GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עירין ענבר אייזינגר: בבתי המשפט השינויים הם לצערי איטיים מכפי שהיינו רוצים לראות אבל יש ענישה חמורה יותר עליה דיבר.
<עירין ענבר אייזינגר: נירית התובעת באמת עושה עבודה מצוינת ומצליחה בחלק מהתיקים להביא ענישה גבוהה מזו שהייתה.
<עירין ענבר אייזינגר: לפעמים אנחנו חוזרים אחורה.
<עירין ענבר אייזינגר: זה צעד קדימה ושני צעדים אחורה אבל אנחנו מקווים שאנחנו בכיוון קדימה.
<עירין ענבר אייזינגר: אנחנו בפרקליטות מגישים ערעורים במקרים שצריך ובמקרים מיוחדים גם רשות ערעור בפעם שלישית.
<גלי דוידסון: הגנת הסביבה.
<גלי דוידסון: לנו על פי חוק צער בעלי חיים אין סמכויות אכיפה לכן אין לי מה לתרום לדיון מהבחינה הזאת, אבל מה שכן, אנחנו אחראים על הקרן למען בעלי חיים ובמסגרת הזאת אני יכולה להגיד מהכיוון של ההכנסות אל הקרן שההכנסות מאכיפה הן נמוכות מאוד.
<גלי דוידסון: זה בא לידי ביטוי בעשרות אלפי שקלים בודדים עד תקרה של מאה אלף שקלים בשנה שכוללים את כלל ההכנסות לרבות הקנסות ולרבות גזרי דין של כלל גורמי האכיפה, אם זאת משטרה או משרד החקלאות.
איציק שמולי: מה הנתונים שאתה מסרת בתחילת הדיון?
איציק שמולי: זה קשור אחד לשני?
<ג'ריס גנטוס: זה כן ולא.
<ג'ריס גנטוס: הסכומים שציינתי, אלה סכומי הקנסות המינהליים שהוטלו בפועל.
<ג'ריס גנטוס: קנסות שלא משולמים בזמן מועברים לגבייה במרכז לגביית קנסות.
<ג'ריס גנטוס: על נתוני גבייה בפועל, המרכז אמור לספק את התשובה כי הם מעבירים את הכסף, את הסכומים שנגבים, אמורים להעביר אותם ישירות לקרן.
איציק שמולי: שאלה נוספת, ברשותכם, גם למשרד החקלאות וגם למשטרה.
איציק שמולי: כאשר מגיעה תלונה, כאשר מישהו מתלונן, איך בדיוק עובדת חלוקת העבודה?
איציק שמולי: האם יש נוהל ברור לאזרח מתי כדאי לו לפנות למשטרה ו מתי כדאי לו לפנות פיצו"ח?
<רואי קליגר: לא יכול להיות נוהל כזה.
<רואי קליגר: זאת דוגמה טובה ורעיון טוב אולי לצאת מהישיבה הזאת עם איזשהו מסר לציבור.
<רואי קליגר: אני לא יכול להשית איזשהו נוהל על הציבור.
<רואי קליגר: אני מטפל בכל תלונה שמגיעה אלי.
איציק שמולי: לא הבנת את הכוונה שלי.
איציק שמולי: כנראה באת היום יותר מדי טעון.
<רואי קליגר: לא.
<רואי קליגר: חס וחלילה.
איציק שמולי: כך זה נראה.
איציק שמולי: תקשיב לשאלה שאני שואל.
איציק שמולי: אני שואל את השאלה כי לא פעם ולא פעמיים התחושה היא שמכדררים אותנו מאחד לשני.
איציק שמולי: אני אומר לך את זה גם כתחושה שלי אישית.
איציק שמולי: אני רוצה לדעת מתי כדאי לי להתקשר אליך ומתי כדאי לי להתקשר אליו.
איציק שמולי: אם אתה אומר לי להתקשר מתי שאני רוצה למי שאני רוצה, גם זאת תשובה.
איציק שמולי: אבל אני רוצה לדעת האם יש ביניכם בעניין הזה חלוקת עבודה מסודרת.
<ג'ריס גנטוס: זאת בדיוק המטרה של המפגשים שאנחנו מקיימים במשרד המשפטים, של הצוות הבין-משרדי, לגבש את המדיניות הברורה והחד משמעית שהאזרח ידע בדיוק בנושא ספציפי כזה או אחר למי לפנות.
<עירין ענבר אייזינגר: גם אותו גוף שיודע שזה בתחום אחריותו, ידאג לאכוף את זה כמו שצריך כי הוא לא יוכל להאשים את הגוף האחר שזה באחריותו.
<כנרת בראשי: כמה מפגשים צריך כדי שהאזרח ידע למי לפנות?
<אבי שושן: האזרח לא תמיד חייב לדעת למי לפנות.
<אבי שושן: הרבה פעמים האזרח פונה למשטרה.
<קריאה: האזרח פונה לעמותות.
איציק שמולי: יש לכם מצגת?
איציק שמולי: אתם רוצים לדבר בלי המצגת?
איציק שמולי: עד שתהיו מוכנים, ניתן את רשות הדיבור למישהו אחר ואולי בזמן הזה תצליחו להעלות את המצגת.
<דורון ברנר: שלום לכולם.
<דורון ברנר: אני מקים ומנהל את עמותת משמר בעלי החיים.
<דורון ברנר: אנחנו פועלים כבר 12 שנים בדיוק כדי לפתור את הבעיה הזאת, לתת מענה למקרים של התעללות והזנחת בעלי חיים, כגוף אכיפה, כדי לתת עזרה למדינת ישראל בנושא האכיפה.
<דורון ברנר: אני חלילה לא אומר שהרשויות לא עושות את עבודתן אבל כמויות המקרים כל כך גדולות שהן לא מצליחות להגיע לרזולוציות הקטנות בטיפול של אכיפת חוק צער בעלי חיים.
<דורון ברנר: אנחנו התחלנו את הפעילות שלנו ב-2004.
<דורון ברנר: פעלנו במסגרת משטרת ישראל במשך כעשר שנים עם קשיים מרובים.
<דורון ברנר: היום אנחנו פועלים תחת עיריית תל אביב.
<דורון ברנר: הגענו למסקנה שאנחנו חושבים שפתרון הבעיה הוא מאוד פשוט והוא לתת לנו כעמותה סמכות משפטית לאכוף את החוק ואז אנחנו נוכל להיות כביכול קבלן פרטי שעושה את עבודת המדינה.
<דורון ברנר: המדינה לא מצליחה לתת מענה ראוי לנושא של התעללות והזנחת בעלי חיים, אנחנו הוכחנו שבשנים שאנחנו פועלים אנחנו מטפלים בכל אירוע שאנחנו מקבלים בטווח של עד 48 שעות.
<דורון ברנר: היום אנחנו נותנים מענה מלא לעיריית תל אביב בתחום.
<דורון ברנר: אנחנו במגעים עם עוד עיריות על מנת לתת מענה אבל אני חושב שאנחנו יכולים לקבל – ויש תקדימים משפטיים לזה בעמותות אחרות וגם בארצות נוספות – סמכות משפטית לפעול ולתת מענה בכל זמן נתון למקרה של התעללות והזנחת בעלי חיים.
<דורון ברנר: אז אנחנו לא נצטרך, מה שאמרת, להתכדרר בין משרד כזה או אחר.
<דורון ברנר: היום אכיפת החוק נעשית על ידי ארבעה משרדים וכל אחד מטיל את האחריות על השני וזה מחוסר כוח אדם.
איציק שמולי: כדי שאתה היום תצא לפעילות בתל אביב או בכל מקום אחר, איך זה קורה בפועל?
<דורון ברנר: בפועל יש לי עשרות מתנדבים שעוברים הכשרה של העמותה.
<דורון ברנר: במקרה שאנחנו עובדים היום עם העירייה, אנחנו מגיעים לכלבייה, מקבלים רכב וביטוח מהרשות המקומית, תעודת מתנדב ויוצאים לשטח לאכוף את החוק.
<דורון ברנר: זאת אומרת, אין לנו סמכויות אכיפה בפועל אלא יש לנו סמכויות אכיפה שנגזרות מהסמכות של הווטרינר העירוני.
<דורון ברנר: אני טוען שאם היו לנו סמכויות עצמאיות על ידי המדינה, היינו יכולים לתת מענה טוב יותר.
איציק שמולי: אלה שתי שאלות נפרדות.
איציק שמולי: לגבי ההווה, תשים את העניין של הסמכויות בצד, כדי שאתה תצא עם הרכב, מה אתה בעצם מבקש מהרשות המקומית?
<דורון ברנר: אני מבקש מהרשות המקומית רכב, סוג של תעודה שהיא תעודה שמייצגת את הרשות המקומית, איזשהו תקציב שאני אוכל לנהל אופרציה של מתנדבים וביטוח.
<דורון ברנר: זה כל הסיפור.
איציק שמולי: בכמה אתה מעריך את העלות של תל אביב בעניין הזה?
<דורון ברנר: מדובר על משרה, משרה וחצי של בן אדם לחודש.
<דורון ברנר: בן אדם שיכול לנהל אופרציה של מתנדבים.
<דורון ברנר: זה הכול.
<דורון ברנר: אין כאן עלויות גדולות גם למדינה.
<דורון ברנר: אני רק טוען שאנחנו היום תלויים בווטרינר כזה או אחר, אם הוא בעניין או לא בעניין וברגע שתהיה סמכות נוכל להקים את זה באופן עצמאי.
איציק שמולי: מה אתה עושה היום בפועל?
איציק שמולי: אתה מגיע למקרה עליו דיווחו באיזושהי שכונה.
<דורון ברנר: אני רוצה לומר שבפועל, מניסיון של באמת יותר מעשר שנים, מעל תשעים אחוזים מהמקרים נפתרים כשאתה מגיע כסמכות ובודק מה הבעיה ומורה לאותו אדם לנהוג על פי הוראות החוק.
<דורון ברנר: אתה בא לביקורת ורואה שמעל תשעים אחוזים המקרה נפתר.
<דורון ברנר: יש בין חמישה לעשרה אחוזים מקרים שהם קיצוניים ואותם אנשים לא עומדים בהוראות החוק ואז יש לך אפשרות בגיבוי הווטרינר לשלול את הרישיון שלו, להזמין אותו לשימוע ובסופו של דבר גם להחרים את בעל החי.
<דורון ברנר: ההצלחה היא הצלחה אדירה של מעל תשעים אחוזים.
איציק שמולי: את הפעולות האלה אתם יכולים לעשות מתוקף זה שהווטרינר הרשותי מאציל לכם סמכויות?
<דורון ברנר: כן.
<משה רפאלוביץ: בתוקף סמכותו, לפי איזה חוק?
<דורון ברנר: חוק הסדרת הפיקוח.
<משה רפאלוביץ: אפשר להאציל סמכויות למתנדבים?
<דורון ברנר: לא.
<קריאה: הוא הולך אתם.
<משה רפאלוביץ: אם הוא הולך אתכם, זה משהו אחר.
<דורון ברנר: הוא לא הולך אתנו.
<דורון ברנר: אנחנו מגיעים על בסיס הסכמה.
<משה רפאלוביץ: הסכמה זה בסדר, אבל לא הסמכה.
<דורון ברנר: כמו שעבדנו במשטרה, אנחנו מגיעים - - -
<משה רפאלוביץ: אלה לא פעולות אכיפה.
<משה רפאלוביץ: צריך לקרוא לזה בשמו.
<משה רפאלוביץ: אלה לא יכולות להיות פעולות אכיפה.
<דורון ברנר: תן לי להסביר.
<דורון ברנר: אני מגיע לאותו אדם.
<דורון ברנר: במידה ויש בעיה שחוזרת על עצמה ולא נפתרת, אנחנו חוזרים עם הדוח לווטרינר העירוני והווטרינר העירוני שולח לאותו אדם ביטול רישיון והזמנה לשימוע.
<דורון ברנר: אנחנו יכולים לתת לו את זה ביד והוא מגיע לשימוע.
<דורון ברנר: יש כאן בפירוש פעילות הדרגתית עד כדי פתרון.
איציק שמולי: אתם מקבלים סיוע מהקרן בשנים האחרונות?
<דורון ברנר: סיוע מאוד קטן וגם מאוד קשה לקבל.
<גלי דוידסון: הם מקבלים סיוע כל שנה.
<גלי דוידסון: משמר בעלי חיים מקבל מהקרן סיוע כל שנה ברמה שתואמת להיקפי הפעילות.
<דורון ברנר: היא לא פרופורציונלית.
<משה רפאלוביץ: תרשה לי להיות קצת ציני.
<משה רפאלוביץ: יושב ראש ארגון הרופאים הווטרינריים ברשויות המקומיות.
<משה רפאלוביץ: אני מבקש להיות טיפה ציני בתחילת הדברים.
<משה רפאלוביץ: מרגע שנכנסתי לדיון כאן היום, ואני מודה לך על הדיון הזה, אני גאה להיות אזרח המדינה הזאת כי יש כאן פעילות ענפה שנעשית למען בעלי החיים שלא ידעתי עליה עד שנכנסתי לכאן.
<משה רפאלוביץ: כשהייתי בחוץ חשבתי שהדברים הם קצת אחרים.
<משה רפאלוביץ: המציאות היא שונה ממה שמוצג כאן.
<משה רפאלוביץ: באמת, יש הרבה אנשים מאוד טובים, בטח במשרד החקלאות ובוודאי ובוודאי מפקחים של יחידת הפיצו"ח שעושים עבודה נפלאה בחוץ, בשמש, בחום, בקור ובגשם.
<משה רפאלוביץ: בוודאי שזה גם במשטרה ובוודאי שגם בתוך משרד החקלאות.
<משה רפאלוביץ: הרבה מאוד אנשים טובים ואת זה אני לא אומר בציניות.
<משה רפאלוביץ: גם ברשות הטבע והגנים זה קיים וזה קיים בעמותות.
<משה רפאלוביץ: זה קיים בהרבה מקומות.
<משה רפאלוביץ: אבל בפועל אחרי כל העבודה של כל האנשים הטובים – וטובים אני לא אומר בציניות – אחרי כל העבודה של כולם, האזרח הקטן רואה את מה שאתה אדוני היושב ראש ואני רואים, שאנחנו מכודררים מרשות לרשות, שולחים אותנו בטלפונים הלוך ושוב, אין שיתוף פעולה בין הרשויות.
<משה רפאלוביץ: אני לא רוצה להיכנס לשיתוף הפעולה שקיים בתוך משרד החקלאות בין האגפים השונים ודי אם אציין את הפעילות שנעשית במשותף בין הפיצו"ח לבין השירותים הווטרינריים שמהזווית שלי, ואני לא בקיא בכל הדברים, איננה מיטבית, אבל שיתוף הפעולה עם הרופאים הרשותיים, ככל שהוא קיים, בוודאי איננו מיטבי.
<משה רפאלוביץ: אנחנו נמצאים היום בסיטואציה שמתוך 250 רשויות מקומיות במדינת ישראל רק ארבעה או חמישה רופאים – אולי אני טועה באחד או שניים – מוסמכים לעניין חוק צער בעלי חיים.
<משה רפאלוביץ: השלטון המקומי בשלב הנוכחי הציב בקשות למשרד החקלאות כדי לשנות את המציאות הזאת אבל לא נענים ואפילו לא בתשובות שליליות לעניין הזה.
<משה רפאלוביץ: ביקשנו יכולות פעילות כדי שנוכל להירתם לטובת העניין הזה ומשרד החקלאות אפילו לא משיב לנו לבקשות שלנו.
איציק שמולי: מה זה אומר יכולות פעילות?
<משה רפאלוביץ: למשל כאשר מתגלה סוס עם רגל שבורה בשדה, שיאפשרו לנו לפנות אותו כי לרשויות המקומיות אין יכולת פינוי.
<משה רפאלוביץ: אנחנו יודעים לפנות כלבים וחתולים.
<משה רפאלוביץ: יש לנו מתקנים לזה.
<משה רפאלוביץ: לסוסים יש שני מתקנים ברשויות מקומיות, בירושלים ובפתח תקווה, ובכל יתר הרשויות במדינת ישראל – אולי אני טועה גם כאן ואולי יש עוד אחת אבל אני לא מכיר עוד מתקן שלישי – אין.
<משה רפאלוביץ: אין לאן לפנות סוסים.
<משה רפאלוביץ: סוסים הם סוסים, חמורים ובעלי חיים גדולים בכלל, אין לאן לפנות אותם.
<משה רפאלוביץ: בזמנו משרד החקלאות עזר לנו בפינוי שלהם.
<משה רפאלוביץ: בחמש השנים האחרונות, מסיבות שאני לא יכול להבין אותן והן כנראה לא מהתחום הווטרינרי אלא מתחום רפואי אחר, לא מקבלים את חוות הדעת שלנו, לא מתייחסים לבקשות שלנו, בכלל לא עונים לנו לטלפונים אבל כשיש תלונה על סוס סובל, מוקד הפיצו"ח שבאמת עושה עבודה טובה 24/7, נמצאים שם אנשים, מפנים אותה לרופא הרשותי שלא מסוגל לתת שם פתרון.
<משה רפאלוביץ: אין לו איך לתת שם פתרון.
<משה רפאלוביץ: אז הם פונים או לעמותות או להגנת הסביבה.
<משה רפאלוביץ: הגנת הסביבה מקצה תקציבים לדבר הזה בלית ברירה.
<משה רפאלוביץ: בוודאי יש קריטריונים אבל אני לא יודע את כולם.
<משה רפאלוביץ: אני בטוח גם משרד החקלאות יוצא לחלק מהמקרים אבל אני רואה פעם אחרי פעם את הפינג פונג הזה בין משרד החקלאות לבין הרופאים הרשותיים כאשר לאף אחד אין אחריות על הדבר הזה.
<משה רפאלוביץ: אני דווקא רוצה לציין לטובה את המשטרה בהקשר הזה.
<משה רפאלוביץ: המשטרה לא יכולה ליזום פעולות כאלה.
<משה רפאלוביץ: אני לא סניגור של המשטרה אבל אני רואה את הפעילות שלה בשטח.
<משה רפאלוביץ: המשטרה עסוקה באמת בהרבה מאוד נושאים אחרים אבל אני עוד לא נתקלתי בבקשת סיוע למשטרה שלא נענתה בחיוב וביד רחבה בתחומים האלה.
<משה רפאלוביץ: אני חושב שהמשטרה כן נרתמת לדברים, גם אם לא במאה אחוזים מהמקרים ותמיד אפשר למצוא דוגמאות של מישהו שלא עושה שם את עבודתו, גם במשטרה וגם אצלנו זה קורה וזה קורה בכל ארגון, אבל בסך הכול כמשטרה אנחנו כן מקבלים שם סיוע.
<משה רפאלוביץ: כדי לקבל סיוע, מישהו צריך ליזום את העבודה הזאת, מישהו צריך לצאת לשם ומישהו צריך לייצר את הפתרון.
<משה רפאלוביץ: הציגו כאן את התיקים המשפטיים שנוצרים כתוצאה מהפעילות הזאת וזה דבר מאוד חשוב בעיני.
<משה רפאלוביץ: ענישה היא דבר מאוד חשוב בעיני ואני באמת מצדיע לאנשים שעושים את זה.
<משה רפאלוביץ: זאת עבודה לא פשוטה.
<משה רפאלוביץ: באמת עבודה לא פשוטה.
<משה רפאלוביץ: אבל בסוף מה שהאזרח רוצה זה שכשהוא רואה התעללות, שמישהו יגיע לשטח וימנע את הדבר הזה.
<משה רפאלוביץ: כשיש עטלף תקוע מתחת להריסות, מישהו צריך להגיע לשם ולעשות את העבודה ולא יכול להיות שרק עמותה עושה את זה.
<משה רפאלוביץ: עמותה יותר טובה או פחות טובה, זה לא משנה, אבל לא יכול להיות שרק עמותות עושות את זה.
<משה רפאלוביץ: כשיש סוס פצוע, כשיש כלב פצוע, לא יכול להיות שאף אחד לא מגיע לשטח.
<משה רפאלוביץ: לא יכול להיות שהמדינה מזניחה את בעלי החיים האלה – והמדינה היא כולנו – לא נותנים להם פתרון, לא נותנים להם מענה, אין פתרון מערכתי לדבר הזה.
<משה רפאלוביץ: זה פשוט לא קורה.
<משה רפאלוביץ: גם אין הידברות בין הגופים שאוכפים למעט הוועדה שהקימו עכשיו במשרד המשפטים שאנחנו תולים בה הרבה מאוד תקוות, בטח מהצד של הרופאים הרשותיים.
<משה רפאלוביץ: במידה רבה אנחנו מחוץ למערכת הזאת למרות שאנחנו פרוסים בארץ עם הרבה יכולות.
<משה רפאלוביץ: גם עם הרבה קשיים אבל גם עם הרבה יכולות בעניין הזה.
<משה רפאלוביץ: אני הייתי שמח אם הוועדה הזאת תזדרז ותשים את הדברים האלה על המוקד.
<משה רפאלוביץ: לדעתי במקום שאנחנו כל כך חלשים במתן טיפול, אם נצליח לאחד את כל הכוחות לידי תרשים זרימה אחד מסודר שידעו מי אחראי על מה, מי יוצא לאן, מי מוסמך למה ומי מדווח למי, המצב של בעלי החיים יוטב.
איציק שמולי: לטובת הפרוטוקול, אתה יכול להגיד עוד מילה על הסמכויות שקיימות או שלא קיימות לווטרינר הרשותי לאכוף את חוק צער בעלי חיים בסביבה שלו?
<משה רפאלוביץ: אני יכול להגיד את זה במילה אחת.
<משה רפאלוביץ: אין לו סמכויות.
<משה רפאלוביץ: חוץ מארבעה מקרים, אין לו סמכויות.
<משה רפאלוביץ: אמר כאן קודם דורון שהווטרינר הרשותי יכול להחרים את הכלב אבל ברוב המקרים הוא לא יכול להחרים את הכלב על צער בעלי חיים כי אין לו סמכויות.
איציק שמולי: רק על כלבת.
<משה רפאלוביץ: זה נכון שיש מקרים בהם יש עבירות על צער בעלי חיים שבדרך כלל יהיו מלוות בעבירות גם על חוקים אחרים, על חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, על כלבת ועל דברים אחרים, אבל זאת טעות להחרים כלב על רישיון כשיש שם עבירה של צער בעלי חיים כי אנחנו לא הולכים לתביעה הנכונה, לא לענישה הנכונה וגם לא לפרסום הנכון ולא לחינוך הנכון.
איציק שמולי: נירית, לכם יש איזושהי התנגדות עקרונית להרחיב את הסמכויות של הווטרינרים הרשותיים?
<נירית צפורי ברקי: להפך.
<משה רפאלוביץ: יש להם התנגדות עקרונית להידבר אתנו, לא ברמה של נירית.
<קריאה: לא רק אתכם.
<ג'ריס גנטוס: אני אתייחס בקצרה לעניין הזה.
<ג'ריס גנטוס: לפני מספר שנים הכנסת חוקקה את חוק האכיפה הסביבתית.
<ג'ריס גנטוס: חוק הרשויות המקומיות, אכיפה סביבתית.
<ג'ריס גנטוס: החוק קובע שראש רשות מקומית רשאי למנות מבין עובדי הרשות המקומית מפקחים סביבתיים שיהיו להם כל סמכויות הפיקוח והאכיפה של החוקים המנויים בתוספת.
<ג'ריס גנטוס: חוק צער בעלי חיים הוא אחד מהם.
<ג'ריס גנטוס: מנגנון ההסמכה הוא שראש הרשות המקומית ממנה וזאת לאחר שהעובדים עברו הכשרה בנוסח שקבע השר, שזה שר הפנים, בהסכמת השר הממונה על אותו חוק, שזה שר החקלאות, ולאחר שמשטרת ישראל הודיעה שהיא לא מתנגדת למינויו של אדם כזה ואחר.
<ג'ריס גנטוס: ההסמכות מתייחסות לכל ארסנל הסמכויות הנדרש לצורך אכיפת החוק.
<ג'ריס גנטוס: במשך שנים הוסמכו, כמו שציין דוקטור רפאלוביץ, כמה רופאים וטרינריים בכמה רשויות מקומיות לאכוף את חוק צער בעלי חיים כמפקחים סביבתיים.
<ג'ריס גנטוס: יחד עם זאת – ושוב, זה עניין שהרשויות המקומיות צריכות ליזום – אנחנו יזמנו פנייה של שר החקלאות לשר הפנים, למרות שזה אמור לעבוד הפוך, והצענו גם תכנית הכשרה, שיאשר אותה שר הפנים כי זאת אותה תכנית הכשרה שהעברנו למפקחי משרד החקלאות ואושרה על ידי משטרת ישראל והמשרד לביטחון פנים.
<ג'ריס גנטוס: התשובה שקיבלנו היא כמה דרכים לומר לא.
<ג'ריס גנטוס: נכון להיום זה לא מתבצע.
<משה רפאלוביץ: האם במקרה זה לא מתבצע?
<ג'ריס גנטוס: אנחנו בהחלט נשמח לראות כמה שיותר מפקחים על פי חוק צער בעלי חיים מהרשויות המקומיות.
<ג'ריס גנטוס: בוודאי שאין לנו התנגדות.
איציק שמולי: משמח לשמוע את זה.
<משה רפאלוביץ: אני מבקש להגיב לדברים האלה, ברשותך אדוני.
<משה רפאלוביץ: משפט.
<משה רפאלוביץ: זה לא מקרה שראשי הרשויות לא מסמיכים את הרופאים הרשותיים.
<משה רפאלוביץ: זה לא במקרה שאין הסמכות.
<משה רפאלוביץ: הפרוצדורה היא נכונה.
<משה רפאלוביץ: הפרוצדורה שאמר עורך הדין הנכבד היא נכונה וזאת באמת הפרוצדורה ואני לא חולק על כך.
<משה רפאלוביץ: אבל זה לא מקרה שאין את ההסמכות האלה היום.
<משה רפאלוביץ: הסיבה לכך היא היעדר שיתוף פעולה.
<משה רפאלוביץ: אנחנו פנינו למנכ"ל משרד החקלאות, פנינו למנהל השירותים הווטרינריים יותר מפעם אחת, ביקשנו לשתף פעולה בדבר הזה.
<משה רפאלוביץ: ההסמכות הן תוצאה של שיתוף פעולה.
<משה רפאלוביץ: הניסיון של משרד החקלאות הוא לזרוק את הדברים עלינו בלי לתת כלים, בלי לתת מנגנון, בלי לתת את התקציבים שהם לא גדולים כל כך.
<משה רפאלוביץ: מדברים על תקציבים בטיפול בחיות גדולות, נדמה לי שזה הגיע בתקופות הטובות לכשני מיליון שקלים בשנה ואולי אני טועה קצת.
<משה רפאלוביץ: אבל אלה הסכומים עליהם מדובר.
<משה רפאלוביץ: אלה לא סכומי עתק.
<משה רפאלוביץ: לא מוכנים לשתף אתנו פעולה.
<משה רפאלוביץ: ביקשנו דברים פשוטים כמו לסמן סוסים כדי שנמצא סוס שמתעללים בו, יהיה לו שבב כמו שיש לכלבים ואפשר יהיה לזהות מי הבעלים שלו כי כל סוס שאנחנו מוצאים אותו שהוא רזה מדי ולא מקבל אוכל, אומרים לנו שכך הוא הגיע אתמול ואנחנו עכשיו משקמים אותו.
<משה רפאלוביץ: הביטוי אותו שאנחנו משקמים אותו, זאת המילה שאני שומע אותה הכי הרבה ובא לי להקיא ממנה.
<משה רפאלוביץ: אם היה שם שבב אלקטרוני שעולה 17 שקלים בערך, יכולנו לפתור את הבעיה הזאת.
<משה רפאלוביץ: אגב, מאגר מידע כבר יש וחלק מהסוסים שהם סוסי עבודה כבר רשומים במאגר הזה.
<משה רפאלוביץ: אומר לנו מנהל השירותים הוטרינריים שזה לא יהיה כאשר הסיבה, אני לא יכול להבין אותה, גם היא לא מהתחום הווטרינרי.
<משה רפאלוביץ: אני לא יכול להבין למה לא יהיה.
<משה רפאלוביץ: אבל לא מאפשרים לנו את הדברים הבסיסיים.
<משה רפאלוביץ: ביקשנו להידבר עם המשרד בדברים הבסיסיים האלה כדי שנוכל כן לקבל את ההסמכות.
<משה רפאלוביץ: את הפרוצדורה אפשר לעשות בקלות.
איציק שמולי: יש לכם משהו כמו שמונה-תשע דקות ואחרי כן התייחסות של משרד החקלאות או מי שירצה להגיב.
איציק שמולי: לאחר מכן נחתור לסיום.
<נטע יגר: תודה רבה אדוני היושב ראש.
<נטע יגר: אני עורכת דין במחלקה המשפטית של תנו לחיות לחיות.
<נטע יגר: אנחנו באנו לכאן היום על סמך ניסיון רב השנים שלנו להציג בפניכם את המציאות ואת מה שקורה בשטח בכל הנוגע לאכיפת חוק צער בעלי חיים.
<נטע יגר: לשם כך הכנו מצגת שעושה סדר בדברים.
<נטע יגר: חוק צער בעלי חיים קיים כידוע לכם משנת 1994, מאז הותקנו תקנות בשישה נושאים: מופעים של בעלי חיים, אחזקת עגלי חלב, הובלת בהמות, הובלת עופות, אחזקה לצרכים שאינם חקלאיים ואחזקת חזירים.
<נטע יגר: אם כן, יש לנו חוק ויש לנו שישה קבצי תקנות אבל מי אוכף אותם?
<נטע יגר: חילקנו את הבעיות בתחום האכיפה לשתי בעיות.
<נטע יגר: בעיה ראשונה היא שלא ממנים מפקחים והבעיה השנייה היא שהמפקחים המעטים שכן מונו, זה בעצם הפיצו"ח, לא עושים את עבודתם.
<נטע יגר: בעיה מספר אחת, לא ממנים מפקחים.
<נטע יגר: ברשותכם, חלק מהדברים שמופיעים כאן כבר נאמרו ולכן אני ארוץ קדימה.
<נטע יגר: יש שני חוקים שעוסקים בהסמכת מפקחים לפי חוק צער בעלי חיים.
<נטע יגר: הראשון הוא חוק צער בעלי חיים עצמו שממנה את שר החקלאות למנות מפקחים מהמשרד שלו ומהמשרד להגנת הסביבה בהסכמת השר להגנת הסביבה.
<נטע יגר: החוק השני נקרא חוק האכיפה הסביבתית שעורך דין ג'ריס הזכיר קודם לכן, חוק שבעצם מסמיך את ראשי הרשויות המקומיות למנות מפקחים מעובדי הרשות המקומית שלהם.
<נטע יגר: אילו סמכויות מקבלים המפקחים.
<נטע יגר: אדוני היושב ראש שאל ואני אענה.
<נטע יגר: הם מקבלים סמכות לדרוש מכל אדם קבלת פרטים אישיים, הצגת תעודת זהות, סמכות לקבל מסמכים, סמכות לערוך בדיקות ומדידות, כמובן סמכות כניסה, סמכות עיון במסמכים, סמכות חיפוש, סמכות תפיסה של בעלי חיים או ציוד, לפעמים צריך לתפוס את בעל החיים, וסמכות לגבות עדות שזאת סמכות חקירה.
יעל כהן-פארן: מה זאת אומרת סמכות כניסה?
<נטע יגר: להיכנס לחצרים.
יעל כהן-פארן: הם לא צריכים צו שופט?
<נטע יגר: אם זה מקום מגורים, צריך את בית המשפט.
<נטע יגר: אחרי שהמפקחים מסיימים לחקור, הם לוקחים את התיק והם מעבירים את תיק החקירה למחלקה המשפטית להגשת כתב אישום.
<נטע יגר: זה נקרא הליך פלילי מלא.
<נטע יגר: אבל יש לנו אפשרות למסלול אחר.
<נטע יגר: יש לנו את חוק העבירות המינהליות שבעצם מאפשר להטיל קנסות מינהליים.
<נטע יגר: זה הליך שהוא יותר מהיר.
<נטע יגר: דמיינו מצב כמו דוח חניה כאשר בא מפקח, נכנס לחנות חיות או הובלה בעיר, עוצר, בודק ומודד ובמידה ולא עומדים בתקנות או בחוק, הוא נותן קנס.
<נטע יגר: זה באמת מגביר את האכיפה.
<נטע יגר: זה נותן אכיפה רחבה יותר בתיקים שלא היו מגיעים לכתבי אישום בגלל שהם בהליך הפלילי המלא הלא מהיר.
<נטע יגר: למזלנו רוב העבירות שנמצאות בחוק צער בעלי חיים ובתקנות, כמעט כולן הוכרזו כעבירות מינהליות כאלה וכמובן ברירת המחדל היא קנס.
<נטע יגר: כמובן הבן אדם יכול לבקש להישפט אבל המטרה היא לייעל את האכיפה.
<נטע יגר: על מנת שנצליח לאכוף את חוק צער בעלי חיים בצורה מיטבית, כל מפקח צריך שני סוגי הסמכות.
<נטע יגר: - להסמכת מפקחים עליה דיברנו קודם, שזה בעצם חוק צער בעלי חיים וחוק האכיפה הסביבתית, והסמכות השנייה היא הסמכה להטלת קנסות מינהליים שזה חוק שלישי שהוא חוק העבירות המינהליות.
איציק שמולי: מי יכול לפעול בתהליך המזורז?
<נטע יגר: רק מי שיש לו הסמכה על פי חוק העבירות המינהליות.
<נטע יגר: כפי שאתה רואה כאן למטה, רק לפיצו"ח יש את זה.
<נטע יגר: אפשר למנות מפקחים, כמו שאמרנו, על ידי משרד החקלאות, הגנת הסביבה ועובדי הרשות המקומית.
<נטע יגר: אלה שלושת המקומית שאפשר למנות מהם.
<נטע יגר: אם נעשה זום אין על משרד החקלאות, במקרה של הפיצו"ח הם קיבלו את כל הסמכויות – חיפוש, תפיסה, חקירה – שמניתי קודם לכן וכולם שם הוסמכו.
<נטע יגר: השירותים הווטרינריים קיבלו חלק מהסמכויות ולא כולם הוסמכו.
<נטע יגר: הווטרינרים במחוזות הממשלתיים, רק חלק מהסמכויות ניתנו להם וכמובן לא כולם הוסמכו.
<נטע יגר: במשרד להגנת הסביבה אף אחד לא הוסמך.
<נטע יגר: לכן אתם רואים כאן את ה-איקס, איקס, איקס.
<נטע יגר: אף אחד לא הוסמך.
<נטע יגר: אצל עובדי הרשויות המקומיות, רק הווטרינרים הרשותיים קיבלו הסמכה שגם היא חלקית וגם לא כולם.
<נטע יגר: אף עובד של רשות מקומית אחרת שמתעסק בתעבורה ובכל הנושאים האחרים, לא קיבלו.
<נטע יגר: פשוט לא קיבלו.
<נטע יגר: כמו שאדוני שאל, היחידים שיכולים להטיל קנס - אלה עובדי הפיצו"ח.
<נטע יגר: זה לעניין הבעיה הראשונה שלא ממנים מפקחים.
<נטע יגר: הבעיה השנייה היא שהמפקחים שכן מונו, לא עושים את עבודתם וכאן אנחנו נעשה זום אין על יחידת הפיצו"ח במשרד החקלאות ועל הנושא תרחיב ותספר מנכ"לית תנו לחיות לחיות, יעל ארקין.
<יעל ארקין: אני אקצר כי אין לנו זמן.
<יעל ארקין: נכון?
<יעל ארקין: פניות של תנו לחיות לחיות לפיצו"ח.
<יעל ארקין: כפי שאתם יודעים, אחת הבעיות הכי קשות היא שבאמת אנשים לא יודעים לאן לפנות ואז הם פונים ואחד זורק אותם לשני ובסוף או כבר בהתחלה הם מגיעים לתנו לחיות לחיות.
<יעל ארקין: יש לנו מחלקה משפטית שצריכה לעשות סדר ולהגיש תלונות, שזה באמת אבסורד שזה מה שאנחנו צריכים לעשות.
<יעל ארקין: אנחנו פונים לפיצו"ח על נטישות כלבים וחתולים.
<יעל ארקין: אני חייבת לציין – יושב כאן מר קליגר – שאני כתבתי לו אין ספור מכתבים ומעולם לא קיבלתי תשובה אחת על אף אחד מהמכתבים בנוגע לנטישות של בעלי חיים.
<יעל ארקין: התשובה היחידה שקיבלתי דרך גורמים אחרים היא שמה שהגשנו, שאם נטשו לנו כלב בכלבייה, זאת לא נחשבת נטישה ושחוות הדעת בנושא חתולים וכל מיני דברים כאלה.
<יעל ארקין: בקיצור, תשובות מעולם לא קיבלתי ויש לי כאן ערימה של מכתבים.
איציק שמולי: אם קושרים כלב לגדר של הכלבייה, זאת כבר אחריותך?
<יעל ארקין: זאת לא נטישה.
<יעל ארקין: נכון.
<יעל ארקין: זאת לא נטישה, לשיטתם.
<יעל ארקין: אם נטשו לי שני חתולים בתוך כלוב ליד המרפאה, האנשים האלה עשו טוב כי הם הביאו אותם למרפאה של תנו לחיות לחיות כי הם יכלו לזרוק אותם במקום אחר.
<יעל ארקין: עוד שנייה נחלק צל"שים.
<יעל ארקין: התעללות בבעלי חיים ברפתות, בדירים ובלולים.
<יעל ארקין: פרות, עגלים, כבשים, עזים.
<יעל ארקין: התעללויות בהובלות שהגשנו.
<יעל ארקין: התעללויות בכלבים וחתולים בכלביות.
<יעל ארקין: התעללויות בבעלי חיים בחנויות חיות ועוד ועוד.
<יעל ארקין: ברוב המקרים עונים לנו או יותר נכון לא עונים לנו.
<יעל ארקין: אנחנו מוציאים תזכורות.
<יעל ארקין: יש לנו נוהל מסודר.
<יעל ארקין: אתם תשימו לב שכל התזכורות יוצאות ביום חמישי כי ביום חמישי יעל ונטע יושבות עם ערימה כזו של תזכורות ומתחילות להוציא תזכורות לכולם.
<יעל ארקין: כך אנחנו עובדים, תזכורות חודשים על גבי חודשים.
<יעל ארקין: אנחנו הדפסנו רק חלק כי היה חבל לנו על הנייר.
<יעל ארקין: בודדים המקרים בהם קיבלנו מידע מהפיצו"ח, הודעה מנומקת על סגירתו של תיק חקירה.
<יעל ארקין: במשטרה אתה מקבל לפחות הודעה שהתיק נסגר מחוסר עניין לציבור או מחוסר ראיות.
<יעל ארקין: כאן אתה לא יודע מה נעשה עם התיק שלך.
<יעל ארקין: אני בעצמי באופן אישי פונה למוקד הפיצו"ח לא פעם ולא פעמיים כולל בשבת לפני שבועיים על אסון העטלפים.
<יעל ארקין: פניתי ביום שישי.
<יעל ארקין: דרך אגב, מעולם לא קיבלתי גם מספר פנייה ואני חייבת לציין זאת.
<יעל ארקין: אומרים שיש מספר פנייה אבל אף פעם לא קיבלתי מספר.
<יעל ארקין: אני פונה המון למוקד הפיצו"ח לגבי סוסים כי את יתר הדברים אנחנו מבצעים בעצמנו אבל סוסים ובניין שנופל על עטלפים, קצת קשה לנו לטפל בזה.
<יעל ארקין: לא משנה שבסוף הגוף שהוציא את הצו, זה היה תנו לחיות לחיות בשבת בערב.
<יעל ארקין: השורה התחתונה.
<יעל ארקין: גם מבחינת השירותים הווטרינריים הפיצו"ח הוא חור שחור שאי אפשר לדעת מה נעשה בו וזאת התבטאות של נדב גלאון, לא בסוד אלא בפורום של כל העמותות.
<יעל ארקין: דוגמאות לכשלים חמורים של הפיצו"ח.
יעל כהן-פארן: מי זה נדב גלאון?
<יעל ארקין: מנהל השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.
<יעל ארקין: יש לנו את הסיפור המפורסם של כלב בשכונת התקווה שכבר היה צו החרמה שהוציאו ובסוף הפיצו"ח הגיע למקום ועל סמך דעתם האישית קיבלו החלטה שונה מזו של בית המשפט ושל הגורמים המקצועיים במשרד החקלאות ולא החרימו אותו.
<יעל ארקין: יש את הסיפור של דבאח ממאי 2015 שבעקבות חשיפה תקשורתית של התעללות המתבצעת בבית המטבחיים דבאח, ביקרו מפקחי הפיצו"ח במקום ועל אף שהיה בידם צו בית משפט שהתיר לתפוס צילומים ומחשבים, הם עזבו את המקום ללא איסוף ראיות.
<יעל ארקין: בדוחות הפיצו"ח לגבי פריקת בעלי חיים בנמל אילת ב-2012-2013 צוין כי הוחרמו שוקרים.
איציק שמולי: את יכולה להתקדם.
איציק שמולי: לא צריך את כל הפרטים האלה.
<יעל ארקין: בסדר.
<יעל ארקין: קראתם מהר.
<יעל ארקין: המשמעויות של אי המענה ואי הטיפול, אנחנו חייבים להבין שאנחנו לא מתעסקים כאן בשולחנות ולא בכיסאות.
<יעל ארקין: מאחורי כל תלונה עומד בעל חיים שסובל.