GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גור רוזנבלט: אני מבקש לחדד את מה שאמרה המנכ"לית.
<גור רוזנבלט: צריך לחדד את זה.
<גור רוזנבלט: יש בקרה ויש אכיפה.
<גור רוזנבלט: בקרה מתבצעת על כלל מוסדות החינוך במדינת ישראל.
באסל גטאס: זה המכרז.
<גור רוזנבלט: זה לא המכרז הזה.
<גור רוזנבלט: קראו כאן גם המכרז הזה כי חבר הכנסת כהן קצת בלבל בין שני המכרזים ולכן חשוב להבהיר את הדברים.
<גור רוזנבלט: יש מכרז בקרה.
<גור רוזנבלט: כל בית ספר במדינת ישראל מגיע אליו צוות בקרה אחת לשלוש, ארבע, חמש שנים ובודק את מערכת התקן של בית הספר.
<מיכל כהן: דרך אגב, זו ההסדרה שעשינו כי פעם הם היו באים כל שנה.
<גור רוזנבלט: התגובות של המנהלים, דרך אגב, הן מצוינות.
<גור רוזנבלט: המנהלים אומרים שבמקום שיבואו כל שנה, לכל נושא יבוא בקר הפני עצמו וישגעו אותם, ריכזתם את זה, סידרתם את זה, אמנם אנחנו עוברים בקרה מקיפה ביומיים של בקרה, אבל יומיים ובזה נגמר הסיפור.
<גור רוזנבלט: הם כולם אומרים לנו והתגובות מאוד טובות.
<קריאה: תסביר איך מתבצעת הבקרה.
<גור רוזנבלט: זאת בקרה שמתבצעת במשך יומיים.
<גור רוזנבלט: יושבים יחד עם המנהל ויש לו את כל ההזדמנות להסביר את כל ההסברים.
<גור רוזנבלט: בודקים את הכול בצורה מקצועית.
באסל גטאס: הבקרים האלה מוגדרים חוקרים?
<מיכל כהן: זה באכיפה.
<גור רוזנבלט: זה מתבצע על ידי מישהו שהיה בעבר מנהל בית ספר.
<קריאה: תפריד בין הבקרה לאכיפה.
<גור רוזנבלט: דרך אגב, זה אגף אחר.
<גור רוזנבלט: זה מתנהל באגף אחר על ידי אנשים אחרים.
באסל גטאס: אבל הבקרים הם מחוץ למשרד.
<גור רוזנבלט: זה מתנהל על ידי חברה, כמו כל מכרז בקרה, אבל תנאי הסף כדי להיכנס ולהיות בקר זה אם ניהלת בעבר בית ספר בעצמך.
<גור רוזנבלט: זה תנאי סף.
באסל גטאס: אבל אותו צד שעושה את הבקרה עושה את האכיפה?
<גור רוזנבלט: ממש לא.
<גור רוזנבלט: אלה אגפים אחרים.
<גור רוזנבלט: זה משהו שמתנהל כלפי כל בתי הספר במדינת ישראל על ידי צוות בקרים שהוא אנשי מקצוע, מנהלי בתי ספר לשעבר.
<גור רוזנבלט: עכשיו אני מגיע למכרז עליו דובר כאן.
<גור רוזנבלט: כאן אנחנו דורשים בקרים בעלי התמחות אחרת.
<גור רוזנבלט: למשל, אתן את הדוגמה שנתן חבר הכנסת מאיר כהן.
<גור רוזנבלט: אם באה חנות ספרים ואנחנו קבענו - יחד עם המו"לים דרך אגב, אנחנו לא עושים את זה לבד – שמחיר ספר מסוים הוא שבעים שקלים ומחליטה חנות מסוימת שהיא מוכרת אותו במאה שקלים.
<גור רוזנבלט: מה יעשה ההורה?
<גור רוזנבלט: ההורה בא לחנות ספרים, הוא צריך לקנות את הספר, הוא לא יכול להגיד שזה יקר לי, תביא לי ספר אחר.
<גור רוזנבלט: הוא חייב לקנות את הספר הזה.
<גור רוזנבלט: זה הספר שמופיע ברשימה.
<גור רוזנבלט: כתוב מאה שקלים, הוא ישלם מאה שקלים.
<גור רוזנבלט: מגיע חוקר שלי לחנות, מגיע איש בקרה שהוא עם סמכות חקירה, עם תעודת חוק, והוא מבצע קנייה.
<גור רוזנבלט: אחרי שהוא קנה במאה שקלים, עכשיו אנחנו יכולים להטיל קנס על החנות.
<גור רוזנבלט: עכשיו אפשר לטפל בחנות הזאת שמכרה את הספר במאה שקלים במקום בשבעים שקלים.
יעקב מרגי: יש ראיה.
<מיכל כהן: תתייחס לזה.
<גור רוזנבלט: למשל לגבי מוסדות ללא רישיון.
<גור רוזנבלט: תראו, זאת תופעה שאי אפשר אפילו להסביר את זה.
<גור רוזנבלט: הולך אדם, פותח מוסד, לא ביקש רישיון, לא נבדק - - -
חנין זועבי: זה תקף גם לגבי מכללות או רק לגבי בתי ספר?
<גור רוזנבלט: בתי ספר וגני ילדים.
<גור רוזנבלט: הולך מאן דהוא, פותח גן ילדים למשל ללא רישיון.
חמד עמאר: אלה בעיקר גני ילדים.
<גור רוזנבלט: אלה גם בתי ספר.
חמד עמאר: שאין להם מספר רישום?
<גור רוזנבלט: אין להם מספר.
<גור רוזנבלט: אין להם כלום.
<מיכל כהן: אין להם רישיון.
<מיכל כהן: אתה בעצם עולה על זה מכמה היבטים.
<מיכל כהן: פתאום נעלמים לך ילדים מהמצבת כי בעצם ברגע שהוא מוסד ללא רישיון, הוא לוקח ילדים, הוא לא מדווח עליהם, הוא הקים מתחת לאף שלך.
חמד עמאר: איך הם מממנים את זה?
<מיכל כהן: יש כל מיני עמותות.
<גור רוזנבלט: יש כל מיני דרכים לממן.
<גור רוזנבלט: אני לא רוצה אפילו לפרט כאן.
<מיכל כהן: הנה, תסתכלו, 55 מוסדות השנה, התבצע טיפול, שפעלו ללא רישיון.
<מיכל כהן: לא בדקו אם זה בתוך מקלט, לא בדקו אם זה בתוך לול.
<מיכל כהן: היה הסיפור עם מפעל פטריות שהסבו אותו לבית ספר.
חמד עמאר: אלה מוסדות רשמיים ולא מוכרים?
חמד עמאר: חינוך חרדי?
חמד עמאר: אלה גני ילדים?
<גור רוזנבלט: הוא לא שייך לשום דבר כי הוא לא ביקש רישיון.
יעקב מרגי: הוא כלום אבל הילדים הם לא כלום.
יעקב מרגי: הילדים הם משהו.
באסל גטאס: לדעתי צריך לחזור למשפט ולחדד את המשפט שהקריא מאיר כהן.
באסל גטאס: לדעתי זה צריך לעבור אפילו ייעוץ משפטי.
באסל גטאס: הסמכות לחקור נושא משרה בתוך המוסד, זה לדעתי מרים דגל אדום או שחור.
באסל גטאס: מה הסמכות שמישהו יחקור מישהו שהוא נושא משרה במוסד.
<מיכל כהן: אין לו סמכות לחקור.
באסל גטאס: אבל זה חלק מהמכרז.
מאיר כהן: אני מבקש מהמכרז הזה שלכם, שאתם דיברתם עליו - - -
יעקב מרגי: אתה מדבר על אכיפה או על בקרה?
מאיר כהן: בקרה.
מאיר כהן: אני מבקש לקרוא את הדבר הבא.
מאיר כהן: אלה לא המנהלים.
מאיר כהן: שימו לב מה הוא צריך לעשות: מי מינה אותו?
מאיר כהן: הוא צריך לבדוק את השגרה הפדגוגית.
<מיכל כהן: אבל זאת הבקרה.
מאיר כהן: אם זאת הבקרה, למה זה נמצא בתוך המכרז הזה?
<מיכל כהן: תסתכל, זה תחת כותרת בקרה.
<מיכל כהן: בקר.
מאיר כהן: סליחה, זה ההסכם שנחתם עם חברת חיימוביץ.
<גור רוזנבלט: לא נכון.
<מיכל כהן: אתה טועה.
<מיכל כהן: סליחה, אדוני, אתה טועה.
<מיכל כהן: מאיר, אתה טועה.
מאיר כהן: אני לא טועה.
<מיכל כהן: אני אראה לך.
מאיר כהן: מי נכנס לבית הספר?
מאיר כהן: הנה, בבקשה.
מאיר כהן: שימו לב.
מאיר כהן: הסכם.
מאיר כהן: חוזה בעקבות מכרז שנחתם ב-8 במאי 2016 בין מינהל רישוי בקרה ואכיפה והחשב של משרד החינוך.
מאיר כהן: עם חברת א.
מאיר כהן: חיימוביץ.
יעקב מרגי: זה מכרז אכיפה.
יעקב מרגי: זה חוזה אכיפה.
מאיר כהן: מתוך המכרז הזה אני קורא את דף התקנון של המכרז.
<מיכל כהן: יש כאן שני מכרזים.
מאיר כהן: למה אלה שני מכרזים?
יעקב מרגי: אומרת לך המנכ"לית.
מאיר כהן: אז מה אם היא אומרת לי?
מאיר כהן: אני מכבד אותה אבל אלה התקנות של המכרז.
מאיר כהן: אני קורא מדף התקנות: בחינת קיום או אי קיום משאבי ביצוע.
<מיכל כהן: זה עניין של עובדה כתובה, נכון?
<מיכל כהן: יש כאן מכרז בקרה שאתה מחזיק אותו ומקריא ממנו.
<מיכל כהן: תקרא אתי כדי שאני לא אגיד סתם.
<מיכל כהן: ביצוע בקרה מקיפה בבתי הספר.
<מיכל כהן: זאת בקרה.
<מיכל כהן: ביצוע אימות נתונים בנוגע למערכת החינוך.
<מיכל כהן: זאת אכיפה של דודי וזאת בקרה של אלון.
<מיכל כהן: שני הדברים האלה הם שונים.
יעקב מרגי: נפרדים.
יעקב מרגי: מיצינו את הנקודה הזאת.
<מיכל כהן: אני לא משקרת.
מאיר כהן: אני לא אמרתי שאת משקרת.
מאיר כהן: אני עדיין נאחז במה שאני אומר וכמה שאתם תדברו, זה רק עושה את העניין להרבה יותר אפור והרבה יותר לא טוב.
מאיר כהן: יש כאן חוסר אמון במנהלים וחוסר אמון במפקחים וחוסר אמון בהורים ואתם יודעים מה?
מאיר כהן: עכשיו אני מבין שיש גם חוסר אמון בראשי הערים.
מאיר כהן: בכלל, רחמנא ליצלן, הולכים לשלם כסף כי אנחנו ראשי הערים לוקחים בתי ספר והופכים אותם לקיוסקים.
מאיר כהן: אז היה מקרה אחד.
מאיר כהן: מזה אתה מקיש על הכלל?
מאיר כהן: אז היה מנהל בית ספר גם בחינוך הלא מוכר, מנהל בית ספר שדיווח על עשרים תלמידים.
מאיר כהן: קח אותו לכלא אבל מזה להקיש על אחרים?
יעקב מרגי: איך אני אעלה עליו?
מאיר כהן: אני אומר לך תפרק את הפיקוח.
מאיר כהן: אדוני, אני הייתי איש משרד החינוך.
מאיר כהן: לשם מה יש לכל בית ספר עשרים מפקחים?
מאיר כהן: תזרוק אותם.
באסל גטאס: אני חושב שאם המערכת בכללותה צריכה ביקורת, וברור שהיא צריכה ביקורת, במגזר הערבי היא צריכה כפליים.
באסל גטאס: אני יודע שיש בתוך בתי הספר, הלוואי והייתם מבקרים אותם נכון, שזאת תעשייה, במיוחד הטיולים.
באסל גטאס: אתם לא יודעים כמה מנהלי בתי ספר יש להם חשבונות בנק והם מנהלים חשבונות בנק פרטיים רק לנושא ההסעות, הנסיעות, המכרזים, אוטובוסים ומשלמים.
באסל גטאס: אני יודע על זה כי הייתי גם סגן ראש עיר והייתי אחראי על מערכת החינוך וניסיתי למנוע את החלטורות האלה כאשר יש למנהל כאילו כיס קטן.
באסל גטאס: כמובן אין לנו ועדי הורים.
באסל גטאס: כמובן יש לנו את הצד הפוליטי, שרוב המנהלים מונו בזמנו והם קרובים ומקורבים גם לשב"כ וקשה לתפוס אותם או קשה להשפיע עליהם והם שמים את עצמם מעל המערכת.
יעקב מרגי: תרשה לי.
יעקב מרגי: אני רוצה לקדם בברכה קבוצת נשים מירקא.
יעקב מרגי: הן חברות בקורס העצמת נשים.
יעקב מרגי: ברוכות הבאות.
יעקב מרגי: אתן רואות את התהליך הדמוקרטי במדינת ישראל.
באסל גטאס: אני חושב ש-שישים-שבעים אחוזים מהמכרז הייתם יכולים בכלל לוותר עליהם אם המערכת הייתה מנוהלת ומתקדמת טכנולוגית בצורה שגם מספר התלמידים, גם נוכחות, בכלל מי היום הולך ועוקב?
באסל גטאס: הכול היום בבתי הספר דיגיטלי והעולם מתקדם כך שאת בכלל לא צריכה פיקוח על בית הספר או ביקורת.
באסל גטאס: בית הספר, המערכת שלו עדיין מפגרת.
באסל גטאס: אני יודע שיש לכם את המערכת, אני בדקתי אותה.
באסל גטאס: מערכת מנב"ס אבל היא מהמאה הקודמת אבל היא גם מהמאה הקודמת מבחינת יכולות.
באסל גטאס: היום לשלוט ולדעת היכן התלמיד נמצא בכל דקה, אם יש לו כרטיס מגנטי ולראות אם הוא באמת בכיתה ואם המורה הגיע.
חנין זועבי: אדוני היושב ראש, אולי יקשיבו לנו?
יעקב מרגי: אחרי וסרמן אני אשבור את הכלל של אחד-אחד.
<יוסי וסרמן: אדוני היושב ראש, המנכ"לית, מכובדיי.
<יוסי וסרמן: חברת הכנסת וחברי הכנסת.
<יוסי וסרמן: אני מוחה על דברי חבר הכנסת המכובד שלכאורה הטיל דופי במנהלי בתי הספר שעושים קופות פרטיות וכולי.
יעקב מרגי: הוא לא אמר כולם.
<יוסי וסרמן: אם אחד עושה, צריך להעניש אותו.
יעקב מרגי: הוא דיבר על אותו אחד.
באסל גטאס: אני דיברתי במיוחד על נושא הטיולים.
באסל גטאס: לא אמרתי את זה על כל דבר.
יעקב מרגי: הוא דיבר על אותו אחד ואני אומר לך כל הכבוד לחברי הכנסת שדורשים את הבקרה הזו.
<יוסי וסרמן: אני מגן בכל כוחי על המנהלים הערבים והיהודים והדרוזים וכולם עושים עבודתם נאמנה.
<יוסי וסרמן: טוב שיש פיקוח.
באסל גטאס: הדרוזים הם ערבים.
באסל גטאס: תפסיקו במשרד החינוך לחלק אותנו.
באסל גטאס: אתה לא יכול לשבת כאן ולהגיד ערבים ודרוזים.
באסל גטאס: תתביישו לכם.
<קריאה: הם צריכים להגדיר.
<קריאה: הם יגדירו את עצמם ולא אנחנו.
באסל גטאס: הם מגדירים את עצמם כערבים.
יעקב מרגי: באסל גטאס, אני אקרא אותך לסדר.
באסל גטאס: אם הוא לא היה איש חינוך, לא הייתי מתפרץ.
יעקב מרגי: אתה בקיא בכל מכמני וגווני החברה הישראלית?
יעקב מרגי: גם אני עד שלא צעקתם שמונים פעם, לא הבנתי.
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו באו"מ שהולך לקבל החלטות?
יעקב מרגי: תודה על הרגישות שלך.
<יוסי וסרמן: כשנחשפנו לכתבה של כתב ערוץ 10 על חקירה שחוקרים את מנהלי בתי הספר, עלינו מיד למר גור וקיבלנו הסבר ממנו.
<יוסי וסרמן: פנינו למנכ"לית משרד החינוך וקיבלנו מסמך כתוב שלא היה כדבר הזה ולא יהיה כדבר הזה.
<יוסי וסרמן: אנחנו הרי לא נוכל לחיות ולו יום אחד כארגון עובדים שמייצג את המורים, את המנהלים ואת הגננות כשחוקרים את מנהלי בתי הספר על ידי חוקרים שמשרד החינוך שולח.
<יוסי וסרמן: נאמנה עלי ועל שרה, יושבת ראש ארגון המנהלים שיושבת כאן לימיני, נאמנים עלינו דבריה של המנכ"לית בכתב, במסמך שהיא כתבה לי, במסמך שהיא כתבה לכלל מנהלי בתי הספר שאין כדבר הזה.
<יוסי וסרמן: היות וחבר הכנסת מאיר כהן אצלי הוא אחד המכובדים ביותר במשך שנים רבות, אני צריך לבחון את המכרז ולראות את הניסוח שלו על מנת שגם חבר הכנסת כהן יהיה מרוצה ממה שכתוב במכרז.
<יוסי וסרמן: אבל זה שדבריך נאמנים עלי, אני אומר שאכן כך.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המסמך שלך הועבר לוועדה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם קיבלתם את המסמך שהמנכ"לית העבירה אליו?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר על חברי הוועדה.
יעקב מרגי: קיבלנו את זה בקובץ שהמנכ"לית נתנה לנו.
יעקב מרגי: תוכל לראות את זה גם אתה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת טלב אבו עראר.
טלב אבו עראר: מכובדי היושב ראש, האמת היא שאני מצטרף לקודמיי שאמרו שזה פחות או יותר פוגע באמון בין משרד החינוך לבין עובדיו שהם מנהלים או מפקחים.
טלב אבו עראר: אין צורך לשלם כפול ולהעסיק מומחים וליצור מצב כאילו מהצד הזה מנהלים ומפקחים ואנשי צוות ואנשי ביצוע ובמקביל להעסיק גוף בקרה שעולה למדינה הרבה כסף.
טלב אבו עראר: אני פונה בשאלה לגברתי המנכ"לית.
טלב אבו עראר: הרי המגזר הבדואי, הערבי-בדואי בנגב, סובל במערכת החינוך שלו.
טלב אבו עראר: גברתי יודעת שיש 5,200 תלמידים בגילי שלוש עד חמש ללא מסגרת.
<מיכל כהן: שלא מגיעים.
טלב אבו עראר: האם לא כדאי להפעיל גוף בקרה על כמות כל כך גדולה, על נתון כל כך חמור שמשרד החינוך הוא בעצמו מודה והוא מציין את זה בדוח שלו?
טלב אבו עראר: הידעת גברתי המנכ"לית שיותר משבעים אחוזים מהתלמידים במגזר הבדואי בנגב מוסעים ללא ביקורת וללא השגחה?
טלב אבו עראר: דיברתם על האוכל.
טלב אבו עראר: גם לגבי האוכל שם, יש היעדר ביקורת בבתי הספר ובגני הילדים.
טלב אבו עראר: אולי לא נעשה ביקורת קולקטיבית אלא כל עניין לגופו.
טלב אבו עראר: היכן שיש שחיתות, היכן שיש רמאות, תיעשה ביקורת.
טלב אבו עראר: הרי ברוב המוסדות במדינה הרבה שחיתות.
טלב אבו עראר: כמעט כל המשרדים הממשלתיים מושחתים.
טלב אבו עראר: אבל מה, בתי הספר, היכן שיש שחיתות, שם נפעיל גוף בקרה.
טלב אבו עראר: אי אפשר להתחמק.
טלב אבו עראר: מאיר כהן אומר שזה המכרז ואת מנסה לעשות קוסמטיקה לעניין, כאילו זאת בקרה.
יעקב מרגי: היא לא מנסה.
יעקב מרגי: היא אומרת את העובדות.
טלב אבו עראר: הרי מנהל בית הספר הוא עובד שלכם.
יעקב מרגי: אני אספר לך סיפור על זמני, על חשבון זמני, סיפור שאני נחשפתי אליו.
יעקב מרגי: מוסד, מנהלת בית ספר שהחזיקה את השמרטפית של הילדים שלה משעות הוראה.
יעקב מרגי: אתה יודע את זה?
טלב אבו עראר: בסדר.
טלב אבו עראר: קרה מקרה אחד.
יעקב מרגי: אחד מעיד על הכלל.
יעקב מרגי: כך זה אצלי.
יעקב מרגי: אני לא פרנואיד אבל אחד מעיד על הכלל, אם אני לא מבקר.
יעקב מרגי: אם אני מבקר, אם אני עושה בדיקה מדגמית, זה כלל בבקרה ובפיקוח.
יעקב מרגי: אם אתה עושה בדיקה מדגמית, אחד לא מעיד על הכלל.
יעקב מרגי: אם אתה זורק ולא בודק היכן נופלת האבן, אחד מעיד על הכלל.
טלב אבו עראר: אבל לא בצורת בילוש.
יעקב מרגי: אין בילוש.
יעקב מרגי: היא אומרת לך שאין.
טלב אבו עראר: אני מצטרף למשפט שאמר חברי מאיר כהן.
טלב אבו עראר: אם אני הייתי מנהל, לא מרשה אפילו למי שלובש מדים להיכנס בלי אישור שלי.
טלב אבו עראר: בושה שיבלשו אחרי ואני מנהל בית ספר.
טלב אבו עראר: מדהים.
יעקב מרגי: מה מדהים?
יעקב מרגי: איך הגעת למדהים?
איציק שמולי: יש לי שלושה דברים קצרים לומר.
איציק שמולי: האחד, גם אם המנכ"לית עשתה כאן הבהרה בין שלושה רבדים של רגולציה, בסופו של דבר התחושה היא – לפחות בחלק מהמקרים – שהיד קלה מדי קלה על ההדק, ביותר מדי פעמים וביותר מדי מקומות.
איציק שמולי: כך זה לפחות נראה לי ולא באתי מהבית לדיון הזה עם איזושהי עמדה.
איציק שמולי: יש מקומות בהם מוותרים מהר מדי על האופציה של האמון והשיתוף של המורים ושל פרטנרים שיכולים להיות בתוך המערכת והולכים ישר למחוזות של פיקוח, בילוש, בקרה, איך שתרצי להגדיר את זה.
איציק שמולי: התחושה היא אותה תחושה.
איציק שמולי: שנית.
איציק שמולי: אני לא רוצה לחשוב בהתייחס למה שאמר חברי מאיר כהן אם אני מנהל בית ספר ומגיעים אלי לתוך בית הספר ולהסתובב אנשים, גם אם זה לבדוק כל מיני דברים שלא קשורים לפדגוגיה, התחושה שלי כלפי מערכת החינוך לא הייתה טובה.
איציק שמולי: הדבר השלישי ואולי המשמעותי מכולם, וטלב נגע בזה.
איציק שמולי: אני יושב כאן כמעט בכל הדיונים.
איציק שמולי: אני רוצה לתת רק שלוש דוגמאות.
איציק שמולי: הסעות, חינוך מיוחד ותשלומי הורים.
איציק שמולי: על כל אחד מהנושאים האלה היו בוועדה, רק בשנה האחרונה, שלושה או ארבעה דיונים.
איציק שמולי: אתם צריכים בקרה כדי לדעת שיש שם בעיות?
איציק שמולי: הנה, אני מניח שהבקרים אומרים לכם שיש הרים של בעיות בכל הנושאים האלה.
איציק שמולי: מה קרה מתחילת השנה?
איציק שמולי: מה קרה?
איציק שמולי: מה קרה בחינוך המיוחד?
איציק שמולי: מה קרה בתשלומי הורים?
<מיכל כהן: הרבה.
איציק שמולי: בחינוך המיוחד לפני שבוע ישבו נציגי המשרד ואמרו שפחות או יותר, חוץ מההתנהלות השוטפת, לא היה שינוי וגם לא הולך להיות שינוי בקיץ.
איציק שמולי: אני אומר לך, אני מבין את הצורך כמובן לדאוג לקופה הציבורית וזה בסדר גמור, שגם ינוצל עד השקל האחרון וינוצל כמו שצריך, אבל התחושה היא שמילא יש רגולציה ואנחנו לא שלמים על הדרך שהיא נעשית, אבל בנושאים הכואבים באמת, אם זה היה מביא לתוצאות אחרות, יושבת כאן חברת קדימה מדע שחיה על האולימפוס, לא סופרת את חברי הכנסת, לא את ועדת החינוך ולא את אף אחד.
איציק שמולי: כי היא יודעת שלא משנה עוד כמה תלונות יגיעו מהבקרים, מהאחים של הבקרים, מהאחיות של הבקרים על התפקוד שלהם, הם יישארו גם במכרז הבא והבא והבא והבא.
יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין.
חנין זועבי: אולי התגובה של חברי הכנסת הערבים הפתיעה, או לא, את מנכ"לית משרד החינוך.
חנין זועבי: אנחנו כן צריכים בקרה בהרבה תחומים.
חנין זועבי: באכיפה.
חנין זועבי: אני מסכימה עם באסל ועם טלב.
יעקב מרגי: לא לחינם החרדים והערבים מסכימים עם הבקרה.
חנין זועבי: אבל קורה כאן משהו מאוד מסוכן.
חנין זועבי: כאשר אנחנו לא מפרידים בין הצד שאולי גורם חוץ נכנס לתמונה כמו הסעות, כמו מפעל ההזנה, כמו ספרי לימוד, שם לחשוב על מנגנון של בקרה כי זה לא משהו פדגוגי שמתנהל בתוך הזירה הבית ספרית, בתוך התחום.
חנין זועבי: יש מכרזים וגורמי חוץ וצריכים לבקר את גורמי החוץ אבל לא על מה שנעשה בתוך בית הספר.
חנין זועבי: קשה לי עם הכעס של חבר הכנסת מאיר כהן כאשר הוא לא מקשר את זה, האח הגדול, כאשר הוא נכנס לבית ספר וכאשר לא תואם את הקונטקסט הכללי של רדיפה.
חנין זועבי: של ריגול.
חנין זועבי: של תיקים של חברי כנסת שיש במשטרה.
חנין זועבי: זה תואם את האווירה.
חנין זועבי: אז כאשר יש את חוק הטרור ואת חוק העמותות, לא כועסים כל כך.
חנין זועבי: וכאשר הלוגיקה הזו נכנסת לבית הספר, עוקבת ורודפת אחרי מנהלים ואחרי מורים, פתאום יש כעס אצל חברי הכנסת.
חנין זועבי: זה תואם אווירה כללית.
חנין זועבי: זה תואם את זה שאין פרטיות ואין ערך לחופש האדם ורוצים להכניס את האח הגדול לכל פינה ופינה ולכל זווית וזווית.
חנין זועבי: למה זה כשר בחוק הטרור ובכל מיני חוקים ופתאום זה לא כשר במכרז הזה?
יעקב מרגי: כי יעקב מרגי יושב ראש ועדת החינוך.
חנין זועבי: זה תואם את רוח האווירה הפוליטית.
חנין זועבי: יש לי הצעה אופרטיבית שהיא היחידה ההגיונית והיא להפריד בין התחום הפדגוגי שאת צריכה לסמוך על המנהלים, את צריכה לחזק ערכים של דמוקרטיה ושל אמון ושל ביטחון במערכת החינוכית.
חנין זועבי: את לא יכולה להכניס חוקרים להסתובב בחופשיות בין הכיתות ובין התלמידים.
חנין זועבי: לתלמידים, בסדר, מי שמרגל אחרי, זאת סצנה טבעית.
חנין זועבי: השוטר, גם זאת סצנה טבעית.
חנין זועבי: אי אפשר להכניס כך מין של ריגול וזה מין של ריגול.
חנין זועבי: צריכים לחזק את הבקרה אבל בתוך בתי הספר, בתחום הפדגוגי, צריכים לחזק את הבקרה של משרד החינוך ואין להפעיל בקרה על תחומים שהם גורמי חוץ כמו הזנה, הסעות וכולי.
יעקב מרגי: חבר הכנסת חאג' יחיא.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, כבוד המנכ"לית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה לדעת מה תוצאות הבדיקה אלא מה עושים עם התוצאות האלה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הפריע לי המשפט שענית לחבר הכנסת טלב אבו עראר שאמר שיש 5,200 תלמידים שאין להם מסגרות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרת שהם לא מגיעים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: היא אמרה שהיא יודעת ואמרה שלא מגיעים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הבדל גדול בין לא מגיעים לבין שאין להם מסגרת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הבדל גדול.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כשיש לו את המסגרת והוא לא מגיע אליה, יש הבדל גדול.
יעקב מרגי: יש מסגרת והם לא מגיעים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בדיוק, אבל אין את המסגרות האלה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: חסרות להם המסגרות ולזה רציתי לקבל תשובה מה עושים עם זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה סטטיסטיקה ולא רוצה לשמוע נתונים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שזה לא מעניין, זה כן מעניין, אבל מה שמעניין יותר זה מה עושים עם הממצאים האלה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הגשתי שאילתה לגבי תזונה של ציל"ה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברת גם על תזונה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני תושב טייבה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: היו שני מקרים והגשתי שאילתה לגבי תזונה כאשר האוכל שהגיע היה מקולקל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: התשובה שקיבלתי הייתה שיש מכרזים, יש אנשים שמכינים את האוכל, עושים את הבקרה, בודקים אותם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שאלתי שאלה פשוטה והיא איפה עושים את הבדיקה, בבית הספר או בגן או במטבח בו מכינים את האוכל?
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא קיבלתי תשובה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: גם המכרזים שלכם, את מדברת על בקרה, לא יכול להיות שמסיעים את האוכל מפתח תקווה לטייבה בטרנזיט שלא מותאם למעבר אוכל וזה מגיע עם ההסעה – ואני מדבר על שנת הלימודים הזו שמסתיימת עכשיו – והאוכל מגיע מקולקל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ראיתי אפילו תשובה מסגן השר לשאילתה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא התחמק מהשאלה היכן עשו את הבקרה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, כשעושים את הבקרה, אני רוצה לדעת מה עושים עם הממצאים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא מקובל עלי העניין של חוקרים פרטיים שנכנסים לתוך בית הספר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אני הולך לבדוק נושא מסוים, לפחות שזה לא יהיה בגלל שלא שישנתי בלילה וחלמתי חלום ופתאום אני בא ובודק אלא צריכים להיות ממצאים מסוימים, יש תופעה, יש שכיחות של תופעה מסוימת שמחייבת בדיקה ולפי הבדיקה אני שואל שוב מה עושים עם הממצאים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה שתתייחסי במיוחד ל-5,200 התלמידים.
יעקב מרגי: גברת שרה ישראלי.
<שרה ישראלי: אני יושבת ראש ארגון המנהלים היסודיים בהסתדרות המורים.
<שרה ישראלי: אני חושבת שבמשך חמש שנים גם מיכל, את הייתה סמנכ"לית וגם אחריה, לא הפסיקו לשמוע טענות ומענות - מהסתדרות המורים בכלל וממני בפרט כמנהלת לשעבר - בנושא הבקרה.
<שרה ישראלי: אני חושבת שקודם כל עצם העובדה שאתם רואים שאף מנהל לא התפטר, כנראה החוקרים לא מגיעים לבית הספר.
<שרה ישראלי: אני באופן אישי, מעבר לעבודה עם משרד החינוך, ליוויתי כמה בתי ספר כדי להיות צמודה לבקרה, חלק בתיאום וחלק לא בתיאום.
<שרה ישראלי: לא הודעתי למשרד החינוך שאני הולכת לראות.
<שרה ישראלי: קיבלתי אישור ממנהל בית הספר.
<קריאה: לראות את הבקרה.
<שרה ישראלי: לראות את הבקרה הלכה למעשה.
<שרה ישראלי: חוקרים לא היו שם .
<שרה ישראלי: לכיתות המנהלים לשעבר לא נכנסו.
<שרה ישראלי: רוב הבקרה התנהלה בחדרו של המנהל או המנהלת כאשר המנהל הוציא את כל המסמכים מהמחשבים שגם על זה היו לנו שנים רבות דיונים שסוף כל סוף נעבוד כמו במאה ה-21.
<שרה ישראלי: ציפיתי גם בראיונות של מורים ואגב, גם מהם יש למשרד מה ללמוד בנושאים כמו פיתוח מקצועי וכולי.
<שרה ישראלי: אני רוצה לומר לכם שבאותו יום דיברתי עם כמאתיים מנהלים – יוסי ואני יצאנו שנינו ממקומות כדי לשוחח עם מנהלים – ואחרי שבדקנו את העניין, אף מנהל לא התפטר, לאף מנהל לא נכנס חוקר כי אם היה חוקר נכנס, יוסי או אני היינו יודעים על כך ובטח לא היינו מסכימים עם מה שקורה.
<קריאה: זאת נחשבת עדות לטובת הביקורת או נגד הביקורת?
<שרה ישראלי: אני אומר לך.
<שרה ישראלי: אני כמנהלת, בעיקר בעידן של הניהול העצמי, מאוד מאושרת שבסופה של בקרה אומרים לי: גברת ישראלי, את זכה, הכול אצלך נפלא.
<שרה ישראלי: בסופו של דבר יש דברים שאני גם לומדת מזה.
<שרה ישראלי: כן, אני חושבת שכשנותנים תקציבים במדינת ישראל, אגב, גם אני כמנהלת ביקרתי מורים, גם אני כמנהלת נכנסתי לראות שהוא עושה שיעורים פרטניים, שהוא עושה דברים אחרים.
מאיר כהן: צר לי שאת מדברת כאן, יושבת ראש ארגון המנהלים.
<שרה ישראלי: לא סתם אני מדברת כך.
מאיר כהן: כנראה כולכם אתה.
מאיר כהן: כך את מדברת?
<שרה ישראלי: אני חושבת שבמדינת ישראל אפשר עוד להגיד מה שרוצים וחושבים.
מאיר כהן: זה הכעס הגדול.
מאיר כהן: חוקרים לא צריכים להיות בשום מעגל במערכת החינוך.
מאיר כהן: רק אם יש עבירה פלילית, קחו אותם למשטרה.
מאיר כהן: את נציגת המנהלים מסכימה שגם אם זה לא במעגל הראשון אלא במעגל השני והשלישי.
<מיכל כהן: אין חוקרים בבתי הספר.
מאיר כהן: עובדה שיש חוקרים.
<מיכל כהן: אין עובדה.
יעקב מרגי: ארגון ההורים הארצי.
יעקב מרגי: רבותיי, כולנו גם הורים, בכל אופן חלקנו.
יעקב מרגי: כמה נתקלנו בתופעה הזו שילדים מגיעים הביתה שלוש-ארבע שעות לפני הזמן בגלל זה שמורה לא הגיע או התבטל שיעור.
יעקב מרגי: זה יכול לקרות פעם בזמן כלשהו.
יעקב מרגי: לאחרונה התופעה הזו בבתי ספר מסוימים קורית לעתים קרובות.
יעקב מרגי: אם לא יהיה פיקוח ובקרה - - -
מאיר כהן: סליחה, אדוני, משרד החינוך – וצר לי להגיד את זה, אני חלק מהמשרד הזה – בזמן האחרון מתפתחת תופעה ששנת הלימודים מסתיימת חודשיים לפני.
מאיר כהן: תבדקו.
חנין זועבי: אדוני היושב ראש, פיקוח זה לא חוקרים.
יעקב מרגי: לא חוקרים.
יעקב מרגי: רבותיי, כדי להבהיר.
יעקב מרגי: מבחינתי גם בסיכום אני אומר שאני לוקח את הדברים בצורה חד משמעית.
יעקב מרגי: לא היו חוקרים, אין חוקרים ולא יהיו חוקרים בבתי הספר.
יעקב מרגי: זה יהיה בסיכום וזאת גם התחייבות של המנכ"לית ונחה דעתם של הנציגים, גם של מזכ"ל הסתדרות המורים וגם של יושב ראש המנהלים.
מאיר כהן: אז תבטלו את המכרז.
יעקב מרגי: אני צריך את החוקרים הפרטיים האלה לטובת חנויות המזון, לטובת חנויות הספרים.
מאיר כהן: שיגדירו את זה.
מאיר כהן: זה לא הניסוח של המכרז.
יעקב מרגי: יש שני מכרזים.
יעקב מרגי: יש מכרז לבקרה ומכרז לאכיפה.
יעקב מרגי: לכן אני לא פותח את זה.
יעקב מרגי: אתם פותחים את זה כאילו זה נתון למשא ומתן.
יעקב מרגי: לא היה, לא יהיה ולא ניתן שיהיה וזה יופיע בסיכום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: משפט אחד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה בקשר לעניין של הנוכחות של הילדים והיעדרותם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לקראת סוף חודש הרמדאן.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם בודקים מה קורה בבתי הספר הערבים?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם יודעים שרק בין עשרים לשלושים אחוזים מהתלמידים מגיעים ואז לא לומדים כלום והמורים מקבצים כמה כיתות לתוך כיתה אחת?
<מיכל כהן: אני קצת מבולבלת.
<מיכל כהן: פעם אחת אתם אומרים לי למה אני בודקת ופעם שנייה אתם שואלים אותי למה אני לא בודקת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.
עבד אל חכים חאג' יחיא: את פשוט בורחת מהתשובה.
יעקב מרגי: היא תענה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: חד משמעית את בורחת מהשאלה שלי.
יעקב מרגי: היא תענה לך.
יעקב מרגי: ארגון הורים ארצי.
<איריס הרינג: ראשית, אני מבקשת לומר שאני דוברת של פורום ועד הורים יישובי.
<איריס הרינג: כרגע אנחנו מייצגים אותם.
<איריס הרינג: כדאי שבאמת ניכנס ברמה פורמלית.
<איריס הרינג: פורום ועד הורים יישובי.
<איריס הרינג: אני מבקשת שהמשרד יבהיר לגבי מה שנאמר בהצעה לדיון כאשר היה כאן ציטוט לגבי מעקב אחרי ההורים.
<איריס הרינג: איפה אנחנו נמצאים כאן בתוך הנישה הזאת?
<איריס הרינג: למה אנחנו נמצאים בתוך הנישה?
יעקב מרגי: את רוצה שיעקבו גם אחריכם?
<איריס הרינג: לא.
<איריס הרינג: נאמר שעוקבים גם אחרינו ורציתי לדעת איפה זה עומד מבחינת משרד החינוך ולמה זה בעצם שם.
<איריס הרינג: אנחנו נותנים ומאוד משתדלים לתת את האמון שלנו במנהלי בתי הספר שלנו.
<איריס הרינג: אנחנו משתדלים לעבוד אתם בשיתוף פעולה ולהאמין שהם באמת עושים את העבודה כראוי ושהמפקחים - ובאמת הוקם מנגנון לתפארת – עושים את העבודה שלהם.
<מיכל כהן: דובר על תשלומי הורים.
<מיכל כהן: לא דובר על מעקב אחר הורים.
<איריס הרינג: אני הבנתי שזה גם מעקב אחרי הורים.
<איריס הרינג: גם אני קראתי את זה.
<איריס הרינג: אם זה אחרת, אני אשמח שתתקני אותי.
<איריס הרינג: אני מבקשת לדעת למה המפקחים לא עושים את העבודה שלהם מבחינת ההורים.
<איריס הרינג: אנחנו רוצים לתת את האמון המלא גם במפקחים, גם במנהלי בתי הספר ואנחנו חושבים שיש לתת בהם את האמון.
יעקב מרגי: גב לחינוך.
<קריאה: דרך אגב, זאת הייתה איריס מכפר תבור.
<איריס הרינג: אני יושבת ראש הנהגת ההורים בכפר תבור.
<איציק בלוי: אני מארגון שנקרא גב לחינוך, העורף של מנהלי בתי הספר.
<איציק בלוי: זה ארגון של משפחות המנהלים ולא של המנהלים עצמם.
<איציק בלוי: אני מדבר על בתי ספר ממלכתיים, ותסלח לי הסתדרות המורים אבל לפני 12 שנים היה דיון בוועדת החינוך של הכנסת על תפקיד המנהל.