GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: אתה דוקטור למתמטיקה?
<עמית שמרת: לא.
<עמית שמרת: בעל תואר שני.
יעקב מרגי: תכניס אותנו לעניינים.
יעקב מרגי: יש את הסגל הבכיר.
<עמית שמרת: הסגל הבכיר כולל מרצים שקיבלו תקן וקביעות והם משלבים מחקר והוראה.
<עמית שמרת: הסגל הזוטר, מדובר על כ-2,200 עובדים שמבצעים בפועל את רוב עבודת ההוראה באוניברסיטה.
יעקב מרגי: יש עוד סקטור אחד.
<עמית שמרת: הם נחלקים לתלמידי מחקר, מסטרנטים ודוקטורנטים, שעובדים תוך כדי התואר האקדמי שלהם ועמיתי הוראה בעיקר, שהם כמה מאות עובדים, שבדרך כלל סיימו תואר דוקטור ולא נקלטו בסגל הבכיר, בין היתר בגלל צמצום מאוד חריף בשיעור מספר חברי הסגל הבכיר באוכלוסייה בישראל בעשורים האחרונים והם נשארים בתפקידי הוראה באוניברסיטה.
עודד פורר: כמה שעות מלמד מי שהוא מהסגל הזוטר וכמה שעות מלמד מי שהוא מהסגל הבכיר?
<עמית שמרת: לגבי הסגל הבכיר, יצטרכו לענות עמיתיי מהאוניברסיטה.
מאיר כהן: שמונה שעות.
עודד פורר: שמונה שעות זה הסגל הבכיר?
<שמעון ישי: משרה מלאה של סגל בכיר היא שמונה שעות הוראה.
<שמעון ישי: משרה מלאה של סגל זוטר בהוראה פרונטלית היא גם שמונה שעות הוראה שבועיות.
<עמית שמרת: פרט לעמיתי הוראה שמלמדים עשר שעות.
<שמעון ישי: הסגל הזוטר גם עוסק בתרגול עבודות שזה קצת יותר שעות הוראה.
מאיר כהן: בנוסף להיותם מתרגלים, הם חייבים לתת שמונה שעות פרונטליות.
<שמעון ישי: יש סגל זוטר שעוסק רק בהוראה ויש סגל זוטר שעוסק רק בתרגול.
מאיר כהן: אני הייתי מורה כל חיי ועבדתי שלושים שעות פרונטליות.
<קריאה: יש מקומות בעולם שמלמדים 16 שעות ואז מצליחים על אותו היקף של עלויות ללמד יותר סטודנטים.
יעקב מרגי: עכשיו תכניסו אותנו לסכסוך.
יוסף ג'בארין: אמרת 2,200 סגל זוטר.
יוסף ג'בארין: כמה בכיר?
<עמית שמרת: נדמה לי שיש כ-800.
<שמעון ישי: בערך 850.
יוסף ג'בארין: אם כן, שני שלישים מהסגל זה הסגל הזוטר.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אבל צריך להסביר שמדובר בסגל זוטר משני חלקים, אחד הם מסטרנטים ודוקטורנטים שכל מהותם היא לעשות מחקר, להגיע לדרגה האקדמית וללכת הביתה.
יעקב מרגי: כדי לשפר את שכרם הם גם מתרגלים.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: הם רוצים לעשות מחקר.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: יש סגל אקדמי זוטר שאלה עמיתי הוראה.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לצערנו היה לנו עשור אבוד באקדמיה, כולכם יודעים, והעשור האבוד הזה יצר מצב שהרבה אנשים - - -
יעקב מרגי: המל"ג לא חושב כמוך ואני בוויכוח מתמיד אתם.
יעקב מרגי: אני טוען שיש עשור אבוד והם לא מאמינים לי.\
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: כהיסטוריון אני יכול להגיד לך שיש עשור אבוד.
יעקב מרגי: הם חושבים שאני הזוי.
<קריאה: לדעתי יש משהו כמו ארבעה עשורים אבודים.
<קריאה: יש כאלה שיש להם כבר תואר דוקטור והם לא מצאו בית באקדמיה הישראלית, לצערנו.
<אלמוג סלע: עוד אמירה קטנה לגבי היחס בין האוכלוסיות.
<אלמוג סלע: צריך לשים לב שהסגל הבכיר כמעט כולם במשרה מלאה והסגל הזוטר עליו אנחנו מדברים, בדרך כלל זאת חלקיות משרה.
<אלמוג סלע: לכן קשה מאוד להשוות ביחס ביניהם.
יעקב מרגי: בואו נצלול לנושא.
<עמית שמרת: לתפיסתנו הסכסוך הקונקרטי הנוכחי נמצא בנקודת המפגש בין שני משברים מתמשכים.
<עמית שמרת: האחד זה משבר מדעי הרוח שמתבטא באקדמיה בירידה בשיעור אחוז תלמידי התואר הראשון.
<עמית שמרת: ירידה חריפה של הנרשמים ללימודים במדעי הרוח ואני חושב שיש לו גם השלכות חברתיות ותרבותיות.
מירב בן ארי: זה בכל האוניברסיטאות בארץ.
<עמית שמרת: הבעיה הכרונית המתמשכת השנייה היא מעמדו המעורער ואולי אפילו המתערער של הסגל הזוטר שסובל מכמה בעיות כרוניות שאחת מהן היא היעדר ביטחון תעסוקתי.
<עמית שמרת: אנחנו עובדים משנה לשנה בלי ידיעה ברורה מה יהיה גורלנו בשנה הבאה.
יעקב מרגי: מספר הסטודנטים באוניברסיטאות צונח?
יעקב מרגי: מספר הקורסים מצטמצם?
<עמית שמרת: למיטב ידיעתי יש ירידה קלה במספר הנרשמים לכל מחזור בשנים האחרונות.
יעקב מרגי: ואתם לא יודעים מה מחכה לכם בעשור הקרוב.
יעקב מרגי: אני מודע לגרף של העשור הקרוב.
<עמית שמרת: העובדה שיש משבר מתמשך מתבטאת בכך שסכסוכים מהסוג הזה – אצלנו זו כבר השנה השנייה ברצף בה נקלענו לסכסוך עבודה סביב פיטורים במדעי הרוח ובאוניברסיטה העברית, זה די מדהים, חברים מהאוניברסיטה העברית לא נמצאים כאן היום כי הם נמצאים במשא ומתן סביב סכסוך במדעי הרוח.
יעקב מרגי: שם יש כמה סכסוכים.
<עמית שמרת: זו השנה הרביעית ברצף כאשר בשתי שנים קודמות הם אפילו נקלעו לשביתה לא מבוטלת וארוכה.
<עמית שמרת: ברור שיש כאן תופעה כרונית ואני כבר עונה לכבוד יושב ראש הוועדה שנכון לקבוע דיון נוסף בו נו כל להתעמק לא רק במשבר הקונקרטי הזה אלא להביא מומחים, להביא את הקול של העובדים ולדון איך לייצר את המערכת הזאת.
יעקב מרגי: אני מאלה שטוענים שבמל"ג קרו תהליכי התנוונות.
יעקב מרגי: במקום לקרוא להם לעשות דיונים מעמיקים, מחקרים ולהוביל את ההשכלה הגבוהה, אתה רוצה שאני אעשה זאת?
<קריאה: תעזור להם.
יעקב מרגי: אני שאלתי את השאלה כדי שהיא תישאר באוויר.
<עמית שמרת: אני חושב שזאת בעיה שקיימת בכל האוניברסיטאות בארץ.
מאיר כהן: מה הליבה של הסכסוך?
<עמית שמרת: קודם כל, אני רוצה לבשר בשמחה מסוימת שאתמול נמסרו לנו נתונים שנראה שאולי יאפשרו התחלה של התקדמות לפתרון המשבר.
<עמית שמרת: יש עדיין עבודה אבל בהחלט נתונים חיוביים יותר מכפי שהיו לנו בעבר.
<עמית שמרת: כרגע הפערים שאני מזהה הם בעצם לגבי האפשרות להגיע להסדרה טובה של הסכסוך הנוכחי שמתבטא למשל בכך שאנחנו נדע שהנתונים שנמסרו לנו – נמסרו לנו סוף סוף נתונים קונקרטיים ומוסברים על הפיטורים במדעי הרוח – הם סופיים, בגבולות הסביר, בגבולות תנודות קלות, כי לא נאמר לנו עדיין משהו חד משמעי בנושא הזה.
מאיר כהן: כמה יפוטרו?
יעקב מרגי: כמה שפחות.
<עמית שמרת: כמה שפחות.
<עמית שמרת: כן.
<עמית שמרת: שוב, צריך לפרוט את זה לתקנים.
<עמית שמרת: אני יכול לפרוט את זה לתקנים.
יעקב מרגי: זאת שאלה לאוניברסיטה.
יעקב מרגי: אל תשאל אותו.
מאיר כהן: אני רוצה לשאול אותך, היועצת המשפטית.
מאיר כהן: במשרות, יש 800 משרות של הסגל הבכיר, כמה במשרות – לא באנשים?
<אלמוג סלע: אנחנו מדברים כרגע על 43 סיומי העסקה שכוללים גם תלמידים שמסיימים ללמוד, גם אנשים שהתפטרו וגם אנשים - - -
יעקב מרגי: כל המשבר הזה מדבר על 43 אנשים?
<אלמוג סלע: בכל הנתונים כרגע מדובר על 43 פלוס יש צפי - מדברים על תנודתיות – של עוד עשרים וכמה.
<שמעון ישי: אני רוצה להכניס לפרופורציה.
<שמעון ישי: נכון להיום מדובר על 46 תקנים.
מאיר כהן: אלה יכולים להיות שמונים אנשים.
<שמעון ישי: סליחה.
<שמעון ישי: 46 עובדים.
יעקב מרגי: שאלה יכולים להיות עשרים תקנים.
<אלמוג סלע: ואפילו פחות.
<שמעון ישי: מצבם של עוד 23, נכון להיום, לא ברור לנו.
<שמעון ישי: זה תלוי במספר הנרשמים לקורסים.
<שמעון ישי: אם אנחנו לוקחים את המספרים בשנים קודמות, בשנה שעברה היו 68 אנשים שסיימו את העסקתם, לפני כן היו 59 אנשים ובשנת 2013 היו 66.
<שמעון ישי: הסברנו לסגל הזוטר שזאת לא שנה חריגה.
<שמעון ישי: נכון שאנחנו יודעים ורואים ירידה במספרים ולצערי באמת סיומי העסקה גדלים בשנים האחרונות אבל לא קרה שום דבר השנה ביחס לשנים קודמות.
<שמעון ישי: טענו את זה והסברנו את זה לנציגי הסגל הזוטר.
יוסף ג'בארין: הבעיה היא לא השנה.
יוסף ג'בארין: זה בדיוק העניין.
יוסף ג'בארין: כל שנה מפטרים יותר.
<שמעון ישי: לא, לא מפטרים יותר.
יוסף ג'בארין: אבל זה לא נפסק.
יעקב מרגי: אתה אומר עובדה שלכאורה צריכה לתת לנו תמונת מצב.
יעקב מרגי: ביושרו ובהגינותו, למרות שהוא נציג ארגון עובדים, נקרא לזה כך לצורך העניין, הוא נתן סקירה לגבי מה שקורה.
יעקב מרגי: זה הרי לא צריך לעניין אותו אבל הוא שם את הדברים ואמר מה קורה באקדמיה, בהשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: אתה אומר לי שאין משהו חריג השנה לעומת שנה שעברה.
<שמעון ישי: חד משמעית.
<שמעון ישי: אין.
יעקב מרגי: לא יצויר שעכשיו בהליך הרישום אתה ממלא את כל הקורסים, יהיה הליך של קיצוץ בסגל?
<שמעון ישי: לא.
<שמעון ישי: אנחנו צריכים להבין משהו.
<שמעון ישי: הבעיה של הסגל הזוטר, והם הגדירו את זה בשיחות אתנו, היא לאו דווקא הדברים שנעשים בפועל עכשיו בשטח אלא תכניות עתידיות שיש להם.
<שמעון ישי: בגלל המשבר המתמשך במדעי הרוח, ירידה משמעותית במספרי הסטודנטים שבאמת הולכת ויורדת, ואני אתן לכם מספרים.
<שמעון ישי: לצערי זה קיים ולא רק באוניברסיטה שלנו אלא בכל המוסדות.
יעקב מרגי: אני אתן לך המחשה.
יעקב מרגי: אתה מבין בגרפים.
יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, חברתי מירב בן ארי ואנכי היינו במל"ג, בעשור הקרוב הגרף מדבר על ירידה במספר הסטודנטים.
יעקב מרגי: סליחה על הביטוי אבל אין חומרי גלם.
יעקב מרגי: במקום לעודד ילודה, בכינו למה הערבים והחרדים מביאים ילדים.
יעקב מרגי: אתמול היה דיון על הבלמים שהמל"ג והחסמים שהיא מערימה על שילוב של חרדים באקדמיה.
יעקב מרגי: זה המשאב הבא שאפשר להשתמש בו.
יעקב מרגי: אצל הערבים איכשהו זה קצת השתפר למרות שצריך לעשות שם עבודה, אצל החרדים צריך לעשות עבודה רבה.
יעקב מרגי: אני מלווה תהליך מסוים של הקמת מח"ר בבן גוריון וכבר שנה מדברים על הפרוצדורות, על התהליכים, על הבירוקרטיה.
יעקב מרגי: זה משבר.
מאיר כהן: אשתו סיימה אצלכם תואר שני במקרא.
מאיר כהן: חמישה חבר'ה למדו.
יוסף ג'בארין: אולי תחדדו את הקושי.
<עמית שמרת: קודם כל, בהיבט הרחב, מדינת ישראל צריכה לקבל החלטה האם היא רוצה מדעי הרוח.
<עמית שמרת: כלומר, האם זה רק עניין של מספר נרשמים או שמחזיקים מחלקות מסוימות גם לטובת העתיד המחקרי.
<עמית שמרת: מדובר על – אם מותר לי להשתמש בקלישאה – נכסי צאן ברזל.
<עמית שמרת: המחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן גוריון נחשבת מחקרית וכך גם המחלקה למחשבת ישראל.
מאיר כהן: כמה היום לומדים מחשבת ישראל?
<קריאה: לתואר ראשון?
<קריאה: חמישה סטודנטים.
מאיר כהן: אני סיימתי אצלכם ולמדו בין שלושים לארבעים סטודנטים.
<עמית שמרת: אני כן יכול לומר שהאוניברסיטה העברית למשל, לפחות רשמית, מכריזה שתנסה להתנהל במדעי הרוח.
<עמית שמרת: זאת שאלה מעניינת, עד כמה הם עומדים בזה אבל זה משיקולים אקדמיים בלבד ולא משיקולים תקציביים.
<עמית שמרת: אני לא מגלגל את כל הכדור לפתחה של ההנהלה.
<עמית שמרת: יכול להיות שהחלטה כזאת צריכה להתקבל ברמה גבוהה יותר וצריך להינתן פתרון מערכתי ברמת המל"ג שמייצב את המערכת הזאת כי למערכת הזאת יש גם היבט מחקרי.
<עמית שמרת: כשחברי סגל זוטר מפוטרים, זה חד משמעית פוגע בדור העתיד של המחקר.
<עמית שמרת: ברמה הכי קונקרטית, אני דיברתי בשבוע האחרון עם שני מסטרנטים במחלקה למדעי הרוח שראו פיטורים של דוקטורנטים במחלקה ואמרו לי שהם לא ימשיכו לדוקטורט בסוף התואר השני כי אין להם להיקלט כסגל בכיר וגם כדוקטורנט יהיה קשה להם להתפרנס והם צריכים לחשוב גם על עצמם.
<עמית שמרת: זאת אומרת, יש כאן השלכות קונקרטיות שאני מניח שזו רק דוגמה ואנקדוטה שממחישה ואתן.
יעקב מרגי: המשבר במדעי הרוח, אין ספק – אמנם נדרשנו לזה בדיון בעקבות המשבר שהיה באוניברסיטה העברית – שהמל"ג יצטרך לקבל החלטה אם הוא שם את הידיים על ההגה ומכוון את ההשכלה הגבוהה גם לצרכים של החברה בישראל כלקוחות השוק.
יעקב מרגי: כרגע התחושה היא שההשכלה הגבוהה נזרקת בין הגלים לפי כוחות השוק וזה לא נכון שכך יקרה.
<עמית שמרת: אם יורשה לי עוד משפט, לתקן את ידידיי הנכבדים מהאוניברסיטה.
<עמית שמרת: אני חושב שהם עצמם קוראים את הנתונים באופן לא מדויק.
<עמית שמרת: סיומי העסקה בשנים הקודמות, רשומה גם כמות גדולה של אנשים שהם מינוי של סגל זוטר כאשר כחלק מארעיות התמידית שלו נגמר כל שנה.
<עמית שמרת: עברנו על סיומי העסקה של חלק מהאנשים שאנחנו מכירים.
יעקב מרגי: חלק גדול מהמורים בישראל – אני אומר זאת לצערנו הרב – עדיין מקבלים ב-31 למאי מכתב פיטורים.
יוסף ג'בארין: זה לא מנחם אותו.
יעקב מרגי: כל שנה החוזה מתחדש להם.
<עמית שמרת: אני באמת לא חושב שזה נעשה בזדון אבל אנחנו מצאנו ברשימות סיומי העסקה בשנה שעברה, סיומי מינוי.
<עמית שמרת: כלומר, למשל דוקטורנט שמונה בשנה שעברה, המינוי שלו הסתיים והוא מונה מחדש.
<עמית שמרת: אז קשה לספור את זה כסיום העסקה.
<עמית שמרת: ביקשנו נתונים כדי שנראה שהשנה היא כן חריגה במידת מה.
<עמית שמרת: שוב, אני אומר בכנות שאנחנו לפחות באנו לוועדה הזאת כדי לחפש איך לפתור את המשבר הזה ולקדם ולא כל כך להתנצח.
יעקב מרגי: לא, זאת לא התנצחות.
<עמית שמרת: באנו לחפש את הדרך לסגור את המשבר בצורה שתספק את שני הצדדים.
מאיר כהן: אנחנו מתנצחים מולכם?
<עמית שמרת: אני לא רוצה להתנצח.
יעקב מרגי: אין התנצחות גם מול האוניברסיטה.
יעקב מרגי: פרופסור אריאל פלדשטיין, בבקשה.
<שמעון ישי: אם אפשר, לפני כן.
<שמעון ישי: אני רוצה להבהיר כדי שלא יתקבל כאן רושם לא נכון.
<שמעון ישי: כשאני דיברתי על המספרים, דיברתי על מספרים מוחלטים של סיומי העסקה מכל מיני סיבות.
<שמעון ישי: גם השנה, אתם קיבלתם את זה וישבנו אתכם ברחל בתך הקטנה עם שמות של אנשים.
<עמית שמרת: זאת אולי אי הבנה שצריך ליישר בינינו.
יעקב מרגי: פרופסור פלדשטיין.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: בגילוי נאות אני צריך להגיד שאני היסטוריון, כך שאני איש רוח.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אני רוצה לחלק את הדבר לשני חלקים.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: האוניברסיטה נמצאת תחת המועצה להשכלה גבוהה ואני לא מחדש בזה כלום.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: כל מה שקורה בלימודי האנגלית, זאת הנחיה של המועצה להשכלה גבוהה.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לכן האוניברסיטה מחויבת להוביל את המהלך שסטודנט היום במדינת ישראל ברמות הנמוכות רשאי לבחור אם הוא לומד באוניברסיטה או באוניברסיטה הפתוחה ובעצם העובדה שסטודנטים בוחרים, זה גוזר על מספרי הקורסים שאנחנו נוכל לפתוח בשנה הבאה.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לגבי מדעי הרוח.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: האוניברסיטה עושה מאמצים.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אנחנו עושים מאמצים.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זה עצוב שאין תלמידים במדעי הרוח אבל כאשר נרשמים להיסטוריה של עם ישראל חמישה סטודנטים או שבעה למחשבת וכדומה, אנחנו קודם כל חייבים, בדיווח שאנחנו מוסרים ל-ות"ת, לתת את הנתונים על היקפי העסקה של חברי הסגל הקבוע שלנו ולכן הקורסים נלמדים.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זה לא שהאוניברסיטה מנסה לפגוע.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: האוניברסיטה קיימת גם כדי ליצור את הדורות הבאים.
יעקב מרגי: אתם מקיימים קורסים שעל פניו הם לא כלכליים.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אני אתן לך דוגמה.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אני מלמד קורס, יש לי שלושה תלמידים מהיסטוריה ו-87 מפקולטות אחרות.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זאת המציאות.
מאיר כהן: קורס כללי?
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: קורס כללי.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: קורס העשרה.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זה מה שאנחנו עושים.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אין לנו ברירה כי אנחנו קודם כל צריכים ליצור את המצב שאפשר לקיים את הקורס.
יעקב מרגי: אתם מחויבים לקיים קורסים כאלה או עושים זאת מרצון?
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: מאחר וחברי הסגל הבכירים שלנו צריכים ללמד, זה חלק מתנאי ההעסקה, אני חייב לתת לו את הקורסים ללמד, נכון?
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: כי אחרת, ייווצר מצב שאני לא נותן לו ללמד.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לכן אנחנו צריכים ללמד.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אנחנו פותחים את זה לקורסי העשרה כדי שיבואו סטודנטים מפקולטות אחרות.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: כאשר בא דיון לגבי סגל אקדמי זוטר, אם הוא מלמד או לא, זה לא בא באיזה עיוורון או לאחר יד, כאילו הם סגל זוטר, בואו נגיד להם ללכת.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לא.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אבל כאשר לקורס מבוא נכנסים חמישה סטודנטים ולאחר מכן יש נגזרת לשנים הבאות, אין מה לעשות, זאת המציאות ואת זה צריך להבין.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זה לא בא ממקום שאנחנו רוצים לפגוע.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: הסגל הזוטר, כמו שאמרתי, הדוקטורנטים והמסטרנטים, הם הלב של האוניברסיטה.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: חברי הסגל מנחים ומדריכים וזה דור העתיד.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אם אנחנו לא נעשה את זה, לא יהיה לנו את דור העתיד.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: יש כאן מציאות רוחבית במדינת ישראל ואני חושב שצריך לקיים את הדיון האחר.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אנחנו יושבים כאן כנציגי אוניברסיטת בן גוריון ואני חושב שזאת לא רק הבעיה של בן גוריון אלא הבעיה היא כללית.
מירב בן ארי: עסקנו בזה.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לכן יש בעיות שנגזרות עלינו.
יעקב מרגי: אנחנו מתמקדים במשבר שקורה במדעי הרוח.
יעקב מרגי: אתה רוצה לומר לי שרוב הפסקות העבודה, רובן המכריע, בעטיה של אותה בעיה ואותו משבר במדעי הרוח?
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: גם המשבר של מדעי הרוח.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: למשל, הוזכרה כאן המחלקה לספרות.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: באמת הוקמה באוניברסיטה במשך שנים מחלקה מאוד חשובה לחקר הספרות העברית.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זה תחום מאוד מאוד חשוב.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: מה שקרה זה שבמציאות בה יש כל כך הרבה מכללות ומכללות שהיו מכללות חסות ויצאו לעצמאות, כמו למשל מכללת אחווה שהייתה הרבה שנים תחת החסות האקדמית, הסטודנטים שהגיעו מאחווה למחלקה ואפשרו פתיחת קורסים נוספים, יותר לא מגיעים.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: יש החלטת מל"ג שאחווה יוצאת לעצמאות, הסטודנטים לספרות שבאים לבן גוריון - באים לבן גוריון, ואין לנו יותר סטודנטים שמגיעים בשנה ג'.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לכן קורסי הסמינר שהיו בשנה ג', באופן טבעי צריכים לקטון כי אין מספיק סטודנטים שלומדים בשנה ג' במחלקה לספרות.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לכן זאת המציאות.
יעקב מרגי: גם בגלל המשבר במדעי הרוח וגם בהתנהלות.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: נכון.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: בתכנון.
מירב בן ארי: גם בגלל שסטודנטים מעדיפים ללמוד משהו שיהיה להם מה לעשות אתו.
מירב בן ארי: אתם יודעים כמה מקצועות חדשים נכנסו לאוניברסיטאות ולמכללות?
מירב בן ארי: עשרות מקצועות.
מירב בן ארי: מה לעשות שזה כמו ארון, אתה מכניס.
מירב בן ארי: אני יודעת שהיינו רוצים שכולם ילמדו מדעי הרוח, אבל היום, אם אתה שואל חבר'ה צעירים, הם לא רוצים ללמוד את זה כי זה לא ייתן להם דבר.
יעקב מרגי: תפקיד מדינה ותפקיד הרגולציה הוא להסתכל פני עתיד.
מירב בן ארי: אני לא יודעת.
יעקב מרגי: לראות אם מחר, בעוד עשרים שנים, ולא להתעורר עת מתקיים משבר בעוד עשר שנים.
מירב בן ארי: איזה משבר?
מירב בן ארי: מה אתה רוצה שהילדים שלך ילמדו באוניברסיטה?
מאיר כהן: אצל מירב בן ארי אין שום משברים והכול בסדר.
עודד פורר: האמת שזה בהמשך לשיח בינך לבין חברת הכנסת בן ארי.
עודד פורר: אני חושב שאנחנו עוסקים כאן - בדיון הזה שהוא חשוב - בנגזרת של הבעיה המהותית שקיימת, וקיימת בעיה מהותית באקדמיה וזה דיון שראוי לקיים אותו לגבי איך שהמל"ג מתכנן את עצמו קדימה.
עודד פורר: אני חייב לומר שאני לא מסכים אתך, מירב, בהרבה דברים.
עודד פורר: אני חושב שיש בעיות ויש קורסים שהמציאות גורמת למצב שהם ייסגרו או ייעלמו מן העולם.
עודד פורר: מדינה צריכה להתערב כשיש כשל שוק.
עודד פורר: אנחנו יודעים שיש שם כשל שוק למשל בלימודי היסטוריה כי אין מספיק נרשמים.
עודד פורר: כאן יש מקום - זאת עמדתי, אני לא יודע מה עמדת החברים אבל אני חושב שזה דיון שהוא ראוי – לגבי דיפרנציאציה גם בשכר הלימוד לסטודנטים.
עודד פורר: אם אני רוצה לעודד סטודנטים ללמוד הנדסה כי חסרים לי לימודי הנדסה, אני יכול לקבוע שלימודי הנדסה יעלו אלפיים שקלים בשנה ומי שרוצה ללמוד משפטים באוניברסיטת בן גוריון, ישלם שלושים אלף שקלים או ארבעים אלף שקלים בשנה.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: על לימודי המשפטים באוניברסיטת בן גוריון הוא משלם 11 אלף שקלים.
יעקב מרגי: הוא נתן דוגמה.
עודד פורר: באותה מידה יכולה המדינה לבוא ולומר שהיא צריכה והיא מחויבת להגן על החוגים להיסטוריה, לספרות ולמקצועות דומים.
עודד פורר: אני לא צריך שיהיו שם מיליוני סטודנטים או מאות אלפי סטודנטים אבל בהחלט אני חושב שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שהמחלקות האלה ייסגרו.
עודד פורר: מה שקורה כאן זה שהם מובילים אותם לסגירה.
עודד פורר: זה באיזשהו תהליך שהוא ברור.
עודד פורר: הסוף ברור.
עודד פורר: מנסים לתת לסוס פחות ופחות לאכול ובסוף הוא ימות.
עודד פורר: לצערי נראה שאין מדיניות ברורה של המל"ג ושל ה-ות"ת לגבי איך מתקצבים בהקשר הזה ולא רק איך מתקצבים אלא איך מאפשרים לאוניברסיטאות למשוך סטודנטים למקומות שהם לא בהכרח רוצים ללמוד.
עודד פורר: היכולת היא באמצעות הכסף.
עודד פורר: תאמין לי שאם תואר ב.
עודד פורר: א.
עודד פורר: בספרות היה עולה אלף שקלים בשנה, כנראה שהיינו רואים קצת יותר נרשמים.
מירב בן ארי: אני אומרת לך את האמת.
מירב בן ארי: אני לא בטוחה אם הכסף הוא העניין.
מירב בן ארי: שכר הלימוד בישראל לא עלה כבר 15 שנים.
מירב בן ארי: 15 שנים משלמים 10,000 שקלים באוניברסיטה כאשר במכללות זה עולה יותר.
עודד פורר: הרבה מאוד עובדי מדינה והרבה מאוד שכירים שיוצאים ללימודים כדי לקבל תואר ב.א.
עודד פורר: ולומדים רק מדעי המדינה, יכול להיות שהיו הולכים למדעי הרוח כי זה יותר זול.
מירב בן ארי: מדעי המדינה, זה מבוקש.
יוסף ג'בארין: אין ספק שאנחנו מודעים לקשיים.
יעקב מרגי: דרך אגב, דיון בו משתתפים חמישה-שישה חברי כנסת, זה מעיד על החשיבות.
יעקב מרגי: מל"ג, תשמעו ותראו את החשיבות שחברי הכנסת מייחסים לסוגיות האלה של המשבר בהשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: אני רוצה שתעביר את זה הלאה.
יעקב מרגי: יש לי שיחות רבות גם עם יושב ראש המל"ג שזה שר החינוך ועם מנכ"ל ות"ת והיושב ראש.
יעקב מרגי: להערכתי לא קוראים נכון את מה שקורה בהשכלה הגבוהה.
יוסף ג'בארין: אנחנו מודעים לקושי הכלכלי שאתם מצביעים עליו אבל מצד שני יש כאן קושי מאוד אובייקטיבי של הסגל הזוטר שפעם נמניתי עליו ואני מכיר את זה די מקרוב.
יוסף ג'בארין: חוסר הביטחון התעסוקתי בו הם נמצאים כל הזמן, זה פשוט בלתי נסבל.
יוסף ג'בארין: יש תחושה, ודאי בעייתית, אם כל הזמן הם יהיו תלויים בכמה סטודנטים יירשמו ואז נחזור לשאלות שעודד העלה, האם באמת היה שיווק טוב, האם גייסו סטודנטים כפי שצריך וכדומה.
יוסף ג'בארין: יכול להיות שאם הייתם מעבירים לסגל הזוטר את עניין השיווק, היו מצליחים לגייס יותר סטודנטים ואני יודע על מה אני מדבר.
יוסף ג'בארין: לכן אנחנו גם לא יכולים להתעלם מהקושי הזה.
יוסף ג'בארין: השאלה היא האם האוניברסיטה עושה משהו כדי לבוא לקראת הסגל הזוטר ופשוט לנסות להתאים את עצמה.
יוסף ג'בארין: אני יודע שיש לזה עלויות כלכליות.
יוסף ג'בארין: השאלה היא האם האוניברסיטה במשא ומתן עם הסגל הזוטר בעניין הנושאים הללו.
יוסף ג'בארין: הרשמה של הסטודנטים, זה יחכה עד יולי ואנחנו במצב שאנשים עד יולי-אוגוסט לא יודעים מה קורה אתם.
יעקב מרגי: ביולי יש מקצה שיפורים.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על אנשים שחלקם נשואים עם משפחות.
יוסף ג'בארין: זה מצב בלתי מתקבל על הדעת.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על כמעט שני שלישים.
יוסף ג'בארין: אגב, המספר הזה תואם למספר בחיפה.
יוסף ג'בארין: גם בחיפה השיעור פחות או יותר כזה כאשר 65 אחוזים מהסגל הם הסגל הזוטר.
יוסף ג'בארין: לדעתי יש כאן בעיה קריטית שעדיין לא נפתרה והדרישה שלנו מהאוניברסיטה היא להבין את הקושי הזה ולנסות לבוא לקראתם גם בעלויות כלכליות מסוימות.
יעקב מרגי: מירב בן ארי.
מירב בן ארי: ראשית, שלא תתבלבלו, דעתי על מדעי הרוח, מחשבת ישראל, היא לא קשורה לזכויות שלכם כסגל זוטר – ומה שהוא אמר כאן, ובצדק – וכי אתם העתיד של האקדמיה.
מירב בן ארי: בסופו של דבר אלה אתם.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לא רק העתיד אלא גם ההווה.
מירב בן ארי: ההווה והעתיד.
מירב בן ארי: אנחנו מדברים עכשיו על תכנית חומש שנכנסת מתשע"ז.
מירב בן ארי: תיכנס תכנית חומש לחמש שנים.
מירב בן ארי: אם שואלים אותי, ואני יושבת הרבה במל"ג ומכירה את ור"ה, מדינת ישראל צריכה לשים את הכסף שלה על מה שהיא הזניחה במשך שנים ואלה כל מקצועות ההנדסה והמכללות הטכנולוגיות.
מירב בן ארי: אם שואלים אותי מבחינת יעדים, זה העתיד של המדינה.
מירב בן ארי: נכון, זה חשוב, שמחשבת ישראל יהיה קורס בחירה.
מירב בן ארי: גם אני לקחתי קורס בחירה במחשבת ישראל עת למדתי משפטים והיה לי מאוד מעניין, אבל מכאן ועד לבוא ולומר בתכנית החומש, לא.
מירב בן ארי: בתכנית החומש המל"ג/ות"ת צריכה להבין, ראשית, מה צורכי הסטודנטים, ושנית, מה צורכי מדינת ישראל.
מירב בן ארי: כשאתה נכנס למכללה הטכנולוגית בבאר שבע ורואה איך היא נראית, המעבדות שם משנות ה-40, צריך לבוא ולתקן.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: כי אין יד מכוונת.
<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אני מסכים אתך.
יעקב מרגי: מירב, אני אתך.
יעקב מרגי: אם יש כאן חמש, שם ארבע ושם שש, אני חושב שלמל"ג יש מה לומר.
יעקב מרגי: בעשור הזה ישימו דגש באוניברסיטה כלשהי.
יעקב מרגי: יד מכוונת.
יעקב מרגי: יש הפקרות ואין יד מכוונת בהשכלה הגבוהה.
מירב בן ארי: אני אומר עוד משפט אחד.
מירב בן ארי: אני יודעת שאנחנו ביחד בעניין הזה אבל אני באמת חושבת שנושא של מדעי הרוח הוא נושא חשוב.
מירב בן ארי: מה לעשות, יש נושאים יותר חשובים כרגע בעיני, בעיקר המצב של המכללות הטכנולוגיות.
מירב בן ארי: זה כמובן בלי קשר לזכותכם כסגל זוטר.
מירב בן ארי: זה משהו אחר בפני עצמו כאשר מדובר בזכויות עובדים.
מירב בן ארי: כיוון שאתם מבאר שבע, אני רוצה לברך את פרופסור כרמי על ההחלטה האמיצה שלה, ואני יודעת שזאת הייתה החלטה קשה מאוד, לבטל את הפרס לשוברים שתיקה.
מירב בן ארי: לא יכולתי שתהיו כאן ושאני לא אתייחס לזה.
מירב בן ארי: זאת הייתה מילה לסיום.
יעקב מרגי: מההיסטוריה של רבקה, לא כדאי להיכנס אתה למאבקים.
מירב בן ארי: בירכתי אותה על ההחלטה.
מירב בן ארי: מה שבטוח שהם לא עושים, זה להעמיק את ההבנה בין יהודים לערבים.
מירב בן ארי: זה הדבר האחרון שהם עושים.
מאיר כהן: אנחנו מתעסקים קצת עם החטא הקדמון, עם מהי אוניברסיטה ומהי מכללה.
מאיר כהן: אוניברסיטה הפכה להיות לגוף מעסיק, כמעט בית ספר תיכון ענק שיש בו מורים כאלה ומורים אחרים.
מאיר כהן: עם השנים, כאשר המכללות התחילו, ואני מתייחס לסיפור הזה שסיפר האדון לגבי אחווה.
מאיר כהן: אתם צריכים לעשות הכול כדי שלפחות סגל זוטר שמתעסק במחקר יישאר בתחומי האוניברסיטה.
מאיר כהן: לי ברור שאם אוניברסיטה שהיא עסק כלכלי, גם עסק כלכלי - - -
מירב בן ארי: הלוואי והיא הייתה עסק כלכלי.
מירב בן ארי: אם הן היו עסק כלכלי, לא היו מגיעות לחצי מיליארד שקלים חובות.
מירב בן ארי: יש אוניברסיטה על סף פשיטת רגל.
מירב בן ארי: איזה עסק כלכלי?
מירב בן ארי: עסק כלכלי זה המכללות הלא מתוקצבות.
מירב בן ארי: הן עסק כלכלי.
יעקב מרגי: הן צריכות להתנהל גם כלכלית.
מירב בן ארי: הלוואי והן היו מתנהלות כעסק כלכלי ולא היו תלויות רק בכספי מדינה.
מירב בן ארי: מיליונים.
מאיר כהן: היות ובזמן האחרון את תגמרי את מכסת הדיבור שלך, תהיי אילמת.
מירב בן ארי: אתה יודע שזה לא המקרה.
מאיר כהן: את לא מפסיקה לדבר.
מירב בן ארי: כי הן לא עסק כלכלי.
מאיר כהן: האוניברסיטה כן עסק כלכלי, ואני ניהלתי בית ספר תיכון כל חיי וזה עסק כלכלי.
מאיר כהן: אתה צריך לדעת לנהל את זה.
מאיר כהן: אני מבין שמגיעים למצב שיש יותר מדי עובדים ואתה נמצא בבעיה של תקנים.
מאיר כהן: מה שצריך להיות לנגד עיניכם זה שכאשר מסתכלים על הסגל הזוטר, לפחות החוקרים בסגל הזוטר חייבים להישאר בתוך החממה הזאת של האוניברסיטה.
יעקב מרגי: זה האינטרס שלהם.
מאיר כהן: כי זה האינטרס שלכם.
מאיר כהן: אני לא מבין למה אתם פותחים קורסים להכשרת מורים.
מאיר כהן: אתם לא צריכים לפתוח קורסים להכשרת מורים.
מאיר כהן: אני חושב שהאוניברסיטה לא אמורה להכשיר מורים.
מאיר כהן: מורים יוכשרו במכללות.
יעקב מרגי: זה נוגד את התפיסה שקיימת במשרד החינוך.
מאיר כהן: אני אומר לכם שהאוניברסיטה מטבעה היא גוף מחקר.
מאיר כהן: נקודה.
מאיר כהן: עם השנים האוניברסיטאות התחילו.
מאיר כהן: אני למדתי ב-1981 קורס להכשרת מורים אצלכם בבן גוריון וסיימתי ב-1984 עוד איזו סדרה של קורסים.
מאיר כהן: אני זוכר.
מאיר כהן: היום אין דברים כאלה כי הולכים למכללות אבל האוניברסיטה נשארה עם אותם מורים.
יעקב מרגי: בתהליך ההטמעה מכללת קיי הולכת להיעלם לתוך האוניברסיטה.
מאיר כהן: הלוואי, אבל זה בגלל דעתי על מכללת קיי ולא בגלל דעתי על המכללות.
מאיר כהן: לכן אני אומר שבמשבר הזה תצאו מתוך הנחה שהסגל הזוטר שהוא מסטרנטים, חוקרים, אתם צריכים לעשות הכול כדי שהם יישארו אצלכם.
מאיר כהן: כאן אני מדבר כאיש דימונה.
מאיר כהן: אני חי ואני כל יום נוסע מדימונה ויודע מה הקושי הגדול בהשגת מקומות עבודה בנגב.
מאיר כהן: אם אתם צריכים שאנחנו נהיה הפה שלכם אפילו במל"ג ואצל שר החינוך, נעשה את זה.
מאיר כהן: אבל להשאיר היום 48 חבר'ה ללא עבודה, אנשים שגרים בנגב ושעושים ציונות בנגב, אני חושב שזאת אחריות גדולה עליכם.
מאיר כהן: אני יודע שאנחנו שמים על הכתפיים שלכם.