GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
: 1,000 שעות זה כמו בית ספר אחד גדול במדינת ישראל, בית ספר עם 800-850 תלמידים.
: לפי "חוק המר" לכל בית ספר יש 30 שעות.
: אין אני יודע אם לומדים או אינם לומדים, אבל כבתי ספר, זה מה שמדינת ישראל מקצה לערך שנחשב לב לבו של הקונסנסוס.
: זה הקונסנסוס הגדול ביותר שיש בתוך העם היהודי, ולפי מחקרים זה גם הנושא המקשר ביותר, המלכד ביותר, בין כל תלמיד לעמו.
: אין נושא המחבר בין תלמיד לעמו יותר מאשר נושא השואה.
: עד היום אני זוכר את השקפים של המחקר, כי הם היו מאוד מרשימים.
דוד קיסוס: אני רוצה להבהיר את הנושא.
דוד קיסוס: אנוכי מאמין שאם עד עכשיו לא הועברו השעות, אין עוד מכסת שעות.
: אין לי טענה כלפיך.
: המשרד הרי מלכתחילה איננו שולח את מי שצריך.
: לדעתי בעיית משרד החינוך היא בעיה, אבל צריך להודות על האמת שזה כבר קיים 4 שנים.
: זה עבר 4 שרים, דרך אגב, את כל המפלגות.
: הבעיה היא בעיה - ונטפל בה.
: הבעיה של המוזיאון, הפחתת הכספים, זה דבר שנראה לי בעיניי בלתי מתקבל על הדעת.
: בעניין השעות, אני מציע לכם להיות זהירים מאוד עם הבדיקות - רק רע ייצא מזה.
אבנר שלו: אם תואיל להרשות לי - רק 2 משפטים, מאחר שגם לי יש ניסיון.
אבנר שלו: אני חושב שזאת פשוט שערורייה.
אבנר שלו: המערכת איננה יודעת, בגלל ביורוקרטיה, איך להתמודד עם מוסדות תרבות חדשים הקמים ועולים.
אבנר שלו: התקציב אינו גדל, והם טוענים שהחדשים שבאים, לא כתוצאה מיוזמה של משרד אלא ביוזמות עצמיות, קמים ומופיעים - והם רוצים את חלקם ב"עוגה".
אבנר שלו: על ידי זה בעצם "העוגה" הופכת כל הזמן לקטנה יותר.
אבנר שלו: באופן שיטתי, אם אין מגדילים את המשאבים, חותכים משאבים למוסדות יותר ותיקים, גם אם הם מתפקדים היטב.
אבנר שלו: יש כאן תהליך מאוד מסובך, ולכן היה צריך לקבוע אמות מידה אמיצות של דירוג תוכני וערכי.
אבנר שלו: או אז אפשר היה לשמור על מה שיותר חשוב ופחות חשוב ולהגן עליו בצורה נבונה, ולא ללכת למכניזציה טכנית ש'סופרים רגליים של כסאות', רגליים של שולחנות - ועושים חלוקה, ומקבלים הבלים.
אבנר שלו: אין תקצוב בעולם (ואני יודע מה כל אירופה עושה בתקצוב תרבות) שאיננו מביא בחשבון הערכה של חשיבות של תוכן, סטנדרטים ואיכויות, אבל כאן 'בורחים' מזה מכל מיני סיבות.
אבנר שלו: בעצם הערכיות והתוכן של הנושא ושל "לוחמי בית הגטאות" היו נותנים להם ניקוד גבוה מאוד, ולא היו מעמידים אותם למצב של דרישה לקצץ על פי אמת מידה, אלא לדרישה להעלות על פי אמת מידה.
אבנר שלו: היקף הפעולה צריכה להימדד בערכיות שלה ובאיכויותיה.
אבנר שלו: לזה צריך לתת מדד שיביא בחשבון את התמונה הכוללת, כולל פריפריה ומרכז, ארצי ולא ארצי.
אבנר שלו: אני אינני מכירה לפרטים, אבל מבין את התוצאה.
אבנר שלו: אם התוצאה של התבחינים האלה הביאה לזה שלהם צריך להוריד, אזיי משהו פגום.
אבנר שלו: איני משווה אותם למוזיאון ישראל.
אבנר שלו: יכול להיות שמוזיאון ישראל צריך לקבל הרבה יותר.
אבנר שלו: אם אני צריך להביא למוזיאון ישראל יותר, אני עומד להביא לו יותר.
אבנר שלו: אף פעם לא הורדנו מהאחרים בניסיון לעשות השוואה, שוויוניות מלאכותית, במקום שאין אפשרות בכלל לעשות שוויוניות.
אבנר שלו: לכן צריך לגדור את זה בקבוצות, לתת תבחינים אופייניים בכל קבוצה ולסווג את הקבוצות.
אבנר שלו: ותק, למשל, הוא אמת מידה מאוד חשובה.
אבנר שלו: ככל שמוסד יותר ותיק, הוא הרבה יותר יקר - וצריך לעזור לו בשל זה.
אבנר שלו: זה כלל שכל העולם מכיר אותו.
אבנר שלו: אינני יודע אם הדברים האלה הובאו בחשבון; אני חושש שלא.
אבנר שלו: מה שקרה כאן זה ש- "המוציא מחברו, עליו הראיה".
אבנר שלו: זאת אומרת שבאו בשנה שעברה והחליטו להוריד להם 10%.
אבנר שלו: את המועצות האלה של נותני עצות אנחנו מכירים.
אבנר שלו: את החכמה של יושבי ראש אנו מכירים.
אבנר שלו: אם אין זה מונחה היטב מבחינה מקצועית, זה לא יסתדר.
אבנר שלו: כל הדברים האלה, בסופו של דבר, עומדים מול ראש מינהל שיודע מה הוא רוצה, מנכ"ל ושר.
אבנר שלו: הם החליטו, ואני אינני יודע כלום.
אבנר שלו: יש לכל המערכת הזאת של מקבלי ההחלטות מה להגיד בדברים האלה - כולנו יודעים זאת.
אבנר שלו: אינני מבין איך קרה הדבר.
עמיחי כ"ץ: יש פתרונות אחדים, אבל לדעתי אף אחד מהם לא יעזור: או לפתוח תקנה ספציפית למוזיאונים לשואה, כי אז יצטרפו כל מיני מוזיאונים קטנים וחדשים, שאולי גם ייקחו מה'עוגה', או להוסיף את הכסף לסך כל המוזיאונים, וגם אז רק חלק מזערי ילך למוזיאון הזה.
: או לעשות סדרי עדיפויות.
: חושבני שכל ההשערות האלה נכונות וראויות לבחינה.
: השאלה היא מה קורה עד הבחינה הזאת.
: בינתיים מה שקורה, שקבעו עובדה שהיא מאוד בעייתית.
אבנר שלו: אם באמת המצב הוא כל כך חמור, ואין אמות מידה, ובמועצה אין יודעים לטפל בכך, כי העוגן הוא בעיקר בצד החינוכי ולא בצד המוזיאוני נטו - אזיי ראוי להעביר את זה, עם התקציב שהועבר לשם, בחזרה לחינוך - והחינוך ימצא איך לטפל בזאת.
: זה לא ילך; זה 'סיפור'.
: אם כבר, צריכים להעביר את כל המוזיאונים של השואה.
: אילו היו מעבירים את כל נושא השואה בחזרה למשרד החינוך, לדעתי הכול היה נראה אחרת.
: אלה כבר עניינים פוליטיים.
שנסכם כך: הוועדה קובעת כי "בית לוחמי הגטאות" ממלא תפקיד לאומי חשוב בתיעוד, בשימור השואה והגבורה ובהנחלת מורשתה לצעירים ולמבוגרים - לכלל אזרחי מדינת ישראל והמבקרים בה.
שנסכם כך: הוועדה הצטערה לוודא כי התבחינים החדשים אינם מקנים עדיפות לערך השואה והגבורה, אינם נותנים את הדגש הראוי למיקום הפריפריאלי של "בית לוחמי הגטאות", ואינם מתחשבים באופי המיוחד של מוזיאון שואה ותיק.
שנסכם כך: הוועדה רשמה לפניה את דברי נציגי המוזיאון ויושב ראש "יד ושם" כי שמעו ששר התרבות, המדע והספורט - דעתו אינו נוחה מהקיצוץ, והוא סבור שאין לקצץ תקציב זה.
שנסכם כך: הוועדה מבקשת לקבל דיווח ממשרד המדע, התרבות והספורט עד 20 בדצמבר לכל המאוחר, וממשרד החינוך תוך 45 יום.
שנסכם כך: הוועדה רשמה לפניה כי באותו ביקור התרשמו חברי הוועדה מאיכות פעולתו ותרומתו של "בית לוחמי הגטאות".
: לגבי השנה הבאה, אנו יוצאים מתוך נקודת הנחה שיבחנו את הכול מחדש - נשב, נביא את מועצת המוזיאונים לכאן, ונתווכח אתם אם צריך או לא צריך לתת קטגוריה נפרדת למוזיאון השואה.
: אני מקווה שלא נצטרך להרחיב את חוק "יד ושם" גם על "בית לוחמי הגטאות".
ענת מאור: יש לי הערה אחת לגבי משרד החינוך: האם בכוונה לא נקטת את היעד ואת ההגדלה?
ענת מאור: אבל לא יגדילו את זה משמעותית.
ענת מאור: ואישור ל- 120 שעות?
: זה חד פעמי, אגב אורחא.
: קראתי את ההחלטה של מר שמשון שושני.
: כתוב: תשנ"ז.
קריאה: את ה'חד פעמי', האם הם קיבלו?
: כתוב: "בשנת הלימודים תשנ"ז תינתן תוספת שעות הוראה.
: משרד החינוך יממן 5 שעות משרה ביעד ל- 1000.
: סך 120 שעות, כשעות הוראה או המרה לתקציב על פי החלטת המינהל.
: " עיזבו את זה, חברים.
: הנני נועל בזאת את ישיבת ועדת החינוך והתרבות מיום ה- 3/12/2001 בעניין "מוזיאון לוחמי הגטאות" - תקציב 2002.
חברי הוועדה: רחמים מלול יהודית נאות מוזמנים: ד"ר יאיר סמוכה -סגן מנהל המינהל הפדגוגי, משרד החינוך חווה ברנע -ממונה על חינוך לחיי משפחה ןחינוך מיני, משרד החינוך ד"ר ניצה אברמסון -סגנית ראש שירותי בריאות הציבור, משרד הבריאות ד"ר דב תמיר -מנהל המחלקה לחינוך ובריאות, משרד הבריאות ד"ר דניאל שם טוב -מנהל מחלקת איידס ושחפת, משרד הבריאות סא"ל איתמר גרוטו -רע"נ בריאות הציבור רב סרן בת שבע זגורי -רמ"ד חינוך לבריאות אבירם גרמונוביץ -מנכ"ל הוועד למלחמה באיידס אורי הנץ -הוועד למלחמה באיידס חני רוזנברג -יו"ר עמותת פרוייקט איידס ירושלים פרופ' דן אנגלהרד -עמותת פרוייקט איידס ירושלים אניטה נודלמן -עמותת פרוייקט איידס ירושלים אברהם אדגה -עמותת פרוייקט איידס ירושלים ענבל גור אריה -עמותת פרוייקט איידס ירושלים שרון זק -עמותת פרוייקט איידס ירושלים עידו ניסן -תלמיד "אורט" רחובות מנהלת הוועדה: יהודית גידלי
קצרנית: פעולות חינוכיות למניעת איידס
זבולון אורלב: בראשון בדצמבר חל היום הבינלאומי למאבק באיידס.
זבולון אורלב: אנו שומרים על המסורת בוועדת החינוך, להקדיש זמן לראות מה וכיצד עושה מערכת החינוך למניעת האיידס.
זבולון אורלב: בישיבות הקודמות, הסברתי את עמדתי האישית המבוססת על ההשקפה הדתית היהודית הגורסת, כי כל מי אשר מציל נפש אחת בישראל כאילו הציל עולם ומלואו.
זבולון אורלב: אני רואה בפעולה הזו פעולה להצלת נפשות, ועל כן אני רואה חובה לקיים את הדיון הזה, ולראות מה ניתן לעשות כדי שמערכת החינוך תפעל כראוי לחנך את בני הנוער, לנקוט בפעולות כדי לא להידבק באיידס.
זבולון אורלב: אני רואה, כי יש כאן תלמידים מ"אורט" רחובות.
זבולון אורלב: האם אתם מקיימים פעילויות בנושא?
תלמידה: אחות בית הספר מעבירה פעילויות בבית הספר.
תלמידה: היא מסבירה על האיידס.
תלמידה: אני חושבת כי זה ממש עוזר, כיוון שיש תלמידים כמוני אשר לא ידעו הרבה על המחלה.
חני רוזנברג: אני גם אחות בית הספר "אורט" רחובות.
חני רוזנברג: התלמידים האלו הכינו שבוע מודעות לאיידס הכולל גרפיטי ושיחות.
חני רוזנברג: אני גם מפקחת ראשית של רשת "אורט", ועל כן אני יכולה לספר, כי בתוך הרשת שלנו הרבה מאוד אחיות בבתי ספר מעבירות את הנושא.
חני רוזנברג: תודה רבה ליו"ר ועדת החינוך זבולון אורלב על כך שנרתם הוא וצוותו להעלות גם השנה את נושא האיידס ביום האיידס הבינלאומי, שהוזכר בשבת האחרונה.
חני רוזנברג: אני שמחה לארח בפורום מכובד זה את מנהלי ונציגי שכבת י' בביה"ס "אורט" רחובות, אשר נרתמו לעשייה ברוכה בנושא מניעת איידס בביה"ס, ואשר רואים בהדרכה ובהסברה למניעת איידס חשיבות מדרגה ראשונה.
חני רוזנברג: אני חושבת שזו ההזדמנות הנאותה לחזור ולהזכיר, כי מדינת ישראל היא אחת מ-12 מדינות בעולם, אשר כבר בשנת 1987 הפעילה תוכנית למניעת איידס בקרב צעירים.
חני רוזנברג: עמותת איידס ירושלים, הינה קבוצת מתנדבים מיומנים ומקצועיים, העושים עבודתם נאמנה בכל שעה ובכל יום בשנה.
חני רוזנברג: סקירה קצרה על הנעשה בארץ ובעולם מגלה, כי כיום קיימים בעולם 40 מיליון נשאי וחולי איידס.
חני רוזנברג: בשנת 2000 נדבקו במחלה הקטלנית הזו 6 מיליון איש, מהם 800 אלף בני נוער מתחת לגיל חמש עשרה שנה.
חני רוזנברג: ממחלה זו נפטרו כ-10 מיליון איש מאז שנת 1982.
חני רוזנברג: אני מבקשת ליחד את הדברים שלי למספר נקודות עקרוניות שקשורות לנושא של נוער, איידס ומניעה.
חני רוזנברג: אם נסתכל על העובדה שנשאות נגיף האיידס אורכת היום חמש עשרה שנה בממוצע, עם לקיחת תרופת הקוקטייל, האנשים שנפטרים היום מאיידס, הם בעיקר בשנות העשרים והשלושים לחייהם.
חני רוזנברג: פירושו של דבר, שעיקר ההדבקות היום בעולם היא בקרב אנשים צעירים.
חני רוזנברג: 80% מהידבקויות אלו, הן ממגע מיני, ומכאן שההתמקדות בנושא הנוער היא לא סתם בשם המלצה, אלא זוהי קבוצת הסיכון.
חני רוזנברג: התנהגות סיכונית של נוער בעולם ובישראל קושרת אותו לסיפור הסמים, לסיפור המין, וגם לצריכה לא תמיד נכונה של שירותי בריאות, בדרך כלל על ידי כתובות קעקע או מסגרות אחרות שבהן החשיפה לנגיף עלולה להיות קיימת.
חני רוזנברג: אנחנו יודעים ממחקרים שנעשו בעולם וגם בישראל, שהנוער יודע המון על מחלת האיידס, אך הוא לא יודע איך להשתמש בקונדום, איך רוכשים קונדום, הוא אינו יודע שישנן עוד דרכים להימנע מאיידס, כמו להתחיל את יחסי המין בגיל מבוגר יותר, להימנע משימוש בסמים.
חני רוזנברג: הנוער לא יודע לעיתים קרובות להגיד לא לקיום יחסי מין לא מוגנים.
חני רוזנברג: ישנן אלפי דוגמאות לגבי גישות של עשייה בתחום של החינוך למניעת איידס.
חני רוזנברג: יש קבוצות עמיתים, יש שיעורים בבית הספר, יש הרצאות, יש סרטי וידאו, יש משחקי תפקיד, הדרכת הורים, הפעלות ימי פעילות, הכשרת צוותי בית ספר, השתלמויות בית ספריות בהשתתפות הצוות החינוכי למידע עדכני בנושא מחלת האיידס, המשמעות שיימצאו תלמידים נשאים בבית הספר ודרכי ההתמודדות איתם.
חני רוזנברג: במדינת ישראל חיים כיום כ- 2,500 נשאים וחולי איידס.
חני רוזנברג: יו"ר העמותה רואה עם עמיתי לעמותה את פעולת המניעה על ידי חינוך והסברה, כייעוד בצו השעה.
חני רוזנברג: העמותה מוכרת למשרד הבריאות והיא בעלת הכרה בינלאומית עוד מראשית דרכה ב-1987.
חני רוזנברג: 29 מדינות בעולם נחשפו למודל העשייה שלנו, ומיישמים אותו הלכה למעשה.
חני רוזנברג: הראייה לכך, היא הזמנתנו על ידי האו"ם לכנס הבינלאומי שנערך בניו יורק בתאריכים 20.7–26.7, תוך שיתוף פעולה עם משרד החוץ, לשאת את דברי בנושא ההסברה והמניעה בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי במדינת ישראל.
חני רוזנברג: יש לי פה מכתב תודה מיהודה לנקרי שגרירינו באו"ם, על העבודה הנפלאה שנעשתה שם יחד עם משרד החוץ.
חני רוזנברג: ידוע לי על תוכניות רבות ומגוונות שמועברות על ידי גופים ממשלתיים ופרטיים בארצנו, ויבורכו כולם על ההשקעה, ההתמדה, והעשייה.
חני רוזנברג: מניסיוני בשטח, העבודה מרובה והזמן קצר.
חני רוזנברג: מכובדיי, כמפקחת ארצית של רשת "אורט", אני יכולה להעיד שזה מספר שנים נערכים בבתי ספר של הרשת ימי היערכות בנושא, הרצאות, אזכור יום האיידס, חלוקת חומר עדכני בהסברה, הבאת הצגות לבתי הספר בנושא, הזמנת הנשאית ענבל גור אריה לספר את סיפורה האישי, וכן ספריות בתי הספר רכשו חומר עיון בנושא.
חני רוזנברג: אין לי ספק, שככל שנתמיד ונתעקש להסביר ולהדריך בקרב בני נוער בארץ, נפחית בצורה משמעותית את היכנסם של בני נוער חדשים למעגל האיידס.
חני רוזנברג: יושבים אנו מסביב לשולחן ועדת החינוך של הכנסת בכל שנה ומבקשים בכל לשון של בקשה לתת את הדעת ואת ההתייחסות הראויה לנושא המניעה וההדרכה בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי.
חני רוזנברג: יושבים איתנו כאן אנשים מהשורה הראשונה, העושים עבודתם נאמנה בתחומים שונים ומגוונים, והייתי רוצה שהם יציגו את חשיבות ההדרכה.
חני רוזנברג: חשוב לנו כעמותה שתצא קריאה מוועדה זו לכל בתי הספר בארץ, לאפשר חינוך למניעת איידס כחלק בלתי נפרד ממערכת הלימודים והשעות, על פי המודל של העמותה, שהוכיח עצמו גם בארץ וגם בעולם.
זבולון אורלב: בדיון בשנה שעברה עמדנו על שתי בעיות מרכזיות.
זבולון אורלב: בעיה אחת, היא שמערכת החינוך מקציבה לטיפול ישיר במניעה 150 אלף שקל.
זבולון אורלב: כל אחד מאיתנו הבין שמערכת חינוך שמקציבה לתוכנית ניסויית מבוקרת תקציב של 150 אלף שקל, אין בזה דבר רציני.
זבולון אורלב: גברת חוה ברנע אמרה שהשאיפה של המשרד, היא שתוכנית מניעת האיידס תהיה חלק מהלימודים, ושלא תינתן על ידי הרצאה חד-פעמית.
זבולון אורלב: הייתי רוצה לשמוע ממשרד החינוך, מה קרה מאז.
זבולון אורלב: שנית, התברר כי אין נתונים מדויקים.
זבולון אורלב: היה מדובר על כך שמשרד החינוך ומשרד הבריאות יערכו סקר בקרב בני נוער.
זבולון אורלב: בעקבות הישיבה הזו כתבה לנו המנכל"ית שלומית עמיחי, שהמשרד יבוא בדברים עם משרד הבריאות על מנת לערוך מחקר בקרב בני נוער בנושא התנהגות מינית, בעקבות סקר שנערך בנושא בשנת 1994.
זבולון אורלב: אני מבקש שמשרד החינוך יתייחס עכשיו, בין יתר דבריו, לנושא הזה.
יאיר סמוכה: הרעיון הוא להטמיע את המלחמה באיידס כמו את כל הרפואה המונעת בתוך מערכת הלימודים.
יאיר סמוכה: צריך להבין, כי כדי להימנע זה לא מספיק לחשוש, כיוון שצריך חוסן נפשי כדי להגיד לא, צריך להיות חוסן נפשי כדי להגיד כן אבל, לכן הכנו את התוכנית כישורי חיים, המלווה את התלמיד מכיתה א' עד כיתה י"ב.
יאיר סמוכה: השנה הוקצו 3,000 שעות למערכת הייעוץ לבתי ספר יסודיים, זה אומר שהוספו 60 משרות למערכת החינוך.
יאיר סמוכה: בשנה הבאה יוספו 60 משרות נוספות, כאשר הכוונה היא לכסות את כל בתי הספר היסודיים.
יהודית נאות: האם בכיתות א' וב' ידברו עם הילדים על יחסי מין?
יאיר סמוכה: תכנית כישורי חיים לא מתייחסת רק למין.
יאיר סמוכה: במסגרת כישורי חיים מלמדים חינוך מיני, ובין היתר מטפלים באיידס, סמים, אלימות וכו'.
יאיר סמוכה: הטיפול האמיתי, הוא כאשר דנים בנושאים האלו לאורך כל ימות השנה.
זבולון אורלב: האם תכנית כישורי חיים פועלת גם בחטיבה העליונה?
יאיר סמוכה: בחטיבה העליונה ובחטיבת הביניים היא תמיד פעלה.
יאיר סמוכה: עכשיו היא פועלת גם בבתי ספר יסודיים.
זבולון אורלב: אתם יכולים להציג בפנינו את תכנית הלימודים של כישורי חיים?
זבולון אורלב: האם מישהו יודע כמה שעות בתוך התכנית הזו מוקדשות לאיידס?
זבולון אורלב: השאלה היא האם זו אמירה כללית, או אמירה מעשית.
זבולון אורלב: אנו משוכנעים כי משרדכם מעוניין לחנך את הנוער למניעת איידס, השאלה היא מה אתם עושים לשם כך.
חוה ברנע: נמצא בידי סקר שערך בשנה שעברה חוקר חיצוני, אשר בדק מדגם בתי ספר מכיתה א' עד כתה יב', כלומר, בבית ספר יסודי, חטיבת ביניים וחטיבה עליונה של בתי הספר הממלכתיים בלבד, במגזר היהודי.
חוה ברנע: הנתונים הם, שבנושא של איידס ומחלות מין, 79% מכלל בתי הספר שהשתתפו במדגם, עסקו בנושא.
חוה ברנע: זה הנושא השני שעסקו בו אחרי אהבה, חיזור וחברות.
זבולון אורלב: זה לא הסקר שהוצג בשנה שעברה?
חוה ברנע: אני הצגתי אותו בשנה שעברה באופן כללי, לא היו לי עדיין נתונים מדויקים.
חוה ברנע: זה נכון שבחטיבה העליונה עוסקים בנושא הזה הרבה יותר מבחטיבת הביניים.
חוה ברנע: בחטיבת הביניים עוסקים בנושא 50% מכלל בתי הספר, בחטיבה העליונה עוסקים בנושא 80% מכל בתי הספר.
חוה ברנע: הנושא עולה יותר בחטיבה העליונה, כיוון שכל הנושא של אחריות מינית והתלהבות מינית, הוא נושא שעולה יותר בחטיבה העליונה מאשר בחטיבת הביניים.
חוה ברנע: הוצאנו פרוספקטים בעברית, ברוסית ובערבית, אשר חולקו לכל התלמידים לקראת יום האיידס.
חוה ברנע: חוץ מהאינפורמציה שהוזכרה פה, הוספנו פרק אשר כולל את הנושא של החלטת קיום יחסי המין.
חוה ברנע: מצוין שם כמה ההחלטה היא חשובה, כמה זה צריך להיעשות מתוך כבוד הדדי, יחסי שוויון, והסכמה משותפת בין שני בני הזוג, כמה חשוב שהאחריות להתנהגות המינית הבטוחה תתחלק בין שני בני הזוג, האם כל אחד מבני הזוג רוצה ומוכן לקיים יחסי מין, האם השימוש באמצעי מניעה ברור ומובן לשניהם, האם בני הזוג לוקחים אחריות על שימוש בקונדום, האם בני הזוג עברו בעבר בדיקת איידס במידת הצורך.
חוה ברנע: הנושאים האלו מוזכרים בפרוספקט מעבר לעבודה החינוכית שנעשית בכיתה.
חוה ברנע: זה נושא שעוסקים בו די הרבה במערכת החינוך.
יהודית נאות: כמה נשאים הם מתחת לגיל שמונה עשרה, מתוך 2,500 נשאי האיידס הקיימים בישראל?
דניאל שם טוב: 87% הם נשאים או חולים מתחת לגיל שמונה עשרה.
חוה ברנע: הנקודה השנייה שרציתי להדגיש, היא לגבי תלמידים נשאים או חולי איידס.
חוה ברנע: רוב הילדים הם ילדים צעירים, אשר נדבקו במהלך הלידה.
חוה ברנע: ההנחיה היום אומרת, שלצוות בית הספר כולל הצוות הרפואי, המידע לא יועבר כלל על ידי הרופא המטפל.
חוה ברנע: זה היה תיקון כבר משנת 1999 לחוזר מנכ"ל הקודם.
חוה ברנע: אנחנו סברנו, כי חשוב מאוד שמישהו בבית הספר, רופא או מנהל בית הספר שאחריות התלמידים היא עליו, ידע את המידע הזה גם לטובתו האישית של הילד.
חוה ברנע: הנושא הזה של זכויות הפרט וחיסיון האינפורמציה הרפואית גבר פה, ועל כן היום בבית הספר אין את המידע הזה.
חוה ברנע: חריפה במיוחד הבעיה בפנימיות, כאשר ילד או ילדה זקוקים לטיפול ואינם נמצאים בבית, אלא חיים בפנימיה.
חוה ברנע: היה מקרה של נערה אשר חלתה במחלה, ולא לקחה את התרופות כמו שצריך, ואף אחד מצוות בית הספר לא יכל לעזור בכך, כיוון שלא היה בידו המידע.
חוה ברנע: הנושא של העברת מידע למישהו מצוות בית הספר הוא חשוב מאוד.
חוה ברנע: ישנה פירצה.
חוה ברנע: ישנה ועדת אתיקה במשרד הבריאות, אשר יכולה על ידי אישור של המשרד להעביר את המידע, אך בפועל זה לא קורה.
זבולון אורלב: אני עד עכשיו לא מצליח להבין מה מקומו של נושא האיידס בתוך מערכת החינוך.
זבולון אורלב: מה התקציב לשם כך?
חוה ברנע: המשרד מעביר למשרד הבריאות 840 אלף שקל לנושא של המלחמה באיידס, בעיקר בקרב בני העידה האתיופית.
זבולון אורלב: מדוע לא תרגמתם את הפרוספקט גם לאמהרית?
חוה ברנע: לא תרגמנו, כיוון שאנו יודעים שילדים בני העדה לא קוראים אמהרית, אבל אם יהיה צורך אנחנו נתרגם זאת.
חוה ברנע: מתוך הסכום שציינתי קודם, 230 אלף שקל נשארים במערכת החינוך לצורך חינוך ומניעה, מתוכם מאה אלף שקל במנהל לחינוך דתי, ו- 130 אלף שקל מועברים לשפ"י, שאני אחראית עליהם.
חוה ברנע: הפרוייקט החדש שלנו הוא עבודה בכפרי נוער, שיש בהם אוכלוסייה של עולים ושל ילידי הארץ.
חוה ברנע: הסכום של 150 אלף שקל שהוזכר קודם, הוא היה הקצבה מיוחדת של עבודה משותפת עם הוועד למלחמה באיידס.
זבולון אורלב: הסכום הזה הוקצה למטרה זו גם בשנת תשס"ב?
חוה ברנע: לא.
זבולון אורלב: כלומר, אם בשנה שעברה היו 150 אלף שקל לפרוייקט המיוחד הזה, ועוד 840 אלף שקל למשרד הבריאות, כפרי נוער, והקהילה האתיופית, השנה יש לנו פחות תקציב.
זבולון אורלב: חוה, זה תפקידך להסביר לנו איך הנושא של האיידס מופיע בתכנית של כישורי חיים.
זבולון אורלב: אני רוצה לראות תכנית כתובה.
חוה ברנע: אני אשלח לך את התכנית.
זבולון אורלב: קודם אמרת כי 79% מכלל בתי הספר עסקו בנושא הזה.
זבולון אורלב: מה היתה הגדרת הסוקר למילה עסקו?
זבולון אורלב: שעה בשנה?
חוה ברנע: היתה הגדרה.
חוה ברנע: עסקו בנושא לפחות שלוש-ארבע שעות.
חוה ברנע: יש לנו גם נתונים לגבי הרצאות חיצוניות שניתנו לילדים.
חוה ברנע: בכל הנושא של טיפול בנושאים חברתיים, אישיים, שקשורים במצבי החיים של התלמידים, אין שעה מיוחדת המוקדשת לנושאים השונים וביניהם הנושא של מחלת האיידס.
חוה ברנע: בדרך כלל בשיעורי חברה אנחנו מקדישים את רוב הזמן בעיסוק וטיפול בנושאים האלה.
חוה ברנע: זה קשה מאוד, כיוון שאנו נמצאים בתחרות עם מקצועות הלימוד.
זבולון אורלב: לכן אני ביקשתי שתהיה תוכנית כתובה המחייבת את המחנך ובית הספר לעסוק בנושא מספר שעות קבוע בשנה.
זבולון אורלב: מה לגבי הסקר שהייתם צריכים לעשות בשיתוף עם משרד הבריאות?
חוה ברנע: עוד לא ערכנו את הסקר הזה.
דן אנגלהרד: בשנים האחרונות יש לנו עלייה במספר החולים הנשאים, בעקבות עליית עולים חדשים ממדינות בהן המחלה שכיחה, וכן בעקבות ריבוי העובדים הזרים בארץ.
דן אנגלהרד: עקב הטיפול בקוקטייל, יש שיפור דרמטי באורך ואיכות החיים.
דן אנגלהרד: הילדים אשר נולדו עם איידס מגיעים לגיל ההתבגרות עם בעיות חדשות.
דן אנגלהרד: כל הילדים עליהם אני מדבר נדבקו מאמם בהריון, בלידה או בהנקה.
דן אנגלהרד: יש בארץ שמונה מרכזים אשר מטפלים באיידס מבוגרים ואיידס בילדים.
דן אנגלהרד: לפי הנתונים שלנו, יש 79% ילדים אשר מקבלים טיפול באמצעות הקוקטייל, מתוכם 30 ילדים שהם נשאים.
דן אנגלהרד: רמת הוירוס אצלם לא גבוהה, ועל כן הם לא מקבלים טיפול.
דן אנגלהרד: יש עוד 50 ילדים מתחת לגיל שנה וחצי, שנולדו לאמא עם הנגיף, אך אנו עדיין לא יודעים אם הם יהיו נשאים או לא.
דן אנגלהרד: רוב הסיכויים שהם לא יהיו נשאים, וזאת הודות לטיפול המניעתי שאנו נותנים.
דן אנגלהרד: אחד הדברים החשובים אשר קשור לחינוך, הוא למנוע הריונות לא רצויים.
דן אנגלהרד: אם אנו נותנים טיפול לאם נשאית בהריון בלידה ואחר כך לתינוק, אנו יכולים להקטין בצורה מאוד משמעותית את ההדבקה, מ- 25% לפחות מ-2%.
דן אנגלהרד: ישנם שלושה סימנים לפיהם אנו יודעים כי הילד חולה במחלה, או שהילד מגיע עם סימני מחלה, או שזה עולה חדש שאמו חיובית, או שהוא נולד לאמא חיובית.
דן אנגלהרד: בארץ נותנים היום טיפול חינם גם לעובדים זרים.
דן אנגלהרד: היום אנו מתמודדים עם בעיות חדשות, והן אותם ילדים אשר מגיעים לגיל ההתבגרות, ואנו צריכים להגיד להם כי הם חולים במחלה.
זבולון אורלב: האם אתם תומכים בזה שבית הספר יידע כי ילד חולה במחלה?
דן אנגלהרד: לא.
דן אנגלהרד: אנחנו לא תומכים בכך, כיוון שיש לנו דוגמא מבית ספר אחד בו אנו רואים כי אין שום התייחסות לילד מבחינה רפואית.
דן אנגלהרד: אמנם התייחסו לילדה טוב יותר כאשר הם ידעו על המחלה, אך היו לצוות בבית הספר פחדים שלא עזרו בנושא.
דן אנגלהרד: אנו מחנכים היום את אחיות ומנהלי בתי הספר להיזהר מאוד בטיפול ילדים אשר נפצעים, לא רק בגלל מחלת האיידס, אלא גם מצהבת זיהומית אשר שיעור ההדבקה במחלה זו גבוה יותר ממחלת האיידס.
דן אנגלהרד: בצוות הרפואי העוסק במחלה, קיימים גם חונכים העוזרים באופן אינדיבידואלי לכל ילד.
דן אנגלהרד: אני רוצה לדבר על השאלה, כיצד לחנך שמחלת האיידס תתקבל על ידי החברה בצורה נאותה יותר, ללא פחדים.
דן אנגלהרד: יש לנו דוגמא של נער מאזור השפלה, שבעת ההרשמה לפנימייה הוא מילא טופס אשר נמסר לרופא שהחליט, כי בגלל המחלה הוא לא יתקבל לפנימייה.
דן אנגלהרד: זו בעיה שחייבים להתמודד איתה, לא פחות מהבעיה של חינוך הנוער כיצד לא להידבק באיידס.
דן אנגלהרד: כל המאמץ החינוכי שמושקע אינו מספיק.
דן אנגלהרד: אין מספיק חינוך בפנימיות של נוער דתי, שהרבה מתלמידיהן הם עולים מאתיופיה.
דן אנגלהרד: כל שנה ישנם חמישים מקרים חדשים של הדבקות במחלה, כתוצאה מחינוך לא נכון.
יהודית נאות: האם אתה מציג נתונים המתייחסים רק לילדים?
דן אנגלהרד: אני מדבר על מבוגרים.
דן אנגלהרד: אם אנחנו נחנך למניעת המחלה את הנערות והנערים, אנחנו נמנע את ההדבקה ואת ההריונות הבלתי רצויים.
זבולון אורלב: האם אתה תומך בכך שבפנימיות הרופא יהיה מודע למצבו הרפואי של הילד?
דן אנגלהרד: אני חושב, כי הצוות הרפואי בכל גן ובית ספר, חייב לדעת את המידע הזה.
זבולון אורלב: האם יש מנגנון המסדיר את זה?
דן אנגלהרד: יש מנגנון שמסדיר את זה, נציג משרד הבריאות יפרט על כך מיד.
זבולון אורלב: מדוע האחות חייבת לדעת?
דן אנגלהרד: האחות צריכה לדעת על כל מחלה של ילד הנמצא בבית הספר, כדי שתוכל לטפל נכון במקרה שהילד לא יחוש בטוב.
דן אנגלהרד: על אחות בית הספר מוטלת החובה של סודיות רפואית.
דן אנגלהרד: כפי שאמרתי קודם, החינוך בבתי הספר סביב נושא האיידס, אינו מספיק.
זבולון אורלב: איך אתה מגיע למסקנה, כי החינוך אינו מספיק?
דן אנגלהרד: כל שנה אנו שומעים על יותר מקרים של הדבקה, ומכאן אני מגיע למסקנה כי החינוך למניעה צריך להיות עמוק יותר.
דן אנגלהרד: אני יודע כי בפנימיות הדתיות לא מדברים כלל על הנושא הזה.
חוה ברנע: חוזר מנכ"ל מציין במפורש, כי לא ניתן לדחות ילד, מכל בית ספר, בגלל מצבו הבריאותי.
חוה ברנע: היו מקרים בגני ילדים בהם לא התקבלו ילדים עם מגבלות רפואיות, וברגע שזה הגיע לידיעתנו, אנו טיפלנו בזה והילד התקבל.
דן אנגלהרד: ישנה בעיה נוספת, והיא השימוש במזרקי סמים.
דן אנגלהרד: אני פניתי למשרד החינוך בבקשה להסברה למניעת עיסוק במזרקים שנמצאים.
זבולון אורלב: מה לגבי קעקועים?
דן אנגלהרד: בדרך כלל עשיית קעקועים לא מעבירה את המחלה, אם עושים אותם במקום בו שומרים על הסטריליות.
דניאל שם טוב: 100 ילדים עד היום בארץ, דווחו על נשיאת הנגיף, נשארו בחיים 87.
דניאל שם טוב: 80% מהנשאים והחולים הם ילדים לאמהות ממוצא אתיופי.
דניאל שם טוב: משרד הבריאות דאג לאחרונה, כי כל אמא בהריון הנושאת את הנגיף, גם תושבת זרה, תקבל טיפול על מנת למנוע הדבקה של התינוק.
דניאל שם טוב: אנו מוכנים לממן חצי מהסקר שהבטחנו להגיש ביחד עם משרד החינוך.
זבולון אורלב: מדוע זה לא יצא לפועל?
חוה ברנע: אנחנו נדאג לזה.
דניאל שם טוב: השאלה מי בבית הספר יידע את המידע הרפואי הזה, היא שאלה מאוד מורכבת.
דניאל שם טוב: אנחנו דנו מספר פעמים עם משרד החינוך על הנושא הזה, והגענו למסקנה, כי בסופו של דבר צריך להתייחס לכל אדם כאילו הוא נשא.
דניאל שם טוב: צריכה להיות זהירות אוניברסלית כלפי דימומים, על כן אין שום סיבה רפואית להצביע על ילד מסוים באופן מיוחד, בייחוד שהילד לא מהווה סכנה לבריאות הציבור.
דניאל שם טוב: בחוזה המנכ"ל של משרד החינוך, אנו המלצנו, כי הצוות המטפל בילדים ובהורים ישכנעו את ההורים למסור את המידע הזה לאחות בית ספר, אבל הדבר ייעשה רק מתוך רצון של ההורים.
דניאל שם טוב: מבחינה רפואית אין סיבה כי הסודיות הזו לא תישמר.
זבולון אורלב: אם כך, מדוע אתה משכנע את המשפחה לספר לאחות בית הספר?
דניאל שם טוב: על מנת שהצוות הרפואי של בית הספר יידע כיצד להתייחס לילד במידה והוא ירגיש לא טוב במהלך היום.
זבולון אורלב: אם הילד נפצע, הוא מסכן את הסביבה ולא את בריאותו.
דניאל שם טוב: ילד כזה הוא חשוף לזיהומים.
דניאל שם טוב: בפעילות יומיומית של בית הספר, ילד כזה אינו מסכן את הסביבה.
דניאל שם טוב: בפנימיה ישנו הווי שהוא מעבר לפעילויות בית ספרית, ועל כן אנו החלטנו לבדוק את הנושא.
ניצה אברמסון: סוגיית הילדים בגיל ההתבגרות, היא סוגייה אחרת משל ילדים בבתי הספר היסודיים, מהיבט הסכנה לציבור, בגלל קיום יחסי מין.
יהודית נאות: בפנימיה מקיימים יותר יחסי מין מאשר באוכלוסיה הרגילה?
חוה ברנע: כן.
זבולון אורלב: אני מבקש מראש ענף בריאות בצה"ל להציג את נתוני הסקר שצה"ל ערך בקרב משוחררים, לגבי התנהגות מינית.
איתמר גרוטו: אנחנו בצענו סקר רצוף משנת 1993 עד שנת 2000 בקרב חיילים המשתחררים מצה"ל.
איתמר גרוטו: 2,000 חיילים וחיילות בשנה ממלאים את הסקר.
איתמר גרוטו: הדברים שנבדקו הם בנושא של התנהגות, ידע, עמדות ותפיסה סיכונית.
איתמר גרוטו: הסקר הראה, כי בקרב בני 21, 80% מהחיילים קיימו יחסי מין ו-70% מהחיילות, וזה הולך וגדל עם הגיל.