GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפה ויגודסקי: לפני שאני אתחיל במצגת, אני רוצה להמשיך את דבריך וקצת לעשות סדר במפה שאתה התחלת לתאר אותה, בפעילות הכוללת, גם של המדינה וגם של גופים אחרים בתחום של - היום אנחנו קוראים לזה תקשוב, פעם קראו לזה מחשוב, כי זה ברור לנו היום מעל לכל ספק שמחשב שהוא אינו מקושר לאינטרנט, בעצם לא מספק את הצרכים שלנו.
יפה ויגודסקי: אני רוצה ברשותך לעשות קצת סדר - יש תכנית לאומית של מערכת החינוך, שהיא נקראת:
יפה ויגודסקי: תכנית תקשוב מערכת החינוך, שאני תכף אציין את עקרונותיה, ואני גם אתן דיווח היכן היא נמצאת נכון להיום.
יפה ויגודסקי: במקביל לתכנית הפורמלית, המערכתית, הלאומית, קמו גופים נוספים, שחלקם קשורים למשרדי ממשלה, חלקם לא, כדי לעזור בכותרת שאתה הגדרת אותה: צמצום הפער הדיגיטלי, שגם על זה אני אומר כמה מילים יותר מאוחר.
יפה ויגודסקי: אז ישנו הפרויקט של "מחשב לכל ילד", שהיה פרויקט של עמותה, התנהל דרך משרד ראש הממשלה, ישנו הפרוייקט של עמותת "תפוח", שמטרתה להקים מרכזי אינטרנט קהילתיים, כדי לאפשר לילדים שאין להם מחשבים בבית להגיע לקבל קורסים בסיסיים, וגם להורים של אותם ילדים.
יפה ויגודסקי: "מחשב לכל ילד" טיפל בילדים עצמם, כלומר דאג להביא מחשבים והדרכה לילדים בביתם.
יפה ויגודסקי: הפרויקט של מר מיקי איתן, שציינת אותו, "להבה", שהוא נמצא בחיתוליו, בשלבי התארגנות, בעצם הולך לבצע באופן מערכתי-לאומי את מה שהתחילה עמותת "תפוח", הקמת מרכזי אינטרנט קהילתיים, בצורה מובנית, לאומית מסודרת, אבל בקונספציה מאד מאד דומה, עם הרחבה של לא רק שירותים למערכת החינוך, אלא גם שירותים לממשל זמין.
יפה ויגודסקי: ישנו עוד גוף אחד שהתודעתי לו, אני גם חברה במועצה בו, כך הסתבר לי, שנקרא "חלון למחר", שבעצם עושה פעילות מאד דומה למה שעשה בזמנו הפרויקט של "מחשב לכל ילד", הם מספקים מחשבים לילדים על פי אמות מידה מסוימות, כאשר הם גם דואגים כמובן להדרכה.
יפה ויגודסקי: חילקו כבר מחשבים, כמה מאות אפילו.
יפה ויגודסקי: זאת מועצה שבראשה יושב מר ישראל רוזן,
זבולון אורלב: מי מינה את המועצה?
שרון בנו: זו עמותה שהוקמה בזמנו על ידי השר סילבן שלום, וכשהוא התמנה כשר, אז מונה מר ישראל רוזן כיושב ראש העמותה, או נשיא העמותה.
זבולון אורלב: ומהיכן הכספים?
יפה ויגודסקי: גיוס כספים, לא מהמדינה.
יפה ויגודסקי: הסקטור הפרטי, מקרנות, לא מהמדינה.
זבולון אורלב: יש לה קשר עם משרד החינוך?
יפה ויגודסקי: כן כן, לכן אני יושבת שם במועצה, בהחלט.
יפה ויגודסקי: וכמובן שישנם גופים נוספים כמו קרנות, שאני לא אמנה את שמותיהם, כי אני חוששת
יהודית נאות: יש גם את קרן חיפה שעוסקת במיחשוב.
יפה ויגודסקי: יש קרנות נוספות, יש קרן רשי ויש קרנות נוספות, שעוסקות בתגבור תשתיות התקשוב למערכת החינוך, כדי באמת לטפל בנושא של הפער הדיגיטלי.
יפה ויגודסקי: זה פחות או יותר מיפוי הגופים שנמצאים היום בתוך המערכת, או תומכי מערכת, שלא לדבר שישנם כמובן גם רשויות מקומיות, כמו הרשות שציינת שמר רון נחמן עומד בראשה, שדואגים לרשות שלהם באמצעות קרנות ותרומות שהם מגייסים, חיפה עושה פעילות גדולה מאד בנושא הזה, תל אביב עושה פעילות גדולה בנושא, ישנן רשויות שבהחלט מתחזקות, או מעצימות את תכניות המחשוב של הרשות שלהם.
יפה ויגודסקי: אני מבקשת את הדברים שלי לחלק למספר חלקים.
יפה ויגודסקי: בחלק הראשון אני רוצה לתת תמונת מצב קצרה על איפה נמצאת מערכת החינוך בתכנית הלאומית שלה, איפה היא נמצאת ואיפה היא לא נמצאת - אולי יותר איפה היא לא נמצאת, כמו שגברת יהודית נאות אמרה.
יפה ויגודסקי: אני רוצה לומר כמה מילים על המושג שנקרא פער דיגיטלי ואיזה סכנות הוא טומן בו, ובסוף המצגת שלי אני מבקשת להציג את המשאבים שמערכת החינוך זקוקה להם כדי לטפל באותם סכנות שכרוכות בפער הדיגיטלי.
יפה ויגודסקי: מערכת החינוך התחילה בתכנית המחשוב הלאומית על בסיס של דוח "מחר 98", דוח הררי, כאשר הוקדש פרק שלם על הצורך במחשוב מערכת החינוך, בתכנית לאומית.
יפה ויגודסקי: את האופרציה של התכנית בעצם ביססנו על דוח קודם שהתפרסם שנה לפני כן, שהוא דוח פלד, שהוא דוח מאד מאד אופרטיבי, שיעדיו הברורים היו שיש למחשב את מערכת החינוך ביחס של 1 ל10-, כלומר, מחשב לכל 10 תלמידים, לשלב את אותה טכנולוגיה בכל תחומי הדעת, בכל שכבות הגיל, לשנות את תהליכי ההוראה והלמידה, וכמובן להכשיר את המורים וצוותי ההוראה, צוותי הסיוע, כדי שהם יוכלו להטמיע את הטכנולוגיה החדשה בכל מערכת החינוך, בכל שכבות הגיל ובכל תחומי הדעת.
יפה ויגודסקי: כמובן שהיעדים הבסיסיים של השלב הראשון יושמו במערכת באמצעות כוחות הוראה שעברו את ההכשרה המקצועית, וכשהגענו לשלב ב' של התכנית, אחרי 5 שנים, הבנו שאנחנו צריכים לעשות התארגנות שונה לשלב הראשון, כי בשלב הראשון דיברנו על מחשוב, בשלב השני אנחנו כבר דיברנו על תקשוב מערכת החינוך והבנו שאנחנו צריכים לעשות התארגנות שונה גם בפן הפדגוגי וגם בפן הלוגיסטי, וכמובן לקדם בצורה הרבה יותר מורחבת גם את היעדים הפדגוגיים.
יפה ויגודסקי: בשנת 2000 נתבקשנו על ידי שר החינוך יוסי שריד להקים ועדה שאמורה הייתה לאפיין את צרכי התקשוב של מערכת החינוך.
יפה ויגודסקי: בראש הוועדה ישבה גברת סופיה מינץ שיושבת כאן איתנו ואנוכי, בוועדה הזאת היו בעצם 5 תת-ועדות, שאחת מהן דיברה על הפן הטכנולוגי, השניה דיברה על נושא של תהליכים פדגוגיים, השלישית דיברה על תחומי הדעת, הרביעית דיברה על הנושא של אתיקה, ערכים ומוסר והחמישית דיברה על הנושא של ההערכה, ואותו דוח הגיע לידיך, כאשר הוע מכיל מעל 90 המלצות אופרטיביות בכל אחד מהתחומים, ולווה לדוח גם פירוט תקציבי מאד מאד מדויק מה צריך וניתן לבצע במערכת החינוך כדי לצמצם באמת את הפער הדיגיטלי.
יפה ויגודסקי: היעדים המרכזיים של תכנית המחשוב שלנו, היא קודם כל להקנות את מה שאתה קראת אוריינות תקשוב.
זבולון אורלב: אלה המלצות הוועדה?
זבולון אורלב: מה זה עכשיו?
יפה ויגודסקי: אלה המלצות מרכזיות של הוועדה.
זבולון אורלב: אפשר לשאול מי עמד בראש הוועדה הזאת?
יפה ויגודסקי: גברת סופיה מינץ ואנוכי.
יהודית נאות: אם היו עושים מה שאני מבקשת, היו מביאים את השקפים גם בהדפסה, אבל אני רק שנתיים פה.
יהודית נאות: אני באופן קבוע מבקשת שיביאו את זה.
זבולון אורלב: אנא תמיד בהזמנות להגיד שאם יש שקפים או מצגות, אנחנו רוצים גם לקבל את זה בדפוס.
יפה ויגודסקי: היעד הבסיסי של תכנית תקשוב מערכת החינוך הוא להקנות את מה שנקרא אוריינות תקשוב לכלל תלמידי המערכת, כי כפי שאתה אמרת, יושב ראש הוועדה, בוגר מערכת החינוך צריך להיות אוריין לשימוש בטכנולוגיה הזאת, כי חוסר היכולת שלו לשלוט בטכנולוגיה, להשתמש בה על פי הצרכים שלו, גם בתקופת הלימודים שלו וגם מאוחר יותר, בעצם יוצר בוגר שהוא לוקה ולא יכול להשתלב לא בחברה ולא בתעשייה ולא במשק.
יפה ויגודסקי: כמובן שאוריינות תקשוב לכלל תלמידי המערכת הוא לא תנאי מספיק, הוא לא יעד יחידי והמטרה שלנו היא, באמצעות הטכנולוגיה הזאת, לשנות, לשפר את כל תהליכי ההוראה והלמידה, כאשר ברור לנו מעל לכל ספק שבין היתר, גם את היכולת של התלמיד להגיע אל אותם מאגרי המידע, לשנות את מעמדו של המורה כנושא הידע היחיד ולתת לתלמיד את הכלים כדי להתמודד עם המידע שהוא מוצף בו ולמיין אותו ולהפוך אותו למה שנקרא: הידע הבסיסי שלו.
יפה ויגודסקי: כדי שאנחנו נוכל לעמוד ביעד הזה, אחת ההמלצות המרכזיות של הוועדה היא להקים ספריה לאומית דיגיטלית, מה שאין היום למערכת החינוך.
יפה ויגודסקי: אני יכולה לומר לך שהתקבלה החלטה במסגרת האיחוד האירופאי להקים ספריות לאומיות דיגיטליות בכל מערכות החינוך.
יפה ויגודסקי: ספריה דיגיטלית לאומית היא בעצם אותה ספריה שבה צריך להיות כל החומר הרלוונטי לתלמידי מערכת החינוך בכל שכבות הגיל, גם לתלמידים וגם למורים, כאשר הם יוכלו באופן פשוט וקל לאתר את החומר שהוא רלוונטי להם בתקופת הלימודים שלהם וגם כמובן מאוחר יותר.
יפה ויגודסקי: המלצה נוספת היא להקים פלטפורמה טכנולוגית שתאפשר נגישות מהירה לכלל המערכת לאותם מקורות מידע רלוונטיים.
יהודית נאות: גברת יפה ויגודסקי, את מקריאה לנו.
יהודית נאות: אני רוצה לשאול אותך, על הספריה הלאומית, הגשתם בקשה לאיחוד האירופי למענק?
יהודית נאות: כי אני ראיתי באיזה שהוא קול קורא למענקים, להקמת ספריות, בדיוק כמו שאת אמרת, של האיחוד האירופי.
יהודית נאות: אנחנו הגשנו בקשה למענק?
יפה ויגודסקי: קודם כל, אנחנו לא חברים באיחוד האיורפי.
יהודית נאות: לא חשוב, אבל אנחנו, כמדענים, מקבלים כסף גם כן.
יפה ויגודסקי: אנחנו הגשנו יותר מבקשה אחת לפרויקטים לאיחוד האירופי.
זבולון אורלב: האיחוד האירופי מממן בישראל דברים אחרים.
2482: אבל גברת יהודית נאות צודקת, צריך ללכת לא על ידי הגשת בקשה של הממשלה, אלא על ידי גוף פרטי, והגוף הפרטי, בשותפות, עושה את זה.
2482: יכולים לקחת דבר כזה ולקבל מימון להקים את הדבר הזה.
יפה ויגודסקי: אנחנו דיברנו כמובן על הנושא של התנהגות אתית ברשת, נושא שנדרשנו לטפל בו, וכמובן שישנן המלצות אופרטיביות בנושא של צמצום הפער הדיגיטלי, שתכף אנחנו נעמוד עליהם.
יפה ויגודסקי: התכנית, כפי שהיא נבנתה בשלב הראשון, הייתה תכנית שוויונית, זאת אומרת, אנחנו החלטנו שהנוסחה של מחשב לכל 10 תלמידים, לכלל התלמידים, בלי לעשות דיפרנציאציה בין ילדים שנמצאים באזורי מצוקה או פריפריה, גם נושא ההשתלמות, גם נושא ההנחיה היה שוויוני לכלל המערכת.
יהודית נאות: בחינוך העל-יסודי את מתכוונת?
יפה ויגודסקי: לא, בכל שכבות הגיל, שהתברר לנו מאוחר יותר כנוסחה אולי דמוקרטית ושוויונית, אבל לא מתאימה למציאות שבה אנחנו נמצאים, ויותר מאוחר אנחנו
זבולון אורלב: שיטה שרואה בכל תלמיד בדיוק אותו דבר, זה שיטה לא דמוקרטית.
יפה ויגודסקי: שלושת השותפים לתכנית המחשוב עד היום הם מפעל הפיס, השלטון המקומי ומשרד החינוך, כאשר הייתה חלוקה מאד ברורה, היא שונתה במהלך השנים, אבל בעיקרון מפעל הפיס הוא שדואג מהקצאה שמגיעה לרשויות המקומיות לנושא של החומרה, משרד החינוך דואג כמובן לנושא של ההטמעה, ולקח על עצמו כעת גם את הנושא של התמיכה הטכנית.
יפה ויגודסקי: המגבלות המרכזיות של התכנית, קודם כל התקציב המצומצם שעומד לרשותנו לא אפשר לנו לאורך כל הדרך לעזור לרשויות המקומיות בנושא של תחזוקה ושדרוג, שני נושאים שהם כואבים וקשים מאד.
יפה ויגודסקי: לא הוקצו כספים למימון הוצאות שוטפות לתקשורת, גם אם המשרד מקשר את בתי הספר, בתי הספר לא מסוגלים להתמודד עם הוצאות התקשורת השוטפות, התקציב של ההנחיה וההשתלמות היהודית צומצם בהדרגה במהלך השנים והוא הגיע למצב אבסורדי, וההקצבה האחידה, כפי שציינתי קודם, לא אפשרה לנו, בגלל אותם קריטריונים שוויוניים, לא אפשרה לנו לתמוך ברשויות החלשות.
יהודית נאות: בסעיף א' את יכולה להוסיף לא רק אחזקה, אלא התקנה.
יהודית נאות: היו רשויות שלא היה להם כסף להתקין.
יפה ויגודסקי: תשתיות.
יפה ויגודסקי: אנחנו מדברים על תשתיות, בוודאי.
יהודית נאות: מפסק פחת הם לא יכלו להתקין.
יפה ויגודסקי: תמונת מצב לסוף שנת 2001 - סך הכל, מחשבים שהותקנו באמצעות התכנית הזאת, לא דרך גורמים נוספים, זה הסכום שנקוב כאן, משנת 1994 ועד שנת 2001, כולל שנת 2001.
יפה ויגודסקי: כדי שאנחנו נוכל להגיע לנוסחה של 1 לכל 10, אנחנו זקוקים לעוד 30,000 עמדות.
2482: צריך לזכור שמחשב שנקנה בשנת 1994 הוא 386 או 486.
יהודית נאות: אנחנו תכף נגיע לזה.
יהודית נאות: 386 - 486 לא הרשו לנו.
יהודית נאות: הם התעקשו על 386.
יפה ויגודסקי: אני חוזרת, כדי להשלים את התכנית ליחס של 1 ל10-, אנחנו זקוקים לעוד 30,000 עמדות מחשב.
יפה ויגודסקי: בתכנית המקורית חשבנו שאת היחס הזה אנחנו נסיים בשנת 2002, אנחנו לא נסיים בשנת 2002, אנחנו במקרה הטוב נסיים אותו בשנת 2003.
יפה ויגודסקי: אני מבקשת לקחת בחשבון שלנו ברור, מתוך מיפוי שלנו, שיש עוד כ18,000- עמדות במערכת מגורמים נוספים, שציינתי אותם קודם, קרנות, רשויות מקומיות עצמאיות, ועדי הורים וכן הלאה, אבל יחד עם הסכום הזה, ברור לנו מעל לכל ספק שאנחנו זקוקים לעוד שתי שנות תקציב לפחות כדי לסיים את התכנית.
יפה ויגודסקי: אני מבקשת להעיר את תשומת לבם של החברים כאן וגם של יושב הראש, שישנן רשויות מקומיות שהיחס בחלק מבתי הספר שלהם הוא לא 1 ל10-, הוא גם 1 ל5-, 1 ל7-, ישנם גם מקומות כאלה.
זבולון אורלב: ולי יש עוד הערה אחת, שאחוז שאני לא יודע מה הוא מכל המחשבים כאן, הוא לא רלוונטי כל כך בגלל שלא היה כסף לשדרג אותם.
יהודית נאות: תתפלא, כמעט כולם.
יפה ויגודסקי: לא, לא כמעט כולם, כי חלק גדול של הרשויות המקומיות עמדו בתכנית השדרוג.
זבולון אורלב: מר סמי קפלן, מה ההערכה, מה אחוז המחשבים שעמדו בתכנית השדרוג?
סמי קפלן: בערך שליש ממה שיש כאן, שבואו נגיד שחצי ממנו שודרג.
סמי קפלן: מחשבי ה486-, מחשבים שמידת הרלוונטיות שלהם שואפת ל0- כרגע, היא בערך שליש ממה שמופיע כאן.
סמי קפלן: כחצי מהם הוחלפו כבר.
זבולון אורלב: בוא נאמר ככה, שליש ממה שרשום כאן צריך לשדרג, ועוד חסרים 30,000 מחשבים.
אלי איזנברג: ועוד שאלה, כמה מהם מחוברים לאינטרנט.
סמי קפלן: חצי ממנו כבר הוחלף.
זבולון אורלב: שליש מהמספר הזה צריך לשדרג, שזה קרוב ל30,000-.
זבולון אורלב: מה הפער הכספי בין שדרוג לבין לרכוש חדש?
יפה ויגודסקי: שדרוג זה לרכוש חדש.
יהודית נאות: מה אתם עושים עם הישנים?
יהודית נאות: לגנים אתם שולחים?
יפה ויגודסקי: לא, אי אפשר גם להשתמש בהם בגנים.
זבולון אורלב: רק צריך לומר פה שמה שכתוב כאן שעל מנת להשלים צריכים 30,000 מחשבים ובעצם צריך עוד קרוב ל60,000- מחשבים.
יפה ויגודסקי: תראו, בשום נקודת זמן לא יהיה לך מספר אבסולוטי, כי כל פעם שתאמר, אם אני רוצה לעשות יחס של 1 ל10-, אתה צריך לקחת בחשבון שישנה עוד קבוצה של מחשבים שצריך להחליף אותם.
יהודית נאות: אם אנחנו רוצים לשפוך עליך הר של כסף, נגיד, אז את צריכה 60,000 עמדות.
יפה ויגודסקי: סליחה, זו לא תכנית שיש לה התחלה וסוף, זה תהליך.
יפה ויגודסקי: אנחנו לא נוכל בשום נקודת זמן לבוא ולומר שגמרנו.
זבולון אורלב: התכנית צריכה להיות X כסף הולך לרכישת מחשבים חדשים ו-X כסף הולך לשדרוג מחשבים ישנים.
יפה ויגודסקי: יש לנו רק בעיה בקונסטלציה הנוכחית והיא שהשלטון המקומי לקח על עצמו את השדרוג, לא מערכת החינוך, לא מדינת ישראל.
יהודית נאות: זו בעיה?
יפה ויגודסקי: בוודאי, כי הוא לא מצליח להתמודד עם זה עד היום.
2482: הוא לא לקח על עצמו, הכריחו אותו.
יפה ויגודסקי: זה הסכם חתום, מה זה לא לקח על עצמו?
זבולון אורלב: אני צריך לומר שאם חסרים כ60,000- מחשבים, ואנחנו מדברים על 1 ל10-, פירושו של דבר של600,000- ילדים אין מחשבים.
יפה ויגודסקי: המצב הרבה יותר חמור.
יפה ויגודסקי: להגיד לך למה המצב הרבה יותר חמור?
יפה ויגודסקי: המצב הוא הרבה יותר חמור, כי עוד מעט תראה שקף שבא ואומר שרק 1,200 מוסדות חינוך מחוברים לאינטרנט מתוך 3,600, והמצב הוא הרבה יותר חמור, כי במצב של מחשב לכל 10 תלמידים, בממוצע ילד יכול לשבת בשבוע בבית הספר שעתיים מול מחשב, במצב הטוב.
יפה ויגודסקי: אנחנו עשינו סקר שאת נתוניו תכף תראו כאן, שילד שיש לו מחשב בבית, יושב בממוצע 14 שעות מול מחשב בשבוע, אז אותו ילד שנמצא בירוחם או בקרית מלאכי או בשדרות, שאין לו מחשב בבית, ויושב רק שעתיים בשבוע כשהיחס הוא 1 ל10-, מול הילד במרכז הארץ שיושב 14 שעות, אז ברור לך שגם היחס של 1 ל10- הוא קטסטרופלי.
יפה ויגודסקי: זאת אומרת, שמה שאתה צריך זה מינימום יחס של 1 ל5- באותם מקומות שאנחנו מדברים עליהם, שאין מחשבים בבית, לפתוח לכל יום, מיד נדבר על זה, פלוס מרכזים קהילתיים, פלוס פתיחה של בתי ספר, שמיד נדבר על העניין הזה.
יהודית נאות: כמה תקציב שנתי צריך בשביל מה שאת אמרת עכשיו?
יפה ויגודסקי: אנחנו תכף נדבר על זה.
יהודית נאות: למה הלאה?
יהודית נאות: נו, אנחנו קלטנו כבר.
יפה ויגודסקי: קדימה, הלאה.
יפה ויגודסקי: טוב, אלה קצת נתונים כלליים לגבי הפתיח שאתה דיברת עליו, שבא ואומר שבעצם השליטה במחשב מהווה תנאי קבלה ב40%- מהתפקידים וב70%- ממקומות העבודה.
יפה ויגודסקי: מה שאתה אמרת לגבי הנושא של השכלה, שהשימוש באינטרנט בקרב בעלי השכלה על תיכונית הוא גבוה פי 16 לעומת בעלי השכלה בסיסית.
יפה ויגודסקי: מספר המחשבים בקרב בעלי השכלה על תיכונית גדול פי 10 ממספר המחשבים בקרב בעלי השכלה בסיסית - זה מחזק את כל מה שאתה אמרת.
יפה ויגודסקי: בעלי הכנסה גבוהה משתמשים באינטרנט פי 20 לעומת בעלי הכנסה נמוכה.
זבולון אורלב: כאן יש שקף חשוב.
זבולון אורלב: אני מבין שמקור הנתונים כאל זה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה?
יפה ויגודסקי: כן, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
זבולון אורלב: שזה גם כן דבר מדהים בנתונים שלו.
זבולון אורלב: איך אמרנו?
זבולון אורלב: זו תמונת הפער הדיגיטלי.
זבולון אורלב: לאור הנתונים שנתתי בראשית הישיבה על גידול הפער בהכנסות בשנת 2000 - פה יש על שנת 1999, אני חושב שלא צריך להיות נביא להגיד שהפער לא צומצם, אלא אפילו גדל.
יהודית נאות: מה שמפתיע אותי זה דווקא החמישיון העליון, רק 53%, זה מה שמדהים אותי, אני לא הייתי מעלה בדעתי.
יהודית נאות: נורא נמוך.
יפה ויגודסקי: כן, אבל זה לפני שנתיים.
יפה ויגודסקי: רצינו להראות לכם איך ההתפלגות במדינה לפי אזורים.
יפה ויגודסקי: תמשיך הלאה - זה ברור מאליו שהפער הדיגיטלי בדרך כלל גדל באותן רשויות שלא מסוגלים להתמודד לפחות במחויבות הבסיסית שלהם בתוך התכנית.
יפה ויגודסקי: כמו שנאמר, יש רשויות שלא נכנסות לתכנית כי הם לא מסוגלים להשקיע בתשתיות כדי לקבל את המחשבים.
יפה ויגודסקי: אלה שרכשו, חלקם לא מסוגלים לממן עלויות של תחזוקה ותקשורת.
יפה ויגודסקי: הנושא של תחזוקה נפתר כעת, כי מערכת החינוך לקחה על עצמה לטפל בנושא של התחזוקה.
יפה ויגודסקי: זה ברור שמספר המחשבים ברשויות דלות האמצעים הוא נמוך יותר לעומת החזקות, ששם הורים רכשו וגופים פרטיים נתנו, וכפי שאמרתי קודם, היחס של 1 ל10- לא מאפשר לבית ספר לפצות תלמידים שאין להם מחשב בבית.
זבולון אורלב: אני באמת לא ידעתי על זה שזה מאפשר רק שעתיים בשבוע.
זבולון אורלב: טוב, רק כשליש מבתי הספר מחוברים לאינטרנט, זה הנתון הכי מדאיג.
זבולון אורלב: למה רק שליש מבתי הספר מחוברים לאינטרנט?
יפה ויגודסקי: אלף, אין מספיק תקציב במשרד החינוך לחיבור בתי הספר, גברת סופיה מינץ לא קיבלה מספיק תקציב כדי לקשר.
יפה ויגודסקי: גם אם בתי הספר מקושרים לאינטרנט באמצעות המערכת, המערכת לא מאפשרת להם תקציב שוטף והם לא מתמודדים עם התקציב השוטף.
אלי איזנברג: יש כאן שני אלמנטים: אחד זה החיבור עצמו, והדבר השני זה האינטרנט, ספק האינטרנט.
אלי איזנברג: שני הדברים האלה - אני יכול להגיד לך, אצלי שני הדברים האלה זה 5,000$ בחודש לכל הרשת, וזה בזול.
אלי איזנברג: תן לי אחר כך רשות דיבור, אז אני אגיד מה צריך לעשות.
סופיה מינץ: אנחנו קיבלנו תקציב לחבר בתי ספר לאינטרנט, התקציב הוא של 10 מיליון שקל לפני 3.5 שנים והוא נועד במקורו להבטיח קיום של התחברות של ספק שנבחר במכרז, כדי לחבר את מרבית בתי הספר.
סופיה מינץ: אנחנו ניצלנו את התקציב, במקום להבטיח את העסקה, ניצלנו את התקציב לחיבור בתי ספר, תמכנו בחיבור, שזאת העלות הראשונה, שהיא העלות הגבוהה.
סופיה מינץ: לא ניתן בעצם תקציב לפעילות השוטפת.
סופיה מינץ: זאת אומרת, המודל עבד ככה שהוקצו כמה מאות דולרים לחיבור בתי ספר, השלמת תשתיות כדי שאפשר יהיה לחבר בתי ספר לאינטרנט, ורק לתכנית של מדרום, פרויקט של מדרום, הוקצה תקציב גם לפעילות השוטפת, וכאן אנחנו רואים היטב את הפער.
סופיה מינץ: הצלחנו לחבר עד כה כ900- בתי ספר, חלק היו כבר והתנתקו עקב קושי במימון של הפעילות השוטפת.
סופיה מינץ: מי לא התנתק?
סופיה מינץ: בתי ספק בדרום.
סופיה מינץ: מי כן התנתק?
סופיה מינץ: כל מיני מקומות.
סופיה מינץ: אלה לא כל בתי הספר במדינת ישראל - להערכתנו, אין לנו מספרים מדויקים - יש עוד 200-300 בתי ספר שהתחברו באמצעים אחרים מחוץ למימון של משרד החינוך, אבל המספר הזה כנראה, כמו שגברת יפה ויגודסקי אמרה, הוא בסביבות 1,200 מוסדות, לא יותר מזה.
סופיה מינץ: הממוצעים בפרויקט שאני מדברת עליו, של 900 בתי הספר, זה בערך 20 עמדות בבית ספר, אם אנחנו עושים איזה שהוא חשבון, נגיד כפול 10 ילדים, אנחנו מגיעים לסדר גודל של 200,000, 300,000, קשה לדעת במדויק, אבל זה מספר הילדים שמחוברים לאינטרנט באותם בתי ספר.
יפה ויגודסקי: אם היחס הוא 1 ל10-, אז מדובר שוב בשעתיים בשבוע מכסימום.
זבולון אורלב: מה שאת אומרת, שרק כ200,000- תלמידים מכלל 1,600,000 תלמידים, יש להם אינטרנט בבית הספר, שעתיים בשבוע.
זבולון אורלב: לדעת כולנו זה נתון מביש.
סופיה מינץ: יתרה מזאת, התקציב הזה נגמר ובעצם אין לנו שום אפשרות להמשיך בתכנית הזאת.
זבולון אורלב: אז גם ה200,000- האלה לא מחוברים?
סופיה מינץ: לא, מי שכבר מחובר, מחובר, אם הוא לא התנתק, אם הוא ימשיך לשלם.
יהודית נאות: אם בית הספר והרשות המקומית ימשיכו לשלם את העלות של החיבור והטלפון.
זבולון אורלב: יש לך מושג מה קורה בתקציב 2002 לסיפור הזה?
סופיה מינץ: אין לי מושג ירוק.
סופיה מינץ: ממש אין לי מושג.
סופיה מינץ: אני רוצה לציין דבר נוסף, לגבי מדרום אנחנו יודעים היטב - אם לא יקרה פה איזה שהוא נס, אז סביר להניח שמרבית בתי הספר יתנתקו, ואנחנו מדברים על 270 בתי ספר שהמשרד תמך בהם גם בפעילות שוטפת.
יוסף ון-זוהרן: אני נציג משרד המדע והשאלה שלי היא האם יש BREAK-DOWN של הוצאות לבית ספר אחד?
יוסף ון-זוהרן: זה חשוב מאד מה ההוצאות להתקין בית ספר וההוצאות השוטפות.
זבולון אורלב: תפנה למשרד החינוך ויגידו לך את כל הנתונים.
יהודית נאות: גברת יפה ויגודסקי, מאז שנת 1994 כמה מיליונים הושקעו?
יפה ויגודסקי: בחמש שנים הראשונות הושקעו 150 מיליון שקל לכל שנה, מפעל הפיס, שלטון מקומי ומשרד החינוך.
יפה ויגודסקי: משנת 1998, ההסכם הוא על 180 מיליון שקל כל שנה, במשרד החינוך, ב3- שנים האחרונות הוקצב לזה כ30- מיליון שקל בלבד.
זבולון אורלב: דרך אגב, אני שמעתי שהיו רשויות מקומיות שמפעל הפיס אישר להם את התכנית הזאת והם פנו לפיס וביקשו שאת הכסף שהפיס אישר להם למחשבים, לא לתת להם ובמקום זה לתת להם משהו אחר.
יפה ויגודסקי: אני רוצה להסביר וזה חשוב שאתה תדע את הנושא הזה.
יפה ויגודסקי: היה הסכם משולש לתקופה א', שהסתיים בשנת 1998, חודש בשנת 1998, נחתם על ידי ראש הממשלה דאז, שר החינוך ויושב ראש השלטון המקומי.
יפה ויגודסקי: אחרי שנתיים, יושב ראש מפעל הפיס החליט שהוא משנה את כללי המשחק, ביטל את התכנית כמו שהיא הייתה, שינה את המדדים של ההקצאות שלו מול הרשויות המקומיות והכניס את תכנית התקשוב כחלק מההקצאה.
יפה ויגודסקי: זאת אומרת, אם לרשות כמו תל אביב מגיע 10 מיליון שקל בשנה ממפעל הפיס, הוא יכול להזמין מחשבים, מדרכות, אולמות ספורט וכן הלאה.
יפה ויגודסקי: זאת אומרת, לא תקציב צבוע.
יפה ויגודסקי: מה שקרה, מאחר וכללי המשחק שונו, אז יש באמת ראשי רשויות שלא מזמינים מחשבים ובמקום מחשבים מזמינים משהו אחר, כי המחשב, אמנם אתה מקבל הקצאה ממפעל הפיס, אבל אתה צריך להשקיע גם משלך וההשקעה היא מאד גדולה.
יפה ויגודסקי: בשנה הראשונה של כללי משחק חדשים, במקום 12,000 עמדות מחשב, הוזמנו רק 7,500 עמדות מחשב, שנה לאחר מכן, המנהל שלי עבד מול הרשויות המקומיות באופן פרטני, והגענו ל14,500- עמדות מחשב.
יפה ויגודסקי: אבל דעו לכם שזה בהחלט בעייתי.
2482: אני מבקש להוסיף מילה אחת בנושא הזה, בתור ראש רשות.
2482: אני גם ראיתי את הדוח הזה של הוועדה, הסתכלתי על רשימת המוזמנים וראיתי שאין אף אחד מהשלטון המקומי.
2482: רק השלטון המרכזי כאן במדינת ישראל, כלומר זה דבר מדהים שבסופו של דבר, כל התכניות האלה, אני צריך ליישם אותם, עם כל הכבוד לכל אלה שיושבים כאן, ואני נוגע בעניין הפיס - הערתי כאן גם ורשמתי את זה.
זבולון אורלב: אתה חבר הדירקטוריון?
2482: לא, אני לא חבר הדירקטוריון, אני אחד מסגני ראש השלטון המקומי, אבל בגלל שאני מודע לכל הנושא של המחשוב, אז אני יכול לספר לך דוגמה ספציפית.
2482: מפעל הפיס היום בתקציב, כמו שאמרה גברת יפה ויגודסקי, נותן לרשות המקומית את חופש הבחירה בין התקציבים.
2482: קודם כל, זה הפרה יסודית של ההסכם המשולש בין המדינה ובין הרשויות המקומיות למפעל הפיס, הפרה יסודית, כי הם לא יכולים לקחת את אותו תקציב ולמכור אותו פעמיים.
2482: לכן הדבר הזה היה צבוע, היה צריך להיות מיועד קודם כל להכנת תשתית דיגיטלית במדינת ישראל.
2482: דבר שני, אם אני קיבלתי 532,000 שקל, זה לפי הפרמטרים של הפיס - הרי יש כל מיני ועדות, לפי הוועדה של סוארי, אתם תלכו ותראו שאני מקבל היום - עיר של 17,000 תושבים, 532,000 שקל לשנה.
2482: הם אומרים לי ככה: אתה צריך להשלים את המקווה שנתן משרד הדתות - אני אומר את זה ברצינות, אני לא צוחק, כי נתנו לי חצי מקווה מהוועדה המשותפת וחצי מקווה ממפעל הפיס.
2482: אני צריך להכניס 200 מחשבים כי הם התיישנו וצריך לעשות שדרוג, אני צריך לעשות שיפוץ בגני ילדים.
2482: עכשיו, כראש רשות מול 532,000 שקל, תגיד מה אתה רוצה.
2482: אז מר כץ-עוז הוריד מעצמו את הכורח ללכת ולהחליט עם דירקטוריון הפיס איך הוא עושה את זה, זרק את זה על ראשי הערים ואמר: תשברו את הראש, עכשיו תחליטו אתם מה אתם מחליטים ותריבו עם התושבים שלכם.
זבולון אורלב: אתה לא צודק רק בדבר אחד, לראשי ערים יש רוב בדירקטוריון ואין להם אומץ להתמודד עם השאלה הזאת.
זבולון אורלב: אל תטיל את זה על מר כץ-עוז.
זבולון אורלב: אתם יש לכם רוב בדירקטוריון וזו פחדנות של אותם ראשי ערים מלהתמודד עם השאלה הזאת.
2482: אז הנה העליתי את הנקודה הזו, תזמן בבקשה לדיון הבא את אנשי הפיס ושיגידו להם למה הם הפרו את ההסכם.
2482: שיבואו לכאן אותם האנשים שאתה אומר שהם פחדנים, אני רוצה לשבת מולם.
זבולון אורלב: ואני אומר לך שההפרה הזאת היא בחסות ראשי רשויות שנתנו הסכמה בשתיקה להפרת ההסכם.
2482: אדוני היושב ראש, אני מציע לכבודו לזמן בבקשה לדיון הבא, כיוון שאתה לא מסכם, את ראשי מפעל הפיס, את הדירקטוריון שלהם, יבואו ויאמרו לכנסת ישראל מדוע הם עשו את זה.
יהודית נאות: לא רק זה, עשיתי חשבון קטן שהושקעו 1.3 מיליארד שקל, ואנחנו מחוברים רק עם 30%.
יהודית נאות: תחשבו, זה 1.3 מיליארד במשך השנים.
זבולון אורלב: כן, אבל זה לאורך כמעט 8 שנים.
יהודית נאות: כן, אבל אתה רואה שאין אור בקצה המנהרה.
רוני דיין: בקנה מידה לאומי, בהשוואה למדינות כמו יוון והולנד, זה לא הרבה.
זבולון אורלב: אבל התוצאה היא שיש רק בשליש מבתי הספר את התכנית של 1 ל10-.
רוני דיין: זה לא נכון ככה לבדוק את התוצאה, כיוון שבשנים הראשונות עיקר ההוצאה היה בללמד את המורים בכלל איך להפעיל מחשב.
יהודית נאות: אנחנו נדבר על מצב המורים, הוא השתפר להפליא.
יהודית נאות: מבחינה זו דווקא השתפר.
רוני דיין: השתפר להפליא, אבל זה עלה כסף.
זבולון אורלב: הואיל ו10%- מהמורים מתחלפים כל שנה.
רוני דיין: יש הרבה הוצאות אחרות לפני שמתחלפים המורים.
יהודית נאות: הבוגרים של המכללות היום יודעים מחשוב.
רוני דיין: כן, אבל צריך לזכור שהתחלנו בשנת 94, שאז אף אחד לא ידע.
זבולון אורלב: גברת יפה ויגודסקי, סיימת?
יפה ויגודסקי: לא, אני כבר מסיימת.
יהודית נאות: האם את יודעת היום כמה את צריכה בספר התקציב, צבוע, כדי להגיע ליחס של 1 ל5-, כאשר בואי נגיד ש60%- מחוברים?
רוני דיין: מיליארד שקל.
רוני דיין: היא תגיד לך פחות, אני אומר לך מיליארד שקל.
יפה ויגודסקי: עשינו תכנית כלכלית מאד מאד מדויקת.
יפה ויגודסקי: על פי התכנית הכלכלית, אנחנו מדברים על 600 מיליון שקל בשנה.
יפה ויגודסקי: הכללנו בתוכה את כל הפרמטרים ללא יוצא מן הכלל, כולל הצמצום של הפער הדיגיטלי.
יפה ויגודסקי: אם אנחנו מדברים רק על טיפול של פער דיגיטלי, לא על הנושא של מיצוב אמיתי של צרכי מערכת החינוך בתחום של תקשוב.
יפה ויגודסקי: רק לצורך הצמצום של הפער הדיגיטלי, כלומר להגיע למצב של 1 ל10-.
סמי קפלן: מה30,000- עמדות בתכנית שגברת יפה ויגודסקי מציגה כרגע, זה רק שליש.
יהודית נאות: כן, אבל זה לא חכם, אתה כבר מציג את עמדת הנסיגה שלך.
יפה ויגודסקי: סליחה, אני ביקשתי לציין, אנחנו הכנו תכנית והתכנית מדברת על 600 מיליון שקל בשנה.
יהודית נאות: אז תכפיל פי 3 שם, אז זה יהיה 180 מיליון, זאת אומרת, להוסיף למטה 120 מיליון, אז את מדברת על 240 מיליון בערך, לכל ה30-.
יפה ויגודסקי: רק לצורך צמצום הפער הדיגיטלי, זאת אומרת, כדי להביא את בתי הספר האלה ל1- ל10-, כדי להשלים גני חובה, כדי לחבר - רק את היישובים הספציפיים, רק על פריפריה אני מדברת עכשיו - הדרכה בבתי הספר האלה, פעילות תקשוב אחר הצהרים, כלומר, לפתוח אותם גם אחר הצהרים לתלמידים, תקשוב קהילתי שלא הכנסתי אותו, זה הסכום הזה.
יהודית נאות: מר סמי קפלן, ה30,000- עמדות, זה בבסיס של 1 ל10- או 1 ל5-?
סמי קפלן: 1 ל10-.
יהודית נאות: אז בבקשה, אז אני כן צודקת.
יהודית נאות: את צריכה, כדי להשלים 30,000, אז סך כל העלות יהיה 240 מיליון.
סמי קפלן: גברת יהודית נאות, מיליארד שקל אני אומר לך.
זבולון אורלב: חברים, תודה רבה ליפה.