GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אבידן כלפה: הרבה פעמים גם נוצר מצב שאמור להגיע המורה ואז התלמיד מבטל כי הוא לא מרגיש טוב כך שגם זה מהווה עוד בעיה.
<אבידן כלפה: בבית חולים שניידר ספציפית זכינו לכך שבית החולים הביא לנו מורים מטעמו והם נמצאים כרגע הם הילדים ואיכשהו נותנים גיבוי אבל הגיבוי הוא ממש ממש קטן.
<אבידן כלפה: מבחינת "קדימה מדע", מבחינת ההורים אצלנו – ואולי באזור המרכז יותר מרגישים אותם אבל מי שדרומית לאשדוד, כמוני, או מי שצפונית מנתניה לכיוון צפון, בכלל לא זוכה לקבל את "קדימה מדע" ואני מדבר אתכם על קרוב ל-150 הורים שרק אתמול שלחו לי את ההודעות ב-ווטסאפ בנושא הזה.
<אבידן כלפה: נושא חשוב נוסף הוא גילי אפס עד חמש.
<אבידן כלפה: גילי אפס עד חמש הם גם ילדים חולים והם ילדים שלא מקבלים היענות בכלל.
<אבידן כלפה: אין שום היענות מצד משרד החינוך, מצד "קדימה מדע".
<אבידן כלפה: יש דבר שיש אותו באזור המרכז, באזור, אני לא יודע אם מישהו ראה את זה, יש את הגן האונקולוגי של גדולים מהחיים שאיכשהו הוא נותן היענות קטנה עד כמה שניתן, אבל רוב הילדים – ואלה לא מעט ילדים ואני מדבר אתכם על קרוב לסדר גודל של 180 עד 200 ילדים מגיל אפס עד חמש וחולים במחלת סרטן – שכלל לא מקבלים את ההיענות של "קדימה מדע".
איציק שמולי: אני חושב שאתה היטבת לפתוח ולהגיע כבר לשורה התחתונה שהיא הכי חשובה.
איציק שמולי: זה הדיון השלישי או הרביעי בעניין של "קדימה מדע" ובכלל.
איציק שמולי: אני שמח על זה שהנושא של ילדים חולים וילדים בעלי צרכים מיוחדים במערכת החינוך נמצא ונוכח על סדר היום ועל שולחן הוועדה.
איציק שמולי: אבל מה שקורה כאן, זה פשוט מצעד של איוולת.
איציק שמולי: אנחנו באיזשהו מקום, אדוני היושב ראש, פשוט רודפים אחרי הזנב של עצמנו.
איציק שמולי: אני מצטער להגיד לכם חברי הוועדה אבל לדבר עם שח"ר בטלפון, זאת לא מדיניות.
איציק שמולי: אי אפשר שבכל פעם, אדוני היושב ראש, נבוא לדיון ויהיו כאן שני הורים שיבינו את העיקרון, יגידו שהם יבואו לוועדת החינוך, יעשו כאן בלגן חיובי כמובן ואז פתאום יתחילו לענות להם ב"קדימה מדע".
איציק שמולי: להשיג את שח"ר בטלפון, זאת לא מדיניות.
איציק שמולי: זה לא הוגן כלפי שאר ההורים.
איציק שמולי: אני חושב שהתלונות כאן שחוזרות כבר בדיון בפעם השלישית או הרביעית, הן לא הולכות לשום מקום.
איציק שמולי: אנחנו שוב מדברים על חוסר בזמינות של מורים באזורים מסוימים בארץ.
איציק שמולי: אנחנו שוב מדברים על עצירת הרצף הטיפולי בחגים ובחודשי הקיץ ובכלל לפעמים גם שלא מתחשק למורה להגיע או כשיש סיטואציה בה פשוט לא מוצאים מורה באזור מסוים בארץ, אז בסוף הילד של בן חמו לא מקבל פיזיותרפיה והוא צריך להסתכל לילד בעיניים ולהגיד לו ולנסות להסביר לעצמו איך הוא יכול לישון בלילה בשקט עם הנסיגה של הילד שלו.
איציק שמולי: עם הדבר הזה אנחנו לא יכולים להשלים.
איציק שמולי: לכן אדוני היושב ראש, הקריאה של שיבוא לכאן שר החינוך, אני מבין שחמש יחידות במתמטיקה זה דבר חשוב, לתת הזדמנות לחמישה ילדים חולי סרטן או לא עלינו עם צרכים מיוחדים, זה הרבה הרבה יותר חשוב כי לפני שהתפקיד של המערכת הזאת הוא להקנות מיומנויות וכישורים וכל הדברים החשובים, זה קודם כל לתת לכל ילד, גם אם הוא נולד על רצף כזה או אחר וגם אם הוא ילד חולה סרטן, לתת לו הזדמנות מחודשת, לתת לו הזדמנות לעמוד על אותו קו זינוק.
איציק שמולי: אני פחות מתרשם מהמערכת.
איציק שמולי: צריך להגיד שבמשרד החינוך קורים דברים נפלאים אבל אם המערכת הזאת פעם אחר פעם לוקחת את הילדים המוחלשים ביותר ומשאירה אותם מאחור – פעם זה במסע לפולין עם ילדים שאין להם מספיק כסף ופעם זה עם ילדים חולי סרטן.
איציק שמולי: ילדים חולי סרטן, אדוני היושב ראש, ילדים חולי סרטן, אתם יודעים מה המענה היום של מדינת ישראל?
איציק שמולי: יריקה בפרצוף.
איציק שמולי: משרד החינוך אומר להם, סליחה, גיל אפס עד חמש, אתם לא זכאים.
איציק שמולי: אם יש לכם עוד איזו לקות נלווית, אולי נכיר בכם.
איציק שמולי: מה אומרות להם חברות הביטוח?
איציק שמולי: אני אספר לך, אדוני היושב ראש.
איציק שמולי: ההורים, מהרגע שהם נולדים, משלמים עבור ביטוח סיעודי לילד, יום-יומיים אחרי הלידה או שבוע או חודש אחרי הלידה מגלים שיש לילד חס וחלילה מחלה קשה, אבל יש סעיף קטן באותיות בפוליסה ואתה יודע מה הוא אומר?
איציק שמולי: שמגיל אפס עד גיל 36 חודשים, גם אם התגלה מקרה של מחלה קשה, חברת הביטוח פטורה מלשלם.
איציק שמולי: ומי מאשר את זה?
איציק שמולי: משרד האוצר.
איציק שמולי: אני אומר לכם, מה מדינת ישראל אומרת לילדים חולי הסרטן?
איציק שמולי: היא אומרת להם, תסתדרו לבד.
איציק שמולי: יש לכם ילד בן שנה שעושים לו הקרנות למוח, בסדר, שגם העניין של הלימודים יהיה עליו.
איציק שמולי: לכן אני מסכם אדוני היושב ראש ואומר שבצד אחד בכל התלונות החוזרות של "קדימה מדע" חייבים לעשות סוף לעניין הזה.
איציק שמולי: אני מזכיר לכולם שהקיץ כבר עומד בפתח ושוב אנחנו נקבל את התלונות והתחלנו לקבל אותן על קטיעת הרצף הטיפולי.
איציק שמולי: בצד שני, זאת המדיניות, המדיניות, המדיניות של משרד החינוך.
איציק שמולי: להדגיש מצוינות - זה מצוין, לשכוח את הילדים המוחלשים מאחור – זה איום ונורא.
איציק שמולי: המערכת פשוט חוטאת לתפקידה ואסור לנו כגורם מפקח על עבודת הממשלה להשלים עם הדבר הזה.
<רויטל לן כהן: שישלחו את הבלשים לראות מה קורה במציאות.
מסעוד גנאים: כפי שהזכיר חברי איציק שמולי, אנחנו היינו כאן בכמה דיונים בנושא הזה.
מסעוד גנאים: זה אפילו מעליב להביא את האנשים כל פעם ובסוף לא קורה כלום.
מסעוד גנאים: לוועדה יש מסקנות ויש כל מיני דברים שהוצאנו בנושא הזה של הילדים החולים במערכת החינוך.
איציק שמולי: צריך לשלוח חוקרים פרטיים לא אחרי המנהלים אלא לראות מה הם עושים עם המסקנות של ועדת החינוך.
<תמי קרישפין: לראות לאן הולך הכסף.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אני מצטרף לתחושה הזו שהייתי מגדיר אותה תחושה של תסכול שמאפיינת אותנו תדיר חברות וחברי הכנסת שנדרשים לדון בנושא.
יוסי יונה: הייתי מגדיר את זה כסאגה מתמשכת שאפשר לסכם אותה באופן מאוד קומפקטי והוא שקיים פער מתמשך בין הצרכים של התלמידים החולים לבין היכולת של "קדימה מדע" לספק את הצרכים הללו.
יוסי יונה: מגיעות אלינו תלונות ואני מתאר לעצמי שכל חברות וחברי הכנסת שמשתתפים בדיון הזה מקבלים את התלונות ולכן גם הגענו לכאן, בגלל שטף התלונות שמגיע אלינו.
יוסי יונה: אני חייב לומר שהביקורת שאנחנו צריכים להפנות, כפי שגם אתה עשית אדוני היושב ראש, היא לא ל"קדימה מדע", לפחות לא בראש ובראשונה ל"קדימה מדע", אלא למשרד החינוך.
יוסי יונה: אנחנו גם יודעים באופן חד משמעי, גם מהדיונים שקיימנו את נציגי משרד החינוך, שלא קיימת שום מערכת רגולטיבית משמעותית.
יוסי יונה: כאשר באנו אליהם בטענות, אמרו לנו שנגיד להם מה הם המקרים הבעייתיים והם יטפלו בהם.
יוסי יונה: אני חושב שהמקרה של "קדימה מדע", אדוני היושב ראש, האינדיקטיבי לבעיה מאוד חמורה שקורית בארצנו האהובה והיא שמשרדי הממשלה מפריטים שירותים כאלה ואחרים ולא מפעילים שום מערכות רגולטיביות על אופן אספקתם של השירותים הללו.
יוסי יונה: זאת בעצם הבעיה החמורה ביותר בה אנחנו נתקלים.
יוסי יונה: משרד החינוך אינו יודע במה מדובר ואני זוכר את השיח שלך, אדוני היושב ראש, עם מנכ"לית משרד החינוך שאמרה לך: אתה יודע מה, אנחנו בתהליכי בדיקה של הטענות והמענות הללו.
יוסי יונה: מה זאת אומרת בתהליכי בדיקה?
יוסי יונה: זה אמור היה להיות מנגנון שמשעה שאתה מפריט את השירות, הרי שהמנגנון של הבדיקה אמור להיות כבר בפעולה והוא לא קיים.
יוסי יונה: המנגנון הזה אינו קיים.
יוסי יונה: אתם יודעים מה עמדתי העקרונית בנושאים הללו.
יוסי יונה: זה מאוד מאוד מתמיה אותי ומקומם אותי שדווקא כאשר אנחנו צריכים לתת את השירותים החברתיים לאוכלוסיות הכי מוחלשות, דווקא משרדי הממשלה מתנערים מההפעלה של הפרויקטים הללו ומוציאים אותם החוצה.
יוסי יונה: המגזר הפרטי יכול לעשות עבודה טובה יותר בהתמודדות שלו עם ילדים.
יעקב מרגי: אגף התקציבים מוכן לתקצב אותך ביותר, רק תפריט.
יוסי יונה: אכן.
יוסי יונה: המדינה מתנערת ואז היא גם לא מפקחת.
יוסי יונה: מילא, אתם יודעים מה, אנחנו לא דוגמטיים, לפעמים בסדר, הפרטה, מי שיכול להראות לי באותות ובמופתים שבמקרה ספציפי הפרטה היא טובה יותר מאשר השירות שהמדינה עצמה נותנת, אבל מה עם הפיקוח?
יוסי יונה: הנקודה שאתה הזכרת, חברי איציק שמולי לגבי אפס עד חמש.
איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת, מגיל לידה עד גיל חמש.
איילת נחמיאס ורבין: לא אפס עד חמש.
יוסי יונה: אני מקבל את התיקון של חברתי.
איילת נחמיאס ורבין: היום לפני חמש שנים ילדתי תאומים.
יוסי יונה: יפה מאוד, וזה יום מאוד מאוד משמעותי בחייו של אדם ובחייה של אישה.
יעקב מרגי: וזה לא התחיל מאפס.
יוסי יונה: זה לא התחיל מאפס.
יוסי יונה: אני רוצה להתייחס למה שאדון אבידן אמר.
יוסי יונה: אנחנו העלינו הצעת חוק והיא באה גם לדיון במליאת הכנסת ומשרד האוצר מתנגד לה.
יוסי יונה: אנחנו באים ואומרים שהרי יש חוק חינוך חובה בגיל הרך שירד לגיל שלוש עד חמש, אז בואו נחיל אותו גם על ילדים חולים.
יוסי יונה: מה משרד האוצר אמר לנו?
יוסי יונה: אנחנו לא משוכנעים שבגילים הללו חל תהליך חינוכי כלשהו ואנחנו לא מוכנים לממן בייבי-סיטינג לילדים הללו.
יוסי יונה: ריבונו של עולם, הלא זה מנוגד לכל מחקר אפשרי שכבר בגיל מאוד מאוד רך בעצם מתחילים תהליכים קוגניטיביים, רגשיים וצריכים להיות אנשים בעלי מקצוע שנמצאים עם הילדים הללו.
יוסי יונה: הם אומרים, לא, לכו הביתה.
יוסי יונה: עד היום, אדוני היושב ראש, הדבר הזה תקוע והולכת להיות או בעצם קיימת איזושהי עתירה לבג"ץ כדי שיחייב את משרד האוצר לאשר גם את חובתה של המדינה להעניק את השירותים לילדים בגילים הללו.
יוסי יונה: אני רוצה לסכם את דבריי ולומר באופן חד משמעי.
יוסי יונה: אדוני, המחדל המרכזי ביותר שאתו אנחנו מתמודדים באשר לסוגיה הזו הוא מחדל של משרד החינוך שהוא לא מפקח, לא דורש תוצאות, לא בודק אפקטיביות ולזה, כפי שאתה גם אמרת ואני חושב שזה מוסכם על כולנו, צריך לשים לזה סוף ולהביא את שר החינוך, להביא את מנכ"לית משרד החינוך ולומר להם, רבותיי, אם הדבר הזה אינו מתפקד, אם המנגנון הזה לא מתפקד, אז אנא, או שתעבירו למקום אחר או שתיקחו את זה לניהולה של המדינה.
יעקב מרגי: כמובן שמשרד החינוך יענו לנו וכך "קדימה מדע" יענו, אחרי דבריה של חברת הכנסת איילת ורבין ואחרי שאני אשאל מספר שאלות.
איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך אדוני היושב ראש ומודה לחבריי על הדברים החשובים שהם אמרו.
איילת נחמיאס ורבין: אני מסתכלת לשרונה ישר בעיניים.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו תמיד מתחבקות כשאנחנו מתראות אבל אני אומרת לך באמת.
איילת נחמיאס ורבין: בוועדת החינוך זה דיון שלישי או רביעי אבל בוועדה לזכויות הילד גם התקיימו דיונים.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, במצטבר, אנחנו מדברים כאן על המון שעות דיונים ובדיון האחרון שהיה בוועדה לזכויות הילד, נדמה לי שאתה, אריק, צאת בסערה.
איילת נחמיאס ורבין: אני זוכרת אותך יוצא משם בסערת רגשות מטורפת ואני ישבתי אחר כך ודיברתי אתו בחוץ ואמרתי לעצמי שזה פשוט לא יכול להיות, עם כל מה שההורים המדהימים האלה צריכים להתמודד, ובאמת, אני אומרת לכם, הם הורים מדהימים.
איילת נחמיאס ורבין: אצלכם אומרים שאלוהים נותן לך את מה שאתה יכול להתמודד אתו.
איילת נחמיאס ורבין: זה לא יכול להיות שהמדינה מערימה עוד ועוד קשיים.
יעקב מרגי: הוא שאל אותי מה זה אצלכם.
איילת נחמיאס ורבין: אני מסתכלת על ההורים המדהימים האלה.
איילת נחמיאס ורבין: מי שמכיר אותי יודע שזה לא נועד לפגוע.
איילת נחמיאס ורבין: זה באהבה.
יעקב מרגי: זה באהבה.
יעקב מרגי: לכן דילגתי על זה.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר לכם משהו.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שצריך ללכת למהלכים הרבה יותר דרסטיים.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר לך שאני דיברתי עם השר בנט לא כל כך מזמן על העניין של "קדימה מדע" והעובדה היא שההורים לא מצליחים לקבל תשובות ולא מצליחים לקבל מענה.
איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד – ונדמה לי שגם אמרתי לך את זה, שרונה – שמצאתי אצלו רגישות דווקא בנושאים שקשורים לילדים עם צרכים מיוחדים בכל מיני דברים בהם טיפלתי, בפניות ממוקדות בהן טיפלתי בכל מיני בעיות.
איילת נחמיאס ורבין: מצאתי איזושהי רגישות אצלו בלשכה.
איילת נחמיאס ורבין: מה שקורה כאן, בגלל שזה מערכתי, לא יכול להימשך בצורה כזאת.
איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם שאני מוכנה לעמוד לצדכם אם למשל תחליטו ללכת לאיזשהו הליך משפטי.
איילת נחמיאס ורבין: יש דבר כזה שנקרא הליך של ביטול מכרז.
איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שאנחנו כבר נמצאים בעולמות האלה.
איילת נחמיאס ורבין: אגב, גם אני כמובן קיבלתי פנייה אחרי הדיון שהיה עת אריק יצא בסערת רגשות.
איילת נחמיאס ורבין: קיבלתי כמובן פנייה מ"קדימה מדע" שאמרו שרוצים לבוא ולשוחח.
איילת נחמיאס ורבין: אמרתי להם: תקשיבו לי טוב, אין לכם מה לטוב ולדבר אתי אם אני לא יודעת שכל הפניות של ההורים בלי יוצא מן הכלל – בין אם הם באשדוד, בין אם במעלות, בין אם בכרמיאל, בין אם בבאר שבע – נענות וניתנות תשובות לכל הצרכים של הילדים על פי המפרט לפיו הם זכו במכרז.
איילת נחמיאס ורבין: לשם צריך להגיע.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שוועדת החינוך והוועדה לזכויות הילד, צריך לאגם את כל המשאבים ולעשות את זה אתם.
יעקב מרגי: לפני שאני צולל, יכול להיות שהם יבקשו סעד משפטי לבטל את המכרז.
יעקב מרגי: אביו זיו, אתה יכול לומר לי בכמה מורים אתה מחויב וכן עובדי סיוע ומטפלים פרה-רפואיים לפי המכרז וכמה אתה מחזיק?
יעקב מרגי: יש לך את הנתון הזה?
<אבי זיו: אני יכול לשלוף אותו מהזיכרון.
<אבי זיו: על פי המכרז אנחנו מחויבים להעסיק 250 מורים ו-15 מטפלים רפואיים בכל תחום שמוגדר, שזה אומר בערך שישים.
<אבי זיו: כן.
יעקב מרגי: 15 מטפלים בכל תחום.
<אבי זיו: בכל תחום פרה-רפואי.
יעקב מרגי: כמה תחומים יש?
<אבי זיו: ארבעה.
יעקב מרגי: זאת אומרת, שישים.
<אבי זיו: שישים.
<אבי זיו: נכון להיום אנחנו מעסיקים בערך 550 אנשי צוות שזה כולל מורים, כולל מטפלים.
יעקב מרגי: כמה מורים?
יעקב מרגי: פרט.
<אבי זיו: נכון להיום יש לנו 350 מורים.
יעקב מרגי: מאה יותר מהמספר בו אתה מחויב.
<אבי זיו: 93 מסייעים חינוכיים, 69 מטפלים פרה רפואיים ביניהם עשרה מנתחי התנהגות, 16 מטפלים רגשיים.
יוסי יונה: המורים מועסקים במשרות מלאות?
יוסי יונה: זאת בכוונה הייתה שאלה קנטרנית.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שהמכרז מחייב אותך ב-250 מורים, מה זה אומר?
<אבי זיו: זה אומר שבפריסה ארצית אתה צריך להחזיק 250 מורים כדי שייתנו מענה.
איילת נחמיאס ורבין: באיזה היקפים?
<אבי זיו: צורת ההיקפים לא מוגדרת בפרויקט.
יעקב מרגי: נתת נתונים שהם עודפים מכפי שאתה מחויב.
יעקב מרגי: מאחר ואנחנו בעידן הפוסט ציוני, אתה לא עוסק בציונות, אתה משופה בגין היתרה הזו?
<אבי זיו: אני אסביר.
<אבי זיו: הפרויקט בנוי בהיקפים משתנים.
<אבי זיו: זאת אומרת, כותב המכרז העריך שמדובר בשנה על כ-3,500 תלמידים לכל אורך השנה, חלקם לתקופות ארוכות יותר, חלקם לתקופות קצרות יותר, תלוי בסוג המקרה.
<אבי זיו: אם תלמיד שובר ירך חלילה ונמצא בבית חודשיים, הוא מקבל את השירותים ואחרי חודשיים חוזר לבית הספר.
<אבי זיו: אם חלילה תלמיד חולה סרטן, הוא יוצא ונכנס וזה יכול לקחת תקופה ארוכה.
<אבי זיו: עצם הנתונים האובייקטיביים של המאפיינים של הפרויקט הזה, הם שמגדירים בפועל מה קורה.
יעקב מרגי: יש תקרת שיפוי?
<אבי זיו: השיפוי עליו אתה מדבר הוא פר שעת הוראה שאתה נותן.
יעקב מרגי: יש תקרת תקצוב?
<אבי זיו: בוודאי שיש.
יעקב מרגי: אם יש דרישה מהשטח יותר, משרד החינוך מגביל אותך ואומר לך עד כאן?
<אבי זיו: שאלה טובה.
יעקב מרגי: תודה על הציון, אבל תן לי תשובה.
<אבי זיו: אנחנו מנטרים את הנתונים כל הזמן.
<אבי זיו: אנחנו לא מחכים שהתקציב ייגמר כדי לבוא למשרד ולהגיד לו שחסר לנו כסף.
יעקב מרגי: יפה מצדכם, אבל בפרקטיקה, בתכל'ס.
<אבי זיו: בפרקטיקה אנחנו נמצאים בקשר עם משרד החינוך.
<אבי זיו: אנחנו בפנייה כבר ממרץ לאור הגידול שיש בפרויקט, ויש גידול בהיקפי התכנית ואני יכול לתת נתונים.
<אבי זיו: אנחנו פונים אליהם ומבקשים הרחבה תקציבית וזה נמצא כרגע בידי משרד החינוך.
יעקב מרגי: יש מענים?
<אבי זיו: בוודאי שיש מענה.
<אבי זיו: יש מענה לכל דבר במשרד החינוך.
<אבי זיו: יש דלת פתוחה ואוזן קשבת ושיתוף פעולה מלא.
יעקב מרגי: חייבים להתחיל להתמקד כי השעון ממקד אותנו.
יעקב מרגי: אני רוצה להגיע, כפי שאמרתי בפתיח, לדיון ממצה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שאחרי כן חבל על המיילים של ההורים כי אני הולך לטיפול אחר.
יעקב מרגי: אם זה לא יסתיים היום, זה יהיה טיפול אחר ולא בשולחן הוועדה.
יעקב מרגי: זמינות של מורים ברחבי הארץ, הבעיה מוכרת לך?
<אבי זיו: קודם כל, כן.
<אבי זיו: את מה שקיים אי אפשר להכחיש אבל ברשותך, אני רוצה - - -
יעקב מרגי: אל תבקש רשות כי לא אתן לך.
יעקב מרגי: אני אתן לך אחר כך, אחרי שאני אקבל תשובות לשאלות שמציקות לי.
יעקב מרגי: תאמין לי שאני אהיה אובייקטיבי.
יעקב מרגי: אתה אפילו חוליה באמצע, וסליחה על הביטוי, ואתה אפילו לא מעניין אותי.
יעקב מרגי: לצורך המחשה, אתה לא האישיו.
יעקב מרגי: אני צריך לבדוק את המערכות השלטוניות, אם הן יודעות שהן חולות למרות שיכול להיות שהן לא חולות.
יעקב מרגי: אמר לי פעם מישהו שהמצב הכי מסוכן הוא לא זה שחולה אלא זה שחולה ולא יודע שהוא חולה.
יעקב מרגי: אני רוצה לעקור את התחושה הזאת.
יעקב מרגי: אם הרגולטור, משרד החינוך, לא יודע להתמודד עם זה, אני מוכן לשים כאן את איציק שמולי להחליף אותי במשך חודש ואני אבוא להתנדב ולעזור במשרד החינוך.
איציק שמולי: גם אני מוכן.
יעקב מרגי: את זה צריך לסיים.
יעקב מרגי: אנחנו הגענו לחלל, מתמודדים עם אתגרים ביטחוניים שרק השטן המציא אותם, ולא יתכן שלא נדע להתמודד עם סוגיה כזאת.
יעקב מרגי: לא יתכן שאנחנו מגששים בתוך ענן.
יעקב מרגי: פעם הטיפול במחלות המוח היה כמו לגשש בתוך ענן אבל אפילו בתוך המוח כבר נוגעים ויודעים לצנתר.
יעקב מרגי: ילדים חולים ומשרד החינוך לא יודע לטפל בהם?
יעקב מרגי: שיגיד את זה.
יעקב מרגי: שיגיד שזה גדול עליו ושנעביר את זה למשרד הבריאות אבל אני לא יכול לקבל תשובות שאומרות הקמנו צוות, בדקנו, אנחנו עושים, מינינו אחראי וכולי.
יעקב מרגי: לכן אני רוצה לקבל תשובות.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שהבעיה מוכרת, מה אתה אומר?
<אבי זיו: מאוד קשה להתייחס לתחושות כי עם תחושות כולם מזדהים.
יעקב מרגי: על תדבר אתי על תחושות.
יעקב מרגי: דבר אתי על מדע מדויק ומוחשי.
יעקב מרגי: יש לך מורים לכל הארץ?
<אבי זיו: התשובה היא כן.
איילת נחמיאס ורבין: מספר שעות, היענות, מורים שלא מגיעים למקום אליו מבקשים מהם להגיע.
<אבי זיו: ככשואלים שאלה כזאת, התשובה אליה צריכה להיות נקודתית למקרים מסוימים.
איילת נחמיאס ורבין: תענה.
יעקב מרגי: שמת לב שחברי הכנסת קיבלו כבר פריחה מהסוגיה.
יעקב מרגי: אם יש בעיה, תפנו אלינו.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים כאן לטפל בשורש הבעיה.
<אבי זיו: כן, אבל אנחנו כל הזמן נפגשים כאן חדשות לבקרים בוועדות - - -
יעקב מרגי: תסביר למה זה קורה.
<אבי זיו: אתה באמת רוצה שאני אכנס לזה?
<אבי זיו: בסדר.
<אבי זיו: אנחנו כל הזמן נפגשים עת מתקבלות תלונות, מצטברות תלונות היכן שהוא, כשיש תלונות שלא מטופלות אבל בפועל אף אחד באמת לא בדק מה קרה בין ועדה לוועדה לגבי תלונות ספציפיות.
יעקב מרגי: אני שואל אותך ואני אסביר את עצמי.
יעקב מרגי: תרשו לי חברי הכנסת, תתאפקו.
יעקב מרגי: אני קשה הבנה אבל אני יודע לשאול את השאלות שלי ואני לא צריך עזרה.
יעקב מרגי: זה שהגיעה אליך תלונה וטיפלת בה, אני לא שם.
יעקב מרגי: גם חברי הכנסת אמרו את זה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לחיות בתחושה שאתה יודע לטפל בפניות ציבור.
יעקב מרגי: "קדימה מדע" זכתה במכרז לא כנציג פניות ציבור של משרד החינוך אלא כזכיין לטפל במערכת.
יעקב מרגי: אתה מבצע.
יעקב מרגי: עזוב אותי ואל תברח לשם.
יעקב מרגי: תבוא ותגיד לי ביושר שאופי השירות שלך יוצר מצב שבשבוע הראשון, בחודש הראשון, ביומיים הראשונים יש חריקות.
יעקב מרגי: תבוא ותגיד את זה.
יעקב מרגי: שים את זה על השולחן.
<אבי זיו: אמרתי את זה.
יעקב מרגי: לא אמרת את זה.
יעקב מרגי: אני צריך לחלוב את זה ממך.
<אבי זיו: אני אחזור.
<אבי זיו: קודם כל, ברמה הארצית, אם היום יש לנו 1,300 מקרים שמטופלים מדי יום, ב-95 אחוזים מהמקרים המענה הוא מענה מלא ואיכותי, ואני מוכן לחתום על זה.
יעקב מרגי: מה קורה עם חמשת האחוזים?
יעקב מרגי: תאפיין לי אותם ותגיד למה.
<אבי זיו: החמישה אחוזים הם קשיים אובייקטיבים שקיימים בכל הארץ בכל תחום, בלי קשר לכן "קדימה מדע" או לא "קדימה מדע".
<אבי זיו: אם ילד במושב צופר, בית הספר שולח פנייה, היא צריכה להיות מטופלת.
<אבי זיו: זה קושי אובייקטיבי.
<אבי זיו: צריך למצוא מורה לתחום דעת מסוים, לגיל המתאים, וזה לא לוקח יום ולא לוקח יומיים, ואם תלונה מגיעה - - -
<קריאה: אני מתפוצץ.
יעקב מרגי: תתאפקו.
יעקב מרגי: אני רוצה ללכת בדרך המלך להתפוצצות שלך אבל תן לי לומר את הדברים.
<אבי זיו: אם תלונה מגיעה אחרי מספר ימים שלא נעשה טיפול או לא שובץ מורה או נעשה ניסיון לשבץ מורה ולדעת ההורה המורה לא מתאים, יש קשיים אובייקטיביים.
<אבי זיו: אי אפשר תוך יומיים לשבץ מאה אחוזים מהמורים או מבעלי המקצוע למאה אחוזים מהתלמידים.
יעקב מרגי: אני עוצר אותך כאן ואני אומר לך שאני מסכים אתך.
יעקב מרגי: זה שעכשיו התגלתה המחלה אצל ילד מסוים, נכון, זה לא שעומד צוות חירום ובשנייה הראשונה מתאים לו חליפה.
יעקב מרגי: לגבי המקרה של אריק בן חמו, אני לא אוהב לעשות את זה, אני לא רוצה לברוח משם כי זה כאילו לטפל בבעיה הפרטנית שלו ואני לא כאן.
יעקב מרגי: אני כאן לטפל ברעה החולה ולראות שזה עובד בלי חריקות.
יעקב מרגי: בעיה אובייקטיבית היא לא חריקה.
יעקב מרגי: יסלחו לי כל מי שיושב כאן עם כל האמוציות והרגשות.
יעקב מרגי: גם אריק בן חמו יבין שביומיים הראשונים או היום השלישי או השבוע הראשון לא יצליחו לטפל בילד שלו.
יעקב מרגי: כמה זמן אתה מתמודד עם זה?
<אריק בן חמו: הרבה.
יעקב מרגי: כשאומר לך אריק שהוא לא מקבל מענה פרה-רפואי לילד, אלה לא מותרות.
יעקב מרגי: הוא לא בא ליפול עליך או על המדינה.
יעקב מרגי: שאלתי תוך כדי דיון ונאמר לי שהגדירו בחוק וזה מופיע במכרז שמי שאמור לתת את הטיפולים הפרה-רפואיים זאת "קדימה מדע".
<אריק בן חמו: אני הייתי גם בישיבה הקודמת של הוועדה עם אותה בעיה.
יעקב מרגי: אנחנו מטפלים עכשיו בבעיה.
<אבי זיו: ברשותך, אני לא מכיר כל מקרה ומקרה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה את המקרה.
יעקב מרגי: טוב מאוד שאתה לא מכיר את המקרה של אריק בן חמו.
יעקב מרגי: מקרה כמו של אריק בן חמו שאומר לך שהילד לא מקבל את הטיפולים הפרה-רפואיים שהוא היה אמור לקבל מ"קדימה מדע".
איילת נחמיאס ורבין: זה מטריד אותי שהוא לא מכיר את המקרה של אריק בן חמו.
<שחר בר חן: אני אענה.
יעקב מרגי: תעני אחרי שתציגי את עצמך.
<שחר בר חן: אני מנהלת את התכנית.
<שחר בר חן: אני כן מכירה את המקרה של אריק בן חמו.
<שחר בר חן: אני מדברת עם אריק ועם טובה אשתו.
יעקב מרגי: תנסי לא לתת לי עכשיו תשובה ספציפית.
<שחר בר חן: זה בדיוק העניין.
<שחר בר חן: יש תשובה ספציפית ואני לא חושבת שהיא למעמד הזה.
יעקב מרגי: אנחנו בני אדם עם מוח גמיש.
יעקב מרגי: אני אומר לך שלא תתני לי מענה כי זה לא נכון לעשות את זה.
יעקב מרגי: תני לי למקד אותך.
יעקב מרגי: זה דיון רביעי בכנסת ואני רוצה למקד אותך.
יעקב מרגי: אני לא רוצה למסמס את הדיון הזה.
יעקב מרגי: עזבי את המקרה של אריק בן חמו.
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו כאן שמים לך את הבעיה על השולחן.
יעקב מרגי: ילדים עם צרכים של טיפולים פרה-רפואיים לא מקבלים את מה שהם צריכים לקבל, הן על פי הדרישות, על פי המציאות הרפואית, והן על פי תנאי המכרז.
יעקב מרגי: את יכולה להתמודד עם השאלה הזאת?
<שחר בר חן: ברשותך אני אחלק אותה לשני חלקים.
יעקב מרגי: קיבלת רשות.
<שחר בר חן: לפעמים זה נובע מחוסר הלימה בין הצורך שרואה ההורה או ההורים לטיפול בילד לבין מה שהמערכת חושבת שהילד צריך.
<שחר בר חן: הוא מקבל את מה שהמערכת חושבת אבל הוא רוצה משהו נוסף.
יעקב מרגי: יש מענה במכרז לאינסטנציה מכריעה בוויכוח הזה?
<שחר בר חן: כן.
יעקב מרגי: מה המענה במכרז?
<שחר בר חן: בדרך כלל בית הספר או גן הילדים.
יעקב מרגי: מי זה בית הספר?
יעקב מרגי: סליחה, עם כל הכבוד למנהל בית הספר, הוא יודע כמה טיפולים פרה-רפואיים אמור לקבל ילד?
<שחר בר חן: בוודאי.
<שחר בר חן: הוא בונה את תכנית הלימודים.
<שחר בר חן: אני מחויבת לפנות לבית הספר.
יעקב מרגי: יש אינסטנציה רפואית בבית הספר שמכירה את הסיפור?
<קריאה: יש צוות רב מקצועי.
יעקב מרגי: יש ויכוח, ובצדק.
יעקב מרגי: ההורה רוצה את הכי טוב לילד שלו ובא הזכיין ואומר, סלח לי, זה מה שקבעו לי, זו החליפה שתפרו.
יעקב מרגי: הוא אומר שנכון, זה לגיטימי מה שאתה רוצה, אבל אני קיבלתי חליפה במידות כאלה וזו החליפה הטיפולית שמגיעה לילד שלך.
יעקב מרגי: מי מכריע במחלוקת הזאת?
<שחר בר חן: בית הספר יחד עם המתי"א – מרכז תמיכה יישובי אזורי – שאלה בעצם נציגי משרד החינוך.
<שחר בר חן: יש מומחיות תחום, מומחיות תחום חולים, מומחיות תחום מחלות פסיכיאטריות - - -
יעקב מרגי: אני יוצא מתוך הנחה שההורים מגזימים ויש מחלוקת.
יעקב מרגי: תוך כמה זמן מתי"א נכנסת לתמונה ונותנת מענה?
<שחר בר חן: כמעט מהשלב הראשון.
<שחר בר חן: התהליך שלנו הוא קודם כל ליצור קשר עם המסגרת החינוכית, בהרבה מקרים עם המתי"א במקביל.
<שחר בר חן: זה קורה מיידית והשיחה הראשונה שנערכת ובמקביל נערכת שיחה נוספת.
יעקב מרגי: אריק, כדי ללמוד את הפרקטיקה, עזוב את המקרה שלך, בפרקטיקה זה עובד?
יעקב מרגי: הייתה לך מחלוקת עם "קדימה מדע", לטעמך הבן לא מקבל את הטיפול הפרה-רפואי.
<אריק בן חמו: לא מקבל.
יעקב מרגי: עשית את הצעד הזה?
יעקב מרגי: למי פנית?
<אריק בן חמו: סליחה שאני חורג שנייה מהנושא עליו אתה מדבר.
יעקב מרגי: אני אתן לך לחרוג, אבל קודם תענה לי.
יעקב מרגי: עשית את הפרוצדורה הזאת?
יעקב מרגי: "קדימה מדע" אמרו לך שזה מה שמגיע לך.
<אריק בן חמו: אין לי למי לפנות.
<אריק בן חמו: למי אני אפנה?
<אריק בן חמו: תגיד לי אתה.
<קריאה: למשרד החינוך.
<אריק בן חמו: מה משרד החינוך?
<אריק בן חמו: הם משגיחים על בית הספר?
<אריק בן חמו: אני הוצאתי אותו משם.
יעקב מרגי: מה עם מתי"א?
<אריק בן חמו: לא מכיר את הגוף הזה.
<אריק בן חמו: אולי אשתי מכירה.
<אריק בן חמו: אני לא מכיר.
מאיר כהן: מה שייך מתי"א לזה?
יעקב מרגי: אני בכוונה התעקשתי ולא נתתי לאף אחד להפריע לי.
יעקב מרגי: הבטחתי שהפעם אני ממצה את הנושא.
יעקב מרגי: ישבנו בכנסת, יש החלטות של ועדות, של הוועדה שלי ושל הוועדה לזכויות הילד.
יעקב מרגי: עזבו את האגו שלי.
יעקב מרגי: בשבע ועדות תזלזלו ולא תקיימו מה שכתוב, אין לי בעיה.
יעקב מרגי: הוועדה לזכויות הילד, אחת הדרישות בדיון שם הייתה שההורים ידעו את הזכויות שלכם.
יעקב מרגי: דיברנו על זה בוועדה הזאת.
יעקב מרגי: ריבונו של עולם, למה ההורה שמתמודד עם צרכים כאלה יום יומיים, מתמודד עם בעיות שנחתו עליו, עושה אותן באהבה, הוא צריך ללכת לאיבוד בסבך הבירוקרטי.
יעקב מרגי: הוא לא צריך לדעת?
יעקב מרגי: הורה לא יודע מה הזכויות שלו?
יעקב מרגי: איך אני יודע שהורים לילדים עם צרכים מיוחדים לא יודעים מה הזכויות שלהם?
יעקב מרגי: הם פונים אלינו.
יעקב מרגי: למה הם צריכים לפנות אלי?
איילת נחמיאס ורבין: גם כשהוא יודע מה הזכויות והרבה פעמים הוא לא מצליח למצות אותן.
יעקב מרגי: אני מקבל טלפונים ומבקשים ממני לעזור לזה, להסביר לזה, להרים טלפון לזה ואני שואל למה.
יעקב מרגי: הורה, ברגע שקיבל את הזכאות לחליפת טיפולים דרך "קדימה מדע", הנה החוברת, זה המסלול שלך, אלה אנשי הקשר שלך.
יעקב מרגי: זה סיפור גדול לייצר דבר כזה?
יעקב מרגי: אי אפשר לתת לו דיסק כדי שלא ילך לאיבוד ושלפחות בקטע הזה לא יתמודד?
יעקב מרגי: זה סיפור?
יעקב מרגי: כמה שנים קיים הנושא הזה של חינוך לילדים קיים?
<חיה הראל: מ-2008.
<חיה הראל: החוק נחקק ב-2001 והמשרד, לאור הנהלים, התחיל ליישם אותו ב-2008.
<רויטל לן כהן: זה קיים כבר 25 שנים.
יעקב מרגי: היא מדברת על החוק.
יעקב מרגי: מ-2008 לא היינו צריכים ללמוד את זה?
יעקב מרגי: אני יכול לקבל תשובה חד משמעית שזה הולך להיות בשבוע הבא?
<רחלי אברמזון: אני יכולה להגיב אדוני היושב ראש?
<רחלי אברמזון: תודה אדוני היושב ראש.
<רחלי אברמזון: קודם כל, שלום לכולם.
<רחלי אברמזון: אני כן נצמדת דווקא למסקנות הוועדה.
<רחלי אברמזון: הוועדה קראה למשרד החינוך לפרסם באתר האינטרנט מידע אודות הזכאות.
<רחלי אברמזון: הדבר הזה נעשה.
יעקב מרגי: ספציפית.
יעקב מרגי: אתר אינטרנט הוא מידע כללי וכוללני.