
יעקב מרגי: אמרתם קודם שמנה מיוחדת מותאמת ניתנת על-פי אישור של משרד הבריאות.
יעקב מרגי: מי נותן את האישור הזה?
<שי חן: שירות המזון במשרד הבריאות.
יעקב מרגי: אז ננסח בהתאם.
יעקב מרגי: מה הסיפור?
יעקב מרגי: זה יום לימודים ארוך?
<מירב ישראלי: אתם תבדקו את הנוסח.
<מירב ישראלי: "לפי האישור הרלוונטי של שירות המזון במשרד הבריאות".
<מירב ישראלי: אני לא מנסחת.
<מירב ישראלי: יכול להיות שצריך להפנות לפי חוק, לא בחוק, ואז זה חל על כל התקנות.
<מירב ישראלי: איזה חוק?
<מירב ישראלי: חוק הגנה על בריאות הציבור (מזון).
<מירב ישראלי: כלומר, צריך להפנות לחוק שמכוחו- - -
<שי חן: שמכוחו יש חובה של רישיון.
<מירב ישראלי: אם אומרים "לפי" זה חל גם על התקנות.
יעקב מרגי: אני הייתי מחריג את התרבותי-ייחודי.
<מירב ישראלי: אי אפשר כי החוק לא כולל אותם אז אי אפשר להחריג אותם בתקנות.
: שלא יהיה לנו אותו סיפור כמו בנגישות.
: הייתה החלטה על נגישות- - -
<שלמה ברילנט: תן לנו זמן להתארגן.
<קריאה: נתנו לכם כבר 4 שנים.
<מירב ישראלי: כאשר נדון בעניין התחילה, כרגע זה תחילה מיידית, אולי אפשר לקבוע תחילה נדחית.
<שלמה ברילנט: אגב, אין מנות ללא גלוטן של מהדרין נכון להיום.
<מירב ישראלי: אז הוא לא יספק אותו, הוא לא חייב.
<מירב ישראלי: הוא רשאי.
<שלמה ברילנט: הילדים החרדים שרוצים לקבל מנות ללא גלוטן- - -
יעקב מרגי: מביאים מהבית.
<שלמה ברילנט: הם לא יכולים להביא מהבית.
<שלמה ברילנט: בגלל זה הם לא נמצאים בצהרון.
<שלמה ברילנט: אני רק מדגיש את זה.
יעקב מרגי: כרגע מדברים על מוסדות חינוך.
<שלמה ברילנט: רק ציינתי את האפליה, זה הכול.
יעקב מרגי: כל הילדים האלרגיים מופלים.
<שלמה ברילנט: החרדים מופלים יותר.
<מירב ישראלי: החוק חל על כל המוסדות אז אי אפשר להחריג.
: כלומר גם מוסד שמתוקצב ב-50% או ב-55%.
<מירב ישראלי: החוק קבע שכל ילדי ישראל צריכים לאכול אוכל בריא.
: זה גם ת"תים שמתוקצבים ב-25%.
יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, יש לך התייחסות לתקנות שקראנו?
<איטה עטייא: אני ממשרד העבודה והרווחה וגם ממשרד הכלכלה.
<איטה עטייא: היועצת המשפטית שלנו לא הצליחה להיכנס לכנסת משום מה אז היא ביקשה ממני- - -
יעקב מרגי: לא אישרו לה?
<איטה עטייא: אני לא יודעת.
<איטה עטייא: לא הסתדר.
יעקב מרגי: יגעת ומצאת – תאמין.
יעקב מרגי: יגעת ולא מצאת – היא לא רצתה לבוא לדיון.
יעקב מרגי: את יודעת כמה אנשים נכנסו מהבוקר ועד עכשיו לכנסת?
יעקב מרגי: להערכתי 3,500 אנשים.
<איטה עטייא: היא ביקשה ממני להעביר איזשהו מסר.
<איטה עטייא: היא ביקשה שיחריגו את בתי-הספר לחניכות של משרד הכלכלה.
יעקב מרגי: אני לא מחריג אף אחד.
יעקב מרגי: שמעת את הדיון פה?
יעקב מרגי: אני לא מחריג.
<מירב ישראלי: אי אפשר.
יעקב מרגי: גם אם אפשר היה להחריג אני לא רוצה להחריג.
<מירב ישראלי: זה חל עליהם בכלל?
<מירב ישראלי: הם נכנסים בגדר הגדרת "מוסד חינוך"?
<איטה עטייא: אני יכולה לקרוא את מה שהיא ביקשה ואז תחליטו.
יעקב מרגי: למה מגיעה לה הפריבילגיה הזאת?
<איטה עטייא: אני מבטיחה לך שהיא רצתה מאוד לבוא.
<איטה עטייא: יכול להיות שהיה איזה עניין טכני.
<איטה עטייא: אני לא מאמינה שהיא לא רצתה לבוא.
<מירב ישראלי: אני לא בטוחה שזה חל עליהם.
יעקב מרגי: אני מקווה שזה חל עליהם.
יעקב מרגי: תקראי בבקשה.
<איטה עטייא: "משרד הכלכלה מבקש להחריג מתחולת התקנות את בתי-הספר לחניכות נוער שבאחריותו.
<איטה עטייא: מדובר בנוער בגילאי 14-17, שלומדים חלק ועובדים חלק.
<איטה עטייא: בתי-הספר לחניכות הם צמודי מפעל, מעונות או בסיסי צה"ל והם אוכלים מן הארוחות המוגשות שם.
<איטה עטייא: "
<מירב ישראלי: בדרך כלל בהגדרה של "מוסד חינוך", כשאנחנו רוצים להחיל את זה על בתי-ספר לחניכות פעמים רבות אנחנו עושים את זה במיוחד.
<מירב ישראלי: ההגדרה "מוסד חינוך" בחוק היא בעצם "מוסד חינוך כהגדרתו בחוק לימוד חובה".
<מירב ישראלי: השאלה אם הם נכנסים בכלל להגדרה הזאת.
יעקב מרגי: תבדקי את זה.
<איטה עטייא: בהחלט אשאל.
<איטה עטייא: תודה.
יעקב מרגי: נמשיך הלאה.
<מירב ישראלי: דרך אגב, היחס בין תקנת משנה (ב) ל"רשאי" – לא נובע מתקנת משנה (ב) שהוא חייב לספק אם יש לו.
<מירב ישראלי: "ככל שאין באפשרות" – למה צריך את זה לאור זה שהוא רשאי?
יעקב מרגי: אם הוא רשאי, לשם מה התקנה הזאת קיימת?
<מירב ישראלי: ברור שאם הוא לא יכול אז הוא לא יספק.
<מירב ישראלי: זה נראה לי מיותר.
<מירב ישראלי: לא ברור לי מה היחס של זה ל"רשאי".
<נעמי יולס: בסדר, אפשר להוריד את זה.
<מירב ישראלי: לדעתי זה לא צריך להיות "או לגורם עמו התקשר".
<מירב ישראלי: מכיוון שהמנהל לפי תקנה 5 חייב להודיע להורים זה צריך להיות גם למנהל מוסד החינוך וגם לגורם שהתקשר עמו.
<מירב ישראלי: הוא חייב להודיע לו, אחרת המנהל לא יידע.
<מירב ישראלי: כלומר זה צריך להיות "ולגורם", לא "או לגורם".
<מירב ישראלי: פה זה נראה לנו לא מספיק.
<מירב ישראלי: הייתי שואבת הוראות דומות ממה שיש בחוק זכויות התלמיד.
<מירב ישראלי: אפשר להודיע לנציגות ההורים, אבל לא להטיל עליה את האחריות להודיע להורים.
<מירב ישראלי: מה שאפשר לעשות לפי התקנות של זכויות התלמידים זה גם שזה יהיה במקום בולט במוסד החינוך, ויהיו עותקים לחלוקה אם ההורה רוצה לקבל את זה.
<מירב ישראלי: לא לכל בית-ספר יש אתר אינטרנט.
<עירית ליבנה: פרסום וחלוקה.
<מירב ישראלי: אחרת, באמת יכולים להיכנס לאינטרנט אבל אם למוסד אין אתר אינטרנט או אם ההורים לא נגישים לאינטרנט אז שיהיו עותקים לחלוקה.
<מירב ישראלי: את זה סיכמנו.
<מירב ישראלי: זה מיותר, אפשר להוריד את זה כי זה כתוב בחוק.
<מירב ישראלי: באשר לתחילה, השאלה אם זה יכול להיכנס לתחילה מיידית.
<מירב ישראלי: זו שאלה, כי אולי צריך לעדכן את ההתקשרויות ואת ההסכמים ואז יהיה להם גם זמן להיערך.
יעקב מרגי: צריך זמן להיערכות.
יעקב מרגי: זה לא מיידי.
<מירב ישראלי: כמה זמן נראה לכם?
יעקב מרגי: משרד החינוך הוא הגורם המרכזי, כל השאר נלווה.
יעקב מרגי: עירית ליבנה, את צריכה לדעת כמה זמן את צריכה כדי להיערך.
<נעמי יולס: נחזור עם תאריך בעוד שבוע ימים?
יעקב מרגי: לא, אני רוצה לאשר.
יעקב מרגי: חיכינו שנתיים, את רוצה עכשיו לחזור שוב בעוד שבועיים?
יעקב מרגי: את מבינה מה קורה פה?
יעקב מרגי: תוך דקה-שתיים יהיו כבר תקנות.
<איילת מייזנר: אני מעמותת "מהיום".
<איילת מייזנר: כמובן צריך זמן היערכות אבל לא להגזים במשך הזמן מכיוון שהחוק כבר ידוע לציבור, פורסם ברבים, חוזר מנכ"ל קיים.
<איילת מייזנר: בעצם המטרה של החוק היא ליצור פיקוח.
יעקב מרגי: את רוצה שאני אכריע בשבילך?
יעקב מרגי: דעי שיש לי הערכות נכונות, גם בתיבול, אשתי מפרגנת לי בקטע הזה.
יעקב מרגי: אתן לך זמן סביר, אל תדאגי.
יעקב מרגי: מתי המכרז הבא?
יעקב מרגי: אתם באים לפה בלי לעשות שיעורי בית?
<עירית ליבנה: עוד יותר משנה.
<יהודית גידלי: לא לשנת הלימודים תשע"ח?
<חוה אלטמן: חבל מאוד לדחות, יש כבר היערכות בשטח, גופים כבר עובדים בכיוון הזה.
<חוה אלטמן: דחייה תהיה לא נכונה.
<נעמי יולס: תוך חודשיים.
יעקב מרגי: כלומר, חודשיים מיום פרסום התקנות.
<יוסי אוחנה: צהרים טובים, אני עו"ד אוחנה ממרכז השלטון המקומי.
<יוסי אוחנה: מיכל מנקס לא יכלה להגיע אז אני מחליף אותה.
<יוסי אוחנה: בעניין הסיפה שאדוני העלה עכשיו, לגבי מועד התחילה, צריך לזכור שהתקנות תוקנו מכוח חוק הפיקוח על איכות המזון, ובחוק הפיקוח על המזון יש אפשרות לממונה להטיל עיצום כספי, אם על ספק או אם על אדם.
<יוסי אוחנה: אנחנו לא רוצים להגיע לסיטואציה- - -
יעקב מרגי: מי מוציא את המכרז לספקים?
יעקב מרגי: משרד החינוך או הרשויות המקומיות?
<עירית ליבנה: תלוי במוסד החינוך.
<יוסי אוחנה: אני מבין שהשעה דוחקת והכול בסדר אבל שלא נשים מכשול לפחות בפני הרשויות המקומיות.
<יוסי אוחנה: אם תוך חודשיים ייכנסו התקנות לתוקף ולא נצליח לעמוד בהן נמצא בתי-ספר שעומדים לדין.
יעקב מרגי: אם יש סיבה אחת שמרכז השלטון המקומי הוזמן לדיון הזה היא כדי שתאמר מה שתאמר.
יעקב מרגי: אף אחד לא רוצה לשים מכשול בפניכם.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים לתקן תקנות שיעמדו בהן, אבל גם לא נאריך כאורך הגלות את זמן ההיערכות.
<יוסי אוחנה: לא כאורך הגלות.
<יוסי אוחנה: עד עכשיו לא פציתי פה.
יעקב מרגי: מה סביר?
יעקב מרגי: אם משרד החינוך שאחראי על התקנות סובר שמספיק חודשיים.
<יוסי אוחנה: אני לא בטוח שהיא סוברת כך.
<יוסי אוחנה: ראיתי שהיא לא הכריעה בדעתה על התאריך.
<יוסי אוחנה: אני מעלה את האפשרות שיש עיצום כספי אם לא נעמוד בלוח הזמנים.
יעקב מרגי: אני שואל אותך, מה נראה לך סביר?
<יוסי אוחנה: קטונתי מלתת לך עצה בנושא הזה.
יעקב מרגי: תיזהר מה"קטונתי" כי אני אגדל ואני אעשה, אני אקבע.
<נעמי יולס: חוזר המנכ"ל נכנס לתוקף כבר מתחילת שנת הלימודים ופחות או יותר כל התפריטים כבר פורסמו שם.
יעקב מרגי: אגלה לך סוד, שהספקים כבר היו פה, חיים הלפרין, שהצהיר שזה הולך על בסיס של- - -.
<יוסי אוחנה: האינטרס שלי להגן על נושאי המשרה אצלנו, לא על הספקים כשלעצמם.
<יוסי אוחנה: זה כל העניין.
<יוסי אוחנה: אני מבין שחוזר מנכ"ל כבר התפרסם לפני זמן רב.
<עירית ליבנה: חוזר המנכ"ל פורסם באפריל ונתנו זמן, הוא נכנס לתוקף ב-1 בספטמבר.
<עירית ליבנה: זו הייתה המגמה, לפרסם ב-1 באפריל הקודם ושהוא ייכנס לתוקף אחרי 4 חודשים.
<עירית ליבנה: היום אנחנו כבר כמעט שנה אחרי.
<יוסי אוחנה: אם אני הקטן יכול להשיא עצה לוועדה, כפי שאדוני אמר התקנות ייכנסו לתוקף תוך חודשיים ותנו תקופת הסתגלות שבה לא יוטלו העיצומים.
<יוסי אוחנה: נניח, תוך חודשיים התקנות ייכנסו לתוקף וב-3 החודשים הראשונים להפעלתן לא יוטלו עיצומים, במצטבר זה 5 חודשים.
יעקב מרגי: אהיה משוכלל יותר ממך.
יעקב מרגי: נקבע 3 חודשים.
יעקב מרגי: יש בזה גם הסתגלות, גם היתכנות וגם מי שמתנגד יכול להפעיל את כל הכוחות הפוליטיים כדי לטרפד את התקנות.
יעקב מרגי: התחילה: 3 חודשים מיום פרסום התקנות.
<יוסי אוחנה: מקובל.
<יוסי אוחנה: תודה.
יעקב מרגי: התקנות אושרו פה אחד עם כל התיקונים שהוכנסו.
<איילת מייזנר: אפילו עמותת "מהיום" מסכימה ל-3 חודשים.
<שלמה ברילנט: אם התקנות אושרו איך אפשר לעכב אותן?
יעקב מרגי: אתה מכיר את תאגיד השידור הציבורי?
יעקב מרגי: אתה יודע כמה פעמים דחו אותו?
יעקב מרגי: וזה היה בחוק.
יעקב מרגי: אז תקנות אי אפשר לעצור?
יעקב מרגי: השר יכול לעשות מה שהוא רוצה.
יעקב מרגי: תפעיל את שלושת "התותחים".
<שלמה ברילנט: אפשר גם לעכב את ההצבעה.
יעקב מרגי: לא, שנתיים וחצי אני מחכה לזה.
<מירב ישראלי: לתקנות יש תוספת ראשונה ותוספת שנייה שמפרטות – לא נקרא את הכול – תקנה 1 קובעת שיסופק מזון מגוון ובריא לפי הקבוע בטור ב' בטבלה שבתוספת הראשונה.
<מירב ישראלי: עכשיו מופיעה הטבלה: משקאות, מיני מאפה, מנות אישיות, מזונות עשירים במלח, תיבול ורטבים, פירות וירקות, דגנים מלאים, מזונות עשירים בשומן, ממרחים, אופן הכנת המזון, מזונות עשירים בחלבון ומזונות עשירים בסוכר.
<חוה אלטמן: אפונה וגזר.
<מירב ישראלי: אני לא מבינה מה זה אומר.
<מירב ישראלי: זה משהו שאדם צריך לעבוד לפיו, זה נורמה.
<חוה אלטמן: תבשילים מעורבים זה כמה סוגי מזונות ביחד.
<יהודית גידלי: מה זה מרגרינות?
<חוה אלטמן: עדיין יש שימוש במרגרינות.
<יהודית גידלי: צריך לכתוב "מרגרינה" ולא "מרגרינות".
<חוה אלטמן: יש סוגים שונים.
<יהודית גידלי: יש סוגי מרגרינה, אין מרגרינות.
<חוה אלטמן: נכון, את צודקת.
<מירב ישראלי: זה פשוט תבשילים.
<מירב ישראלי: זה בעצם כל מזון, זה המשמעות פה.
<מירב ישראלי: תוספת שנייה בתקנה 2, זה לפי גן ילדים או בית-ספר, ופריטי המזון, תדירות וגודל המנה.
<קריאה: אם זה ארוחת בוקר או צהרים או צמחוני.
<מירב ישראלי: גם את התוספת הזאת אפשר לאשר.
יעקב מרגי: נצביע גם על הטבלאות שמופיעות בתוספת הראשונה ובתוספת השנייה.
יעקב מרגי: 1 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.
יעקב מרגי: אני מזכיר, התחילה תהיה 3 חודשים מיום פרסום התקנות, כולל זמן הסתגלות.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה השלישית היום של ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 1 בנובמבר 2016, ל' בתשרי התשע"ז, הנושא על סדר-היום: אי פתיחת שנה"ל האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים.
יעקב מרגי: אנחנו קוראים על זה, שומעים על זה ואי אפשר לעבור לסדר-היום, במיוחד לא ועדת החינוך, שאמורה לדון בהשכלה הגבוהה ובסוגיות הקשורות בה, וכל שכן כשמדובר באוניברסיטה העברית – יסלחו לי כל האוניברסיטאות – מוסד הדגל.
יעקב מרגי: אני לא אומר לכם שהיינו צריכים להרגיש כמו באיטליה של היום, שהאדמה זזה, אבל אני הייתי לפחות צריך להרגיש שזה מלחיץ מישהו.
יעקב מרגי: אני מוכרח לומר לכם את האמת, חשבתי שאולי כולם יודעים מה תהיה התוצאה בסוף ולכן אף אחד לא מתרגש.
יעקב מרגי: באמת כולם יודעים את התוצאה – הרי לא שייך ששנת הלימודים לא תיפתח ולא שייך שהמדינה תתעלם מהמצוקה.
יעקב מרגי: בוודאי שנעשו דברים והיו תהליכים, ואנחנו נשמע על כך, אבל גם אם הייתי יודע שזה בשליטה – וכנראה שזה גם בשליטה – ושזה הולך להסתדר על הצד הטוב ביותר, לשביעות רצון של כולם פחות או יותר, לא היה שייך שהייתי מונע מהשולחן הזה לדון בכך.
יעקב מרגי: בכל זאת, זו ההשכלה הגבוהה, זו האוניברסיטה העברית וזה היה צריך להיות יום חג שלכם כמו יום של כל ההשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: ברשות חברי חברי הכנסת, אני אתן לפרופ' מנחם בן-ששון, נשיא האוניברסיטה, להציג על רגל אחת, אם אפשר, את המצוקה ואת המהלכים שנעשו עד כאן ואיפה אנחנו נכנסים כאן על מנת לסייע ולדחוף קדימה לקראת פתרון.
מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי לאוניברסיטה, גם החברים שיושבים שם בירוק וגם החברות והחברים שיושבים לפני בכחול-לבן – גם הם סטודנטים שלנו, משנה ב' ומעלה, יש להם היום יותר זמן לכנסת ופחות זמן ללימודים.
יעקב מרגי: הם משרתים אותנו באגף המבקרים שלנו.
יעקב מרגי: אתם יודעים לומר לי כמה מבקרים ביום בממוצע בכנסת?
<קריאה: 160,000 בשנה.
יעקב מרגי: בשנה, יפה.
מנחם בן-ששון: ב-91 השנים האחרונות שהאוניברסיטה קיימת לא היה כדבר הזה שלא לפתוח שנת לימודים.
מנחם בן-ששון: אנחנו לא מסוגלים לפתוח את שנת הלימודים משום שנוצרה סיטואציה חדשה שפערה לנו חור בתקציב – ואני עוד מעט אתייחס אליו – שאנחנו לא מסוגלים להתמודד אתו.
מנחם בן-ששון: אני מניח שכל חברי הכנסת יסכימו אתי שעם חור כזה בתקציב אי אפשר להתמודד.
מנחם בן-ששון: הבעיה היא בעיה לטווח רחוק, ל-20 השנים הבאות, והיא קשורה בפנסיה התקציבית של האוניברסיטה העברית – והיא הוותיקה מהאוניברסיטאות ולכן יש בה את מספר חברי הסגל הגדול ביותר בתוכנית הזאת.
מנחם בן-ששון: כתוצאה מכך, העול השנתי בשנים שתבואנה הוא באזור ה-700 מילון שקל – השאלה מה כוללים, זה בין 600 ל-700 אם אני רוצה להיות מדויק.
יעקב מרגי: לשנה, נכון?
מנחם בן-ששון: לשנה.
מנחם בן-ששון: תקציב האוניברסיטה הוא 2.1 מיליארד בתקציב השוטף.
מנחם בן-ששון: אנחנו לא מנסים לגמד את המשבר הזה.
מנחם בן-ששון: המשבר לטווח הרחוק, על פי הצעתו של שר החינוך ועל דעתנו, ייבדק, או נבדק, על ידי אדם בלתי תלוי, לקח קצת זמן עד שמצאנו אותו, והאדם הזה התחיל כבר בעבודה.
מנחם בן-ששון: אבל כשנפגשנו, ראש ות"ת ואני, עם שר החינוך אמרתי שמצד אחד יש לנו כבר המתנה לפתרון לטווח רחוק – ואני מניח שיבוא היום והוועדה הנכבדת הזאת תשמע את הפתרון, או על הפתרון הזה – אבל הבעיה האמיתית היא איך אנחנו מתמודדים עם השנה הקרובה.
מנחם בן-ששון: לו לקחנו את הפנסיה ושמנו אותה בצד, האוניברסיטה מתנהלת לא רק בצורה ניהולית אחראית אלא גם יש יתרות שאנחנו יכולים לבנות אתן דברים מסוימים משנה לשנה, כמו כל מוסד נורמלי בעולם.
מנחם בן-ששון: כמו שאמרתי, עם עול כזה קשה מאוד.
מנחם בן-ששון: אולי נזכור עוד דבר אחד שגם הוא קשור להיסטוריה – הגוף הראשון בסקטור הציבורי שעבר מפנסיה תקציבית לפנסיה צוברת היה האוניברסיטה העברית.
מנחם בן-ששון: אצלנו זה דור ב', החל משנת 2001.
מנחם בן-ששון: לצערי, במהלך השנים – משנת 1999, כשהתחלנו את המשא ומתן עם הגופים הממשלתיים, ועד ליום הזה – במשך שלוש השנים הראשונות ההסכם מולא ככתבו וכלשונו, בשנת 2003 היתה התכחשות מוחלטת להסכם הזה, לאחר מכן, מ-2003 ועד היום הזה, אנחנו מדדים בכל מיני נקודות אחרי ההסכם המקורי ומתקשים אפילו בצד המקורי, שצריכים היינו לקבל דברים אלו ואחרים כדי שיסייעו לנו בתקציב האוניברסיטה.
מנחם בן-ששון: השנה השתנה משהו.
מנחם בן-ששון: במשך השנים הצלחנו לכסות את החלק שלנו, שהוא מאות מיליונים בשנה, באמצעים שונים, בידיעת ות"ת, שהיא הגוף המפקח עלינו.
מנחם בן-ששון: היינו מגישים את התקציב לאישור מראש, היינו בסוף השנה מגישים את הדין וחשבון ואת החורים שהגוף צריך היה למלא נהגנו למלא ממקורות ממקורות שונים, שחלק מהם היו פתרונות תזרימיים.
מנחם בן-ששון: השנה ות"ת אמרה: לא עוד.
מנחם בן-ששון: אימצנו בחום את האמירה שלהם – יותר לא נממן את הצד הזה של תקציב האוניברסיטה, שהוא העול הכבד ביותר עלינו.
יעקב מרגי: כשהציפייה מאין למלא אותה?
מנחם בן-ששון: התשובה היא - - -
עודד פורר: עד עכשיו האוצר מימן את זה?
מנחם בן-ששון: לא, האוצר עדיין ממשיך לממן מחצית מהפנסיה – 350 מיליון האוצר מממן.
מנחם בן-ששון: את היתרה אנחנו מימנו – זה לא תמיד היה 700 מיליון, אם אני זוכר לשנים שהייתי רקטור זה היה 180-190 – והדרך של המימון היתה בכל מיני פתרונות קצרי מועד.
מנחם בן-ששון: היום ות"ת אמרה לנו: לא עוד, אתם לא יכולים לממן את זה כך.
יוסף ג'בארין: הות"ת אמרה לכם שאתם לא יכולים להעביר מהתקציב - - -
מנחם בן-ששון: מכול מיני מקורות, נקרא להם תזרימיים, אל הפנסיה.
מנחם בן-ששון: זה נעשה בכל מיני דברים.
מנחם בן-ששון: כשיש קרנות שאינן מיועדות אנחנו יכולים - - -
יעקב מרגי: בגדול, אין לכם חופש פעולה אצלכם.
מנחם בן-ששון: כן, וזה בסדר גמור.
מנחם בן-ששון: אם אנחנו שמחים ומזדהים?
מנחם בן-ששון: אמרתי לות"ת את זה, אנחנו שמחים שהכסף שמוקדש ליעדים אחרים – מהיום הראשון לא נוגעים.
יעקב מרגי: אין ספק, זה רציונל מתבקש.
מנחם בן-ששון: אלא שאין לנו פתרון.
מנחם בן-ששון: אז לטווח הרחוק אל תשאלו אותי משום שזה עול כבד מכדי שאנחנו נדע תשובה עליו ויש מי שיושב על המדוכה.
מנחם בן-ששון: יכול להיות שהבעיה היא לא רק אצלנו אלא גם בטכניון, גם בתל-אביב וגם במקומות אחרים, בכל המקומות הללו.
מנחם בן-ששון: אבל, בשנה הזו, שאנחנו לא יכולים להשתמש במשאבים הקודמים ואנחנו מוכרחים לפתוח שנת לימודים – אין לנו איך.
מנחם בן-ששון: זאת אומרת, כשיש לך חור שהוא לא 10 מיליון - - -
יעקב מרגי: לו יצויר שהות"ת היתה דוחה את הבקשה הזו בשנה-שנתיים, יש לך את המקורות השנה לכסות?
מנחם בן-ששון: התשובה היא שתמיד יהיו מקורות אבל אסור לנו.
מנחם בן-ששון: התשובה במקרה הזה היא שהוועד המנהל שלנו קיבל נזיפה מות"ת על כך שהוא התנהל כך – הוועד המנהל לא יחתום על התקציב.
מנחם בן-ששון: הוועד המנהל יחתום על התקציב שיש בו 20 מיליון גירעון על שני מיליארד, אבל כל מה שבין ה-20 מיליון לבין פי עשרה מהסכום הזה – זה בלתי אפשרי.