GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יואב ללום: משרד החינוך בוחר, ולא בכדי, להשתמש בכלי הזה של עצירת תקציב, כי גם המוסדות יודעים שהאיום הזה הוא ריק מתוכן.
<יואב ללום: הוא ריק מתוכן כי ברגע שהם יקבלו את התלמידות, אחרי שהם ישפילו את התלמידות האלה ואת המשפחות שלהן, הם יקבלו את התקציב חזרה.
<יואב ללום: בתי הספר הללו יש להם עודפים תקציביים ועיכוב של חודש בתקציב לא ממש מפריע להם ולמנהל הבנק אין שום בעיה לאשר להם גם חצי שנה של עיכובי תקציבים כאלה.
<יואב ללום: לכן, יש כאן קושי בזה שמשרד החינוך בוחר דווקא בתהליך הזה של הקפאת תקציב במקום מראש לזמן בחודש יוני את המנהל הזה ולשלול לו את רישיון ההוראה.
<יואב ללום: הרב צביקה, אני רוצה להרים לך להנחתה.
<יואב ללום: בית הספר הזה של מנדלסון קיבל בשנה האחרונה 18 מיליון שקלים לבניית כיתות.
<יואב ללום: זה מעיריית ירושלים ולא ממשרד החינוך.
<יואב ללום: 18 מיליון שקל קיבל בית הספר הזה שמצפצף על המדינה, מצפצף על השיבוץ של המדינה, מצפצף על הבנות, מצפצף על כולנו.
<יואב ללום: זאת רק דוגמית.
<יואב ללום: ככה פועלים בתי הספר האלה.
<יואב ללום: הגיע הזמן לעצור את זה ויפה שעה אחת קודם.
<יואב ללום: נמצא איתנו חבר מועצת עיריית גבעת זאב ושם יש לנו בעיה אחרת.
<יוסף חיים מועלם: אני חבר מועצת גבעת זאב.
<יוסף חיים מועלם: בשנת הלימודים הקודמת נעצר באחד המוסדות אצלנו תקציב של אחד המוסדות בהחלטה של מנהל המחוז.
<יוסף חיים מועלם: אני רוצה קצת לנפץ את האופוריה הזאת של עצירת תקציב.
<יוסף חיים מועלם: הבן אדם ממשיך לעבוד, מגייס כספים ותרומות.
<יוסף חיים מועלם: משום מה, המוסד שלו ימשיך לעבוד ולהתקיים.
<יוסף חיים מועלם: הוא ימשיך להתנהל בקבלת תלמידים כמו שהוא התנהג בשנים קודמות.
<יוסף חיים מועלם: לכן נראה לי שסנקציות אישיות צריכות לבוא מהר ובמקביל לעצירת תקציב ולא כשלבים שונים.
<יוסף חיים מועלם: זה בנושא של עצירת תקציב.
<יוסף חיים מועלם: בגבעת זאב אין היום סמינר.
<יוסף חיים מועלם: בנות שמסיימות כיתה ח' בגבעת זאב, אמורות לנסוע לערים הקרובות.
יעקב מרגי: גם שם לא מקבלים.
<יוסף חיים מועלם: העיר הקרובה היא ירושלים.
<יוסף חיים מועלם: בשיחה עם ידידי עם הרב צביקה הוא אמר לי: תן לי לפתור את הבעיות שלי אחרי זה אני אפתור את הבעיה שלך.
<יוסף חיים מועלם: נראה לי שצריכה להיות החלטה ברמת מנהל המחוז.
יעקב מרגי: הילד שבוכה עכשיו זה מזכיר לנו את הבכי של הרבה ילדים שלא לומדים.
<קריאה: נכון, היא בבית.
<קריאה: כל הילדים שאתם רואים פה זה ילדים בבית, שקופים למשרד החינוך.
יעקב מרגי: מייד נגיע גם אליהם.
<יוסף חיים מועלם: צריכה להיות איזו החלטה עקרונית.
<יוסף חיים מועלם: אני מניח שגבעת זאב אינה המועצה היחידה שאין בה מוסד המשך.
יעקב מרגי: המוסד ביישוב לא מקבל את הבנות?
<יוסף חיים מועלם: אין סמינר בגבעת זאב לבנות שמסיימות כיתה ח'.
יעקב מרגי: והבעיה הזאת שלא רשומים שכונה כזאת זה ביסודי?
<יוסף חיים מועלם: כן.
<יוסף חיים מועלם: צריכים להגיע לאיזו החלטה, או לחייב את הרשות לפתוח או לחילופין, לקבל החלטה ברמת מנהל המחוז להעביר אותן לירושלים ושהרב צביקה יתמודד איתן בשיבוצים.
<יוסף חיים מועלם: במשרד לא אוהבים לשמוע את זה, אבל שתי הבנות שלא שובצו, שתיהן ספרדיות.
<יוסף חיים מועלם: לגבי בית ספר יסודי.
<יוסף חיים מועלם: קיים בית ספר "בית יעקב" יסודי בגבעת זאב, שהוא נמצא בתחום השיפוט של גבעת זאב אבל בתחום האזור שמתעתד להיות כמו מודיעין עלית שאתה מאוד אוהב.
<יוסף חיים מועלם: שם מתנהלים באותה מתכונת ובאותו מוסד לא מקבלים את בנות גבעת זאב.
יעקב מרגי: דבר איתי בעברית פשוטה.
<יוסף חיים מועלם: בגבעת זאב יש שכונה שנקראת "אגן איילות".
<יוסף חיים מועלם: שם פתחו בית ספר "בית יעקב".
<יוסף חיים מועלם: הוא בתחום המוניציפאלי של גבעת זאב.
יעקב מרגי: ראש המועצה שלהם זה יוסי אברהמי?
<יוסף חיים מועלם: בדיוק.
יעקב מרגי: אני לא יודע משהו אחר, דין אחר לכולם.
יעקב מרגי: מה הבעיה שם?
<יוסף חיים מועלם: שם מקבלים רק מאזור שנקרא "אגן איילות", מאזור מאוד מוגדר בגבעת זאב.
<יוסף חיים מועלם: שאר הבנות, באופן אוטומטי, משובצות בירושלים בשכונת רמות.
יעקב מרגי: אין בגבעת זאב בשכונות אחרות?
<יוסף חיים מועלם: אין.
יעקב מרגי: זאת אומרת שכשנוח זה רישום אזורי, כשלא נוח אסור רישום אזורי.
<יוסף חיים מועלם: מישהו צריך לקבל את ההחלטה אם זה יהיה בית ספר אזורי או על אזורי.
<יוסף חיים מועלם: בעיקרון הרשות צריכה לקבל את זה.
<יוסף חיים מועלם: אין לי את הכלים לבדוק.
יעקב מרגי: איציק, אני אתן לך להתייחס לגבעת זאב ואחר-כך לשאר הדברים.
יעקב מרגי: גבעת זאב, חד משמעית.
יעקב מרגי: לגבי על תיכוני אתה לא יכול להכריח אף אחד לפתוח אם המדינה לא פותחת ולכן צריך לתת להם אזור רישום.
יעקב מרגי: יש אחריות לעל תיכוני, לחוק חינוך חובה.
יעקב מרגי: המשרד חייב לקבוע מי קולט, איזה יישוב קולט.
יעקב מרגי: הרשות חדלת אישים, המשרד או הריבון צריך לעשות משהו?
יעקב מרגי: הרי הוכחנו לכם שהרשויות המקומיות בסוגיה הזאת של רישום חרדים לא מדברת אליהם.
יעקב מרגי: יש להם דברים יותר דחופים.
יעקב מרגי: תאמין לי, הקצב שהם שמים ארגזים של פרחים חדשים בכיכרות, זה מעניין אותם יותר מהילדים האלה.
<לירון ספרד: אדוני, יש מענה לעניין הזה.
<לירון ספרד: במידה ויש תלמידות שהרשות המקומית לא מצליחה למצוא להם שיבוץ בתוך תחומי הרשות, הרשות המקומית אמורה להגיע להסכם עם רשות אחרת.
יעקב מרגי: גבעת זאב הגיע להסכם?
יעקב מרגי: היא פנתה?
<לירון ספרד: יש לי שאלה.
<לירון ספרד: כל תלמידות הסמינר שעד כה למדו בגבעת זאב, הן לא למדו מחוץ לגבעת זאב?
<לירון ספרד: איפה הם למדו עד עכשיו?
<יוסף חיים מועלם: אין בגבעת זאב.
<יוסף חיים מועלם: הן למדו בירושלים.
<לירון ספרד: מנהלת מחלקת החינוך הוציאה שיבוצים לכל התלמידות או שיש תלמידות שנותרו ללא שיבוצים?
<יוסף חיים מועלם: נכון לעכשיו נשארנו עם אחת.
יעקב מרגי: סליחה, זה לא שיבוצים.
יעקב מרגי: זה בנות שהלכו והשתדלו.
יעקב מרגי: שמעת את י'? הם פונים לחברי כנסת, למאכרים.
<יואב ללום: הרשות לא שיבצה אותם, היא לא יכולה לשבץ אותם.
<לירון ספרד: לכל תלמידה שנותרה ללא שיבוץ של רשות מקומית - - -
יעקב מרגי: אתה לא הולך איתי.
יעקב מרגי: תקשיב טוב טוב.
יעקב מרגי: יש פה לקונה שאתם המשרד הולכים לטפל בה מחר.
יעקב מרגי: גבעת זאב לא הגיעה להסדר.
יעקב מרגי: אם גבעת זאב לא פנתה אליך, אתה צריך לפנות שהיא תפנה אליך.
יעקב מרגי: צריך שתלמידה צריכה לדעת שהיא לא בת חורגת לאלוקים.
יעקב מרגי: היא גמרה יסודי, היא עולה מתוקף הסכם שיש בין הרשות המקומית למשרד החינוך לרשות מקומית אחרת.
<איציק זהבי: זה נעשה.
<איציק זהבי: מנהלת אגף החינוך בגבעת זאב פנתה במהלך הקיץ.
<איציק זהבי: אנחנו העברנו את הפנייה בתיאום עם עיריית ירושלים.
<איציק זהבי: הנושא הזה בטיפול.
<איציק זהבי: ברגע שזה נעשה בצורה הזאת, אז האחריות לטיפול לשיבוץ היא בעיריית ירושלים.
<איציק זהבי: אומר צביקה כהן, כמו שצוטט פה: עד שלא אגמור את העניינים שלי אני לא גומר את העניינים האלה.
יעקב מרגי: יש החלטה של משרד החינוך שירושלים קולטת את בנות הסמינר של גבעת זאב?
יעקב מרגי: יש החלטה כתובה?
<איציק זהבי: יש נוהל.
<איציק זהבי: לפי הנוהל, מנהל אגף החינוך בגבעת זאב, במידה ולא מצא פתרון, פונה למשרד החינוך.
<איציק זהבי: אנחנו עשינו את החיבור עם עיריית ירושלים.
<איציק זהבי: עיריית ירושלים נענתה לפנייה.
<איציק זהבי: לכן שתי הבנות האחרונות אמורות להשתבץ בירושלים.
חיים ביטון: אני תושב גבעת זאב.
חיים ביטון: חשוב להבהיר, אני תושב גבעת זאב ואני אחד המאכרים שדוחפים את הילדים לאיפה שאפשר.
חיים ביטון: אני רוצה להגיד לך משהו.
חיים ביטון: אתה יודע לכמה מתושבי גבעת זאב יש כתובת בירושלים בשביל להכניס את הילדים שלהם?
חיים ביטון: זאת בדיחה מארץ הבדיחות.
חיים ביטון: אין דבר כזה.
חיים ביטון: אני פונה ואומר שאין דבר כזה.
חיים ביטון: הורים בגבעת זאב אפילו לא מתלוננים כי אין להם ברירה.
חיים ביטון: אין כזה חוק וחייבים לגמור עם זה.
חיים ביטון: כנ"ל בתל ציון.
<צביקה כהן: אי-אפשר להטיל על ירושלים לשבץ בנות מהפריפריה.
יעקב מרגי: אתה רואה שלא נזפתי בך, אני מבין.
<צביקה כהן: אי-אפשר לשבץ בנות.
<צביקה כהן: אותה בת שמתאימה ללמוד אצל הרב ליברמן, וכשאצל הרב ליברמן יש 52 בנות, אז תרדו מהבדיחה הזאת.
<צביקה כהן: תנו לי להתמודד עם הצרות שלי.
יעקב מרגי: זאת בעיה של משרד החינוך וצריך לפתור אותה.
<צביקה כהן: אני אומר עוד דבר.
<צביקה כהן: אני לא מפריע למוסד לקבל בנות מבחוץ.
<צביקה כהן: במוסדות בירושלים מחזיקים 30 ו-35 בנות מחוץ לירושלים.
יעקב מרגי: בזמן שהבנות מירושלים בחוץ.
<צביקה כהן: אבל אני אומר שעניי עירך קודמים.
יעקב מרגי: אני לא חולק עליך.
<צביקה כהן: תבנו כיתות, תבנו כיתות.
יעקב מרגי: אני רוצה לסכם את הפרק הזה.
יעקב מרגי: לגבי בינוי, יהיה דיון מיוחד בתחילת המושב סביב תכנית החומש של משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני רוצה שמשרד החינוך ייתן לי תשובות מה הולך לקרות, לוחות זמנים, עד הסנקציה האחרונה.
<איציק זהבי: קודם כל, אנחנו נמשיך לפעול בהתאם לחוק ובהתאם למה שמופיע בתוך התכנות, כלומר, בנוהל הסנקציות הנוכחי.
<איציק זהבי: יחד עם זאת, ואני פה רוצה לומר בצורה מאוד ברורה.
<איציק זהבי: ברור שיותר מצב שבו אני אצטרך לנהל ועדות ערר ב-30 באוגוסט או ב-24 באוגוסט כתוצאה מתהליך רשלני של רשויות מקומיות, זה לא יקום ולא יהיה.
<איציק זהבי: אני חושב שאנחנו חייבים לתקן את הנושא הזה בצורה דחופה.
<איציק זהבי: לא יעלה על הדעת שתהיה ילדה אחת בחוץ שלא יודעת את הרישום שלה ב-30 ביוני.
<איציק זהבי: זה לא יעלה על הדעת.
<איציק זהבי: אני רוצה גם לפנות להורים ולומר להורים מתוך הבימה הזאת.
<איציק זהבי: רבותיי, תקראו, תעשו לפי הנהלים.
<איציק זהבי: תירשמו למוסדות בזמן.
<איציק זהבי: אל תחכו שכל מיני מאכרים או אנשים אחרים יטפלו לכם ויקדמו לכם את התהליכים הללו.
<איציק זהבי: תעשו את הדברים הללו בזמן ואנחנו ניתן גיבוי.
<איציק זהבי: אגב, אנחנו נתנו גיבוי השנה לרשויות המקומיות בצורה מאוד ברורה.
<צביקה כהן: אני חושב שמנהל המחוז מתבלבל בין סמכות לאחריות.
<איציק זהבי: תן לי לסיים.
<איציק זהבי: צביקה, לא הפרעתי לך אילו לשנייה.
<צביקה כהן: תן לי סמכות.
<איציק זהבי: יחד עם זאת, אני לא חושב שכל התהליכים שאצלנו, שמופיעים בתוך התקנות של משרד החינוך, הם מושלמים.
<איציק זהבי: אולי הם גם לא מדויקים, כמו שנטען פה.
<איציק זהבי: אנחנו נבחן אותם.
<איציק זהבי: לכן אנחנו גם דיברנו שמייד אחרי החגים אנחנו נשב בצורה מסודרת, בצורה מאורגנת, יחד עם הרשויות המקומיות ויחד עם הסמינרים כדי לשנות את כל התהליך של העבודה הזאת.
<איציק זהבי: העבודה הזאת לא עושה טוב לאף אחד, בוודאי לא לתלמידות.
<איציק זהבי: אנחנו פה קודם כל דואגים לבנות.
<איציק זהבי: לא יעלה על הדעת שבנות ב-30.9 או ב-5.10 יישארו מחוץ לבתי הספר.
<איציק זהבי: יש לנו קושי מאוד גדול אל מול התהליכים של סנקציות.
<איציק זהבי: אנחנו נתקן את הדברים, הן ברמה של סנקציות אל מול רשויות מקומיות שלא פועלות כשורה.
<איציק זהבי: בעניין הזה צריך אולי לתרום את משרד הפנים לטובת העניין הזה, מכיוון שגם הרשויות המקומיות מתנהלות באופן רשלני והן צריכות לקחת את האחריות גם את הנושא הזה.
<איציק זהבי: כמובן שזה גם מול סמינרים.
<איציק זהבי: אני מסכים עם העובדה שיש מקרים שחוזרים על עצמם אצל אותו סמינר פעם אחר פעם.
<איציק זהבי: הם חייבים להיבחן בצורה חמורה.
יעקב מרגי: מה זה להיבחן?
יעקב מרגי: לו יצויר שהיום מנדלסון יבקש לפתוח סמינר בגבעת זאב.
יעקב מרגי: משרד החינוך יאפשר לו?
<יואב ללום: בטח שכן.
<איציק זהבי: אני לא יודע לומר לגבי גבעת זאב דווקא, כי אני לא רואה שמנדלסון הולך להקים.
יעקב מרגי: בעומר, בסביון.
יעקב מרגי: מנדלסון, שהוא מבחינת שור מועד.
<איציק זהבי: כאשר יש סמינר שהוא לא מתנהל לפי התקנות של משרד החינוך, אנחנו נמנע גם תכניות ופעולות נוספות איתו.
<איציק זהבי: נניח, שיתוף הפעולה בתכניות של סמינר אקדמיה או בתכניות אחרות, כמובן מושפע מתוך התהליכים הללו.
<איציק זהבי: איפה שאנחנו עצרנו את התקציב, זה אומר שאותו סמינר מסומן מבחינתנו באדום ואנחנו לא נעשה איתו שום שיתוף פעולה.
יעקב מרגי: אני אשאל עכשיו שאלה שהיא מעין פצצה ותמרור אזהרה.
יעקב מרגי: האם משרד החינוך ערך פעם ביקורת מנהלית במוסדות האלה לגבי העסקת קרובים?
<איציק זהבי: אנחנו בוחנים את כל הנושא של העסקת קרובים בצורה מאוד מסודרת.
<איציק זהבי: אנחנו עושים את הדברים האלה.
<איציק זהבי: מי שמפעיל את הנושא הזה זה אגף אכיפה ובקרה.
<לירון ספרד: יש סט של ביקורות.
יעקב מרגי: הנה נתתי לכם סנקציה בבטן הרכה שלהם.
יעקב מרגי: אני יודע שאני דורך על יבלות ואני עולה על מוקשים אבל לא מעניין אותי כי אותי מעניינים הילדים.
יעקב מרגי: שם, מצמרת הניהול עד אחרון בעלי התפקידים, עובר דרך היועצות, דרך המורות, הם בני משפחה.
יעקב מרגי: בגופים אחרים אסור היה להעסיק אותם.
<שוש רוזה איפרגן: יש כרגע הסדרה.
יעקב מרגי: אני אבקש בסיכום לקבל מה משרד החינוך מתכוון לעשות.
יעקב מרגי: אל תגידו לי אגף בקרה, יש לי מחוז חרדי.
יעקב מרגי: אתה מבחינתי, נפתלי בנט של האגף החרדי.
יעקב מרגי: לא מעניין אותי, משרד החינוך.
יעקב מרגי: משרד החינוך פה.
יעקב מרגי: משרד החינוך זה כתובת אחת של מדינה אחת.
יעקב מרגי: אין לי את הרשות הפלסטינית ויש לי את מדינת ישראל.
יעקב מרגי: ככה זה מתנהל, כמו הרשות הפלסטינית במדינת ישראל, כאשר זה קשור לחינוך החרדי.
יעקב מרגי: סליחה, ככה זה מתנהל עד היום.
יעקב מרגי: בתקופה שלי זה ייעצר, אני אומר לכם.
יעקב מרגי: אני אבקש לדעת מה מתכונן משרד החינוך לעשות בסוגיה הזאת של העסקת קרובים במוסדות האלה.
יעקב מרגי: מי שלא רוצה את הממלכה, אין בעיה, שיעזוב את הממלכה.
יעקב מרגי: הוא לא יכול לקבל את הממלכה כשנוח לו ולסרב לממלכה כשלא נוח לו.
<יוחנן קירשנבוים: אדוני היושב ראש, אני חושב שמנהלי הסמינרים צריכים לשמוע את הדברים ולכנס אותם בצורה מסודרת.
<יוחנן קירשנבוים: אני חושב שזה לא נעשה אף פעם.
יעקב מרגי: אתה לא נראה לי נאיבי ותמים, הערתך מיותרת.
יעקב מרגי: אני עוצר בקטע של הרישום החרדי ובסיכום אומר את דבריי.
יעקב מרגי: האמא הגיעה.
<ג': השאלה שעדיין נשארה לי והיא לא פתורה זה איך קורה שאני מתקשרת למשרד החינוך אחרי תחילת הלימודים והם עדיין לא מכירים את הבת שלי?
<ג': אנחנו לא יודעים מי הבת שלך.
יעקב מרגי: מתי רשמת את הבת שלך?
<ג': הבת שלי נרשמה לסמינר "שרנסקי" בזמן, בערך בחנוכה.
יעקב מרגי: באיזה חודש קיבלת סירוב?
<ג': קיבלתי סירוב חודש אחרי פסח.
יעקב מרגי: מה עשית עם הסירוב הזה?
<ג': מאכרים, כמו שאמרו כאן.
יעקב מרגי: עד מתי ניסית את מזלך?
<ג': עד סמוך לתחילת הלימודים.
יעקב מרגי: מה את רוצה ממשרד החינוך?
<ג': השם שלה היה צריך להיות כבר מוכר.
יעקב מרגי: זאת הלקונה.
יעקב מרגי: אגף חינוך בעירייה יודע את כל השנתון, הוא לא מפספס פחון בארנונה.
יעקב מרגי: הוא יודע את כל השנתונים ויש לו תעודות זהות.
יעקב מרגי: במדינה שפויה ומתוקנת, בחלק המתוקן של המדינה, זה צף לאגף החינוך.
יעקב מרגי: כאשר זה חרדי, זורקים לחצר האחורית.
יעקב מרגי: את מציגה את הלקונה.
יעקב מרגי: נכון, זה לא צף.
יעקב מרגי: הבת שלך שקופה.
<ג': שבוע אחרי תחילת שנת הלימודים משרד החינוך לא יודע.
יעקב מרגי: אם לא היית פונה לעירייה, גם אז היא היתה שקופה.
<ג': יש לי בעיה לבוא לכאן עם מצלמות וכל הדברים האלה.
<ג': אני לא יודעת מה יעשו לי בבני-ברק עכשיו.
יעקב מרגי: יותר גרוע ממה שאת עוברת לא יהיה.
<ג': בגלל זה באתי היום, אחרי הרבה היסוסים.
<ג': אני גרה בבני-ברק, יעשו עלי חרם.
<ג': אני אגיד לכם יותר מזה.
<ג': אמרו לי שבירושלים יש את מר צביקה כהן שדואג.
<ג': שקלתי לעבור לירושלים.
<ג': אני אם חד הורית ושקלתי לעבור לירושלים.
<ג': אני אימא לתשעה ילדים והיא הבת התשיעית שלי.
<ג': כולם למדו במוסדות אשכנזים, גם הבנות וגם הבנים הבנות למדו בסולובייצ'יק בחברון.
יעקב מרגי: מי שלא מבין זה הסיירות.
<ג': זאת האליטה של הישיבות הליטאיות.
<ג': שלוש הבנות למדו ב"כהנא" בבני ברק.
<ג': משום מה רוב החברות של הבת הרביעית הלכו ל"שרנסקי" אז היא גם הלכה ל"שרנסקי".
<ג': מי שהלכה ל"שרנסקי" אז באמת יש לה בעיה להירשם לסמינר בבני-ברק.
<ג': הבת שלי נרשמה ל"שרנסקי", נדחתה.
<ג': אף פעם לא אמרו לי שהיא לא מתאימה.
יעקב מרגי: את לא גרה בתל-אביב אז יש לו תירוץ טוב.
יעקב מרגי: אני לא יכול לנזוף בו.
<ג': במשך חצי השנה האחרונה הפעלנו לחץ מאוד מאוד מאסיבי על סמינרים בבני-ברק.
<ג': כמובן שלא היתה תשובה.
<ג': אני חוזרת שוב לשאלה הראשונה: איך אני מתקשרת למשרד החינוך.
<ג': כשבוע אחרי תחילת הלימודים היה להם שימוע.
<ג': הסמינרים העלימו, העירייה העלימה.
<ג': אבל יש קב"סיות, יש שליחים, יש ממשקים עם העירייה.
<ג': איפה היא נפלה?
<ג': הבת שלי היא בת, היא אזרחית, היא תושבת בני-ברק, היא ישות כלשהי.
<ג': אני רוצה לדעת איפה היא נפלה, למה היא נמחקה?
<ג': היא תלמידה מאוד טובה.
<ג': היא למדה 8 שנים בסמינרים בבית ספר יסודי בבני ברק.
יעקב מרגי: "שרנסקי" ירד.
יעקב מרגי: לאן היא נרשמה לאחר מכן?
<ג': לא נתנו לה שום אופציה לרישום.
<ג': הפעלנו לחץ מאסיבי על שני הסמינרים בבני-ברק, זה או "מאיר" או "כהנא".
יעקב מרגי: הלכתם להירשם שם?
<ג': פניתי למנהלת, הבת שלי הלכה למנהלת.
<ג': אני לא סבלתי שהיא הולכת להתלונן.
<ג': אני לא יודעת איך אני אוזרת אומץ לדבר פה, אבל פנינו והפעלנו מכל הכיוונים ומכל הבחינות ושום דבר לא עזר.
יעקב מרגי: פניתם לעירייה?
<ג': ראש העיר מכיר אותי, הסגנים שלו מכירים אותי.
<ג': הקב"סים פנינה אמרה שהיא התחברה אלי.
יעקב מרגי: עזבי, מכירים.
יעקב מרגי: רשמו את הבת שלך?
<ג': הסגנים של ראש העיר אמרו שהם מנועים מלעשות שיבוץ.
<ג': שאלתי אותו למה לסמינר ספרדי כן עושים שיבוץ ולסמינר אשכנזי לא?
<ג': הוא אמר לי שהרבנים הספרדים לא מתנגדים לעשות שיבוץ, הם רוצים שהבנות הספרדיות הטובות ילכו לספרדי.
<ג': הרבנים האשכנזים אוסרים לעשות שיבוץ לסמינר אשכנזי, אז אנחנו מנועים לעשות שיבוץ.
<ג': בכל זאת, פנינה הקב"סית של בית הספר שלה אמרה לי שזה טוב שלא עשו שיבוץ כי יודעים שהיא לא מתאימה לסמינר ספרדי.
<ג': הבת שלי עד היום בלי שיבוץ, גם לא לספרדי, כי היא לא מתאימה.
יעקב מרגי: משרד החינוך, הסוגיה מוכרת?
יעקב מרגי: אמרתם שזה בטיפול.
<שוש רוזה איפרגן: של מנהל מחלקת החינוך.
יעקב מרגי: מתי אני אקבל תשובה לגביה?
<לירון ספרד: אנחנו קיבלנו את הפנייה בימים האחרונים ואנחנו נעשה בדיקה.
<קריאה: הילדה נולדה אתמול, משרד החינוך מצא ילדה חדשה.
<לירון ספרד: כל מקרה פרטני אנחנו נבדוק.
יעקב מרגי: אחרי הדיון תשבו יחד ושוש איפרגן תדריך אותך איך להמשיך הלאה.
יעקב מרגי: בסוף הדיון אני אסכם את נושא הרישום למוסדות החרדיים.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי בתחילת הדיון, הבעיה בוערת לכם, הדיון הוא לא שלכם.
<רויטל לן כהן: אדוני, הדיון הוגדר באופן כללי.
<רויטל לן כהן: גם הילדים שלנו - - -
יעקב מרגי: אני רשאי לומר מה שאני רוצה ואת לא מפריעה לי.
יעקב מרגי: זאת הפרעה אחרונה לדיון הזה, אם את רוצה שאני אתייחס לבעיה.
יעקב מרגי: אתם לא מקופחים אצלי, אבל התעקשתם.
יעקב מרגי: אני לא יכול לנזוף בכם וטוב שהתעקשתם.
יעקב מרגי: לפחות ננצל את הבימה הזאת כדי לראות מה הבעיה.
יעקב מרגי: נעמוד מקרוב על הבעיות ונראה מה עושים.
יעקב מרגי: אתם מבינים שהפורום הזה לא אמור לתת לכם תשובות.
יעקב מרגי: אולי הייעוץ המשפטי יכול לעזור, אם יהיו בעיות של ייעוץ משפטי.
יעקב מרגי: תציגי את הבעיה.
<ס': אני אימא לשתי בנות, תאומות בנות 7.
<ס': מדובר בבנות אלרגיות.
<ס': משום מה, אני מוצאת את עצמי איתן בבית והן לא פוקדות את בית הספר.
<ס': הן בכיתה ב', בנות 7.
יעקב מרגי: בשנה שעברה הן למדו?
<ס': כן.
יעקב מרגי: היתה להן סייעת צמודה?
<ס': יש להן עדיין סייעת צמודה.
יעקב מרגי: אז למה הן לא למדות?
<ס': ב-1 בספטמבר הן כן למדו בבית ספר היובל.
<ס': הן קיבלו סייעת צמודה לשלוש שעות.
<ס': מדובר באלרגיה למזון שהיא מסכנת חיים.
<ס': אחת הבנות אלרגית לביצים ושומשום והשנייה לאגוזים ובוטנים.
<ס': אגוזים ובוטנים זאת אלרגיה שכן מתקבלת בבית הספר.
<ס': כן אפשר להתמודד עם האלרגן.
<ס': לגבי ביצים ושומשום לא.
<ס': אני כרגע עומדת ומחכה למשרד הבריאות שיחזיר לי אותן ללימודים.
<ס': שיתנו הוראה למנהלת בית הספר - - -
<רויטל לן כהן: אדוני, אני יכולה לעזור?
יעקב מרגי: כשאני נוהג לבד אני זוכר את הדרך יותר טוב.
יעקב מרגי: לכמה שעות אושרה להן סייעת?
<ס': כן, לשלוש שעות.
<ס': הבעיה היא כזאת.
<ס': למה הילדה שלי היתה צריכה לחטוף שוק אנפילקטי בתוך בית הספר, עם התנפחויות, עם בצקות.
יעקב מרגי: אחרי השלוש שעות.
<ס': ב-1 בספטמבר בתוך בית הספר.
יעקב מרגי: היתה לה סייעת?
<ס': רק אחר-כך אישרו לי לשש שעות.
<ס': תסביר לי את זה.
<ס': היום הן בכיתה ב'.
<ס': זה הדבר היחיד שיש לי בחיים, הילדים שלי.
<ס': אני אם חד הורית ויש לי 6 ילדים.
<ס': אני רוצה לומר ברשותכם, במעמד של כולכן.
<ס': נכון להיום אושרה להן 6 שעות מלאות סייעת רפואית.
<ס': מה יהיה עוד שנה, שהמרחק הוא סך הכול - - -
יעקב מרגי: באת עכשיו לדבר איתי על שנה הבאה?
<ס': יש לי כאן הורים שהם - - -
יעקב מרגי: את מדברת בשם כולם?
<ס': אני מדברת גם בשמי וגם בשמם, כאזרחית.
יעקב מרגי: לא את מתפזרת ואנחנו לא נגיע לכלום.
יעקב מרגי: כרגע את אומרת שאישרו להן 6 שעות.
יעקב מרגי: אני חושב שאם אישרו להן סייעת 6 שעות, זה מכסה את הצרכים של הבנות שלך.
<ס': אחרי שהן חטפו שוק.
יעקב מרגי: בסדר, את זה נבדוק.
יעקב מרגי: אין להן סיבה לא להיות בבית הספר.
<ס': יש.
<ס': לביצים ולשומשום אין אישור ממשרד הבריאות לקבל את הילדה לכיתה.
<ס': אף אחד לא מוכן לקבל על זה אחריות, גם לא מנהלת בית הספר, לדאוג לזה שילדים לא יגיעו עם ביצים ושומשום.
<ס': אני שוב פעם חוזרת.
<ס': אני אם חד הורית.
<ס': אם אני לא מפרנסת את הילדים, את הבית, אין לנו מה לאכול.
<ס': המצב קשה.
<ס': אני פשוט נסערת.
<ס': אני מצטערת, יש לי מעמסה ועומס נפשי.
<ס': הבנות נחשפו גם בערוץ 2, מסיבת גיבוש בכיתה א' הן לא הוזמנו, למרות שהצעתי מכיסי.
<ס': יש חוזר מנכ"ל.
<ס': אנשים לא יודעים מה זה לכבד חוזר מנכ"ל.
<ס': אנשים לא מבינים למה ביצה יכולה לגרום.
יעקב מרגי: אני יכול לבחור לתת לך לדבר כל הזמן.
יעקב מרגי: אם לא תקשיבי לי, לא נגיע לכלום ואני רוצה לעזור.
יעקב מרגי: אני לא יודע לקיים דיון ראווה בשביל הדיון.
יעקב מרגי: את רוצה לקיים דיון ראווה?
<ס': לא.
יעקב מרגי: תני לי, תהיי קשובה.
יעקב מרגי: אני אפשרתי לך לדבר אבל בפעם הבאה אני אשתיק אותך.
יעקב מרגי: אני מבינה שלגבי הילדה עם האגוזים ובוטנים יש לך כיסוי.
יעקב מרגי: כרגע אין לך אישור להביא את הילדה להביא לבית הספר בגלל אלרגיה לביצים ולשומשום.
יעקב מרגי: למקרה כזה יש מענה למשרד החינוך.
<לירון ספרד: בשיתוף עם משרד הבריאות.
יעקב מרגי: עכשיו אני רוצה לשאול אותך מהפרקטיקה שלך.
יעקב מרגי: לו יצויר, שאנחנו מאמצים בחוק, כמו מדינות מסוימות בעולם, בית ספר נקי מבוטנים ואגוזים.
יעקב מרגי: מה דעתך על זה?
<ס': דעתי היא מצוינת אבל יש אבל גדול.
<ס': כשאני הגעתי ב-14.9 לאסיפת הורים, חמש אימהות כמעט הרימו עלי ידיים ואמרו לי: קחי את הבנות שלך ותעופי מפה, במילים האלה.
<ס': מנהלת בית הספר עמדה בצד.
יעקב מרגי: כמה תלמידות בכיתה?
<ס': בכיתה יש 32 ילדים.
יעקב מרגי: חמש אימהות גם היו ככה?
<ס': הם גם דחפו אותי לכיוון הדלת.
<ס': לא היו מוכנים לשמוע ולהוציא אלרגן מהכיתה.
<ס': לא עניין אותם חוזר מנכ"ל.
<נ': שלום לכולם.
<נ': אנחנו באים לכל ועדות הכנסת, מדברים ומדברים.
<נ': הבת שלי לא פוקדת את בית הספר מתחילת השנה.
יעקב מרגי: בשנה שעברה היא פקדה את בית הספר?
<נ': היה לה שלוש שעות, כאשר מתוכן מצאתי מתנדבת שיכולה לעשות יום אחד וכל יום שישי אני הייתי בבית הספר יושבת ושומרת עליה.
<נ': היום היא באה להשמיע את הקול שלה ולדבר בשם עצמה.
<נ': מאוד קשה לה שהיא לא הולכת לבית הספר והיא פשוט החליטה שהיום זה מה שהיא רוצה לעשות.
<נ': אז אני נותנת את הבימה לבת שלי להגיד את מה שיש לה לומר.
<ילדה: אני בת 8.
<ילדה: מתחילת השנה אני לא פוקדת את בית הספר.
<ילדה: אני נכה ומוכרת בביטוח לאומי וסובלת מאסטמה ומאלרגיה מסכנת חיים מחלב.
<ילדה: אני לא הולכת לבית הספר כי אין לי סייעת רפואית.
<ילדה: בית הספר אינו בטוח עבורי כי החלב נמצא בכל פינה, בכיתה, בחצר ובחדר המורים.
<ילדה: הסייעת עוזרת לשמור על סביבה בטוחה עבורי ואם צריך היא גם יודעת להזריק לי אפיפן.
<ילדה: אני מתגעגעת לבית הספר, ללימודים ולחברים שלי.
<ילדה: אני מבקשת מכם לאפשר לי ולכל הילדים האלרגיים למזון ללמוד כמו כל שאר הילדים במדינה ולא להפלות אותנו.
<ילדה: אני רוצה לאחל לנו שנה ושמקבלי ההחלטות יתייחסו אלינו באופן שווה ולא כשקופים ויתנו לנו סייעת רפואית.
<ילדה: כולנו זכאים לחוק חינוך חובה בישראל.
יעקב מרגי: באיזו כיתה את?
<ילדה: כיתה ג'.
יעקב מרגי: ויש לך היום סיעת?
יעקב מרגי: לא אישרו לה סייעת?
<נ': סייעות זה רק עד כיתה ב'.
יעקב מרגי: מאחר והיא אמיצה ודיברה אני מקבל קצת אומץ.
יעקב מרגי: את מסוגלת להזריק לעצמך?
<ילדה: ממש לא.
יעקב מרגי: אתם מבינים למה שאלתי אותה?
יעקב מרגי: למה לא מאשרים בכיתה ג'?
<נ': הם אומרים שילדים בכיתה ג' הם עצמאים.
יעקב מרגי: ילד עד גיל 9 לא חוצה כביש לבד.
<נ': ברשותך אני רוצה לדבר על עוד נושא.
<נ': קיימות רשויות שכן מאפשרות לילדים במימון מלא להגיע לבית הספר.
<נ': הילדים האלה מופלים פעמיים, גם בתוך משרד החינוך, שלא נותנים להם ללמוד כשאר הילדים, וגם הרשויות שמרשות לעצמן להגיד שהן הולכות לפי משרד החינוך ולא נותנים לילד סייעת במימון עצמי בזמן שרשויות אחרות כן נותנות.
יעקב מרגי: טוב, יש רשויות חזקות.
<נ': לא בהכרח, זה לא קשור.
יעקב מרגי: הם מרשים לעצמם.
יעקב מרגי: אם היו מאשרים לה 3 שעות גם בכיתה ג', זה היה מספק?
<נ': 3 שעות זה לא מספיק כי אחרי 3 שעות היא לא מפסיקה להיות אלרגית.
<נ': אתה ראית מה קרה פה לילדה של ס', הבת שלה קיבלה שוק אנפילקטי ואיבדה את ההכרה בתוך תחום בית הספר.
<נ': לא הזמינו לא אמבולנס והיתה כמעט הלכה.
<א': אני אם לילדה בת 4.
<א': היא מעולם לא פקדה מסגרת.
<א': בסוף יוני של שנה שעברה, אחרי שהיא נרשמה ושובצה לגן טרום טרום חובה, הודיעו לנו בגן שהם לא מוכנים להיות אחראים לשלומה.
<א': היא אלרגית לחלב, לשומשום, לאגוזים, לבוטנים ולקיווי, כאשר היא אלרגית גם במגע וגם בשאיפה לכל אלה מלבד הקיווי שלו היא אלרגית רק באכילה ובמגע.
<א': יש לנו מכתבים רפואיים רבים שאומרים בדיוק מה לעשות ומה הדרישות המינימאליות לשילובה במסגרת חינוכית.
<א': אחרי שקיבלנו את ההודעה מהגן הראשון, עברנו מגן לגן לגן.
יעקב מרגי: חיפשתם גן מטומטם שיסכים.
יעקב מרגי: סליחה שאני בוטה, זה בכוונה.
<א': חיפשנו גן שמוכן להיות ערב לשלומם של כל הילדים במסגרת האחריות שלהם ושלוקח ברצינות את הנושא של הבריאות ושלומם של כל הילדים ולא רק של כמה ילדים שמקובלים עליהם.
<א': במהלך החיפוש אנחנו נדרשנו לעבור ועדות קבלה שבהן ההורים בגן התבקשו לשמוע על הסיפור.
<א': התבקשנו לספר את הסיפור שלנו ולהתחנן בפני הורי הגן שיאמצו את הדרישות של הרופא.
<א': נתקלנו לא רק בסירובים אלא גם בעלבונות, איומים.
<א': נותרנו עד היום ללא פתרון.
<א': אחרי הרבה מאוד פניות לגורמים שונים, הרבה מאוד ניסיונות, אני לא מתפקדת בעבודה כבר מעל שנה.
<א': יש לנו ילדה בבית שמאוד מאוד רוצה את המסגרת החברתית והחינוכית הזאת.
<א': זה המצב שלנו.
יעקב מרגי: אני אומר לכם בנימה אישית.
יעקב מרגי: בבית הכנסת בספסל אחרי יושב ילד אלרגני.
יעקב מרגי: אני לא יודע איך מתפקדים בבית.
יעקב מרגי: כל מי שמוציא שוקולד בבית הכנסת, אני דרוך.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לחשוב מה מרגיש האבא.
יעקב מרגי: טוב שאתם מציגים את זה.
יעקב מרגי: במספר מדינות בעולם יש בתי ספר נקיים מאגוזים ובוטנים.
יעקב מרגי: אז ישאלו אותי מה עושים עם ביצים ושומשום.
יעקב מרגי: לא נקי, אבל לפחות נוכל לקחת את הפלח הזה של הילדים האלרגיים רק לאגוזים והבוטנים.
יעקב מרגי: נוריד מהם את הקטע של הסייעות ואז נוכל להקצות לאחרים.
יעקב מרגי: זה מה שנקרא ניהול משאבים נכון.
יעקב מרגי: גם זה עובר לי בראש בשלבי החקיקה של המושב הזה.
יעקב מרגי: אני זורק את זה באוויר ולא מבקש תשובות.
יעקב מרגי: אני שואל עוד שאלה.
יעקב מרגי: אמרת שאין לך דבר יותר חשוב ואם לא היית אומרת את זה הייתי תוהה.
יעקב מרגי: אל תבוזי לי אם אני לא רגיש.
יעקב מרגי: משרד החינוך יודע לתת חינוך ביתי.
יעקב מרגי: זה עולה יותר כסף למדינה.
יעקב מרגי: אם באמת אין מציאות, כפי שהצגת, שהילדה שלך תהיה מסוגלת למצוא איזו מסגרת שמסוגלת להגן עליה מכן האלרגיות שהיא סובלת מהן, יכול להיות שהיא צריכה לקבל בשנים הראשונות של החיים שלה חינוך ביתי.