GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אליעד מלמד: למה שלא כולם יקבלו שווה בשווה?
<אליעד מלמד: גם גרעין תורני וגם חילוני וגם נוער עובד וגם מחנות עולים וגם "חברים בטבע" – כולם יקבלו שווה.
יעקב מרגי: אליעד, התפרצת, אף אחד לא אמר - - -
<אליעד מלמד: הם צודקים שבאיחוד תקנות.
<אליעד מלמד: למה כולם שלא יקבלו שווה?
<אליעד מלמד: למה אלו צריכים לקבל יותר ופחות?
<אליעד מלמד: למה אתם מתנגדים לאיחוד תקנות?
<אליעד מלמד: שכולם יקבלו.
<אליעד מלמד: אורי אריאל אמר:
<אליעד מלמד: אני בעד כולם, אני רוצה לעזור לכולם, שכולם יקבלו שווה.
יעקב מרגי: אליעד, תודה.
<אליעד מלמד: - - - אחת, 200 גרעינים, שכולם יקבלו.
יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר לפני הוצאה מהדיון.
בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שאתה צודק ויכול להיות שלא.
בצלאל סמוטריץ': שהם יקבעו, השרים בממשלה.
בצלאל סמוטריץ': זה שאלה של מדיניות.
יעקב מרגי: בצלאל, אתה לא עונה לו.
יעקב מרגי: בצלאל, אני ארבע דקות לפני סיום דיון.
יעקב מרגי: אתה רוצה פתרונות?
יעקב מרגי: אתה לא מתפרץ יותר, כי אוציא אותך.
יעקב מרגי: למרות שאתה צודק בעיני, אבל זה לא אבסולוטי.
יעקב מרגי: ואסביר לך, דברים שהאזרח מן השורה לא יודע.
יעקב מרגי: יכול להיות שאני כשר, שאלה שצריך לשאול כשר, מחליט עכשיו בסדרי העדיפויות שלי להקצות סכום גבוה יותר או גדול יותר לסוגיה שנקראת גרעין משימתי.
<אליעד מלמד: רק לחבר'ה שלי.
בצלאל סמוטריץ': אוי, איזה שטויות אתה מדבר, תסלח לי.
יעקב מרגי: אליעד, תאמין לי, אם לא אהיה ברור, זרוק לי עקיצה, בסדר?
יעקב מרגי: שמתי את זה בסדרי העדיפויות.
יעקב מרגי: האם אני באג'נדה שלי כרגע, הגנת הסביבה, מי שיפעל בהגנת הסביבה - -
בצלאל סמוטריץ': יקבל תעדוף.
יעקב מרגי: - - יקבל הכי הרבה.
יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי, וזה עומדת הזכות למשרד המשפטים, בתנאי הסף, הבסיס, בהיותי זכאי לקבל תמיכה ממדינת ישראל, אני צריך – א', ב', ג', ד', ה', ו', וזה יהיה שוויוני.
יעקב מרגי: זה אף אחד לא יחלוק עליו.
יעקב מרגי: בסדרי העדיפויות, במהות, אפיונו של אותו גרעין משימתי – המדינה אפשרה את זה.
יעקב מרגי: בא חנן – משרד המשפטים, זה לא חנן, זה לא הוא באופן אישי – אומר: רגע, סליחה, נגמר הקרקס.
יעקב מרגי: אני רוצה אחידות, שוויון לכולם.
בצלאל סמוטריץ': זה אומר שאתה לא יכול לתעדף עכשיו.
בצלאל סמוטריץ': נניח אתה רוצה סביבתי – תיתן סביבתי.
בצלאל סמוטריץ': והוא רוצה תורני, וההוא רוצה משפחות, וההוא רוצה רווקים.
יעקב מרגי: פה אני מבין את הרגישות שלך.
בצלאל סמוטריץ': אגב, אין לי עמדה בעניין הזה.
בצלאל סמוטריץ': אני לא מוכן בשום פנים ואופן שהם יכתיבו את זה למשרדים, ויקבעו שעד השרים לא יעמדו דום וישירו התקווה - - -
יעקב מרגי: בצלאל, אני לא יכול להתחרות בך.
יעקב מרגי: כאן הרגישות שלך, בקטע הזה של חציית הקו של משרד המשפטים.
יעקב מרגי: ואני חושב שיש כאן, למרות שבתפיסת העולם שלי אני מבין את הרציונל, אבל זה לא התפקיד של משרד המשפטים.
יעקב מרגי: התפקיד של משרד המשפטים, ככה נתפס בעיני, לוודא ולהדריך את משרדי הממשלה לעשות את זה בצורה הכי חוקית, הכי שוויונית – שוב, בתנאי סף.
יעקב מרגי: שיבואו בקווי היסוד של הממשלה, ידאגו איך קובעים סדרי עדיפויות – זה כן.
<חנן ארליך: בראייה שלי זה מה שאנחנו מנסים לעשות.
<חנן ארליך: דיברתם על פתרון, אז אקפוץ אולי לשורה הזאת, ואחרי זה אם יהיה לי דקה-שתיים אסביר למה לדעתי היו עיכובים.
יעקב מרגי: אנחנו בסיום, אז תציע את הפתרון.
<חנן ארליך: הפתרון שהצענו הוא שתינתן תמיכה בכל היקף תקציבי שהממשלה תרצה, לפי עקרונות שהממשלה יכולה להחליט עליהם, ובשיתוף פעולה של כלל המשרדים, כאשר כל משרד ייתן את הדגשים, את ההכוונות, את המדיניות שלו.
<חנן ארליך: הכול יבוא לידי ביטוי במבחן תמיכה אחד.
<חנן ארליך: למה אני קורא לזה פתרון?
<חנן ארליך: כי תינתן תמיכה לגרעינים.
<חנן ארליך: בסופו של דבר יגיעו כספים לכל הגרעינים, אבל רק זה יהיה באופן שוויוני.
יעקב מרגי: חנן, הבנתי אותך.
יעקב מרגי: משרדי הממשלה הייעודיים לא יודעים לעשות את זה.
יעקב מרגי: אתם כמשרד המשפטים, יש לכם את אותו מבחן תמיכה שאתה מדבר עליו?
<חנן ארליך: נסייע לפי הנדרש בכל מבחני התמיכה.
יעקב מרגי: זה לא יהיה בחיים.
<חנן ארליך: אני רוצה להגיד שכבר נקבעה סדרת פגישות בנושא הזה של מבחני התמיכה.
<חנן ארליך: אנחנו בימים האלה כבר מתחילים להכין את הטיוטה של מבחן התמיכה, שאני מקווה שבמהלך - - -
יעקב מרגי: הרצוי בעיניכם.
<חנן ארליך: המבחן שלדעתנו ייתן מענה גם לצרכים המשפטיים והשוויוניים, וגם לדרישות של המשרדים השונים.
בצלאל סמוטריץ': בינתיים הגרעינים ימותו.
איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, אותי מה שמטריד, מה שחששתי ממנו באמת קרה.
איציק שמולי: הרי אנחנו בדיון של שעה לא נמצה את מדיניות נכונה ב-2017.
איציק שמולי: תבין מה המצב עכשיו לטווח הקצר.
יעקב מרגי: אבל אומר לך חנן ארליך - - -
איציק שמולי: בא משרד המשפטים ואומר: זה לא אצלי.
איציק שמולי: השר אומר לי: זה כן אצלו.
איציק שמולי: והם ימותו עד 2017.
איציק שמולי: פשוט ימותו.
בצלאל סמוטריץ': לא, אבל זה לא נכון.
בצלאל סמוטריץ': רגע, אני רוצה להגיד לך משהו, אדוני היושב-ראש.
בצלאל סמוטריץ': מחילה, חנן לא מדייק, או לא בסדר הפרשנות שלו למציאות.
בצלאל סמוטריץ': הם כבר שנתיים צועקים את הצעקה, שצריך לאחד את כל התמיכות למקום אחד.
בצלאל סמוטריץ': זה נכון שעד היום הם לא נתנו הנחיה, שגם מה שעובד היום, מה-1 בינואר 17' - - -
יעקב מרגי: אתה יכול להסביר לי?
בצלאל סמוטריץ': אבל מה הם כן עשו?
בצלאל סמוטריץ': אני מסביר לך.
יעקב מרגי: למה שר החקלאות לא מעביר?
בצלאל סמוטריץ': כי שר החקלאות כבר תקוע שנה, מאז שאושר תקציב 15' לא מאשרים לו קולות קוראים ומבחני תמיכה חדשים, כי הם אומרים שעד שלא יסדירו – זאת אומרת, הוא לא עצר.
בצלאל סמוטריץ': הם מינואר 17' מפסיקים גם את מה שעובד, אבל נגב-גליל תקוע עם גרעיני עולים – ועוד פעם, אני בודק עכשיו, דיברתי אתך בחוץ, אני עוד בודק עכשיו איפה זה עומד בדיוק ברגע זה – אבל הם תקועים עם גרעיני עולים שמ-2016-2015 לא קיבלו שקל אחד.
בצלאל סמוטריץ': משהו שעבד ב-13'-14', אבל עכשיו זה לא טוב.
בצלאל סמוטריץ': מה שעבד מצוין ב-13'-14', עכשיו זה, כמו שאמרת, דליפה של כור אטומי, חייבים לעצור.
בצלאל סמוטריץ': הם כבר תוקעים את הכול במשך שנתיים.
מיכל בירן: אי-אפשר לצאת מכאן בלי שתגיד לנו מה - - -
יעקב מרגי: חנן, אתה יכול להתייחס לזה?
<חנן ארליך: אשתדל להתייחס על העיכובים.
יעקב מרגי: אני מקווה שלא אמרת לי תשובה דיפלומטית בזה שאמרת לי - - -
בצלאל סמוטריץ': עכשיו, עזבו, אני אומר, חנן: חלק זה אתם וחלק זה המשרדים.
בצלאל סמוטריץ': הפינג פונג שלכם עם המשרדים לוקח שנה וחצי – מספיק.
בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.
יעקב מרגי: הלו, תעצור.
יעקב מרגי: אין לך בלמים, אתה.
יעקב מרגי: בוא הנה.
בצלאל סמוטריץ': שנה וחצי אני בולם.
בצלאל סמוטריץ': אין לי בלמים?
יעקב מרגי: חנן, הבנת?
יעקב מרגי: יכול להיות שבפועל לא אמרת: נא לעצור את מבחני התמיכה.
יעקב מרגי: אבל אם לא אישרת לו את מבחני התמיכה הנדרשים, זאת אומרת שעצרת לו.
<חנן ארליך: כאשר משרד ממשלתי, וזה נכון לכל תחומי התמיכה, רוצה לשנות מבחני תמיכה קיימים, או להתחיל תמיכה מחדש, או לשנות מבחני תמיכה קיימים, לפי החוק הוא צריך להתייעץ אתנו.
יעקב מרגי: מבחן התמיכה הישן – היית מאשר לו אותו?
בצלאל סמוטריץ': נגב-גליל ביקשו לאשר את הקודם של גרעיני עולים, ולא אישרתם.
יעקב מרגי: נגב-גליל כאן?
בצלאל סמוטריץ': מה שעבד ב-13'-14' מצוין, לא אישרתם להמשיך ב-14'-15'.
<חנן ארליך: היה מבחן של נגב-גליל בשנים קודמות.
<חנן ארליך: כאשר רצו לשנות את המבחן הזה, תקנו אותי פה אם אני טועה - - -
בצלאל סמוטריץ': רצו לשנות פיפס אחד, הם עצרו את הכול בפיפסים אחרים.
<חנן ארליך: לא, לא עצרנו.
בצלאל סמוטריץ': לא עצרתם.
בצלאל סמוטריץ': שנה וחצי זה תקוע, חנן.
מיכל בירן: רגע, אבל, בצלאל, אני מנסה להבין גם מה הוא אומר.
<חנן ארליך: מה שאני מנסה להגיד – תודה, גברתי – זה שכאשר מבחן תמך לפני מבחנים מסוימים, והוא בא לשנות את המבחנים, במבחנים האלה לא הייתה העדפה לעולים כמו שמבקשים עכשיו להכניס במבחן, למשל.
בצלאל סמוטריץ': ב-13'-14' - - -
<חנן ארליך: אגב, גם מבחן של אגף מוסדות תורניים במשרד החינוך – גם הוא עכשיו משנה את מבחני התמיכה הקיימים שלו, וגם משרד החקלאות משנה.
<חנן ארליך: כולם משנים את המבחנים, והכול עוד בלי קשר לתהליך האיחוד לתהליך האיחוד שאותו הזכרתי קודם.
<חנן ארליך: אז במקביל כולם משנים את המבחנים, ויש בתוך המשרדים – קודם כול, התהליך הזה אכן לפעמים לוקח זמן.
<חנן ארליך: אנחנו משתדלים להאיץ אותו, אבל לפעמים הוא לוקח זמן.
בצלאל סמוטריץ': כמה עובדים יש אצלך במחלקה?
בצלאל סמוטריץ': כמה עובדים יש אצלך בתחום תמיכות, חוץ ממך?
מיכל בירן: בצלאל, אתה לוקח את זה לכיוון שיהיה לא פרודוקטיבי, ועוד רגע נגמר הזמן.
בצלאל סמוטריץ': אבל למה זה לא פרודוקטיבי?
בצלאל סמוטריץ': שמה צוואר הבקבוק.
בצלאל סמוטריץ': מיכל, זה הכי פרודוקטיבי בעולם.
בצלאל סמוטריץ': לא יכול להיות שבמדינת ישראל לוקח שנה וחצי לאשר מבחן תמיכה, כי יש בן-אדם אחד או שני אנשים שמתעסקים בכל משרדי הממשלה.
<חנן ארליך: אדוני, קשה לי להתייחס להערות ביניים, הגם שלעיתים הן לא מדויקות.
יעקב מרגי: אז אל תתייחס.
יעקב מרגי: דבר אלי ולפרוטוקול.
<חנן ארליך: אני אומר שוב: אצלנו הדברים לא מונחים שנה וחצי.
<חנן ארליך: העיכוב אולי הארוך כרגע זה אצל בדיקת המבחן של המשרד לפיתוח הנגב והגליל.
<חנן ארליך: משרד החקלאות זה בתהליך מתקדם.
<חנן ארליך: העיכובים נבעו בחלקם מהיעדר תקציב, בחלקם מוויכוחים פנימיים במשרדים על אופן תיקון המבחן, כפי שהם היו רוצים אותו, לא קשור אלינו.
<חנן ארליך: ויש גופים שיש להם בעיות ספציפיות, פרטניות, מבחינת אופן ההתאגדות שלהם, בעיות כלליות שקשורות לדיני התמיכות הכלליים, ולכן זה מה שמונע תמיכה.
<דינה דיין: אבל למה מה שהיה מקובל - - -
יעקב מרגי: לא, גברתי.
<חנן ארליך: - - - שהחל משנת 15' - - -
יעקב מרגי: חנן, אני רוצה להיות מעשי.
<דינה דיין: - - - כמו אצל הקווקזים.
יעקב מרגי: סליחה, כנראה לא נצליח.
יעקב מרגי: כפי שחשבתי, שלא נצליח.
<חנן ארליך: אני רוצה לסכם במשפט.
<חנן ארליך: יש פה שני עניינים: הראשון זה תהליך האיחוד, שאנחנו רואים בו חשיבות, אנחנו חושבים שהוא - - -
<חנן ארליך: השני זה עיכובים שונים בתמיכות, שבחלקם נובעים מבעיות פרטניות, בחלקם נובעים מבעיות בתוך המשרדים, וחלקם נובעים מתהליך של תיקון ושינוי תמיכה קיימת בין המשרדים לבינינו.
מיכל בירן: איך זה פותר את הבעיה כרגע?
יעקב מרגי: שנייה, אתן לך.
יעקב מרגי: חנן, אני רוצה לדעת דבר אחד.
יעקב מרגי: אתה יכול לתת לי עכשיו מענה מיידי בקטע הזה של משרדי הממשלה, שב-2016-2015 משחררים את התמיכות שלהם כרגע באיזה תנאי שלך במיידי?
יעקב מרגי: יש לך הצעה?
<חנן ארליך: אני לא אחראי לעבודת המשרדים במובן הזה - -
יעקב מרגי: לא אמרתי.
<חנן ארליך: לא, לא, רגע.
<חנן ארליך: - - במובן הזה שיש עבודה מינהלית של משרד, של חשבות ושל בדיקת בקשות תמיכה ושל שחרור כספים, עם מבחנים בתוקף.
יעקב מרגי: בכפוף, בכפוף.
מיכל בירן: במה שקשור אליכם.
<חנן ארליך: אין כרגע, למיטב ידיעתי, אף משרד שאין לו מבחן בתוקף.
<חנן ארליך: זאת אומרת, המבחנים הקיימים הם בתוקף.
יעקב מרגי: אם הוא ילך למבחן בתוקף?
<חנן ארליך: הוא יכול להעביר את הכספים.
יעקב מרגי: תקשיבו, אני רוצה לסכם.
יעקב מרגי: כנראה לא נגיע, ואני אומר לכם: תקשיבו, אני מוכן להתנדב מה שנקרא, בסדר?
יעקב מרגי: אומנם זרקתי על הפגרה הזו עוד הרבה דברים, נוסיף גם את זה.
יעקב מרגי: בואו תקשיבו, משרדי הממשלה הייעודיים זה חינוך – תקנו אותי אם לא – חינוך, נגב-גליל, חקלאות, נכון?
יעקב מרגי: שלושת המשרדים נמצאים אתנו כאן?
יעקב מרגי: נגב-גליל – משפטים פה.
יעקב מרגי: חקלאות?
יעקב מרגי: חינוך?
יעקב מרגי: כאן.
יעקב מרגי: תקשיבו, נעשה שולחן עגול אצלי, שלושת המשרדים הייעודיים ומשרד המשפטים.
יעקב מרגי: יצטרף אתנו חבר הכנסת שמולי ובצלאל סמוטריץ.
איציק שמולי: ומיכל.
יעקב מרגי: מיכל, את רוצה להיות שותפה?
יעקב מרגי: ונזמין נציגות אחת מכל סוג של גרעינים משימתיים, לא לשבוע הבא, לשבוע שאחרי כן, יתאמו אתכם ישיבה כאן.
יעקב מרגי: לא נעזוב את זה עד שנצא.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם ביושר, באתי לדיון הזה שהכול זה משרד המשפטים, ואני יוצא מכאן שלא הכול משרד המשפטים.
יעקב מרגי: נכון שמשרד המשפטים לא נידב הרבה עצות ויכולות.
יעקב מרגי: כשהוא רוצה להיות נדיב מעבר לתפקידו המוגדר בחוק יסוד: הממשלה, הוא עושה זאת.
יעקב מרגי: במקרה הזה הוא לא עשה זאת.
יעקב מרגי: אבל לא הכול משרד המשפטים.
יעקב מרגי: זה חידלון גם של המשרדים.
יעקב מרגי: כשמשרד המשפטים תקע אותי, ידעתי למצוא איך לצאת, לעקוף, ולא יצאתי עם כל תאוותי בידי.
יעקב מרגי: הנה, תודיעו את זה לפריימריז הבאים, אם יהיה בש"ס אי פעם: כשר לא יצאתי עם מלוא תאוותי בידי, אבל ידעתי לעקוף את זה, וויתרתי על חלק מהשאיפות שלי, כדי לקדם.
יעקב מרגי: מי שחשוב לו הגרעינים המשימתיים, אי-אפשר רק לומר: זה חשוב, עבודת קודש, עבודת קודש, ולשבת מ-2015 בחוסר מעש ולא להעביר להם את התקציבים.
יעקב מרגי: לא הכול משרד המשפטים.
יעקב מרגי: הם חלק מהבעיה, הם לא כל הבעיה.
יעקב מרגי: אז הנה אני אומר לך, אני מתנדב.
יעקב מרגי: וכדאי שלמפגש הזה כולם יבואו עם קצת יצירתיות וקצת גמישות, כדי לנסות לראות איך אנחנו פותרים, קודם כול, 15'-16'.
יעקב מרגי: לגבי 17', הנה אני אומר לכם, חנן, שתבין טוב-טוב.
יעקב מרגי: הייתי שם, הייתי שר.
יעקב מרגי: שרים אוהבים לנדב סמכויות של מישהו אחר.
יעקב מרגי: וגם כשהם מוכנים סוף-סוף להעביר סמכות מהמשרד שלהם למשרד האחר זה בלי התקציב.
יעקב מרגי: לו יצויר שתקבע, והרציונל של כולנו יהיה שזה יהיה במשרד החינוך, בסדר?
יעקב מרגי: לו יצויר.
יעקב מרגי: אם משרד הנגב-גליל לא ייקח את אותם 30,000,000 ויגיד: אני תורם לך אותם, מר נפתלי בנט, לגרעינים.
יעקב מרגי: ומשרד החקלאות, אורי אריאל, ייקח את ה-30,000,000 ויגיד: אני תורם לך אותם – לא יהיה.
יעקב מרגי: גם אם תנחה עד מחר שזה יהיה משרד אחד, משרד אחד, משרד אחד, משרד אחד – לא יהיה פתרון.
יעקב מרגי: כי מה יקרה?
יעקב מרגי: יהיה קריטריון אחד, מבחן תמיכה אחד, וסכום – שליש מהסכום.
יעקב מרגי: וכל הגרעינים – הייתי שם.
יעקב מרגי: לכן שמעתי את הדברים, שמעתי את המוזיקה – זה לא מסתדר.
יעקב מרגי: צריך להבין, אין מה לעשות, זה האופי השלטוני של מדינת ישראל, ככה הממשלה בנויה.
יעקב מרגי: שר – עומדת לו המדיניות לקבוע את המדיניות שלו, קיבל את הכוח הזה.
יעקב מרגי: צריך לראות, אני חסיד של זה, שתנאי הסף של כל הארגונים – המדינה צריכה לקבוע.
יעקב מרגי: לא כל מי שחלם בבוקר להיות ראש ארגון הולך ומיישם, אני מסכים אתך.
יעקב מרגי: זו תחילתה של אנרכיה.
יעקב מרגי: צריך לקבוע תנאי סף בשוויוניות, מה שדורש המשרד הזה ידרוש המשרד הזה, מה שדורש המשרד הזה ידרוש המשרד הזה – זה כן.
יעקב מרגי: אבל עומדת להם בפחות או יותר להיות צמודים לאופי שלהם, להתחבר בחלק מהדברים אליך וחלק מהדברים – אני לא מאמין, הלוואי שזה היה ככה.
<אליעד מלמד: אם יש פריימריז בש"ס אני מצביע לך.
יעקב מרגי: אל תצביע לי.
איציק שמולי: אם אתה עוזב את מפלגת העבודה אני עוזב את הצוות ה - - -
יעקב מרגי: בוא אגיד לכם משהו, שלא - - -
<אליעד מלמד: לא, תושיב את כולם עד ש - - -
יעקב מרגי: הדיון בשידור, אז אתן לכם עצה שתמיד אמא שלי אמרה לי.
יעקב מרגי: תמיד הדשא של השכן נראה ירוק יותר, אל תעבור מהר מסגרות.
יעקב מרגי: אוקיי, תודה רבה, הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: ייצרו אתכם קשר לקיים את הישיבה.
יעקב מרגי: 5 ביולי 2016, כ"ט בסיוון תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא: מערכת החינוך במגזר הדרוזי, ביוזמתה של חברת הכנסת מירב בן ארי.
יעקב מרגי: נמצאים איתנו חברי הכנסת חמד עמאר, שיזם בשבוע שעבר גם דיון בנושא הקייטנות של המגזר הדרוזי.
יעקב מרגי: יושב איתנו חבר הכנסת אכרם חסון, שגם מתעניין וכל הזמן שואל שאלות בסוגיות במגזר הדרוזי.
יעקב מרגי: חבר הכנסת איציק שמולי וחבר הכנסת יוסף ג'אברין.
יעקב מרגי: נמצאים איתנו אורחים, ראשי רשויות, משרד החינוך.
יעקב מרגי: יש עוד משרדי ממשלה איתנו?
<נסרין שאמי: המשרד לשיתוף פעולה איורי.
יעקב מרגי: משרד האוצר נמצא איתנו?
יעקב מרגי: משרד ראש הממשלה נמצא איתנו?
יעקב מרגי: חסר מן הספר.
יעקב מרגי: לפני שנפתח את הדיון - - -
<זאב גולדבלבט: וקבוצה ענקית של הפורום.
<זאב גולדבלבט: כולם נציגים ויושבי ראש מהיישובים הדרוזיים.
יעקב מרגי: כולם אהובים ומי שירצה לדבר שיירשם וניתן לו גם לדבר ולהתבטא.
יעקב מרגי: כפי שנהוג לתת לחבר הכנסת המציע, במקרה שלנו חברת הכנסת המציעה, להציג את הנושא, אני רוצה לומר בצורה חד משמעית.
יעקב מרגי: אנחנו כבר קיימנו מספר דיונים בסוגיות של המגזר הדרוזי, על ערכה של תעודת הבגרות ביישובים מסוימים, על כרטיס הכניסה לאקדמיה.
יעקב מרגי: השולחן הזה רגיש לסוגיית ההזדמנות השווה לכל ילד ולכל תלמיד במדינת ישראל.
יעקב מרגי: לצערנו הרב אנחנו עדיין רחוקים להגיע לשאיפה הזו והדיון הזה הוא חלק, אחד מהצעדים להתקדם ולהגיע לשאיפה הזו של לתת הזדמנות שווה ושוויון לכל ילד.
מירב בן ארי: ראשית אני מודה לך כמובן על קיום הדיון הזה.
מירב בן ארי: אני ביקשתי לקיים את הדיון לאחר שעשיתי סיור מאד מעניין בעין אל אסד.
מירב בן ארי: פגשתי שם במגרש הכדורסל, שאני לא יודעת אם אפשר לקרוא לו מגרש כדורסל, סוג של - - -
יעקב מרגי: גיאוגרפיה – איפה זה עין אל אסד?
מירב בן ארי: עין אל אסד זה בצפון, בגליל העליון, אחרי כרמיאל, כמה דקות ממש.
<קריאה: ליד שפר ואמירים.
מירב בן ארי: מאיפה אתם?
<יאיר ויטמן: הנוער העובד והלומד.
יעקב מרגי: השרוך האדום מוכר והחולצה הכחולה.
מירב בן ארי: אני עשיתי שם סיור, אני וכל יושבי ראש ועד ההורים של כל היישובים הדרוזיים.
מירב בן ארי: היה ביקור מרתק והבטחתי להם אישית שהם יבואו לכאן לוועדה.
מירב בן ארי: לכן, אדוני יושב הראש, מאד חשוב לשמוע אותם, את ועדי ההורים, כי קודם כל זו התארגנות שהם יספרו עליה, אחרי הרבה שנים שהם התארגנו ביחד.
מירב בן ארי: אני בטוחה שגם החברה מוועד ההורים שלנו עזרו.
מירב בן ארי: גם אתמול שמענו על הליווי שאתם נתתם, זאב, בדיון של אתמול, וגם עכשיו אני בטוחה שמלווים אותם ובצדק.
מירב בן ארי: אמרתי לך אדוני יושב הראש, הרבה פעמים אנחנו מקבלים את המגזר הדרוזי כמובן מאליו ומשום מה חושבים שאפשר להמשיך להזניח ולהזניח ושלא יהיו לזה תוצאות.
מירב בן ארי: ומדי פעם אנחנו רואים, באמת ראינו את בית ג'אן מקום ראשון, שזה מצוין, אבל זו בית ג'אן, שזו דוגמא ומאלפת, מאלפת בעיני, עדיין אסור לשכוח שיש עוד הרבה כפרים ועוד הרבה יישובים שאין שם מספיק תמיכה ומעורבות של מדינת ישראל ולכן ביקשתי את הדיו.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך עוד משהו.
מירב בן ארי: עשיתי שם סיור.
מירב בן ארי: בית ספר מקסים.
מירב בן ארי: ילדים מתוקים, באמת.
מירב בן ארי: אתה יודע, אנחנו מסיירים הרבה - - -
יעקב מרגי: טוב, ילדים מתוקים יש בכל מקום.
מירב בן ארי: זהו, באתי להגיד לך, אנחנו מסיירים הרבה בבתי הספר, בטח אני ואתה שאנחנו מטיילים הרבה במסגרת הוועדה, אבל באמת ראיתי שם משהו מאד מאד מיוחד.
מירב בן ארי: אני אספר לך על אירוע אחד קטן, כשנכנסתי לחדר המחשבים, כשחדר המחשבים הוא גם ספרייה, גם ממ"ד, מה שנקרא "הכל כלול", בחדר הקטן הזה – שהם יושבים הילדים גב אל גב, צילמתי את הכל, עם מחשבים עם מסך שמן, אתה יודע, שלא נעים לי במרכז שלי, של הנערים שלי לנוער בסיכון, שהוא פילנתרופי.
מירב בן ארי: העפתי את המחשבים האלה.
מירב בן ארי: זה כבר לפני 5-6 שנים.
מירב בן ארי: אתה יודע, המסך השמן הזה, עם Windows 4.
מירב בן ארי: ואתה שומע פה לפעמים תלמידים בבית הספר מתלוננים על ה-Wi-Fi ואני יושבת שם, מסתכלת על החדר הזה ואני אומרת לעצמי – זו מדינת ישראל של 2016?
מירב בן ארי: זו תעודת העניות.
מירב בן ארי: אז קודם כל אני רוצה להגיד שבאופן אישי לקחתי את חדר המחשבים הזה, בלי קשר, זה טיפול אישי שלי, הבטחתי להם.
מירב בן ארי: הבטחתי לסגנית המנהל המקסימה שם, שזה בלי קשר.
מירב בן ארי: אני הבטחתי לטפל בזה באופן אישי.
מירב בן ארי: אבל מה שמטריד זה שזה בית ספר אחד.
מירב בן ארי: לא ראיתי את כל בתי הספר, אבל מצד שני, לפי מה ששמעתי בתוך החדר - - -
יעקב מרגי: כנראה שזה מעיד על הכלל.
מירב בן ארי: ויש לי עוד משהו מאד חשוב לומר.
מירב בן ארי: למרות שיש לנו פה שני חברים מהעדה, לא צריך שכל פעם שמדברים על המגזר הדרוזי, שיהיו רק חברי כנסת דרוזים.
מירב בן ארי: אבוי לנו.
מירב בן ארי: כשיש נושא שקשור, לא צריך דרוזי בשביל להיאבק על - - -
יעקב מרגי: את רוצה תעודת זהות שלי?
מירב בן ארי: לא, חלילה.
מירב בן ארי: בגלל זה אני כל כך מעריכה את הדיון הזה ובגלל זה היה לי חשוב להיות שם, ואמרתי להם גם בדיון שהייתי, דווקא בנושא הזה – שגם איציק שמולי פה וגם ג'בארין, שלפי דעתי תעודת הזהות שלו לא מעידה על זה שהוא דרוזי – יש כאן התגייסות וצריכה להיות התגייסות של כל חברי הקשר, בלי קשר לדתם, עדתם וכאלה.
מירב בן ארי: כן, באופן אישי, אני מודה שכאחת ששירתה בחטיבה 300 יחד עם 299 ו-244, גם יש לי באופן אישי אינטרס אישי וכמובן חוויה מהצבא של הכרה עם המגזר הדרוזי ותרומתו העצומה.
מירב בן ארי: אני לא צריכה לקרוא על זה בספרים, הכרתי את האנשים, הכרתי את המקומות.
מירב בן ארי: ודבר אחרון באמת, לסיכום.
מירב בן ארי: אני חושבת שהוועדה צריכה לצאת לסיור – אתה יודע שאנחנו אוהבים סיורים – היה לנו סיור מקסים שבוע שעבר, ייאמר לזכות יושב הראש.
יעקב מרגי: אנחנו אוהבים גם זמן.
מירב בן ארי: נכון, נמצא זמן ונראה את בתי הספר.
מירב בן ארי: דווקא עכשיו, לפני שמתחילה שנת הלימודים.
מירב בן ארי: וזהו, ואני מאד מאד מודה לכל וועד ההורים הדרוזיים שאירח אותנו.
יעקב מרגי: פורום.
מירב בן ארי: פורום, ועד, בסדר, הם מכירים.
יעקב מרגי: פורום וועדי היישובי.
מירב בן ארי: הוא מכיר אותי.
מירב בן ארי: אני ובאדר בקשר שוטף.
יעקב מרגי: חיים קשים, ועד ההורים, יאללה, תפסיקו כבר.
מירב בן ארי: תודה על האירוח.
יעקב מרגי: חבר הכנסת חמד עמאר.
חמד עמאר: אני רוצה להודות לכל אלה שהגיעו לכאן ואני אתחיל להודות ליושב ראש הוועדה.
חמד עמאר: בשבוע שעבר קיימנו דיון בנושא הקייטנות לכיתות ג', ובאמירה של יושב ראש הוועדה בסוף הישיבה למשרד החינוך להכניס את כיתות ג' למגזר הדרוזי.
חמד עמאר: משרד החינוך הודיע לי כבר ביום רביעי שעבר, יום אחרי הוועדה, שכיתות ג' של המגזר הדרוזי יכנסו.
חמד עמאר: אני באמת רוצה להודות לך, להודות למנכ"לית- - -
יעקב מרגי: כל הכבוד למשרד החינוך.
חמד עמאר: להודות למנכ"לית, שקיימתי איתה גם ישיבה במשרד החינוך בנושא ובסופו של דבר יש תוצאה.
חמד עמאר: כיתות ג' של המגזר הדרוזי לא פחות טובים מכיתות ג' של שאר מגזר המיעוטים והם יכנסו ויקבלו את הקייטנות.
חמד עמאר: אני מקווה שהם יהנו בקייטנות, שיתנו להם הרבה תכנים ושיהיה להם הרבה כייף באותן קייטנות.
חמד עמאר: אני רוצה להתחיל בחלק המקצועי של הנושא.
חמד עמאר: תקציב שנת 2015 – אנחנו דנו בזה וקיימתי בוועדת הכספים בשנה שעברה, בסוף שנת 2015, דיון על כל נושא התקציב, כל התכנית של שנת 2015, שהממשלה אישרה, 187 מיליון שקלים.
חמד עמאר: התברר באותה ועדה שרוב המשרדים לא העבירו את הכסף, אבל אני מתמקד במשרד החינוך.
חמד עמאר: במשרד החינוך נאמר אז שהיו מלגות והתברר בסופו של דבר שגם לא היו מלגות.
חמד עמאר: נאמר שיצא קול קורא להרבה דברים, אבל בסופו של דבר לא יצא שום דבר ממה שנאמר.
חמד עמאר: בנוסף לזה יש 13 מיליון שקלים ששייכים למגזר הדרוזי, שאושרו על ידי הממשלה, שאני לא יודע לאיפה הם נעלמו.
חמד עמאר: מכל אחד אני שומע משהו אחר.
חמד עמאר: אני שומע מהמנכ"לית משהו אחר, אני שומע מראשי הרשויות משהו אחר ואני שומע מכמה אנשים שמעורים בדבר, דברים אחרים.
חמד עמאר: אני לא יודע איפה ה-13 מיליון שקלים.
חמד עמאר: אני מקווה היום שנקיים דיון מקצועי ונבין בדיוק לאיפה אנחנו הולכים עם החינוך במגזר הדרוזי.
חמד עמאר: תקציב 2016, אדוני יושב הראש.
חמד עמאר: חבל שהאוצר לא נמצא כאן.
חמד עמאר: האוצר צריך לתת תשובות עכשיו.
חמד עמאר: חבל מאד שהאוצר לא נמצא, כי הוא אמור לתת את התשובות.
יעקב מרגי: כותרת הדיון - - -
מירב בן ארי: כן, כותרת הדיון היא לא על הכסף של האוצר.
חמד עמאר: כותרת הדיון זה תקציב ובלי תקציב אתה לא יכול לעשות חינוך.
חמד עמאר: חינוך זה תקציב.
מירב בן ארי: חמד, אתה יודע מה?
מירב בן ארי: יש 60 מיליארד שקלים בתקציב החינוך - - -
יעקב מרגי: מירב, תני לו.
חמד עמאר: שנייה, אני לא הפרעתי לך.
מירב בן ארי: השאלה לאן מפנים את הכסף.
חמד עמאר: תודה, תודה.
חמד עמאר: תקציב שנת 2016 - - -
יעקב מרגי: אני רוצה לעשות סדר, רגע, רגע.
יעקב מרגי: מירב, תני לי לעשות סדר.
יעקב מרגי: רבותי, לא לעזור לי לנהל את הישיבה.
יעקב מרגי: רבותי, אנחנו מקיימים עכשיו דיון על מערכת החינוך במגזר הדרוזי.
חמד עמאר: מקצועי.
יעקב מרגי: על הדרך עולות הסוגיות האלה, התקציביות.
יעקב מרגי: לכן, מטבע הדברים, אם היה דיון סביב תקצוב החלטות הממשלה האמורות, חזקה עלי ועליך שלא היינו מקיימים את הדיון פה עם כל נציגי האוצר וכל הנוגעים בדבר.
יעקב מרגי: אבל כרגע מותר לך וזה טוב, תעלה את זה.
חמד עמאר: משיחות שלי עם ראשי רשויות, עדיין לא הועבר שום דבר.
חמד עמאר: הכל הבטחות סרק.
חמד עמאר: לא הועבר תקציב.
חמד עמאר: לא קידמו שום דבר.
חמד עמאר: אנחנו נשמע את יושב ראש הפורום לשעבר, ראש המועצה המקומית סאג'ור, ג'בר חמוד, והוא יבהיר את הנקודה.
חמד עמאר: הנקודה השלישית שאני רוצה לדבר עליה: מנגנוני ההקצאה.
חמד עמאר: מי שלא מבין מה זה מנגנוני הקצאה מקצועיים, יש החלטה 922 של ממשלת ישראל, להעצמת מגזר המיעוטים.
חמד עמאר: לקחו את החלטה 922 והוציאו את המגזר הדרוזי מתוך מנגנוני ההקצאה.
חמד עמאר: קיימתי ישיבה עם היועץ המשפטי, קיימתי ישיבות עם משרד החינוך, עם המנכ"לית, אמרו שיש לדרוזים תכנית חלופית.
חמד עמאר: בדקתי את התכנית החלופית, היא לא נותנת את המענה הדרוש לאותם מנגנוני הקצאה מקצועיים.
חמד עמאר: אני מקווה שראשי הרשויות גם יבהירו את הנקודה מה זה מנגנוני הקצאה עם ראשי הרשויות.
חמד עמאר: מי שלא יודע, לכל תקציב מקצועי מוסיפים עליו עוד 20%, שיחולקו למגזר המיעוטים.
חמד עמאר: במגזר המיעוטים מוציאים את הדרוזים משם.
חמד עמאר: הדרוזים לא יכללו במנגנוני ההקצאה.
חמד עמאר: לכן גם בנושא הזה אני מקווה שנקיים דיון, כי כל החינוך הבלתי פורמאלי של המגזר הדרוזי לא נכלל.
חמד עמאר: אפילו תנועות נוער.
חמד עמאר: אם יש לו בתנועת הנוער שלו ערבים, מוסלמים, נוצרים – יקבלו במנגנוני ההקצאה.
חמד עמאר: הדרוזים – יורידו אותם מהרשימה כי לא מגיע להם.
חמד עמאר: זה מנגנוני ההקצאה.
חמד עמאר: לא יקבלו את התקציב התוספתי ועל זה אני לא אעבור בשקט.
חמד עמאר: אני אמרתי את זה ואמרתי את זה בכל מקום.
חמד עמאר: אני אמשיך להילחם, עד שאני אכניס את הדרוזים למנגנוני ההקצאה.
חמד עמאר: אני לא רוצה להאריך בדברי.
חמד עמאר: אני אקצר בדברים שלי.
חמד עמאר: אני מקווה שנצא מהדיון הזה עם תוצאות.
חמד עמאר: אני מקווה שבדיון הזה נדון בדברים המקצועיים של המגזר הדרוזי.
חמד עמאר: אני רוצה שנוביל את המגזר הדרוזי למקום הנכון.
חמד עמאר: אני רוצה שבמגזר הדרוזי יהיו לי הרבה הרבה סטודנטים באוניברסיטאות.
חמד עמאר: אני רוצה שבמגזר הדרוזי ייצאו כמו בבית ג'אן – עם תוצאות של בגרות שאנחנו יכולים להתגאות בהם.
חמד עמאר: אני לא רוצה שזה יהיה רק ביישוב אחד.
חמד עמאר: אני רוצה בכל היישובים.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר, אני לא רוצה שנחטיא את המטרה ועל זה יהיה רוב הדיון.
יעקב מרגי: אפשר להזכיר את סוגיות התקצוב, אבל שזה לא יהיה מהות הדיון.
יעקב מרגי: אני מתחייב, אם אקבל מכם נייר מפורט עם כל הפרטים של הסוגיה של התקצוב ושל החלטות הממשלה – מה הוצע, מה הוכנס, מה תוקצב ומה לא תוקצב – ואני אבחן את הצורך בקיום דיון מיוחד.
יעקב מרגי: נקיים דיון מיוחד.
יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת אכרם חסון.
אכרם חסון: בוקר טוב, אדוני יושב הראש.
אכרם חסון: קודם כל תרשה לי לברך את ראשי המועצות שהגיעו – ראש מועצת סאג'ור, ראש מועצת מר'ר, ראש מועצת כסרע.
אכרם חסון: נציג המועצות המקומיות במרכז השלטון המקומי, הממונה על החינוך הדרוזי – איה, וגם נסרין, שהיא מייצגת משרד ממשלתי חשוב.
אכרם חסון: וועדי ההורים, כל המכובדים שהגיעו וגם חברי, חברי הכנסת.
אכרם חסון: אני קודם כל מודה לך על האוזן הקשבת ועל האכפתיות ואני יודע כמה שאתה מנסה לקדם, אבל אני בנושא הזה גם רוצה להודות לחברתי לסיעה – מירב בן ארי, שהיא יזמה וביקרה בכפרים הדרוזים והיא גם עושה עבודת קודש למען העדה.
אכרם חסון: אדוני יושב הראש, קודם כל אני חייב להבהיר כמה נקודות.
אכרם חסון: אנחנו מאסנו בסיסמאות ובשקרים.
אכרם חסון: שנים אנחנו שומעים דברים והבטחות והכל נשאר על הנייר.