GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אני אחר כך צריך לכתוב סיכום ואם אני לא אלמד, לא אוכל לעשות זאת.
<אבי פרידמן: גם אנחנו וגם הארגונים מבינים את הבעיה.
<אבי פרידמן: למען הדיוק הסתדרות המורים כי זה הארגון שמייצג את עובדי המדינה.
<אבי פרידמן: אבל אנחנו והסתדרות המורים מודעים לבעיה.
<אבי פרידמן: הסכמה על העקרונות של החישובים בגדול די בשלה או שיש כבר הסכמות יחסית בשלות אבל כשעושים את הפיין טיונינג הזה של לדעת על השקל איך לשלם, צריך לנסח את זה בהסכם קיבוצי כדי שיהיה כמה שיותר מדויק.
<אבי פרידמן: אנחנו נמצאים כבר בשלבים של ניסוח של הסכם קיבוצי.
תמר זנדברג: עדיין אין הסכם קיבוצי?
<אבי פרידמן: הסכם קיבוצי לגבי תשעים אחוזים - - -
תמר זנדברג: על הזכויות של המורים באופק חדש שנכנסו ב-2007?
<אבי פרידמן: על תשעים אחוזים יש הסכם קיבוצי.
<אבי פרידמן: ההסכם הקיבוצי לא נותן מענה לכל הגורמים.
<אבי פרידמן: יש גורמים, שני אופני העסקה לצורך העניין, שההסכם הקיבוצי, עת כתבנו אותו אז, לא היינו לגמרי מודעים לכל הבעיות, כמו שקורה בכל מערכת כאשר את הבעיות הקטנות אתה מגלה בסוף.
<אבי פרידמן: את הבעיות האלה אנחנו צריכים גם לעגן בהסכם קיבוצי שאני מקווה שיושלם במהלך החודשים הקרובים.
תמר זנדברג: כלומר, לצורך העניין, אותם 33 שקלים, אדון אלי כהן הראה לי מכתב שהסתדרות המורים מעריכה את מה שמגיע לו בגובה של כ-470 שקלים ברוטו לחודש, ההפרש.
תמר זנדברג: אתם שילמתם לו, לפי מה שהוא העיד כרגע, 33.3 שקלים וגם ראיתי את התלוש.
תמר זנדברג: יש להניח שה-33 שקלים מייצגים את ההסכמות ועל שאר ה-470 שקלים, זה מה שנמצא במחלוקת ויכול להיות שבכלל הוא לא יראה את זה לעולם?
<אבי פרידמן: אני לא יודע מה זה ה-400 שקלים שהוא מדבר עליהם.
<אבי פרידמן: אני יכול להגיד שעובד שהועסק באופק חדש ובעוז לתמורה לגביהם יש הפרשים יחסית משמעותיים, מקבלים מקדמה על בסיס הסכמות שיש בינינו לבין הסתדרות המורים.
מיקי רוזנטל: מקדמה בפנסיה השוטפת?
<אבי פרידמן: בפנסיה השוטפת שמבטאת פחות או יותר את המספר.
תמר זנדברג: הוא קיבל מקדמה על סך 33 שקלים לכל שנת 2016.
<אבי פרידמן: זה מייצג את ההערכות.
<אבי פרידמן: ההערכות שהסתדרות המורים נתנה לו הן 470 שקלים לחודש.
יעקב מרגי: למקדמה או לסכום?
מיקי רוזנטל: גם לי יש כמה דוגמאות ואני לא אשלוף אותן, אבל מר פרידמן, העניין הוא שהפער הוא של מאות שקלים.
תמר זנדברג: זו בעיה הרבה יותר קשה.
מיקי רוזנטל: הפער הוא מאות שקלים.
מיקי רוזנטל: במקרים שהגיעו לידי, מדובר במאות שקלים.
מיקי רוזנטל: אם אתה אומר שזה המצב, אז אנחנו בבעיה.
מיקי רוזנטל: אלא אם תגיד לי שזה לא נכון.
מיקי רוזנטל: הנתונים בידיך.
<אבי פרידמן: כבוד חבר הכנסת, אני רק רוצה לתת הערכה על קצה המזלג, ברשותך.
<אבי פרידמן: אני לא יודע מאיפה מגיעים הסכומים של מאות שקלים אבל אני מציע שמבחינה הגיונית, אם תנסו לחשוב על עובד שעבד שלושים וארבעים שנים במערכת וצריך לקבל תוספת של שלושים אחוזים על שנה או על שנתיים, מדובר בתוספת של עשרות שקלים, לכל היותר מאה-מאתיים שקלים.
<אבי פרידמן: אלה הסכומים שאנחנו מדברים עליהם.
<אבי פרידמן: אם מישהו יעשה את התחשיב רק בהתאם לעקרונות עליהם דיברתי, בלי להיכנס לפרטים שאנחנו כמדינה חייבים לעשות כדי לשלם, בדרך כלל הסכומים הם נמוכים יותר.
יעקב מרגי: מר פרידמן, תקשיב.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להיכנס לטיפול פרטני.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת באמירה, ראשית, שהמצב בשליטה, שהסוגיה הזאת הולכת להיות מוכרעת בזמן קצוב ומה דרכי הטיפול מכאן ולהבא.
יעקב מרגי: זה מה שאני רוצה לדעת.
יעקב מרגי: מחלקת בירור השכר, עם כל הכבוד לארגון המורים ולהסתדרות המורים, כל פעם הם מוכיחים לנו שיש להם קשרים חזקים והם מפעילים אותם לפעמים יותר מדי אבל שישתמשו ויעבדו מולכם בבירור השכר הפרטני, דבר שאין לו אתו בעיה, ויתאמנו על מורים לתת להם את המצג הנכון.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת לגביך, אתה, מינהל הגמלאות, משרד האוצר, איך אתם מטפלים בבעיה הזאת.
<אבי פרידמן: אני וכל החברים שלשמאלי, מינהלת הגמלאות ומשרד החינוך, עובדים על הבעיה כבר כמה חודשים באינטנסיביות.
<אבי פרידמן: זאת אומרת, גילינו אותה, אפיינו אותה ואנחנו עובדים עליה כבר כמה חודשים באינטנסיביות.
<אבי פרידמן: אני מקווה שבמהלך החודשים הקרובים – קשה להיות מדויקים – גם נחתום על הסכם קיבוצי בהתאם להסכמות העקרוניות שכבר קיימות ואני מקווה שנצליח ליישם את זה בחודשים האלה.
יעקב מרגי: זה תלוי בחתימה על הסכם קיבוצי.
יעקב מרגי: זאת אומרת שמה שקיים היום, אלה ההבנות ביניכם לבין הסתדרות המורים על מקדמה יחסית.
<אבי פרידמן: במקרים המסוימים האלה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, אין לי על מה להלין.
יעקב מרגי: בבקשה, תחדדי.
יעקב מרגי: מה רע?
יעקב מרגי: זה ההסכם.
יעקב מרגי: אני לא יכול להלין.
מיקי רוזנטל: אין הסכמות.
תמר זנדברג: יש כאן שתי בעיות.
תמר זנדברג: בעיה אחת לשמה זימנו את הדיון אבל עכשיו הבנו שהיא הבעיה הקלה והיא הקושי שלכם לחשב - - -
<אבי פרידמן: לא.
תמר זנדברג: תקנו אותי אם אני טועה.
תמר זנדברג: אתם טוענים שאין בעיה חישובית.
תמר זנדברג: אתם בלחיצת כפתור יודעים לחשב הכול והכול בסדר.
<קריאה: עוד לא הגענו לזה.
מיקי רוזנטל: אין להם הסכמות.
<קריאה: עוד לא הגענו לשם.
יעקב מרגי: וזה לא נחתך בהסכם הקודם.
<אבי פרידמן: ההסכם הקודם לא הצליח להגיע להסכמות לגבי המאה אחוזים אלא הגיע להסכמות לגבי פחות.
יעקב מרגי: אמרתם שזה יטופל בהמשך בהבנות.
תמר זנדברג: אתם דיווחתם לפני כשבוע לתקשורת שאתם מודעים לזה שיש כספים שצריכים להיות מחושבים.
תמר זנדברג: אין נוסחה לחישוב הכסף.
תמר זנדברג: זה לא נכון?
מיקי רוזנטל: זה נכון אבל.
<אבי פרידמן: הנוסחה צריכה להיות בהסכם קיבוצי.
יעקב מרגי: לכן אין להם את הנוסחה.
תמר זנדברג: כלומר, הבעיה להגעה לנוסחה היא לא בעיה חישובית אלא היא בעיה מהותית.
תמר זנדברג: עכשיו הדאגתם את המורים האלה עוד יותר והרבה יותר כי מורים שעד עכשיו חשבו ויש מורים שחמש שנים כבר אחורה רטרואקטיבית לא מקבלים את הסכום הזה, אתה אומר להם עכשיו שזה לא כמו שאומר לך החבר מהסתדרות המורים שמייצג את אותם מורים שהוא מקווה שזה ייפתר והם יקבלו אלא מאוד יכול להיות שהם לא יקבלו.
יפעת שאשא ביטון: הוא יקבל כשיגיעו להסכמות.
מיקי רוזנטל: ואם לא יהיו הסכמות, הוא לא יקבל.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, סליחה.
יעקב מרגי: תן לי לעזור לך ותן לי להסביר.
יעקב מרגי: תקשיבו, הקושי נובע מהרציונל להחריג את התוספת הזו בעקבות עוז לתמורה ואופק חדש במתן הגמלה.
יעקב מרגי: בצדק בא האוצר ואומר שהוא מוכן לתת את התוספות אבל רובם ככולם בפנסיה תקציבית והפנסיה מחושבת לפי משכורת קובעת אחרונה ואם אני בא ושם מסה קריטית כזו בחודשים האחרונים, בשנים האחרונות של השירות, אני משלם לו פנסיה, שלא בצדק, גבוהה.
יעקב מרגי: הקושי הזה התעורר כבר והם חשבו עליו וידעו אותו.
יעקב מרגי: הם לא מופתעים.
יעקב מרגי: אני מבין גם לפי דבריו של גד דיעי.
יעקב מרגי: זה לא שיש כאן איזה משבר ביניהם וויכוח.
יעקב מרגי: יהיה תשלום.
יעקב מרגי: מה הגודל, איך יחושב התשלום, הם בתהליך גיבוש הסכמה.
יעקב מרגי: זה לא שיהיו כאלה שלא יקבלו.
מיקי רוזנטל: מתי נחתם אופק חדש?
תמר זנדברג: 2007.
מיקי רוזנטל: עברו תשע שנים.
יעקב מרגי: הוא ארגון העובדים.
יעקב מרגי: מה אתה רוצה ממנו?
תמר זנדברג: לפני שבוע בהקלטות שמורים התקשרו אליכם והוקלטו ושודרו בתכנית סדר יום עם קרן נויבך על ידי הכתב שי זילבר, הוקלטו נציגים שלכם אומרים לנציגים של מורים שהכסף מגיע לכם אבל אין לנו נוסחה לחישוב.
תמר זנדברג: זאת נקודה חשובה ואני אומר לכם למה.
תמר זנדברג: כי אותו מורה שסגר את השיחה הזו ששודרה, הלך הביתה עם המחשבה שהוא יודע כמה מגיע לו.
תמר זנדברג: השאלה היחידה היא מתי הוא יקבל.
יעקב מרגי: הוא לא יודע כמה מגיע לו.
תמר זנדברג: הבשורה שאנחנו אומרים לו מכאן היא שאדון אלי כהן, מה שכתוב לך בתלוש, זה כתוב על הקרח מפני שמאוד יכול להיות שהאוצר יכופף את ההסתדרות וככל הנראה זה יקרה כי תמיד הולכים לפשרה וזה לא מה שמגיע לו.
יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב ראש, אני מתנגדת לשיח ואני אומר לך למה.
יפעת שאשא ביטון: משום מה, תמיד אנחנו מגיעים לכאן באיזושהי תחושה שהמדינה כושלת והמדינה לא מתנהלת כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יושבים כאן ושומעים את האנשים האלה ואנחנו רואים שחבר'ה, יש כאן ארגון שמייצג את המורים.
יעקב מרגי: וזה חלק מהתהליך.
יפעת שאשא ביטון: הוא בעצמו לא הגיע להסכמות ולא סגר את הפרטים עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר כל פעם לשפוך את התינוק עם המים ולהגיד שזה האוצר מכופף אותם.
<עזרא גנור: היות וזה הורם להנחתה, אכן הסתדרות המורים חתמה על הסכם אופק חדש ב-2007 והסדירה את הנושא של הפנסיה לפי אופק חדש.
<עזרא גנור: ארגון המורים חתם בשנת 2011 ומשום מה לא עיגן את הנושא של ההסכמות לגבי נושא של הפנסיה התקציבית.
יפעת שאשא ביטון: כשל של הארגון.
<עזרא גנור: אני לא מדבר על כשל או לא כשל.
יפעת שאשא ביטון: אתה לא חייב להגיד.
<עזרא גנור: אני רק מציין עובדות.
<עזרא גנור: הנושא כיום נמצא בבית הדין לעבודה.
<עזרא גנור: אנחנו במקביל למערכת, עד שתתקבל פסיקה או עד שנגיע להסכם כלשהו עם האוצר הגענו להסכמה לקבלת מקדמות.
יעקב מרגי: הגעתם להסכמה על מקדמה.
<עזרא גנור: הגענו להסכמה לקבלת מקדמות.
יעקב מרגי: מקובל עלי.
<עזרא גנור: אני רוצה להסביר גם מדוע אנחנו הגענו להסכמה על קבלת מקדמות.
מיקי רוזנטל: השאלה כמה זמן יכול להימשך ההסדר.
תמר זנדברג: תראה, נמצא כאן אדון אלי כהן - - -
יעקב מרגי: תמר, אני מתפלא עליך.
יעקב מרגי: יש כאן מצב נתון והוא לא כאוטי.
יעקב מרגי: יש קושי אובייקטיבי והם חלוקים.
יעקב מרגי: זה הגיע להכרעה בבית הדין לעבודה.
יעקב מרגי: הגיעו גם למצב ביניים מאחר ותהליכים מתמשכים ויש גמלאים שכבר פרשו וצריכים לקבל חלק, הגעתם להסכמה על שיעור המקדמה.
תמר זנדברג: מה גובה השיעור?
יעקב מרגי: איקס כפול שתיים פחות שלוש.
יעקב מרגי: מה אכפת לי?
יעקב מרגי: הם קבעו בהסכמה.
תמר זנדברג: אבל אלה שלושים שקלים מתוך 470 שקלים.
יעקב מרגי: תמר, את לא מקשיבה לי.
יעקב מרגי: הארגון היציג של המורים הגיע להסכמה עם האוצר, עם מינהלת הגמלאות, על נוסחה מסוימת.
יעקב מרגי: יש מצב ביניים.
יעקב מרגי: מה שנותר לנו זה לדרוש לזרז את ההליך, לזרז את ההסכמות, לבקש מבית הדין לסיים את זה כמה שיותר מהר וזהו.
יעקב מרגי: אין כאן מצב שמישהו לא עושה את עבודתו.
תמר זנדברג: אני רוצה לשאול שאלה את ההסתדרות, ברשותך.
תמר זנדברג: אדוני הכלכלן.
תמר זנדברג: יש כאן מכתב שאתם כתבתם במאי האחרון לאחד המורים שלכם שיושב כאן.
תמר זנדברג: זאת דוגמה ואני מניחה שזה יותר מייצג מזה.
תמר זנדברג: אתם כתבתם לו שלפי החישוב שלכם הוא זכאי לתוספת בגין אותו חישוב כפול.
תמר זנדברג: על פי חישובינו תוספת משוערת של 473 שקלים ברוטו לחודש.
תמר זנדברג: במקרה שלו הוא קיבל שלושים שקלים.
תמר זנדברג: כלומר, זה הפער במקרה שלו.
תמר זנדברג: אבל במקרה הכללי יותר, ותסלחו לי, אני מבינה שאתם אלה שעדיין לא הגעתם להסדר מול האוצר ואנחנו מבינים שככל הנראה טיבם של הסכמים הם להיסגר היכן שהוא באמצע.
תמר זנדברג: אבל יש כאן איזושהי יצירת מצג שווא.
תמר זנדברג: אני מבינה את רצונכם הטוב אבל בסופו של דבר אותו אדם הולך הביתה עם הנייר הזה ויודע שביום מן הימים, כשסוף סוף תיחתם הנוסחה, זה מה שהוא יקבל.
תמר זנדברג: מה שאתם לא אומרים לו, וגם הנציגות באוצר לא אמרו לאותו מורה שהתקשר וההקלטות הושמעו ברדיו, שזה ככל הנראה לא יהיה כי תהיה פשרה.
תמר זנדברג: אתם חישבתם לו 473 שקלים, הוא קיבל שלושים שקלים, בין שלושים שקלים ל-473 שקלים, כל מספר בטווח הזה יכול להיות.
תמר זנדברג: ככל הנראה זה לא יהיה קרוב ל-470 שקלים.
תמר זנדברג: אנחנו יודעים מה טבעם של משאים ומתנים.
תמר זנדברג: זה משא ומתן.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא משא ומתן.
יפעת שאשא ביטון: זה עניין של למצוא את הנוסחה שתיתן את המענה הנכון.
מיקי רוזנטל: זה כן עניין של משא ומתן.
תמר זנדברג: זה בדיוק העניין, שזאת לא נוסחה אלא זה משא ומתן.
תמר זנדברג: זה בדיוק מה שמתגלה כאן.
תמר זנדברג: זאת לא נוסחה.
<עזרא גנור: לחזור על אותן טענות, אני חושב ש- - -
יעקב מרגי: גנור, תודה רבה.
אורי מקלב: אני רוצה לשאול האם בהסכם שנעשה עכשיו או שהוא בהתהוות או שהוא בדיונים, האם כוללים את כלל המורים?
אורי מקלב: האם זה כולל מורים שמקבלים ממשרד החינוך אבל הם באו דרך רשתות?
אורי מקלב: לא כל המורים הם מקשה אחת.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על מורים שיש להם פנסיה תקציבית מהמדינה.
אורי מקלב: ואם מורה מקבל משכורת ונמצא באופק חדש והוא לא מקבל פנסיה תקציבית?
מיקי רוזנטל: אם הוא לא בפנסיה תקציבית, אין בעיה.
מיקי רוזנטל: אין חילוקי דעות.
אורי מקלב: אין בעיה כי בכלל לא מחשיבים לו.
מיקי רוזנטל: אם זה נכון מה שהוא אומר, אז יש בעיה עוד יותר גדולה.
יעקב מרגי: זה לא נכון ואני אומר לך למה זה לא נכון.
מיקי רוזנטל: אמרתי אם זה נכון.
יעקב מרגי: אתה החמצת את תחילת הישיבה.
יעקב מרגי: בתחילת הדיון חידדנו את הנושא הזה.
אורי מקלב: מדובר בכלל המורים?
יפעת שאשא ביטון: בעשרה אחוזים.
מיקי רוזנטל: במורים שעבדו ביותר ממקום עבודה אחד.
תמר זנדברג: יש בעיה קשה.
אורי מקלב: שלא תצטרך לקיים דיונים נוספים.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מקלב, אנחנו צריכים למלא תוכן.
יעקב מרגי: עד היום קיימנו 224 דיונים, נקיים עוד.
מיקי רוזנטל: חסרים לך נושאים?
מיקי רוזנטל: אני יכול להביא לך.
יעקב מרגי: אנחנו צמצמנו את הבעיה.
יעקב מרגי: הבעיה היום מתמקדת במורים שפרשו בשנים האחרונות לאחר שעבדו ויושמה עליהם רפורמת אופק חדש ובחלק מההעסקה שלהם היה גם עוז לתמורה.
יעקב מרגי: שם הקושי.
יעקב מרגי: הקושי היה צפוי וידוע כבר בחתימת ההסכמים.
יעקב מרגי: לגבי איך תחושב הנוסחה - הם בתהליך מול ארגון המורים והסתדרות המורים, תקראו לזה איך שתקראו לזה.
יעקב מרגי: סיבכתם אותנו.
יעקב מרגי: החיים פשוטים ואנחנו מסבכים אותם.
יעקב מרגי: לגבי פנסיה צוברת, הסבירות אומרת שעדיין אין לנו הרבה מורים.
מיקי רוזנטל: שם אין בעיה כי כמה שאתה מפריש, זה מה שאתה מקבל.
יעקב מרגי: אם אני אדבר לא לעניין, תקנו אותי.
יעקב מרגי: מותר לכם לתקן אותי ואדרבה, אני אוהב ללמוד.
יעקב מרגי: כל החיים הם בית ספר.
יעקב מרגי: הסבירות שזה נוגע כרגע למורים כאלה שהם בפנסיה צוברת, היא נמוכה.
יעקב מרגי: אם יש, זאת לא בעיה כי לפי שיטת החישוב שם יש מבנה ונוסחה ברורה.
תמר זנדברג: הם יכולים להגיד מה הפערים?
יעקב מרגי: אתם יודעים לומר פערים?
יעקב מרגי: להערכתי, לא.
<עזרא גנור: פערים בין מה למה?
מיקי רוזנטל: בין המקדמה שניתנה לבין ההבנה של כמה אתם חושבים שצריך לקבל.
<עזרא גנור: אם תתנו לי לענות, אני אשיב.
יעקב מרגי: אתה לא יכול.
יעקב מרגי: אתה צד אחד ואני נותן רשות דיבור.
<אבי פרידמן: אנחנו בסופו של דבר בתהליך של משא ומתן אבל חשוב להגיד שתהליך של משא ומתן הוא לא שחור או לבן וזה גם לא שחור-לבן או אפור.
<אבי פרידמן: כבר יש לנו הסכמות עקרוניות לגבי הנוסחה.
<אבי פרידמן: את הנוסחה הכללית אנחנו יודעים.
<אבי פרידמן: זאת אומרת, הנוסחה הכללית מדברת על שכר לפי ממוצע משוקלל ברפורמה.
<אבי פרידמן: זה הכיוון.
מיקי רוזנטל: וזה מקובל על נציגי המורים?
<אבי פרידמן: בוודאי.
<אבי פרידמן: הרי לתשעים אחוזים מהמורים משלמים פנסיה לפי הדבר הזה.
מיקי רוזנטל: אנחנו מדברים עכשיו על עשרת האחוזים.
<אבי פרידמן: יחילו את העקרונות.
<אבי פרידמן: השאלה איך בדיוק יחילו את העקרונות על עשרת האחוזים הנותרים.
<אבי פרידמן: אחרי שמחילים את העקרונות, בגדול המספרים, מאוד קשה להגיע במדויק.
יעקב מרגי: הערכות.
<אבי פרידמן: אם לפי הנוסחה השכר היה 10,000 במשרה מלאה והמספר הפך להיות 3,000 בערך – אל תתפסו אותי במילה אלא לצורך הפשטות – עבד שנה אחת ברפורמה, זאת אומרת, 3,000 חלקי שלושים.
<אבי פרידמן: זה מאה שקלים.
מיקי רוזנטל: אבל אם הוא עבד שלוש שנים?
<אבי פרידמן: אם הוא עבד שלוש שנים, זה 300 שקלים.
<אבי פרידמן: אלה סדרי הגודל.
מיקי רוזנטל: אלה מאות שקלים.
מיקי רוזנטל: זאת הטענה שלהם.
יעקב מרגי: אתה נכנסת.
יעקב מרגי: למלכודת.
מיקי רוזנטל: מה זה מלכודת?
מיקי רוזנטל: אנחנו שמענו על מאות שקלים.
יעקב מרגי: הכלכלן של הסתדרות המורים, בבקשה.
<עזרא גנור: חברנו אלי כהן עבד גם באופק, הפסיק את עבודתו באופק ועבר לעבוד בעוז לתמורה.
יעקב מרגי: הוא היה מזוכיסט?
אלי כהן: לא הייתה ברירה.
<עזרא גנור: לא הייתה לו ברירה.
אלי כהן: המחשב לא קולט מעבר מאופק לעוז לתמורה.
<עזרא גנור: אנחנו עשינו לו את החישוב כפי שהוא היה מקבל בהנחה לפי לוח העסקה שלו על פי תקופות העסקה שלו, עולם ישן לפני הרפורמות, אופק חדש, תקופת העסקה, ופרישה לפי עוז לתמורה.
<עזרא גנור: לכן הגענו לסיכומים האלה.
תמר זנדברג: כלומר, זה מבוסס על הנוסחה כמו ששאר המורים מקבלים.
<עזרא גנור: בדיוק.
תמר זנדברג: לפי השקלול.
<עזרא גנור: אנחנו לא בדקנו איך בוצעה המקדמה.
<עזרא גנור: יכול להיות שהמקדמה ששולמה לו, אנחנו נבדוק את זה, היא אך ורק התעלמה מאופק חדש ושילמו לו אך ורק לגבי שנות ההעסקה שלו בעוז לתמורה.
<עזרא גנור: אנחנו נבדוק את זה.
יעקב מרגי: אלי כהן לא על השולחן כרגע.
אלי כהן: משפט אחד שהוא מאוד חשוב.
אורי מקלב: האם כל ההסכמים שיהיו, ולא משנה עכשיו איזה הסכמים יהיו, יחולו גם על מורים שיקבלו את הפנסיה מקרנות פנסיה.
יפעת שאשא ביטון: שם אין בעיה.
תמר זנדברג: הוא צודק.
תמר זנדברג: זאת בעיה.
<תמר כהן: אני מנהלת תחום השכר במשרד החינוך.
<תמר כהן: אני אומרת שהבעיה הזו באמת לא קיימת בפנסיה צוברת כי מי שמפריש לפנסיה צוברת, זה כמו תכנית חיסכון.
<תמר כהן: מה שהוא הפריש כל חייו, ויש אחוזים קבועים בחוק וכולי וכולי, בחלוקה מסוימת, זה מה שבסוף הוא יקבל.
<תמר כהן: הרכיבים האלה של אופק נחשבים פנסיוניים.
<תמר כהן: אין נוסחאות של תקופות.
תמר זנדברג: אדוני, עוד שאלה אחרונה.
יעקב מרגי: השאלות שלך, כל תשובה אורכת רבע שעה.
יעקב מרגי: שאלה אחרונה, בבקשה.
תמר זנדברג: הנושא של עודפי שירות.
יעקב מרגי: אלי כהן עצמו היה חבר הסתדרות מורים, היה מנהל בית ספר ותאמיני לי שהוא יכול לעשות בית ספר לכולם.
יעקב מרגי: אני אסדר לך פגישה אתם.
תמר זנדברג: זה חלק או לא?
יעקב מרגי: רבותיי, אני מסכם.
יעקב מרגי: אנחנו מודים לחברי הכנסת המציעים.
יעקב מרגי: הבעיה הוצפה.
יעקב מרגי: אני שמח מצד אחד שהבעיה ידועה וזה לא משהו שלא היה צפוי.
יעקב מרגי: הוועדה נוכחה לדעת שהנושא במצב של הידברות ואמור להיות מוכרע בתקופה הקרובה.
יעקב מרגי: אנחנו מבקשים לעשות הכול כדי לצמצם את הפגיעה בגמלאים האלה ולאפשר להם את החישוב הנכון בהקדם האפשרי.
יעקב מרגי: עד אז אנא, המנגנון של המקדמות יהיה קרוב למציאות.
יפעת שאשא ביטון: ברשותך, שיירשם בפרוטוקול שמדובר רק בקבוצה.
יעקב מרגי: הבהרנו את זה בדיון.
יעקב מרגי: אתה יודע כששואלים אותי מה שלומך אני אומר ברוך ה', כששואלים אותי מה נשמע אני אומר תלוי איפה אתה שם את האוזן.
יעקב מרגי: גם כאן.
<עמרי שלמון: הנשיא שלנו, שלמה הלל, שיחיה עוד הרבה שנים, עד 120, היום שלמה בן 94, צלול כמו כולנו ביחד כאן, איש יוצא מן הכלל, באמת אישיות ענק, אתה שואל אותו 'שלמה, מה נשמע?
<עמרי שלמון: ' אז הוא אומר 'אצלי בסדר'.
<גיורא זלף: והמבין יבין.
<עמרי שלמון: אז אנחנו נתחיל כאן באיילת השחר.
<עמרי שלמון: איילת השחר יישוב באצבע הגליל עתיר מורשת, עתיר מעשים, עתיר עבר עשיר ועתיד לא פחות עשיר שיבוא.
<עמרי שלמון: מבחינתנו, יש כאן חגיגה, אנחנו פעילים, המועצה לשימור אתרים עם המועצה האזורית פעילים כאן במשך השנים.
<עמרי שלמון: עוגן אחת שביצענו נקראת הסנדלרייה או הסנדלרייה המיתולוגית, שלמעשה לקחנו סנדלרייה היסטורית, ישנה, נטושה, על כל מכשיריה, עשינו לה עיצוב קטן, וזה גם אתר שמבקרים בו וגם אתר מסחרי.
<עמרי שלמון: יש פה מנהל סנדלרייה, שהוא מייצר סנדלים ונעליים ותיקים ותיקונים, והשילוב הזה הוא נורא יפה והוא גם, איך אומרים?
<עמרי שלמון: בסוף העולם מבחינת חלק גדול - - -
יעקב מרגי: הוא לא מתחרה בנאות מרדכי.
<עמרי שלמון: אני חושב שהוא נותן את ההצדקה לנאות מרדכי, הוא בית השורשים, מה שאצלנו קוראים, וזו עם יוזמה שעשינו וגייסנו כ-700,000 שקל וביצענו את זה עם צוותים שלנו ותכנון שלנו וזה מאוד מאוד נחמד וזה גם עומד בזכות עצמו כי יש בו איזה שהיא פעילות מסחרית כלכלית וגם הוא ספוג בקירות שלו ובתצוגות שלו בסיפור מעניין.
<עמרי שלמון: אחר כך נעלה למצודת כ"ח.
<עמרי שלמון: מצודת כ"ח זה מגה פרויקט.
<עמרי שלמון: זה לקח 17 שנה, רק בגליל יש בירוקרטיה, בכל יתר המקומות בארץ אתה יודע שאין, שהכול הולך חלק, נכון?
<עמרי שלמון: אז 15 שנה רצנו על ניירת, עוד התחיל בזה היושב ראש הקודם שלנו, יהודה דקל עליו השלום, אתה מכיר אותו, אני מניח, מהדרום, איש עתיר עשייה במחלקה להתיישבות, עם לוחמי הפלמ"ח, ביחד עם המועצה לשימור אתרים, שתי המועצות האזוריות, מבואות החרמון וגליל עליון, ושם הקמנו מוזיאון חדש לגמרי, מול המצודה, מול הקיר הצפוני שממנו הייתה הפריצה העיקרית בקרב השני.
<עמרי שלמון: ונחזור לעמק היפה והנעים והחמים, נעשה מרכיב קטן חינוכי של שמורת החולה, לדעתי זו השמורה היחידה בעולם שהיא לא ממש בשטח, זה מה שלמדתי עוד כשהייתי באוניברסיטה, היא בשוליים, יש כמובן את האגמון, שהוא חגיגה גדולה, בעיקר בחורף, ושם ביחד עם חברינו מרשות הטבע והגנים, נראה שם קצת פעילויות חינוכיות ויהיה מרכיב קטן של הפסקה, ניפגש עם ראש המועצה המקומית יסוד המעלה, שיש שם תנופה של עשייה בכלל וגם בתחום שלנו ונעשה את זה באחוזת דוברובין, זה סאגה ציונית מהשורה הראשונה אולי במדינה, סיפור מאוד מאוד מעניין.
<עמרי שלמון: ולמעשה יהיה לנו פרוטוקול ונוכל לחזור הביתה בשלום ובזמן.
<עמרי שלמון: את כל ההנחיות האלה קיבלנו מיהודית וחזקה עליך שזה ירד לרזולוציה של עד המולקולה.
יעקב מרגי: יהודית קנאית ללו"ז.
<עמרי שלמון: להרבה דברים.
<עמרי שלמון: אמרתי לה 'יהודית, תקשיבי, פה בגליל מדברים עברית של הגליל, את לא מתקנת'.
<עמרי שלמון: אז יש הסכמה.
יעקב מרגי: היא כבר מתאמנת, לידי היא מתאמנת לא לתקן.
<עמרי שלמון: רק עוד היכרות קצרה.
<עמרי שלמון: גיורא, ענת ויעל, הלוביסטיות שלנו, חומי נובנשטרן, הסמנכ"לית, אילן שלגי, חבר בכיר בוועד המנהל, יורם דורי, דובר המועצה, ארנון חפץ שם מאחור.
<עמרי שלמון: ארנון למעשה עולה לנו הכי הרבה כסף, אבל הוא עושה את מה שצריך לעשות.
<עמרי שלמון: בתפקידו הוא מנהל תחום שימור פיזי.
<עמרי שלמון: כל הפרויקטים - - -
<ארנון חפץ: תגיד עוד פעם - - - לפרוטוקול.
<עמרי שלמון: ארנון, שלא נפספס אותך, זה כבר בירושלים, כתבנו את הקטע הזה.
<גיורא זלף: אבל זה לא הגדרה נכונה, שהוא עולה, זה לא נכון להגיד ככה.
<גיורא זלף: הוא אחראי על הכי הרבה הוצאות, אבל זה לא שהוא עולה.
<גיורא זלף: הוא באופן אישי לא עולה הרבה.
<עמרי שלמון: זה תעשיין, ככה מדבר תעשיין.
<גיורא זלף: לא, זה חשוב לומר, שלא יחשבו.
<גיורא זלף: הוא לא עולה, הוא אחראי על הכי הרבה הוצאות, זה כן.
<עמרי שלמון: ארנון עושה עבודה בחתך הארצי, למעשה על כל הפרויקטים שלנו, מרמות התכנון, הליווי ועד הביצוע ועד גמר הביצוע ומסירת המפתח יש לנו למעלה מ-100 פרויקטים בו זמנית, בכל מיני רמות ודרגות ביצוע, כך שלא משעמם במועצה, אבל זה אתה מכיר כבר מהמפגשים בינינו.
<עמרי שלמון: שלושת האתרים שאתה תראה היום הם בתוך מה שהצגנו לך בכנס מנהלי מחוזות.
<עמרי שלמון: פגשת מנהלי ומנהלות מחוזות בכנס השנתי במעלה החמישה.
<עמרי שלמון: אז אני מאחל שיהיה יום מוצלח.
<עמרי שלמון: בין לבין נעלה את העניינים, ניפגש עם אנשי האזור.
<עמרי שלמון: גיורא, בבקשה.
<גיורא זלף: אני רוצה להגיד כמה מילים על המועצה האזורית גליל העליון.
<גיורא זלף: זו אחת המועצות האזוריות הראשונות שקמו בארץ.
<גיורא זלף: גם קרית שמונה יצאה איכשהו מהמועצה הזאת, זה סיפור אחר, לא אכנס לזה כרגע.
<גיורא זלף: זו מועצה שיש בה 29 קיבוצים, רק קיבוצים, אנחנו מועצה שמאוד מאוד גדלה בעשור האחרון, כמעט הכפלנו את האוכלוסייה שלנו, אנחנו היום חוצים את קו ה-20,000 תושבים ומה שמאוד מיוחד באזור הזה, שיש פה, תלוי איך סופרים, אבל בין 7 ל-13 מועצות מקומיות אזוריות שהן אחת בתוך השנייה.
<גיורא זלף: יש את גליל עליון, יש את מבואות חרמון, שזה 13 מושבים, כ-6,500 תושבים שגם הם איתנו ביחד על אותו שטח, יסוד המעלה, מטולה וראש פינה, שלוש מועצות מקומיות קטנות, אבל כל אחת כמועצה נפרדת, חצור, קרית שמונה, טובה זנגריה, ראג'ה ובשני הצדדים יש את מרום הגליל ואת הגולן.
<גיורא זלף: בסך הכול זה אזור מוניציפאלי גיאוגרפי אחד עם חלוקה מאוד מורכבת, אבל בסדר גמור.
<גיורא זלף: ובהחלט מה שמאוד מאוד מייחד את האזור זה עבודה משותפת של ראשי הרשויות, שאנחנו עובדים מאוד מאוד ביחד, לוקחים אחריות משותפת על דברים ומצליחים, לא במאה אחוז, אבל במידה רבה, להתגבר על כל מיני נושאים של אגו וכו' ואנחנו בסך הכול פועלים ביחד.
<גיורא זלף: אנחנו מועצה שהיא עומדת טוב על רגליה, גם בחלק הכלכלי, גם בתיירות וגם בחקלאות, שוב, לא ניכנס לזה כרגע.
<גיורא זלף: את יהודית, דרך אגב, פגשנו בסיור של מנהלי המועצה בכנסת, יהודית הרצתה לנו על הוועדות בכנסת, אז בין היתר עשינו סיור לימודי בכנסת ואז זכינו לשמוע את ההרצאה של יהודית.
<גיורא זלף: אז אפשר לדבר המון על המועצה, אבל לא בשביל זה באתם.
<גיורא זלף: בנושא של שימור אתרים, צריך להבין שהאזור הזה ואיילת השחר וכפר גלעדי מובילים את זה, איילת השחר קמה ב-1915 וכפר גלעדי ב-1916, חוגגים 100 שנה.
<גיורא זלף: אני אומר את זה גם פה וגם שם, זה בסדר גמור, כל אחד והכבוד שלו, כי מה שחשוב להבין, שאם לא היו את המשוגעים האלה באיילת השחר, בכפר גלעדי ובקרית שמונה שעשו מה שעשו, וזה הכול קם הרבה לפני מלחמת העצמאות, אז מדינת ישראל הייתה נגמרת איפה שהוא בראש פינה.
<גיורא זלף: צריך להבין את זה.
<גיורא זלף: ההתיישבות בגליל העליון סימנה אמיתית את גבולות המדינה.
<גיורא זלף: אם אתה מדבר על משגב עם ומנרה, הקיבוצים שם, גדות, גונן, להבות הבשן, כפר סאלד, שמיר, על הגבול, 50 מטר מהגבול של לפני ששת הימים, וכמובן אני אומר כפר גלעדי ואיילת השחר, זאת אומרת מעצם ההוויה שלנו כמסמני הגבולות והחלק הביטחוני שהיה פה כל כך הרבה שנים מאוד מאוד בתוך ההוויה שלנו, אז הנושא הזה של השימור, גם ההיסטורי של המדינה, אבל גם יותר מזה, והנושא של המורשת הצבאית, היא מאוד מאוד חזקה פה.
<גיורא זלף: ולכן, כמו שעמרי אמר, יש פה אין סוף מחשבות על אתרים ועל מקומות.
<גיורא זלף: יש פה הרבה מאוד אתרים קיימים וכאלה שהם בהתחלה של קיום, ויש פה אתגר מאוד מאוד גדול, בסופו של היום, להקים אתר מורשת, או אתר שימור, או אנדרטה או כל דבר אחר שהוא מאוד מאוד חשוב, לא צריך להדגיש את המשמעות שלו, ובסופו של דבר גם צריך לשמור את זה ולתחזק את זה לאורך שנים וזה האתגר הגדול.
<גיורא זלף: זאת אומרת הרבה עיריות ומועצות יחסית בקלות מקימות כל מיני דברים, ממרכזי תרבות ועד - - - אבל אחר כך כשמבינים שגם צריך להחזיק את זה לפעמים זה פיל לבן, אבל שצריך גם אוכל.
<גיורא זלף: לכן אני חושב, וזה השיח שלנו כל הזמן, זה למצוא את האיזון הנכון, כי על החשיבות כולם מסכימים.
<גיורא זלף: אבל מה כן לעשות, מה לא לעשות, איך לתחזק את זה כדי שזה ייראה כמו שצריך, כי צריך להבין, מרגע שהקמת אתר מורשת או בנית אנדרטה, או שמורת טבע, זה באחריותך.
<גיורא זלף: תרצה, לא תרצה, זה באחריותך.
<גיורא זלף: בפסח האחרון, אנחנו נגיד 50,000 תושבים באצבע הגליל, היו פה 400,000-500,000 אנשים.
<גיורא זלף: צריך להבין את זה, זה מטורף.
<גיורא זלף: אחר כך אנשים מתקשרים אליך, 'הייתי פה, תראה איך נראה', 'הייתי פה, צריך לסדר', 'הייתי פה, נשבר'.
<גיורא זלף: זאת אומרת מה שאני מנסה לומר, שחשוב להקים, אבל חשוב מאוד מאוד לשמר.
<גיורא זלף: רק באיילת השחר אתה תראה שני דברים.
<גיורא זלף: דיברתם על הרפת?
<גיורא זלף: על גדוד העבודה?
<גיורא זלף: יש פה מקום שאנחנו מתלבטים אם ואיך לעשות אותו, אבל כמו שיש פה באיילת השחר יש גם במקומות נוספים.
<גיורא זלף: דיברנו על כפר גלעדי, אבל גם בקיבוצים אחרים, אנחנו כן ניסינו, כן קידמנו, עשינו תכנית מאוד מאוד גדולה, תכנית אב שעשינו את השלב הראשון בכל היישובים וסימנו מקומות בנושא של מורשת, חלק גם שיפצנו וסידרנו, אבל יש פה באמת המון.
<גיורא זלף: צריך להבין שגם תיירים שבאים לפה, וזה מדהים, וגם האנשים החדשים, אמרתי, אנחנו הכפלנו את האוכלוסייה שלנו פה, הרבה מאוד אנשים צעירים שבאים לפה, הם באים בגלל המורשת, בגלל שפה קמה המדינה, בגלל הרבה מאוד דברים והם מחפשים את זה.
<גיורא זלף: מה שאנחנו, מי שנולד פה במקום כבר רואה כמובן מאליו, כשבאה משפחה חדשה ורואה את המכבסה הישנה או את הרפת הישנה, או את המאפייה, או את בית הילדים הראשון, בשבילם זה וואו.
<גיורא זלף: לכן הנושא של השימור הוא נורא נורא חשוב, כי ברגע שעוזבים משהו אז אתה יודע מה קורה עם זה.
<גיורא זלף: זהו.