GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: 100% מהתלמידים של בית הספר שנמצא, מה שהיה בית יעקב של החינוך העצמאי, בשיכון דרום שהתפתח ונהיה נווה זאב והעיר העתיקה, והחתך הסוציו אקונומי השתנה בכלל שם, אבל כל התלמידים מוסעים משכונה ד'.
יעקב מרגי: בית הספר לא רק יש לו דגל, יש לו אבחונים, אפיונים, תעודות הכשר של הכל, שזה האוכלוסייה שזה הכי הכי הכי זקוקה.
יעקב מרגי: הוא נמצא בשכונה, ואתם תהיו שמחים, שפר עליכם גורלכם, אתם לומדים.
יעקב מרגי: בית ספר שנבנה בשנת 1952, שעובי הטיח שלו 4 ס"מ, אפשר להכניס את האצבע רק בטיח, עוד לא להגיע לבלוק, אבל מה לעשות, אתם נמצאים בשכונת יוקרה והם לא נמצאים.
יעקב מרגי: זה משגע ומפוצץ אותי.
יעקב מרגי: אני שנה מנסה להניע את זה.
יעקב מרגי: זה לא יכול להיות.
יעקב מרגי: אני אומר לך, לא סתם הבאתי את הדיון הזה.
יעקב מרגי: זו פניית ציבור שיכולתי להתמודד איתה.
יעקב מרגי: לא הצלחתי להתמודד בפנייה.
יעקב מרגי: קיבלתי תשובות שאתם אלופים לתת לי, לא אתם, המשרד אלוף לתת לי, לפי הקריטריונים, לפי סעיף 7 (1) (2) (3), סעיף קטן 4, ככה וככה ואתם יוצאים ידי חובה.
יעקב מרגי: לא מקובל עלי.
יעקב מרגי: אני אומר לך חיים, אני אקרא למשרד החינוך לקחת את זה ובתחילת הכנס אני אומר לך שאנחנו נגיש הצעת חוק אם עד תחילת שנת הלימודים אתם לא תתנו מענה לזה.
יעקב מרגי: אני אתקן בחוק את יוח"א.
יעקב מרגי: זה לא יהיה עלות תקציבית.
יעקב מרגי: אנחנו נתקן את הקריטריונים.
יעקב מרגי: אם אני לוקח את חוק יוח"א ובוחן אותו בפועל, אני מאמין שיש בו הרבה עיוותים כי אף אחד לא נגע בו מאז, ויש רשויות מקומיות שהתחזקו מעט מאז ומקבלות יוח"א ורשויות מקומיות שמתמודדות עם קשיים אובייקטיביים.
יעקב מרגי: פה זה לא החלטת רוחב.
יעקב מרגי: אין פה שום צו הרחבה שיחול על כולם, כי יש פה אוכלוסייה ספציפית, שהמדינה ידעה להגדיר אותה בחוקים ספציפיים, ידעה להגדיר אותה בקריטריונים ואנחנו נדע להכניס אותם לקריטריונים.
יעקב מרגי: לא אני איש המקצוע שיכול לבוא ולומר לכם מה התופעות, מה הנזק, מה הרגרסיה שקרתה לאוכלוסייה הזו, אוכלוסייה שהייתה יצרנית, אוכלוסייה שהייתה מה שאוהבים לומר - - -
<חיים הלפרין: מלח הארץ.
יעקב מרגי: מלח הארץ ועוד כל מיני ביטויים וקלישאות כאלה או אחרות, והפכו להיות שבר כלי.
יעקב מרגי: ואני מכיר את זה מקרוב, לצערי הרב.
יעקב מרגי: אני מכיר משפחות שלא היית מאמין שהיו מגיעות לזה, מתמודדות עם בנים ובנות עם משברים קשים מאד.
יעקב מרגי: המדינה אחראית לכך.
יעקב מרגי: עכשיו, גם אם המדינה לא אחראית לכך, בסדר, נאמר שלא, זה מצב עובדתי.
יעקב מרגי: צריך לטפל בזה.
יעקב מרגי: בא ראש המועצה וזועק וזועק בדם ליבו, רוצה לתת מענה לאותם ילדים, רוצה לתת מענה.
יעקב מרגי: קחו גם בחשבון את שעות הפנאי, כמה שהמילה הזאת - - -
<אליהו אסקוזידו: והם רוצים על זה להוסיף, - - - היינו ב-0, היום אנחנו ב-40%.
יעקב מרגי: שעות הפנאי לאוכלוסייה חזקה זה שעות איכותיות.
יעקב מרגי: שעות הפנאי לאוכלוסיות עם צרכים מיוחדים זה המכשול הכי גדול.
יעקב מרגי: שם הנפילה ואני לא איש מקצוע ואני אומר לכם את זה מבית הספר של החיים.
<אליהו אסקוזידו: הנה, דוד עסיס יכול לדבר על השינוי שיש בצריכת המבנים.
<דוד עסיס: אני הייתי מנהל בית הספר בנחל שורק לפני 20 שנה ואני יודע לומר שלפי הידיעות שיש לנו, היו לנו אפס של אנשים, נוער, שמשתמשים בסמים או נמצאים בנשירה והיום אני משמש מנהל מחלקת החינוך במקום והאחוזים הם מפחידים – של שימוש בסמים, של נוער נושר ממוסדות חינוך טובים, ממשפחות טובות וחזקות לכאורה, עם כל המעברים וכל השינויים - - -
<חיים הלפרין: גם לא לכאורה.
<דוד עסיס: נכון, נכון.
<דוד עסיס: ולכן אנחנו אומרים את הדבר הבא: בעצם אנחנו מופלים לרעה בלא מתכוון.
<דוד עסיס: כלומר, יש כאן קבוצה ענקית של מפונים, מגורשים, שהם היחידים מכל שאר הרשויות שלא מקבלים את יוח"א ובעצם אנחנו מופלים לרעה.
<דוד עסיס: ולכן צריך לעשות תיקון ואין לך דבר יותר נדרש, שבכל כלל יש יוצא מן הכלל ופה אנחנו לא יוצאים מן הכלל.
<דוד עסיס: כלומר, יש כלל שלא מכניסים ליוח"א, אבל היות וכולם נמצאים ביוח"א ונותנים מענה וזה ממתן את הקשיים הנוראים שיש במקום בעקבות קליטת המגורשים, לכן הדבר הפשוט והברור הוא להבין שיש פה משהו מאד חריג, שהוא בעצם מתקן עוול של אפליה לרעה, שרק אנחנו כקולטים מגורשים, לא נמצאים בפנים.
יעקב מרגי: יש מישהו סביב השולחן שרוצה להתבטא בסוגיה הזו של יוח"א?
<אופיר יקיר: מועצת התלמידים.
<אופיר יקיר: היא תדבר, אבל אני רק הרמתי גבה על הקטע עם הסמים.
<אופיר יקיר: אני אופיר יקיר, עולה לכיתה י"ב במועצה האזורית חוף השרון, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<אופיר יקיר: סתם הרמתי גבה על הקטע עם הסמים, בלי קשר לפה.
<אופיר יקיר: זה פשוט מוזר לי, כי אני מכירה תלמידים, אני מכירה את הנוער שלנו, זה לא משהו שאני מתגאה לומר אותו, ממש לא, אבל בכל מקום יש אחוז מעשנים – גם סיגריות, גם סמים - ויש אחוז ששותים.
<אופיר יקיר: זה לא משהו ש - - -
יעקב מרגי: זה קודם כל הרגישות.
<אופיר יקיר: אין מקום שיש בו אפס.
<דוד עסיס: אבל האחוזים אצלנו - - -
יעקב מרגי: תן לי, ברשותך.
יעקב מרגי: את צודקת וכל הכבוד לך על הרמת הגבה ועל זה שהבעת את זה.
יעקב מרגי: אבל כשאנחנו יורדים לרזולוציות ולוקחים אוכלוסייה מסוימת או אזור מסוים, אני לא רוצה לומר אוכלוסייה מסוימת – אני חוזר בי – אזור מסוים שלפני התהליך שהם עברו היו במצב נתון ואנחנו מזהים ירידה וירידה וירידה, אנחנו צריכים להתערב.
<דוד עסיס: דרסטית.
<אופיר יקיר: אני מסכימה עם זה.
יעקב מרגי: שלא ישמע שהכל ורוד ורק שם בגלל זה.
<אופיר יקיר: כן, ברור.
יעקב מרגי: אבל אין ספק שזו תופעה שצריך להתמודד איתה ולהילחם בה ולהיאבק בה.
<דוד עסיס: אנחנו מדברים על שינוי דרסטי שחל במקום.
<אופיר יקיר: כן, אני מסכימה.
<חני לוי: כולל נשירה סמויה וגלויה ממערכת החינוך.
יעקב מרגי: גם הקב"סית תוכל לדבר על זה, אם תרצי.
<דניאלה שני: אני דניאלה שני, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<אליהו אסקוזידו: איפה את גרה?
<דניאלה שני: במודיעין.
<דניאלה שני: אנחנו באמת מסכימות לחלוטין שתלמידים שצריכים לקבל יום לימודים ארוך, גם מבחינת העשרה, גם מבחינה רגשית, מכל הבחינות, כמובן שהם צריכים לקבל את היום הזה וזה חשוב באמת כמו שאמרתם.
<דניאלה שני: אנחנו רצינו להוסיף את זה.
<דניאלה שני: באמת, רק להדגיש את זה.
יעקב מרגי: קב"סית המועצה האזורית.
יעקב מרגי: כמה קב"סיות יש?
<חני לוי: קבס"ית אחת.
יעקב מרגי: וכל הנטל עליך.
<חני לוי: כל הנטל.
יעקב מרגי: את יודעת לומר לי אם שיעור הנושרים בחתך האוכלוסייה המצומצם הזה הוא גבוה מהממוצע הארצי?
<חני לוי: החתך הוא מאד גבוה.
<חני לוי: אנחנו מדברים על הרבה ילדים שחווים קשיים בבית, ואני מחזקת את דבריה של שולה.
<חני לוי: אנחנו רואים באמת ילדים שבאים ממשפחות שרק עכשיו רואים את הקשיים שצפים ועולים.
<חני לוי: פתאום הורים חולים, שני בני הזוג חולים ולא יכולים לתפקד.
<חני לוי: הילדים רוצים להישאר בבית ולהגן עליהם ורוצים לנשור מהמסגרת.
<חני לוי: זה מקרים שקורים כל הזמן.
<חני לוי: רואים כל הזמן עלייה, עוד ועוד, כמו שנאמר קודם.
<חני לוי: גם בעיות סמים ואלכוהול.
<חני לוי: זה דברים שלא היינו מתמודדים איתם.
<חני לוי: אני כבר שש שנים בתפקיד ואני רואה את העלייה המשמעותית בנשירה.
<שולה ביין: אפשר להגיד ירידה במקום עליה.
יעקב מרגי: לילי הלפרין, רוצה להתבטא?
<לילי הלפרין: אני באתי כי רציתי לשמוע את ההיבטים השליליים של יום לימודים ארוך, דווקא של יום לימודים ארוך, אבל אני רואה שיותר מתעסקים בעניינים של כספים והעברה, זה הנושא העיקרי.
יעקב מרגי: כל עוד זה קיים, צריך לאפשר את זה בקריטריונים.
יעקב מרגי: כל עוד הסיפור הזה של יוח"א קיים - - -
<לילי הלפרין: לא, אני פשוט כותבת על זה משהו כרגע, בשביל זה הגעתי, כי יש גם היבטים אחרים לזה.
יעקב מרגי: אמר והזכיר את זה על רגל אחת, ביעף, חיים הלפרין.
יעקב מרגי: טוב, יש מישהו סביב השולחן שרוצה לומר משהו לפני שאני אגש לסיכום?
<דוד עסיס: כן.
<דוד עסיס: אני רוצה להתייחס בקצרה למה שהוא אמר.
יעקב מרגי: הוא זה חיים הלפרין?
<דוד עסיס: חיים הלפרין היקר.
<חיים הלפרין: אני כבר מהול, אתה יכול להגיד את השם.
<אליהו אסקוזידו: חברי היקר.
<דוד עסיס: כן, חברי היקר.
<דוד עסיס: נעים להכיר.
<דוד עסיס: לגבי השעות הפרטניות, כאחד שהיה 25 שנה מנהל בית ספר, כולל בשנה הזו, מרבית בתי הספר נותנים שעות פרטניות לא בסוף היום אלא בתוך שעות היום.
<חיים הלפרין: מי שלא ביוח"א.
<דוד עסיס: מי שלא ביוח"א – אוקיי.
יעקב מרגי: זה מה שהוא אומר.
יעקב מרגי: וזה יוצר את הבעייתיות שהוא ציין.
יעקב מרגי: אוקיי, אלי, אתה רוצה לומר משהו לפני הסיכום?
יעקב מרגי: חיים?
<חיים הלפרין: אני מבקש לומר ככה: א', כיוון שאני מכיר, אני חושב די טוב, את סיפור הטיפול בעקורים מגוש קטיף, כולל מה קרה בנחל שורק לעומת יישובים אחרים וכו', אז אני רוצה להגיד שחוץ מהקליטה המושקעת שהייתה בנחל שורק - - -
יעקב מרגי: שהיא בעוכריו.
<חיים הלפרין: היא לע בעוכריו.
יעקב מרגי: לא, היא בעוכריו.
יעקב מרגי: מול משרדי הממשלה היא בעוכריו.
<חיים הלפרין: לא, לא.
יעקב מרגי: עוברים, רואים את הפיתוח, את הבתים עם הגגות האדומים.
יעקב מרגי: אם היו רואים קרוואנים, כל יום היו פקקים בצומת של כביש שורק, אתה יודע ממה הפקקים?
יעקב מרגי: רק של פקידי הממשלה שיורדים לבדוק מה קורה, מה אפשר לעשות.
<חיים הלפרין: אז אני רוצה להגיד שני דברים בעניין הזה.
<חיים הלפרין: א', במסגרת החלטת הממשלה שנתנה העדפה לרשויות שקלטו את המפונים, הייתה החלטת ממשלה שבהגדרה התייחסה לתהליך הקליטה שלהם כתהליך פוחת והולך, כדי לשדר את העובדה שאנחנו נכנסים לעולם של נרמול.
<חיים הלפרין: כי לעולם יהיו צרכים ולעולם יהיו בעיות ולעולם יהיו קשיים, וחלק מהעניין היה להגיד שהחלטת הממשלה נסגרת והתקציבים נגמרים, כדי לשדר גם לקולטים וגם לנקלטים שאנחנו מדברים על מצב נורמאלי, עם קשיים והתמודדויות נורמאליים בכל רשות ורשות.
<אליהו אסקוזידו: אבל זו הייתה טעות, מסתבר.
<חיים הלפרין: אני אומר קודם כל זו הייתה ההחלטה העקרונית.
<חיים הלפרין: אגב, ראשי הרשויות היו שותפים לה.
<חיים הלפרין: זה אחד.
<חיים הלפרין: שתיים, והשתיים הזה - - -
יעקב מרגי: לפני שאתה עובר לשתיים – ולא צופה פני עתיד.
<חיים הלפרין: לא הבנתי.
יעקב מרגי: הייתה החלטה אז בזמנו, לפי הרציונאל אז ולא צופה פני עתיד.
<אליהו אסקוזידו: בדיוק.
<חיים הלפרין: היא צפתה פני עתיד - - -
<אליהו אסקוזידו: לא, אבל במבחן התוצאה נכשלנו.
<חני לוי: במבחן התוצאה זה היה מוקדם מדי.
<חיים הלפרין: בסדר.
<יהודית גידלי: לכמה שנים הייתה ההדרגתיות הזאת?
<חיים הלפרין: ההדרגתיות הייתה במשך שלוש שנים.
<חיים הלפרין: כלומר העברנו החלטת ממשלה פעם אחת לשנה ואחר כך לעוד שנתיים לתת מענה ואגב, היו מענים דיפרנציאליים, ייחודיים, וכל רשות ידעה וגם אנחנו ידענו מה בדיוק הצרכים ומה מקדם את העניין ומה לא.
<חיים הלפרין: שניים, בקשר לאותם מפונים שבחרו לגור בנחל שורק, חלק מהרציונאל של בחירת אנשים במקום המגורים שלהם, הוא לדעת לאן הם באים.
<חיים הלפרין: אז מי שהלך – בין אם באקראי ובין אם לא באקראי – לחוף אשקלון, חלק מהחבילה היה שהוא מקבל א' וחלק היה שהוא מקבל ב'.
<חיים הלפרין: אני לא יודע אם במאזן הכולל, מי שבחר ברשות אחת, שמח על מה שהוא קיבל או עצוב.
<אליהו אסקוזידו: הם בחרו להישאר בגוש קטיף, הם לא בחרו - - -
יעקב מרגי: אתה מרמז למשהו שאני לא יודע?
<חיים הלפרין: מי שבחר - - -
<אליהו אסקוזידו: לא בחר.
<אליהו אסקוזידו: המדינה הביאה אותם.
<אליהו אסקוזידו: איזה בחר?
<אליהו אסקוזידו: אף אחד לא בחר שום דבר.
<שולה ביין: הם לא היו פנויים לחשוב גם על מה לקחת בדיוק.
<אליהו אסקוזידו: זה לא טיעון.
<חיים הלפרין: מי שבחר בנחל שורק – קיבל את החבילה השלמה שנחל שורק נותנת לו.
<חיים הלפרין: זה לגבי המפונים.
<חיים הלפרין: עכשיו אני רוצה להגיד משהו לגבי יוח"א.
<חיים הלפרין: כלומר, הציפייה שהחרגה או פתרון של יוח"א תיתן מענה לסוגיות שעלו כאן, היא חלק מאי קריאת התמונה.
<חיים הלפרין: כי אם אנחנו מדברים על מענה לילדים נושרים, אנחנו מדברים על החטיבה העליונה, אז זה לא רלבנטי ליוח"א.
<חיים הלפרין: אם אנחנו מדברים על הורים שמחפשים עבודה, אז אם יוח"א נגמר בשעה שעתיים וחצי, זה לא נותן לזה מענה.
<חיים הלפרין: כלומר, הפתרון שנחל שורק צריכה ברמה המקצועית מול הצרכים שעולים כאן, הוא לא יוח"א, בקיצור.
יעקב מרגי: רבותי, אני מסכם את הדיון, אנחנו לפני דיון שלישי: הוועדה מודה לאורחים הנכבדים שהגיעו לדיון וכמו כן לראש המועצה האזורית נחל שורק, מר אלי אסקוזידו.
יעקב מרגי: הוועדה עמדה מקרוב על הלקונה או - - -
<חיים הלפרין: המגבלה.
יעקב מרגי: המגבלה שחוק יוח"א מציב בפני הצרכים האמיתיים של אוכלוסיית המפונים שהתיישבו במועצה האזורית נחל שורק.
יעקב מרגי: ראש המועצה האזורית רוצה לתקן את העוולה הזו.
יעקב מרגי: אני פונה באמצעות הוועדה, שוב, לשר החינוך, לתקן זאת.
יעקב מרגי: אם יש לו הסמכה בחוק יוח"א לתקנות – אני לא בקיא – נא לתקן זאת בתקנון ולהכניס את זה כבר לשנת תשע"ז.
<חיים הלפרין: באמצעות הצו אתה מתכוון.
יעקב מרגי: באמצעות הצו, אם יש באפשרותו.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר החינוך לתקן את הצו ולהכליל את אותה אוכלוסייה שזקוקה, לפי כל חוות הדעת המקצועיות, לאותו סעד, לאותו סיוע שחוק יוח"א נותן.
יעקב מרגי: אני חושב שזה גם מוכח שאין עוד אוכלוסיות אחרות, ללא השפעות רוחב לעוד יישובים אחרים.
יעקב מרגי: במידה ולא – ואנחנו לא רוצים להגיע לשם – הוועדה תלך להליך של תיקון חקיקה בסוגית יוח"א.
יעקב מרגי: היום 25 ביולי 2016, י"ט בתמוז תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא זה המבחן הפסיכומטרי.
יעקב מרגי: אני אסביר למה זימנו את הדיון הזה.
יעקב מרגי: בשנת 2012 נכנסה לתוקף הרפורמה בפסיכומטרי.
יעקב מרגי: שר החינוך דאז, שי פירון, רצה להכניס והבטיח והצהיר שהשאיפה בסוף בסוף היא לבטל את בחינות הפסיכומטרי.
יעקב מרגי: הרפורמה כללה סדרה של שינויים, א' במבנה המבחן ובאופן חישוב הציונים.
יעקב מרגי: כולנו יודעים על הכרסום המתמשך במעמדה של תעודת הבגרות ואני לא יודע מה קדם למה, הביצה או התרנגולת.
יעקב מרגי: האם יצירת המבחן הפסיכומטרי היא שהביאה את הכרסום במעמדה של תעודת הבגרות, או היחלשותה של תעודת הבגרות.
יעקב מרגי: לא אחת אנחנו מדברים כאן בוועדה, האם מערכת החינוך של מדינת ישראל מכינה את התלמידים להשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: האם היא רואה בזה יעד ולכך היא מכוונת בתהליך הלמידה, תהליך ההערכה והבחינה.
יעקב מרגי: משנת 2012, כשהיום אנחנו בשנת 2016, אנחנו רוצים לראות את המגמות שקורות בפועל, כי אנחנו יודעים שבחלק מהמוסדות להשכלה גבוהה, המבחן הפסיכומטרי הוא חלק בלתי נפרד מתנאי הקבלה.
יעקב מרגי: בחלק אחר של המוסדות להשכלה גבוהה, המבחן הפסיכומטרי הוא לא חלק מתהליך הקבלה.
יעקב מרגי: כל מוסד והתנאים שלו ואנחנו אין לנו עניין שהצעירים במדינת ישראל, התלמידים הבוגרים שלנו, שנאלצים לתרום שלוש שנים מזמנים לשירות צבאי ולעתים זה גם יותר משלוש שנים - אם ניקח היום את התופעה הברוכה שיש, של הש"שינים ושל המכינות ותוסיפו על זה עוד שנה להכין את הלימודים לקראת המבחן הפסיכומטרי, אנחנו נוציא אותו עם תואר – לא רוצה לומר בלשון מליצית – עם מקל סבא.
יעקב מרגי: אין ספק שזה שניים רבות של העדר הכנסה, שנים רבות של השקעה ואנחנו רוצים לראות מה הדבר המטבי שאנחנו יכולים להביא למערכת להשכלה גבוהה מצד אחד ולסטודנטים מצד שני.
יעקב מרגי: אין לנו עניין לפתח מסגרות שיכשירו אנשים לבחינות ותשלומים כאלה ואחרים.
יעקב מרגי: גם ככה עלות ההשכלה גבוהה ומימון ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל על ידי הסטודנטים וההורים והאזרחים היא גבוהה מאד לעומת מדינות אחרות.
יעקב מרגי: הייתי רוצה לראות מה קורה בתחום הזה, רק חבל שהמצגת שלנו לא מוכנה.
<יהודית גידלי: להתגבר על בעייתיות.
יעקב מרגי: לא, אל תאלצי אותי לענות למה להתגבר על הבעייתיות.
יעקב מרגי: זה היה צריך להיות מוכן קודם.
יעקב מרגי: נתחיל עם מישהו אחר?
<יהודית גידלי: ענת בן סימון, מנהלת מאל"ו.
<ענת בן-סימון: בוקר טוב לכולם.
<ענת בן-סימון: ד"ר ענת בן סימון, מנכ"לית המרכז הארצי לבחינות ולהערכה.
<ענת בן-סימון: אנחנו קוראים לעצמנו בקיצור מאל"ו.
<ענת בן-סימון: אנחנו קיבלנו את הזימון לפני יומיים והאמת היא שעד הרגע לא היה לי שום מוסג מנה הנושא של הדיון.
<ענת בן-סימון: כיוון שכך אני הכנתי - - -
יעקב מרגי: דברי הפתיחה שלי עזרו לך קצת?
<ענת בן-סימון: כן.
יעקב מרגי: אם לא אני אחדד ואוסיף.
<ענת בן-סימון: לא, לא, הם עזרו לי מאד, אבל הם היו עוזרים לי עוד יותר אם הייתי יודעת אותם קודם ואז הייתי מכינה את התשובות לדברי הפתיחה.
<ענת בן-סימון: עכשיו אני צריכה לאלתר אותם.
יעקב מרגי: סביב השולחן אנחנו מבינים למי ההערה.
יעקב מרגי: ההערה זה לוועדה ובצדק.
יעקב מרגי: לא יתכן שהדיון הזה נמצא בפורטל כבר יותר מיומיים, שבוע ויותר ואת לא יודעת.
<ענת בן-סימון: אני קיבלתי את הזימון ביום חמישי.
<ענת בן-סימון: כיוון שכך אני הכנתי, נאמר לי על ידי דבורה מרגוליס שתיווכה, שאנחנו יכולים להגיד כמה מילים, עשר דקות על מי זה המרכז הארצי לבחינות ולהערכה ומה זה הבחינה הפסיכומטרית, כדי לתת אוריינטציה כללית לציבור, כי אני חושבת שיש הרבה אי הבנות לגבי הנושא הזה.
<ענת בן-סימון: אז ברשותכם, אני אשמח.
<ענת בן-סימון: יש פה הרבה שקפים, אני אדבר שנייה על כל שקף.
<ענת בן-סימון: המרכז הארצי לבחינות ולהערכה נוסד על ידי ועד ראשי האוניברסיטאות בישראל, כדי לסייע בתהליך הקבלה של מועמדים למוסדות להשכלה גבוהה.
<ענת בן-סימון: לפני זה, כל אוניברסיטה ולפעמים כל חוג לימודים קיים את הבחינות שלו ואנשים התרוצצו בכל רחבי הארץ, שילמו לכל מוסד בנפרד ובזבזו ימים שלמים בשביל לנסות להתקבל למה שיותר מוסדות.
<ענת בן-סימון: אז הרעיון היה להקל על הסטודנטים, לתת להם בחינה אחת.
<ענת בן-סימון: תשלום אחד.
<ענת בן-סימון: מאל"ו הוא עמותה, הוא מוסד ציבורי, הוא מלכ"ר – מוסד ציבורי ללא כוונות רווח.
<ענת בן-סימון: הוא ממומן כולו מדמי בחינה ומפרויקטים.
<ענת בן-סימון: אנחנו לא מקבלים שקל מאף גורם אחר.
<ענת בן-סימון: שום גורם ציבורי.
<ענת בן-סימון: מטרות מאל"ו – התפקיד של מאל"ו זה לא רק לבנות את הבחינה הפסיכומטרית.
<ענת בן-סימון: מאל"ו עושה המון דברים והוא בעצם מופקד על כל הנושא של מדידה והערכה בארץ והוא הגוף המוביל בארץ בכל התחום הזה מכל הבחינות ואני אפרט.
יעקב מרגי: אולי אמרת ולא הקשבתי לך כי הייתי מהורהר עם עצמי.
יעקב מרגי: מכוח זה שאתם גוף ללא מטרות רווח ואתם לא תאגיד ציבורי שמוקם על פי חוק, נגדיר את זה בצורה משפטית, נכון?
יעקב מרגי: אתם זכיין של מי?
<ענת בן-סימון: אנחנו עמותה של האוניברסיטאות.
יעקב מרגי: עמותה של האוניברסיטאות.
יעקב מרגי: אז אתם האוניברסיטאות, בסדר.
<ענת בן-סימון: אוקיי.
<ענת בן-סימון: והוועד המנהל שלנו מורכב מהאוניברסיטאות - - -
יעקב מרגי: אתם האוניברסיטאות, נו.
<ענת בן-סימון: אנחנו עושים מה שהאוניברסיטאות אומרות לנו לעשות.
יעקב מרגי: אוקיי, הייתי חייב לחדד את זה, כי אם אתם גוף עצמאי, אז למה אתם ולא אחרים?
יעקב מרגי: יכולים לקום אחרים במקום.
<ענת בן-סימון: נכון, נכון.
<ענת בן-סימון: אם אתה רוצה, אנחנו יחידת סמך של האוניברסיטאות.
יעקב מרגי: בסדר, הייתי חייב את ההבהרה הזאת.
<ענת בן-סימון: המטרות כתובות פה: ביטוח כלי מיון, מתן שירותי ייעוץ, הערכה, מחקר, מחקר יישומי.
<ענת בן-סימון: אנחנו עושים המון דברים חוץ מהבחינה הפסיכומטרית ולדעתי רוב האנשים לא יודעים את זה.
<ענת בן-סימון: תחומי הפעילות הן מדידה והערכה, מחקר ופיתוח, פרויקטים וייעוץ לגורמי חוץ.
<ענת בן-סימון: אנחנו עושים המון פרויקטים למוסדות אקדמאים, למשרדי ממשלה, משרד הבריאות, משרד הכלכלה, משרד החינוך – המון שירותים אנחנו נותנים למשרד החינוך.
<ענת בן-סימון: זה לא רק האוניברסיטאות אלא אנחנו משרתים בעצם הרבה יותר גופים.
<ענת בן-סימון: אנחנו מלמדים במוסדות האקדמיים את התחום של מדידה והערכה.
<ענת בן-סימון: רוב הקורסים בתחום ניתנים על ידי האנשים שלנו.
<ענת בן-סימון: אנחנו נותנים סדנאות לפיתוח, מבחנים לסגל אקדמי כדי להשביח את המבחנים באקדמיה ומעורבים בקהילה המדעית בארץ ובקהילה המדעית בחוץ.
<ענת בן-סימון: אפילו אנחנו נותנים ייעוץ למשרדי חינוך במדינות שונות בעולם.
<ענת בן-סימון: יש לנו הרבה מאד בחינות, חוץ מהבחינה הפסיכומטרית, שמשרתות חלקן את המוסדות להשכלה גבוהה ולחלקם גופים אחרים.
<ענת בן-סימון: אני אקריא: יש מבחן לקבלה למכינות קדם אקדמיות, בחינות השמה לרמות באנגלית, בחינות ידע בעברית, בחינות מיון לבתי הספר לרפואה, בחינות לרפואת שיניים, למכללות להכשרת מורים, בחינות ספציפיות במתמטיקה, בחינות קבלה לתוא רשני.
<ענת בן-סימון: אנחנו גם עושים בחינה בחשיבה כמותית ליועצי מס.
<ענת בן-סימון: אנחנו מייעצים ללשכת עורכי הדין בבחינת ה-Bar, בבחינת ההסמכה שלהם.
<ענת בן-סימון: אנחנו מסייעים לאבני ראשה, שמכשירים מנהלים בכל הליך המיון שלהם.
<ענת בן-סימון: פרויקטים נוספים שיש אצלנו, יש אצלנו יחידה שלמה שמנתחת את כל תוצאות מבחני המיצ"ב ומפיקה את כל הדו"חות של מבחני המיצ"ב והסקרים של ראמ"ה.
<ענת בן-סימון: זו יחידה גדולה מאד.
<ענת בן-סימון: פיתחנו מערכת לאבחון לקויות למידה עבור ההשכלה הגבוהה.
<ענת בן-סימון: המערכת היום ממוקמת ב-18 מרכזי אבחון במכללות ובאוניברסיטאות ומשרתת בערך 4,000 איש בשנה.
יעקב מרגי: דרך אגב, זה לא לנושא, אבל קיבלתי פניות על כך ממכונים – מדוע אתם לא מאפשרים להם לרכוש את אותה תוכנה?
<ענת בן-סימון: נכון - - -
יעקב מרגי: יש לכם איזו בלעדיות כזו, איזה קרטן.
<ענת בן-סימון: לא, לא, זה לא קרטל.
<ענת בן-סימון: יש לזה סיבה מאד פשוטה ואני אשמח לדבר על זה אחר כך.
יעקב מרגי: אבל זו לא הנקודה.
<ענת בן-סימון: אוקיי, זה לא הנושא, כן.
<ענת בן-סימון: יש לנו פרויקט של השפה העברית שבמסגרתו פיתחנו כלים ממוחשבים לניתוח של השפה העברית, להשוואה של טקסטים, הערכה ממוחשבת של חיבורים וחלק ניכר מהכלים עומדים לרשות הציבור.
יעקב מרגי: אז בואי נעשה כאן פאוזה קטנה ונשחיל את השאלה.
יעקב מרגי: לאור הדברים שאמרת, אין ספק שאת כל הפעילות שאתם עושים האוניברסיטאות צריכות.
<ענת בן-סימון: בהחלט.
יעקב מרגי: אבל אמרת דבר אחד, אמרת ביעף כזה, איך נולדה הבחינה הפסיכומטרית – אמרת, הסטודנטים היו רצים, נבחנים בכמה מקומות, כל אחד בא עם השיטה שלו.
יעקב מרגי: יצרו בחינה אחת שהיא נותנת מענה לכולם וכך נולדה הבחינה הפסיכומטרית.
יעקב מרגי: לכאורה הרציונל היה שתעודת הבגרות תהיה הבחינה.
יעקב מרגי: היא תהיה התעודה שתשקף את היכולות, את הידע, את תפקודו של התלמיד, את אישיותו של הבוגר ונולדה לנו בחינת הפסיכומטרי.
יעקב מרגי: בשנים האחרונות - - -
<ענת בן-סימון: לא, בחינות מיון היו לפני הבחינה הפסיכומטרית.
<ענת בן-סימון: אף פעם האוניברסיטאות לא הסתפקו בבחינות הבגרות.
יעקב מרגי: יפה, אמרתי.
יעקב מרגי: לכן בגלל שהלכו לאוניברסיטה הזו עשו בחינה כזו ולאוניברסיטה בחינה כזו ונוצרה הבחינה הזו ולכאורה זה דבר חיובי.
יעקב מרגי: אני שואל את השאלה מעיקרה וגם השר פירון, השר לשעבר, שאל את אותה שאלה.
יעקב מרגי: משם הוא יצא לרפורמה שלו, והשאלה היא לא אליך.
<ענת בן-סימון: נכון.
יעקב מרגי: השאלה היא לא אליך ואני שואל למה תעודת הבגרות, שכל תלמיד נכסף אליה ואנחנו מכוונים אותו לנקודת הגמר הזו, היא לא משקפת את המציאות הזו שאתם מקבלים מתוך הבחינה הפסיכומטרית.
יעקב מרגי: וכאן אני שואל.
יעקב מרגי: אני אתן לך אחר כך להשלים.
יעקב מרגי: אני אשאל או שהבנת מתוך דברי?
<צילה וייס: הבנתי מתוך דבריך.
<צילה וייס: אני ד"ר צילה וייס, המינהל הפדגוגי, האגף לחינוך על יסודי.
<צילה וייס: אני מחליפה פה את הגברת דסי בארי, מנהלת האגף לחינוך על יסודי, שהייתה אמורה להיות נוכחת פה ונמצאת עכשיו לא רחוק בבית המשפט, עונה לאיזו עתירה.
<צילה וייס: כן, בחינות הבגרות נשחקו במהלך השנים.
<צילה וייס: רצונו של הרב פירון, שהיה בעיני נפלא, היה לחזק את מעמדה של הלמידה בבית ספר, כך שניתן יהיה ליתר את הפסיכומטרי.
<צילה וייס: לשם כך נעשתה הרפורמה, ולא רק היא, נעשו הרבה מאד דברים במקביל, שנועדו לחזק את הלמידה.
<צילה וייס: טרם יש לנו תוצאות שאני יכולה לדווח עליהן בצורה מסודרת, כי למעשה תלמידי י"ב ברפורמה יהיו רק בשנה הבאה.
<צילה וייס: היום הם תלמידי י"א, אלה שיתחילו את הרפורמה.
<צילה וייס: מהניצנים שנראים כבר מהבחינות של י"א ומבחינות החורף של י"ב - שאני אומרת את זה מאד בזהירות - אין לי שום נתונים מבוססים סטטיסטית, עולה שאנחנו בדרך הנכונה.
<צילה וייס: הציונים נראים בסדר, התלמידים והמורים עומדים במשימות.
<צילה וייס: אז זאת הייתה המשימה.
יעקב מרגי: בזמנו המשרד הציב לעצמו יעד של תוך שלוש שנים מאז תהליך התחת הרפורמה – אחד מכל שלושה סטודנטים יתקבל ללימודים על סמך תעודת בגרות בלבד.
יעקב מרגי: אתם מכוונים יעד לזה?
יעקב מרגי: אני אשאל – יש רציפות שלטונית?
יעקב מרגי: זו גם המגמה היום?
<צילה וייס: בהחלט כן.
<צילה וייס: אם אני מסתכלת על מסמך ההסכמות שנכתב בין ראשי האוניברסיטאות לבין הרב פירון, שנמצא כעת מול העיניים שלי, נאמר בו שבעצם יוכלו להתחיל להתקבל לאוניברסיטאות תלמידים, שיש להם תעודת בגרות מובילה.
<צילה וייס: לגבי כל פקולטה יש תנאים משלה, אבל מה שבולט זה 5 יחידות אנגלית ו-5 יחידות מתמטיקה בכל תנאי הסף לכל הפקולטות, כל האוניברסיטאות ואכן המספרים של התלמידים שלומדים בשנתיים האחרונות במערכת החינוך 5 יחידות מתמטיקה ואנגלית, ממשיכים לעלות ואנחנו עושים את מירב המאמצים להמשיך - - -
יעקב מרגי: זה פן אחד של הרפורמה.
יעקב מרגי: הפן השני של הרפורמה היה צריך לייצר מצב שתהיה העדפה של אותם סטודנטים, אותם בוגרים, שעל סמך תעודת הבגרות שלהם יוכלו להתקבל למקצועות במדעי הרוח.
<ענת בן-סימון: זה כבר קיים היום.
יעקב מרגי: זה קיים היום ש-?
<ענת בן-סימון: ברוב המגמות למדעי הרוח אפשר להתקבל על פי תעודת הבגרות.
יעקב מרגי: בלבד?
<ענת בן-סימון: אולי עם סף קבלה מאד בסיסי וזה קיים כבר הרבה שנים.
<דבורה מרגוליס: דבורה מרגוליס ראש מינהל ור"ה.
<דבורה מרגוליס: אני יכולה להגיד שבכל האוניברסיטאות, משנה לשנה, בדיוק הייתה לנו ישיבה לקראת פתיחת שנת הלימודים הבאה בשנת תשע"ז.
<דבורה מרגוליס: יש עשרות חוגים בכל אוניברסיטה, שמוגדרים כמסלולי קבלה ישירה ללא פסיכומטרי, אפשר להתקבל אליהם עם בגרות ואפילו לא תמיד נדרשת בגרות מובילה, מה שהם קוראים כאן.
<דבורה מרגוליס: רק חשוב לי לציין נקודה אחת.
<דבורה מרגוליס: אותה בגרות מובילה שעליה מדבר משרד החינוך, התוצרים שלה, זאת אומרת אותם תלמידים שיהיו בעלי אותה בגרות, למעשה ייכנסו למערכת האוניברסיטאית רק בעוד שלוש או ארבע שנים.
<דבורה מרגוליס: אנחנו לא מדברים עליהם עכשיו.
<דבורה מרגוליס: חשוב להבין את זה.
<דבורה מרגוליס: זאת אומרת יעשו צבא, יסעו להודו ורק אז יגיעו ללמוד באוניברסיטה, מן הסתם.
יעקב מרגי: לכן אמרתי, אנחנו לוקחים שלוש שנים צבא, אם נרצה גם מכינה, טיול ועוד שנה הכנה להצליח בפסיכומטרי, אנחנו נוציא אותם, אמרתי,עם מקל סבא.
<דבורה מרגוליס: וכבר כעת עשרות חוגים פתוחים ללא פסיכומטרי.
יעקב מרגי: אני רוצה עוד לחדד ואני אעביר את רשות הדיבור למי שירצה להשתתף בדיון.
יעקב מרגי: אין ספק שמצד אחד אנחנו, שרוצים לצמצם פערים, שהמטרה הזו, השאיפה שלנו שתלמידים יוכלו להתקבל על סמך תעודת הבגרות שלהם, איך קראת לה?
יעקב מרגי: הטובה, המשודרגת?
<צילה וייס: המובילה.
יעקב מרגי: המובילה ולכאורה זה מעצים פערים.
יעקב מרגי: כי מי שיש לו תעודה טובה, אין מה לעשות.
יעקב מרגי: אבל לא הכל על המזבח הזה וצריך לאפשר את זה ואנחנו שואפים לכך.
יעקב מרגי: אין לנו עניין לתעש.
יעקב מרגי: אני הגדרתי את זה – תיעשנו, מסחרנו את הסוגיה הזו – סליחה שאני משתמש בזה – את הסוגיה הזו של הקבלה להשכלה גבוהה לאוניברסיטאות.
יעקב מרגי: קורסים למיניהם ואז להרים את הרמה לאנגלית, אז יצרו בחינה באנגלית ויצרו קורס לאותה בחינה באנגלית.
יעקב מרגי: ואנחנו יוצרים ויוצרים ויוצרים והמעמסה הזו, אין מה לעשות, זה ציבור כלוא.
יעקב מרגי: אנחנו במדינת ישראל – אין עתיד.
יעקב מרגי: כולנו מסכימים – אין עתיד ללא השכלה גבוהה.
יעקב מרגי: מי שרוצה עתיד מובטח ויציב וחזק, והיום - ואני לא מזלזל בשום מקצוע.
יעקב מרגי: יבואו ימים שנתפנק גם על מאבטח ומלצר, נרצה ממנו תואר ראשון.
יעקב מרגי: אני זוכר בתקופתי, אני יליד 1960, אני זוכר שלהתקבל לעבוד בבנק – שדרגו ואמרו – וואו, עכשיו דורשים תעודת בגרות.
יעקב מרגי: אז היום זה כבר תואר ראשון וגם העבודה מובטחת לשלוש שנים בלבד.
יעקב מרגי: יש זילות.
יעקב מרגי: אנחנו בעצמנו מוזילים.
יעקב מרגי: יש זילות של הערך של הדבר הזה.
יעקב מרגי: ולכן אין מה לעשות, רוצים השכלה אקדמית, עלינו להקל, להנגיש אותה לכולם, לכל האוכלוסיות.