GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף אללו: זה יותר ספציפי בשכונת פסגת זאב, משום שמדובר בשכונה שהיא עדיין בסימן של אכלוס.
יוסף אללו: אנחנו רואים כמה אנחנו משקיעים בשכונה הזו על מנת להביא זוגות צעירים אל פסגת זאב.
יוסף אללו: בינתיים זו השכונה היחידה שבה אנחנו מנסים בדרך של פטור והנחות להביא אליה תושבים.
יוסף אללו: אם זוגות צעירים ישמעו שאין אבטחה בגני ילדים בשכונה הם לא יבואו.
יוסף אללו: אני חושב שחייבים לפתור את הבעיה של פסגת זאב באופן נקודתי.
אריק קפלן: העירייה כמו רשויות אחרות יכולה לממן גם מתקציבה, כפי שקורה במודיעין ובעוד ערים אחרות, כך שהיא לא יכולה לזרוק את הכל רק על המשטרה.
אריק קפלן: קל מאוד לתת המלצה, אבל אם היא רוצה היא יכולה לפתור את זה בצ'יק-צ'אק.
אריק קפלן: לא צריך לומר רק: אמרנו להם.
אריק קפלן: זה גם סוג של ראש קטן.
אריק קפלן: שנית, פסגת זאב בניגוד למקומות אחרים שציינת, היא לא מגודרת.
אריק קפלן: הכל פרוץ.
אריק קפלן: אתה פשוט יכול ללכת מהכפר חיזמה או מכפרים אחרים אל גן הילדים.
אריק קפלן: פסגת זאב היא האתר שבונים בו הכי הרבה בירושלים, למעט הר-חומה.
אריק קפלן: אי אפשר להתעלם מהדברים האלה.
אריק קפלן: מדובר באשכול גנים של מאה ילדים ובעבר אשכולי גנים תוקצבו.
אריק קפלן: בעבר, היה שומר באשכולות גנים, לפי החלטות של המשטרה, לפי הצורך.
אריק קפלן: עכשיו הצורך השתנה.
אריק קפלן: לפני שנה לא היה צורך בשומר בפסגת זאב, אני לא מתכחש לכך, אבל המצב השתנה.
אריק קפלן: אי אפשר להתעלם מזה.
אריק קפלן: הוזכר כאן העניין של שינוי החלטת ממשלה ואת זה שזה עבר למשרד לביטחון פנים.
אריק קפלן: בזמנו, שר המשטרה מר שחל רצה להגדיל את כוח השוטרים הכחולים שלו ולקבל עוד ניידות, משרד החינוך התנגד בזמנו לצעד הזה.
אריק קפלן: סגן השר שהיה אחראי וממונה על הנושא הזה התנגד לנושא הזה.
נצ"מ זאב ולדניגר: זה לא מדויק.
זבולון אורלב: למיטב ידיעתי, השר בממשלה לא הצביע נגד.
זבולון אורלב: הוא גם דחף לנושא.
נצ"מ זאב ולדניגר: הוחלט על ביטול המערך והועבר למשטרה מערך שכולל 144 ניידות.
נצ"מ זאב ולדניגר: אחרי זה בעקבות צעקות הוקם במקביל מערך נוסף והחזירו אותו חזרה לאותו מערך.
נצ"מ זאב ולדניגר: זאת אומרת, כתוצאה מההורדה וההעלאה היה רק הכפלה של מערכות.
נצ"מ זאב ולדניגר: רק תציין שחשבון משרד החינוך זה לא על חשבון תקציב משטרה.
נצ"מ זאב ולדניגר: זה שני תקציבים שונים.
נצ"מ זאב ולדניגר: צריך לדייק.
זבולון אורלב: ובוטלו תשלומי ההורים שהיו בעבר.
אריק קפלן: הפחד של המשטרה הוא מזה שאם ישימו אצלנו שמירה אז פתאום כל הארץ תרצה שומרים, אבל זה לא אותו הדבר.
אריק קפלן: לא צריך להשתמש בנימוק הזה.
בועז הרמן: אני רוצה לצטט שורה אחת ממכתבו של ניצב מפקד מחוז ירושלים מיקי לוי הוא אומר: "מובן כי באם יוקצה תקציב לגני הילדים נוכל לממשו ולאבטח את המקום.
בועז הרמן: " אני מבקש להוריד את כל הטענות כן צריך, לא צריך.
בועז הרמן: מפקח מחוז ירושלים החליט שצריך והוא אומר שיש לו בעיה של כסף.
בועז הרמן: שנית, מדובר פה על מאה ילדים.
בועז הרמן: עשינו קצת תחקיר ואנחנו יודעים שיש גנים של עשרים ילד בירושלים שהם מאובטחים.
בועז הרמן: אתה יודע, ג'וזי יודעת ואני יודע.
בועז הרמן: אי אפשר לקבוע קריטריון שמתעלמים ממספר הילדים.
בועז הרמן: מדובר על מאה ילדים.
בועז הרמן: דבר נוסף, כולנו יודעים שישנו הבדל משמעותי וקריטי בין ילדי בית ספר, ובעיקר בין ילדי בית ספר תיכון שחלקם כבר יודעים לשמור, לבין ילדים בני חמש שבונים בקוביות במקרה וחס חלילה יהיה פיגוע.
בועז הרמן: אם חלילה יקרה משהו אז אתה לא יכול לצפות לתגובה או לשיתוף פעולה או אפילו תפיסת מחסה מילד בן חמש.
בועז הרמן: אני לא רוצה לחזור להיסטוריה ולצורה בה התקבלו החלטות, אבל אני חייב לומר דבר אחד.
בועז הרמן: אני מציע לכל משרד לעשות מה שאנחנו עשינו, לקחת יועץ משפטי וישאל אותו: האם הדבר הזה אומר לא לגני ילדים?
בועז הרמן: אני חושב שתקבלו תשובה מעניינת.
בועז הרמן: לסיכום, גואל, אני הבוקר דיברתי עם איש השטח שלך שהוא אמון עליך ועליי באותה מידה.
בועז הרמן: אני לא רוצה לומר את השם, אני אשמח לתת לך אותו אחר כך אם תרצה.
בועז הרמן: אני שאלתי את אותו רכז ביטחון שאלה פשוטה, מה נמצא אצלך היום בסדר עדיפות של אבטחת גני ילדים.
בועז הרמן: התשובה הייתה ברורה מאוד, רחמילביץ' 30.
בועז הרמן: כפי שאתם יודעים הם הגישו למשטרה מספר גני ילדים בהתחלה שהם זקוקים לאבטחה, יוספטל – 65 ילדים, אליהו מרידור – 60 ילדים, ודב סדן – 120 ילדים.
בועז הרמן: שלושת הגנים האלה מאובטחים היום.
בועז הרמן: הגן שלנו עם מאה ילדים עדיין לא מאובטח.
בועז הרמן: הוא נמצא בעדיפות ראשונה.
בועז הרמן: אתם יודעים מה?
בועז הרמן: אני מוכן לומר את השם: שמשון גבאי.
בועז הרמן: רכז הביטחון שמשון גבאי אמר לי הבוקר עדיפות ראשונה לאבטחת גני ילדים מתוך שבעים גני ילדים בפסגת זאב, גן רחמילביץ' 30.
בועז הרמן: צריך לראות את התמונה בגדול, אבל צריך גם לפתור את הבעיה הנקודתית.
בועז הרמן: אנחנו חודשים עוברים ממשרד למשרד ועברנו ייסורי איוב של הבירוקרטיה הישראלית.
בועז הרמן: אני מאוד מבקש לנסות ולקבל החלטה ולא להמשיך לדבר על היסטוריה.
בועז הרמן: תודה.
זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הישיבה ולומר שהוועדה התרשמה שיש הצדקה ברורה להסדיר אבטחה צמודה בגני הילדים שבקו התפר בירושלים בכלל ובגן הילדים ברח' רחמילביץ' 30 בפסגת זאב בפרט, נוכח הסיכונים והאיומים ומשמעותה של ירושלים במאבק המדיני.
זבולון אורלב: שנית, גם נוכח ידיעת המגבלות התקציביות והאחרות, פונה הוועדה למשרד לביטחון פנים ולמשטרת ישראל, לעיריית ירושלים ולמשרד החינוך, לגבש פתרון להסדרת האבטחה בשכונת פסגת זאב ולעדכן את הוועדה בתוך שבועיים ימים.
זבולון אורלב: שלישית, נוכח העובדות שנחשפו בדיון זה תקיים הוועדה דיון מקיף בסוגיית אבטחת מוסדות חינוך נוכח הלחימה הנמשכת ותתמקד בעיקר במוסדות החינוך שבקו התפר, לרבות גני ילדים ומוסדות חינוך קטנים.
זבולון אורלב: רביעית, הוועדה פונה למשרד האוצר כדי לסייע בידי המשרד בתקציב חירום כדי לתת מענה מייד לפתרון בעיות דחופות נוכח המצב הביטחוני המיוחד בירושלים ובקו התפר.
זבולון אורלב: דבר אחרון, אני מבקש מעיריית ירושלים הממונה באופן ישיר על העסק, היום אנחנו נמצאים בעשרים בחודש ואנחנו מבקשים שבחמישי דצמבר נקבל מכתב בפקס מה הוחלט ומה סוכם, ולנסות לומר לנו האם נמצא פתרון או לא נמצא פתרון.
זבולון אורלב: עכשיו אני אומר דבר שהוא מחוץ לסיכום אבל הוא בהחלט בפרוטוקול, במידה וההורים יחליטו בתום השבועיים האלה להגיש בג"ץ וירצו שאהיה שותף לבג"ץ, אעשה זאת ברצון.
זבולון אורלב: גם אני סבור שאיומים לא יודעים להבחין בין מוסד של 101 וילדים באילת לבין תשעים ותשע ילדים בגן חובה ברח' רחמילביץ' בירושלים.
זבולון אורלב: אני מוכרח להמתין את השבועיים האלה כדי לראות האם יש איזשהו פתרון.
בועז הרמן: אין בעיה, מקובל.
בועז הרמן: אנחנו נמתין , אבל אנחנו גם נערך לשלב הבא.
בועז הרמן: תודה רבה.
זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה בעניין מניעת קליטתם של ילדים המתגוררים בלוד במערכת החינוך.
זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את ראש העיר הממונה אריה ביבי.
זבולון אורלב: הוועדה מקיימת את הדיון על פי פרוצדורה חדשה של הכנסת – של השנתיים האחרונות- שלפיה יש זכות לכל חבר כנסת לבקש דיון מהיר בוועדה והבקשה הזאת טעונה אישור של יושב ראש הכנסת.
זבולון אורלב: אם היושב ראש מאשר את הבקשה לדיון מהיר, חובה על יושב ראש הוועדה הנוגעת בדבר לקיים את הדיון בתוך עשרה ימים.
זבולון אורלב: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי הגישה ליושב ראש הבית בקשה לדיון מהיר בשבוע שעבר והיושב ראש אישר זאת, ואנחנו מקיימים את הדיון תוך שמונה ימים.
זבולון אורלב: אני מודה לך, ראש העיר, שנענית ואני מציע שנאפשר לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי – שהיא עמיתה וקולגה שלי, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד הילד – להציג את הבעיה.
זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את כל האורחים שהגיעו אלינו.
תמר גוז'נסקי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
תמר גוז'נסקי: הבעיה הגיעה לידיעתי בתחילת אוקטובר.
תמר גוז'נסקי: לאחר שביררתי שאכן מדובר ב- 11 ילדים שלא לומדים, שיגרתי ב-17 באוקטובר מכתב לגברת שרה אלפסי שהיא מנהלת מחלקת החינוך בעיריית לוד ופירטתי את כל הנושא.
תמר גוז'נסקי: הנושא הוא שתי משפחות – משפחת פאטמה ויעקוב אל מצרי ומשפחת שפיקה וג'מאל אל מצרי, תושבי לוד אזרחי ישראל, כאשר לשתי המשפחות יחד יש 11 ילדים.
תמר גוז'נסקי: המשפחות ניגשו לפני ספט
תמר גוז'נסקי: מבר לרשום את הילדים, שהם בגילאים שבין 3 לבין 17, במערכת החינוך, והם נדחו.
תמר גוז'נסקי: היו"ר זבולון אורלב: האם הם תושבים חדשים בלוד?
תמר גוז'נסקי: למה צריך לרשום את כולם מחדש?
תמר גוז'נסקי: ככל הידוע לי, תקופה מסוימת הילדים שהו ברצועת עזה וחזרו ללוד.
תמר גוז'נסקי: פניתי במכתב והדגשתי שהזכות ללמוד במוסדות החינוך העירוניים, כלומר הממלכתיים, שנמצאים בערים השונות, בכל מקום שחל חוק לימוד חובה – הזכות הזאת היא זכות בלתי מעורערת שחלה על כל ילד, ללא קשר למעמד הוריו, ובהתאם לכך גם ילדים של עובדים זרים נקלטים במערכת החינוך וזה בהתאם להתחייבויות של ישראל לפי האמנות הבינלאומיות.
תמר גוז'נסקי: לכן, השאלה של מעמד ההורים היא כלל לא חשובה.
תמר גוז'נסקי: בהקשר שלנו על אחת כמה וכמה כאשר מדובר באזרחי ישראל.
תמר גוז'נסקי: לכן, אני חושבת שזאת שערוריה ודרשתי לפתור את הבעיה מיד.
זבולון אורלב: האם יש לך מושג מה קורה עם הילדים כרגע?
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי: הם לא לומדים.
זבולון אורלב: כפי שנמסר לי, הגברת שרה אלפסי הבינה שיש כאן בעיה והיתה מוכנה ללכת לקראת ההורים, אבל היתה התערבות של ראש העיר הממונה מר אריה ביבי והוא בעצם הורה לה לא לקלוט את הילדים במערכת החינוך.
זבולון אורלב: אני חושבת שזאת שערורייה ששלושה חודשים ילדים מסתובבים בעיר לוד ולא לומדים.
זבולון אורלב: אני חושבת שמשרד החינוך גילה כאן רשלנות שהוא לא שם לב שיש 11 ילדים בעיר לוד – ואמורה להיות מערכת של קציני ביקור סדיר, למצוא את הילדים ולהחזיר אותם למערכת החינוך - אבל אני חושבת שהעיקרון שכל ילד, כאשר הוא נמצא כאן, הוא לומד כאן – זה העיקרון הבסיסי.
זבולון אורלב: הייתי רוצה לשמוע למשל את דעתו של ראש העירייה.
זבולון אורלב: אם משפחה נוסעת ללוס אנג'לס לשלוש שנים, לוקחת את הילדים איתה וחוזרת לאחר שלוש שנים, הייעלה על הדעת שבעיר מגוריה מישהו יגיד לה שהוא לא קולט את הילדים האלה כי הם היו שלוש שנים בלוס אנג'לס?
זבולון אורלב: איפה היו הילדים, למה הם היו – אין לכך שום קשר לנושא.
זבולון אורלב: הדבר החשוב הוא שצריך להבטיח את זכותם ללמוד.
זבולון אורלב: ההורים נמצאים איתנו.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: האם יש נציג ממשרד החינוך?
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה: אני אתייחס לדברי חברת הכנסת.
זבולון אורלב: הבעיה נודעה למשרד החינוך במהלך חודש אוקטובר לא על ידי חברת הכנסת המכובדת אלא על ידי עורך דין שפנה ושלח מכתב אלי כמפקח, עם העתק למנהלת המחוז, והוא גלגל את הסיפור שלו – לאו דווקא לגבי המשפחות האלה שאת הזכרת, אלא על משפחת סרחאן שיש להם 10 או 12 ילדים.
זבולון אורלב: אריה ביבי: תשעה, והם בבית הספר היום.
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה: העניין התגלגל אצלנו, ובדיונים שלנו עם הממונים - עם אנשי מחלקת החינוך, אגף החינוך, מינהלת החינוך של עיריית לוד - גילינו שהעירייה או ראש העיר נוקט עמדה שפירושה הוא כזה – על פי המשמעויות שלי, כעת אני סובייקטיבי ואני מפרש את הדברים ששמעתי – שאין לו מספיק תשתית, אין לו מספיק משאבים.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: אתה אישית פנית?
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה: כן, וכך נעניתי על ידי מנהלת אגף החינוך של העירייה.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי: לא הבנתי מה הכוונה שאין מספיק תשתית.
זבולון אורלב: אין מקומות בבית ספר?
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה: לא עניין שאין מקומות בבית הספר, אלא נאמר הם שולחים לנו סייענים וכו', ואנחנו צריכים ללא תשתית לקלוט את כל הילדים שלהם.
זבולון אורלב: זאת בעיה לא רק של כיתת ילדים, זאת בעיה שגוררת עוד הרבה משתנים מסביב.
זבולון אורלב: אני רוצה להתייחס לגבי הנקודה של כניסתם לבתי הספר.
זבולון אורלב: משרד החינוך, מחוז המרכז, התעקשנו על כך שהעירייה, הרשות המקומית, תקלוט אותם כי יש חוק שמחייב אותנו לקלוט את הילדים – זו זכות של כל ילד ללמוד.
זבולון אורלב: למה לא מימשת את הזכות?
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	לא מימשתי משום שלא רציתי להיכנס לעימות עם הרשות המקומית, אני לא יכול להכריח אותם.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	למה?
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אתה לא יכול להכריח אותם?
זבולון אורלב: אדוני מכיר את החוק?
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אני מכיר את החוק ואגיד לך מהם הצעדים שנקטנו.
זבולון אורלב: קודם כל שלחנו לראש העיר מכתב על ידי היועצת המשפטית שאנחנו עומדים להכניס את הילדים לתוך בתי הספר, ועצם העמדה של העירייה סותרת את חוק חינוך חובה.
זבולון אורלב: זה המכתב שנשלח על ידי היועצת המשפטית של מחוז מרכז.
זבולון אורלב: מצד שני, אנחנו גם כן מבינים את האילוצים של הרשות המקומית, אנחנו חיים בשטח, וזו בעיה.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	זאת בדיוק הבעיה, תסביר אותה.
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	מצד שני, יש החלטה אצלנו במחוז להכניס את הילדים, לתת הוראה למנהלים לקבל את הילדים לתוך בתי הספר.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אדוני, אני לא מבינה.
זבולון אורלב: אתה אומר שאדוני לא טיפל כלל בשתי המשפחות האלה שיושבות מולך.
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	המכתבים האלה הגיעו דרכך אלי.
זבולון אורלב: תחילת הפרשה היא במשפחה שלא נזכרה כאן.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אבל אני לא שואלת אותך על המשפחה הזאת.
זבולון אורלב: אני אומרת שמדובר על 11 ילדים שלא הולכים לבית הספר עד היום.
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אז הם לא הולכים לבית הספר.
זבולון אורלב: יש עירייה ויש מנהלים שגם המנהלים מתייחסים בכבוד למחלקת החינוך.
זבולון אורלב: אני לא יכול ביום בהיר אחד לעשות את זה.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	למה יום אחד?
זבולון אורלב: שלושה חודשים הם לא לומדים.
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	הבעיה נודעה לי רק במהלך חודש אוקטובר.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	בסדר, חודש וחצי הם לא לומדים.
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אז חודש וחצי הם לא לומדים, הנה עכשיו אנחנו מקיימים דיון.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	איך אתה רואה את הפתרון?
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אני עומד להכניס את הילדים לבתי הספר.
זבולון אורלב: אני רוצה לחלק את הילדים האלה לבתי ספר היכן שיש לי מקומות.
זבולון אורלב: אני למשל רוצה לדעת מהם הגילאים שלהם.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	סליחה.
זבולון אורלב: הכל כתוב כאן במכתב שהגיע למשרד החינוך בחודש הזה, אז מה אתה אומר שאתה צריך לברר?
זבולון אורלב: מה אתה צריך לברר?
זבולון אורלב: הנה, יש לך כאן את כל השמות, הגילאים, הכל.
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	גברתי, אני מבין שהכל כתוב.
זבולון אורלב: אני צריך לבדוק גם אצלי.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אדוני, שנת הלימודים התחילה בספטמבר, לא עכשיו.
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	האנשים האלה באו אלי באוקטובר.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	הם לא באו באוקטובר.
זבולון אורלב: הם באו לעירייה לפני ספטמבר.
זבולון אורלב: טאריק אבו חג'לה:     	אז תפני כך לעירייה, אלי אל תדברי בצורה כזאת.
זבולון אורלב: דבורה כהן:     	הרשות היא הרשם, והמחוקק הסמיך את הרשות וחייב אותה באמצעות ההורים לרשום את הילדים בבתי ספר.
זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים לקחת את הילדים ולהכניס אותם לתוך בית הספר.
זבולון אורלב: אנחנו עבדנו על פי נוהלים.
זבולון אורלב: כשבאה פניה דרך עורך-דין ודרך הקו הפתוח ודרך הקב"סים, אנחנו פנינו על פי דרכי הפעולה.
זבולון אורלב: פנינו לדוריס שהיא האחראית על המתבגרים, משם פנינו לשרה אלפסי, נפגשנו איתה אישית.
זבולון אורלב: פנינו ליועצת המשפטית, היא דיברה עם היועצת המשפטית של עיריית לוד.
זבולון אורלב: כאשר היועצת המשפטית הבינה שגם זה לא בכוחה, פנינו לדפנה לב, שהיא דיברה עם ראש העיר לפני שבוע.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אולי ננצל את ההזדמנות.
זבולון אורלב: שמעתי שדפנה לב יושבת שבעה על פטירת אימה.
זבולון אורלב: אנחנו, בשם כל הוועדה, נשלח לה תנחומים שלא תוסיף עוד צער ודאבה והמקום ינחם אותה בתוך שאר אבלי ציון וירושלים.
זבולון אורלב: דבורה כהן:     	לפני שבוע הגברת דפנה לב דיברה עם ראש העיר, הוא נתן לה תשובה שהוא יכניס את הילדים לבתי ספר – את העל-יסודיים – וגם לגבי הצעירים הוא ידאג.
זבולון אורלב: אחר כך העירייה יצאה לשביתה ולא ניתן היה לקבל את תשובת ראש העיר, אבל בגדול היתה היענות חיובית של ראש העיר - כך על כל פנים נמסר לי מדפנה לב – לשלב את הילדים.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	לפני שאתן את רשות הדיבור לראש העיר, האם ההורים רוצים לומר משהו?
זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	אני רוצה להגיד לכולכם שאנחנו הלכנו באוגוסט, לא באוקטובר.
זבולון אורלב: כמעט בסוף אוגוסט הלכנו – אשתי, הילדים, אני, אחי ואשתו – לבית הספר איפה שהילדים נרשמים ודיברנו עם גברת שרה אלפסי שקולטת את הילדים.
זבולון אורלב: היא שלחה אותי מפקיד לפקידה, מפקידה לפקיד, ואנחנו התגלגלנו - משעה 8:00 אנחנו עומדים על יד בית הספר עד שעה 14:00, עד שסוגרים את המשרדים כמו כלבים בכניסה, סליחה – וכל הזמן היא מגלגלת אותי ממשרד למשרד ואחרי כן לך לראש העירייה שם יקבלו אתכם.
זבולון אורלב: היא יוצאת מישיבה, אנחנו אומרים: סליחה גברת, אנחנו רוצים לדבר, היא אומרת צא החוצה, אין לנו מה לדבר איתך.
זבולון אורלב: אשתי, כמו כלבה, הולכת אחריה ורצה – שום יחס.
זבולון אורלב: את האמת, אנחנו לא מכירים אנשים.
זבולון אורלב: אני לא מכיר אפילו את ראש העיר, אף בן-אדם אני לא מכיר.
זבולון אורלב: אני אדם עובד, חוזר הביתה, אני לא מכיר אף אחד.
זבולון אורלב: הילדים שלי בוכים מהבוקר, כל הלילה, מסתכלים דרך החלון על הילדים שהולכים לבית הספר וחוזרים.
זבולון אורלב: ראש העיר יושב כאן – לוד זו עיר שמלאה פושעים, מלאה סמים, אין דבר שלא מגיע לשם.
זבולון אורלב: לא חסר ללוד שאני אוסיף לה עוד פושעים, אני לא רוצה לגדל עוד אנשים שישתמשו בסמים ולא לגדל ילדים שמסתכלים על אנשים שמזריקים לעצמם זריקות.
זבולון אורלב: באתי לגדל ילדים שיש להם תעודות טובות, יש להם לימודים טובים.
זבולון אורלב: הכוונה שלא הבאתי ילדים לגדל אותם סתם, אני הבאתי ילדים טובים שממש יש להם ראש ורוצים ללמוד.
זבולון אורלב: אחרי כן, התחלתי להכיר אנשים שכל אחד אמר לי: לך למישהו, הוא יעזור לך.
זבולון אורלב: התחלתי ללכת לאנשים כאילו לחפש פרוטקציות איפה יש מישהו שיכול לעזור לי.
זבולון אורלב: בסופו של דבר בן דוד שלי הסביר לי שאני צריך ללכת לשייח', למשפחת חסונה בלוד, שהוא אדם מוכר.
זבולון אורלב: התחלתי לבכות לו בעצמי על הילדים שלי.
זבולון אורלב: כבודה של תמר גוז'נסקי, אני ממש מודה לה– היא האשה היחידה שעזרה לי בכל דבר.
זבולון אורלב: היא מכירה את הסיפור שלי מהתחלה עד הסוף.
זבולון אורלב: אנחנו משפחה חצויה.
זבולון אורלב: נכון שהיתה לי תעודה מעזה.
זבולון אורלב: אשתי עשתה לי איחוד משפחתי וכשבאתי, קניתי בית והבאתי את הילדים שלי.
זבולון אורלב: כשיש משפחה חצויה אז לומדים בשטחים.
זבולון אורלב: כשהבאתי אותם, אני רציתי שהם ילמדו.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אני לא מבין מה זה משפחה חצויה.
זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	חצויה זה נקרא אבא מהשטחים, לפני תעודה ישראלית.
זבולון אורלב: עכשיו יש לי תעודה ישראלית, קיבלתי.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אשתו אזרחית ישראלית.
זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	אשתי ילידת לוד.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	היא התחתנה איתך, מתוקף איחוד משפחות עברת ללוד.
זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	התחלתי לכתוב לגברת תמר גוז'נסקי, לספר לה את הבעיה שלי – יש לי בעיה ואני לא יודע לאן ללכת.
זבולון אורלב: היא עזרה לנו, שלחה מכתב ואמרה שצריך ללכת למשרד החינוך.
זבולון אורלב: הלכתי למשרד החינוך עם המכתב שלה,  באותו יום אמרו לנו כן, מחר תביאו את הילדים.
זבולון אורלב: לקחתי את הילדים שלי והלכתי עוד פעם למשרד החינוך עם המכתב שלהם, שראש העיר חתם למטה ושרה אלפסי.
זבולון אורלב: למחרת אני הולך, הלבשתי את הילדים שלי טוב, ושרה אלפסי מחקה את זה עם טיפקס.
זבולון אורלב: היא מוחקת ואומרת לי: היום יש כתבה בעיתון, צא החוצה, יש לי ישיבה – בדיוק כמו שאני מספר לך.
זבולון אורלב: אדוני, סליחה, כבודכם.
זבולון אורלב: כמעט מ-20 באוגוסט עד היום אני הולך לאותו משרד.
זבולון אורלב: היא היתה מאושפזת בבית חולים – קיבלתי את זה, אדם חולה.
זבולון אורלב: יצאה לחוץ-לארץ – קיבלתי את זה.
זבולון אורלב: הילדים שלי סובלים.
זבולון אורלב: אני מבקש מכבודכם אם יכולים לעזור.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	תודה רבה.
זבולון אורלב: האם אשתך רוצה להוסיף משהו?
זבולון אורלב: פאטמה מצרי:     	תודה רבה.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	ראש העיר, בבקשה.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אני מכיר את החוק ואני גם אומר שיש חוקים שהציבור לא יכול לעמוד בהם, וזה אחד החוקים שהציבור לא יכול לעמוד בו.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	לאיזה חוק אדוני מתכוון?
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	גברתי, אני מתכוון לחוק חינוך חובה בעיר לוד.
זבולון אורלב: אני אומר שיש חוקים שהציבור לא יכול לעמוד בהם, ותיכף אני אסביר לגבי מערכת החינוך – במיוחד מערכת החינוך הערבית בלוד – ואז תבינו מה קורה בלוד במערכת החינוך, במיוחד במגזר הערבי.
זבולון אורלב: המשפחה שהגיעה אלינו, הם הגיעו עם תעודות כתומות.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	מה זה תעודות כתומות?
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	תעודות מעזה.
זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	תעודה כתומה זה מעזה?
זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	תעודה כתומה זה 5A שנותנים במשרד הפנים.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	כן, אבל הם עדיין לא גרו.
זבולון אורלב: זה נשלח ואז תיקנו כתובת.
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב: 	 	מה שאני רואה אצל יעקוב מצרי זה תעודה כחולה.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	ואז הלכו למשרד הפנים ברמלה ועשו את איחוד המשפחות כמו שצריך ועברו ללוד.
זבולון אורלב: מה שקורה במערכת החינוך בלוד מבחינת מבנים – אני קיבלתי הרשאה לבנות 12 כיתות ביסמין, עוד מספר כיתות בבית ספר אל זהרה ועוד כיתות באל מנר וכיתות אחרות בבתי ספר אחרים.
זבולון אורלב: כשבאנו לבנות את הכיתות, הסתבר שאותם אנשים ואחרים שהיו אמורים להכניס את הילדים שלהם לכיתות, הם בנו על השטח שמיועד לכיתות, ואז מה שקרה שהצפיפות בלוד חוגגת.
זבולון אורלב: גברתי היקרה, לפני שנה מצב הכיתות היה בכי רע, הרסנו מבנה, הרסנו מקום שהיה שירותים והכשרנו אותו לכיתת לימוד – עד כדי כך המצב הוא קשה.
זבולון אורלב: אני מדבר על מצב שאין לי היום יכולת להכניס תלמידים, כולל אתיופים, ואני אומר לכם- הבעיה לא רק עם ערבים, שלא תגידו שכאן יש איזו אפליה.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	למה דווקא אתיופים?
זבולון אורלב: למה לא רוסים?
זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה: 	 	בכמה תלמידים מדובר?
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אני אענה על כל התשובות.
זבולון אורלב: גם לגבי אתיופים שהגיעו באמצע השנה היתה לי בעיה.
זבולון אורלב: מכובדיי, אתם לא יודעים מה קורה בעיר לוד, אתם כאן משתזפים אולי בניאונים...
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אוי, אוי, אוי.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	...
זבולון אורלב: אבל תבואו, אני מזמין אותך ללוד ואת תראי את המצב.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	לפני שאתה נכנסת ללוד, הייתי שם אלף פעמים.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	את לא יכולה להגיד את זה כי אני גרתי בלוד, אז בבקשה, בואי נעמיד דברים לאשורם.
זבולון אורלב: אני מזמין אתכם לראות את בתי הספר בלוד.
זבולון אורלב: בתי הספר בפיגור מבחינת מבנים, מבחינת תשתיות, בפיגור של 50-60 שנה.
זבולון אורלב: אנחנו גרים במרכז הארץ ובתי הספר נמצאים בפיגור של שנים.
זבולון אורלב: אני ביקשתי ממשרד החינוך – עם כל הכבוד, הוא לא אשם, אני אשם, מי שאשם זה אני.
זבולון אורלב: אני אמרתי לא להכניס כי אני רציתי שהדברים האלה יעלו.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	על חשבון הילדים?
זבולון אורלב: שילדים לא יילכו שלושה חודשים לבית ספר?
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אין לי ברירה.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אבל אתה לא יכול למנוע מילדים ללכת לבית ספר.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	תסלחי לי, אפשר לשלוח אותם ליפו, אפשר לשלוח אותם לרמלה.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	מי ישלח אותם?
זבולון אורלב: יעקוב מצרי:     	אני גר בלוד, איך אלך ליפו?
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אני לא הפרעתי לאף אחד, אני מבקש לתת לי לסיים.
זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	שאלה קטנה – אמרת אתיופים.
זבולון אורלב: כמה תלמידים יש חוץ מהתלמידים של המשפחות האלה, שלא לומדים כעת והם תושבי לוד?
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	גם אותם אנחנו הכנסנו עכשיו – עדיין אולי לא, אבל אני נתתי הנחייה להכניס אותם לפני שבוע, הם אמורים להיכנס.
זבולון אורלב: חוסניה ג'בארה:     	אז אין בעיה.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אבל יש בעיה, ואני אומר לכם שיש בעיה, גם איתם יש בעיה.
זבולון אורלב: אנחנו הופכים את לוד לפח האשפה של מדינת ישראל.
זבולון אורלב: לא מזמן רבו חמולות בטורעאן ואני הייתי צריך לקלוט 16 ילדים שבאו בגלל ריב חמולות, בגלל סכסוך.
זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	איזה קשר יש לזה?
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אל תגיד לי אין קשר.
זבולון אורלב: יש קשר.
זבולון אורלב: איפה אני אכניס אותם?
זבולון אורלב: אתה יושב כאן.
זבולון אורלב: אני עשיתי מיפוי בנושא בטיחות בבתי ספר, וזו אחריות של ראש עיר, אם קורה משהו לתלמיד בנושא בטיחות – ראש העיר הולך לבית סוהר.
זבולון אורלב: אני ביקשתי חמישה מיליון שקל על פי סקרים שנעשו, על פי אומדן אמיתי שנעשה.
זבולון אורלב: מה נתנו לי?
זבולון אורלב: 217 אלף שקל.
זבולון אורלב: עם הסכום הזה לא יכולתי לזפת ארבעה גגות.
זבולון אורלב: זה קל מאד לדבר.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אנחנו יודעים, חסר מיליארד שקל לשיפוצים.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	חברת הכנסת גוז'נסקי, בשנת 2001 אני עליתי בקרוב ל- 200 תלמידים בכיתה א', על מה אתם מדברים?
זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	אז מה.
זבולון אורלב: יש תלמידים.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	אדוני, אני אגיד לך אז מה.
זבולון אורלב: הייתי עכשיו אצל שי כנעני בישיבה, הוא נתן לי הרשאה לבנות 12 כיתות לימוד, והנה משרד החינוך יודע, בנו לי על השטח שהיה מיועד לבית ספר.
זבולון אורלב: עבד אלמאלכ דהאמשה:     	עוד פעם, אז מה.
זבולון אורלב: אנשים בונים, בסדר.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	מה זה אז מה?
זבולון אורלב: אם יהודי היה בונה כלביה, אני הייתי הורס לו.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	אבל זה לא הנושא.
זבולון אורלב: בנייה בלתי חוקית זה הנושא של הישיבה היום?
זבולון אורלב: היו"ר זבולון אורלב:     	אתם רוצים שאני אמשיך בישיבה?
זבולון אורלב: אני לא יכול לנהל כך ישיבה.
זבולון אורלב: גם אם הדברים של ראש העיר לא מוצאים חן, אנחנו חייבים לאפשר לו לומר את דבריו בלי הפרעות.
זבולון אורלב: הוא לא מצליח להגיד משפט אחד ללא הפרעה.
זבולון אורלב: אני מבקש לאפשר לו לדבר, תהיה רשות לחברי הכנסת  לומר את הדברים.
זבולון אורלב: קריאת ביניים אחת זה בסדר, אבל לא ככה.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	במיוחד כשאני לא חבר כנסת, כך שאין לי בעיה, אני גם לא שותף בשום מפלגה.
זבולון אורלב: אני ראש עיר ממונה כך שאני לא עושה שום הבחנות, גברתי.
זבולון אורלב: כפי שאמרתי לגבי האתיופים אני יכול להגיד את זה לגבי ערבים, רוסים, על כל אחד, והם מכירים אותי – יושב כאן ערבי ויושבים יהודים- כך שאין בעיה  בנושא הזה.
זבולון אורלב: אני אומר לכם שיש צפיפות נוראית בבתי הספר בלוד.
זבולון אורלב: ברגע שנכנסתי לתפקיד, גברתי, הכנסתי 1,500 כיסאות.
זבולון אורלב: היו תלמידים שישבו על השולחן, היו תלמידים שלא היה להם כיסא.
זבולון אורלב: איפה נשמע במדינת ישראל שאין כיסא לתלמיד, ולא רק לערבים אלא גם ליהודים?
זבולון אורלב: אני מדבר גם על היהודים וגם על הערבים.
זבולון אורלב: אנשי משרד החינוך יודעים את זה.
זבולון אורלב: הכנסתי 1,000 שולחנות לימוד.
זבולון אורלב: איפה במדינת ישראל יש מקום שאין בו שולחן לתלמיד להכין את השיעורים?
זבולון אורלב: בלוד יש את זה, ואני אומר לכם: זו חרפה.
זבולון אורלב: תמר גוז'נסקי:     	נכון.
זבולון אורלב: אריה ביבי:     	זו ממש חרפה, ואם אני מבקש חמישה מיליון שקל לבטיחות – בטיחות זה א"ב של דברים.