GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: ברגע שאנחנו מדברים על שירות שהוא פרטני, על חליפת טיפולים לילד מסוים, צריך להתאים לו, לתת לו, להדפיס לו, לומר לו שבמקרה שלו הוא זכאי לזה וזה.
<רחלי אברמזון: אני מבקשת להמשיך את דבריי לפי הסעיפים כי קודם נאמר שמשרד החינוך לא מתייחס להמלצות של הוועדה.
<רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שמשרד החינוך, לפחות אני רוצה לומר את זה בצורה חד משמעית, כן מתייחס ובכובד ראש ובכבוד רב.
<רחלי אברמזון: ביקשו מאתנו להוציא נוהל ברור לכל מנהלי בתי הספר – זה נעשה.
<רחלי אברמזון: ביקשו מאתנו להנגיש מידע – המידע קיים כאן, זכויותיו החינוכיות של הורה לתלמיד חולה, נמצא בבתי החולים, בכל מסגרות החינוך וגם בבתי החולים והוא נגיש לכל הורה שילדו מאושפז לקראת היציאה ולקראת האשפוז, מה התהליך ומה הנוהל.
<רחלי אברמזון: אני מוכנה להעביר לכם.
<שרונה נמר: רחלי, זה לא נכון.
<שרונה נמר: אני פניתי אליך עשרות פעמים.
<רחלי אברמזון: יחד עם זאת אני רוצה לומר שבעקבות הדיונים בוועדה קיימנו ימי עיון בתוך מסגרות בתי החולים, קיימנו ימי עיון משותפים גם עם צוותי "קדימה מדע" כדי להנחות ולהסדיר.
<רחלי אברמזון: אני כן רוצה לומר כדי קצת להבין את התהליך שמי שאחראי על תחילת התנעת התהליך הוא בית הספר.
<רחלי אברמזון: ילד אינו חי בבועה והוא נמצא בתוך מערכת חינוכית, מוקלד, משובץ, נכלל בתוך מצבת תלמידים של בית ספר מסוים.
<רחלי אברמזון: המסגרת החינוכית מחויבת לילד על כל ההיבטים.
<רחלי אברמזון: לכן, אני רוצה להסביר מה תפקיד המתי"א.
<רחלי אברמזון: המתי"א אמור לשרת כי לא נשכח שהמערכת שניתנת או השירות שניתן ניתן גם או ברובו לילדים במערכת החינוך הרגילה וניתן גם לתלמידים עם צרכים מיוחדים שהם תלמידים במסגרות החינוך המיוחד.
<רחלי אברמזון: לכן תפקידו של המתי"א לשרת ברמה המקצועית את צוות בית הספר.
<רחלי אברמזון: מומחית התחום מהמתי"א תבוא אל צוות בית הספר ותבנה יחד עם הצוות את המענים הנדרשים.
<רחלי אברמזון: לכן אם אומר אריק שהבן שלו זקוק לקלינאי תקשורת, מומחית המתי"א תשב יחד עם צוות בית הספר כדי לבנות את המענה הזה.
איציק שמולי: לכם כרגולטור, האם יש נתונים לגבי משך היישום?
איציק שמולי: אני התרשמתי שאתם לא אמרתם שום נתון.
איילת נחמיאס ורבין: לא אמרתם שום מספר.
איציק שמולי: שום נתון.
איציק שמולי: כמה זמן ההורים מחכים עד ליישום, כמה מורים חסרים או לא חסרים.
איציק שמולי: בואי נדבר על המדיניות ולא על אריק.
איילת נחמיאס ורבין: אני ביקשתי קודם גם מאבי.
איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת לדעת לא מספר.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה לדעת כמה מורים.
איילת נחמיאס ורבין: הבנתי, 250 מורים ו-350, אבל בבקשה, אני רוצה לדעת מספר משרות ומספר שעות שאתם אמורים לספק.
יעקב מרגי: חידדנו את השאלה והוא ענה.
יעקב מרגי: הוא אמר שתנאי המכרז, בגלל אופי השירות, בכוונה לא קבעו את זה.
יעקב מרגי: הוא מספק לפי הצורך.
יעקב מרגי: כשהוא צופה שהולכת להיות חריגה, הוא במגעים עם המשרד והמשרד מאפשר את זה.
יעקב מרגי: הוא לא יכול לומר לך כמה משרות וכמה שעות כי הוא לא יודע כמה ילדים ייכללו השנה בתכנית.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא מבינה תשובה כזאת מבחינה עסקית.
<רחלי אברמזון: יש לי נתונים לגבי השעות.
יעקב מרגי: יש סעיפים שבמשרד החינוך, במיוחד בנושא של ילדים חולים – אמרה לי זאת לא אחת עירית לבנה – זו תקנה תקציבית שאין לה תקרה, שכל פעם מוסיפים לה.
יעקב מרגי: לכן שאלתי אם אתה מוגבל תקציבית והוא אמר לי לא.
איציק שמולי: נכון, אבל אם משרד החינוך לא מפעיל שיניים כרגולטור, מבחינתה של "קדימה מדע" לפי הצורך זה כמה שפחות.
איילת נחמיאס ורבין: יפה מאוד.
איילת נחמיאס ורבין: חידוד נכון ואני גם אומרת לך שאין מצב.
איילת נחמיאס ורבין: עובדה שרחלי עכשיו אמרה שאין מצב שהם לא יודעים מה מספר השעות שהם מספקים.
<רחלי אברמזון: אני רוצה לחדד.
יעקב מרגי: משרד החינוך חייב לדעת כמה שעות הוא תקצב.
יעקב מרגי: אוי ואבוי לה אם היא הייתה אומרת שהיא לא יודעת את מספר השעות.
יעקב מרגי: הספק אומר שהוא לא יכול לומר לי כי במכרז שלו אין מספר שעות כי זה לפי הצורך.
<שחר בר חן: אני רוצה להבהיר חד משמעית.
<שחר בר חן: לא קרה ולא יקרה שילד לא יקבל שירות בגלל עניין של חסר בשעות.
<שחר בר חן: לא יקרה מצב כזה.
<רחלי אברמזון: היקף התקציב שעומד לרשות השירות הזה הוא 31,777,770 שקלים.
<רחלי אברמזון: זה בסך הכול במסגרת הכללית.
<רחלי אברמזון: מתוך זה יש היקף של שעות שהזכיין מחויב – והמספר הוא 157,164 שעות שהן שעות כלליות.
<רחלי אברמזון: בסך הכול אלה 220 אלף שעות כי לתוכן נכנסות גם שעות תגבור נוספות.
יעקב מרגי: אם את רוצה, אני אתן לך את הפירוט.
יעקב מרגי: 170 אלף שעות הוראה.
יעקב מרגי: 5,000 שעות הוראה מרחוק ו-15 אלף שעות סיוע.
<קריאה: יש תיקון למספרים האלה.
איציק שמולי: אדוני היושב ראש, זה קצת מסמא את עיני הוועדה.
איציק שמולי: את יכולה להגיד לנו פר תלמיד?
איציק שמולי: מה את אומרת לי מאתיים אלף שעות?
איציק שמולי: מה זה אומר מאתיים אלף שעות למערכת?
יעקב מרגי: כל ילד לפי הצורך שלו.
איציק שמולי: אבל יש ממוצע פר תלמיד.
<קריאה: הם לא נותנים כל מה שילד צריך.
<רחלי אברמזון: נקבע טווח מסוים של שעות לגבי התחלה.
<רחלי אברמזון: נניח שמוקצות שמונה שעות הוראה לתלמיד חולה בביתו.
<רחלי אברמזון: זה מה שכתוב במינימום ונניח שהן מוקצות.
<רחלי אברמזון: לכן אני מדברת על תפירת חליפה אישית לילד ואז כשמגיע ילד – ונמצאים כאן הורים ולכן אמרנו שלא ניכנס למקרים פרטניים – יש הורים שאנחנו יודעים כאשר המקרה מגיע לדיון, ועל זה אני כן רוצה לומר, כי כשהמקרה מגיע לדיון וצריך לפרוץ את המסגרת הרגילה הזאת וצריך לתפור חליפה לילד, אין מצב שהילד לא יקבל את המענה.
<רחלי אברמזון: אם אנחנו רואים שהצוות בנה תכנית של 12 שעות או של עשרים שעות, הוא יקבל את עשרים השעות האלה.
יעקב מרגי: אבל המילה האחרונה שלך היא – הצוות.
יעקב מרגי: מבחינתך זה הצוות.
<רחלי אברמזון: הצוות, ורגע, אני רוצה לומר משהו.
<רחלי אברמזון: הצוות בבית הספר יחד עם מומחית התחום מהמתי"א וכולי, מגיעים לדיון יחד עם "קדימה מדע".
<רחלי אברמזון: הם מגישים את התכנית.
<רחלי אברמזון: לתוך העניין הזה נכנס גם הצוות המקצועי שלנו, של האגף.
<רחלי אברמזון: חיה הראל ממונה על יישום חוק חולים.
יעקב מרגי: גברתי, תקשיבי טוב.
יעקב מרגי: את זה הבנתי.
יעקב מרגי: האינסטנציה שקובעת, זה בבירור הקודם שעשינו, הצוות המקצועי.
יעקב מרגי: ההורה בתחושה שהוא לא מקבל את מה שמגיע לילד.
יעקב מרגי: אני לא רוצה שאפילו משרד החינוך יהיה המילה האחרונה.
יעקב מרגי: כי יש מתח בין מה שצריך בפועל לעומת מה שאני רוצה לתת כמשרד שצריך לתת את השירות או הזכיין שצריך לתת את השירות.
יעקב מרגי: השאלה אם יש להורה איזה הליך של ערעור.
יעקב מרגי: הילד הזה נמצא במסגרת והוא צריך לקבל את הטיפולים והטיפולים האלה ניתנים אך ורק באמצעות המסגרת החינוכית.
יעקב מרגי: אין לו אפשרות אחרת לדרוש את זה במקום אחר.
יעקב מרגי: הוא צריך לדעת.
יעקב מרגי: האבא טוען שהילד לא מקבל את הטיפולים הפרה-רפואיים או את שעות ההוראה.
יעקב מרגי: בא הצוות המקצועי שמבחינת
יעקב מרגי: כם זה המתי"א שיושב עם "קדימה מדע" ותופר את החליפה.
יעקב מרגי: ההורה רוצה לערער.
יעקב מרגי: למי הוא מערער?
<רחלי אברמזון: הוא מערער קודם כל אל האגף לחינוך מיוחד אבל יחד עם זה אני רוצה לומר שגם במקרה הזה, זה לא שהזכיין - - -
מאיר כהן: הורה שגר בפריפריה, לא יודע.
מאיר כהן: למה הוא צריך לערער לאגף?
מאיר כהן: למה אין אינסטנציה בתוך היישוב בו הוא גר?
<רחלי אברמזון: הוא יכול גם לערער דרך בית הספר.
מאיר כהן: היות ואני מכיר את הנושא לפני ולפנים, אני חושב שהבעיה היא לא שחסרות שעות אלא הבעיה היא של נגישות והבעיה היא שמראש אתם לא מושיבים סביב השולחן גם את ההורה.
מאיר כהן: תמיד יש קונפליקט כי לא משתפים את ההורים.
מאיר כהן: אפשר בהחלט לוותר על שעה אחת, אם ההורה חושב שהשעה הזאת היא קריטית ואתם תיקנו את עולמכם אבל כשמתווכחים עם הורים על חצי שעה, שימו לב מה קורה.
מאיר כהן: הורה, בנו נמצא בבית החולים או בנו חולה והוא מקבל שמונה שעות והוא חושב שהוא צריך לקבל עשר שעות כל יום, התחושה של ההורים היא מוצדקת.
מאיר כהן: הם תמיד הולכים עם איזו תחושה שהילדים לא מקבלים מספיק.
מאיר כהן: בתוך כל הים הזה הוא צריך להתמודד עם כל כך הרבה בירוקרטיה ולא בכל מקום יש מתי"א ומנהלי בתי הספר עסוקים עם עוד אלף טפסים ביום חוץ מהילד החולה.
מאיר כהן: הילדים האל הנופלים בין הכיסאות.
מאיר כהן: אני חושב, אדוני היושב ראש, דווקא בגלל שאני מכיר את הנושא, הסיפור הוא שלא נותנים להורים להשתתף.
מאיר כהן: צריכה לצאת מכאן קריאה שהצוות הזה שבונה את החליפה, שיושב גם את ההורה שם כך שלהורים יהיה SAY בחליפה הזאת.
<רחלי אברמזון: אבל הם יושבים שם.
<רויטל לן כהן: יושבת מומחית תחום שלא מכירה את הילד ולא ראתה אותו בחיים שלה.
<רחלי אברמזון: ההורים נמצאים.
יעקב מרגי: ההורים הם חלק מהתהליך?
<חיה הראל: ההורים הם חלק מהתהליך וזכותם לפנות ולומר מה הם רוצים.
מאיר כהן: אני לא נגדכם.
מאיר כהן: ההורים לא נמצאים בלופ.
<חיה הראל: הם כן נמצאים.
מאיר כהן: הם בשלב השני והשלישי ותמיד מתייחסים אליהם כאל נודניקים.
<חיה הראל: זה ממש ממש שלא מדויק.
<חיה הראל: ההורים נמצאים אתנו בקשר.
<רחלי אברמזון: אני חושבת שהנושא שעלה הוא לא העניין של הוויכוח אם מגיעה לי עוד חצי שעה או לא.
<רחלי אברמזון: אני חושבת שלא זאת הייתה הנקודה.
יעקב מרגי: לא זאת הנקודה.
<רחלי אברמזון: הנקודה הייתה באמת להתמודד עם אותם מקומות, וכאן אני חושבת שגם אבי מנסה בדרך הזאת להתמודד עם העניין הזה שלעתים לא משיגים את אנשי המקצוע.
<רחלי אברמזון: זאת אחת הבעיות.
<רחלי אברמזון: את החצי שעה-שעה, אני עוד לא זוכרת שהיה על זה ויכוח כל כך גדול.
<רחלי אברמזון: היו ויכוחים על דברים אחרים, שאם מסגרת חינוכית יכולה להעניק נניח 34 שעות, זה סדר היום או סדר השבוע של מערכת לימודים של ילד, והורה מבקש 56 שעות – אז עכשיו בואו נדבר על זה, האם אנחנו יכולים לתת את זה או לא.
<רחלי אברמזון: אבל לא על זה היה הוויכוח.
יעקב מרגי: "קדימה מדע", אני חוזר אליך, אבי.
מאיר כהן: רחל, הבעיה היא לא אצלכם באגף.
יעקב מרגי: אל תפטור אותם מהר, מאיר ידידי.
<רחלי אברמזון: אנחנו לא בורחים מאחריות.
מאיר כהן: כך אני אומר.
מאיר כהן: אני חוזר על מה שאני אומר.
מאיר כהן: הבעיה היא לא של שעות כי באמת כשיש מישהו שנלחם וצריך חמישים שעות, הם נותנים.
איילת נחמיאס ורבין: אם יש מורה שיבוא.
איילת נחמיאס ורבין: אם יש פיזיותרפיסט שיגיע.
מאיר כהן: יש מורים שלא מגיעים.
יעקב מרגי: אני לא שומע את זה ממך במפורש ושאלתי את השאלה עליה אני חוזר.
יעקב מרגי: אבי, תקשיב.
יעקב מרגי: זה שיש לך 500 אנשי צוות, תבורך.
יעקב מרגי: אני שואל לגבי שאלת הזמינות.
יעקב מרגי: אמרתי לך שביום הראשון אף אחד לא יבוא אליך בטענה למה לא הצלחת לתפור את החליפה.
מאיר כהן: פעם הנושא הזה לא היה מופרט והמנהלים היו אחראים לזה ותאמין לי שהם עשו את זה מצוין.
מאיר כהן: זאת בדיוק ההפרטה לדעת של שירותי רווחה ושירותי חינוך.
מאיר כהן: שייתנו למנהלים את השעות, שייתנו להם לשבת ותאמין לי, הם יודעים לעשות את העבודה.
יעקב מרגי: זמינות של כוח הוראה, של צוותים מטפלים, אתה נתקל במחסור?
יעקב מרגי: יש לך קושי באזור מסוים?
יעקב מרגי: טענו כאן ההורים ואמרו שגם אם משיגים מורים או מטפלים, הם לא הכי מוכשרים שבעולם.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את התשובה שלך.
<אבי זיו: יש קושי אובייקטיבי.
<אבי זיו: יש חוסר כלל ארצי בנושא של מסייעים חינוכיים ומטפלים פרה-רפואיים.
<אבי זיו: זו בעיה שהיא בעיה מוכרת וידועה ואנחנו, "קדימה מדע", לא חריגים בנוף הישראלי.
<אבי זיו: זאת בעיה שקיימת במדינת ישראל.
<אבי זיו: אני כן יכול להבטיח לך אדוני היושב ראש שברגע שמגיע מקרה כזה לפתחנו, אנחנו הופכים כל אבן ועושים כל מאמץ כדי לגייס מטפלים פרה-רפואיים.
<אבי זיו: אני יכול להגיד לך שזה קשור גם לשכר המורים ושכר המטפלים הפרה-רפואיים, ומטפלים פרה-רפואיים אפילו מגיעים אצלנו לתשלום של 150, 160 ו-170 שקלים לשעה כדי שיהיה לנו את הפתרון לתלמיד הספציפי.
<אבי זיו: האם זה משהו שאפשר לספק תוך יום-יומיים, שבוע-שבועיים?
<אבי זיו: לא תמיד.
<אבי זיו: אין מה לעשות, זה פרויקט שהוא בפריסה ארצית.
יעקב מרגי: זה לגבי הפרה-רפואי.
יעקב מרגי: מה עם מורים?
<אבי זיו: עם מורים אין שום בעיה.
יעקב מרגי: יש לך מורים זמינים בכל הארץ?
יעקב מרגי: מורים מתאימים כמובן.
<אבי זיו: שוב, מורה זה משהו שהרבה יותר קל למצוא.
יעקב מרגי: כי אפשר לקחת כל אחד?
<אבי זיו: לא, חלילה.
<אבי זיו: יש יותר מורים מאשר מטפלים פרה-רפואיים.
יעקב מרגי: אני אלך אתך יותר מדויק.
יעקב מרגי: אתה מעסיק מורים שאינם מוכשרים להוראה?
<אבי זיו: תראה, קודם כל - - -
יעקב מרגי: אל תברח.
יעקב מרגי: גם משרד החינוך, הוכח שהוא מעסיק מורים שאינם מוכשרים להוראה.
<אבי זיו: אני רוצה להזכיר לך אדוני היושב ראש שכאשר קיבלנו את הפרויקט הזה מטללים, קלטנו כמעט את כל המורים שרצו להיקלט.
<אבי זיו: זאת אומרת, יותר מזה, משרד החינוך אפילו אמר לנו תקלטו בבקשה את המורים האלה מטללים על מנת שלא יינזקו.
יעקב מרגי: טללים לא על השולחן ומי שידבר אתי על טללים, אני בכלל לא נכנס לשם.
<אבי זיו: אבל זה קשור.
<אבי זיו: כל הגיוסים החדשים, אין מורה אחד שנקלט שלא על פי הפרמטרים שבמכרז.
מאיר כהן: בטללים היו מורים בלי תעודות.
<אבי זיו: אתה שואל אותי האם יש לנו היום ב"קדימה מדע" מורים ללא תעודות וללא הסמכות או שלא עומדים בתנאי הסף של משרד החינוך?
<אבי זיו: התשובה היא כן כי התבקשנו והתחייבנו לקלוט את המורים האלה.
<אבי זיו: אתה שואל אותי האם יש מורים חדשים, לא.
יעקב מרגי: מורים חדשים.
<אבי זיו: לא.
<אבי זיו: חד משמעית לא.
<חיה הראל: אני עוברת על כל התעודות ואני רואה את התעודות.
<אבי זיו: חד משמעית, לא.
<חיה הראל: המורים שנשארו מטללים ועברו עם הילדים ועברנו אצל ההורים ושאלנו אותם האם הם מרוצים, הם אמרו שלא ניגע, זה הכי טוב שיכול להיות.
יעקב מרגי: הורים לא אוהבים שינוי.
<חיה הראל: נוצר קשר טוב, נוצרו יחסי אמון, המורה הזה - הוא לא מורה במירכאות – נשאר עם הילד.
יעקב מרגי: זה הכרח שלא יגונה.
איציק שמולי: אני אומר לך מה מטריד אותי.
איציק שמולי: התחושה הזאת שמגיעה מהצד הזה של השולחן היא שיש בעיות, מכירים בזה בצורה ישרה, אבל אפשר לחיות עם זה.
איציק שמולי: כאילו בא "קדימה מדע" ושואל מה רוצים ממנו, יש בעיה כללית של מחסור בכוח אדם.
יעקב מרגי: סיכמנו שהפעם זה לא עובר.
איציק שמולי: הייתי מציע לך אולי לנסות לשפר לא את השכר של הפרה-רפואי.
איציק שמולי: אם באמת זה לא אטרקטיבי להגיע לבאר שבע, לדימונה, ללוד או לאשדוד או לקריית שמונה, אולי תיתן שם תמרוץ יותר גדול ל אנשים פרה-רפואיים לבוא ולא בעשרים אחוזים יותר אלא במאתיים אחוזים יותר, והם יבואו.
איציק שמולי: כרגע אמרתם שאין מגבלה, נכון?
איציק שמולי: משרד החינוך ישים את כל מה שהוא צריך, אבל בפועל יש מגבלה כי התלונה הכי שכיחה שאנחנו מקבלים היא לגבי הזמינות של אנשי הצוות הפרה-רפואי.
איציק שמולי: אז יש מגבלה.
איציק שמולי: אם לא הייתה מגבלה, הייתם נותנים יותר כסף לאנשי הפרה-רפואי.
איציק שמולי: מהצד השני של השולחן יושב משרד החינוך ואומר בסדר, החבר'ה עושים מה שאפשר.
יעקב מרגי: לכן אני בדיוק בשלב הזה בו אתה אומר לי שיש בעיות אובייקטיביות.
יעקב מרגי: אני רוצה לשלוט באובייקטיביות ולא רוצה לזרוק הכול לכאן.
יעקב מרגי: יש אובייקטיבי שאי אפשר להתמודד אתו, ואתה יודע מהו?
יעקב מרגי: זה שקרה מקרה ואתה מתייצב ביום הראשון, בשעה הראשונה, ואתה צודק כאן כי באמת צריך להתארגן.
יעקב מרגי: זמן סביר להתארגנות, זה אובייקטיבי.
יעקב מרגי: אבל זמן מתמשך, זה לא אובייקטיבי.
יעקב מרגי: מהיום ששלחנו לוויין לחלל, אין תירוצים לרגולטור.
איציק שמולי: אתה יודע מה צריך לקרות?
איציק שמולי: שרחלי תוציא הוראה בהמלצה או בהוראה של יושב ראש הוועדה לתת דד ליין, תוך כמה זמן צריך להיות - עזוב את המורים – בפרה-רפואי.
<אבי זיו: אני רוצה לחדד.
<אבי זיו: חבר הכנסת שמולי, אנחנו ממש לא עוברים על זה לסדר היום ואנחנו ממש לא חיים עם זה בשלום.
<אבי זיו: כמו שאמרתי קודם, אנחנו הופכים כל אבן כדי להגיע לתוצאה.
יעקב מרגי: אבי, אתה מבין אותי?
יעקב מרגי: אתה מבין למה אני לא מחמיא לך על השיפור?
יעקב מרגי: אני לא רוצה ליפול לשם.
יעקב מרגי: תמונת המצב מהדיון הראשון להיום השתנתה, היא אכן השתנתה, אבל עדיין ההורים מתמודדים עם בעיות שהם לא מצליחים להתמודד אתן.
יעקב מרגי: אם זאת הייתה בעיה – וסלחו לי ושאף אחד לא ייפגע – עם זה שהוא לא קיבל עכשיו שיעור במתמטיקה או באנגלית, בסדר, אבל כשהוא אומר לי אבא שהוא לא רק עוצר בטיפולים אלא זה אומר רגרסיה לילד מבחינה בריאותית – כאן אני.
<אבי זיו: אדוני היושב ראש, אני גוף מבצע.
<אבי זיו: אני לא גוף מנחה ואני לא גוף מקבל החלטות.
<אבי זיו: יש מי שתפקידו לקבוע את הדברים האלה ואני נדרש לבצע אותם.
מאיר כהן: מי מחליט על התעריפים לפרה-רפואיים?
מאיר כהן: מי מחליט כמה לשלם לקלינאי תקשורת?
<אבי זיו: קודם כל, משרד החינוך הגדיר ש"קדימה מדע" צריכה לשלם מינימום של 65 שקלים.
איציק שמולי: מי יבוא ללוד בשביל 65 שקלים?
יעקב מרגי: תנו לו לענות.
<אבי זיו: משרד החינוך קבע את התעריף הזה הן למורים והן למטפלים פרה-רפואיים.
<אבי זיו: אנחנו הבנו שיש קושי גדול לגייס מטפלים פרה-רפואיים במחירים האלה ואנחנו מנהלים משא ומתן עם כל מטפל פרה-רפואי.
<אבי זיו: זה טבעי.
<אבי זיו: זה הגיוני.
<אבי זיו: אתה לא יכול לשלם בלי תקרה תקציבית.
איציק שמולי: אבל כל עוד אין עליך סנקציה בזה שאתה לא מצליח לגייס למקומות מסוימים אנשים פרה-רפואיים, אתה יכול גם לבוא בפעם הבאה לוועדת החינוך ולהגיד לנו מה אתם רוצים ממני?
איציק שמולי: אני ב-65 שקלים לא מצליח.
איציק שמולי: אתה יודע מה הטרגדיה?
איציק שמולי: אני אגיד לך שאתה צודק, הוא יגיד לך שאתה צודק, כולם צודקים אבל הילדים נדפקים.
איציק שמולי: אתה יודע מה העוול הכי גדול?
איציק שמולי: ילדים, בגלל שהם רשומים במשרד החינוך, בקופת חולים הם לא יקבלו את הפרה-רפואי.
יעקב מרגי: אמרנו את זה.
<אריק בן חמו: ואז אני משלם את זה מהכיס שלי.
<שחר בר חן: חבר הכנסת שמולי, זה לא נכון.
איציק שמולי: זה כן נכון.
איציק שמולי: בואי למשרד שלי ותראי את כל התלונות.
<שחר בר חן: אני יודעת על הורים ולא מעטים שמקבלים את השירות שלנו כפי שהם היו אמורים לקבל בבית הספר או בגן ובמקביל מקבלים מקופת חולים.
איציק שמולי: יש לי חדשות בשבילך.
יעקב מרגי: לא כל טיפול.
זוהיר בהלול: מכיוון שהנושא הזה קשור עם משולש תלת צלעי של הורים ושל מנהלים ושל "קדימה מדע", אני חושב - לא הייתי בעדות של אריק ולא הבנתי בדיוק מה מורכבות העניין וגם לא הייתי בכל הדיון – על פי רסיסי המידע שעכשיו אני מקבל, שאתה צריך אולי, מכיוון שהבעיה היא רגולטיבית – אדוני היושב ראש, וכמובן קטונתי מלהציע לך, אבל בכל זאת אני מעלה את זה בקול רם – שבכל אזור תוקם ועדה פריטטית שבה יהיה גם ייצוג של הורים ויהיה ייצוג גם של מנהלים.
זוהיר בהלול: כ
יעקב מרגי: אומר לך משרד החינוך שההורים הם חלק מהתהליך.
יעקב מרגי: אם זה נכון, פתרנו את הבעיה.
זוהיר בהלול: אבל באופן רגולטורי.
זוהיר בהלול: אני מציע, מכיוון שהאיש היקר מדבר על כך שזה גוף ביצועי, גוף ביצועי צריך להיות כפוף לרגולציה זמינה ומיידית.
זוהיר בהלול: גם התלמיד שנמצא במיטת החולי שלו זקוק באופן מיידי לאותה עזרה.
זוהיר בהלול: לכן אני חושב שכדי שיקבלו כאן החלטות נבונות ונכונות ב"קדימה מדע", הם צריכים להיות כפופים לביקורת מסוימת גם של ההורים וגם של המנהלים בבתי הספר.
יעקב מרגי: גברת חיה הראל, אני שואל אותך שאלה.
יעקב מרגי: בסוף הכתובת היא אתם, משרד החינוך.
יעקב מרגי: יש את הזכיין שזכה, יש את הקשיים האובייקטיביים והלא אובייקטיביים שהוא מתמודד אתם ויש את הצרכים האמיתיים של הילדים בפועל ושל המשפחה.
יעקב מרגי: אומר איציק שמולי, בצדק, שאתה זכיין, אתה עסקי, הוא מנתק לך את הנשמה מהשירות שאתה נותן, אתה כרגע גוף עסקי ויש לך נייר ואתה צריך ליישם את מה שיש לך במכרז.
<אבי זיו: גוף חינוכי, פילנתרופי.
יעקב מרגי: פילנתרופי.
<אבי זיו: חשוב לשים את זה על השולחן.
יעקב מרגי: "קדימה מדע" הוא חלק מאורט העולמי.
יעקב מרגי: השיקול הכלכלי הוא אחד השיקולים.
יעקב מרגי: הוא לא השיקול המרכזי.
יעקב מרגי: תיקנתי את עצמי?
<אבי זיו: לא מדויק.
<אבי זיו: השיקול הכלכלי הוא בכלל לא שיקול.
איציק שמולי: הכול לשם שמיים.
יעקב מרגי: טוב שאמרת.
<אבי זיו: יכול לגחך מי שרוצה.
יעקב מרגי: זאת סמנטיקה.
יעקב מרגי: אחר כך אני אשב אתך.
<אבי זיו: זאת לא סמנטיקה, אדוני היושב ראש.
יעקב מרגי: אומר לך איציק שמולי שאין – יכול להיות שיש ואז תאמרו לי אם יש – הליך של סנקציה, הליך של בקרה לא על סמך זה שקיבלתי תלונה, בדקתי עם אבי, קיבלתי תשובה מספקת אותי או לא מספקת אותי כרגולטור.
יעקב מרגי: צריך להיות הליך בקרה מובנה של הרגולטור וכרגע זה לא קיים.
יעקב מרגי: צריך להיות הליך בקרה של הרגולטור מובנה בתהליך עם הליך של סנקציה ואין את זה.
יעקב מרגי: כדי לתת לנו את התחושה כי יש בעיות אובייקטיביות וזה לא משהו דיכוטומי מובנה שאני יודע שיש לו שלושים, ארבעים, חמישים כפול שמונים שעות ואני מתמודד עם זה אלא זה לפי הצרכים, ילד חולה, ילד הבריא, ילד חדש נוסף למערכת.
יעקב מרגי: לאורך כל הדרך דיברנו על זה ואין את הדבר הזה.
יעקב מרגי: אני לא שומע אותו.
יעקב מרגי: אין הליך רגולטורי ואין בקרה מובנית שלכם כתכנית עבודה מובנית והליך של סנקציה.
מאיר כהן: לא יכול להיות תהליך של בקרה עם תעריפים כאלה.
מאיר כהן: לא יכול להיות.
מאיר כהן: אם אומרים לו תעריף, אני שומע את זה אבל חברים, למטפלים פרה-רפואיים משלמים גם מאתיים שקלים לשעה כדי שהם יבואו לדימונה.
מאיר כהן: אם התעריף הוא 65 שקלים ואומר אבי שהוא צריך לנהל משא ומתן עם כל אחד, זה לא נתפס.
מאיר כהן: אם לפני הרגולציה הם יעשו תיקון בדף התעריפים שלהם ויגידו לחבר'ה מ"קדימה מדע" שלעובדים פרה-רפואיים משלמים גם מאתיים שקלים אם צריך וגם 250 שקלים, בסדר.
מאיר כהן: אני יודע שלקלינאי תקשורת בדימונה משלמים 220 שקלים.
יעקב מרגי: פתרו את הבעיה הזאת של מחסור של רופאים בפריפריה עם תמרוץ וזה עובד טוב.
יעקב מרגי: מדי פעם משרד האוצר מצקצק בלשונו בדוחות, אבל זה לא מעניין אף אחד.
יעקב מרגי: פתרו את הבעיה.
<חיה הראל: אני יכולה לומר שברמת הבקרה יש לנו בקרה חודש בחודשו על כל הדוחות שהם מגישים.
<חיה הראל: יש לנו אדם שיושב ב"קדימה מדע" כל שבוע כדי לבדוק את הילדים החדשים ואת הבקשות החדשות.
יעקב מרגי: חיה, כאן נפלת.
יעקב מרגי: אמרת אחד, טוב מאוד.
יעקב מרגי: שתיים, טוב מאוד אבל בשלישי פספסת.
יעקב מרגי: את עושה בקרה על הדוחות של קדימה מדע.
<חיה הראל: הגדרת הרגולציה.
<חיה הראל: תתייחס להגדרת הרגולציה אדוני.
יעקב מרגי: רגולציה, אחד הכלים.
יעקב מרגי: תקשיבי מה אני אומר לך וזה בא לעזור לך כדי שיותר לא תשמעי על ועדת החינוך ועל יעקב מגי שמתנפל עליך כל שלושה חודשים.
יעקב מרגי: כדי לקיים רגולציה נאותה, היא לא יכולה להתמקד רק בזכיין או בדוחות שלו.
יעקב מרגי: הדוחות שלו, זה טוב לך, החשב הכללי ומבקר המדינה לא יעירו לך על כך ששילמת בלי בקרה.
יעקב מרגי: את בודקת אותו אם הוא עומד בתנאי המכרז, החשב הכללי ייתן לך ציון לשבח.
יעקב מרגי: אבל הילד וההורה לא יכולים להוציא לך דוח מבקר המדינה פעם בשנה.
יעקב מרגי: כשאני אומר לך הליך של רגולציה ושל בקרה, זאת אומרת שאחרי שקיבלת מה שקיבלת ועשית מה שעשית, את יורדת לשטח.
<חיה הראל: זה קיים.
<רויטל לן כהן: סליחה, זה לא קיים.
<רויטל לן כהן: אפס מקרים של בדיקה מול ההורים.
יעקב מרגי: יש פתגם בערבי שאומר לך ותראה מה העם מדבר.
יעקב מרגי: אני אומר לך שזאת חוליה חסרה.
יעקב מרגי: גם חברי הכנסת שליבם יוצא לתלונות שלי ושל ההורים, היינו לפחות בתחושה.
יעקב מרגי: מה שקורה עכשיו זה שאתם משקיעים, משלמים, הזכיין יוצא מגדרו – אני מרעיף מחמאות – ואנחנו נמשיך לכתוש אתכם ולהתכתש כאן סביב ילדים חולים.
יעקב מרגי: אין לי את התחושה.
יעקב מרגי: התחושה היא, הנה, אני אומר לך באומץ וזה לא יהיה פופולרי גם כאן, שאם אני הייתי יודע שיש לך תהליך בקרה מוצלב וההורים אומרים שחיה ירדה אליהם וראתה, שמעה ושאלה אותם – אני הייתי אומר להם ללכת ולעסוק בדברים אחרים.
יעקב מרגי: אבל זה לא קיים.
<רחלי אברמזון: אדוני היושב ראש, זה קורה.
יעקב מרגי: איפה זה קורה?
<רחלי אברמזון: אתה אומר שחיה ירדה ואני רוצה להגיד שרחלי אברמזון מנהלת האגף מנהלת קשר ישיר עם ההורים שפונים.
יעקב מרגי: שוב פניות ציבור.
<רחלי אברמזון: כולל ועדה, כולל להשתתף בוועדות ולשבת יחד עם ההורים.
איציק שמולי: אם הבעיה הכי קשה שעולה מההורים, אתם חיים עם זה בשלום.
<רחלי אברמזון: אנחנו לא.
איציק שמולי: זה אומר שאתם בהחלט עוברים על הדוחות אבל לעשות ביקורת בצורה אינדוקטיבית, זאת חכמה קטנה מאוד.
<רחלי אברמזון: זאת הנקודה שאני רוצה לערער עליה.
<רחלי אברמזון: אף אחד לא חי בשלום ברגע שיש לנו מצב שבו אנחנו יודעים שלא הגענו עד שורש הבעיה לתת את המענה.
<רחלי אברמזון: יחד עם זאת אני רוצה להגיד באמת, ואני מסייגת את זה מאוד מאוד מאוד וגם נזהרת בדבריי, שלעתים יש קושי למצוא ולהביא את הפתרון המיוחל הזה ולא בגלל דברים אובייקטיביים אלא בגלל כל מיני סוגיות אחרות וזה קורה לפעמים בקשר אל מול הורים.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא מתייחסת לכימיה שיכולה להיות או לא להיות בין מטפל לבין הורה לבין ילד מטופל.
איילת נחמיאס ורבין: לשנייה אחת אני שמה את זה בצד.
איילת נחמיאס ורבין: לאורך הדיון הזה, ויכול להיות שהיו דברים שאני פספסתי בתוך ים ההסברים האלה, בסופו של דבר מה שאנחנו מנסים להגיד לכם זה שאנחנו לא מזהים את הבקרה ואת הביקורת, אנחנו לא רואים את ההורים בתוך תהליך מובנה וסדור, אני לא לגמרי הצלחתי להבין את תפיסת השעות ובטח לא את השכר ולדעתי חבר הכנסת מאיר כהן מאוד מאוד מאוד דייק בדברים שלו ואף אחד לא חושד בכם שאתם אנשים לא טובים שלא רוצים לתת את השירות.
איילת נחמיאס ורבין: בואו נפריד בין הדברים האלה, אבל לעומת זאת אנחנו מרגישים ושומעים את זה מההורים כל הזמן, ואיציק שמולי ואני יכולים לתת לכם את ערימות הפניות שהתקבלו אצלנו.
איילת נחמיאס ורבין: אלה ערימות ולא פנייה אחת ולא שתיים.
איילת נחמיאס ורבין: לאורך זמן אנחנו מבינים שהבעיות, במיוחד ציין בצדק חבר הכנסת מרגי, במיוחד הבעיות בעולם הפרה-רפואי, לא מטופלות אבל שמעתי גם תלונות על מורים.
איציק שמולי: עצם העובדה שזה הדיון השלישי שאנחנו מדברים בו על מחסור בפרה-רפואי ויהיה כאן גם דיון חמישי, אז את אומרת לי שאתם עושים ביקורת מערכתית?
איציק שמולי: לא עושים ביקורת מערכתית.
איציק שמולי: אני מאמין לך, בלי טיפה של ציניות, שאכפת לכם לא פחות מאשר אכפת לי ושאתם עוברים גם על הדוחות, ואנחנו באים ואומרים לכם שאנחנו לא רוצים שתעברו על הדוחות.
איציק שמולי: אנחנו מאמינים שאף אחד לא ישחק עם החשב הכללי.
איציק שמולי: אנחנו רוצים שתפתרו את הבעיה עם הפרה-רפואי וכל עוד אין סנקציה או כל עוד לא נותנים להם כלים לתת יותר כסף לפרה-רפואי, הדבר הזה לא ייפתר.
<חיה הראל: לא קרה מקרה ש"קדימה מדע" הביאו לפתחי מקרה בפריפריה ואפילו לא בפריפריה ואמרו לי שהם רוצים את העובדת הזאת והיא מוכנה לעבוד עבור 220 שקלים לשעה - היא מעולם לא קיבלה תשובה שלילית.
<חיה הראל: מעולם.
<יריב כהן: זה שקר.
<יריב כהן: שקרים אתם אומרים.
איילת נחמיאס ורבין: זה הזוי.
איילת נחמיאס ורבין: זה לא תואם בשום צורה את האינפורמציה שאנחנו קיבלנו.
<יריב כהן: אני מדבר מדם לבי.
יעקב מרגי: תתאפק כדי שנביא את הפתרון המיוחל.
מאיר כהן: הייתי ראש רשות והתווכחתי מאה פעמים על תעריפים.
יעקב מרגי: השאלה במקרה הזה.
מאיר כהן: לבוא ולצייר כאן תמונה שאם באה לפריפריה מטפלת פרה-רפואית ומבקשת 250 שקלים אין בעיות, אני מבקש שתדייקי.
מאיר כהן: אני תומך גדול של האגף ויש לי דברים טובים לומר על האגף אבל אני כראש רשות, היו לי ויכוחים מוטרפים.
מאיר כהן: אמרתי למשרד החינוך איך הוא יכול בתעריפים כאלה לאשר כשאני לא יכול להביא מישהו.
מאיר כהן: את יודעת מה התשובה שקיבלתי?
מאיר כהן: תשלים מהרשות.
מאיר כהן: הלכתי להביא פילנתרופ שישלים וברשות עשירה משלימים וברשות חלשה לא משלימים וההורים נפגעים.
מאיר כהן: אולי זה היום אבל אני מעיד על מה שהיה לפני שלוש שנים.
מאיר כהן: היה ויכוח עם משרד החינוך על כל שקל.
יעקב מרגי: שמעתם את חבר הכנסת מאיר כהן.
יעקב מרגי: אני רוצה לשאול שתי שאלות.
יעקב מרגי: בסוגיה הזו של התעריפים, אתם מודעים לכך שמדובר ב-65 שקלים.
יעקב מרגי: למה במכרז מלכתחילה היה שישים שקלים?
<רחלי אברמזון: אני רוצה להגיד משהו לגבי התעריף.
<רחלי אברמזון: ההסכם וההצעה שהוגשה על ידי "קדימה מדע" נמצאת שם.