GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ג'בר חמוד: למה?
<ג'בר חמוד: אולי תדברי עם מנהלת המחוז.
<ג'בר חמוד: אולי תדברי עם החברה במשרד החינוך.
<ג'בר חמוד: אנחנו לא אחראים על זה, ובוודאי לא - - -
יעקב מרגי: תמי, ג'בר צודק.
יעקב מרגי: אני מבקש לבדוק לגבי התקציב, קודם כל את הביצוע ואם זה אכן תקוע בגלל העודפים או תקוע בגלל סיבות אחרות.
יעקב מרגי: זאת תשובה שאני מבקש לוועדה.
מירב בן ארי: לא, אבל היא אמרה ש-13 מיליון עברו ו-14 מיליון בעודפים.
מירב בן ארי: צריך להבדיל, אדוני.
יעקב מרגי: את ה-13 מיליון אין לה.
יעקב מרגי: מבחינתה יש לה עמדה ברורה לגבי ה-13 מיליון.
מירב בן ארי: עבר, אבל איפה הוא?
יעקב מרגי: עבר.
יעקב מרגי: עבר בסעיפי - - -
<ג'בר חמוד: למי עבר?
מירב בן ארי: לאן?
יעקב מרגי: לא הקשבתם.
מירב בן ארי: אני הקשבתי להכל.
יעקב מרגי: רגע, אז אני אסביר אם עצמי ואם יצטרך להשלים, תשלימי אותי.
יעקב מרגי: אני לוקח את זה מהדיון הקודם שהיה פה.
יעקב מרגי: היה פה דיון קודם בשבוע שעבר.
יעקב מרגי: יש מחלוקת על ה-13 מיליון שקלים האלה.
יעקב מרגי: משרד החינוך סובר שבהחלטת הממשלה, אותם 13 מיליון שקלים היו צריכים לבוא כתוספות לסעיפים מסוימים, לא בתקצוב ישיר.
מירב בן ארי: בבסיס התקציב.
יעקב מרגי: כן, בבסיס התקציב.
יעקב מרגי: משרד החינוך יכול לומר לך צבוע, הנה, זה מרכיבים מה-13 מיליון.
יעקב מרגי: ראשי הרשויות מצפים שזה יהיה בתקציב תוספתי לחינוך, שיועבר - - -
<ג'בר חמוד: אדוני, חוץ ממה שאתה אומר, האוצר העביר למשרד החינוך 27.5 מיליון שקלים עבור שנת 2015, שרק אלוהים יודע מה עשו עם הכסף.
יעקב מרגי: מה זה ה-27.5, תמי?
<תמי וייצמן: 27.5 מיליון זה תקציב 2016.
יעקב מרגי: 2016.
<ג'בר חמוד: ו-2015?
<תמי וייצמן: 15, 17 ו-13 כמו שהסברתי.
יעקב מרגי: ג'בר, תודה.
יעקב מרגי: אנחנו נתייחס בסוף, ג'בר.
יעקב מרגי: איה, תקשיבי, עלו פה הרבה דברים.
יעקב מרגי: תני לי לעשות לך סדר, שלא נלך לאיבוד ביערות.
יעקב מרגי: לא ביערות הכרמל, ביער של העובדות שנאמרו פה.
יעקב מרגי: תקשיבי, יש פה מצב נתון, משברי, במערכת החינוך במגזר הדרוזי.
יעקב מרגי: יש יישוב טוב, לצערי הרב אם יש מודל מצליח, למה לא מאמצים אותו?
יעקב מרגי: אם אני הייתי אחראי עכשיו בתפקיד הזה, אם יש לי את בית ג'אן וישבנו איתו גם מירב, גם אני בפאנל בבין תחומי והוא מתפאר ומספר לאותו מנהל בית ספר מה הוא עשה, מה הכלים שהיו לו.
יעקב מרגי: אני מתחבר לקטע הזה של ניהול עצמי של בתי הספר.
יעקב מרגי: אם יש מודל מצליח - ואני קורא לך ואומר לך - אם יש מודל מצליח שנקרא בית ג'אן, למה אני לא אלמד, אחקור מה קרה שם?
יעקב מרגי: למה אני לא אשכפל את זה לכל המגזר?
יעקב מרגי: יש מושג שנקרא לא תמנע טוב מבעליו.
יעקב מרגי: אם יש דבר טוב – שכפל אותו.
יעקב מרגי: ואני קורא לך לעשות את זה ולקבל תשובות.
יעקב מרגי: יש פה מצב משברי במערכת החינוך.
יעקב מרגי: אומרים לך – רביע אומר – אני לא חש את המחוזות.
יעקב מרגי: אני אגיד לך, גם אני לא מכיר את מתוקי.
יעקב מרגי: שמעתי את השם הזה 80 פעם.
יעקב מרגי: לא מכיר, לא ראיתי בשנה וחצי אף פעם מי זאת מתוקי.
יעקב מרגי: כמה שנים היא מנהלת מחוז?
מירב בן ארי: מי זאת מתוקי?
<אנס מנסור: שלוש שנים.
יעקב מרגי: אה, שלוש שנים, בגלל זה אני לא מכיר אותה.
מירב בן ארי: במחוז צפון?
יעקב מרגי: במחוז חיפה.
<קריאה: לפחות ארבע שנים.
חמד עמאר: אתה שואל שאלה, כולם עונים.
יעקב מרגי: שאלה רטורית.
יעקב מרגי: תאמינו לי שאני יודע מה אני שואל.
יעקב מרגי: לא צריך תשובות.
יעקב מרגי: אומר לך רביע, ואני מאמין שאין לו שום דבר אישי נגדה, הוא פשוט לא מכיר אותה.
יעקב מרגי: והתחושה כהורים היא שהפיקוח שם לא עוד.
יעקב מרגי: משהו שם לא עובד.
יעקב מרגי: אני אומר את זה גם בכל המגזרים.
<קריאה: אני יכולה להגיד משהו?
יעקב מרגי: את לא יכולה לומר כלום שאני מדבר.
יעקב מרגי: אני אומר, צריך לעשות רביזיה בכלל במשרד החינוך בסוגית הפיקוח.
יעקב מרגי: למקד את המפקחים הפדגוגיים ולעשות להם תקינה.
יעקב מרגי: לקבוע להם כמה פעמים ביקור פיזי, כמה פעמים ישיבות עבודה, ישיבות צוות.
יעקב מרגי: תחושה כזו היא לא בריאה והלוואי ואפשר לסתור אותה.
יעקב מרגי: סוגית הפיקוח.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת גם על סוגית התשתיות ושיתופי הפעולה של ראשי הרשויות.
יעקב מרגי: אני לא מוותר על זה.
יעקב מרגי: ועל המעורבות של ההורים – מהיום והלאה אני רוצה לדעת.
יעקב מרגי: אז נתתי לך אתגר לא קטן.
יעקב מרגי: מספר נקודות, תתייחסי אליהן בבקשה.
<איה חיראדין: אני רוצה להתייחס, בבקשה.
<איה חיראדין: אני רוצה להתייחס לכל הנקודות שעלו, וברשותכם, לגבי התקציב של 2016 – 27.5 מיליון שקלים, התקציב הגמיש מה שנקרא – אני הכנתי תכנית.
<איה חיראדין: התכנית הוצגה בפני ראשי הרשויות במשרד ראש הממשלה, ביחד עם נציגת המשרד - - -
<איה חיראדין: ב-30 במאי.
<איה חיראדין: היה דיון והיא אושרה גם על ידי משרד ראש הממשלה וגם מכל - - -
יעקב מרגי: ואת יודעת לומר לי בוודאות שהיו ראשי רשויות בתיאום איתה?
<איה חיראדין: זו הייתה הצגה - - -
יעקב מרגי: ג'בר אומר שבהחלטת הממשלה, והוא מקריא לך, היה צריך להקים ועדת היגוי.
יעקב מרגי: זה אותו פורום שישבתם איתו?
<איה חיראדין: בהתחלה הייתה ועדה שג'בר, נציג ראש הממשלה ואני ישבנו, דנו על טיוטא ראשונה וזה מה שנקרא ועדה.
<איה חיראדין: דנו על הסעיפים, הוא נתן את ההערות.
<איה חיראדין: משרד ראש הממשלה נתן הערות.
<איה חיראדין: היה דיון, היו תיקונים.
<איה חיראדין: הבאתי את כל התכנית לאחר התיקונים לכל ראשי הרשויות ב-30 במאי והתכנית אושרה על ידי כל ראשי הרשויות והועברה לתמי.
<ג'בר חמוד: אפשר לדעת לגבי שנת 2016 כמה החינוך הבלתי פורמאלי?
יעקב מרגי: תן לה לדבר.
<איה חיראדין: הדבר השני שאני רוצה להתייחס אליו - - -
<ג'בר חמוד: אגב, זה היה משרד ראש הממשלה - - -
יעקב מרגי: ג'בר, אתה מפריע לי לדיון.
יעקב מרגי: אתה תקבל תשובות אם רק תהיה מסודר.
יעקב מרגי: בבקשה איה.
יעקב מרגי: היא ישבה בסבלנות שעה ומשהו לשמוע אתכם.
<איה חיראדין: דבר שני שאני רוצה להתייחס, זה הנושא של הפיקוח ושל המחוזות.
<איה חיראדין: מערכת החינוך במגזר הדרוזי בשנים האחרונות, וזה שחור על גבי לבן, גם בזכאויות לבגרויות וגם במיצבים של מדע וטכנולוגיה, מתמטיקה, ערבית - - -
יעקב מרגי: בעלייה, אבל עדיין לא מדביק את הקצב.
<איה חיראדין: בעלייה מאד יפה.
<איה חיראדין: גם ביחס למגזר הלא יהודי בסקר ראמ"ה שנעשה השנה לשפה העברית כשפה שנייה, הרבה מעל הממוצע מכל המגזרים.
יעקב מרגי: מול המגזר היהודי?
<איה חיראדין: אנחנו כמעט נושקים למגזר היהודי בהרבה תחומים.
יעקב מרגי: אבל לא בכל התחומים.
<איה חיראדין: ובמיוחד בעוספיה.
<איה חיראדין: היה לי ביקור, סיור בתחילת חודש מאי במערך החינוך בעוספיה ספציפית, וקורים שם תהליכים כל כך יפים ויש עלייה גם במיצבים, גם בתכניות החינוכיות שנמצאות שם, בזכאויות לבגרויות.
יעקב מרגי: אז הוא לא צודק.
<איה חיראדין: סליחה, אני שמעתי את כולם באמת בסבלנות.
<איה חיראדין: זה לא יכול להיות שזה בא בוואקום, בגלל העבודה המשותפת של המחוזות.
<איה חיראדין: לגברת רחל מתוקי מאד איכפת ממערכת החינוך, במיוחד בעוספיה ודליה.
<איה חיראדין: היא משקיעה שם המון משאבים.
יעקב מרגי: המפקחות שלה יורדות לשטח?
<איה חיראדין: המפקחים נמצאים בשטח.
<איה חיראדין: הם היו איתי בסיור.
יעקב מרגי: הם מכירים את הכבישים?
<איה חיראדין: הם מכירים את הכבישים.
יעקב מרגי: נבדוק את זה.
<איה חיראדין: יש הרבה הישגים שלא באו מוואקום, הם באו מתוך שיתוף פעולה של כל השותפים ביחד.
יעקב מרגי: איה, שאלה תוך כדי שאת מדברת.
יעקב מרגי: תוכלי גם לקחת אוויר.
<ג'בר חמוד: אבל היא לא ענתה על השאלה - - -
יעקב מרגי: רגע, חכה.
יעקב מרגי: היא סיימה?
<איה חיראדין: אני עוד לא סיימתי.
יעקב מרגי: איה, אני פה.
יעקב מרגי: אני שמח על המגמות.
יעקב מרגי: הלוואי וכולנו פה, כולל ההורים, אחרי הסקירה שלך יאמרו סליחה, לא ידענו, תודה רבה.
יעקב מרגי: אני אהיה הגאה הראשון לעשות זאת.
<ג'בר חמוד: תהליך.
יעקב מרגי: זה בתהליך ואני שמח.
<ג'בר חמוד: תהליך 60 שנה, כן.
יעקב מרגי: וואלה, אתה.
יעקב מרגי: אני לא יודע, אולי אתה מצוין בתור ראש מועצה.
יעקב מרגי: בתור תלמיד נראה לי שהיית מופרע.
<ג'בר חמוד: אמרתי - - -
יעקב מרגי: אל תענה לי.
יעקב מרגי: אמרתי, קבעתי.
<איה חיראדין: הוא כמעט היה מורה.
יעקב מרגי: אל תתני לי לדבר, למה תלמידים שלו היו מתנקמים בו.
יעקב מרגי: תקשיבי, אני בא ורוצה לומר, בכל זאת הציף את זה חבר הכנסת אכרם חסון.
יעקב מרגי: אני רוצה – תתמודדי עם הנתון – אם במגזר היהודי שיעור הזכאות לתעודת בגרות הוא 40 ומשהו אחוז, נושק ל-50%.
יעקב מרגי: כשמגיעים לאקדמיה, מתוך זכאי תעודות הבגרות 40 ו משהו אחוז, נושק ל-50%.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת למה במגזר הדרוזי – את יכולה להגיד לי לא למדנו, הולכים ללמוד.
יעקב מרגי: אבל אני רוצה לדעת שזה לא נעלם, שהנתון הזה לא שקוף.
יעקב מרגי: למה במגזר הדרוזי אנחנו מזהים שכ-15% מצליחים להיכנס בשערי האקדמיה.
<איה חיראדין: עוד פעם.
חמד עמאר: אדוני יושב הראש, אני אחדד את ואני רוצה לעזור לאיה בנושא.
חמד עמאר: האם בשלוש השנים האחרונות, או בחמש השנים האחרונות, הייתה איזו עליה?
חמד עמאר: אני לא יכול לקפוץ מאפס ל-100.
חמד עמאר: אני רוצה לראות אם אנחנו במגמת עלייה ובאיזה אחוזים מגמת העלייה וזה העיקר.
חמד עמאר: דבר שני, אדוני יושב הראש – האם ועד ההורים יזם פגישה עם איה חיראדין ולא קיבל פגישה, או לא יזם בכלל.
חמד עמאר: כי אתם העליתם טענת מאד קשות.
יעקב מרגי: שאלת שתי שאלות.
חמד עמאר: אני רוצה גם לקבל תשובות.
יעקב מרגי: סליחה, נציג משרד החינוך, אתה רוצה לדבר?
<כאמל עטילה: לחדד.
יעקב מרגי: אחרי איה אני אתן לך לחדד.
<איה חיראדין: מה שאני רוצה להגיד שהעניין הוא בעלייה.
יעקב מרגי: רגע, תני לי למקד.
יעקב מרגי: אמרת בעלייה?
יעקב מרגי: כשאת אומרת בצדק עלייה, מה המגמות בשלוש השנים האחרונות?
<איה חיראדין: מ-8% ל-15% נראה לי שזה עלייה מאד יפה.
יעקב מרגי: בשלוש השנים האחרונות.
<איה חיראדין: נכון.
יעקב מרגי: מה השאיפות?
יעקב מרגי: יעדים?
יעקב מרגי: קבעתם?
<איה חיראדין: גם השר נתן הנחיה לשתף כחלק מוועדה במל"ג וליצור תת ועדה במל"ג כדי לדון בנושא הזה וכדי לשים תכנית להעלאת אחוז המשכילים במגזר הדרוזי.
<איה חיראדין: מה שאני רוצה להגיד, שכל החינוך הוא תהליך ואנחנו במגמת עלייה בכל הפרמטרים.
<איה חיראדין: אני רוצה להתייחס במיוחד גם לעין אל אסד, שחברת הכנסת דיברה עליו.
<איה חיראדין: בשנתיים האחרונות משרד החינוך פרסם שני קולות קוראים – אחד תקשוב ואחד מדעים.
<איה חיראדין: מועצת מרום גליל, שעין אל אסד שייך אליהם, לא הגישו בכלל לקול הקורא.
<איה חיראדין: בשנה הבאה יהיה קול קורא ואני מקווה מאד שהם יגישו והם יקבלו - - -
יעקב מרגי: הקול הקורא תלוי במצ'ינג?
<איה חיראדין: גם, אבל מעט מאד.
מירב בן ארי: רגע, על מה הקול הקורא, על חדר המחשבים?
מירב בן ארי: על מה זה?
<איה חיראדין: ביקשו מעבדות תקשוב במדעים.
<איה חיראדין: משרד החינוך באופן כללי מתקצב אותם בקול קורא.
יעקב מרגי: תעצרי פה רגע, איה.
יעקב מרגי: איה, את לידי, אני מדי פעם אפסיק אותך.
יעקב מרגי: פורום ועד ההורים היישובי - - -
מירב בן ארי: לא, אבל אני רוצה לשאול אותך.
יעקב מרגי: אבל אני מדבר.
מירב בן ארי: אבל אני רוצה לשאול אותה.
יעקב מרגי: הפורום, תקשיבו.
יעקב מרגי: יש קול קורא.
יעקב מרגי: אתם באתם ואמרתם ובצדק- תקשוב, מחשוב, כל מה שצריך.
יעקב מרגי: תעקבו אחרי זה ואני אומר לכך - - -
מירב בן ארי: אז אני רוצה להגיד לך שאני לא מחכה לקול הקורא שלהם, עם המצ'ינג שלהם.
מירב בן ארי: תגיד לי, אתה רציני?
יעקב מרגי: אני לא סיימתי.
מירב בן ארי: כבר פניתי לחברת תקשורת, תגיד לי - - -
יעקב מרגי: לא, מירב, אני לא סיימתי.
מירב בן ארי: תגיד לי, אנחנו נחכה עכשיו שנה בשביל מחשבים?
יעקב מרגי: מירב, אני לא סיימתי, רגע.
מירב בן ארי: ואחרי זה תעשו להם מצ'ינג?
מירב בן ארי: ואז הם לא - - -
יעקב מרגי: מירב, אני עוד לא סיימתי.
מירב בן ארי: מזל שיש פילנתרופיה במדינת ישראל, אחרת היינו - - -
יעקב מרגי: אני קורא לכם לעקוב אחרי הסוגיות האלה.
יעקב מרגי: אתר משרד החינוך פתוח לעיני כל.
יעקב מרגי: לראשי הרשויות יש סדרי עדיפויות משלהם.
יעקב מרגי: אני מקווה שבסדר העדיפויות שלהם חינוך זה ראשון.
יעקב מרגי: תקשיבי, איה.
יעקב מרגי: רשויות מקומיות שנמצאות בחתך סוציו אקונומי נמוך, את מבינה שהמצ'ינג הוא אבן נגף לכך שהם לא יגישו?
יעקב מרגי: אם אין לו את ה-100,000 האלה, כי הוא צריך לעשות עוד 20,000 דברים ויש לו חשב מלווה והוא בתכנית הבראה - - -
<איה חיראדין: אבל זה דיפרנציאלי.
יעקב מרגי: אפילו דיפרנציאלי.
יעקב מרגי: תחשבו על כך, אני אומר לכם, זה לא לוקסוס.
יעקב מרגי: מתי עושים מצ'ינג?
יעקב מרגי: כשאני בא לתת עכשיו איזה משהו.
יעקב מרגי: עכשיו החלום של בנט להוציא את כולם ל-5 יחידות מתמטיקה והוא רוצה לתקצב – שייתן שם מצ'ינג, אין לי בעיה.
יעקב מרגי: אני פה בבסיס, בחובה.
יעקב מרגי: בחובה הבסיסית לתת תשתיות בחינוך, אני לא קיים.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני אקרא לך בסיכום לבקש ממשרד החינוך ואני אבקש משר החינוך, בסוגיות האלה של תשתיות, תקשוב וכל מה שקשור לתשתיות חינוך – לבטל את המצ'ינג.
יעקב מרגי: מה דיפרנציאלי?
יעקב מרגי: כולם חלשים.
יעקב מרגי: לבטל את התקצוב.
יעקב מרגי: זה לא מכפיל כוח.
יעקב מרגי: אנחנו מעצימים את אי השוויון, כי הרשויות שיש להן ייקחו ואלה שאין להן לא ייקחו.
יעקב מרגי: ואני לא מתפלא שלא הגישו וגם שנה הבאה לא יגישו כולם.
יעקב מרגי: מירב, את מבינה למה לא רציתי שתפריעי באמצע?
מירב בן ארי: כן, אבל אני רוצה - - -
יעקב מרגי: ואת יכולה בפילנתרופיה לעזור לעין אל אסד.
יעקב מרגי: אני רוצה לפתור את כל הבעיה של כל המגזר הדרוזי.
מירב בן ארי: שאלה עם סימן שאלה בסוף, לא נאום.
מירב בן ארי: כדי לעשות כיתת מחשב בבית ספר, במקרה עין אל אסד, לא משנה.
מירב בן ארי: זה יכול להיות בעוד עשרות כפרים, זה לא משנה.
מירב בן ארי: יישובים.
מירב בן ארי: האם תמיד צריך קול קורא ואז המועצות ניגשות?
מירב בן ארי: תסבירי לי את זה.
מירב בן ארי: היה פה סימן שאלה.
<איה חיראדין: לא.
<איה חיראדין: הייתה תכנית לאומית של התקשוב, שגם המגזר הדרוזי שותף בה.
<איה חיראדין: אני יכולה לתת לך כמה בדיוק נתונים.
<איה חיראדין: למשל כמה חדי קרן יש לנו, כמה בתי ספר מחוברים לאינטרנט.
<איה חיראדין: כל הנתונים קיימים.
יעקב מרגי: אוקיי, רבותי.
מירב בן ארי: רגע, רגע, רק שהיא תענה לי לשאלה.
יעקב מרגי: היא ענתה לך.
מירב בן ארי: לא, היא לא ענתה לי.
יעקב מרגי: אני לא רוצה שתרחיבי, כי אין לי זמן.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לסיים.
<איה חיראדין: התקצוב בקול הקורא זה התוספות לבתי הספר כדי לשדר את המעבדות הקיימות.
<איה חיראדין: יש מעבדת תקשוב בעין אל אסד, שהיא לא ראויה.
<איה חיראדין: במועצה האזורית מרום גליל זה מדד טיפוח 7.
<איה חיראדין: הם יכולים לגשת לקול קורא ו - - -
מירב בן ארי: והמועצה לא ניגשה?
יעקב מרגי: עין אל אסד שייכת למרום גליל.
מירב בן ארי: עין אל אסד מרום גליל.
<איה חיראדין: הם לא הגישו.
מירב בן ארי: הם לא הגישו?
<איה חיראדין: כבר שנתיים לא.
<קריאה: אין להם חדר.
מירב בן ארי: יש חדר, פשוט החדר על הפנים.
יעקב מרגי: איה, עוד נושא אחד או שניים, אני מבקש שתתני לי תשובות.
<איה חיראדין: מה שאני רוצה להגיד, שאני מאד מאמינה בשיתופי פעולה בין כל השותפים – גם חברי כנסת, גם ראשי רשויות, גם הורים, גם משרד החינוך.
<איה חיראדין: אנחנו באותה מטרה ובאותה סירה כדי לקדם את הילדים שלנו.
<איה חיראדין: כולנו יכולים להיות גאים בהשיגים של מערכת החינוך במגזר הדרוזי - - -
יעקב מרגי: איה, אני מוכן להיות גאה, בואי תקשיבי.
<איה חיראדין: בשיתופי הפעולה - - -
<ג'בר חמוד: אני לא מאמין ש - - -
יעקב מרגי: ג'בר, אתה לא מפריע לי.
יעקב מרגי: אתה לא מאמין?
יעקב מרגי: לך תצא.
יעקב מרגי: איך אומרים, מי שלא מאמין יוצא מהמסגד.
<ג'בר חמוד: יצאתי משניהם.
יעקב מרגי: תקשיבי אלי.
יעקב מרגי: אני בא ואומר לך – המדינה יודעת לספק מגמות בעלייה יותר גבוהה ממה שהצגת לגבי העלייה – מ-8% ל-15%.
יעקב מרגי: כשהמדינה רצתה לקחת את המגזר הבדואי לסוגית האקדמיה, היא לקחה אותו בצורה יותר מאסיבית.
יעקב מרגי: הם עשו קריטריון אחד, ומה היה הקריטריון?
אכרם חסון: אפליה מתקנת?
יעקב מרגי: אתה דרוזי – אתה זכאי.
מירב בן ארי: בדואי.
יעקב מרגי: סליחה, אתה בדואי – אתה זכאי.
יעקב מרגי: וראינו תוצאות בחומש האחרון, תוצאות טובות.
יעקב מרגי: לא מספקות, אבל טובות וגדולות יותר בסטייה.
יעקב מרגי: אני שמח שאת אופטימית עם העשייה, אבל היא איטית.
יעקב מרגי: אין סבלנות.
יעקב מרגי: איך אמרת, 68?
יעקב מרגי: אני כמעט בן 70 שנה, לכן אני אומר לכם, זה חד משמעי.
יעקב מרגי: את לוקחת את זה על הכתפיים שלך.
יעקב מרגי: את מרכזת את זה.
יעקב מרגי: את חייבת להכין תכנית יחד עם המל"ג.
יעקב מרגי: אל תסמכי על המל"ג.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם כשהם לא פה – אל תסמכי עליהם.
יעקב מרגי: אם את לא תדפקי להם בדלת ועל הראש גם כן, כי הם קולטים לאט והם עקשנים.
יעקב מרגי: אני מנסה שנה וחצי לשנות להם את הראש וזה מופיע בפרוטוקול.
יעקב מרגי: אני שמח שהפרוטוקול גם מקליט.
יעקב מרגי: הם עקשנים והם לא מבינים מהר.
יעקב מרגי: לכן את צריכה לקחת את זה כפרויקט שלך.
יעקב מרגי: להבין, זה שאת תעשי חינוך, תעשי חינוך.
יעקב מרגי: בסוף לא נוכל לפרוט את זה במכולת וזו הזעקה של העדה הדרוזית כבר כמעט כל השנה האחרונה אצלי.
יעקב מרגי: הם לא מצליחים לעבור את השער של האקדמיה, גם אלא שזכאים לתעודת בגרות.
יעקב מרגי: ואת צריכה לקחת את זה.
יעקב מרגי: הסטייה הזאת היא מגמה, היא מבורכת, היא לא מספקת.
יעקב מרגי: כי אם אני עכשיו מספק לך גרף בקצב הזה ל-15% כדי להגיע לשיעור באוכלוסייה, את מבינה – תכפילי כמה אני צריך להגיע.
יעקב מרגי: אני בשנת 2040 לא רוצה לדבר על המגזר הדרוזי.
יעקב מרגי: לא רוצה לדבר על המגזר הדרוזי.
יעקב מרגי: זה יהיה אות קלון.
יעקב מרגי: לכן הקצב לא מספק ואת צריכה לקחת את זה וכמשרד החינוך לשבת על המל"ג.
יעקב מרגי: את צריכה להבין גם למה, את צריכה לחקור גם למה בעל תעודת זכאות לבגרות בקרב העדה, לא מצליח להגיע.
יעקב מרגי: יכול להיות שיש לזה מאפיינים נוספים.
יעקב מרגי: אני לא מאמין שיש דברים שקשורים לעדה, כי הפוך, השילוב של העדה גם בשפה העברית, גם בצבא, גם בחברה הישראלית הוא יותר.
יעקב מרגי: אנחנו מטפלים במגזרים אחרים שגם צריך לטפל בהם, אבל אין מחסומים, כמעט ואין מחסומים.
יעקב מרגי: יש את הבעיות, אבל זה לא מה שיביא את הפערים הגדולים האלה.
יעקב מרגי: זה נשגב מבינתי.
יעקב מרגי: אני באמת לא מבין איך הגענו לנתון הזה.
יעקב מרגי: תקשיבו רבותי, אני רוצה לסכם.
<איה חיראדין: אני מסכימה אותך.
<איה חיראדין: קודם כל אני מאד מעריכה את מה שאתה אומר ומאד מכבדת ואני מאד שמחה על כך.
<איה חיראדין: זה בתכנית שלי ואני אעשה את זה בשיתוף פעולה עם כולם.
יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה לסכם.
<כאמל עטילה: אפשר רק משפט אחד?
יעקב מרגי: הבטחתי לך, נכון.
יעקב מרגי: אתה לא מרבה לדבר.
יעקב מרגי: מרבה להופיע בוועדות, לא מרבה לדבר, אז יש לך הזדמנות עכשיו לדבר.
<כאמל עטילה: כאמל, דובר המשרד למגזר.
<כאמל עטילה: אחד, בקשר לעין אל אסד.
<כאמל עטילה: היישוב שייך למועצה האזורית מרום הגליל.
<כאמל עטילה: שנתיים הם לא ניגשים לקול קורא.
<כאמל עטילה: הטענה שלהם שאין להם מקום בבית הספר.
<כאמל עטילה: דבר שני, בקשר לפיקוח: גם רחל מתוקי, גם המפקחים, הם בקשר ישיר עם ראש הרשות, עם הצוות, נמצאים יום יום בדלית אל כרמל ובעוספיה.
<כאמל עטילה: בשלושה החודשים האחרונים היה משבר עם אחד המנהלים בעוספיה ומשבר גם עם אחת המנהלות בדליה.
<כאמל עטילה: הפיקוח ניהל את שני בתי הספר ולכן הטענה שהם לא משתפים פעולה עם ועדי ההורים לא נכונה.
<כאמל עטילה: תפקיד המנהל הוא להזמין את ועד ההורים וזה לא תפקיד המשרד ולא תפקיד המפקח.
יעקב מרגי: אני מסכים איתך בקטע הזה, זה קשר של המנהלים.
יעקב מרגי: יש לכם תפקיד חשוב.
יעקב מרגי: התחלתם – אני אומר לכם – פורום הוועדים – אל תסמכו עלי – שלא יפגעו ראשי הרשויות – אל תסמכו לא עלי, לא על משרד החינוך ולא על ראשי הרשויות.
יעקב מרגי: קחו את זה בידיים שלכם, לראשי הרשויות יש צרות גדולות בנוסף לזה.
יעקב מרגי: חשוב להם החינוך, הם משקיעים בחינוך, אבל האינטרס.
יעקב מרגי: אתם ממוקדים מטרה אחת.
יעקב מרגי: לראשי הרשויות יש מטריה שלמה של מטלות ומטרות ולכן אני אומר לכם, איך אומרים – אל תפגעו – אין קשר – תיצרו את הקשר.
יעקב מרגי: לא נוצר קשר בגלל סיבות לא אובייקטיביות – אנחנו כאן – תחזרו אלינו.
יעקב מרגי: אני חושב שזה זה.
יעקב מרגי: אני אקרא גם לגבי הניהול העצמי.
יעקב מרגי: אני רוצה לסכם את הדיון, אני כבר באיחור.
<ג'בר חמוד: ממש משפט.
<ג'בר חמוד: מה שהציגה פה איה לגבי משרד ראש הממשלה, כרגע שלחו לי את מה שהצגת.
<ג'בר חמוד: זה לא מקובל עלינו.
<ג'בר חמוד: 27.5 מיליון שקלים לשנת 2016 – אופן החלוקה – מה שמשרד החינוך עשה, אדוני וזו האמת: הם היו אמורים לשים מהכיס שלהם, חוץ ממה שהאוצר העביר – 17.5 מיליון שקלים.
<ג'בר חמוד: הם לקחו את מה שהאוצר העביר והתחילו לסמן V ועם ה-17.5 מיליון שקלים סגרו גירעון בפינה אחרת, וזו האמת.
יעקב מרגי: תגיד לי, ראשי הרשויות שהיו בישיבה היו אילמים?
<זיאד דג'ש: אני הייתי, אם אפשר להתייחס.
<זיאד דג'ש: זיאד, ראש מועצת מר'ר.
<זיאד דג'ש: אני הייתי עם איה ואנחנו התווכחנו על המספרים ועל הטבלה שהכנתם.
<זיאד דג'ש: היו שם טעויות ואמרו – תכינו טבלה אחרת, תתקנו ואחר כך נהיה בדיון חוזר.
<זיאד דג'ש: זה מה שהיה.
<איה חיראדין: התיקון - - -
<ג'בר חמוד: שום דבר לא אושר.
מירב בן ארי: רגע, אני חייבת משפט אחד, אוקיי?
מירב בן ארי: כי יזמתי את הדיון הזה.
מירב בן ארי: קודם כל לראש מועצת סאג'ור.
מירב בן ארי: כל הזמן אני ואכרם מדברים.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו, אני יודעת, רואים בטונציה שלך שאתה מאד מאד מתוסכל וזה ברור לי גם למה.
מירב בן ארי: זה ברור לי ובגלל זה אני לא מסכימה עם מה שאמר ראש מועצת עוספיה, שהקשבתי לדברים שלך.
מירב בן ארי: כי אם הכל היה טוב ואם הכל היה מצוין ואם הכסף היה עובר ואם המפקח היה יודע את הכביש ואם בחדר מחשבים לא היו יושבים עם Windows4, אז היינו אומרים אחלה, לא צריך מגזר.
מירב בן ארי: אבל כל עוד יש בעיות רק בגלל שהם דרוזים, אז כן צריך מגזר וכן צריך לטפח וכן צריך תקציבים ייעודיים וכן צריך שחברי כנסת, לפחות ישבו כאן בהתחלה, אבל לפחות באים וכן רוצים לעזור.
<קריאה: ונישאר באפליה.
מירב בן ארי: אני הקשבתי לכל הדברים שאמרתם ואני רוצה להגיד משהו אחד.
מירב בן ארי: הוועדה הזאת בשנה שעברה לקחה ועסקה רבות במגזר הבדואי.
מירב בן ארי: נכון, אדוני יושב הראש?
מירב בן ארי: יצאנו לסיורים, היו כאן פגישות כמעט כל חודשיים ואני אומר לך וגם יושב הראש יגיד את זה בטח בסיכום שלו.
מירב בן ארי: אנחנו לקחנו את הנושא של המגזר הדרוזי, החינוך במגזר הדרוזי, לאחת המטרות של ועדת החינוך פה של הכנסת.
מירב בן ארי: אני יודעת שאתה מתוסכל ואני מבינה אותך, ומצד שני תראה גם את החלק הטוב שבאנו, אם זה בשיחות עם שר החינוך ואם זה בשיחות אתכם, ואם זה לבוא לשטח ולראות – באנו כן לשים את החינוך הדרוזי כן בסדר העדיפויות של מדינת ישראל.
מירב בן ארי: אז אני יודעת מה זה בשבילך ואני גם מבינה את התסכול.
מירב בן ארי: אני מאד מבינה, אבל אתה חייב להבין שיש כאן כוונה מאד מאד טובה לבוא ולטפל, אם זה נקודתית מול בתי ספר שמקופחים ואם זה ברמה הערכית, של החינוך הדרוזי.
<ג'בר חמוד: תודה.
יעקב מרגי: רבותי, אני קודם כל מודה לכל מי שהשתתף בדיון.
יעקב מרגי: בוקר טוב אליהו, מה, אנחנו כבר אחרי הזמן, אחרי הדקה ה-90 עם ההארכה ועם זמן פציעות גם כן.
יעקב מרגי: מתנצל.
יעקב מרגי: אני לא אוהב לסרב לבן אדם, אני מתנצל.
יעקב מרגי: אני מודה לכל חברי הכנסת שהשתתפו בדיון, לחברת הכנסת מירב בן ארי שיזמה את הדיון, לראשי הרשויות, לוועדי ההורים, לפורום, למשרד החינוך, לתנועות הנוער ולכל מי שהשתתף בדיון.
יעקב מרגי: הוועדה עמדה מקרוב על מצבה של מערכת החינוך במגזר הדרוזי.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לראשי הרשויות המקומיות הדרוזים להסיר את האיום על השבתת הלימודים ב-1 בספטמבר 2016 - המצוקה ידועה – ולהיכנס להידברות עם פורום וועדי היישובים ועם משרד החינוך – להיכנס למסלול כדי לפחות לחוש שהמצוקות והסוגיות במחלקות נמצאות על השולחן והמצוקות ידועות ולקראת פתרון.
יעקב מרגי: הוועדה דורשת שהמגזר הדרוזי יהיה חלק מהמגזר.
יעקב מרגי: אני מבקש שראשי הרשויות במגזר וההורים יהיו חלק מהחלטת הממשלה להקצאה ולהעצמה של בני המיעוטים והמגזר הדרוזי בפרט, או לחלופין שיהיה לדרוזים מנגנון הקצאה חליפי.
יעקב מרגי: לכן אבקש ללבן איתם את סוגית המחלוקות בתקציב.
יעקב מרגי: לשבת איתם, להגיע להכרעה בסוגיה הזאת.
יעקב מרגי: הוועדה דורשת ממשרד החינוך פירוט על כל החלוקה של החלטות הממשלה, פירוט לסעיפים שאכן שובצו.
יעקב מרגי: את כל החלטות הממשלה של מה שהיה בשנת 2015 ומה שהולך להיות בשנת 2016 – הוועדה מבקשת פירוט של כל הסעיפים האלה.
יעקב מרגי: ועדת ההיגוי – אמרת לי, אני חושב שמיצינו את זה.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לעקוב אחר תפקוד המחוזות מול המגזר הדרוזי וכן עבודת המפקחים.
יעקב מרגי: לטפל בתחושה של ההורים, כי אם יש תחושה, סימן שמשהו לא עובד פה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת ממשרד החינוך לעשות סקר צרכים של תשתיות וחינוך של כל המגזר ולהגיש אלינו.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להכין מסמך, תכנית עבודה שתביא התאמה של מערך החינוך במגזר הדרוזי לחזון של משרד החינוך.
יעקב מרגי: זה אותו חזון.
יעקב מרגי: לעשות חזון אחד.
יעקב מרגי: סוגית כוח האדם האיכותי למגזר – יש לבחון את הסוגיה הזו.
יעקב מרגי: אני לא קורא לך ספציפית, כי אני לא יודע מה.
יעקב מרגי: זו טענה שעולה בכל המגזר, גם במגזר הערבי בכלל ובמגזר הדרוזי עכשיו אני גם שומע את זה.
יעקב מרגי: אני חושב, לדעתי, מהדיונים שהתקיימו עד כאן, ששיטת הניקוד באה לעקוף את אותן מחלות – סליחה שאני קורא לזה מחלות – שהיו אופייניות למגזר בני המיעוטים בשיבוץ כוח ההוראה.
יעקב מרגי: לכן אני לא יודע, אם יש שיטה יותר טובה – תבחנו, אבל כשבאה קריאה מהשטח לחזק את כוח ההוראה במגזר, אני לא יכול להתעלם ממנה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת ללמוד את סיפור ההצלחה בבית ג'אן, להעצים אותו ולהעתיק אותו לשאר היישובים, אם זה בצורה של ניהול עצמי.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם כולם יכולים להיכנס לניהול עצמי, אבל להעצים את הסוגיה הזו של ניהול עצמי של בתי הספר.
יעקב מרגי: זה הוכיח את עצמו בחלק מהמקומות במגזר היהודי, הוכיח במגזרים אחרי.
יעקב מרגי: אבקש להיענות, לפחות אם מנהל רוצה וחפץ בכך, יכול ויש לו את המסוגלות – לאפשר לו את זה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבטל את המצ'ינג בתקציבי התמיכות, בקול הקורא שמציגים ליישובים הדרוזים בסוגית תשתיות חינוך ותקשוב.
יעקב מרגי: המצ'ינג הוכח ככלי מעצים פערים.
יעקב מרגי: הוועדה תפנה לראש המועצה מרום הגליל בסוגיה הזו של להיענות לקול הקורא בסוגית חדרי התקשוב.
<זאב גולדבלבט: אני רוצה להודות גם לחברת הכנסת מירב בן ארי וגם ליושב ראש הוועדה על הדיון המדהים הזה.
<זאב גולדבלבט: תודה רבה.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: המחסור בבית ספר יסודי ממלכתי בשכונת שפירא בדרום תל אביב, ביוזמת חברי הכנסת איציק שמולי ומיכל בירן.
יעקב מרגי: אני רוצה להתנצל בשם חברת הכנסת מיכל בירן, שנאלצה ללכת לדיון אחר, ואתה מייצג אותה פה נאמנה וגם יעל וגם שמולי, כולנו ביחד מייצגים את הרעיון ואת הנושא, ומירב בן ארי, איך לא?
יעקב מרגי: אז בואו נשמע מה הבעיה.
איציק שמולי: ראשית אני רוצה להודות לך וגם לכל שאר היוזמים על הדיון וכמובן גם לתושבים שאירחו גם אותי וגם חברי כנסת אחרים בשכונה.
איציק שמולי: אדוני יושב הראש, אנחנו מדברים על שכונת שפירא, שידועה במכלול האתגרים שעומדים בפניה.
איציק שמולי: ידועה כמוקד, סוג של מקום שעובר עליו משבר לאומי משלל סיבות, גם הזנחה רבת שנים וגם ריכוז גבוה של עובדים זרים.
איציק שמולי: לא ניכנס לזה היום, אבל זה כן רלבנטי, כי תמונת המצב הזו ממילא מייצרת עומס בלתי רגיל על השירותים הציבוריים וביניהם מחלקת החינוך באותה השכונה.
איציק שמולי: הנושא שאנחנו ביקשנו לזמן את ועדת החינוך לגביו, הוא העדר בית ספר יסודי להורים בשכונת שפירא בתל אביב.
<יוהנה צימרמן: כאן.
יעקב מרגי: למה את לא סביב השולחן?
<יוהנה צימרמן: מתוך כבוד.
יעקב מרגי: אז הכבוד כולו שלנו וגם הערכה, סביב השולחן.
איציק שמולי: אדוני יושב הראש, אני התוודעתי לסיפור של עשרות הורים צעירים שמתגוררים בשכונה ואין להם שום חלופה זמינה של בית ספר ממלכתי בשכונה.