GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב ישראלי: אין אספנים בישראל ובחוק הפלילי אנחנו לא יכולים להוכיח.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	אני איתך, אבל תתייחס למה שאמר מר ששון.
מירב ישראלי: יורם בר-סלע:     	אני מוכרח ליצור נורמה, ואני אומר יותר מזה.
מירב ישראלי: אנחנו באים לסוחרים, שואלים למה זה לא מופיע אצלך ברשימת המצאי, הוא אומר: כי זה מהאוסף הפרטי שלי, ואלה מקרים אמיתיים.
מירב ישראלי: הוא אומר יש שניים עם ערך, שניים לא עם ערך.
מירב ישראלי: אני לא יודע.
מירב ישראלי: זה נולד מחמישה.
מירב ישראלי: בא משרד המשפטים ואמר לא חמישה אלא עשרה, אמרנו בסדר גמור.
מירב ישראלי: לא נתחיל לפשפש בערך שלהם כי גם בערך אני אביא עשרות שומות כאלה וכאלה.
מירב ישראלי: אני קובע נורמה.
מירב ישראלי: מה אומרת הנורמה בסך הכל?
מירב ישראלי: תדווח לרשות העתיקות לפי תקנות שיקבעו מהי צורת הדיווח שאתה אספן, נקודה.
מירב ישראלי: אופיר פינס-פז:     	אני מקבל לגמרי מה שהסוחרים אמרו.
מירב ישראלי: אני מציע שנקבע – או עשרה פריטים ומעלה או פחות מעשרה פריטים, ובתנאי שהערך שלהם הוא מעל 50,000 שקל.
מירב ישראלי: דובר:     	אבל מי קובע ערך כספי?
מירב ישראלי: אופיר פינס-פז:     	מי שאתם רוצים – שיקבע.
מירב ישראלי: עמי ברקוביץ':     	בשלב של קבלת המידע על בסיס חובת הדיווח, אין אפשרות – צריכים את חובת הדיווח על מנת שהרשות תוכל לקבוע מהו בעל ערך מבחינתה והיא רוצה לרכוש אותו וכדומה או מה לא.
מירב ישראלי: לכן בשלב הראשוני אני לא רואה דרך להבחין.
מירב ישראלי: מירב ישראלי:     מי יערוך את השומה?
מירב ישראלי: יורם בר-סלע:     	לעשות את זה פשוט – 10 וגמרנו.
מירב ישראלי: רוברט דויטש:     	יש בעיה גדולה מאד כאן בהגדרה מה זה עתיקה.
מירב ישראלי: כל אדם שחייב להודיע שיש לו אוסף עתיקות, יכול להיות שאין לו אף פריט ארכיאולוגי אבל יש לו מאות או אלפי פריטים שנחשבים עתיקות – אוסף ספרים מהמאה ה-16, מהמאה ה-15, ציורים, מפות, כל דבר אחר – האם הוא חייב כמוני לדווח?
מירב ישראלי: כל אחד בארץ יצטרך להודיע שהוא אספן.
מירב ישראלי: לכל אדם בבית יש מעל עשרה פריטים שהם מעל 300 שנה.
מירב ישראלי: אופיר פינס-פז:     	לכל אדם בארץ?
מירב ישראלי: לי אין, אז אני היחידי בארץ שאין לו?
מירב ישראלי: רוברט דויטש:     סוחר שסוחר בחנוכיות עתיקות, בספרים ובמפות – האם הוא גם כן נדרש לקבל רשיון לסחר בעתיקות?
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	כן.
מירב ישראלי: רוברט דויטש:     	אין אף אחד כזה בארץ.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	יורם בר-סלע, אני מוכרח לומר לך – בסך הכל אני מאד בעד העניין, אבל אני מציע לכם בקריאה שנייה ושלישית מחשבה מחודשת בכל העניין.
מירב ישראלי: על פניו זה נראה קצת גורף.
מירב ישראלי: אופיר פינס-פז:     	כתבנו 90 יום בכל מקרה.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	90 יום וגם רשמנו בפרוטוקול התחייבות של המנהל לפרסום.
מירב ישראלי: מירב ישראלי:     	אם כך, אישרנו את הסעיף?
מירב ישראלי: אופיר פינס-פז:     	בינתיים, לקריאה ראשונה, בתיקון של 90 יום.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	אני גם מציע אולי בכל זאת בחקיקה הראשית להשאיר שיקול דעת לשר לפטור קבוצות מסוימות או סקטורים מסוימים מאישור ועדה, אבל לא עכשיו.
מירב ישראלי: תחשבו על כך שלשר יהיה כלי כדי שזה לא יהיה כל כך גורף.
מירב ישראלי: פרופסור דן בר"ג:     	אני רשמתי לעצמי להציע את הניסוח הבא – סוחר שהפך לאספן ימסור על כך הודעה למנהל בתוך 21 יום, ומדוע?
מירב ישראלי: כי היו דברים מעולם.
מירב ישראלי: כשבאו אל הסוחרים, אמרו: זה האוסף שלי, זה בכלל לא עניין מסחרי.
מירב ישראלי: בימים אלה מתנהל משפט סביב פרשה כזאת, עד כמה ששמעתי.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	הניסוח כפי שהוא כולל את המקרה שלך.
מירב ישראלי: פרופסור דן בר"ג:     	אבל הייתי רוצה למנוע את הניסוח הגורף הזה.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	במקרה זה לא קיבלנו את דעתך.
מירב ישראלי: יורם בר-סלע:     	אתה כפרופסור, למה אתה נגד דיווח?
מירב ישראלי: פרופסור דן בר"ג:     	אני רוצה שזה ייעשה ברצון טוב, לא בכפייה, כי בכפייה אני אגרום לכך שהדברים ייעלמו ואני לא אראה אותם.
מירב ישראלי: אני גם לא אוכל לפרסם אותם כי הוא יגיד לי: אדוני, אני לא מוכרז כאספן, אין לי רשיון להיות אספן.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	הוא לא צריך להיות מוכרז והוא לא צריך רשיון.
מירב ישראלי: אופיר פינס-פז:     	מה קורה עם אדם שיש לו 10, 15, 20 פריטים והוא לא מודיע למנהל?
מירב ישראלי: דובר:     	הוא עובר עבירה – שלוש שנים בית סוהר.
מירב ישראלי: מירב ישראלי:     	זה סעיף אחר.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	זה כשנגיע לעונשים.
מירב ישראלי: "ביטול סעיף 24 סעיף 24 לחוק העיקרי – בטל.
מירב ישראלי: "  יורם בר-סלע:     	אנחנו מבקשים להשאיר על כנו.
מירב ישראלי: מירב ישראלי:     	סעיף 24 – עתיקה בעלת חשיבות מדעית מיוחדת – התבקש לבטל את הסעיף הזה.
מירב ישראלי: כשקראתי את ההצעה, הבנתי שזה בגלל שמשפרים את סעיף 25 ולכאורה כבר לא צריך את זה, אבל מכיוון שיש לנו הערות...
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	בואו נתייחס קודם כל לסעיף 25.
מירב ישראלי: נחזור לסעיף 24 לאחר מכן.
מירב ישראלי: "תיקון סעיף 25 בסעיף 25 לחוק העיקרי –  בסעיף קטן (א), במקום "רצה אספן למכור עתיקה מיוחדת" יבוא "רצה אדם למכור עתיקה"; בסופו יבוא: "(ד) ביקש אדם למכור עתיקה ימסור על כך הודעה למנהל; פרטי ההודעה יקבעו         בתקנות.
מירב ישראלי: "     	האם מישהו מוכן להסביר את סעיף 25?
מירב ישראלי: מירב ישראלי:     	אני אגיד כבר עכשיו שהסעיף הזה נראה הכי בעייתי.
מירב ישראלי: יורם בר-סלע:     	אנחנו מציעים לשכלל אותו, זה קודם כל.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	סעיף 25 המקורי אומר: "רצה אספן למכור עתיקה מיוחדת או להעבירה בדרך אחרת, יודיע על כך מראש למנהל.
מירב ישראלי: "     	במקום "עתיקה מיוחדת" רוצים כל עתיקה.
מירב ישראלי: אופיר פינס-פז:     	לא, וגם כל אדם.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	רוצים כל אדם וכל עתיקה.
מירב ישראלי: מירב ישראל:     	צריך לקרוא את המשך הסעיף כדי להבין את הבעייתיות.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     "תוך 21 ימים מיום קבלת ההודעה רשאי המנהל לדרוש כי עתיקה תימכר למדינה; היתה העתיקה חלק בלתי נפרד ממערכת עתיקות, רשאי המנהל לדרוש כאמור רק לגבי המערכת בשלמותה.
מירב ישראלי: "  מירב ישראלי:     	זה אומר שהיום, כל אדם – כולל סוחר עתיקות – שרוצה למכור כל עתיקה, צריך לבקש אישור ולחכות 21 יום, שזה נראה קצת גורף.
מירב ישראלי: אופיר פינס-פז:     	אבל זה החוק הקיים.
מירב ישראלי: מירב ישראלי:     	לא, החוק הקיים חל רק על אספן ורק על עתיקה מיוחדת.
מירב ישראלי: זה בעייתי מבחינת חוקי היסוד.
מירב ישראלי: דיברנו על כך ויש איזו הצעה שאפשר יהיה לפרט אותה ושהוועדה תחליט.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     	הוא גם צריך להמתין 21 יום וגם הוא חייב למכור את זה.
מירב ישראלי: למכור – רק עתיקה מיוחדת.
מירב ישראלי: ההצעה שלנו היא כך – שחובת הדיווח תהיה על כל אדם שמבקש למכור עתיקה.
מירב ישראלי: השארנו את ההגדרה של עתיקה מיוחדת.
מירב ישראלי: מירב ישראלי:     	לא.
מירב ישראלי: חוץ מסוחר.
מירב ישראלי: אופיר פינס-פז:     	הוא מציע שכל אחד יצטרך לתת דיווח אבל לרכוש – רק עתיקה מיוחדת, לא כל עתיקה.
מירב ישראלי: יורם בר-סלע:     	עכשיו אמרנו – לגבי סוחרים אנחנו לא מבקשים חובת דיווח של סוחרים.
מירב ישראלי: סוחר, ברשימת המצאי שלו, יצטרך לרשום מה יש לו במצאי ואם הוא מוכר, למי הוא מוכר.
מירב ישראלי: היו"ר זבולון אורלב:     זה לא ב- 25.
מירב ישראלי: מירב ישראלי:     	סעיף 17...
יורם בר-סלע: בואו נציג תמונה שלמה.
יורם בר-סלע: אדם שהוא איננו סוחר צריך לדווח לרשות העתיקות על מכירת עתיקות, נקודה.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב:
יורם בר-סלע: גם אדם שיש לו מטבע והוא לא אספן והוא מכר ב-100 שקלים לחברו.
יורם בר-סלע: יורם בר-סלע: כן, ואני אסביר מה הרעיון.
יורם בר-סלע: יש תנועה עצומה של הברחה.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: אני איתך אבל אני אומר לך – אתה יצרת מסננת בלתי אפשרית.
יורם בר-סלע: אתה יודע כמה פקידים הם יצטרכו?
יורם בר-סלע: יורם בר-סלע: לא נכון.
יורם בר-סלע: כמה אנשים יש שמוכרים עתיקה?
יורם בר-סלע: אפשר לחשוב כמה כאלה יש.
יורם בר-סלע: רוברט דויטש: כמו ברומניה – בזמן שהיו שם קומוניסטים – וכשאבי רצה למכור מטבע זהב שקיבל בירושה מסבא שלו, הוא ישב ארבע שנים בכלא.
יורם בר-סלע: יורם בר-סלע: אבל אני לא מושיב אותם בכלא.
יורם בר-סלע: רוברט דויטש: אתה רוצה שיהיה פיקוח.
יורם בר-סלע: יורם בר-סלע: אני לא רוצה אישור שלי, אני בסך הכל רוצה דיווח, נקודה.
יורם בר-סלע: שנית, אמרנו – המדינה, כמו היום, תוך 21 יום או תוך 14 יום, אפשר לצמצם את הזמן, תוכל לרכוש רק עתיקה מיוחדת.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: זה קיים היום בחוק.
יורם בר-סלע: יש לי שאלה אליך, ואני שואל זאת מנקודת מבט של הגנה על עתיקות, אבל יש גם איזשהו היגיון: למה אתה צריך את הידיעה מכל אדם על כל עתיקה?
יורם בר-סלע: אמיר גנור: יש עשרות אנשים שמגיעים לסוחרים – יש עשרות אנשים שאנחנו מכנים אותם כמתווכים, בעצם איזושהי חוליית קשר בין השודדים בשטח לבין הסוחרים עצמם - שמגיעים אל אותו סוחר ובעצם מוכרים לו את הדברים.
יורם בר-סלע: הסוחר רושם את שמם ברשימת מצאי – אם הוא סוחר ישר.
יורם בר-סלע: אחרי כן אני תופס את אותם אנשים מתווכים ואומר להם: אתם נאשמים כאן בסחר בלתי חוקי בעתיקות, אתם מופיעים כאן ברשימות המצאי.
יורם בר-סלע: אותו אדם אומר לי: מה פתאום, אף פעם לא מכרתי עתיקות.
יורם בר-סלע: אני רוצה לקשור את הקשר בשני הכיוונים – שפעם אחת הסוחר ידווח לי על הקנייה שלו, ופעם שנייה הבן-אדם שרוצה למכור את העתיקות ידווח.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: אותו מתווך לא דיווח לך והוא הלך לסוחר, הוא מכר והסוחר כותב: זבולון אורלב מכר לו.
יורם בר-סלע: אתה הולך לזבולון והוא אומר לך אותו דבר.
יורם בר-סלע: יורם בר-סלע: לא, סליחה.
יורם בר-סלע: אתם תיקנתם שסוחר רשאי לקנות רק מסוחר או מאדם שדיווח, זה הסעיף הראשון שאישרנו.
יורם בר-סלע: כך אני סוגר את זה, זו הדרך היחידה.
יורם בר-סלע: אם אין את הדבר הזה, יש זרימה בלתי סופית.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: עכשיו הבנתי.
יורם בר-סלע: פרופסור דן בר"ג: זה גורף לחלוטין ואני חושב שההגדרה הנוכחית בחוק היא מצויינת – עתיקה מיוחדת – כי זה מה שמעניין את הציבור.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: מי קובע מה זה עתיקה מיוחדת?
יורם בר-סלע: פרופסור דן בר"ג: על זה לא יהיה לנו ויכוח, או אם יהיה ויכוח – תהיה ועדה.
יורם בר-סלע: אופיר פינס-פז: הוא צודק.
זבולון אורלב: אני מסכים איתך שיש כאן בעיה, אבל תתמודד עם הבעיה של יורם בר-סלע.
זבולון אורלב: רוצים לסתום את הדרך.
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: הוא אומר: תדווח לי על כל דבר, שזה קצת מיותר.
זבולון אורלב: אני מציע לא רק אספן אלא כל אדם, אבל על עתיקה מיוחדת.
זבולון אורלב: רוברט דויטש: זה מה שיש היום.
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: לא, יש היום אספן על עתיקה מיוחדת.
זבולון אורלב: יורם בר-סלע: עתיקות מיוחדות זה דבר נדיר ביותר.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:
זבולון אורלב: אם אתה לא סוגר כאן שזה כל אדם כל עתיקה, פירושו של דבר שלסוחרים יש דרך לקנות ממתווכים בלי פיקוח.
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: אז תשאיר זאת בינתיים כך.
זבולון אורלב: שוקה דורפמן: מה זה עתיקה מיוחדת?
זבולון אורלב: אני לא מכיר...
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: ירדנו מזה.
זבולון אורלב: רבותי, אנחנו מקבלים את הטענה של יורם בר-סלע, אני מודה שיש כאן בעיה- זה יהיה לקריאה שנייה ושלישית.
זבולון אורלב: מירב ישראלי: אני רוצה לסכם את העניין הזה.
זבולון אורלב: לגבי סוחר אנחנו עושים הקלה.
זבולון אורלב: הוא ירשום ברשימת המצאי לפי סעיף 17 – ואנחנו נתקן את סעיף 17 שיובהר שזה צריך להיות ברשימת המצאי – את השמות של הנעברים.
זבולון אורלב: זה רק סוחר, הוא לא צריך לחכות לאישור.
זבולון אורלב: רוברט דויטש: מה שאתה מבקש ממני בעצם זה את רשימת הקליינטורה שלי – לי יש 100 קליינטים, לו יש 200, לאחר יש 100 ואלה לא אותם הקליינטים.
זבולון אורלב: זה מסתובב ברשות העתיקות, מחר הוא יקבל צילום של כל הקליינטורה שלי, הלך לי כל העסק.
זבולון אורלב: אדם שקונה אצלי עתיקה, הוא יודע שהשם שלו יופיע ברשות העתיקות – לא יכול להיות דבר כזה.
יורם בר-סלע: אתה אמרת שאתם מדווחים על המצאי וגם למי אתם מוכרים.
יורם בר-סלע: רוני פירר: זה אתה אמרת.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: יורם, אני מציע שתעזוב את זה לקריאה הבאה.
יורם בר-סלע: אופיר פינס-פז: יש עם זה בעייתיות.
יורם בר-סלע: אם נרצה לדון בכך בקריאה שנייה ושלישית, לא תהיה טענה?
יורם בר-סלע: אופיר פינס-פז: אל תוסיפי שום דבר ברגע זה.
יורם בר-סלע: זו הצעת חוק שלי, אני מבקש.
יורם בר-סלע: שמענו את הרעיונות.
יורם בר-סלע: מירב ישראלי: אבל מה לגבי הרכישה?
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: רק לגבי עתיקה מיוחדת.
יורם בר-סלע: יורם בר-סלע: אני לא צריך את זה לגבי עתיקה מיוחדת.
יורם בר-סלע: זה המצב היום ועתיקות מיוחדות זה דבר נדיר.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: 25(א) הופך להיות כל אדם לגבי כל עתיקה.
יורם בר-סלע: 25(ב) הופך להיות רק לגבי עתיקה מיוחדת, ובא לציון גואל.
יורם בר-סלע: כעת אנחנו חוזרים לסעיף 24.
יורם בר-סלע: מירב ישראלי: אז אנחנו משאירים את עתיקה מיוחדת, משאירים את 24.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: 24 נשאר, לא מוחקים.
יורם בר-סלע: אופיר פינס-פז: אם כך, תמחקו את זה.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: "תיקון סעיף 36 בסעיף 36 לחוק העיקרי, בסעיף קטן (א), פסקה (7) – תימחק.
יורם בר-סלע: "
יורם בר-סלע: לא צריך למחוק.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: לא יימחק.
יורם בר-סלע: יורם בר-סלע: צריך למחוק את המילה לאספן.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: היה כתוב בסעיף 7: הודעה לאספן כי עתיקה שבידיו היא עתיקה.
יורם בר-סלע: ..
יורם בר-סלע: הרואה את עצמו נפגע מהחלטות אלה רשאי לערור לפני ועדת ערר בלי שוועדת ערר...
יורם בר-סלע: השאלה מי פונה לוועדת ערר.
יורם בר-סלע: מירב ישראלי: מכיוון שהרחבנו את זה על כל אדם, שהמנהל יכול להגיד לו שמדובר בעתיקה מיוחדת, צריך להיות כל אדם.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: במקום אספן – כל אדם.
יורם בר-סלע: הרחבנו את זכות הערעור.
יורם בר-סלע: עכשיו מגיע סעיף העונשין.
יורם בר-סלע: אני מבין כך – בסעיף קטן (א), במקום שלוש שנים, אמרה חברת הכנסת ענת מאור שיש הסכמה על חמש שנים.
יורם בר-סלע: דליה איש-שלום: מדובר כאן
יורם בר-סלע: בשתי עבירות שונות – אחת זה היזק לעתיקה או לאתר עתיקות, מה שאנחנו קוראים באופן כללי בחוק העונשין היזק לרכוש בזדון.
יורם בר-סלע: אופיר פינס-פז: זה שוד?
יורם בר-סלע: דליה איש-שלום: לא, היזק.
יורם בר-סלע: מישהו הרס את העתיקה – שבר אותה, ניפץ אותה, השחית אותה.
יורם בר-סלע: אין יותר עתיקה – בין אם הוא התכוון לגנוב ובדרך הוא הרס אותה ובין אם מסיבה אחרת.
יורם בר-סלע: היא הרוסה.
יורם בר-סלע: ברגע שהיא הרוסה, חוק העונשין בא ואומר – בדרך כלל היזק לרכוש זה שלוש שנים, אבל יש היזקים לנכסים שהמדינה יש לה עניין מיוחד בהם, למשל: באר מים, וכו'.
יורם בר-סלע: אנחנו אומרים: גם עתיקות, הגיוני.
יורם בר-סלע: מהי ההחמרה בחוק העונשין?
יורם בר-סלע: עונש מרבי של חמש שנים ולא של שלוש שנים.
יורם בר-סלע: לכן, בעינינו ראוי – בין הארבע שהציע חבר כנסת אופיר פינס לבין השש שהציעה חברת הכנסת ענת מאור – נישאר עם חמש שנים, ניישר קו.
יורם בר-סלע: אבל הסעיף הזה מתייחס לעוד שתי עבירות: עבירה אחת של גניבה.
יורם בר-סלע: בגניבה, הערך המוגן איננו העתיקה, העתיקה יכולה להישאר שלמה.
יורם בר-סלע: הערך המוגן הוא הבעלות, במקרה זה בדרך כלל בעלות המדינה.
יורם בר-סלע: אתה פגעת בבעלות המדינה ולפיכך עברת עבירת גניבה שעונשה שלוש שנות מאסר.
יורם בר-סלע: כאן אנחנו לא מבחינים בין נכסים שונים כי אין לדבר סוף, דהיינו גם בעבירת הגניבה הכללית יכול להיות ערך שונה לנכס הנגנב.
יורם בר-סלע: את אומרת שמי שגנב מאוצר המדינה – נניח פקיד שסרח וגנב 100,000 שקל ואדם שגנב עתיקה שערכה 100,000 שקל - זה אותו עונש.
יורם בר-סלע: אני חולק עלייך.
יורם בר-סלע: דליה איש-שלום: זה לא מדויק משום שמי שגנב מהמעביד שלו או מהמדינה, זה עונש חמור יותר מפני שהוא ניצל את מעמדו כעובד ציבור או כעובד של מעביד.
יורם בר-סלע: זה דבר אחר, לזה ההחמרה היא בגלל ניצול האמון .
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: לא, אני מדבר על גנב שנכנס למחסני הכסף של בנק ישראל ולקח 100,000 שקל, אדם שגנב מהמדינה.
יורם בר-סלע: למה את אומרת שלמה הוא גנב אין ערך?
יורם בר-סלע: בוודאי.
יורם בר-סלע: עתיקה זה לא רק רכוש, זה נכס.
יורם בר-סלע: דליה איש-שלום: אני אדייק.
יורם בר-סלע: העונש בחוק העונשין הוא עונש מירבי של שלוש שנות מאסר.
יורם בר-סלע: בשלב זה אין עונש מינימלי למרות המגמה האחרונה.
יורם בר-סלע: עונש מירבי – יש שיקול דעת לבתי משפט: מיום מאסר או אפילו רק קנס, ועד שלוש שנים.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: אבל את אומרת לבתי המשפט שדין כל גניבה ודין גניבת עתיקה זה אותו דין, ואנחנו חושבים שבכל זאת אולי אפילו תוסיפו שנה אבל מוכרח להיות איזשהו הבדל, גם במסר.
יורם בר-סלע: דליה איש-שלום: אבל יש כל כך הרבה נכסים שהמדינה חפצה ביקרם, אין לדבר סוף: יש נכסי אמנות, יש נכסי תרבות אחרים.
יורם בר-סלע: אנחנו נתחיל לעשות רשימה, לעולם לא נגמור.
יורם בר-סלע: אנחנו צריכים לנסח את חוק העונשין כמה שיותר כללית.
יורם בר-סלע: אופיר פינס-פז: נשאיר זאת כרגע.
יורם בר-סלע: היו"ר זבולון אורלב: אתם מציעים שזה יהיה שלוש שנים?
יורם בר-סלע: דליה איש-שלום: להשאיר את זה שלוש.
אמיר גנור: רבותי, סעיף 9(א) זה הסעיף העיקרי שאנחנו מרשיעים עליו את כל החפרנים, אלה שאנחנו תופסים.
אמיר גנור: אופיר פינס-פז: אבל אין כאן 9(א).
אמיר גנור: דליה איש-שלום: סליחה, לא הגעתי לעבירה השלישית.
אמיר גנור: העבירה השלישית זה החפירה.
אמיר גנור: אם החפירה היא פגיעה באתר – ממילא היא תיכנס לחמש שנים כי פגעת באתר.
אמיר גנור: אם ניסית לגנוב – הניסיון עונשו כעבירה המושלמת.
אמיר גנור: למרות שלא הצלחת לגנוב, אבל ניסית – שלוש שנות מאסר, למרות שזה רק ניסיון.
אמיר גנור: אבל על חפירה כחפירה – עונש של חמש שנים...
אמיר גנור: היו"ר זבולון אורלב: הואיל ואנחנו רוצים שבקריאה ראשונה זה יעבור, בוא נקבל את עצתך, חבר הכנסת פינס.
אמיר גנור: נישאר לפי עצתם.
אמיר גנור: אופיר פינס-פז: עוד לא הסתיים הדיון.
אמיר גנור: היו"ר זבולון אורלב:
אמיר גנור: אני אומר שאם הם לא ישתכנעו – אני אגיש הסתייגות.
אמיר גנור: אני מוכן להיות ותרן בעניין הגורף וכו', אבל בענישה של מי שנמצא אשם – אני בעד להחמיר.
אמיר גנור: צריך להיות יחס שונה לעתיקות מכל נכס אחר.
אמיר גנור: מירב ישראלי: בסעיף הזה יש עוד תיקונים.
אמיר גנור: ב- (ב) מוצע – "העובר על הוראה מהוראות סעיף 6, 20א, 22א" – אלה שני הסעיפים החדשים, הם יהפכו לעבירות פליליות – "29, דינו – מאסר שלוש שנים" – זו החמרה.
אמיר גנור: עמי ברקוביץ': 22א יורד כי הסעיף ירד.
אמיר גנור: מירב ישראלי: אלא אם כן יהיה משהו חדש.
אמיר גנור: היו"ר זבולון אורלב: 22א רבתי ירד ועשוי להתווסף בקריאה שנייה ושלישית.
אמיר גנור: עד אז יעבדו על נוסח.
אמיר גנור: מירב ישראלי: את 29 העברנו משנתיים לשלוש שנים.
אמיר גנור: כאן זה יהיה שלוש שנות מאסר במקום שנתיים.
אמיר גנור: היו"ר זבולון אורלב: "(3) בסעיף קטן (ג), המילים "19(ב)" ו "29" – ימחקו".
אמיר גנור: דליה איש-שלום: סליחה, רק תיקון טכני קטן לגבי הקנס.
אמיר גנור: אנחנו נוהגים כיום להפנות לחוק העונשין על מנת שהקנסות יתעדכנו באופן אוטומטי – לא לכתוב שקלים אלא 61(א)(4) לחוק העונשין, ואז זה מתעדכן.
אמיר גנור: מירב ישראלי: ב- (ג) המילים "29" נמחק, יועבר ל- (ב).
אמיר גנור: גם 19(ב) נמחק.
אמיר גנור: אופיר פינס-פז: אין (3).
אמיר גנור: דליה איש-שלום: אבל לא ברור לנו מה היתה כוונת המציע, זה מה שרצינו לברר.
זבולון אורלב: תמחקו את (3).
זבולון אורלב: יורם בר-סלע: חשוב לי להבין מה החלטתם בעניין 37(א).
זבולון אורלב: מירב ישראלי: כהצעת משרד המשפטים - חמש שנים על זדון, שלוש שנים על כל השאר.
זבולון אורלב: יורם בר-סלע: סעיף 37(א) מדבר על "הפוגע בזדון בעתיקות או באתר עתיקות.
זבולון אורלב: או עובר על עבירה מהוראות סעיף 9(א)" ...
זבולון אורלב: מירב ישראלי: שלוש שנים.
זבולון אורלב: יורם בר-סלע: אני אומר ש- 9(א) זה הדבר הכי...
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: שמענו אותך ואני אציע חמש שנים בקריאה שנייה ושלישית.
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: לא יודע, נראה.
זבולון אורלב: יכול להיות שתציע, יכול להיות שלא.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: אתם תתחייבו, אני לא חייב להתחייב.
זבולון אורלב: אני אגיש הסתייגות.
זבולון אורלב: מירב ישראלי: אז כולל עדכון קנסות.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: "תיקון סעיף 38 9.
זבולון אורלב: האמור בסעיף 38 לחוק העיקרי יסומן "(א)" ואחריו יבוא: "(ב) נמצא אדם באתר עתיקות כשברשותו מתקנים חקלאיים או פריטים ארכיטקטוניים הנחזים כעתיקות, חזקה עליו שעבר על הוראות סעיף 9(א), אלא אם כן הוכיח אחרת.
זבולון אורלב: " אופיר פינס-פז: מה פתאום.
זבולון אורלב: אני הצעתי את זה?
זבולון אורלב: דוברת: אתה הסכמת להוריד את זה.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: חבר כנסת אופיר פינס, הסכמת להוריד את זה?
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: איזו שאלה, לא חתמתי על דבר כזה.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: הסעיף ירד.
זבולון אורלב: נחזור לזה בקריאה שנייה ושלישית.
זבולון אורלב: יורם בר-סלע: המציע לא יודע שהוא הסכים למשהו אחר.
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: אני על זה לא מוכן לשמוע.
זבולון אורלב: דליה איש-שלום:
אופיר פינס-פז: מה זה נחזה כעתיקה?
דוברת: דבר שנראה כמו עתיקה.
יורם בר-סלע: יש הרי ויכוחים מה זה עתיקה או לא עתיקה.
יורם בר-סלע: אנחנו אומרים – מה שנחזה כעתיקה, הוא צריך לקבל אישור מהמנהל.
דליה איש-שלום: בדרך כלל, בתוך אתר עתיקות יש עתיקות.
דליה איש-שלום: זאת ההנחה.
דליה איש-שלום: אופיר פינס-פז: אז למה את אומרת שזה נחזה כעתיקה?
דליה איש-שלום: זו עתיקה.
דליה איש-שלום: יורם בר-סלע: בבתי המשפט יש בעיה להוכיח.
דליה איש-שלום: היו"ר זבולון אורלב: אופיר, בוא לא נהיה תמימים.
דליה איש-שלום: אני בעד הדבר הזה.
דליה איש-שלום: אופיר פינס-פז: אני רוצה לדעת מה אתם מציעים.
דליה איש-שלום: סעיף 9 כאן נועד לתקן את סעיף 38.
דליה איש-שלום: ענת מאור: התנגדותך התקבלה.
דליה איש-שלום: דוברת: זה ירד.
דליה איש-שלום: היו"ר זבולון אורלב: הרעיון של תיקון 38 ירד.
דליה איש-שלום: הרעיון של 38 היה שבאותה הזדמנות נגן גם על אותן טענות תמימות שאנשים חופרים או פוגעים או סוחרים בדברים שהם נחזים כעתיקות.
דליה איש-שלום: אנחנו נוסיף תיקון ב- 29.
דליה איש-שלום: מה כתוב בסעיף 29 לחוק?
דליה איש-שלום: "באתר עתיקות לא יעשה אדם ולא יורשה לעסוק באחד מאלה אלא באישור בכתב מאת המנהל ובהתאם לתנאיו..." אופיר פינס-פז: מאה אחוז, הבנתי.
דליה איש-שלום: ענת מאור: אבל המילה נחזה היא באמת לא טובה.
דליה איש-שלום: אופיר פינס-פז: זה בסדר, זה באתר עתיקות.
דליה איש-שלום: מירב ישראלי: אני מציעה שוב לעבור על החוק המתוקן – בכל מקום שיש החלטה של המנהל, להוסיף ועדת ערר, נחוץ איזשהו אישור של המנהל.
דליה איש-שלום: אני העליתי את השאלה האם צריך כאן הוראת תחילה מיוחדת.
זבולון אורלב: בקריאה שנייה ושלישית.
זבולון אורלב: מירב ישראלי: האם יש עלות תקציבית לחוק הזה?
זבולון אורלב: האם צריך לפנות למשרד האוצר?
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: ודאי, צריך לפנות.
זבולון אורלב: לקראת קריאה שנייה תזמינו את האוצר לדיון.
זבולון אורלב: מירב ישראלי: צריך לפרסם את זה ב"כחול".
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: לא, אין עלות לחוק.
זבולון אורלב: ענת מאור: העלות היא של הפיקוח.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: אדוני המנהל, רשות העתיקות – האם יש עלות לביצוע החוק?
זבולון אורלב: שוקה דורפמן: לכל דבר יש עלות.
זבולון אורלב: אני אנצל את ההזדמנות.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: לא כרגע, צריך לסיים את הישיבה.
זבולון אורלב: אני כבר מאריך את הישיבה בעשר דקות מעבר למתוכנן כי רצינו לסיים לקריאה ראשונה.
זבולון אורלב: אדוני, שאלתי היא שאלה פשוטה.
זבולון אורלב: שוקה דורפמן: לא, אין תוספת עלות.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: על פי הודעת מנהל רשות העתיקות, אין עלות לביצוע החוק.
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: אני מציע להזמין את נציג האוצר לקריאה שנייה ושלישית.
זבולון אורלב: יהודית גידלי: אני הזמנתי אותו והוא גם אמר שיגיע.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: דברי מציע החוק, חבר הכנסת אופיר פינס.
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: אני רוצה ראשית לומר שלאור הנתונים שכאן אספו לנו מה- מ.מ.מ – שאני מניח שדנתם בכך בפתח הדיון – החוק זה הוא יותר נחוץ מאשר חשבתי מלכתחילה, ואני שמח שאתה דן בו בנוהל מזורז.
זבולון אורלב: יש דברים שנשארו פתוחים, נדון בהם בקריאה השנייה והשלישית.
זבולון אורלב: אני רוצה להגיד לך, כיושב ראש ועדת חינוך – ואני אומר לך זאת כיושב ראש השדולה למען רשות העתיקות וכל נושא העתיקות בארץ – שהקיצוץ התקציבי שהמדינה מתכננת בתקציב הרשות.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: אני אצביע כמוך.
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: לא, אל תצביע כמוני.
זבולון אורלב: השאלה אם אנחנו יכולים לעשות משהו בעניין הזה לפני הדיון על התקציב.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: אפשר להגיש הסתייגות.
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: ראשית, אפשר להגיש הסתייגות.
זבולון אורלב: שנית, אם אתה תחליט, אתה יכול להוציא מכתב לפי דעתי גם לשרת החינוך, גם לשר האוצר – אני הוצאתי מכתב בהקשר הזה – אבל אני חושב שכיושב ראש ועדת חינוך לעניין הזה יש יותר משקל, שלא לדבר על כך שאפשר אולי לבקש הבהרות, אפשר אפילו לקיים דיון מיוחד.
זבולון אורלב: לפי התכנון הזה, כפי שהעניין בא וכפי שאני ראיתי את הנייר הזה – אין רשות עתיקות בשנת 2002 במובן האופרטיבי של המילה, לא במובן הטכני.
זבולון אורלב: במובן הטכני כמובן יש, אבל במובן האמיתי של מה שלך חשוב ומה שלי חשוב – אין.
זבולון אורלב: לא היה דבר כזה, אני לא זוכר שהיתה פגיעה כל כך מרחיקת לכת בתקציב הרשות ב-10 השנים האחרונות.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: תודה.
זבולון אורלב: אופיר פינס-פז: זה חוק אחד?
זבולון אורלב: אנחנו מאחדים את שתי הצעות החוק של חברת הכנסת ענת מאור וקבוצת חברי כנסת ושל חבר כנסת אופיר פינס וקבוצת חברי כנסת לחוק אחד.
זבולון אורלב: מי בעד הצעת החוק הממוזגת?
זבולון אורלב: בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק העתיקות (תיקון – החמרת עונש לשודדי עתיקות), התש"ס-2000, אושרה לקריאה ראשונה.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: אני קובע שהחוק אושר לקריאה ראשונה.
זבולון אורלב: אנחנו מקדמים בברכה את כולם ואת שרת החינוך כאשר בסוף השבוע התבשרתי שהסכימה לשנות מתוכניותיה ולהעדיף את הדיון הזה כדי לבטא את החשיבות של הנושא כפי שהיא רואה ואני בהחלט מברך אותה על ההחלטה הזאת.
זבולון אורלב: אנחנו מקיימים את הדיון במסגרת יום הנגב בכנסת.
זבולון אורלב: בשנה שעברה יצאנו לנגב אבל השנה הנגב בא אלינו.
זבולון אורלב: בשנה שעברה קיימנו ישיבת ועדה במכללת שער הנגב והביקור היה טוב מאוד.
זבולון אורלב: מכל הנושאים בחרנו לעסוק במטבע שיש לה שני צדדים כאשר צד אחד של המטבע הוא שיעורי הזכאות לבגרות והצד השני של המטבע הוא הנגישות להשכלה הגבוהה.
זבולון אורלב: אלה שני צדדים של אותו מטבע מתוך הנחת יסוד שגם לה יש שני צדדים כאשר קידום של אזור תלוי מאוד באיכות מערכת החינוך המקומית.
זבולון אורלב: ככל שמערכת חינוך מקומית תהיה איכותית יותר, כך היא גם תהיה אטרקטיבית יותר, כלומר, יותר ויותר אנשים ירצו להיות שותפים ותושבים באותו אזור ולהיות חלק ממערכת חינוך מצליחה.
זבולון אורלב: מערכת חינוך מצליחה, בצד השני של המטבע, מבטיחה את חוסנו של אותו אזור, את התעסוקה בו, ואת הרווחה של כלל התושבים.
זבולון אורלב: הואיל ולפחות בחדר הזה יש קואליציה מאוד ברורה שמאמינה שחינוך זה מפתח לכל הדברים הטובים, לכן בחרנו לטפל בסוגייה הזאת משני היבטיה ולאורך כל הדיון נעבור מצד אחד של המטבע לצד השני שלו.
זבולון אורלב: הנתון הכללי כפי שהכינה לנו שירה, עוזרת המחקר שלנו, הוא שהממוצע של הניגשים לבחינות הבגרות במחוז הדרום הוא נמוך והוא כעשרה אחוזים מהממוצע הארצי, כאשר אם הממוצע הארצי עומד על 87 אחוזים, הממוצע במחוז הדרום הוא 82 אחוזים.
זבולון אורלב: גם אחוז הזכאים לבגרות מהלומדים בכיתות י"ב נמוך בחמישה אחוזים כאשר אם הממוצע הארצי הוא 52 אחוזים, הממוצע במחוז הדרום הוא 48 אחוזים.