GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מתתיהו שטיינר: מישהו פעם היה ב"מלון" הזה?
<מתתיהו שטיינר: זה לא ראוי לכלום.
<מתתיהו שטיינר: מדברים על כסף של מדינה.
<מתתיהו שטיינר: חצי מיליארד זה הולך ברגל?
<מתתיהו שטיינר: על מה?
<מתתיהו שטיינר: למי?
<מתתיהו שטיינר: לגוף שנחשל עד היום?
<מתתיהו שטיינר: אתם רוצים לתת לו את כל הסמכויות של הספורט ושהוא יעשה את זה.
<מתתיהו שטיינר: מתוקף מה?
יעקב מרגי: הכנסת לי בדלת האחורית נאום עם פאתוס.
יעקב מרגי: אני רוצה סעיפים, סעיפים.
יעקב מרגי: אני מדבר סעיפים.
יעקב מרגי: תצביע לי על הסעיף - - -
<מתתיהו שטיינר: אני נגד כל הסעיפים שיש פה.
יעקב מרגי: מי עונה ממשרד התרבות, בבקשה?
<רוני לידור: יש לי עוד הערה לגבי סעיף 5(ב)(1)(ו), אם אפשר, בקצרה.
יעקב מרגי: הפעם, בגלל שזה התחלה ואתה לא מכיר, אני חוזר אחורה.
יעקב מרגי: בדרך-כלל אני לא חוזר אחורה.
<מירב ישראלי: עוד לא הקראנו את זה.
יעקב מרגי: עוד לא הקראנו?
<רוני לידור: לא, לא.
<רוני לידור: הקראת.
<רוני לידור: זה סעיף (ו), ספריה לאומית.
יעקב מרגי: ספריה מקצועית וארכיון – אתה תקוע עם "לאומית" כל הזמן.
<רוני לידור: אני תקוע עם זה - - -
יעקב מרגי: הלאה, דבר, מה הבעיה עם סעיף (ו)?
<רוני לידור: איך יכול מכון לבקש תקציב לספריה לאומית, כשמי שעושה את השימוש העיקרי בספריה הזאת ומתחזק אותה ב-15 השנה האחרונות, גם תקציבית, זה גוף אקדמי?
<רוני לידור: זאת אומרת, מה זה ספריה לאומית?
<רוני לידור: הספריה הזאת צריכה לשרת את הגוף האקדמי שנמצא על הגבעה, וזה המכללה האקדמית וינגייט.
<רוני לידור: אין מכללה ואוניברסיטה בישראל - - -
יעקב מרגי: כמה שנים המכללה קיימת?
<רוני לידור: המכללה קיימת 72 שנה.
יעקב מרגי: יש בה ספריה אקדמית?
<רוני לידור: אנחנו משתמשים בספריה של מכון וינגייט, כבר 12 שנה או קצת יותר, אנחנו מחזיקים אותה.
יעקב מרגי: טעית.
יעקב מרגי: אני מותר לי לא להבין אותך לפעמים.
יעקב מרגי: משרד התרבות, מי משיב?
<יוסי שרעבי: אני משיב, אני אתייחס.
יעקב מרגי: בבקשה, על הראשונה ראשונה, ועל האחרונה אחרונה.
<יוסי שרעבי: כן, כן.
<יוסי שרעבי: אחד-אחד.
<יוסי שרעבי: קודם כל, תודה על ההתייחסויות, אני מכיר אותן, גם נפגשתי עם כל החברים הטובים כאן.
<יוסי שרעבי: אני מכיר את האנשים וגם את העשייה שלהם.
<יוסי שרעבי: לגופו של עניין, אנחנו למדנו במהלך השנים – אני אתחיל בתחום המאמנים, שזו היתה הערה ראשונה.
<יוסי שרעבי: תחום המנהלים זה כמעט הנתיב הקריטי להצלחת הספורט ההישגי.
<יוסי שרעבי: איפה שאנחנו לא הולכים, אנחנו שומעים - - -
יעקב מרגי: איפה שלא מרביצים, לא מצליחים.
<יוסי שרעבי: איפה שאין מי שיודע להרביץ ומי שיודע לא להרביץ, בסופו של דבר, אנחנו משלמים מחירים.
<יוסי שרעבי: אנחנו מבינים שאם מדינת ישראל לא תשקיע בתחום המאמנים, לא תיקח אחריות על תחום המאמנים, המהפכה שאנחנו מיילים לה לא תקרה כאן.
<יוסי שרעבי: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש – גם עכשיו כשהיינו בריו וגם כשחשבנו להביא יועץ לעולם הכדורגל, וגם עכשיו כשאנחנו מנסים להריץ את חוק המאמנים - - -
יעקב מרגי: אם דיברת על כדורגל, אני רוצה להגיד לך חוויה.
יעקב מרגי: אתמול הלכתי למשחק של הפועל באר-שבע – באר-שבעי, באר-שבעי - - -
<קריאה: אבל אתה אוהד מכבי.
יעקב מרגי: בחיים לא.
יעקב מרגי: תקשיבו, הייתי במשחק של הפועל באר-שבע - - -
<קריאה: לא טוב.
<קריאה: הפסדנו אתמול לבאר-שבע.
יעקב מרגי: זה יקרה לך עוד הרבה פעמים.
<קריאה: לא ישנּו בלילה.
יעקב מרגי: עכשיו אני הולך להסביר לך למה - - -
<קריאה: הרגתם אותנו אתמול - - -
יעקב מרגי: אני מסביר לך למה זה הולך לקרות לך הרבה פעמים.
יעקב מרגי: עזבו את החוויה הספורטיבית.
יעקב מרגי: אתה ראית ציבור אוהדים ישראלי, איך עומדים – חוויה רק להיות שם.
יעקב מרגי: ותאמינו לי, גם אם תחנה מחוץ לאצטדיון ותשב – וחוץ מזה שהם משחקים ביום חול סוף-סוף, החלק השני של הסיפור הישראלי, אז יש אפשרות.
יעקב מרגי: הוא הזכיר כדורגל, הייתי חייב, הוא הדליק אותי.
יעקב מרגי: אז תמשיך, בבקשה.
יעקב מרגי: זה לא לדיון, כפי שאמרתי.
<קריאה: אבל לצערי, אתה צודק.
יעקב מרגי: באר-שבע אלופה, זה לא לדיון.
יעקב מרגי: הנה נכנס הכתב שלנו.
<קריאה: זו עובדה.
זוהיר בהלול: הם ראויים, אדוני היושב-ראש.
יעקב מרגי: לרוח גבית כזו לא ציפיתי.
יעקב מרגי: בבקשה, אדוני המנכ"ל.
<יוסי שרעבי: אני חוזר ואומר, אם מדינת ישראל לא תעשה מעשה משמעותי בשלבים של הנתיב הקריטי להצמחת הספורט ההישגי, זה תחום המאמנים, ולא תשקיע בזה כסף ולא תיקח אחריות לאומית, ולא תביא את זה בראייה אחת כוללת, לא יקרה כאן השינוי שכולנו מייחלים לו.
<יוסי שרעבי: בכל המקומות שנעשתה בהם פריצת דרך – ואנחנו למדנו את זה מהעולם הגדול – הגורם המרכזי שעשה את השינוי הוא מהפכה בתחום האימון.
<יוסי שרעבי: בכל המקומות, המדינות לקחו אחריות על זה.
<יוסי שרעבי: בספרד, שאותה למדנו לעומק, אפרופו הכדורגל, המהפכה התחילה כתוצאה מזה שבאה המדינה והקימה בית-ספר לאומי למאמנים, לאומי, והתחילה משם לחולל את השינוי.
<יוסי שרעבי: אבל אני חוזר ואומר את מה שאני אומר בכל ההערות שלי – אנחנו לא מדברים על מונופול, אנחנו מדברים על ראייה של מדינה - - -
<יוסי שרעבי: כפי שאמרתי בפתיח, נפגשתי עם אנשים לפני כן, שמעתי וגם הייתי קשוב למה שהם אמרו – אנחנו הכנסנו גם בדברי ההסבר לחוק, אתם רואים, כתבנו: "מובהר כי החוק המוצע אינו בא להקנות לחוק בלעדיות לגבי הפעילויות שהוא מבצע במסגרת תפקידיו.
<יוסי שרעבי: אלה יוכלו להתבצע גם בידי גופים פרטיים או גופים ציבוריים אחרים.
<יוסי שרעבי: "
יעקב מרגי: - - - שירותים.
<יוסי שרעבי: גם, אבל לא רק.
<יוסי שרעבי: גם תקצוב.
<מתתיהו שטיינר: אבל זה לא מספיק בדברי ההסבר, זה צריך להיות גם בחוק.
יעקב מרגי: שטיינר, אם אני קלטתי את השם שלך בסיבוב הראשון, זה בעיה.
יעקב מרגי: אני קשה בשמות.
<מתתיהו שטיינר: בעיה טובה.
יותר מזה: אז אם זה שטיינר בהדר יוסף ואם זה המכללה, ועוד גופים נוספים אחרים שלא נמצאים סביב השולחן הזה, וגם שחקנים, אם זה הוועד האולימפי וגופים אחרים – הראייה הכוללת המערכתית היא שזה האחריות שלו וזה המחויבות שלו.
יותר מזה: החוק הזה לא בא לומר, חבר'ה, כל האחרים לא מעניינים אותי.
יעקב מרגי: עכשיו אני אומַר בשמם מה שהם לא רצו לומר ומה שלא התכוונו לומר.
יעקב מרגי: אם אני בא כמדינה, המדינה מודה, מכון וינגייט במתכונתו הנוכחית, כושל, כשל, הווה, עבר, עתיד, הווה מתמשך, מה שאתם רוצים – המדינה רוצה להקים מכון לאומי כדי להעצים את המצוינות בספורט.
יעקב מרגי: אומרים לך על הגופים הנלווים שקיימים, לאו דווקא נלווים, שקיימים ועשו ועושים ויעשו: סליחה, אתה היום הולך להעצים את המכון, מה קורה אתנו?
יעקב מרגי: מצד אחד, אתה אומר שאתה חפץ בקיומנו, ומצד שני, לי אין את הפריבילגיה הזו שהמדינה עכשיו הולכת לדחוף קדימה את הגופים האלה, איפה אנחנו במשחק הזה?
<יוסי שרעבי: אני אומַר את דעתי.
<יוסי שרעבי: זאת היא דעתי - - -
יעקב מרגי: אני שואל טוב בשמכם?
<רוני לידור: יוצא מן הכלל.
<יוסי שרעבי: אני אומַר את דעתי, ואני אומַר לך מה אני אמרתי לחברים כאן, כל אחד בזירה שלו, בשיחה בינינו.
<יוסי שרעבי: והיו שלושה גורמים, בעיני, מאוד משמעותיים בשותפות סביב החוק הזה.
<יוסי שרעבי: האחד, זה הוועדה האולימפי, שהתכנסנו לפתרון שמשביע את רצון כל הצדדים, כי הוועד האולימפי שותף שלנו ליחידה לספורט הישגי, ואנחנו עושים את הדברים ביחד, הם גם יושבים בווינגייט, ומבחינתנו, אנחנו צריכים יד ביד להצמיח את הספורט במדינת ישראל.
<יוסי שרעבי: חלק מהחשש של הוועד האולימפי שלא נמצא בחדר הזה – הם לא נמצאים, לדעתי, לא בכדי, כי הדברים מוסכמים עליהם, זה שאנחנו נבוא - - -
<יהודית גידלי: הם הוזמנו כמובן.
יעקב מרגי: אם הם קוראים את הפרוטוקול או רואים את השידור או אתם מדברים איתם, זה לא חכם ולא נכון לא להיות פה.
<יוסי שרעבי: אוקיי, אבל זו החלטה שלהם.
<יוסי שרעבי: אולי הם יהיו בפעם הבאה.
יעקב מרגי: בהליך חקיקה של חוק כזה יהיו שינויים.
יעקב מרגי: אם מישהו חושב שהחוק הזה הולך לצאת מהדלת הזו או הזו במתכונת שהוא נכנס, הוא טועה.
<יוסי שרעבי: אני מניח שהם יהיו בישיבות הבאות.
<יוסי שרעבי: בכל מקרה, הוועד האולימפי הביע חשש שאנחנו לוקחים אחריות על הספורט ההישגי והולכים להשתלט על היחידה לספורט הישגי והלכים להפוך אותם ללא-רלוונטיים.
<יוסי שרעבי: הבהרנו שלא כך הוא המצב, ונתנו לזה ביטוי גם בהצעת החוק.
<יוסי שרעבי: לגבי המכללה – אנחנו חושבים שיש מקום למכללה אקדמית, מחקרית, בחינוך - - - ספורט הישראלי.
<יוסי שרעבי: אנחנו חושבים שהמכללה בווינגייט היא הגורם הטוב ביותר במדינת ישראל היום להפוך לגוף אקדמי כזה.
<יוסי שרעבי: זה בדיוק העניין.
יעקב מרגי: מל"ג-ות"ת נמצא אתנו?
<יוסי שרעבי: אני חושב שזה האתגר הגדול, אדוני, אמרת את זה בפתיח.
<יוסי שרעבי: אני עשיתי שם סיור, ואני חושב שמדובר במכללה מפוארת, מנוהלת בצורה וברמה מאוד גבוהה.
<יוסי שרעבי: יושבים כאן אנשים שעושים כאן
<יוסי שרעבי: עבודה מדהימה - - -
יעקב מרגי: ברגע השיא החמצת אותו?
<יוסי שרעבי: דרך אגב, אני חייב לומר לך, יש שם גם חוויה אקדמית בלתי רגילה, יש שם חוויה סטודנטיאלית בלתי רגילה.
<יוסי שרעבי: יש לי רק דברים טובים להגיד על המכללה.
<יוסי שרעבי: אבל אני חושב שהמכללה, זה גם טובת מדינת ישראל, חייבת להפוך לגוף אקדמי-מחקרי שגם נתמך על-ידי הוות"ת, אם לאפשר לעסוק במחקר אקדמי ברמה גבוהה, מה שהיום נמנע מהם בגלל הגדרה.
יעקב מרגי: אז אני אתן לך חומר למחשבה, וזה קשור למה ששאלתי אותו על איחוד המכללות.
יעקב מרגי: מטבע הדברים, הגדול בולע את הקטן.
יעקב מרגי: לוינסקי, בדי.
יעקב מרגי: שלו זה לא ספורט.
יעקב מרגי: היום הוא רואה רק ספורט.
יעקב מרגי: בתהליך האיחוד, קביעת המדיניות, סדרי עדיפות, יהיו של לוינסקי, לא שלהם.
יעקב מרגי: ואתה, כמי שמצהיר פה שחפץ בקיומם וחפץ בשיפור ומצוינות בספורט, אתה צריך להיות חרד לכך ולפעול היום, במקביל, מול ות"ת.
יעקב מרגי: זה נכון לאחד מכללות לחינוך.
יעקב מרגי: כל מיני פונדקי דרכים של 300 סטודנטים, 400 סטודנטים – זה נכון, מה שקיים היום זה הפקרות.
יעקב מרגי: אבל פה זה משהו ייעודי, ייחודי.
יעקב מרגי: כדאי, אפילו שזה באמצע התהליך, לחשוב עוד פעם, ופה הוא צריך את העזרה שלך.
<יוסי שרעבי: אנחנו שם, אנחנו לגמרי שם, אמרתי את זה גם בישיבה שהיתה איתם, אנחנו לגמרי שם.
<יוסי שרעבי: לעומת זה, לגבי הדר יוסף, אני אתייחס גם לצלע השלישית שהיתה כאן, למתי, אמרנו במפורש, להדר יוסף יש תשתיות שהן תשתיות לספורט אולימפי, לספורט הישגי, נעשית שם עבודה מאוד טובה, יש שם תשתיות ייחודיות, יש שם תוכנית לפתח את המקום הזה ולהפוך אותו למרכז הרבה יותר אטרקטיבי ממה שהוא היום, ואנחנו כמדינה נמשיך להשקיע שם כעוד מקום מרכזי שבאמצעותו אפשר לפתח את הספורט ההישגי.
<יוסי שרעבי: אני אמרתי את זה ואני אומר את זה גם כאן.
<יוסי שרעבי: לגבי סוגיית העובדים שעלתה כאן – קודם כל, אני מברך על דברי הפתיח שלו, שהוא רואה ברכה בהקמת התאגיד והוא רואה חשיבות בחוק – אנחנו כמובן נצטרך להתייחס ולתת לזה מענה.
<יוסי שרעבי: אנחנו אמרנו את זה.
<יוסי שרעבי: התחילו שיחות עם ההסתדרות ועם העובדים.
<יוסי שרעבי: קודם כל, להוריד חשש: אין כאן כוונה לפגוע בעובדים, ואין כאן תהליך שכתוצאה ממנו העובדים הולכים להיפגע.
<יוסי שרעבי: יש כאן אמירה אחרת של העובדים, שהם מבקשים שבכל זאת, כתוצאה מהמהלך הזה הם יקבלו, איך אני אגדיר את זה, מענק תאגוד, או איזשהו סוג - - -
<קריאה: כבר הגענו להבנות בנושא, דרך אגב.
<יוסי שרעבי: אז יש בעניין הזה שיח שכבר מתקיים.
יעקב מרגי: אתם מנהלים שיח?
יעקב מרגי: לא, עדיין - - - אבל מנהלים - - -
<יאיר אלגוואי: עורך-דין יאיר אלגוואי, יו"ר האיגוד המקצועי בהסתדרות, מרחב נתניה.
<יאיר אלגוואי: היו אמורים להביא לנו טיוטה של עמוד וחצי לחתימה על שלב א' בהסכם הקיבוצי, עם שם ממונה ומספר נושאים.
<יאיר אלגוואי: סיכמנו את הדבר כבר לפני מעל חודש, והדבר לא הגיע.
<יאיר אלגוואי: לכן גם התמהמהנו בהצגת ההסתייגויות, אבל כשראינו שהחרב מונחת על צווארם של העובדים, כבר לא יכולנו יותר, ולכן - - -
יעקב מרגי: איזו חרב?
יעקב מרגי: מה עלול לקרות בתהליך הזה של החקיקה?
יעקב מרגי: שהם עובדי?
<יאיר אלגוואי: הם עובדי המכון היום.
<יאיר אלגוואי: מחר לפי ההגדרות פה, ימקרו אותם החוצה, יביאו קבלני חוץ.
<יאיר אלגוואי: אין הבטחה שביטחונם התעסוקתי של העובדים במתכונת הקיימת, זאת אומרת, מטבח, הקימו בית נבחרות, מחלקת אחזקה, כל הדברים האלו - - -
יעקב מרגי: הרעיון ברור.
יעקב מרגי: המנכ"ל, בבקשה.
<גיא אטיאס: ברשותך, לחדד את הסוגיה כי להערכתי מה שנאמר פה קצת שונה ממה שאני מכיר.
<גיא אטיאס: מה שיאיר הציג עכשיו הן דרישות שהן תוספתיות בדרישות שכבר סוכמו.
<גיא אטיאס: היה משא ומתן, ובמסגרת המשא-ומתן היו דרישות שההסתדרות העלתה, היה את המדינה, ישבנו עם הממונה על השכר והגענו להבנות שעליהם שני הצדדים מסכימים, מה נכנס במסגרת התאגוד, מה מכיל ההסכם הקיבוצי ומה לא מכיל.
<גיא אטיאס: כפי שאמר יאיר, לפני החגים הגענו להבנה שמתואמת גם עם אגף תקציבים, גם עם הממונה על השכר, גם עם ההסתדרות, גם עם המשרד וגם עם הנהלת המכון.
<גיא אטיאס: הנייר הפורמלי של העמוד וחצי שהיה צריך לצאת, לא יצא, כי כולנו יודעים שבחגים זה חודש, כפי שהוא מציג, שכמעט אף אחד לא עבד.
<גיא אטיאס: אנחנו אומרים פה להסתדרות, ואתה שומע: כל ההבנות שהובטחו במסגרת ההבנות שהגעתם אליהם ביחד עם הממונה על השכר, יכובדו במלואן.
<גיא אטיאס: אם כבוד היושב-ראש רוצה מפרט של ההבנות שהגענו אליהן, אנחנו נעלה אותן על הכתב וניתן לוועדה.
יעקב מרגי: אנחנו נראה אותן, ודאי.
<גיא אטיאס: יאיר, אני טועה במה שאני אומר?
יעקב מרגי: לא דיברת בסבב הזה?
יעקב מרגי: לא נאום.
<מתתיהו שטיינר: לא, לא נאום.
<מתתיהו שטיינר: משפט אחד קצר.
<מתתיהו שטיינר: אני מקבל את כל מה שיוסי שרעבי אמר, ואני מבקש שזה לא יהיה רק בדברי ההסבר, שכל מה שיוסי אמר יבוא לידי ביטוי גם בקטע שזה לא יהיה מונופול וגם בקטע התקציבי, שזה יובא לידי ביטוי גם במסגרת החוק, ולא רק בדברי ההסבר.
<מתתיהו שטיינר: נכון שאמרו לי שזה יהיה, אבל אני רוצה לראות שזה בטוח.
<מתתיהו שטיינר: אני אומר עוד פעם, אני מבקש שזה יהיה.
<מתתיהו שטיינר: יוסי פה, מחר הוא לא פה.
<מתתיהו שטיינר: זה צריך לבוא גם במסגרת החוק, לא רק בדברי ההסבר.
<מתתיהו שטיינר: במסגרת דברי ההסבר זה לא מספיק.
יעקב מרגי: אתה רוצה שזה יקבל ביטוי?
<דינה עברי-עומר: נושא התקצוב של גופים אחרים לא יכול להיות מוסדר בחוק הזה - - -
<דינה עברי-עומר: בעניין היעדר הבלעדיות אנחנו מסכימים - - - לגבי התוספת שמופיעה - - -
יעקב מרגי: זוהיר, בבקשה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת גואטה, בבקשה.
זוהיר בהלול: אני לא הייתי מתחילת הדיון, אבל הדיון כאן הוא לא בין הפרטה להלאמה, לא בין טמא לכשר.
זוהיר בהלול: מדינת ישראל משוועת מזה הרבה-הרבה שנים להישגיות בספורט.
זוהיר בהלול: אחת ממשאלות הלב שלנו היא שמדינת ישראל תהיה מדינת ספורט, בין השאר.
זוהיר בהלול: לא רק מדינת הייטק, שזה חשוב, לא רק מדינת סייבר, שזה חשוב, ולא מדינת רפואה ופיזיקה, שגם זה חשוב, אלא גם שתהיה מדינת ספורט.
זוהיר בהלול: עכשיו באים החברים היקרים ממשרד הספורט ומנסים באמצעות הלאמה להפיח רוח חיים של מצוינות באופן מחקרי, באופן מעמיק, כדי לממש את חזוננו.
יעקב מרגי: בגוש הסובייטי זה הצליח בסוף.
זוהיר בהלול: כן, בסדר.
זוהיר בהלול: אני יודע שהמילה 'הלאמה' מחזירה אותנו למשטרים אפלים.
זוהיר בהלול: נכון, המילה 'הלאמה' היא מיל הלא יאה בפוליטיקלי-קורקט.
זוהיר בהלול: אבל המילה 'הלאמה' היא מילה לדעתי, אפילו טיפה אכזרית לנוכח ההצעה הזו שבה בעצם במהותה ובתכניה וגם בחזונה, להביא איזושהי מקפצת מדרגה לספורט הישראלי, תסלחו לי על הביטוי, המדשדש ואפילו נסוג.
זוהיר בהלול: ואהבתי את ההגדרה של הטנגו: אחד קדימה, שניים לאחור, כי בדרך-כלל הטנגו נתפס בעינינו שיתוף פעולה בין שני אנשים, אבל מסתבר שיש אנשים שמפרשים את זה כרגרסיה.
יעקב מרגי: בחשבון פשוט זה רגרסיה.
זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, אני הפעם בעד הצעד המאוד-חשוב, כמובן בכפוף לתוספות, כמו שמר שטיינר דיבר.
זוהיר בהלול: אף אחד לא יכול להעלים את כל אלה שנמצאים בשטח, ואתם נמצאים בשטח.
<מתתיהו שטיינר: מניסיון, קשה להעלים אותנו.
זוהיר בהלול: ודאי.
זוהיר בהלול: אי אפשר להעלים אתכם, למרות שישנו משהו טרנדיאלי בתקופה האחרונה, לנסות להעלים.
זוהיר בהלול: אני הפעם איתכם.
זוהיר בהלול: אני חושב שזה צעד נבון, זה צעד חשוב, אני בעד הצעת החוק.
זוהיר בהלול: זה לא כל-כך פופולרי היום לחבור למשרד ממשלתי, ח"כ שחובר לצעד או למדיניות או לאסטרטגיה אפילו של - - -
יעקב מרגי: ח"כ מהאופוזיציה.
יעקב מרגי: יש ח"כים מהקואליציה ש - - -
זוהיר בהלול: לרגע שכחתי.
זוהיר בהלול: הרי אני חבר הכנסת היחידי שלא נותנים לו קרדיט על עבודתו הנוכחית.
זוהיר בהלול: נותנים לו קרדיט על עבודתו הקודמת.
זוהיר בהלול: נכנסתי, הוא כבר אמר: כתב, הכתב נכנס.
יעקב מרגי: ספורט – הייתי חייב - - -
זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, אני ח"כ.
יעקב מרגי: אבל זה בא ממקום חיובי.
זוהיר בהלול: לא, ברור, ברור.
זוהיר בהלול: כי בדיוק דיברנו על הפועל באר-שבע, ואין כמוך - - -
זוהיר בהלול: ברור, כן.
זוהיר בהלול: זה חוק חשוב, טוב שמתדיינים עליו, הוא ודאי יעבור מטמורפוזה פה שום, תיקונים ושיפורים, אבל אני בעד ההחלטה הזו כדי לנסות ולהפיח רוח חיים בספורט הישראלי.
זוהיר בהלול: ואתם אולי בפעם הראשונה בתקופה האחרונה, הלכתם על משהו מאוד חזק, מאוד עוצמתי.
זוהיר בהלול: אני חושב שזה מאוד חשוב ואני מברך אתכם ואני איתכם, כמובן, בכפוף לתוספות שאדוני היושב-ראש יהיה קשוב אליהן.
יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים.
<מירב ישראלי: היתה הערה של ההסתדרות לגבי ההתמקדות בספורט ההישגי.
<מירב ישראלי: 5(א)(2) ו-5(א)(3) מדברים על ספורט הישגי, ו-5(א)(1) מדבר על לקדם את תרבות הספורט בישראל באופן כללי.
<מירב ישראלי: אז אני מבינה שהכוונה בסעיף 5(א)(1) היתה גם לא ספורט הישגי?
זוהיר בהלול: אגב, אדוני היושב-ראש, אני שכחתי ביקורת אחת בדבריי.
זוהיר בהלול: אני לא בעד שהשרה היא שתחליט, למרות שאני רוחש לה הרבה כבוד.
יעקב מרגי: יש לי הרבה סימני שאלה סביב - - -
זוהיר בהלול: כן, זה גם חלק מזה.
יעקב מרגי: אנחנו נתייחס גם לזה.
זוהיר בהלול: אני לא חושב שזה מקצועי והוגן ששרה תאגד – או שר, בעתיד, זה יחייב גם שרים עתידיים – שהיא בעצם תחליט מי יהיו חברים בדירקטוריון.
יעקב מרגי: אתה יודע, כמי שהיה פעם שר – איך שאתה מושבע להיות שר, נכנס בך משהו, למרות שאתה אדם רציונלי, כאילו אתה באת עכשיו להתנחל שם עכשיו ל-30 שנה.
זוהיר בהלול: עוד פעם התנחלות, בחיאת דינאכ.
יעקב מרגי: להתמקם, להתמקם שם 30 שנה.
יעקב מרגי: אז אני מזהיר את כל השרים: זה מום חולף, ולחוקק חוקים לא לפי הרגע, אלא צופה פני עתיד.
<מירב ישראלי: הדבר השני, כפי שנאמר פה – מכיוון שגוף סטטוטורי, הייחוד שלו הוא בזה שהוא ממלא תפקידים ציבוריים ולאומיים, אז צריך יהיה כנראה לחדד גם את התפקידים שלו ברוח הזו שנאמרה, כי דברי ההסבר לא מספיקים.
<מירב ישראלי: צריך שזה יהיה גם בנוסח.
יעקב מרגי: עוד פעם.
<מירב ישראלי: בעיקרון, כפי שנאמר פה, ההסבר הוא בדברי ההסבר, שזה לא מונופול, ושהגוף הזה, מה שמיוחד לו זה תפקיד ציבורי, זה לא אותו תפקיד שכל הגופים האחרים עושים.
<מירב ישראלי: אני מציעה שפשוט נדבר על הנוסח, ונראה אם אפשר לחדד את העניין הזה גם בנוסח.
יעקב מרגי: יש לנו עד לרגע זה שני תיקוני נוסח.
<מתתיהו שטיינר: אם הבנתי נכון, את אומרת שצריך את מה שדיברנו עליו לשים גם בחוק וגם בדברי ההסבר.
<מירב ישראלי: לראות אם אפשר לחדד שהתפקידים הם לאומיים-ציבוריים.
יעקב מרגי: אני לא מכיר חוק שמחייב משרד ממשלתי לתמוך בגוף X.
יעקב מרגי: אני אגן על זה שבחקיקה יהיה, לא רק בדברי ההסבר, בצורה בלתי משתמעת לשתי פנים, בלי פרשנות, שזה לא מונופול.
יעקב מרגי: אין לנו עניין שזה יהיה מונופול.
<רוני לידור: כבוד היושב-ראש, אותה הערה היא גם לגבי המכללה, כי מה שיוסי אמר - - -
יעקב מרגי: אמר יוסי - - -
<רוני לידור: הקשבתי לו.
יעקב מרגי: אתה היית עסוק בפרגון.
<מירב ישראלי: האמירה היא כללית.
<מירב ישראלי: היא לא נוגעת לגוף מסוים.
<מירב ישראלי: כן, אבל זה צריך להיות גם בחוק, ולא רק בדברי ההסבר.
יעקב מרגי: אז אמרת, וזה הוזכר.
<אורן שדמי: אני עורך-דין אורן שדמי, היועץ המשפטי של המכללה.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם ההבחנה שלך היא אבסולוטית.
יעקב מרגי: משרד המשפטים, האם בזה שאני הופך את מכון וינגייט למכון לאומי שמקים מכללה לאומית, זה הופך אותו אוטומטית למונופול?
<אורן שדמי: דה פקטו.
<לימור תוסייה כהן: לא באופן אוטומטי.
<לימור תוסייה כהן: אני מבינה מה הוא אומר לגבי המיתוג של דבר כזה.
<לימור תוסייה כהן: יכול להיות שבעיני הציבור, המיתוג של 'לאומי' נותן משהו מעבר, אבל הוא לא אמור להיות מונופול.
יעקב מרגי: יש לו קדימות.
יעקב מרגי: הוא לא מונופול.
<מירב ישראלי: אבל רגע, יש משהו מעבר לזה.
<מירב ישראלי: הרעיון בגופים האלה הוא שאין להם רק זכויות, יש להם חובות.
<מירב ישראלי: הרעיון הוא שכשזה גוף לאומי – כמו שיש בסעיף בהמשך – אם יש בעיה בחסר במאמנים, אז אפשר לחייב אותו - - -
<קריאה: לא, החוק מחייב אותו.
<מירב ישראלי: השר מחייב אותו, לא החוק.
<מירב ישראלי: ואני אומרת, שאפשר לחייב אותו לעשות דברים שאתה לא יכול לחייב גוף שהוא גוף פרטי.
<מירב ישראלי: אז אני אומרת שצריך לחדד את התפקידים הלאומיים של הגוף הזה.
<מירב ישראלי: זה העניין.
<מתתיהו שטיינר: והוא נכשל בתפקידו.
<מתתיהו שטיינר: מה עשינו?
יעקב מרגי: שטיינר, אמרת זאת וזו פעם אחרונה.
יעקב מרגי: בסעיף 5(ב)(3) יש לי בעיה, כפי שאמר חבר הכנסת זוהיר - - -
<שלי שנדור אלקיים: באיזה פרק?
יעקב מרגי: מאחר שעברנו שישה פרקים, אז אנחנו בפרק האחרון.
יעקב מרגי: אישור השר ושר האוצר – למה אנחנו צריכים כל פעם את השרה, את השר.
יעקב מרגי: מה הרציונל פה?
יעקב מרגי: תקשיב, בהליך חקיקה, כשאתה מבקש אישור ועדה של הכנסת, זה מיד מעורר חשדות, וכל גוף רוצה לפשט תהליכים.
יעקב מרגי: השאלה למה כאן צריך כל דבר את אישור השרה, אישור השר.
<גיא אטיאס: גיא אטיאס, ראש אגף בכיר לתקצוב, תכנון ואסטרטגיה במשרד התרבות והספורט.
<גיא אטיאס: הסוגיה הזאת נדונה יחד עם משרד האוצר.
<גיא אטיאס: הסוגיה הזאת מאוד קריטית למשרד האוצר, והמשרד הבין את הנושא.
<גיא אטיאס: הרי גוף מקבל תקציב בתחילת שנה.
<גיא אטיאס: ברגע שהוא מתחיל לצאת להרפתקאות של מעל 7.5 מיליון ש"ח, ברגע שהוא הופך לתאגיד, זה יוצר התחייבויות, המדינה בסוף חייבת לפרוע את השקים של אותו תאגיד.
<גיא אטיאס: ולכן נתנו מרווח וגמישות לתאגיד לנוע עד 7.5 מיליון ש"ח ביצירת התחייבות לתשתיות.
<גיא אטיאס: מעבר לזה רוצים לראות שהוא יעמוד במסגרות תקציביות, ויש לו מקורות.
<גיא אטיאס: והמדינה לא נכנסת לאיזשהו מקום שהיא עדיין ולא הבינה לאן התאגיד הכניס אותה.
יעקב מרגי: הרציונל כאן ברור, מאחר שאני איש מספרים וכספים.
יעקב מרגי: בסעיף קטן 5(5)(א) אחרי כן: "השר אישר את קיום הפעילות ואת דרך ביצועה.
יעקב מרגי: " אם אתה מקים מכון לאומי, אז למה השר צריך להיות מעורב בתוכן?
<גיא אטיאס: אז יש גם פה הפרדה מאוד ברורה בחוק, וכדאי שנשים לב, כי גם פרופסור רוני לידור דיבר פה ולהערכתי זה לא ברור.
יעקב מרגי: זה נקרא הכנסות עצמאיות, לא תמיד הן רווחיות.
יעקב מרגי: זה לא חלק ממטרותיו.
<גיא אטיאס: ולכן, גם היא צריכה להיות עם זיקה לספורט, וגם אנחנו צריכים לראות שיהיה רווח, ואנחנו הגדרנו את זה בדיונים פנימיים, של לפחות 15% עד 17% רווח, כדי שהגוף יכניס כסף ולא - - -
<יוסי שרעבי: זה לא רווח, זה לממן את העלויות השוטפות - - -
<גיא אטיאס: כן, אבל צריך שיהיה רווח מהפעילות.
<גיא אטיאס: ולכן, השרים צריכים לאשר את הפעילות ולראות שהיא רווחית ושיש לה זיקה לספורט.
<גיא אטיאס: לכן הסעיף הזה מופיע.
יעקב מרגי: אז מה בא סעיף 5(5)(ב) לומר?
<גיא אטיאס: פעילות שאינה למטרת רווח, זו אותה פעילות סטטוטורית, היא לא קשורה.
<גיא אטיאס: זה החוק מחייב אותה.
<מירב ישראלי: יש פה סוגים של הוראות שבהם האישורים של השרים הם ספציפיים יחסית, ויש פה דברים שהם הרבה יותר כלליים שהם יוצרים יותר בעיה.
יעקב מרגי: ועוד לא הגענו אליהם.
<מירב ישראלי: אני חושבת שאולי נמפה את כל המקומות, האלה והאלה - - -
יעקב מרגי: אנחנו נגיע.
יעקב מרגי: כרגע מבחינתי יש היגיון - - -
<מירב ישראלי: כי דווקא במקומות הספציפיים בדרך-כלל יש היגיון בדברים.
<מירב ישראלי: דווקא בדברים היותר-כלליים שבהם התאגיד הופך ללא-עצמאי במידה מסוימת כתאגיד, שם יש יותר בעיה.
<מירב ישראלי: אז אנחנו נגיע למקומות האלה.
<מירב ישראלי: יש לי כל מיני הערות שהן יותר ניסוחיות, ואני לא רוצה להלאות את הוועדה בזה.
<מירב ישראלי: כל מיני דברים שלא צריכים להיות פה ודברים כאלה.
יעקב מרגי: בעיות ניסוחיות – תבואו לדיון הבא מסונכרנים.
<מירב ישראלי: יש לי הערה לגבי פסקה 5(ב)(4) בנושא שיתופי פעולה – "יסייע".
<מירב ישראלי: לא ברור לי אם מדובר בתמיכה כספית או בסיוע וארגון - - -
<גיא אטיאס: גם אדמינסטרטיבי וגם כספי.
<מירב ישראלי: כי זה בעצם סוג של מתן אפשרות לגוף לתמוך בגוך אחר, שלפי התזכיר לפחות יש לזה מעטפת מסוימת.
<מירב ישראלי: פה זה קצת לא נאמר בצורה ברורה ואולי צריך קצת לחדד את הדברים האלה.
יעקב מרגי: ואיך יסייע?
יעקב מרגי: לא רק במה, גם באיך.
<יוסי שרעבי: הוא יכול לסייע גם במתן תשתיות ארגוניות וגם בתקציבים.
יעקב מרגי: לפי מה?
יעקב מרגי: באיזה הליך?
יעקב מרגי: הליך תקצוב?
יעקב מרגי: הליך תמיכה?
<מירב ישראלי: בדיוק, יש פה בעיה של הליך שיכול להיות לא שוויוני - - -
<יוסי שרעבי: לא, אבל ברגע שגוף כזה הוא תאגיד ממשלתי, יש לו מחויבות לפי הכללים של מדינת ישראל.
<יוסי שרעבי: הוא חייב לעבוד על-פי אותם כללים, על –פי אותם תהליכי מכרוז, חלים עליו כל הכללים.
<מירב ישראלי: לא בדיוק, לא בדיוק, כי - - - לא חל עליו.
<יוסי שרעבי: נכון, כי זה לא מסלול תמיכות.
<מירב ישראלי: יש פה עניין.
<מירב ישראלי: קודם כל, כשקראתי את זה, לא ידעתי אם זה גם תמיכה כספית, ממש שהם יכולים לתת כסף - - -
<יוסי שרעבי: זה סוג של פעולה משותפת.
<מירב ישראלי: אז אם ככה, אני חושבת שאת הסעיף הזה צריך קצת יותר להבהיר.
<מירב ישראלי: וגם יש לי בעיה ב"לפי הנחייתם", כי נראה לי שיש בעיה שגוף פרטי שינחה גוף סטטוטורי - - -
יעקב מרגי: משרד התרבות, אתם נדבקתם מהשרה שלכם מהר – משתלטים, רעש, דיבורים.
יעקב מרגי: אם אתם רוצים לקיים דיון, יש פה חדר.
<גיא אטיאס: סליחה.
יעקב מרגי: היא מדברת, מישהו צריך להקשיב לה.
<גיא אטיאס: יש פה - - -
יעקב מרגי: אבל היא מעירה הערות.
יעקב מרגי: מחר היא תחזור לזה.
<קריאה: אולי "הנחייתם המקצועית"?
<מירב ישראלי: אני חושבת שגם "הנחייתם המקצועית" זה בעיה, כי אני לא חושבת שאנחנו צריכים בחקיקה לתת לגופים פרטיים אפשרות להנחות תאגיד סטטוטורי איך לפעול.
<קריאה: אולי "ייעוץ"?
<מירב ישראלי: לא, זה שיתוף פעולה בין הגופים.
<מירב ישראלי: אני לא חושבת שצריך להגיד שזה הנחיה.
<יוסי שרעבי: ההערה של היועצת המשפטית מקובלת עליי.
<יוסי שרעבי: האמירה הזאת "שיתוף פעולה" - - -
<גיא אטיאס: הדס העירה את תשומת לבי שאולי זו לא היתה כוונה, ואני רוצה לחדד.
<גיא אטיאס: הכוונה שהגוף הזה לא יכול לתת שק לאיגוד, סתם לדוגמה.
<מירב ישראלי: אז צריך לחדד מה - - -
<גיא אטיאס: הוא יכול לתת שימוש במתקנים בעלויות הרבה יותר נמוכות לאיגוד הג'ודו שנמצא במצוקה מול איגוד אחר, למשל.
<מירב ישראלי: ולמה לג'ודו ולא?
<גיא אטיאס: כי הג'ודו נמצא במצוקה כזו או אחרת - - -
<יוסי שרעבי: על-פי מדיניות המשרד.
<מירב ישראלי: אוקיי, אבל זה בעייתי כשזה מופיע ככה.
יעקב מרגי: רבותי, אני מבקש - - - נוסח.
יעקב מרגי: זה פתוח מדי וזה יכול להיות כלי בידי המנכ"ל או מועצת המנהלים לעשות גם דברים שלא חשבת עליהם.
<מירב ישראלי: דבר נוסף, יש פה רק סוג אחד של שיתוף פעולה.
<מירב ישראלי: וקודם דיברתם על זה שהגוף כגוף ציבורי בעצם אולי רואה את הספורט מלמעלה ואולי הוא יכול לעשות שיתופי פעולה עם גופים נוספים, לא רק עם איגודים.
<מירב ישראלי: אז יכול להיות שצריך לתת גם לזה ביטוי בתפקידים.
יעקב מרגי: זה ב-5(ג) שעדיין לא קראנו.
<מירב ישראלי: וזה כולל גם?
<דינה עברי-עומר: גם גופים פרטיים.
<מירב ישראלי: אוקיי, אז בפסקה 5(ב)(4) צריך להבהיר כוונה.
יעקב מרגי: נמשיך, חוזרים להקראה, סעיף 5(ג).
<שלי שנדור אלקיים: למה ראש מינהל הספורט?
<שלי שנדור אלקיים: - - -
יעקב מרגי: מה החלופה?
<שלי שנדור אלקיים: מה ה- credentialsשיש לראש מינהל הספורט או לפקידו שהוא מעל השר ומעל מכון טכנולוגי מקצועי-מדעי, שזה מכון וינגייט?
<שלי שנדור אלקיים: אני לא רואה שום סיבה שמישהו שהוא ראש מינהל ספורט, שהוא פקיד, שאנחנו לא יודעים מה המיומנות שלו, מה המומחיות שלו בענפי הספורט.