GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איציק בלוי: סיפר שם זאב דורות, יושב ראש תא המנהלים של הסתדרות המורים, שמשרד החינוך והסתדרות המורים לקחה חברה שקראו לה אמנטיל, שני הגורמים שילמו לה הרבה כסף ועשו צפייה כמה שעות המנהל עובד ובדקו את העבודה שלו.
<איציק בלוי: מאז נוספו למנהל עוד שתי רפורמות ענקיות שלא לקחו אותן בחשבון – הניהול העצמי ואופק חדש.
<איציק בלוי: בניהול העצמי נתנו למנהלים מיליון שקלים בלי לתת להם מנהל חשבונות והיום המנהל גם מנהל חשבונות, הוא גם עושה מכרזים, הוא הכול.
<איציק בלוי: באופק חדש אמרו לו שלכל אחד מהמורים יש שש שעות שהוא אמור לתת פרטניות.
יעקב מרגי: הוא מקבל גמול ניהול?
<איציק בלוי: הוא מקבל משכורת של מנהל שהיא פחותה ממשכורת של מורה ועל זה נעשה דיון נוסף, אם תסכים, כי זה משהו מטורף.
יעקב מרגי: מפליא אותי מה שאתה אומר.
<איציק בלוי: זה חד משמעית.
<איציק בלוי: המנהל מקבל 26 אחוזים פחות ממורה אבל אנחנו נדבר על זה בהזדמנות.
<איציק בלוי: זה הדף של הבקרה והפיקוח.
יעקב מרגי: שהיה אז.
<איציק בלוי: לא.
<איציק בלוי: זה של היום.
<איציק בלוי: הם אומרים מה הם הולכים לבדוק אצל המנהל.
<איציק בלוי: זה לא קשור לא לחרדים ולא לערבים ולא לכלום.
<איציק בלוי: כאשר כותבים תקן שעות, ביצוע בפועל על ידי המורים פרונטלי, פרטני ושהייה, מצפים מהמנהל שהוא ידע אם המורה ברח או לא ברח.
יעקב מרגי: מי צריך לדעת אם לא המנהל?
<איציק בלוי: תן למנהל את הכלים.
<איציק בלוי: אתה לא יכול להוסיף לו אופק חדש, להוסיף לו דברים אחרים ולא לתת לו את הכלים.
<איציק בלוי: אני עשיתי כאן חשבון לפיו היום מנהל צריך - - -
<מיכל כהן: רגע, מה אתה אומר שהוא לא אמור לדעת?
<איציק בלוי: אני אומר שהוא אמור לדעת את כל הדברים האלה.
יעקב מרגי: בהסכמים הקיבוציים שעשתה הסתדרות המורים וארגון המורים, הם לא לקחו בחשבון את הדברים האלה?
<איציק בלוי: לא לקחו את הדברים האלה.
יעקב מרגי: והם מייצגים את המנהלים?
<איציק בלוי: את משפחות המנהלים, לא.
יעקב מרגי: עזוב משפחות.
<איציק בלוי: אני מייצג את משפחות המנהלים.
<איציק בלוי: שמעתם כאן את שרה ישראלי, היא בעד שייכנסו.
יעקב מרגי: יש משפחות השוטרים, משפחות אנשי קבע, ועכשיו יש גם משפחות המנהלים.
<איציק בלוי: עוד מילה אחת, כבודו.
<איציק בלוי: אנחנו עשינו חשבון לגבי שעות העבודה שנדרשות היום ממנהל.
<איציק בלוי: משרד החינוך עשה את הבדיקה ואז יצא שמנהל יסודי עובד 72 שעות שבועיות בפועל.
<איציק בלוי: היום אנחנו עושים חשבון שזה מגיע ל-181 שעות.
<איציק בלוי: זה בלתי אפשרי לבקר מישהו שאין לו כלים לעבודה שלו ובטח שלא לבקר אותו בצורה כפי שמבוקרת כיום, שבאים למורים ושואלים את המורים האם מנהל בית הספר שלך הוא נוכל.
<איציק בלוי: זה לא היה אף פעם וזה התחיל רק בזמן האחרון.
יעקב מרגי: אני בא בידיים נקיות ואין לי דעה.
יעקב מרגי: מאז הטילו עליהם משימות נוספות, יש מנהל בית ספר שהתפטר והעדיף להיות מורה?
<איציק בלוי: כן.
יעקב מרגי: כמה כאלה אתה מכיר?
<איציק בלוי: לא התפטר.
<איציק בלוי: עד לפני חמש שנים, לפי חופש המידע שאני קיבלתי, שמונים מנהלים כל שנה עזבו את בתי הספר.
<איציק בלוי: אני מדבר על היסודיים בלבד.
<איציק בלוי: היום עוזבים 160.
יעקב מרגי: ניתחת למה הם עוזבים?
<איציק בלוי: אני מבקש מהוועדה או ממשרד החינוך שהם ינתחו את זה.
יעקב מרגי: ארגון המנהלים יבחן מה הסיבה לכך.
<איציק בלוי: השאלה האמיתית היא האם אנשים רוצים להיות היום מנהלי בתי ספר.
יעקב מרגי: נתת לנו עוד זווית.
יעקב מרגי: עוד פן.
יעקב מרגי: צריך לבחון את האוטונומיה שנותנים למנהלי בתי הספר.
יעקב מרגי: נציגות המורים.
<ארז טל: אני מתנועת המורים.
יעקב מרגי: מה זה תנועת המורים?
יעקב מרגי: עד עכשיו ידעתי שיש את ארז, את וסרמן ועוד צעירה שנלחמת.
<ארז טל: אל תדאג.
<ארז טל: יום יבוא.
<יוסי וסרמן: יום יבוא זה שיר.
<יוסי וסרמן: שיר יפה.
יעקב מרגי: תסביר לי מי אתם.
<ארז טל: אנחנו תנועה וולנטרית של מורים שמה שהיא רוצה לקדם – ואני חושב שהדיון הזה הוא בליבת הדברים שאנחנו מאמינים בהם – ולהשמיע את הקול של המורים.
יעקב מרגי: שאלה פרוצדורלית.
יעקב מרגי: אתם משלמים דמי חבר לארגונים?
<ארז טל: לארגונים, כן.
<ארז טל: אני לא יודע לייצג את עצמי משפטית כשיפטרו אותי.
<ארז טל: אני מסתבך סדרתי וזאת בעיה.
<ארז טל: זה המוניטין שלי.
<ארז טל: רציתי להתייחס לכמה דברים.
<ארז טל: בחלק מהדברים אני אגע או מאוד מסכים עם מנכ"לית משרד החינוך.
<ארז טל: אני אהיה קצר.
<ארז טל: מבחינתנו הדוגמה של המכרז הזה, היה או לא היה, היא רק דוגמה קטנה למערכת שחוסר האמון בה הוא מובנה.
יעקב מרגי: בין מי למי?
<ארז טל: אני אומר.
<ארז טל: ביני לבין תלמידיי, ביני לבין מנהליי, בין מנהליי לבין מפקחיי.
יעקב מרגי: יש סלוגן שאומר שמה שהעובד שלך חושב עליך, זה בדיוק מה שאתה חושב עליו.
<ארז טל: נכון.
<ארז טל: יפה.
<ארז טל: אמרת בדיוק את העניין.
<ארז טל: אני אנסה גם להדגים את זה בחלק מהדברים אבל בבסיס זאת מערכת שמבוססת על אי אמון.
<ארז טל: אני אדגים בכמה דברים כדי להראות שהמעקב הזה כאילו לא הפיל – מבחינתנו המורים – אף אחד מהכיסא אלא רק איך אנחנו חווים את זה ביום יום שלנו.
<ארז טל: נתחיל מדוגמות קטנות.
<ארז טל: שמו לנו שעוני נוכחות בבית הספר.
<ארז טל: בסדר.
יעקב מרגי: הסכם.
יעקב מרגי: אותנו חינכו שהסכם מכבדים.
<ארז טל: הסכם מכבדים.
<ארז טל: אני רק רוצה להסביר את הדוגמה וגם להראות לך שזה בדיוק אי אמון בכל השדרה.
<ארז טל: הרי זה לא ששעון הנוכחות סופר לי את השעות ומתגמל אותי פר שעות.
<ארז טל: אני לא מקבל שכר שעתי.
יעקב מרגי: אני הייתי שר בתקופה בה הכנסנו את זה לנוהל עבודה כלפי סקטור מסוים, גם שם התקוממו.
יעקב מרגי: כל עובד שמשנים לו משהו, מתקומם.
יעקב מרגי: תנסה לא לקחת את זה לעימות אלא תנסה לקחת את זה למערכות שנתונות לביקורת ולדרישות של רף מסוים של בקרה.
יעקב מרגי: בא האוצר ואומר, אתם רוצים לשפר את השכר?
יעקב מרגי: אין בעיה, אני טוען שהרופאים לא עובדים, שהרבנים לא עובדים, המורים לא עובדים.
יעקב מרגי: האוצר בא ואומר, אתם רוצים?
יעקב מרגי: אני מוכן לשלם אבל אני רוצה בקרה.
יעקב מרגי: לא תמיד זה מחוסר אמון של המערכת.
<ארז טל: חלילה.
<ארז טל: אתה רוצה לשלם יותר, אני לא מאמין לך.
<ארז טל: תוכיח לי.
יעקב מרגי: אתה דיברת על המערכת שלך.
<ארז טל: בשנה שעברה – שוב, זה חוסר אמון כלפינו וגם המנכ"לית אמרה את זה – התלמידים צריכים לבוא חצי שעה לפני בחינת הבגרות ולהפקיד טלפונים, בגלל כל הדברים שנאמרו כאן.
<מיכל כהן: זה חוסר אמון?
<ארז טל: חד משמעית.
יעקב מרגי: זה ויכוח פילוסופי.
יעקב מרגי: אני לא מורה ואני אומר לך שאם אני נכנס לבחינה, שימו טלפונים בחוץ.
יעקב מרגי: אתה יודע שהשרים בממשלת ישראל מניחים את הטלפונים שלהם?
יעקב מרגי: מה, לא מאמינים לנו?
יעקב מרגי: אנחנו מרגלים מתנועת מצפן?
יעקב מרגי: שמים טלפונים בחוץ.
יעקב מרגי: ואתה חושב שאין הדלפות?
יעקב מרגי: הוא יוצא לשירותים והוא מספר הכול.
<ארז טל: אני באמת מצטער שאני חי בעולם טוב מדי אבל כנראה שאחרת לא הייתי הולך להיות מורה.
<ארז טל: אני מדבר בערכים בכיתה ואני מדבר בערכים בכל מקום בו אני נמצא.
<ארז טל: ערכים זה אמון.
<ארז טל: נכון, המערכת מבוססת על בגרויות, על מיצבים, על בוא אני אבדוק, על תכניות לימוד שיושבות לך ככה.
<ארז טל: עלי יש מפקח של בית הספר, מדריכי מקצוע, ואלה הגורמים החיצוניים.
<ארז טל: מעבר לכך יש לי מנהל, יש לי את הרכז ויש לי את הממונים הישירים עלי אבל אני צריך גם את כל המשרד מסביב.
<ארז טל: למה אני דוקטורנט צריך מדריך מקצוע?
<ארז טל: שאלה מעניינת.
<ארז טל: אני גם אתן תשובה.
<ארז טל: כי תכנית הלימוד היא על הפסיק, היא על האם היו גורמים למרד או הסברים למרד, האם אלה זרמים בציונות וכולי.
יעקב מרגי: תקשיב, זה ויכוח פילוסופי שאני נהנה ממנו.
<ארז טל: אני אומר למה זה לא ויכוח פילוסופי.
יעקב מרגי: תקשיב, אין לי זמן.
יעקב מרגי: עברת את שתי הדקות.
יעקב מרגי: זה ויכוח פילוסופי שאני נהנה ממנו ומוכן להשקיע בו זמן.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, תאתגר אותנו.
יעקב מרגי: זה לא הוויכוח כאן היום.
יעקב מרגי: תכין מסמך מסודר, תארגנו מסמך מסודר.
<ארז טל: יש.
יעקב מרגי: עם תוכן ותביאו לי אותו.
יעקב מרגי: תאתגרו אותי לדיון ואני נכנס לזה.
יעקב מרגי: אל תעמיס על הפלטפורמה הזאת גם את הסוגיה הזאת.
<ארז טל: אין בעיה.
<ארז טל: ברשותך, משפט אחרון.
יעקב מרגי: אחרון לסיכום.
<ארז טל: כל דבר שיתבצע בשיתוף, יהיה בו אמון ויצטרכו פחות בקרה.
יעקב מרגי: אתה מכיר את המילה אוטופיה, נכון?
<ארז טל: אמרתי לך, אני מורה.
<ארז טל: אני חי בעולמות האלה כי מורה עוסק בראוי ואני רוצה שמערכת החינוך תעסוק בראוי ולא במצוי.
יעקב מרגי: המנכ"לית, אל תפתחי לי עכשיו דיון.
יעקב מרגי: גם אתה, מאיר.
יעקב מרגי: אני אתן לכם לומר סיכום בתנאי אחד והוא שלא פותחים שום דבר.
יעקב מרגי: יש הבהרה חד משמעית של המנכ"לית לגבי החוקרים ואני אקבע זאת גם בדברי הסיכום.
יעקב מרגי: הדברים הובאו גם בכתב.
יעקב מרגי: אם יש לכם משהו לומר מעבר לדיון הזה, בשמחה.
מאיר כהן: אני רוצה לומר משהו.
מאיר כהן: ראשית, אני שמח על קיום הדיון הזה כדי שיהיה ברור – ואני אומר זאת במיוחד לחבריי חברי הכנסת - שאני בדקתי לפני ולפנים.
מאיר כהן: אני חוזר על הדברים, ותקשיבו טוב החבר'ה ממשרד החינוך.
מאיר כהן: זה המכרז בין חברת החקירות - ואני מתעקש על חברת החקירות חיימוביץ – לבין משרד החינוך כאשר הנושא של המכרז לשמו החברה נשכרה הוא לא לחפש סוררים וכהנה וכהנה אלא, שימו לב, מעניין, ביצוע אימות נתונים במערכת החינוך.
מאיר כהן: זה אתם.
מאיר כהן: האם משרד החינוך, כדי לבדוק ולאמת את הנתונים שלו, צריך חוקרים עם תעודה של חוקר?
מאיר כהן: אני שואל שתי שאלות תם.
מאיר כהן: האם אנחנו לא מסתפקים באמינות של המנהלים שלנו, גם אם יש בתוכם חבר'ה שסרחו?
מאיר כהן: מעט.
מאיר כהן: צר לי שאני לא שומע את זה מנציגת המנהלים.
מאיר כהן: האם אנחנו לא סומכים על המפקחים שלנו שגם אם יש בהם חלק כזה או אחר שהוא קצת עייף אבל אני מכיר אותם ואני סומך עליהם לגמרי?
מאיר כהן: האם אנחנו לא סומכים על מנהלי המחוזות שלנו שגם אם יש בתוכם כאלה שעייפים, אבל אני מכיר אותם והם נהדרים?
מאיר כהן: האם גברתי המנכ"לית זה כך?
מאיר כהן: שוב אני אומר, אין שום דבר אישי חס ושלום נגדך.
מאיר כהן: אני חושב שאת אחד הדברים הטובים שקרו למערכת החינוך הישראלית ואני אומר את זה מעומק לבי.
מאיר כהן: אבל דווקא בתקופה שלך אני מצפה שמשרד החינוך כחלק מהערכים של המדינה הזאת, של הדוגמה האישית, לא יכניס חוקרים למשרד בכלל.
מאיר כהן: אין במשרד מפיונרים ואין במשרד גנבים ואם יש, כמו בכל מקום אחר.
מאיר כהן: לא ראיתי שמערכת הבריאות מוציאה מכרז לחוקרים פרטיים כדי לבדוק האם יש מספיק מיטות.
חנין זועבי: היא לא השרה.
חנין זועבי: לשר קוראים בנט.
מאיר כהן: האם מוציאים מכרז לחברת חקירות במערכת הבריאות?
מאיר כהן: האם מוציאים מכרז במערכת הרווחה?
מאיר כהן: דווקא במקום שצריך להיות הכי טהור, מכניסים לשם חוקרים.
יעקב מרגי: הבהרת את דבריך.
<מיכל כהן: מכיוון שאני 25 שנים במערכת, עוד פעם אפשר להתווכח על המדיניות שלה אבל לפחות לגבי מה שקורה בתוך המערכת, ואני תכף אתייחס לסוגיית האמון, אני רואה שיפור מאוד גדול.
<מיכל כהן: אתם יכולים לומר כי אני עכשיו המנכ"לית אבל אני רוצה לומר כמה דברים ואני אחזור עליהם כי חשוב שהם יהיו בפרוטוקול.
יעקב מרגי: קחי דקה.
<מיכל כהן: יש בקרה על מוסדות החינוך והבקרה נעשית על ידי מנהלי בתי ספר לשעבר.
<מיכל כהן: הבקרה בודקת בעצם את הנחיות המערכת אחת לחמש שנים בתוך מוסדות החינוך.
<מיכל כהן: היה בעבר כמעט כל שנה שמישהו שנכנס לבדוק משהו.
<מיכל כהן: איחדנו את זה תחת מינהל עם מתודולוגיה ברורה וסדורה, עם הכנה מראש, בלי לכתוב טפסים.
<מיכל כהן: אני בזמנו מילאתי טפסים עת באו אלי כבקרה.
<מיכל כהן: הכול נשאב ממערכות המידע ויושבים עם המפקח ועם מנהל בית הספר והבקרה נועדה להראות את הפער בין מה שקורה לבין מה שצריך לקרות ולתת למנהל את הכלי.
<מיכל כהן: זו בקרה ואני עומדת על כך.
<מיכל כהן: לגבי אימות הנתונים/חקירה/אכיפה.
<מיכל כהן: האכיפה נכנסת רק במקרה שיש משהו דרמטי.
<מיכל כהן: רק במקרה שאנחנו מגלים פער לא מוסבר.
<מיכל כהן: תעודת החוקר היא לטובת אותו אדם שצריך לעשות אימות נתונים.
<מיכל כהן: הוא לא חוקר בפועל, אין לו סמכויות חקירה והוא לא נכנס למוסדות החינוך הרגילים אלא במקרים שיש פער שאנחנו חייבים להסדיר.
מאיר כהן: לאיזה מוסדות הוא נכנס?
<מיכל כהן: במקומות שיש חשד שעמותה הכניסה דברים כאלה ואחרים.
יעקב מרגי: זאת הייתה הבהרה חד משמעית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עם 2,500 הילדים?
יעקב מרגי: אני ביקשתי מטלב מספר נתונים והוא יעביר לי אותם.
יעקב מרגי: אני הולך לקיים דיון מעמיק איך פותרים את הנושא.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים גם את הסיבות לכך ושם צריך לתקוף את זה.
יעקב מרגי: אני התחייבתי לדיון לגבי ה-2,500 ילדים אלה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: והביקורת על ההזנה.
יעקב מרגי: היה דיון בנושא הזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: משנעים אותו למרחקים ולא מפקחים על כלי הרכב.
יעקב מרגי: המנכ"לית שמעה והיא תעביר את זה לאגף שמטפל בזה.
איציק שמולי: משפט אחד.
איציק שמולי: אני אומר לך משהו.
איציק שמולי: אם פותחים בבית ספר אולם אירועים, אני לא חושב שזה לגיטימי לצפות - - -
<מיכל כהן: מחסן קרמיקה.
איציק שמולי: גם מחסן קרמיקה.
<מיכל כהן: לא פותחים בבית ספר אלא במקום בית ספר.
איציק שמולי: אני מצפה גם מאנשי המערכת לדעת את זה ולדווח על זה.
איציק שמולי: אבל אני אומר לך מה הציפייה היותר גדולה שלי.
איציק שמולי: אני מבקש, ואני מקווה שתיעתרו ואולי זאת תהיה בקשה של הוועדה, בהתייחס לחינוך המיוחד, על קדימה מדע, על כל הבקרות שעשיתם.
יעקב מרגי: ביקשנו מקדימה מדע לקבל דוח.
איציק שמולי: לדעת מה העלתה הביקורת שנעשתה ואולי בדיון הבא נבקש מהמנכ"לית לבוא ולהיות אתנו בדיון על החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת על היוזמה ועל העלאת הנושא לדיון.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה מחברי הכנסת על הדאגה שגורמי אכיפה כגון חוקרים ובלשים יפעלו בתוך בתי הספר ובקרב המנהלים.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה את הבהרת מנכ"לית משרד החינוך גברת מיכל כהן, את מר יוסי וסרמן מזכ"ל הסתדרות המורים וכן את נציגת מנהלי בתי הספר שאמרו שנחה דעתם מההתחייבות של משרד החינוך שלא יפעלו חוקרים פרטיים גלויים או סמויים כלפי מנהלי בתי ספר.
יעקב מרגי: הוועדה מכירה בערך הפיקוח והבקרה של משרד החינוך כלפי המערכת.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לערוך דוח מסכם שנתי של ממצאי הפיקוח, הבקרה והאכיפה שיוגש לוועדת החיוך.
מכלוף מיקי זוהר: שלום לכולם.
מכלוף מיקי זוהר: חברים יקרים, ברוכים הבאים כולם.
מכלוף מיקי זוהר: היום אנחנו רוצים כאן
מכלוף מיקי זוהר: בכנסת ישראל לציין יום מיוחד לרגל 85 שנים לאצ"ל.
מכלוף מיקי זוהר: עבורי ועבור חברי דוד ביטן, אין בכלל שאלה שזה אירוע מיוחד.
מכלוף מיקי זוהר: אנחנו יודעים היטב כיצד נראה והתהווה הרעיון של האצ"ל, על ברכי בית"ר, ואנחנו כאן כדי באמת לעורר דיון בנושא הזה, להזכיר ולדבר.
מכלוף מיקי זוהר: שאלה שחשוב לי קודם כל לשאול היא האם יש כאן בוגרי אצ"ל.
<קריאה: רבים.
מכלוף מיקי זוהר: אני יחסית צעיר ובעיקר קראתי בספרים, אבל לא שמעתי את הסיפורים מספיק.
דוד ביטן: אלה שקראו בספרים.
דוד ביטן: בדרך כלל העלימו את זה מהספרים.
מכלוף מיקי זוהר: אחד הדברים היותר מיוחדים שיכולים להיות היום זה שאנשים שחוו חוויות בתקופת האצ"ל, יספרו לנו קצת ונוכל להבין הרבה יותר מה עשיתם.
מכלוף מיקי זוהר: הנה, מגיע עוד חבר כנסת מהליכוד, חבר הכנסת יהודה גליק.
מכלוף מיקי זוהר: מגיע זאב בן יוסף.
מכלוף מיקי זוהר: ברשותכם, בטרם נשמע קצת סיפורים, ניתן לחברי הכנסת לומר מספר מלים.
מכלוף מיקי זוהר: יתחיל יושב ראש הקואליציה, חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.
דוד ביטן: היום אנחנו מציינים 85 שנים להקמת האצ"ל.
דוד ביטן: היום הזה מאורגן גם על ידי וגם על-ידי השר אופיר אקוניס.
דוד ביטן: חוץ מהדיון הזה נקיים כנס, אמנם לא גדול, אליו נרשמו מעל 300 בוגרי אצ"ל שיגיעו היום לכנסת ולאחר מכן יש תערוכה שתהיה בכנסת.
דוד ביטן: ראש הממשלה ישתתף רק בתערוכה ולא יבוא לכנס באולם.
דוד ביטן: אני מאחל לכם שתיהנו מהיום הזה.
דוד ביטן: אני יותר מבוגר ממיקי זוהר.
דוד ביטן: אני גדלתי על אנשי האצ"ל שהיו בראשון לציון.
דוד ביטן: אתם יודעים שהאצ"ל, כל האנשים שהיו באצ"ל, הם בעצם הקימו את תנועת החירות והם היו פעילים בתנועת החירות ואנחנו גדלנו על הסיפורים שלהם בכל סניף וסניף.
דוד ביטן: האצ"ל לדעתי לא קיבל את המקום הראוי לו במאבק על הקמת מדינת ישראל.
דוד ביטן: היה ניסיון של ההגנה, שהם בעצם ניהלו את המדינה בהתחלה, לגמד את התרומה של האצ"ל בהקמת המדינה, במאבק על הקמת המדינה, שהיה לו מקום מאוד מאוד נכבד אבל ניסו לגמד את זה כמה שיותר וזה הוביל אחר כך לכל מה שקרה בכנסת, שהם בעצם יצרו מצב שבגין היה מורחק מכל העמדות שהיו במדינת ישראל בהתחלה.
דוד ביטן: אנחנו צריכים לעשות את הכול על מנת להחזיר את האצ"ל למקום הראוי לו בהקמת המדינה ובהיסטוריה של מדינת ישראל.
דוד ביטן: זה התפקיד שלנו, במיוחד שאנחנו נמצאים בשלטון.
דוד ביטן: אנחנו צריכים לדאוג שזה ייכנס כמו שצריך בכל המקומות, כולל בספרי האזרחות, כולל בספרי ההיסטוריה, כי מה שאתם עשיתם ומה שעשו האבות שלכם ומי שהיה בהתחלה ועשה את העבודה – זה דבר שלא יסולא בפז ואנחנו נדאג שזה יבוא לידי ביטוי.
מכלוף מיקי זוהר: דברים מדויקים, חבר הכנסת ביטן.
מכלוף מיקי זוהר: אני מצטרף לכל מילה שאמרת.
מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהמודל שלי בכל דרך שאני הולך בה בפוליטיקה בשנים האחרונות הוא מנחם בגין.
<יאיר אסיסקוביץ: אני יושב ראש ברית חיילי האצ"ל בישראל.
<יאיר אסיסקוביץ: קוראים לי יאיר.
מכלוף מיקי זוהר: שלום יאיר.
מכלוף מיקי זוהר: תכף נבקש ממך לומר כמה דברים.
מכלוף מיקי זוהר: בסופו של דבר מנחם בגין מבחינתי, כמובן עם זאב ז'בוטינסקי, הם מודל, הם דרך, הם דרך שאנחנו כאן לפחות בליכוד מנסים ליישם.
מכלוף מיקי זוהר: אין שאלה שלהשתוות ליכולות שהיו לאותם אנשים דגולים, זה משהו שצריך לקחת הרבה מאוד זמן אבל הם מהווים לנו מודל, מודל אמיתי, ובסופו של דבר אני חושב שחלק ניכר מחברי הליכוד יודעים היטב מה המורשת שהשאירו אותם אנשים דגולים שהובילו את הגופים המדהימים האלה.
מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שככל שאנחנו אנשי הליכוד נלך עם הקו הזה, כך אנחנו גם נוכל לשמור את תנועת הליכוד כפי שאנחנו רוצים ולקחת אותה למקומות הנכונים ולהמשיך להיות חלק מהשלטון במדינת ישראל, בדיוק כמו שאמר דוד ביטן, אחרי עוול היסטורי שנגרם להנהגה הזו עוד בהקמת המדינה שלא קיבלה את ההכרה כמי שבאמת היו חלק מרכזי, אם לא מרכזי ביותר, בהקמת המדינה.
מכלוף מיקי זוהר: אבל אני חושב העוול הזה תוקן עם הזמן והגענו למצב שאנחנו בשלטון, אנחנו עדיין מצליחים לשמור על השלטון אודות לעבודה טובה של ראש הממשלה בנימין נתניהו וחברי הליכוד, ולכן חשוב שגם נמשיך לשמר את זה.
מכלוף מיקי זוהר: ברשותכם, נשמע את חבר הכנסת יהודה גליק.
יהודה גליק: אני עומד בפניכם נפעם.
יהודה גליק: אנחנו הצעירים מתעוררים כל בוקר כאילו הכול מובן מאליו.
יהודה גליק: כאילו מובן מאליו שיש לנו כאן מדינה, כאילו מובן מאליו שאם ה-ווייז לא בדיוק עובד אנחנו יכולים להתעצבן עליו, כאילו שזה כך היה מאז ומעולם.
יהודה גליק: אני כל כך מודה לוועדה, אני כלל כך מודה לך, מיקי, כל כך מודה בעיקר לכם.
מכלוף מיקי זוהר: תודה לדוד ביטן שיזם את הדיון.
יהודה גליק: אני מודה לדוד ביטן שיזם את הדיון.
יהודה גליק: באמת, יושב ראש הקואליציה שנושא כאן בעול.
יהודה גליק: אני מודה לקדוש ברוך הוא על הזכות להיות חלק מתנועת הליכוד וממשיך את דרככם אבל אני קודם כל, בראש ובראשונה, אני מודה לכם כי הנס הגדול הזה שאין שני לו בתולדות האנושות שנקרא מדינת ישראל, קרה לא מעצמו.
יהודה גליק: הוא קרה בגלל אנשים שמסרו את נפשם, סיכנו את חייהם בדרכים לא דרכים שלא כל הסיפורים סופרו ואני מסתכל על הפנים, על העיניים, על הידיים של כל אחד ואחד מהיושבים בחדר הזה וחוץ מלומר שאנחנו אסירי תודה לכם, שבאמת המדינה הזו היא פלאי תבל, הפלא שכולו קרה בגללכם.
יהודה גליק: היום אנשים מוכנים להרים ידיים כי טיפה קשה, כי הקוטג' הוא טיפה יקר והמילקי קצת יקר, אבל אני רואה אתכם, מה שאתם עברתם, אני קורא את הסיפורים ויש עוד כל כך הרבה סיפורים שעוד לא סופרו ואני שמח שזה מתרחש כאן בוועדת החינוך שאחראית על העברת המורשת לדור הבא, שהדברים האלה, הדברים הנועזים והבלתי ייאמנו שאתם עשיתם ואתם אחראים עליהם, חייבים לעבור לדור הבא.
יהודה גליק: אני מודה על ההזדמנות להגיד לכם תודה, תודה, תודה.
<קריאה: אפשר מחיאות כפיים?
מכלוף מיקי זוהר: שיהיו מחיאות כפיים.
מכלוף מיקי זוהר: בטח, למה לא? (מחיאות כפיים).
יהודה גליק: מחיאות הכפיים הן לכם.
יהודה גליק: לא לנו.
מכלוף מיקי זוהר: ברשותך, אדוני היושב ראש שדיברת קודם, יאיר, רציתי לשאול אותך שאלה.
מכלוף מיקי זוהר: אני יכול לנחש על שם מי אתה קרוי.
מכלוף מיקי זוהר: האם אתה סבור שהערכים של האצ"ל מונחלים היום לדור הצעיר?
<יאיר אסיסקוביץ: אני מקווה שנצליח בגין הישיבה הזו להתחיל באופן ממלכתי רשמי להנחיל את מורשת האצ"ל בבתי ספר, בקורסים של צה"ל, שפה ושם זה נעשה באופן פרטיזני.
<יאיר אסיסקוביץ: התשובה היא לא, אבל לראשית דבריך, לדברי חבר הכנסת ביטן, יש יהודי יקר שמקובל על כולכם וקוראים לו פרופסור מישה ארנס.
<יאיר אסיסקוביץ: פרופסור מישה ארנס שהיה שר ביטחון וגם הקים את התעשייה האווירית מחזיק מסמך אוטנטי ובגלל צניעותו רק אני ראיתי אותו והוא לא רוצה להראותו לאחרים.
<יאיר אסיסקוביץ: במסמך הזה כתוב בפירוש בשנת 1949, סוף 1948-תחילת 1949 שכל אירוע שקשור לקוממיות ישראל במדינת ישראל והוא מחובר לפעולות הארגון הצבאי הלאומי, למחוק מדפי ההיסטוריה.
<יאיר אסיסקוביץ: זה הפתיח שאני רוצה שנשמע, שמחקו ולא רק שמחקו אלא לא נתנו והתעללו במורים שרק ניסו ברמז לדבר על האצ"ל.
<יאיר אסיסקוביץ: היות ואני צריך לדבר באריכות באודיטוריום, אתן לכם רק דוגמה אחת קטנה שרבים מהחבר'ה שלי כאן שמעו אותה.
<יאיר אסיסקוביץ: יום בהיר אחד מישה ארנס מזמין אותי, ואני מבקש שתחזיקו טוב את הידיים על השולחן, ואומר לי שראש המטה הכללי של צבא פולין וממשלת פולין מזמינים אותנו לגטו ורשה.
<יאיר אסיסקוביץ: מתברר בעליל שהכוח העיקרי שלחם נגד הנאצים בפולין בכלל ובגטו ורשה היו יוצאי בית"ר ולוחמי האצ"ל.
<יאיר אסיסקוביץ: אפילו יש בית קברות בוורשה, בית הקברות של האצ"ל עם מצבות האצ"ל.
<יאיר אסיסקוביץ: אנחנו ניגשים, מגיעים לשדה התעופה בוורשה, תזמורת הצבא הפולני מנגנת התקווה ומובילים אותנו לשטח מרכזי בגטו ורשה.
<יאיר אסיסקוביץ: אנדרטה ברוחב של עשרה מטרים וגובה שלושה מטרים, מספרת את הסיפור על הכוח היהודי העיקרי היחידי – כך כתוב – שלפי מסמכי הגסטפו נלחם נגד הנאצים ולאות הוקרה – לא ראינו מה היה כתוב כי כל האנדרטה הייתה מכוסה בדגלים – הורידו את הדגלים ואז בעברית, אנגלית, פולנית – והצבא הפולני מנגן את התקווה – והנציחו את הנושא של חלקו של האצ"ל כחלק עיקרי במרד גטו ורשה וגם העניין של פעילות האצ"ל בכל מיני מקומות בעולם, כולל צרפת אבל בעיקר פולין.
<יאיר אסיסקוביץ: אני מגיע לארץ, וכאן תקשיבו טוב, אני מקבל מבול של טלפונים שאפילו המקום המקודש בארץ ישראל, יד ושם, הכחיש את חלקו של האצ"ל במרד גטו ורשה כאשר הגסטפו עצמו במסמכיו אומר, מה לעשות, כבר יש לנו 82 הרוגים על ידי כוח אצ"י, ארגון צבאי יהודי בפיקודו של פרנקל.
<יאיר אסיסקוביץ: אז הנהלת יד ושם מטלפנת אלי ליאיר אסיסקוביץ ושואלת האם אתה עומד לעשות מהפיכה.
<יאיר אסיסקוביץ: עניתי לא כל כך יפה אבל במלים עדינות אמרתי שאני לא דומה לכם.
<יאיר אסיסקוביץ: נותן לכם שבעה ימים אחרי 65-66 שנים מאז קום המדינה, כאשר באים ל-יד ושם בקטע של גטו ורשה, אני רוצה שתהיה תצוגה והסבר על חלקו של אצ"י, ארגון צבאי יהודי, במרד גטו ורשה.
<יאיר אסיסקוביץ: ואכן היום כשניגשים, אחרי שישים וכמה שנים, נזכרו להצדיק את מה שאתה אמרת, חבר הכנסת גליק, להנציח גם את חלקו, למרות שהוא היה העיקרי, במרד גטו ורשה.
<יאיר אסיסקוביץ: אני משוכנע לפי מבט פניך שאתה שומע את זה פעם ראשונה.
<יאיר אסיסקוביץ: זה הקטע שאני אומר, נכניס לא שנאה – וזה מה שאני עושה מעל שישים שנים – בבתי ספר, בקורסי צה"ל, אני לא מדבר על הסזון ועל ההלשנות, לא מדבר על אלטלנה אלא אני מדבר רק על אהבת המולדת, על ההקרבה, על הנתינה מבלי לשאול את השאלה מה יצא לי מזה.
<יאיר אסיסקוביץ: לכן אני מבקש מהוועדה – כמו שאמרת מר גליק, ואותך אני מכיר ונדמה לי שאפילו יש לך משפחה בעירי, פתח תקווה – שתהיה רשמי, ממלכתי, לאומי תכנית לימודים בבתי ספר - בלי להיכנס לוויכוחים ועל מה שהיה - ללימוד מורשת האצ"ל שתחנך ותקדם את נושא האהבה.
<יאיר אסיסקוביץ: אתן דוגמה קטנה שלא קשורה לאצ"ל.
<יאיר אסיסקוביץ: לפני שנתיים הייתה תחרות של שגרירים צעירים מישראל לאו"מ ובני עירי פתח תקווה זכו במקום ראשון.
<יאיר אסיסקוביץ: שגרירים צעירים באו"מ.
<יאיר אסיסקוביץ: אתה יודע, מר גליק, הם מטלפנים אלי מהאו"מ ואומרים שראשי משלחות חושבים שהסכסוך הישראלי-הערבי התחיל בשנת 1967 ולא שמעו מעולם את המושג מאורעות 1921, 1929 ו-1936.
<יאיר אסיסקוביץ: כך שיש המון מה ללמד.
<יאיר אסיסקוביץ: זה ילכד את הנוער.
<יאיר אסיסקוביץ: המפכ"ל החדש עם עוזריו עשו במשטרת רמת גן כנס של מאות רבות של תלמידים עם ניצבים ובסוף ההרצאה שלי על נושא מורשת האצ"ל קמים התלמידים ואומרים: דבר כזה לא מלמדים בבית הספר?
<יאיר אסיסקוביץ: קמו הניצבים והצדיעו לתלמידים על ההערה הזאת.
<יאיר אסיסקוביץ: לכן, אני מבקש שתקבלו את ההצעה שלי שאני לא אצטרך באופן פרטיזני להיכנס לבתי ספר כפי שאני עושה אלא בראש מורם כאשר במסגרת תכנית הלימודים נלמד את מורשת האצ"ל.
מכלוף מיקי זוהר: אדוני, אני מצטרף לדבריך.
מכלוף מיקי זוהר: (מחיאות כפיים).
מכלוף מיקי זוהר: בהחלט מגיעות לך מחיאות כפיים.
מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נעבור משלב הדיבורים לשלב המעשים.
מכלוף מיקי זוהר: בוא נהיה פרקטיים.
מכלוף מיקי זוהר: נמצא כאן משרד החינוך ואני רוצה התייחסות שלכם לרעיון שנכניס פעם אחת ולתמיד את כל מה שקשור למורשת האצ"ל גם ללימודים במסגרת בית הספר.
מכלוף מיקי זוהר: מה תגובתכם בנושא?
<שולמית טיליוף: כל הזמן אנחנו שומעים על מורשת בן גוריון.
<שולמית טיליוף: מה קורה עם בגין?
<שולמית טיליוף: למה לא משמיעים גם את זה?
מכלוף מיקי זוהר: אנחנו בדיוק עכשיו מדברים על זה.
<תהילה עמר: שלום וברכה.
<תהילה עמר: תודה רבה לכם על ההזמנה.
<תהילה עמר: כבוד גדול לשבת כאן במסגרת ציון 85 שנים לאצ"ל.
<תהילה עמר: אני באגף תכנים, תכניות, הכשרה והשתלמויות במינהל חברה ונוער במשרד החינוך.
<תהילה עמר: שותפתי שנמצאת אתי כאן תציג את עצמה, היא מהאגף למינהל פדגוגי.
<תהילה עמר: אני חושבת שאנחנו נשמח להתייחס לדברים אבל קודם כל חשוב שנזכור מה קיים כי הדברים נוכחים.
<תהילה עמר: צריך רק להבין מה נמצא שם.
<תהילה עמר: במקומות שאנחנו צריכים לחדד את הדברים, אולי נחדד אותם.
דוד ביטן: קחי בחשבון שכשאני הייתי בגימנסיה, למדנו רק על מורשת ההגנה.
דוד ביטן: שם דבר לא על האצ"ל.
יהודה גליק: סיימת שם לפני חמש שנים?
דוד ביטן: לא לפני חמש, אבל אני מקווה שמאז השתנה משהו.
יהודה גליק: השתנה.
יהודה גליק: אני מקווה.
<תהילה עמר: דברים השתנו ואנחנו נסקור אותם כי חשוב שהוועדה תשמע את הדברים.
<תהילה עמר: קודם כל, אני אדבר על הצד שלנו בנושא של מעורבות חברתית, קהילתית, אזרחית, של"ח, כל הנושא של תכנית הליבה, ליבת הטיולים שזה חלק נוכח מאוד של ביקור במוזיאונים, סיורים בעקבות לוחמים, אירועים שהתרחשו באזורים שונים בארץ, באתרים, בעקבות המחתרות והמרי העברי לאורך השנה, ביניהם גם כמובן מורשת האצ"ל.
<תהילה עמר: דבר נוסף, גיליונות על סדר היום שזה משהו שאנחנו כותבים אותו כל פעם מחדש כדי להעלות על סדר היום עוד דמויות מרכזיות בהיסטוריה או טיעון אקטואלי של אירועים שקרו, כמו שעכשיו שנת ה-85 לאצ"ל, וביניהם - אתם יכולים לראות את זה, זה קיים אצלנו במערכת – דובר גם על זאב ז'בוטינסקי.
<תהילה עמר: יש לנו גם גיליון להושיט את הספינה כאשר מדובר על מנהיגותו של בגין.
<תהילה עמר: לשנת ה-85 אנחנו הולכים להוציא גיליון לכל מערכת החינוך לציון הדבר.
יהודה גליק: אולי גם לפגוש את האנשים ולשמוע את הסיפורים שלהם.
יהודה גליק: הם הסיפורים האוטנטיים שעוד מעט ילכו לאיבוד.
<תהילה עמר: תכף ניגע בסיפורים.
יהודה גליק: כדאי לקחת את הסיפורים של כל האנשים שיושבים כאן.
<תהילה עמר: תכף ניגע בסיפור הזה שהולך וקורה.
<תהילה עמר: אם כן, זה יעלה לשיח חינוכי ערכי בתוך המערכת.
<תהילה עמר: על כל הנושא של איך זה משתלב בתכנית הלימודים תשלים אפרת.
<אפרת זילבר: אני מהמזכירות הפדגוגית, מפמ"רית לימודי ארץ ישראל וארכיאולוגיה.