GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אני אומר לך, לסוף דבריך, הלוואי והייתי יודע שנעשתה עבודת מטה במשרד החינוך, עבודת הכנה שלו יצויר שיצליחו להשיג עכשיו את תוספת התקציב הגדולה המיוחלת הזו לחינוך, שהיא אכן תתחלף בדרכים האלה.
יעקב מרגי: נשמע אחר-כך את משרד החינוך בסוגיה הזו.
יעקב מרגי: רבותיי, הדיון הוא על פתיחת שנת הלימודים ודיבר פה חבר הכנסת מאיר כהן, כמי שהיה גם מנהל בית ספר, גם ראש רשות מקומית.
יעקב מרגי: המטלות שניצבות לפתחן של ראשי הרשויות בתקופת הקיץ לקראת פתיחת שנת הלימודים הן מטלות תקציביות כבדות.
יעקב מרגי: יש סוגיית שיפוצי קיץ שבכלל, אני רוצה להגיד לכם, חברי הכנסת, אני מנסה להיכנס לסוגיה הזו של בינוי במשרד החינוך, מה אומר לכם?
יעקב מרגי: שאני מצליח ואני בדרך-כלל יודע להתמודד עם מספרים ואפילו אני אומר לך, אני חס על בעל התפקיד.
יעקב מרגי: הוא התחמק ממני, אין לו תשובות אפילו.
יעקב מרגי: נגמר תוכנית חומש, לקראת תוכנית חומש, אף אחד לא יודע לקראת מה הולכים, כאילו אפשר לומר למערכת החינוך – חכו, חכו עוד.
יעקב מרגי: בואו נאמר, מה שהיה קודם, שיטת החלוקה, לקחתי את העוגה שהיא לא מספיקה לכלום, מחלק אותה לפי קבוצות, לא לפי צרכים.
יעקב מרגי: גם זה צריך להיעלם מן העולם כבר.
יעקב מרגי: צריך לבצע סקר צרכים אמיתי.
יעקב מרגי: אנחנו עובדים מהיד לפה בתחום החינוך.
יעקב מרגי: המשרד השני מבחינת גודלו התקציבי במדינת ישראל.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יעקב אשר, הגעת בזמן לפני שאני פותח את הדיון.
יעקב אשר: אני באמצע ניהול דיון אחר ועוד יש דיון נוסף שאני רוצה להשתתף בו.
יעקב אשר: ככה זה כשאתה מפלגה קטנה, אתה חייב לחלק את עצמך.
יעקב אשר: אדוני היושב ראש, תודה רבה.
יעקב אשר: אני יכול להגיד רק דבר אחד, אני לא יודע אופרטיבית מה ייאמר בסופו של דבר בסיכום הדבר, אבל ברור דבר אחד ואני אומר את זה כמי שהיה ראש עיר בבני-ברק, שהיא עיר פריפריה חברתית ולא יכול להיות מצב, אני אומר הסתובבתי עם טבלה, אני חושב שכל ראש עיר מכיר את זה, הסתובבנו עם טבלה כמה מושקע בילד ששפר עליו גורלו ונולד בעיר חזקה וכמה משקיעים בילד שהוא בעיר אחרת.
יעקב אשר: אין שום ספק שמדובר פה בחינוך פרופר, גם אם נקרא לזה חינוך משלים וגם אם נקרא לזה פעילות של אחר-הצהריים שהיא פעילות חינוכית.
יעקב אשר: פרופ' טרכטנברג, מי כמוך יודע שבמשך כל היום בונים בעצם גם את ההשכלה של הילד וגם את כלי הלמידה שלו, את יכולת הלמידה.
יעקב אשר: זאת אומרת, גם פעילות שהיא פעילות מקצועית, פעילות שמשקיעים.
יעקב אשר: אני רוצה לומר יותר מזה, החוויות של ראשי ערים במקומות הללו, לדוגמה – פסיכולוגים.
יעקב אשר: המשרד מאשר פסיכולוגים.
יעקב אשר: הוא מתקצב את זה בסכום מסוים.
יעקב אשר: בערים אחרות, בערים כמו רמת-גן, היינו שכנים עשירים ואני אומר לכם את האמת, אני קינאתי בהם ובגלל הקנאה הזאת השקעתי המון.
יעקב אשר: אני זוכר שפעם אחת לקח אותי צבי בר למרכז הילד שהוא עשה תשעה גנים מדהימים במרכז אחד והכל ואתגר אותי, אני הקמתי כמה דברים כאלה אחר-כך מכסף שלא היה לי.
יעקב אשר: אבל פסיכולוגים, שזה א-ב שאתה צריך את זה ככלי בתוך החינוך.
יעקב אשר: רשויות מקומיות, כמו בירוחם, כמו במקומות אחרים, לא יכולים להביא פסיכולוגים כי לא תמיד יש ובוודאי לא יבואו לעבוד.
יעקב אשר: בדימונה היית צריך בטח לא יודע מה לעשות, כדי להגיע והיית צריך להגיע לפילנתרופיה כדי להוסיף כמה לירות לאותו פסיכולוג, כדי שיגיע, מה שאל הערים האחרות הוא רץ, כי הוא מקבל שכר יותר גדול מאשר הוא יכול לקבל בעיר אחרת, בתרגילים שונים ומשונים.
יעקב אשר: לא יכול להיות, אדוני היושב-ראש, שיהיה ילד כזה וילד אחר במדינת ישראל ולא משנה אם הוא מירוחם ולא משנה אם הוא בצפון.
יעקב אשר: יש ערים ואני אמרתי את זה בישיבה הקודמת, יש ערים שקיבלו משאבי טבע כמתנה.
יעקב אשר: ראש עיריית תל-אביב, ברור לי שבטאבו חוף הים בתל-אביב שמכניס מיליונים סביבו, אזור המלונות והכל, לא רשום בטאבו על שם אף ראש עיר.
יעקב אשר: הוא משאב, מה לעשות?
יעקב אשר: בערים אחרות, שאין להן את המשאבים הללו, אז כל ראש עיר צריך לייצר משאבים, לייצר ולהיות יצירתי.
יעקב אשר: אבל כשאין לך הכנסות אתה לא יכול להשלים את מה שהמדינה נותנת ואם המדינה לא תבין את זה שהיא צריכה להוסיף באותם מקומות, ואני לא מתכוון למצ'ינגים, זה צריך להיות הרבה יותר ממצ'ינג, המדינה צריכה לתת יותר מהמצ'ינג, כדי שתהיה השוואת תנאים בין ילד שלומד בדרום או בצפון לבין ילד שלומד בעיר עשירה, בעיר חזקה.
יעקב אשר: אני חושב שבמאבק הזה, לצערי הרב, השלטון המקומי לא מאוחד וזה חבל.
יעקב אשר: אנחנו מכירים מאבקים שניהלו פה בשלטון המקומי ואחד האנשים שניהל את זה היה יושב ראש המאבק, מי שזוכר והיו מאבקים שהגיעו להישגים.
יעקב אשר: אני מאוד מקווה שיתאחדו כולם בעניין הזה.
יעקב אשר: זה לא חייב לבוא על חשבון העשירים, זה צריך לבוא בצורה חכמה.
יעקב אשר: לא מכניסים יד לכיס של השני ומוציאים לשלישי, צריך לעשות את זה בצורה הדרגתית וחכמה.
יעקב אשר: אדוני היושב ראש, אני מדוה לך על רשות הדיבור שניתנה לי ואני רץ הלאה ואני אקרא את הסיכומים.
יעקב מרגי: נייצג אותך נאמנה.
יעקב מרגי: לפני שניתן לרויטל לדבר, זה חשוב, ראשי הרשויות שפנו לראש הממשלה וטענו שהם לא יכולים, שיש קושי לפתוח את שנת הלימודים, זה ראש עיריית ירוחם, ראש עיריית בת-ים, ראש עיריית עכו, ראש המועצה האזורית הר חברון, ראש העיר באופקים, ראש עיריית בית"ר עלית, ראש המועצה המקומית בנימין.
יעקב מרגי: היה חשוב לציין את זה.
יעקב מרגי: אחד מהם היו צריכים.
יעקב מרגי: ויש עוד – דודי פרל, יחיאל זוהר, ישראל שושן, מאזן גנאים מסכנין, יורם קריב, מועצה אזורית עמק המעיינות, טלאל אל קרינאווי מרהט, מוחמד אל נברי מחורה.
יעקב מרגי: לפחות אחד מהם, שיבוא ייצג אותם כאן.
<עו"ד רויטל לן כהן: לפני שאני אתחיל לדבר כמי שמייצגת את קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים, אני רוצה לשנייה לשים את הכובע של חברת מועצה בעיר בה אני גרה ורק לומר שצריך לזכור שגם בתוך רשות מקומית יש מצבים סוציו אקונומיים שונים מאוד והדבר הנוסף שצריך לזכור, שמצב סוציו אקונומי של רשות נקבע על-פי מדד שעושים אותו על התושבים, לא על הרשות המקומית.
<עו"ד רויטל לן כהן: רשות מקומית יכולה להיות מאוד ענייה לתושבים מאוד עשירים.
<עו"ד רויטל לן כהן: מאחר ואנחנו מדברים במערכת ציבורית, לא תהיה אפשרות לרשות כזאת לקיים חינוך ציבורי ואם אנחנו רוצים לחזק את החינוך הציבורי, אנחנו לא יכולים לתלות אותו במצב הסוציו אקונומי של האזרחים.
<עו"ד רויטל לן כהן: זה דבר ראשון.
יעקב מרגי: זה ההוכחה לכך שהגיע הזמן שמישהו בלשכה המרכזית בסטטיסטיקה יתעסק בזה.
מאיר כהן: אנחנו מתעסקים עם זה, רק כשבודקים - - -
<זאב גולדבלט: דרך אגב, גבעתיים זה דוגמה קלאסית.
<עו"ד רויטל לן כהן: גם כפר-סבא, לצורך העניין.
<עו"ד רויטל לן כהן: למה אנחנו הולכים רחוק?
<עו"ד רויטל לן כהן: כפר שמריהו.
<עו"ד רויטל לן כהן: אנשים מאוד עשירים, מועצה סופר ענייה, אין להם כלום.
<שימי אליאל: גם אני.
<שימי אליאל: כוכב יאיר, צור יגאל.
<שימי אליאל: סוציו אקונומי תשע, אני לוקח הלוואה כדי לעשות שיפוצי קיץ.
<שימי אליאל: הלוואה.
<שימי אליאל: אין ברירה.
יעקב מרגי: אתמול היתה ליסוד המעלה אותה טענה.
<עו"ד רויטל לן כהן: בעצם אנחנו מדברים פה על מערכת ציבורית שברצוננו לחזק בעיקר כדי למנוע את אי-השוויון, לחזק את היכולת לתת לכל ילד את האפשרות למצות את הפוטנציאל שלו.
<עו"ד רויטל לן כהן: עכשיו אני חוזרת לילדים שלנו: אנחנו צריכים לזכור שהתוצאה של תקצוב לא נכון של מערכת החינוך תוביל לכך שלרשויות מקומיות לא יהיה רצון לא לפתוח מערכות חינוך מיוחד מצד אחד, כי הן יקרות, ולא לשלב ילדים עם צרכים מיוחדים, כי זה דורש מהם מאמץ נוסף, בניגוד לילד 'רגיל', אני לא אוהבת את המילה הזאת, רגיל, כי אין ילד כזה, אני חושבת שכשקבעו את המילה רגיל לקחו ילד אחד, ציירו שני פסים, וכל השאר בעצם זה מהצדדים שלו.
<עו"ד רויטל לן כהן: הם מעדיפים לדאוג לאנשים שהם הרוב וצועקים חזק, בניגוד למיעוט שהוא הרבה פעמים מוחלש ולא נשמע בכלל.
<עו"ד רויטל לן כהן: זה בא לידי ביטוי בעיקר בתקציבים שלנו, כי הם תקציבים שבאמת כפי שאמר פה גם חבר הכנסת טרכטנברג, בנויים על המצ'ינג.
<עו"ד רויטל לן כהן: גם הסייעות, ולא משנה אם זה סייעות משלבות, סייעות תגבור, סייעות כיתתיות, מדובר פה על מצ'ינג בהעסקה שלהם.
<עו"ד רויטל לן כהן: גם נושא ההסעות הוא מצ'ינג.
<עו"ד רויטל לן כהן: אני כבר לא מדברת על זה שלא עדכנו את התקציבים האלה וגם מה שנראה כמו מצ'ינג של 30 – 70 הוא כבר מזמן, במקרה הטוב 50 – 50 והתוצאה היא למשל השנה ואדוני יודע, כי הבאנו את זה לפתחך, ילדה שהמועצה המקומית שלה סירבה בתוקף לרשום אותה לכיתת חינוך מיוחד שמתאימה לה, כי הם לא היו מוכנים להסיע אותה.
<עו"ד רויטל לן כהן: זה היה מחוץ לרשות, אז הם לא רשמו אותה.
<עו"ד רויטל לן כהן: עוד שני דברים, בבקשה.
<עו"ד רויטל לן כהן: אני חושבת שכדאי היה להתחיל לחשוב, אם אנחנו מדברים פה על הנושאים התקצוביים, וזה עלה מוועדת דורנר ביחס לילדים עם צרכים מיוחדים אבל יכול להיות שזו צריכה להיות החשיבה.
<עו"ד רויטל לן כהן: תקציב צריך ללכת אחר הילד.
<עו"ד רויטל לן כהן: הבסיס התקצובי בחינוך, צריך להיות פר ילד.
<עו"ד רויטל לן כהן: מעבר לזה, הוא צריך להיות פר רשות ודברים נוספים.
<עו"ד רויטל לן כהן: אבל לא יכול להיות שאנחנו נמשיך לדבר על תקציבים גלובאליים, בלי להתייחס לעובדה שהתקציבים האלה בסופו של דבר, צריכים להגיע לילדים.
יעקב מרגי: לפני שבועיים קיימנו פה דיון עם רשות מקומית שבאופן שיטתי, ילדים שיכולים להשתלב במערכת החינוך הרגילה, נדחפים לכיתות חינוך מיוחד עם ילדים שרק יכולים למשוך אותם למטה במקום למשוך אותם למעלה, בגלל אותם שיקולים.
<עו"ד רויטל לן כהן: נכון.
מאיר כהן: יש עוד שיקול אחד, ילדי חינוך מיוחד הם ילדים שמשרד החינוך משלם עליהם כסף טוב.
יעקב מרגי: ההורים שלנו.
<זאב גולדבלט: זאב גולדבלט, מפורום ועדי ההורים.
<זאב גולדבלט: אנחנו כפורום ועדי ההורים היישוביים, לא יכולים לקבל שום תירוץ לאי-היערכות ראויה של משרד החינוך והרשויות המקומיות בפתיחת שנת הלימודים, תוך שכולם מקפידים, אנחנו נעמוד על זה, על יישום דקדקני של כל ההתחייבויות השלטוניות, אם זה בנושא הצפיפות, אם זה בנושא ההשקעות בתשתיות או בחינוך המיוחד.
<זאב גולדבלט: אנחנו מנסים לפעול בשיתוף עם המרכז לשלטון מקומי, ליצירת הסכמה על סל בסיס, מה שנקרא סל תלמיד מוסכם, אנחנו כבר במשא ומתן די מתקדם בנושא הזה.
יעקב מרגי: אני רואה ששיתופי הפעולה בנושא ביטוח תאונות מתרחב.
<זאב גולדבלט: זו היתה פתיחה מדהימה.
יעקב מרגי: רק שלא נתחרט על כך בסוף.
יעקב מרגי: נראה מה יהיו התוצאות בהמשך.
<זאב גולדבלט: אני מתפלל ומייחל, כרגע לפחות זה עושה רושם נפלא.
<זאב גולדבלט: אבל אנחנו מחר נראה אם זה עובר את הוועדה.
יעקב מרגי: למה אתה מסתייג?
<זאב גולדבלט: כי אני שמעתי שלפחות משרד ממשלתי אחד 'עושה קולות' צורמים.
יעקב מרגי: ואנחנו 'נעשה קולות' יותר גבוהים.
מאיר כהן: לא, זה יעבור, זה יעבור.
<זאב גולדבלט: אני, עד שזה לא קורה, אני מוטרד.
<זאב גולדבלט: ברגע שזה יעבור את הקריאה השלישית, אני אירגע.
<זאב גולדבלט: בכל מקרה, אנחנו מנסים ליצור יחד עם המרכז שלטון מקומי הסכמה לגבי סל תלמיד שיכלול את כל המרכיבים, החל מכמה השקעה בתשתיות, איזה סוג כיסא וכן הלאה, פשוט לתקנן כל דבר, כשבאשכולות ה- 1 עד 4 או 5 או 6, מה שייקבע, ממשלת ישראל תיתן תקציב תוספתי.
<זאב גולדבלט: דבר זה לא יינתן ברשויות העשירות יותר ועל-ידי זה אנחנו כאילו מפלים לטובה את החלשים, כששוב, אנחנו נוטים לא מעט ואמרנו את זה גם אצלך בוועדה, לפחות פעם אחת, אנחנו תמיד בעד העדפה של האדם על פני המקום ואמרנו את זה גם בשבוע שעבר, אני אומר את זה גם כאן.
<זאב גולדבלט: תודה לכם.
<זאב גולדבלט: חבר הכנסת ברושי.
איתן ברושי: אני מצטער על ההיעדרות מהחלק הראשון של הדיון, אבל אני חושב שיצא לי לשמוע גם בעוד מקומות את המצוקות.
איתן ברושי: אני חושב, אדוני היושב ראש, שכדי לא להסתבך בפתרונות, היה צריך לקבל החלטה שהרשויות שייקבעו כחלשות, הם משוחררים מהמצ'ינג.
איתן ברושי: כלומר, העזרה של המדינה תהיה בכך שהיא לא תתנה את התקציב במצ'ינג.
איתן ברושי: נאמר שיש היום 260 וכמה רשויות, אז יהיו 50 או 60 או כמה שיגידו, שהם עונים על הקריטריון גם של האזרחים וגם של הרשות, והסיוע יינתן בכך שלא ייקחו מהחלשים וייתנו לחלשים, מה שגם עלול להשתנות, אלא יבטלו את המצ'ינג באותן נקודות.
איתן ברושי: אני מציע שהמפה תיקבע במשותף עם ועדת החינוך של הכנסת ולקראת תקציב 2017-2018, בנושא רווחה וחינוך.
איתן ברושי: יכול להיות שיש נושאים נוספים, אני מדבר כרגע על רווחה וחינוך.
איתן ברושי: זו גם היתה מטרת הצעדה של ראשי הרשויות בראשותו של חברנו ביטון, ראש המועצה בירוחם ואני אומר פה לוועד ההורים ופיני קבלו, נציג השלטון המקומי ואנשים נוספים – בואו נלך על הצעה כזו.
איתן ברושי: נביא את זה בחוק ונאמר שרשות מנקודה לנקודה, אני לא רוצה לתחום אותה, תמיד נשאלת השאלה אם הסובסידיה היא למצרך או לנצרך, אבל בואו נדלג לרגע על הקשיים בדקות שאנחנו מקיימים את הדיון ונוביל מהלך של ביטול המצ'ינג.
איתן ברושי: אני חושב שביטול המצ'ינג יהיה מהלך נכון, הוא לא יגרום למלחמת אחים בתוך השלטון המקומי.
איתן ברושי: למשל, בהטבות המס, אדוני היושב-ראש, זה גדל מ- 800 למיליארד 350, נתנו הטבות מס.
איתן ברושי: למי נתנו הטבות מס?
איתן ברושי: למי שקבעו שהוא עומד בקריטריון.
איתן ברושי: לכן המדינה יכולה להחליט שהיא תוותר על המצ'ינג.
איתן ברושי: דבר שני ואחרון.
איתן ברושי: לפי דעתי זה עלה גם ואני פה עדיין נחשב חדש בכנסת, אבל זה עלה גם בשנה שעברה.
איתן ברושי: אני חושב, אולי זה הוזכר פה – אין לממשלה סל שירותים בנושא חינוך.
איתן ברושי: הממשלה צריכה להגיד.
<עו"ד רויטל לן כהן: גם לא סטנדרטים.
איתן ברושי: אבל אני אומר ומדבר על כלל ילדי ישראל, ודאי גם לילדים עם צרכים מיוחדים ואני רגיש לזה, אני חושב, אדוני היושב ראש, צריך לבוא ולהגיד לבנט ולמיכל, שהוא קורא לה – המנכ"לית המצוינת, ואני בטח לא מתווכח, אני מציע להגיד מהו סל השירותים שהמדינה קובעת שבלעדיו אין חינוך בישראל מלידה ועד 18 ועד בכלל והוא מתחלק בין התשלומים של הרשות, של המדינה, וגם תשלומי הורים.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת.
יעקב מרגי: אני בתור שר הגעתי למשרד שהעודפים המחויבים שלו היו יותר גדולים מהתקציב.
יעקב מרגי: נכנסתי לבדוק, ראיתי שרוב הרשויות המקומיות שקיבלו תמיכה לפיתוח עם מצ'ינג, לא יושמו.
איתן ברושי: לא לקחו.
<עו"ד רויטל לן כהן: לא יכולות.
יעקב מרגי: יד ביטלתי את סוגיית המצ'ינג.
יעקב מרגי: ביטלתי את סוגיית המצ'ינג.
יעקב מרגי: אני רוצה להגיד לכם שהאוצר אחרי זה היה צריך לשחרר לי.
יעקב מרגי: הייתי עושה אתו סחר מכר, כי הם לא משחררים עודפים.
יעקב מרגי: הייתי לוקח.
יעקב מרגי: הם הרוויחו וגם אני, כדי לא לכלוא את כל התקציבים וכך זה היה מצב של win – win, מה שנקרא.
יעקב מרגי: המצ'ינג הוכיח את עצמו שהוא כלי להעצמת אי-השוויון והעצמת הפערים.
יעקב מרגי: צריך למצוא את הדרך איך לחזק את מי שבאמת זקוק לסיוע.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את נציג מועצת התלמידים ולאחר מכן האוצר ומשרד החינוך.
<עו"ד רויטל לן כהן: אני רק אבקש להוסיף אחר-כך עוד נקודה אחת ששכחתי.
יעקב מרגי: אבל התלמידים קודמים לכל.
<דניאל זליקוביץ': אני דניאל זליקוביץ', מועצת התלמידים הארצית, איתי שובל נמצא כאן אתי.
<דניאל זליקוביץ': אני לומד בחיפה, הרשות דווקא חזקה, כנראה ששנת הלימודים כן תיפתח בחיפה.
<דניאל זליקוביץ': באמת ממש כואב לי שראשי הרשויות לא נמצאים פה.
יעקב מרגי: זה לא רציני, נכון?
<דניאל זליקוביץ': לא רק שזה לא רציני, אני חושב שהדיון קצת מיותר אפילו, כשהם לא פה, כי אם אנחנו רוצים ששנת הלימודים תיפתח בכל הרשויות, הן צריכות להיות שותפות למהלך כזה.
יעקב מרגי: במיוחד שהם פנו לראש הממשלה והודיעו לו.
<דניאל זליקוביץ': נכון.
<דניאל זליקוביץ': אוקיי.
<דניאל זליקוביץ': בלי קשר אליהם, אני חושב שזה מצב מאוד מסוכן ששנת הלימודים לא תיפתח ברשויות מסוימות, כולנו מסכימים על זה.
<דניאל זליקוביץ': אני לא רואה מצב שבו אני פותח את שנת הלימודים בחיפה, אבל חבר שלי מאופקים לא יפתח את שנת הלימודים, זה מצב לא נעים עבור תלמיד שצריך לשלם על זה עוד בכל מיני טיפולים ומה שיוצא בזה.
<דניאל זליקוביץ': מה שאני חושב שצריך לקרות פה, אני מצפה מהרשויות החזקות יחד עם הרשויות החלשות, לבוא ולצאת בקריאה לראש הממשלה, למשרד החינוך, בעצם להוסיף תקציבים.
<דניאל זליקוביץ': אני לא מסכים אתכם שלא בהכרח צריך לקחת מהרשויות החזקות ולהעביר לרשויות החלשות, למרות שהרשויות החזקות מסתדרות טוב.
<דניאל זליקוביץ': אני לא אומר את זה בתור מישהו שגר ולומד בחיפה.
<דניאל זליקוביץ': הרשויות החזקות מסתדרות טוב, יש המון פלוסים, יש תקציב מאוד גדול, זה פחות הבעיה.
<דניאל זליקוביץ': אני לא חושב שזה בעיה אם באמת יהיה תקצוב דיפרנציאלי, אבל זה לא משנה איך זה יקרה, אם זה יבוא מהרשויות החזקות או שזה יבוא כתוספת מהממשלה, אבל זה צריך לקרות.
<דניאל זליקוביץ': לא יכול להיות מצב שתלמיד באופקים ותלמיד בירוחם ותלמיד בקריית שמונה, ימשיך לקבל פחות תקציב פר תלמיד איפה שהוא לומד.
<דניאל זליקוביץ': לא משנה איך, אפיל ואם נצא ביחד עם ועדת החינוך בפרויקט פילנתרופיה אחד גדול שמגייס כספים מנדבנים.
<עו"ד רויטל לן כהן: אוי ואבוי לנו אם נגיע לזה.
יעקב מרגי: לא נגיע לפילנתרופיה.
<דניאל זליקוביץ': אבל אני מוכן לעשות, אני חושב שצריך לעשות הכל כדי ששנת הלימודים תיפתח בכל מקום.
<דניאל זליקוביץ': אם הממשלה לא תעשה את זה, אז אנחנו נעשה את זה.
יעקב מרגי: כיוון כללי, מדברים, דיפרנציאלי, תוספתי, מה יש לך לומר?
יעקב מרגי: תציג את עצמך, בבקשה.
<שאול קירשנבאום: שאול קירשנבאום, מהאוצר.
<שאול קירשנבאום: המשרד תומך בתקצוב דיפרנציאלי.
<שאול קירשנבאום: כבר בשנה שעברה ניסינו להעביר החלטת ממשלה בנושא תקצוב דיפרנציאלי ברווחה ובחינוך ברשויות המקומיות.
<שאול קירשנבאום: גם כאן אנחנו בוחנים מספר מודלים אפשריים לראות איך אפשר להמשיך לקדם את זה.
<שאול קירשנבאום: אנחנו חושבים שזה הכיוון הנכון.
יעקב מרגי: בדיוני התקציב הקרובים, יש דגשים בחינוך?
<שאול קירשנבאום: כן, כן, כמובן שבדיוני התקציב הקרובים אנחנו הולכים לדון, בין היתר, גם בנושא הזה, זה נושא גדול וחשוב ובאמת אנחנו כנראה בזמן הקרוב נשב על זה ונוכל לקבל החלטות בנושא.
מאיר כהן: אתה יודע שזה לא רלוונטי.
מאיר כהן: אתם יודעים, בזמן האחרון נוח לכם לייחד סביב זה.
מאיר כהן: אתם יודעים שלא יקרה מצב שבתוך מרכז השלטון המקומי, עיר גדולה תוותר על הכנסותיה.
מאיר כהן: אני לא צריך, אני שגר בדימונה, לא צריך שייקחו את הארנונה בתל-אביב ויעבירו אותה לדימונה.
מאיר כהן: בתל-אביב יש את הנקודות חולשה שהיא צריכה להתמודד.
מאיר כהן: לכן אתם בזמן האחרון, אני שומע את זה כל הזמן, אתם בזמן האחרון מטיפים למשהו שאתם יודעים שהוא לא יקרה.
מאיר כהן: לא יקרה היום, במרכז השלטון המקומי, לא יקרה מצב שבו ראשי החזקות, שזה 50 או 60, יסכימו לוותר על הכנסות שלהן, לטובת מקומות אחרים.
מאיר כהן: לכן, הסיפור הוא סיפור תוספתי.
מאיר כהן: אני, כשהייתי שר הרווחה, קיבלתי החלטה לבטל את המצ'ינג מ- 1 עד 3 ומ- 4 לעשות אותו בדירוג.
מאיר כהן: עד ל- 7.
מאיר כהן: וכל הסיפור הזה, כל הסיפור הזה – 320 מיליון שקלים.
מאיר כהן: 320 מיליון שקלים שזה נקודה, שזה דבר שיכול לעבור בהסכם קואליציוני, ככה.
מאיר כהן: דבר כזה מביא שלווה בכל מה שקשור לנושא הרווחה.
מאיר כהן: בחינוך זה עולה 800 מיליון.
מאיר כהן: אני יודע שזה סכום לא קטן, אבל כל הסיפור הזה של המצ'ינג, של כסף תוספתי לרווחה ולחינוך, עומד על כמיליארד ו- 150 מיליון שקלים.
מאיר כהן: ואתם ממשיכים, בצורה מאוד לא הוגנת.
מאיר כהן: השר שלך יודע את זה, שהיום אין ראש עיר ביישוב חזק שמוכן לבוא ולהגיד – אני גובה ארנונה, או יש לי ארנונה תעשייתית – קחו אותה.
מאיר כהן: זה לא יקרה.
מאיר כהן: לכן, הקריאה שצריכה לצאת מכאן היא לכסף תוספתי.
מאיר כהן: כשמדינת ישראל רוצה, היא יודעת לעשות את זה.
מאיר כהן: ברווחה, למשל, כל 0 עד 7, בשדרות, בעוטף, פטורים ממצ'ינג.
מאיר כהן: שער בנפשך שהיו חודשים, אדוני היושב-ראש, שאני כראש עיריית דימונה, אתם לא תאמינו, לא יכולתי להוציא ילד בסיכום כי הגזבר לא היה לו, אמר לי –מאיר, אני לא יכול לשלם.
מאיר כהן: ילד בסיכון עולה 4,000 שקלים, זאת אומרת אני כרשות הייתי צריך 1,000 שקלים כפול 12, זה 12,000 שקלים.
מאיר כהן: יש לי 70 כאלה תעשו מכפלות.
עודד פורר: האבסורד הוא שאתה לא מקבל גם את התקציב שאתה אמור לקבל.
מאיר כהן: יש לי 80 כאלה.
<עו"ד רויטל לן כהן: אם הוא לא יכול לעשות מצ'ינג, הוא לא יקבל את הבסיס.
עודד פורר: לא, אתה אפילו לא מקבל את הבסיס מהממשלה.
מאיר כהן: אתם יודעים איזה כאב זה להיכנס לתוך רשות ערבית או רשות יהודית, ולראות שראש העיר אומר לך – אני לא יכול להקים אולם ספורט, כי אולם ספורט עולה ארבעה מיליון שקלים בערכים של מפעל הפיס.
מאיר כהן: נותנים שלושה מיליון, אומרים לו – תשיג עוד מיליון, הוא אומר – אין לי כסף.
<עו"ד רויטל לן כהן: זאת אחת הסיבות שמשרד החינוך לא מחייב אולם ספורט.
מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, בדיוק יושב היום במפעל הפיס יושבים כשני מיליארד שקלים של כסף שהוא עומד במקום, כי לחבר'ה אין מצ'ינג.
<שימי אליאל: אני מחזק את כל מה שמאיר אומר, מילה במילה.
<שימי אליאל: לא יכול להיות שתאגיד הוא תחת דיפרנציאלי ושוויון, זה מלחמה.
<שימי אליאל: מה שהוא אומר זה מלחמה.
<שימי אליאל: רשות סוציו אקונומי 9, אני לא יכול להעביר, זו תהיה מלחמה.
יעקב מרגי: לא קיבלת רשות דיבור.
יעקב מרגי: הפרוטוקול לא מזהה אותך.
יעקב מרגי: בנחת, אף אחד לא.
<שימי אליאל: אני שימי אליאל, ראש מועצת כוכב יאיר צור יגאל.
<שימי אליאל: סוציו אקונומי 9, רשות ענייה, רשות ענייה.
<שימי אליאל: אין מצב שתעבירו, ההכנסות שלי זה השקלים הבודדים שאני יכול עם גמישות מסוימת להשקיע פה ושם.
<שימי אליאל: זו הכרזת מלחמה, לקחת מרשויות חזקות.
<שימי אליאל: אני נחשב חזק, אבל אני עני.
יעקב מרגי: תודה, שימי.
יעקב מרגי: רבותיי, אנחנו מדברים במדינה, מדברים במשרדי הממשלה על צמצום פערים, הזדמנות שווה, זה נשמע טוב בכנסים, זה נשמע טוב בפאנלים, בנאומים, לתת לכל ילד את המגיע לו, להביא אותו לנקודת זינוק ואני לא רוצה להגדיר את זה כקלישאות.
יעקב מרגי: אבל אנחנו עושים אותם כקלישאות.
יעקב מרגי: דברים שהם צורך קיומי, אנחנו משלמים על זה אחר-כך ריבית דריבית, משלמים על זה ביוקר, כחברה, כמדינה.
יעקב מרגי: אנחנו חייבים, חובה מוסרית, שהמדינה תאפשר לכל ילד למצות את הפוטנציאל שלו, לתת לו הזדמנות שווה, לתת לו בכל שלב את נקודת הזינוק כפי שיש לכל ילד במדינת ישראל.
יעקב מרגי: לפני שאני אתן רשות דיבור לשלטון המקומי, דודי מזרחי, אגף התקציבים במשרד החינוך, בבקשה.
עודד פורר: רק עוד מילה אחת, גם שיתייחסו.
עודד פורר: הממשלה לא מעבירה את התקציב, אפילו לא את הבסיס, אם הוא לא שם את המצ'ינג.
עודד פורר: זאת אומרת, הוא לא יכול אפילו לקבל את ה- 70%.
יעקב מרגי: זה מקביל.
<עו"ד רויטל לן כהן: אני צריכה לצאת לוועדת הרווחה, אז רק דבר אחד.
<עו"ד רויטל לן כהן: אחד הדברים הקשים שגם קורים בעקבות הסיפור הזה של העברות התקציבים זה שהילדים עם הצרכים המיוחדים לא תמיד יכולים להתחיל את שנת הלימודים, זה מה שאנחנו מדברים פה, כי מעבירים את זה בחלקים.
<עו"ד רויטל לן כהן: משרד החינוך קורא לזה פעימות.
<עו"ד רויטל לן כהן: ילד עם צרכים מיוחדים לא יכול להתחיל את שנת הלימודים עם חצי מהשעות שלו, כי את הפעימה הבאה הוא יקבל בנובמבר.
<עו"ד רויטל לן כהן: הוא בעצם מתחיל בנובמבר.
יעקב מרגי: דודי, אנחנו צריכים להיות משוכנעים שיש הסתכלות, יש עבודת מטה.
יעקב מרגי: המכתב הזה של 15 הרשויות, ידוע לכם?
<דודי מזרחי: ידוע.
<דודי מזרחי: אני הייתי שמח, אדוני היושב ראש, אם נוכל לנצל את הדיונים המקצועיים בוועדת החינוך, לדיון מקצועי.
<דודי מזרחי: אנחנו בתור משרד מסכימים עם העיקרון וזה קו שהובילו לפחות שלושת שרי החינוך האחרונים, שתקציב משרד החינוך צריך להיות פרוגרסיבי, קרי – אנחנו צריכים להשקיע יותר בתלמידים מרקע חברתי כלכלי חלש ופחות בתלמידים מרקע חברתי כלכלי חזק, משום שיש שלושה שחקנים שמשקיעים בחינוך במדינת ישראל – המדינה, הרשות המקומית וההורים.
<דודי מזרחי: וברור שבפריפריה החברתית והגיאוגרפית, גם הרשות המקומית וגם ההורים יכולים להשקיע פחות ולכן הגורם היחיד שיכול לצמצם את הפערים, זו המדינה וזו מדיניות עקבית של המשרד, של כל שרי החינוך האחרונים.
<דודי מזרחי: אם תסתכלו על תקציב משרד החינוך לפני חמש שנים ותקציב משרד החינוך בשנת הלימודים 2016 ולקראת שנת 2017, שצפויה, אפשר לראות שחל שינוי של ממש בתקציב משרד החינוך, כאשר השינוי המהותי ביותר התחיל בשנת תשע"ה, עם החלטה של שר החינוך הקודם שי פירון, ששר החינוך הנוכחי, נפתלי בנט אימץ, להכין תוכנית לתקצוב דיפרנציאלי בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים, תוכנית חמש שנתית, תגיע ליישום מלא בשנת תשע"ט, שבעצם מעבירה מיליארדים לטובת האוכלוסיות החלשות וכבר עכשיו אפשר לראות והנתונים הם שקופים ומופיעים באתר האינטרנט של המשרד, אפשר לראות שבאופן הולך ועולה וזה רק ימשיך, אנחנו רואים שאנחנו מצמצמים את הפערים ומשקיעים יותר בילדים מהפריפריה בהשוואה למקומות המבוססים.
<דודי מזרחי: זה תהליך שרק יואץ.
<דודי מזרחי: דובר כאן על כך שאין סל שירותים לחינוך וזה פשוט לא נכון.
<דודי מזרחי: יש סל שירותים לחינוך, מוגדר על-ידי המשרד, במסגרת התוכנית לתקצוב דיפרנציאלי שאישר שר החינוך הקודם ואומץ על-ידי שר החינוך הנוכחי.
<דודי מזרחי: סל החינוך מוגדר גם ביסודי ובחטיבות הביניים, איפה שהיה יותר חוסר ודאות לגבי הנושא הזה, זה נכון שבחלק מהסעיפים, בפרט בשירותי העזר, יש רכיב של מצ'ינג.
<עו"ד רויטל לן כהן: שירותי עזר?
<עו"ד רויטל לן כהן: אצלנו זה שירותי בסיס.
<עו"ד רויטל לן כהן: איך אתה קורא לזה עזר?
יעקב מרגי: רויטל, חשבתי שהלכת לדיון בוועדת העבודה והרווחה.
<עו"ד רויטל לן כהן: הולכת.
<עו"ד רויטל לן כהן: להתראות.
<דודי מזרחי: בפרט בשירותי העזר, כך לדעתי זה מופיע בחוק, אני מדבר לצורך העניין על תקצוב של מזכירים, שרתים, הסעות וכיוצא בזה, שזו המעטפת שנדרשת כדי לקיים את מערכת החינוך, אז יש תהליך של מצ'ינג.
<דודי מזרחי: אגב, במשרד החינוך, ברוב המכריע של הפרמטרים, זה לא מתנה תקצוב.
<דודי מזרחי: אגב, אחד השינויים המשמעותיים ביותר בתוכנית לתקצוב דיפרנציאלי, בחינוך היסודי ובחטיבת הביניים, היה שאגמנו תקציבים שהותנו בכל מיני מצ'ינגים או בחילופים, שהותנו בצימוד או לחילופין ביוזמה אקטיבית של מנהל בית ספר או של רשות מקומית, לתהליך יותר אוטומטי, בהתאם למדד הטיפוח של בית הספר, לא בהתאם למדד החברתי כלכלי של היישוב, אלא לפי האיתנות של בית הספר.
<דודי מזרחי: מדוע?
<דודי מזרחי: כי ניסינו לנתח ולהבין איך היתה האנומליה בחלוקת התקציב.
יעקב מרגי: אתה אומר איתנות בית ספרית זה לפי ההורים, לפי התלמידים בבית הספר.
<דודי מזרחי: זה לפי המצב, הפרמטרים שם זה הכנסה של ההורים, השכלה של ההורים, מה ארץ המוצא, אם הם עולים חדשים ומידת הפריפריאליות של בית הספר.
<זאב גולדבלט: הבעיה היא רק שזה מבוסס על הדיווחים של ההורים, שלא בהכרח משקפים את המציאות.
<זאב גולדבלט: כי ההורים הם אלה שמדווחים על רמת ההשכלה שלהם, בלי שום הוכחה לזה.
<זאב גולדבלט: הם מדווחים על רמת ההכנסה שלהם.
<דודי מזרחי: מה שאתה אומר איננו מדויק, הנתונים נלקחים מרשות המסים.
<דודי מזרחי: טוב, לא משנה.
יעקב מרגי: היום הם לא צריכים דיווח כזה.
יעקב מרגי: הבן שלי עולה ל- י"א, אני לא זוכר מתי ביקשו ממני תלוש משכורת.
<דודי מזרחי: זה נלקח מרשות המסים אבל זה לא חשוב, לא זו הסוגיה כרגע.
<דודי מזרחי: הסיבה שעשינו זה היא משום שראינו שבמקומות החלשים, מנהלי בתי ספר ורשויות לא ידעו אפילו מה מגיע להם ולכן הרעיון היה להפוך את התקצוב לכמה שיותר אוטומטי, כמה שיותר שוויוני על בסיס פרמטרים אחידים.
<דודי מזרחי: כל הטענות שעלו כאן בתחילת הדיון, אגב הן נכונות, אבל הן רלוונטיות בעיקר לתקציב משרד החינוך ולמנגנוני ההקצאה לפני שנתיים או שלוש וחל שינוי של ממש.
<דודי מזרחי: קודם כל, כדאי שנשים את הנתונים על השולחן.
<דודי מזרחי: זה לא אומר שאין עוד מה לעשות ואין למה להתקדם.
<דודי מזרחי: אנחנו גם סבורים שיש עוד מה לעשות .
יעקב מרגי: דודי, 15 ראשי הרשויות האלה כתבו לראש הממשלה.
יעקב מרגי: למה הם כתבו?
איתן ברושי: לשר החינוך אין 'דיבור' עם ראש הממשלה.
איתן ברושי: הוא רגיל רק לתקוף אותו.
איתן ברושי: מה אתה רוצה, שידבר אתו על חינוך?
איתן ברושי: הוא לא יודע איך לדבר אתו, הוא רק יודע לריב אתו.
יעקב מרגי: אתן, זה יותר מפוליטיקה, אני לא רוצה להיכנס לשם.
איתן ברושי: אבל מה אפשר לעשות?
יעקב מרגי: לא לא לא.