GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עסאף בדר: אדוני יושב הראש, אנחנו, כשהקמנו את הפורום, בנינו לעצמנו חזון משותף לכולם והתאמנו אותו לחזון של משרד החינוך, שאומר להתאים את מערכת החינוך לעידן המאה ה-21, שעוסק בתקשוב ובמדעי טכנולוגיה, ולהתאים את כל מה שצריך – גם תשתיות, גם הכשרת מורים, גם הכל.
<עסאף בדר: עוד נקודה חשובה, שאנחנו בגישת העבודה שלנו מאמינים בשיתופי פעולה עם כלל הגורמים, שזה רשויות, שזה מנהלי בית ספר, שזה חברי כנסת, ועדת החינוך של הכנסת – כל מי שיש לו יד ורגל, אנחנו מאמינים שיש לעבוד בשיתוף פעולה בשביל להשיג את המטרות, כי כל דבר אחר יכול לעכב ולפגוע.
<עסאף בדר: עד שהגענו לכאן אנחנו הספקנו בכל הזמן הקצר לנהל מספר מפגשים, גם עם בעלי תפקידים במשרד החינוך ואנחנו נפגשנו עם מנהלת המחוז, עם גברת איה, שהיא הממונה על החינוך במגזר הדרוזי.
<עסאף בדר: מתוכננים לנו עוד מפגשים בהמשך, שאני לא אכנס ואפרט.
<עסאף בדר: הכוונה פה היא ליצור בסיס משותף.
<עסאף בדר: ועוד נושא אחד חשוב.
<עסאף בדר: אנחנו כבר הספקנו לשבת עם כל ראשי הרשויות, כמעט בכלל הכפרים הדרוזים למעט אחד או שניים, בתקווה, יש תכנית שגם נפגוש אותם ואנחנו רק בשיתוף פעולה נוכל להשיג את המטרה.
<עסאף בדר: אז זה לגבי שיתופי פעולה ולגבי החזון.
<עסאף בדר: אני רוצה להמשיך.
<עסאף בדר: מבחינת כלל היישובים הדרוזים, כולנו נחשבים ליישובי קצה.
<עסאף בדר: יישובי קצה זה פריפריה.
<עסאף בדר: חלק גדול מהם קו עימות שבכל הסוגיות של הלימודים בשעת חירום, שאנחנו חווינו את זה בעבר, שזה גם כן מאד חשוב – לימוד מרחוק, וכולם במצב סוציו אקונומי שכולם יודעים שהוא נמוך, לא חזק, רשויות חלשות.
<עסאף בדר: לכן אני רוצה דווקא להיכנס ולגעת במצב של תשתיות החינוך העכשווי, שאנחנו נמצאים בו כרגע, אחרי בדיקה שעשינו בכל בית ספר ובית ספר כשהגענו לכלל היישובים.
<עסאף בדר: בסך הכל יש לנו במגזר הדרוזי 68 בתי ספר.
<עסאף בדר: יש לנו 27,317 תלמידים.
<עסאף בדר: כשהתחלנו לבדוק את התשתיות, אנחנו בדקנו בהמשך למה שפתחה חברת הכנסת מירב בן ארי, סוגיית המעבדות – סך הכל יש לנו 33 מעבדות כימיה מתוך 68.
<עסאף בדר: מעבדות מכטרוניקה - מגזר שלם עם כל כך הרבה כפרים - בסך הכל יש לנו ארבע מעבדות בכלל בתי הספר, שאם אנחנו נשים לב, זה רחוק כבר מלהתאים את מערכת החינוך לעידן המאה ה-21.
<עסאף בדר: לגבי מעבדות תקשורת, סך הכל יש לנו שתיים בכלל בתי הספר, בכלל היישובים.
אכרם חסון: מתוך 17, אדוני, 17 יישובים.
<עסאף בדר: סוגיית הלוחות החכמים, בסך הכל יש לנו 158 מתוך ה-1,101 כיתות בכלל המגזר.
<עסאף בדר: בסך הכל יש לנו 158 לוחות חכמים שמרוכזים בעיקר בשני יישובים – זה חורפיש ואבו סנאן.
<עסאף בדר: כל השאר זה אחד ברמה של פיילוט, שבכלל לא עובד.
<עסאף בדר: גם בדקנו את סוגית ערכות המקרן.
<עסאף בדר: הרי אתה מלמד וכל כיתה צריכה אמצעים כלשהם.
יעקב מרגי: איך עשית את הסקר הזה, בעצמך?
<עסאף בדר: אנחנו ועדי הורים.
מירב בן ארי: וועדי הורים, הם עובדים - - -
יעקב מרגי: בכוונה אני שואל.
<עסאף בדר: לוועדי ההורים יש ועדות בתוך הפורום.
<עסאף בדר: יש לנו ועדת תשתיות - - -
<ג'בר חמוד: אנחנו לא מכירים את הנתונים האלה, אדוני.
<עסאף בדר: אוקיי, אז זה נתון עובדתי.
<עסאף בדר: אני מדבר על כל המגזר.
<ג'בר חמוד: לא, תראה לי את סאג'ור.
יעקב מרגי: הוא דיבר בתחילה על שיתוף פעולה.
יעקב מרגי: אני אדאג ששיתוף הפעולה - - -
<ג'בר חמוד: אני לא ראיתי את מה שהוא מציג.
יעקב מרגי: אני אפגיש ביניכם בסוף הדיון.
<עסאף בדר: כשאני אומר מעבדת תקשורת, זה כולל חדרי עריכה והכל.
<עסאף בדר: בכל המגזר סך הכל יש לנו שתי מעבדות כאלה.
<עסאף בדר: התחלתי לדבר על הסוגיה של המקרנים.
<עסאף בדר: יש לנו 1,101 כיתות, יש לנו סך הכל 593 ערכות מקרן, עם כל מה שמשתמע מכך.
<עסאף בדר: אם אני עושה חישוב פשוט, יש לי יותר מ-500 כיתות שעדיין לומדות, כשהאמצעי היחידי זה לוח מחיק וטוש.
יעקב מרגי: הגיר ירד כבר?
<עסאף בדר: הגיר ירד, ירד.
<עסאף בדר: סוגית אולמות ספורט – יש לנו בעיה מאד חמורה בסוגית אולמות הספורט.
<עסאף בדר: אתם יודעים שהיום בכל בית ספר החינוך הגופני הוא חלק מתכנית הלימוד הפורמאלית.
<עסאף בדר: יש לנו קיץ ויש לנו חורף, יש לנו שמש ויש לנו שלג וגשם.
<עסאף בדר: אז יש לנו בעיה מאד קשה בסוגית אולמות ספורט.
<עסאף בדר: בסך הכל יש לנו כמעט אחד בכל יישוב או מקסימום שניים.
<עסאף בדר: אני יכול להביא דוגמא אחת: בכסרע סמיע יש שמונה בתי ספר, יש אולם ספורט אחד.
<עסאף בדר: יש פה פער מאד רציני שמחייב מתן דגש.
<עסאף בדר: אני עשיתי בדיקה.
<עסאף בדר: לפחות 15 אולמות ספורט חסרים לכלל המגזר, כשזה מאד חיוני וחשוב.
<עסאף בדר: מכאן אני מגיע לממוצע מדד טיפוח של כלל המגזר שזה 7.2.
<עסאף בדר: אם אני בודק אותו, מפרט אותו – יש לנו חלש, בינוני וחזק – אנחנו כולנו תחת כותרת חלש.
<עסאף בדר: יכול להיות שאם אני חוזר לפרטים, יכול להיות שאחד בינינו-חלש, אבל כולנו תחת כותרת חלש, וכאן יש משמעות לסוגיה התקציבית.
<עסאף בדר: אתה מקבל את הכסף לפי הדירוג שלך, מדד הטיפוח.
<עסאף בדר: אז בנושא הזה, במידה ואנחנו ממוקמים בדירוג בינוני, יכולנו להגיע עד 48% יותר תקציבים ואנחנו לא שם.
<עסאף בדר: ואם אנחנו בדירוג חזק – יכולנו להגיע עד 68% יותר.
<עסאף בדר: יש לי כאן חוברת שכתבה אותה חולית הביקורת של הכנסת ב-17 בדצמבר 2015.
<עסאף בדר: אני יכול להביא לך אותה ואתה יכול לעיין.
<עסאף בדר: כל מי שירצה, יש לי פה מספיק חוברות.
<עסאף בדר: הנתון הזה מדויק ואמיתי, חוברת של הכנסת מוועדת הבקרה של הכנסת.
<עסאף בדר: אני רק רוצה לסכם וזה רק על בעיה אחת של התשתיות.
<עסאף בדר: אם אנחנו רוצים לשפר או לעשות שינוי בחינוך במגזר הדרוזי, אנחנו צריכים לטפל בשלוש נקודות חשובות: אחת, ליישר קו בסוגית התשתיות, בכל מה שמשתמע מכך.
<עסאף בדר: תקציב חד פעמי, לא מחפשים אשמים, לא מחפשים איפה הכסף.
<עסאף בדר: אנחנו רוצים ליישר קו עם כלל בתי הספר במדינה והתחיל דף חדש כמו כולם, כי אנחנו רוצים להתאים את עצמנו לחזון של משרד החינוך.
<עסאף בדר: להתאים את מערכת החינוך לעידן המאה ה-21, לתקשוב מדעים טכנולוגי.
<עסאף בדר: בלי זה אי אפשר ללמוד ואי אפשר לשנות.
<עסאף בדר: הסוגיה השנייה שאנחנו העלינו אותה מול מנהלת המחוז, סוגיית איכות כוח האדם של המורים בבתי הספר.
<עסאף בדר: יש כמה סוגיות שחייבים לתת את הדעת עליהם.
<עסאף בדר: יש ועדת שיבוצים במגזר הדרוזי ויש ועדת מכרזים.
<עסאף בדר: בפקודת המכרזים של הכנסת מופיע נציג ציבור.
<עסאף בדר: נציג ציבור, אנחנו נציגי הילדים, אנחנו כאילו במקום הילדים.
<עסאף בדר: נציג הציבור הזה צריך להיות מוועדי ההורים.
<עסאף בדר: מה שקורה בפועל הוא, שנציג הציבור הזה - - -
יעקב מרגי: שנייה אחת, כדי שאני אבין.
יעקב מרגי: צורת איוש כוח ההוראה במגזר הדרוזי היא כמו במגזר הערבי בכלל?
<עסאף בדר: לא.
יעקב מרגי: הוא שונה?
<עסאף בדר: אני משווה את עצמי ליהודי.
<עסאף בדר: אנחנו הלא יהודי.
יעקב מרגי: אותו דבר?
יעקב מרגי: שיטת הניקוד?
<עסאף בדר: שיטת הניקוד.
<ג'בר חמוד: לא, מתי התחילה שיטת הניקוד?
<ג'בר חמוד: אתם מטעים פה.
יעקב מרגי: שאלתי אותו.
יעקב מרגי: תאמין לי, קיבלתי תשובה מה שרציתי.
<ג'בר חמוד: מתי התחילה שיטת הניקוד?
יעקב מרגי: רגע, סליחה, הוא הבין את השאלה שלי.
יעקב מרגי: ענה לי.
יעקב מרגי: אני ממשיך.
<ג'בר חמוד: השאלה איך הוא ענה לך.
יעקב מרגי: הוא ענה לי.
<עסאף בדר: סוגית כוח האדם: יש אצלנו במגזר דבר שלא קיים במגזר היהודי: ועדת שיבוצים.
<עסאף בדר: מנהל בית הספר מקבל את האחריות ואין לו את הסמכות.
<עסאף בדר: הוא בא ואומרים לו המורה הזה אצלך.
<עסאף בדר: אם אני נותן לו אחריות ואני רוצה שהוא יגיע להישגים וליעדים שאני מצפה כהורה, אז מלבישים לו מורים שהוא לא רוצה, הוא לא מעוניין.
<עסאף בדר: חייב להיות כמו במגזר היהודי – מורה מראיין מורה, מנהל מראיין מורה ואחר כך יש רגולציה שמשרד החינוך יכול להטיל וטו, כן או לא, אבל משהו מקצועי ופתוח גם לקלוט מורים שהם בעדיפות בוגרי אקדמיה ומחקר, במיוחד בנושאים הקשים, שזה פיזיקה, אנגלית ומתמטיקה.
<עסאף בדר: זה בסוגית כוח האדם.
<עסאף בדר: הסוגיה האחרונה זו הסוגיה התקציבית.
<עסאף בדר: אני אומר לך, אנחנו במגזר הדרוזי, ואני מהיכרות שלי עם כלל החברים שלנו כאן ובבתי הספר – בתי ספר עם ניהול עצמי פורחים, יכולים להעצים את הפדגוגיה, לעשות תכניות אחרות.
<עסאף בדר: יש להם כסף להשקיע במורים, להכשיר אותם, להתאים את מערכת החינוך לתלמיד, לרצון של התלמיד, שהתלמיד יאהב את מה שהוא רוצה ללמוד.
יעקב מרגי: חביבי, עסאף - - -
<עסאף בדר: אני חייב לסיים עם עוד משפט אחד.
<עסאף בדר: כן.
<עסאף בדר: הכוונה שלי כאן בסוגיה הזאת, שאם נוכל להרחיב את הניהול העצמי לחטיבת הביניים והתיכון, אנחנו נוכל לפתור המון מהבעיות.
<עסאף בדר: אני לא רוצה לחפש דברים אחרים.
<עסאף בדר: ודבר אחרון - - -
יעקב מרגי: אמרת ארבע פעמים דבר אחרון.
מירב בן ארי: צריך לבחון את הניהול העצמי שלהם.
<עסאף בדר: ודבר אחרון שאני רוצה להגיד, אם אנחנו כולנו ביחד, שיש לנו מטרה מסוימת, נבנה תלמיד טוב, נוכל לבנות אזרח טוב ובסוף נוכל לבנות גם חברה תקינה וטובה ובעל משפחה מצוין.
<עסאף בדר: אז אנחנו אוהבים שיתוף פעולה, רוצים שיתוף פעולה ורוצים גם שינוי במערכת החינוך.
<עסאף בדר: תודה רבה לכולם.
יעקב מרגי: על חשבון הזמן שלי: מה אתה עושה בחיים הפרטיים, אם מותר לשאול?
<עסאף בדר: אני מתנדב גם בארגון לנכי צה"ל, הרבה פעילות חברתית.
<עסאף בדר: אני פנסיונר של מערכת הביטחון ואני בעל עסקים פרטיים.
<זאב גולדבלבט: הוא רב פקד.
יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי ולאחר מכן ניתן ליסמין קרא.
איתן ברושי: אדוני יושב הראש, חברי הכנסת, חברי הדרוזים והאחרים, ועד ההורים הארצי.
איתן ברושי: אתמול אני יזמתי דיון על גיסר אזרקה, וכולם פה עסקו בגיסר אזרקה.
איתן ברושי: ביקרתי שם.
איתן ברושי: הייתי חבר הכנסת הראשון שביקר שם אחרי הבחירות ויצאתי מאד מודאג מעצם יכולת של מקום כזה להיות במאה ה-21 בכביש החוף.
איתן ברושי: לפני הדיון על גיסר אזרקה היה פה דיון עם ראשי הערים שלא הגיעו, שהודיעו שלא יפתחו את שנת הלימודים.
איתן ברושי: מה שאני אומר לך אדוני, חברי הכנסת, תראו, זה הרבה יותר מורכב ממה שתואר פה.
איתן ברושי: זאת אומרת ישראל, אחרי 68 שנים ואחרי מגילת העצמאות ואחרי חוק חינוך חובה, בעצם נמצאת במציאות שאין כמעט מקום שלא חושב שהוא מקופח.
איתן ברושי: ויש טענות מהרבה מאד כיוונים והמסקנה היא שנדרש פה דבר יותר גדול ממה שמוצג פה, מהדקות שהייתי ואני הולך לעוד דיון.
איתן ברושי: אני אומר ליושב הראש, לחברי, יש פה שתי שאלות: מה הוא סדר העדיפות של המדינה ומה היא חלוקת המשאבים של משרד החינוך.
איתן ברושי: בעוד חודש בערך, הממשלה תיקבע את הגגות של התקציב.
איתן ברושי: הגגות זה אומר איך מחלקים את העוגה בגדול בין התחומים והמשרדים.
איתן ברושי: ולאחר מכן, כל משרד קובע את החלוקה הפנימית שלו.
איתן ברושי: ופה מונחות שתי בעיות.
איתן ברושי: אחת, האם סדר העדיפות של המדינה הוא נכון.
איתן ברושי: מאחר שזה לא דיון פוליטי ואני אופוזיציה, אני אומר לכם מראש שהוא לא נכון; והשאלה השנייה – האם סדר העדיפות של משרד החינוך הוא נכון, וכנראה שגם הוא לא נכון.
איתן ברושי: אנחנו צריכים להתמודד בשני מעגלים, משום שההבדל בגימטרייה – גימטרייה, אתם יודעים – בין רצוי למצוי זה כסף.
איתן ברושי: תבדקו, מה שאמרתי זה נכון.
איתן ברושי: תעשו את החשבון בצד.
איתן ברושי: בעברית התכוונתי.
איתן ברושי: מה שאומר כרגע שמה שאנחנו ראינו, ולמשל, אתמול אמרתי בישיבה – טיפול נקודתי, אבל טיפול נקודתי הוא לא טיפול בהכל.
איתן ברושי: אם יש בכולם טיפול נקודתי, אין טיפול נקודתי.
איתן ברושי: דבר שני, איך קובעים שלמישהו חסר או יש לו עודף?
איתן ברושי: זה מחייב סל-.
איתן ברושי: סליחה, אחר כך תעשי את החשבון ותגידי לכולם שאני צודק.
<יהודית גידלי: אני עושה עכשיו.
יעקב מרגי: היא תעשה בשקט.
איתן ברושי: אני צודק.
איתן ברושי: סל שירותים – איך קובעים שלמישהו יש יותר או פחות?
איתן ברושי: מה הוא סל השירותים?
איתן ברושי: שהמדינה אומרת שמי שאין לו, הוא צריך לקבל אותו, לא חשוב מאיפה.
איתן ברושי: וברור שיש פה יחסי שלטון מקומי – שלטון מרכזי, משום שמערכת החינוך מושפעת והייתי ראש רשות, לא דרוזית, אבל עמק יזרעאל, גם עם כפרים ערבים.
איתן ברושי: יש משקל גדול לרשות ולסדר העדיפות שלה.
איתן ברושי: כמובן גם גורמים אחרים.
איתן ברושי: לכן, נראה לי אדוני יושב הראש וחברי, מירב שפעילה פה וחברי הכנסת האחרים, אני חושב שהוועדה – מה שיקרה – כל שבוע היא תדון בעוד מגזר הוא בעוד תחום, אבל זה לא ייתן את הפתרון.
איתן ברושי: והפתרון צריך להיות שינוי בסיסי בסדר העדיפות של המדינה ובחינה מדוקדקת של ה - - -
איתן ברושי: עוד משפט אחד.
איתן ברושי: אני חושב שהעניין של ועדי הורים הוא מאד חשוב ואני הייתי בנושאים האלה.
איתן ברושי: ויחד עם זה, חוק חינוך חובה מטיל את האחריות קודם כל על המדינה ועל השלטון המקומי - - -
יעקב מרגי: טוב, רק שתדעו, שבדקנו את הגימטרייה, הוא צודק.
יעקב מרגי: בשבילי זה היה חידוש.
יעקב מרגי: ההבדל בגימטרייה בין רצוי למצוי זה כסף בגימטרייה.
איתן ברושי: כסף.
איתן ברושי: עכשיו, אם זה נכון, אז אני אומר וזה נכון, אני כבר בדקתי את זה כמה פעמים.
איתן ברושי: מה שאני חושב שהתוצאה צריכה להיות, מעבר לדיון שנעשה פה והוא חשוב, ופה יושב הראש, שהוא גם, כידוע לכם, בא מהממשלה ועוד לא היה משבר קואליציוני על החינוך.
איתן ברושי: בנט עושה משברים על הבנייה ביהודה ושומרון.
איתן ברושי: הוא לא עושה משברים על החינוך.
איתן ברושי: צריך ליצור שינוי שייתן למשרד החינוך יכולת יותר גדולה לפתור את הבעיות.
יעקב מרגי: רבותי, לפני שאני נותן ליסמין, שתבינו.
יעקב מרגי: עסאף, אין ספק שאני מתחבר לדברים שלך.
יעקב מרגי: חינוך חייב להתקיים עם שלוש הצלעות בשיתוף פעולה.
יעקב מרגי: המדינה כמדינה חייבת לשאת באחריות, אבל זה לא מנקה ולא מחליש מהרצון ומהאחריות המשותפת של הרשות המקומית ושל ההורים, כפקטור חשוב במערכת.
יעקב מרגי: אני אומר לך, זאב, אל תיפגע, רק היום הוכחת את הקיום שלך בנוכחות.
יעקב מרגי: לא שלא עשית דברים טובים כל השנה וחצי האחרונות, אבל זה שאתה בדיון כזה, נוכחות כזו ומעורבות כזו– בגלל זה שאלתי.
יעקב מרגי: מעורבות כזו, לרדת לפרטים, לעשות סקר ולבדוק.
יעקב מרגי: יכול להיות שאפשר לחלוק על הנתונים, שלא תבינו אותי.
יעקב מרגי: יכול להיות, אבל מעורבות כזו היא מחויבת המציאות.
יעקב מרגי: ופה ראשי הרשויות, זה לא ביקורת כלפיכם.
יעקב מרגי: ידידי, זה לא ביקורת.
יעקב מרגי: יש פה יד מושטת.
יעקב מרגי: תנצלו את הפקטור הזה.
יעקב מרגי: תשתמשו בו.
יעקב מרגי: אני קורא לכם.
יעקב מרגי: הוא פנוי לזה, הוא נתן את הכתף שלו לזה, הם מושכים בעול ויש להם הישגים בתחומים רבים.
יעקב מרגי: בבקשה, יסמין.
<יסמין קרא: אוקיי, אז קודם כל אני אציג את עצמי.
<יסמין קרא: אני יסמין קרא, דוברת מעגל הקנים הדרוזי בהתנדבות מזה כמה חודשים ואני מחדדת – בהתנדבות.
<יסמין קרא: אני ריכזתי את קן דלית אל כרמל לפני זה והיה לי שיתוף פעולה גם עם רביע, יושב ראש ועד ההורים בדליה.
<יסמין קרא: לפני שאני אתחיל בנתונים, אני רוצה לחדד שמה שאמר רביע על הפיקוח, זה דבר שהוא חורה לי גם בתור מישהי שגדלה בתנועה ומתנדבת ותורמת.
יעקב מרגי: את מתחברת לזה?
יעקב מרגי: באמת הם לא מרגישים את הפיקוח?
<יסמין קרא: אנחנו לא מרגישים את הפיקוח.
<יסמין קרא: לא הייתה שום ועדה, רביע?
<עסאף בדר: אני לא יודע אם הם מכירים את הכביש לכיוון הכפר בכלל.
<יסמין קרא: ולצערי הרב, זה נובע מכמה סיבות שאנחנו אולי נדון בהן אחרי זה, אבל הרבה אנשים שיכולים להשפיע, אנשים שיושבים על כיסא ויכולים לעזור לעדה והם מהעדה והם לא עושים את זה, וזה לצערי הרב.
<יסמין קרא: אני רוצה להציג פה את הנתונים של תנועת הנוער העובד והלומד, כי היו פה אנשים שדיברו עם ידידי יאיר ואני אמרתי להם כן, גם אני דרוזית, אני מהעדה ואנחנו פועלים ב-16 כפרים דרוזיים, גם ברמת הגולן, בגליל ובכרמל.
<ג'בר חמוד: אתם אמורים להיות בחורשת טל עכשיו, מה אתם עושים פה?
<יסמין קרא: אנחנו נמצאים בפארק הירדן.
<יסמין קרא: בחורשת טל זה החברים שלנו מהנוער העובד.
<יסמין קרא: יש לנו מעל ל-550 חניכים כרגע, שנמצאים בפארק הירדן.
<יסמין קרא: יש לנו 4,000 חניכים, 350 מד"צים.
<יסמין קרא: יש לנו עשרות מתנדבות שירות לאומי, שהן עובדות בקרב בתי הספר, כמובן שאיפה שמנהל בית הספר הוא לא דתי ואומר לנו אוקיי, כנסו, תנו יד ותעזרו.
<יסמין קרא: הנושא של החינוך במגזר זה דבר שהוא בראש מעייננו.
<יסמין קרא: אני מסתכלת על איה וקודם כל אני מברכת אותה על התפקיד בתור אישה וחוץ מזה, אני רוצה ושואפת שיהיה הרבה שיתוף פעולה בין כל האנשים וכל הגורמים שנמצאים כאן.
<יסמין קרא: כי עד עכשיו בתור צעירה שהגיעה גם ללימודים אקדמאיים, אני מסתכלת גם באוניברסיטאות וגם ביישוב שלי וגם במגזר, והמצב לא איך שמציירים אותו ולצערי הרב, כבני מיעוטים אנחנו צריכים לתקן הרבה דברים בעדה הדרוזית ולתת ולתמוך.
<יסמין קרא: וזה מתבטא ברצוי של התקציבים ובחלוקה שלהם ובפיקוח.
יעקב מרגי: אני רוצה לברר משהו.
יעקב מרגי: אמרת לתקן בעדה הדרוזית.
יעקב מרגי: בתוך העדה, או כלפי העדה?
<יסמין קרא: כלפי העדה.
<יסמין קרא: וגם אם זה בתוך העדה, אז זה - - -
יעקב מרגי: אז זה תשאירי לי, בסדר.
יעקב מרגי: רבותי, א' אני מודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.
מירב בן ארי: מה, זהו?
יעקב מרגי: לא, יש לנו עוד 25 דקות לדיון.
יעקב מרגי: עד עכשיו רק הצפנו את הדברים.
<ג'בר חמוד: אפשר להשלים דברים?
יעקב מרגי: אני אתן לך להשלים, אבל לא עכשיו.
יעקב מרגי: קודם כל הייתי באמצע הדברים שלי ואני לא כל כך מוכשר כמו הרבה.
יעקב מרגי: כשמנתקים לי את חוט המחשבה באמצע זה לא הכי בריא וזה גם מקפיץ לי דברים אחרים וחבל.
יעקב מרגי: כמו שאני ידעתי להקשיב לכם, תקשיבו אחד לשני.
יעקב מרגי: אני חושב שהצפנו את הדברים.
יעקב מרגי: פחות או יותר אנחנו רואים ושומעים את הקולות ואיך אפשר לזהות את הבעיה פחות או יותר.
יעקב מרגי: אני רוצה ואני יודע שיש לנו גם את יושב ראש ועד הורי עוספיה.
<אנס מנסור: כן, אנס מנסור.
יעקב מרגי: אני רציתי לעבור כבר לשלב של לשמוע את משרד החינוך, אבל אם אתה לא הולך לחזור על דברים שנאמרו כבר, קדימה.
<אנס מנסור: קודם כל שלום לכולם.
<אנס מנסור: עצם הדיון הזה שאנחנו מדברים על החינוך הדרוזי, זה קצת חורה לי וקצת מפריע לי, הסיפור הזה, שאנחנו מדברים על מגזר.
<אנס מנסור: אני לא מבין למה אנחנו צריכים להיות במגזר.
<אנס מנסור: למה העדה הדרוזית, אחרי 68 שנים לקיום מדינת ישראל, אני צריך להיות במגזר?
יעקב מרגי: גם אני במגזר, אל תדאג.
יעקב מרגי: וגם הוא במגזר - - -
<אנס מנסור: לא משנה.
<אנס מנסור: אני מדבר - - -
יעקב מרגי: זו החברה הרב תרבותית.
<אנס מנסור: אני מדבר במערכת החינוך, אני לא מדברים על דברים אחרים.
<אנס מנסור: אם זה היה טוב לצבא ההגנה לישראל, לקום אחרי 68 שנים ולפרק את היחידה הדרוזית ולשלב את בנינו בתוך היחידות בכל צבא ההגנה לישראל, למה אנחנו צריכים לבוא עכשיו ולהתחנן?
<אנס מנסור: מה שטוב לבחורים בנשר, לתלמידים בנשר טוב לעוספייה, גם מה שטוב בכרמיאל ואני חושב שהגיע הזמן למחשבה - - -
מירב בן ארי: ולמה לנשר יש ביוב ולעין אל אסד אין?
<אנס מנסור: אני בינתיים מתעסק בחינוך, אני לא רוצה להתעסק בדברים אחרים.
יעקב מרגי: עכשיו חינוך.
מירב בן ארי: קודם כל נטפל בכל הבעיות ואחרי זה נוציא מהמגזר.
<אנס מנסור: אני חושב שהגיע הזמן, אחרי 68 שנים, לבוא ולפרק - - -
יעקב מרגי: אתה מעוספיה, נכון?
<אנס מנסור: אני מעוספיה.
יעקב מרגי: אתה מכיר את זידאן עטשי?
<אנס מנסור: מכיר אותו טוב מאד.
<אנס מנסור: אני יודע גם מה הוא עשה אצלך פה.
מירב בן ארי: מה הוא עשה?
<אנס מנסור: אז אני חושב שהגיע הזמן - - -
יעקב מרגי: אתה מסכים עם ההבחנה שלו?
<אנס מנסור: לא, לא.
יעקב מרגי: חשוב.
יעקב מרגי: היה פה דיון.
<אנס מנסור: אני חושב שאחרי 68 שנה הגיע הזמן שאנחנו נפרק את הדבר הזה שנקרא חינוך דרוזי ונשתלב כולנו כאחד בחינוך אחד במדינת ישראל במשותף.
יעקב מרגי: רגע, שאני אבין, אמרת משהו.
יעקב מרגי: החינוך הדרוזי הוא בחינוך הממלכתי, איה?
<איה חיראדין: כן, ברור.
יעקב מרגי: הוא מפורק.
יעקב מרגי: בוא תקשיב, ההסתכלות היא מערכת חינוך ממלכתית אחת.
<אנס מנסור: אני - - -
מירב בן ארי: רגע, ולמגזר החרדי אין?
מירב בן ארי: חסר מגזרים.
מירב בן ארי: לערבים אין?
מירב בן ארי: ליוצאי אתיופיה ש - - -
יעקב מרגי: מדינת ישראל אפשרה זרמים בחינוך בגלל הרב תרבותיות.
יעקב מרגי: וטוב שכך.
<איה חיראדין: משנת 76'.
יעקב מרגי: וטוב שכך, בדרכים שונות, בצורות שונות ומשונות.
יעקב מרגי: אבל החינוך הדרוזי יושב על הפלטפורמה של החינוך הממלכתי.
יעקב מרגי: אני מסכים איתך שלכאורה לא היה צריך להיות דיון ממוקד על המגזר הדרוזי.
<אנס מנסור: אני רק רוצה עוד הערה קטנה.
יעקב מרגי: אבל זה על חשבוני, למה אתה - - -
<זאב גולדבלבט: הוא יתן לך בכל מקרה, אנס.
מירב בן ארי: כבר פתרנו את כל הבעיות של המגזר הדרוזי, שאנחנו משאירים אותם בנפרד?
מירב בן ארי: אחרי שנטפל בבעיות - - -
יעקב מרגי: אבל אני אומר לך, שלא תתרגש, אנחנו יודעים לעשות גם ניתוחים ולפלח אזורים ולרדת לקורדינטות אפילו של שכונות ויישובים ובתי ספר, לסמן אותם.
יעקב מרגי: אם יש כשלים אנחנו יודעים לרדת גם ברמה של בית ספר מסוים.
יעקב מרגי: אז אל תתרגש.
יעקב מרגי: כרגע זועק המצב של מערכת החינוך במגזר הדרוזי.
יעקב מרגי: לקחנו אותה, מי שלקח אותה כימת אותה למספרים, עשה ניתוח של זכאות ואני חושב שזה רק מבורך.
יעקב מרגי: אל תיקח את זה למקומות אחרים.
יעקב מרגי: תסיים בבקשה, אדוני.
<אנס מנסור: אני לא נגד הפיקוח הדרוזי או נגד מי שעומד - - -
יעקב מרגי: הרציונל היה צריך להיות.
<אנס מנסור: הרציונל שאנחנו רוצים שזה יתנהל אחרת.
<אנס מנסור: אני מתחבר למה שאמר ידידי רביע, שהמפקחים והפיקוח - - -
מירב בן ארי: נראה לך שבמגזר היהודי יהיה מפקח שלא יכיר את הכביש לבית הספר?
מירב בן ארי: אם היינו פותרים את כל הבעיות, אז אחלה.
יעקב מרגי: שאלה במקום ונתייחס אליה בסוף, בסיכום.
יעקב מרגי: איה, אני מציע שגברת תמי וייצמן תתייחס קודם כל.
יעקב מרגי: זה לא עיקר הדיון, אבל אני לא יכול לעבור על זה, כי הרבה חברי כנסת דיברו על זה.
יעקב מרגי: שנת 2015, שנת 2016 – תני לי תשובות על השנים 2015-2016.
יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע וקצת שקט באולם.
<תמי וייצמן: שנת 2015 – התקציב עבר.
<תמי וייצמן: איפלו בזמן התקציב ההמשכי העברנו חלק מהכסף.
<תמי וייצמן: 17 מיליון שקלים עברו ממשרד האוצר.
<תמי וייצמן: על 13 מיליון שקלים – יש לנו מחלוקת איתם, מפני שהם טוענים שאת ה-13 מיליון שקלים אנחנו צריכים לכלול בבסיס של התקציב, שהם העבירו, עברו תקצוב דיפרנציאלי.
<תמי וייצמן: אבל הסכום 17 מיליון שקלים הוא גמיש.
יעקב מרגי: רגע, אני אסביר, מאחר שהיה פה דיון על הקייטנות וצף הנושא.
יעקב מרגי: יש מחלוקת.
יעקב מרגי: ראשי היישובים טוענים שה-13 מיליון שקלים האלה היו צריכים לבוא בתוספת לסעיפים שקיימים במשרד החינוך.
יעקב מרגי: בא משרד החינוך – ותקני אם לא – היה פה דודי מזרחי ואמר – 13 מיליון השקלים האלה נמצאים בסעיפים מסוימים - --
<תמי וייצמן: צבועים.
יעקב מרגי: מתוגברים צבועים.
<תמי וייצמן: יפה.
<תמי וייצמן: עכשיו, אני שמעתי את הטענות שהתקציב לא הגיע לרשויות.
יעקב מרגי: רגע, אם דיברנו על 17 מיליון בשנת 2015 – ה-13 מיליון זה לא מתוכם, זה בנוסף.
<תמי וייצמן: ה-13 הם בנוסף, זה התקצוב הדיפרנציאלי.
יעקב מרגי: אז מה עם ה-17 מיליון?
<תמי וייצמן: אז על ה-17 מיליון שקלים, אני יודע שהסכום הזה הועבר.
<תמי וייצמן: מה שקורה, למה הוא לא מגיע לרשויות?
<תמי וייצמן: יש עניין של דו"חות ביצוע.
<תמי וייצמן: כדי לשלם, אנחנו צריכים לקבל דו"חות ביצוע.
<תמי וייצמן: יכול להיות שכאן תקוע הכסף, ואתם גם אמרתם שזה במחוזות, נכון?
<תמי וייצמן: זאת אומרת - - -
<ג'בר חמוד: לא, לא, אמרנו שישה מיליון ב - - -
יעקב מרגי: את רוצה לנהל איתו דו שיח?
<תמי וייצמן: לא.
יעקב מרגי: אז דברי אלי בבקשה.
<ג'בר חמוד: לא, לא, אדוני, היא מציגה פה נתונים לא נכונים.
יעקב מרגי: רגע, אני אתן לך להתייחס.
יעקב מרגי: תרשום.
<ג'בר חמוד: את חשבת - - - החינוך - - -
יעקב מרגי: רגע, אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?
<תמי וייצמן: אני מתקצבת.
יעקב מרגי: את לא עונה לו.
יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?
יעקב מרגי: תהיה איתי, תרשום לך.
<ג'בר חמוד: אתה רוצה שנשמע פה דברים לא נכונים?
יעקב מרגי: תרשום לך.
יעקב מרגי: מה זה, שוק?
<תמי וייצמן: אז הוא שאל אם אני חשבת, אני לא חשבת.
יעקב מרגי: תני לי את ה-17 בבקשה.
<תמי וייצמן: אוקיי, ה-17 מיליון שקלים עברו והם תוקצבו.
<תמי וייצמן: זה מה שאני יכולה להגיד.
יעקב מרגי: עברו למי?
<תמי וייצמן: עברו ממשרד האוצר למשרד החינוך ותוקצבו.
יעקב מרגי: איך תוקצבו?
<תמי וייצמן: כל מנהל אצלנו, אגף, קיבל את התקציב לפי התכנית שלו והעביר אותה הלאה.
<תמי וייצמן: איפה זה תקוע?
<תמי וייצמן: אני מניחה, אני לא יכולה להגיד לך, זה דורש בדיקה - - -
יעקב מרגי: אם את לא יודעת איפה, אל תגידי.
<תמי וייצמן: בסדר.
יעקב מרגי: שנת 2016.
מירב בן ארי: לא, אבל רגע, היא יכולה לברר - - -
יעקב מרגי: איה פה, חכי.
יעקב מרגי: לא סיכמתי את זה, מירב.
יעקב מרגי: אני רוצה לפרק את זה לגורמים.
<תמי וייצמן: אני רוצה להוסיף עוד משהו, כבוד יושב הראש.
<תמי וייצמן: אתה יודע יפה מאד שהעודפים של משרד החינוך משנת 2015 לא חזרו למשרד.
<תמי וייצמן: יכול להיות שיש חלק גדול מהתקציב הזה - - -
יעקב מרגי: הוגשו לוועדת הכספים לפני שלושה חודשים.
<תמי וייצמן: נכון.
יעקב מרגי: זה תהליך.
יעקב מרגי: תקציב 2016 קשור לכל המשבר בין ועדת הכספים למשרד האוצר, בכל הסוגיות האלה של השקיפות ולכן הוא מעכב את זה.
יעקב מרגי: יש משרדים – וסתם כאזרחים אני מספר לכם – יש משרדי ממשלה שלא יכלו לעמוד במשבר הזה.
יעקב מרגי: מה עשו?
יעקב מרגי: נתנו הסברים ישירות לוועדת הכספים ושיחררו להם את העודפים.
יעקב מרגי: כרגע אני מקווה שהמשבר נגמר ואני מאמין שבזמן הקרוב תקציב 2016 גם יחולק, לצערי הרב באיחור רב.
יעקב מרגי: להבא, לקחים של משרדי ממשלה, גם אם זה הועבר לוועדת כספים במרץ, זה גם מאוחר.
יעקב מרגי: מינואר עד מרס זה גם מאוחר.
<תמי וייצמן: חשוב לי לציין שיכול להיות שחלק מהתקציבים נמצא שם בעודפים.
<תמי וייצמן: יש להניח.
<תמי וייצמן: עכשיו לגבי 2016.
יעקב מרגי: 2016 אני מדבר.
יעקב מרגי: דיברנו על העודפים.
<תמי וייצמן: דיברנו על העודפים.
<תמי וייצמן: העודפים של שנת 2015.
<תמי וייצמן: כשאני מדברת על העודפים, זה תקצוב של שנת 2015.
<תמי וייצמן: עכשיו אנחנו עוברים על התקציב של שנת 2016.
<תמי וייצמן: הגשנו תכנית, היא נמצאת בפנייה הראשונה.
<תמי וייצמן: כמו שכבוד יושב הראש אמר, אין העברות תקציביות ולכן תקציב 2016 גם תקוע.
יעקב מרגי: איה, תתייחסי גם לקטע התקציבי כרגע.
יעקב מרגי: אחר כך ניכנס למה שאמרה לנו תמי לגבי מה שעבר ותוקצב.
<איה חיראדין: האמת שרציתי קודם להתייחס לפן הפדגוגי.
יעקב מרגי: נגיע לפדגוגי.
יעקב מרגי: אני רוצה לסיים עם הקטע התקציבי.
<איה חיראדין: כל מה שאמרה תמי זה מה ש- - - -
יעקב מרגי: זה מיושם.
יעקב מרגי: מה ההסתייגות שלך, אדוני מסאג'ור?
<קריאה: הוא מדבר בשם כולם, זה לא רק סאג'ור.
<ג'בר חמוד: סליחה, זו סוגיה.
<ג'בר חמוד: אני מדבר פה בשם רוב ראשי הרשויות הדרוזיות.
יעקב מרגי: אין לי זמן להבהרות.
<ג'בר חמוד: לא באתי לפה כראש מועצת סאג'ור.
<ג'בר חמוד: אוקיי, סליחה אדוני.
<ג'בר חמוד: את הגברת פעם ראשונה שאני רואה.
<ג'בר חמוד: אני בקש עם משה שגיא ועם דודי ועם כולם - - -
<תמי וייצמן: אני עובדת - - -
יעקב מרגי: רגע, תמי וייצמן - - -
<ג'בר חמוד: שנייה.
יעקב מרגי: אדוני, תלמד להקשיב לי.
יעקב מרגי: תמי וייצמן היא מנהלת תחום תקציב חינוך לא פורמאלי במשרד החינוך.
<ג'בר חמוד: נראה לי שהגברת לא קראה את החלטת הממשלה בכלל, גם לא את 2016.
<ג'בר חמוד: החלטת הממשלה אומרת כך, ואני מדברת על 2016 שאומרת שהייתה צריכה לקום ועדה ולא לשלוף, אלא לקום ועדה בשיתוף ראשי מועצות, בשיתוף משרד ראש הממשלה, בשיתוף משרד החינוך, לקבוע תכנים - - -
יעקב מרגי: העלית את זה ואני אתייחס לזה בסיכום.
<ג'בר חמוד: לא, לא, כי היא אמרה עכשיו פה משפט - - -
יעקב מרגי: אתה תתייחס לנתונים.
<ג'בר חמוד: היא אמרה שכבר הכינו תכנית של 2016.
<ג'בר חמוד: אני רוצה לשאול על סמך מה הכנתם תכנית.
<ג'בר חמוד: אז אם אתם הכנתם תכנית, אתם ורק אתם תהיו אחראים עליה.
יעקב מרגי: איה תתייחס לזה.
<ג'בר חמוד: אנחנו לא אחראים על הביצוע.
<ג'בר חמוד: זה דבר אחד.
<ג'בר חמוד: כל מה שנאמר פה לגבי שנת 2015, כל התקציבים עברו מהאוצר למשרד החינוך, אדוני.
<ג'בר חמוד: שקל אחד עוד לא קיבלנו.
<ג'בר חמוד: 17 מיליון שקלים לחינוך הבלתי פורמאלי עוד לא קיבלנו.