GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לירון ספרד: אנחנו מוכנים לזה ואנחנו מבצעים עבודת מטה בעניין הזה.
<לירון ספרד: כרגע אנחנו משתמשים בכל הכלים ואנחנו גם נעמוד בקשר עם הגורמים הרלוונטיים.
יעקב מרגי: נציג בית שמש, תודה רבה שהגעת.
יעקב מרגי: על המובן מאליו אני אומר לך תודה כי יש רשויות מקומיות מוצלחות אחרות שזה לא מדבר אליהן.
יעקב מרגי: ספר לי מה קורה אצלכם?
<יוחנן קירשנבוים: אמנם בית שמש זה לא ירושלים אבל זאת עיר מספיק גדולה וגודלת.
<יוחנן קירשנבוים: כל שנה מסיימות את כיתה ח' 800 בנות.
יעקב מרגי: אם הליכוד לפני עשור וחצי או שני עשורים לא היה מחליט לפתח את בית שמש, לחרד את בית שמש – תמיד מאשימים את משה אבוטבול שהוא מחרד את בית שמש.
יעקב מרגי: הליכוד, בהחלטתו לבנות את בית שמש, חרד את בית שמש לצורך העניין, אז הבעיה בירושלים היתה היום יותר גדולה.
יעקב מרגי: הדברים צריכים להיאמר.
<יוחנן קירשנבוים: אז עתידה בית שמש לגדול והיא בבנייה מאסיבית.
<יוחנן קירשנבוים: תכנית החומש שלה זה פי שניים ממספרה כולה.
יעקב מרגי: יש להם 12 הרשאות לבינוי וסך הכול 20% מנוצלים.
יעקב מרגי: קחו את זה בחשבון.
<יוחנן קירשנבוים: לגבי מצבנו בתחום החינוך בסמינרים.
<יוחנן קירשנבוים: כל שנה מסיימות כ-800 בנות המיועדות לשיבוץ בסמינרים.
<יוחנן קירשנבוים: השנה כ-100 בנות נשארו ללא שיבוץ.
<יוחנן קירשנבוים: לגבי 100 הבנות האלה, כבר בסביבות פסח אגף החינוך שוקד לשבץ את הבנות ברישום, אבל ברישום המתאים למוסדות הנמצאים בעיר.
<יוחנן קירשנבוים: אני מתכוון לכך שנעשים שאלונים וראיונות אישיים עם רבנים הקשורים למשפחות, עם המשפחות עצמן, עם המחנכות של השנים הקודמות, עם מנהלות בתי הספר של היסודי.
<יוחנן קירשנבוים: בסוף, כשנשלח השיבוץ שלנו, של מנהל אגף החינוך, הוא כבר אחרי שבדקנו לפרטי פרטים אם אכן אותה אחת מתאימה למוסד איקס ולא סתם שיבוצים נשלחים.
<יוחנן קירשנבוים: המטרה היא להקטין כמה שיותר את ההתנגדויות.
<יוחנן קירשנבוים: הגענו ל-1 בספטמבר עם שני מוסדות שלא מוכנים לקבל את הרישום שלנו.
<יוחנן קירשנבוים: אנחנו שיבצנו את כל ה-100 ונשארו עם שני מוסדות שלא מוכנים לקבל והם הגיעו לשימוע אצל מר זהבי.
<יוחנן קירשנבוים: השימוע היה לטובת הרשות.
<יוחנן קירשנבוים: הודענו לבנות והן הלכו לבתי הספר והוחזרו הביתה בבושת פנים.
<יוחנן קירשנבוים: מדובר ב-10 בנות.
<קריאה: מנהלי המסגרת יודעים שאנחנו עכשיו במסגרת הימים הנוראים?
<קריאה: אולי כדאי שיבקשו מהן סליחה.
<יוחנן קירשנבוים: הכול ידוע.
<יוחנן קירשנבוים: מדובר במוסדות של הציבור החרדי והכול ידוע.
<יוחנן קירשנבוים: בכל זאת, אנחנו נמצאים עם 10 בנות שחזרו הביתה בערב ראש השנה בוכות.
<יוחנן קירשנבוים: הן התייצבו אלינו במחלקה.
יעקב מרגי: לך כמנהל אגף החינוך, אין לך כלים?
<יוחנן קירשנבוים: הכלים שיש ברשותנו זה השיבוץ בלבד.
<יוחנן קירשנבוים: פניתי מייד למנהל המחוז ועדכנתי אותו שזה המצב.
<יוחנן קירשנבוים: הוא הסביר לי שאלה הנהלים ושמייד מתחילים בעצירת התקציבים.
<יוחנן קירשנבוים: פה הדברים עומדים.
<יוחנן קירשנבוים: יש לי רושם שמשהו לא ברור במה המשמעות של זה למנהלי המוסדות.
<יוחנן קירשנבוים: כך זה יוצא מהשטח כי שום דבר לא קרה.
<יוחנן קירשנבוים: אמנם קיבלו את עצירת התקציב - - -
יעקב מרגי: הם לא נבהלו.
<יוחנן קירשנבוים: הם לא נבהלו, כמו שהוזכר פה.
יעקב מרגי: לכן קיימתי את הדיון, ראיתי את זה.
<יוחנן קירשנבוים: אחד מהם זה המוסד של הרב מנדלסון בירושלים ועוד אחד אחר שהוא יותר פרטי אבל עדיין מרגיש שהוא חזק והוא עושה את מה שהוא עושה.
<יוחנן קירשנבוים: זה באמת מוזר מאוד.
<יוחנן קירשנבוים: זה מצבנו נכון לרגע זה, אותן 10 בנות עדיין נמצאות בבתיהן.
<יוחנן קירשנבוים: מבחינת הרשות, כל ה-100 שובצו.
<יוחנן קירשנבוים: נשארנו עם 10 שנמצאות בבית.
יעקב מרגי: יש פה הורים של ילדים.
<י': אמא שלי תבוא עוד 5 דקות.
<מ': שמי מ'.
<מ': אני עוסק בחינוך 28 שנה.
<מ': אני מבני ברק.
<מ': אף פעם לא תיארתי לעצמי שזה גם יגיע אלי.
יעקב מרגי: אמרת שאתה עוסק בחינוך.
<מ': הייתי מנהל בית ספר לחינוך מיוחד וכיום אני מפקח בתלמוד תורה.
<מ': ברוך השם, יש לי 3 בנות.
<מ': שתי בנות למדו בסמינר אלקיים בבני-ברק וסיימו שם בהצלחה רבה.
<מ': באופן טבעי, השאיפה של הבת הקטנה שלי היתה להגיע לסמינר שהאחיות שלה למדו.
<מ': היא שמעה את החוויות ולשם היא שאפה.
<מ': מכיתה א' עד כיתה ח', התעודות מצוינות.
<מ': בשום נושא אי-אפשר לומר שהיא לא מתאימה או לא ראויה, אם זה במידות, בהנהגות.
<מ': בית, ברוך השם, לא השתנה.
<מ': הבת נבחנה עם מספר בנות לסמינר.
<מ': התשובה הגיעה באיחור לאחר פסח.
<מ': באותו יום שקיבלתי את המכתב הגבתי לסמינר.
<מ': במכתב היה כתוב: "בשל אי התאמה לדרישות בית ספרינו".
<מ': אין נימוק, אין שום דבר.
<מ': מה זה בשל אי התאמה?
יעקב מרגי: משרד החינוך, האם יש באיזה כוכב לכת אחר חוץ מכוכב הארץ, יש נוסח כזה של מוסד שמקובל עליכם משפטית?
יעקב מרגי: תקריא שוב את הנוסח.
<מ': "הננו מצטערים להודיעכם כי לאחר דיון בבקשת
<מ': כם לא מצאנו אפשרות לקבל את בתכם לשנת הלימודים הבאה עלינו לטובה בשל אי התאמה לדרישות בית ספרנו".
<יואב ללום: זה השטנץ אצל כולם.
<לירון ספרד: אני רוצה להסביר.
<לירון ספרד: יש את הנחיות הרישום לסמינרים, כלומר לכל המוסד העל יסודיים, והשנה גם פורסמו גם למוסדות קדם יסודיים, גנים וגם מוסדות יסודיים.
<לירון ספרד: ראינו שהתופעה של מיון וסינון תלמידים יורדת למטה גם.
<לירון ספרד: יש הנחיות מאוד מסודרות.
<לירון ספרד: אנחנו בעצם מכירים באוטונומיה של בתי הספר, של מוסדות החינוך, לחינוך מגזרי.
<לירון ספרד: כשמוסד רוצה להחליט מי יהיו התלמידים אצלו, זה צריך להיות בהתאם לדין, ללא אפליה, בהליך שקוף, שוויוני ומסודר.
<לירון ספרד: הביקוש גדול וההיצע הנמוך מבחינת בית הספר.
<לירון ספרד: הרבה תלמידות רוצות להגיע לבית ספר אחד אבל לצערנו יש מקום מוגבל בבתי ספר.
<לירון ספרד: לכן לבתי ספר יש סל של הנחיות ברורות וכלים איך לפעול.
<לירון ספרד: השלב הראשון זה מבחן.
יעקב מרגי: איזה כלים יש לאבא לבחון שהבת שלו שסורבה אינה שונה מאותן 30 בנות שהתקבלו לאותה כיתה, לפחות בתעודה, לפחות באורחות חיים?
יעקב מרגי: איזה כלום יש לו לבדוק שהיא לא הופלתה רק בגלל שהיא לא באה למישהו טוב בעיניים?
<לירון ספרד: שאלה נהדרת.
<לירון ספרד: מוסד חינוך אמור להשיב תשובה מנומקת ומפורטת מה מנע את קבלת התלמידה.
<לירון ספרד: לצורך העניין, זאת תלמידה שעולה לכיתה ט' ומבקשת להגיע לסמינר.
<לירון ספרד: היא עשתה מבחן, היא עשתה ראיון.
<מ': האחיות שלה הוזמנה.
<מ': היא לא הוזמנה לראיון למרות ששלחתי מכתב וביקשתי שיזמנו אותה לראיון.
<לירון ספרד: אז צריך לבחון.
<לירון ספרד: לצורך העניין, מוסד חינוך יכול לקבוע מבחן כניסה וכל תלמידה שלא עוברת את ציון הסף המסוים לא מוזמנת לראיון.
<לירון ספרד: כלומר, זה חלק מהאפשרויות העומדות למוסד.
<לירון ספרד: הבעיה נוצרת וכך אנחנו מרגישים במשרד החינוך, שאין שקיפות מלאה להורי התלמידה, מה הסיבה שמונעת את קבלת התלמידה לבית הספר.
<לירון ספרד: כאשר אומרים להורים שיש אי התאמה, מה זאת אי התאמה?
<לירון ספרד: ממה נובעת אי ההתאמה?
<לירון ספרד: משרד החינוך מדגיש ודורש מבתי הספר לפרט את מהות אי ההתאמה.
<לירון ספרד: הרבה פעמים מוסדות חינוך מגיעים לוועדות ערר ואומרים שהם לא רוצים לפגוע במשפחה או בתלמידה.
<לירון ספרד: אני לא מדבר על משפחת מ', אני לא מכיר את המקרה הפרטני.
<לירון ספרד: לא רוצים להגיד לתלמידה שהיא קיבלה 20 נקודות מתוך ה-100 האפשריות.
<לירון ספרד: לא רצינו לפגוע בכבודה.
<לירון ספרד: אנחנו אומרים למוסדות שיגידו את מה שצריך.
<לירון ספרד: תחושת האפליה מתחילה ברגע שלא אומרים לאדם מה הסיבה שמונעת את קבלתה.
<לירון ספרד: המכתב ממוען להורי התלמידה וההורים יוכלו לתווך את זה.
<לירון ספרד: יש אפשרות אחרת, שמוסדות חינוך אומרים שניתן לפנות למוסד החינוך על-מנת לקבל את ההסבר המלא.
<לירון ספרד: גם זה כדי לא לפגוע בתלמידה.
יעקב מרגי: יש לך את זה באותיות קטנות למטה.
<לירון ספרד: רשום שאפשר לפנות בערר למוסד החינוך.
<מ': הפסקתם אותי באמצע הדברים.
<מ': במכתב כתוב שניתן להגיש ערעור בכתב.
<מ': הגשתי את הערעור ונימקתי שאני עוסק בחינוך ועסקתי במשך שנים בחינוך המיוחד ואני יודע מה זה להביא ילד לכיתה שלא מתאימה לרמת היכולות שלו והידיעות שלו.
<מ': אנחנו בתור הורים לא היינו שולחים תלמידה למוסד חינוך שלא מתאים לה מבחינה לימודית.
<מ': יתרה מזאת, שתי הבנות שלי, כמו שהגדרתי, סיימו בהצלחה והתעודות שלהן מעידות על-כך.
<מ': נימוק שלישי שכתבתי הוא שהמחנכת שמלווה את התלמידה שלי בכיתה ז' ו-ח' היתה המחנכת של הבת שלי באותו סמינר אלקיים.
<מ': היא טענה במפורש שאין יותר מתאימה ממנה לסמינר הזה.
<קריאה: פשוט לא היתה מכסה.
<קריאה: לא הסבירו לכם את זה.
יעקב מרגי: "אלקיים" זה לא מכסות, זה ספרדי.
<קריאה: למה אתה מיתמם?
<קריאה: צודק צביקה כהן, יש מכסות.
יעקב מרגי: לא ב"אלקיים".
<קריאה: לא ב"אלקיים", אבל יש מכסות.
<מ': קיבלתי אחר-כך עוד מכתב עם תשובה לקונית שהם שקלו בכובד ראש וההחלטה לא היתה פשוטה.
<מ': "לאור הנתונים האישיים שהצגתם קיימנו דיון מעמיק בנושא אך לצערנו אין באפשרותנו לשנות את ההחלטה".
מירב בן ארי: סליחה, אתה ערערת לאותו מוסד שלא קיבל?
מירב בן ארי: אז מערערים על החלטה של בית משפט שלום בבית משפט שלום?
מירב בן ארי: אמור להיות מישהו מעל שמקבל את הערעור.
יעקב מרגי: מה עשית אחרי זה?
<מ': אחר-כך פניתי לעיריית בני-ברק.
<מ': ראיתי שזה המצב אז ניגשתי לסגן ראש העיר ודיברתי איתו.
<מ': אמרתי שאני לא מתכוון להתאבד יחד עם הבת שלי בנושא הסמינרים.
<מ': אני מבין קצת את עולם הסמינרים, אני לא רוצה.
<מ': אם יש לך אפשרות לסדר לי את הסמינר הזה אז טוב, אם לא, אני הולך להירשם בסמינר הבא.
מירב בן ארי: זה שפנית אליו הוא מחזיק תיק החינוך?
<מ': הוא אמר לי: אנחנו הריבון, אנחנו מחליטים.
<מ': אמרתי לו שלא ייתכן מצב שאני מקבל את התשובות האלה.
יעקב מרגי: לאיזה סמינר הוא שיבץ את הבת?
<מ': הוא שיבץ לסמינר "גברא".
יעקב מרגי: זה מקובל עליך?
<מ': עלי זה יכול להיות מקובל, על הבת שלי זה לא מקובל.
<מ': אמרתי לו: אלה הנתונים, בוא תגיד לי אם אתה יכול לשנות את זה.
<מ': הראיתי לו את התעודות של הבת שלי והוא אמר לי שאם אלה התעודות שלה, כל סמינר צריך לחטוף את הבת הזאת.
<מ': אתה לא רושם אותה לשום סמינר אחר, אני דואג לזה באופן אישי.
מירב בן ארי: למה הוא צריך ללכת אליו כדי שידאג לו באופן אישי?
יעקב מרגי: הנה דוגמה אוטנטית של אבא שמלווה את הבת שלו מתחילת עונת הרישום.
יעקב מרגי: הוא חסר אונים.
יעקב מרגי: הוא מסתכל לה בפנים והוא חסר אונים עד לרגע זה.
<קריאה: גם אנחנו מאוד חסרי אונים.
יעקב מרגי: הגעת בתחילת הדיון?
יעקב מרגי: לא שמעת את דברי הפתיחה שלי, אז אל תפריעי לי.
יעקב מרגי: תשאלי את החברות שלך מה אמרתי בתחילת הדיון.
<מ': הוא שיבץ אותה לסמינר שלא נחשב בדרגה גבוהה.
<מ': פניתי לוועדת ערר של המחוז החרדי.
<מ': בהתחלה לא קיבלתי תשובות.
<מ': כהורה מודאג הרמתי טלפון והגעתי למפקחת אסתר חרך.
<מ': שאלתי אותה מה קורה?
<מ': היא אמרה: ראיתי את התשובה של בית הספר, מה אתה רוצה, אמרו לך שזה בשל אי התאמה לדרישות בית הספר?
יעקב מרגי: היא ניסתה את מזלה.
<מ': אמרתי לה: תקשיבי טוב, מה, המשקפיים לא בסדר?
<מ': הגובה?
<מ': שאלתי אם ראתה את הערעור שלי והיא אמרה שכן ושהנתונים נמצאים מולה.
<מ': היא אמרה שהיא ראתה גם מה שענו לי.
<מ': אמרתי לה שאני רוצה תשובות ברורות.
<מ': כמו שעורך הדין פה אמר, אני רוצה תשובות ברורות.
<מ': היא אמרה שתבדוק ותחזור אלי אבל היא לא חזרה אלי.
<מ': זה היה ב-24.8.
<מ': אחר-כך התקשרתי ודיברתי עם שוש איפרגן והיא אמרה שהם דנים בנושא הזה והבת לא עברה את מבחן הרף, היא קיבלה 54%.
יעקב מרגי: מה הוא מבחן הרף?
<מ': באמת שאני לא יודע.
<יואב ללום: בכל בית ספר זה שונה.
<מ': ביקשתי לקבל את התוצאות של המבחן, או לפחות לראות את אותו מבחן.
<מ': ביקשתי לקבל תשובה רשמית מהמחוז החרדי אבל לא קיבלתי.
<מ': ב-25 לחודש הזה כתבתי לשוש איפרגן ולמנהל המחוז החרדי, שהבת עד עכשיו נמצאת בבית.
<מ': אני מרגיש שהמחוז החרדי, במקום לדאוג לי הוא דואג לסמינרים.
יעקב מרגי: מכתב רף קיים, מקובל עלי.
יעקב מרגי: כללים שיהיו בשוויוניות ובשקיפות.
יעקב מרגי: במקרה של מ', אני רוצה בדיקה שלכם ואני רוצה תשובות עוד לפני כיפור.
יעקב מרגי: אני רוצה לראות את מבחני הרף של כל השכבה של הילדה הזאת.
יעקב מרגי: זה המבחן הזה.
יעקב מרגי: רק כך מנהלי בתי ספר יבינו שהם לא יכולים לעשות שבת לעצמם.
יעקב מרגי: אני רוצה ב"אלקיים" את המבחן של כל השכבה.
<שוש רוזה איפרגן: יש אצלנו את הכול, אנחנו נעביר.
יעקב מרגי: את יכולה לומר לי שבשכבה הזאת נעשה מבחן רף לכולם והיא נמוכה מכולם?
<שוש רוזה איפרגן: ככה זה נבדק.
<שוש רוזה איפרגן: לא נמוכה מכולם - - -
<שוש רוזה איפרגן: לא התקבלו תלמידות שהציון שלהן נמוך יותר.
יעקב מרגי: אני שואל הפוך.
יעקב מרגי: את יכולה לומר לי בוודאות שכל מי שהתקבל עבר את אותו מבחן וקיבל ציון יותר גבוה?
יעקב מרגי: מי בדק את הבחינות האלה?
<יואב ללום: בית הספר.
<לירון ספרד: אני מבקש להבהיר את זה.
<לירון ספרד: משרד החינוך, המחוז החרדי מפקח על מאות בתי ספר.
<לירון ספרד: משרד החינוך לא בודק מבחן מבחן.
<לירון ספרד: כל מוסד חינוך אמור להמציא למשרד החינוך ערכת קבלה.
<לירון ספרד: בערכת הקבלה רשום כל מי שהגישה בקשה להתקבל לבית הספר, עם כל הפרמטרים שלה, עם כל הציונים שלה ואנחנו בוחנים את הרף.
<לירון ספרד: כשיש לנו מקרים ספציפיים, אנחנו פונים לבית הספר ומבקשים את הבחינה הספציפית של התלמידה.
<לירון ספרד: מבקשים לראות מה היו הציונים.
<לירון ספרד: בהרבה מקרים אנחנו בוחנים כל מבחן, רואים את הציון שהופיע בבחינה שלה, מופיע גם ברשימות.
<לירון ספרד: אנחנו בודקים כל מקרה.
<לירון ספרד: אני מבין שהמקרה הזה ייבחן.
<לירון ספרד: בהתאם למה שהיושב ראש אמר, הוא ייבחן.
יעקב מרגי: הרי התלמידה הזאת סיימה כיתה ח' עם ציונים טובים.
יעקב מרגי: כמוה צריכות להיות עוד כמה ולא כל הכיתה.
<לירון ספרד: כל הכיתה.
יעקב מרגי: כל הכיתה סיימו בציון 100?
יעקב מרגי: יכול להיות שהבת שלו לא צריכה להיות שם אבל אני רוצה להיות בטוח ואני רוצה לתת לו את הביטחון.
יעקב מרגי: אני רוצה לראות שגם אותה ערכת קבלה נעשתה לאלו שהתקבלו.
<לירון ספרד: העניין הזה ייבחן.
<לירון ספרד: אני רוצה להסביר דבר אחד.
<לירון ספרד: לצערנו, התעודות של כיתה ז'-ח' לא מספקות את מוסד החינוך ובגלל זה נעשים גם מבחני כניסה.
<לירון ספרד: יש תופעה שאנחנו מזהים ומכירים וצריך לחשוב איך לתת לה מענה, שמוסדות החינוך רוצים לעזור לתלמידות שלהם שמסיימות.
<לירון ספרד: אני לא מדבר, חלילה, על המקרה הספציפי של מר מ', אני לא מכיר את המקרה.
<לירון ספרד: הרבה פעמים מוסדות החינוך משפצים את התעודות לקראת סוף כיתה ז' או ח', כי יודעים שלתעודה יש חשיבות.
<לירון ספרד: בגלל זה בחינות הכניסה הן מרכיב מרכזי בהליך הבירור.
<לירון ספרד: אנחנו בודקים את זה.
<לירון ספרד: לגבי הפנייה הספציפית, כפי שאני מזהה את הבעיה, הבעיה התחילה מזה שהיתה פנייה קודם כל לנבחרי ציבור בתוך הרשות המקומית ולא היתה פנייה ישירה למשרד החינוך, אחרי שהתקבל הסירוב.
<לירון ספרד: אם היתה פנייה בסוף אוגוסט – משרד החינוך אומר להורים לפנות עד ה-30.6 כדי שיהיה לנו זמן לבחון.
<לירון ספרד: אם מגישים פנייה למשרד החינוך היא תיבדק גם אם הגיעה בסוף אוגוסט ואנחנו לא נתעלם.
<לירון ספרד: הבעיה היא שמגיעה פנייה בסוף אוגוסט, ערב פתיחת שנת הלימודים, לוקח יותר זמן לבדוק.
<לירון ספרד: אני לא רוצה להזכיר, שזה לא מי שפונה הכי דחוף ועושה את הרעש הכי גדול יתקבל.
<לירון ספרד: אנחנו כרשות מנהלית מחויבים גם אנחנו לתקנית מנהלית.
<לירון ספרד: אנחנו לא נבחן ראשון את המקרה שהגיע ב-1 בספטמבר כשיש לנו מקרה מה-2 באוגוסט.
<לירון ספרד: אנחנו צריכים לבחון את המקרים לפי הסדר.
יעקב מרגי: בשנה הבאה ב-1 בספטמבר אנחנו לא נתעסק עם זה בכלל.
<לירון ספרד: אמן ואמן.
יעקב מרגי: לא אמן ואמן, יהיה חוק.
יעקב מרגי: יהיה חוק שב-30 ביוני, אין תלמיד ותלמידה שלא יודע איפה הוא לומד.
יעקב מרגי: את זה אני לא שומע מכם.
<לירון ספרד: זה מה שאנחנו אומרים מהתחלה.
<לירון ספרד: את המקרה של מר מ' אנחנו נבדוק פרטנית ונעביר לאדוני את המידע הנדרש.
יעקב מרגי: אמא הגיעה?
<י': עדיין לא הגיעה.
<י': אני אקרא מהדף כי אני קצת מתרגש.
<י': יש לי אחות בבית חודש שלם בוכה לילה ויום.
יעקב מרגי: תן לי לעזור לך.
<י': מבני ברק.
<י': היא נרשמה ל"שרנסקי".
<י': היא בוכה בבית לילה ויום.
<י': פנינו לכל מי שיכולנו, זה אומר לסמינרים, לעירייה, לשרים, לחברי כנסת, מכרים.
<י': פנינו לכל מי שיכולנו והכרנו וגם לחברי כנסת.
<י': יש כאלה עם רצון טוב, אחד פחות ואחד יותר אבל לא יצא כלום.
<י': הכול נכנס מפה ויוצא לעירייה.
<י': היינו בעירייה, ממש זבל, זבל, בושה וחרפה.
<י': אני פונה כאן ממש בדמעות ותחנונים של כל המשפחה, של 9 אחים, 5 חתנים, בני דודים גיסים וחברים, כל מי שיכול לעזור.
<י': הילדה יושבת בבית ובוכה, אין לה מה לעשות ולאף אחד לא אכפת.
<י': אין אף אחד שאומר שאין התאמה.
<י': אין מנהל שאמר.
<י': אני הייתי אצל מנהלים בבית ואף אחד לא אמר שאין התאמה.
יעקב מרגי: קיבלתם תשובה מהסמינר?
<י': מ"שרנסקי" קיבלנו תשובה שלילית.
<י': הם אמרו שזכות קדימה לילדות מתל-אביב ואנחנו גרים בבני-ברק.
<י': היו לכם בנות ב"כהנא", למה אתם באים אלי?
יעקב מרגי: "שרנסקי" זה לא בבני ברק?
<י': זה בתל-אביב.
<י': ויש שם כבר בת אחת.
<י': היו שלוש בנות ב"כהנא" הרביעית הלכה ל"שרנסקי" והחמישית רצינו גם שתלמד ב"שרנסקי" אבל הוא לא קיבל אותה.
<י': יש זכות קדימה לילדה שלומדת בתל אביב.
יעקב מרגי: זה נראה סביר.
מירב בן ארי: נרשמתם רק למקום אחד?
<י': נרשמנו למקום אחד כי אם אתה נרשם לשניים, שניהם לא מקבלים אותך.
<י': ככה זה הולך היום.
<י': אז הילדה בבית חודש וחצי ובוכה ולא קמה מהמיטה.
<לירון ספרד: קיבלתם שיבוץ מהרשות המקומית?
<י': שום שיבוץ והעירייה גם לא העבירה את זה למשרד החינוך.
<י': זה פשע, לא?
יעקב מרגי: מבחינת עיריית בני-ברק, נכון להיום, אחותך שקופה ולא קיימת?
<י': שקופה, לא קיימת, בבית בוכה.
<י': אימא שלי עזבה את העבודה כי חודשיים היא בעירייה כל יום.
<י': ראש העיר יוצא, לא מעניין אותו.
יעקב מרגי: פנית לחבר כנסת.
יעקב מרגי: אלי פנית?
<י': חייק זה עוזר שלך?
<י': כל הכבוד לו, הוא הביא אותי לפה.
<י': מלך, עשה הכול.
<י': הוא תמיד עונה לטלפון.
<י': התקשרתי לצביקה כהן הוא חזר אלי.
<י': מה עושים?
<י': מה עם אחותי שבבית?
<י': הייתי בעירייה חודשיים רצוף, לא מעניין אף אחד.
יעקב מרגי: עיריית בני-ברק גם לא נמצאת.
מירב בן ארי: במשרד החינוך הוא אומר שהוא בכלל לא מכיר את השם של אחותך.
<י': יופי, משרד החינוך גם לא מכיר.
<י': על זה עלינו עכשיו, הילדה שקופה.
מירב בן ארי: למי פנית במשרד החינוך?
<י': אימא שלי תבוא עוד מעט היא תגיד.
יעקב מרגי: כל הכבוד שבאת לדאוג לאחותך.
יעקב מרגי: נבחר שם ערטילאי.
יעקב מרגי: ליוסי מנתניה אין את הבעיה הזאת.
יעקב מרגי: הוא נרשם למקיף עירוני ואין לא בעיה.
יעקב מרגי: הוא לא צריך לפנות לחברי כנסת.
יעקב מרגי: למה צריך לפנות לחברי כנסת?
יעקב מרגי: למה צריך לפנות לעוזרים בכלל?
<קריאה: אלא אם כן הוא חינוך מיוחד וגם אז הוא צריך.
יעקב מרגי: הוא לא צריך גם שם.
<י': בעיתון "כל העיר" של בני-ברק היתה כתבה וראיינו את סגן ראש העיר והוא אמר שכולן מסודרות.
יעקב מרגי: אני עוצר אותך ושכל התקשורת החרדית תיפול עלי.
יעקב מרגי: כשאני רוצה לגלות דברי אמת, אני לא קורא בתקשורת החרדית.
<י': לא משנה, אבל אנשים רואים שכולן מסודרים אבל יש ילדות בבית בוכות.
יעקב מרגי: אל תיקח ברצינות את התקשורת החרדית.
<י': מה אנחנו עושים?
<י': אני רוצה שמישהו יבוא ויגיד לי: בוא אני אעזור לך.
יעקב מרגי: חמור שעיריית בני-ברק לא יודעת את המצב של אחותך.
<י': הם יודעים הכול.
<לירון ספרד: בדקנו וזה בטיפול מחלקת החינוך בבנק ברק.
<י': במשרד החינוך אמרו לנו שאין שם כזה.
מירב בן ארי: אתה רשום.
<י': הם רשמו עכשיו.
מירב בן ארי: הוא לא רשם את זה עכשיו, הוא בא עם זה לוועדה.
מירב בן ארי: אני חייבת להבין משהו.
מירב בן ארי: אם מוסד כמו "שרנסקי" אומר לך לא, אתה לא אוטומטית פונה למוסד אחר?
<י': העירייה לא שיבצה לשום מקום.
מירב בן ארי: אתה לא פונה למקום אחר?
<י': שיבצו אותנו למוסד ספרדי, אנחנו לא רוצים ספרדי.
מירב בן ארי: אני לא מבינה את זה.
מירב בן ארי: אם בית ספר אחד אומר לא, הולכים לבית ספר אחר.
<י': פנינו לארבעה בתי ספר.
מירב בן ארי: גם הם אמרו לך לא?
<י': היא לא נרשמה.
יעקב מרגי: תקשיבי גברת מירב בן-ארי.
יעקב מרגי: כשרשמו אותך לכיתה א' את לא הרגשת כי אימא שלך לא הלכה למוסד להירשם.
יעקב מרגי: יש שיבוץ של העירייה.
יעקב מרגי: כשעלית לכיתה ח' זה כנ"ל.
מירב בן ארי: אז אין שיבוץ לילדה בבני-ברק?
יעקב מרגי: זאת הלקונה ברישום למוסדות החרדים וצריך לטפל בה.
יעקב מרגי: המציאות הזאת צריכה להיעלם מהעולם.
מירב בן ארי: זאת מציאות ייחודית למגזר החרדי כי אין את זה במגזרים אחרים.
יעקב מרגי: כמה מקרים יש בבני-ברק?
<שוש רוזה איפרגן: 6 מקרים.
<שוש רוזה איפרגן: לשניים אין שיבוץ רשות וארבעה הורים מסרבים.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים להתכנס בסוגיה הזאת.
יעקב מרגי: עורך-דין יואב ללום, בבקשה.
<יואב ללום: אני רוצה לעשות קצת סדר, חברת הכנסת מירב בן ארי, בנקודות ובפרטים.
<יואב ללום: קודם כל, אי אפשר להתכחש לזה שבמדינת ישראל יש אוטונומיה ומכוח האוטונומיה החינוכית החרדית בכלל, כמו שכל חסידות מתפלגת לכמה חסידויות אז גם בתי הספר מתפלגים לתתי קבוצות, קהילות ומגזרים.
<יואב ללום: משרד החינוך שותף די בכיר במצב הזה.
<יואב ללום: גם בערים שלא היה אפשר.
<יואב ללום: אם אתה זוכר בחיפה, כשגור למדו בחינוך העצמאי, משרד החינוך נתן רישיון לגור להתפצל, למרות שהם לא התפצלו מ-1988 ועד שנה שעברה.
<יואב ללום: יש מבחני כניסה לבתי הספר האלה וגם ראיון.
<יואב ללום: לא יכחיש חברי, לירון ספרד.
<יואב ללום: בשנה שעברה ייצגנו משפחה בבית שמש, שבית הספר צירף לעתירה שהוא הגיש נגד ועדת הערר של שמעוני בשנה שעברה, על אי קבלת הבת, הוא צירף את מבחן הכניסה שלה.
<יואב ללום: בוועדת הערר אין זכר לנתון הזה.
<יואב ללום: בתשובה שלנו לבית המשפט בדקנו את המבחן ומתוך השאלות באנגלית נתנו לה איקסים על תשובות נכונות.
<יואב ללום: מתוך השאלות בעברית נתנו לא איקסים.
<יואב ללום: הוא לא יכחיש את הנתון הזה.
<לירון ספרד: היינו באותו צד.
<יואב ללום: היינו באותו צד אבל בוועדת הערר הנתון הזה לא עלה.
<יואב ללום: זאת אומרת, ועדת הערר לא זיהתה שיש כאן מבחן כושל.
<יואב ללום: היה שם מבחן כושל והשופט בא ואמר שמי שנכשל בבחינה היה בית הספר ולא התלמידה.
<יואב ללום: לכן, כשאנחנו מדברים על מבחנים, הנושא הזה פרוץ.
<יואב ללום: כל בית ספר יכול להגדיר איזה מבחן שהוא רוצה.
<יואב ללום: בסוף בציון הוא מגדיר את הציון, הוא מגדיר את הפרטים.
<יואב ללום: כמו שאמר צביקה חברי, בסוף במבחן התוצאה, 80%-85% הן בנות ספרדיות.
<יואב ללום: מה רק הן לא יודעות לעבור בחינות?
יעקב מרגי: איפה החלשות שהן לא ספרדיות?
<יואב ללום: הן נמצאות, הן מתקבלות יופי, אל תדאג.
<יואב ללום: יש גם קצת שיושבות בבית.
<יואב ללום: ברשות
<יואב ללום: כם אני רוצה להתייחס לכמה נקודות.
<יואב ללום: יש נהלים.
<יואב ללום: הנהלים הם די קשיחים וטובים ברובם.
<יואב ללום: אני יכול לומר שהנהלים טובים.
<יואב ללום: יש קצת קושי בהפעלה של הנהלים, כשמדובר בהפעלת הנהלים מול ההורים.
<יואב ללום: העליתי דוגמאות השנה כשייצגתי בפני ועדת הערר.
<יואב ללום: אני אתן דוגמה: ועדת הערר משבצת תלמידה, מקבלת את הערר שלה אז בית הספר אמור לקבל אותה או להגיש עתירה.
<יואב ללום: אבל בינתיים הילדה הזאת נשארת בבית כי בית הספר מצפצף על הדבר הזה והיא נשארת בבית.
<יואב ללום: יש לנו השנה עשרות כאלה.
<יואב ללום: הבעיה מתחילה ונגמרת בזה שוועדת הערר לא מקיימת את הנהלים שלה עצמה.
<יואב ללום: הנהלים של ועדת הערר אומרים שהוועדה צריכה לדון בעררים תוך 14 יום - - -
<לירון ספרד: אתה טועה, זה לפי הקדימות לפי לוחות הזמנים.
<יואב ללום: זה לא כתוב בהנחיות שאני מכיר.
<יואב ללום: אם זה לא כתוב, אז זאת בדיוק הבעיה.
<יואב ללום: ועדת הערר דנה השנה בעררים בחודש אוגוסט ותקנו אותי אם אני טועה.
<איציק זהבי: הוא אומר עשרות, אז מה?
<איציק זהבי: מה שהוא אומר זה נכון?
יעקב מרגי: תעצרו רגע.
יעקב מרגי: אולי נראה לכם שבדיון הזה אני פאסיבי מידי.
יעקב מרגי: בסוף הדיון אני רוצה למצוא פתרונות.
יעקב מרגי: תקשיב לי טוב טוב.
יעקב מרגי: אתם לא יכולים לקפוץ פה ואני אשאר אדיש.
יעקב מרגי: אם הרשות המקומית לא משתפת פעולה, איך יגיעו אליך בפברואר?
יעקב מרגי: איך יגיעו אליכם במרץ?
יעקב מרגי: איך יגיעו אליכם באפריל?
יעקב מרגי: אתם יושבים ומחכים שזה יגיע אליכם.
יעקב מרגי: זה מה שצעקתי ארבעה או חמישה חודשים.
יעקב מרגי: אני לא יכול להישאר אדיש לטענות שלכם.
יעקב מרגי: הוא טען טענה חזקה והיא שורש הבעיה.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לשבת על הזנב של הרשויות המקומיות.
יעקב מרגי: אין תואר יותר מתאים מהזנב.
יעקב מרגי: לתת להם זנב, כי הם עושים מעשה כלב, מעשה קוף.
יעקב מרגי: לא רציתי להגיע לזה, אז אל תתגרו בי.
<יואב ללום: חברי הכנסת מרגי, זה יותר מזה.
<יואב ללום: כבר כשהורה פונה.
<יואב ללום: הנה, שמענו פה עדות.
<יואב ללום: בא אבא ובפיו אומר שהוא פונה למרכזת על ועדת ערר, לגברת חרך.
<יואב ללום: את הצורה ואת התשובה ואת היחס שהוא מקבל.
<יואב ללום: מנהלי המוסדות לא מקבלים.
<יואב ללום: אני אומר את זה כמי שליווה השנה - - -
<איציק זהבי: אתה סתם מדבר לא לעניין.
<איציק זהבי: אתה יכול לתקוף אותי כמה שאתה רוצה אבל אתה לא תכפיש את העובדים.
<איציק זהבי: אתה לא תכפיש את העובדים.
<איציק זהבי: אתה לא יכול.
יעקב מרגי: איציק, תרשמו את הדברים.
<איציק זהבי: אני לא מוכן שיישב פה מישהו שיזרוק מילים שהן לא לעניין וימציא מספרים שהם לא לעניין.
<איציק זהבי: אני עושה את העבודה שלי, תעשה את שלך.
<יואב ללום: תעבוד, תעשה את העבודה שלך.
<איציק זהבי: אתה מניפולטיבי כרגיל.
יעקב מרגי: אתה הורס לעצמך את הדיון.
<איציק זהבי: אני הורס לעצמי את הדיון?
יעקב מרגי: אני מבקש שלא תתפרץ.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, לא מצאתי שהוא – הוא אמר עובדות לא נעימות, הוא לא פגע.
יעקב מרגי: הוא לא אמר את זה בצורה בוטה.
יעקב מרגי: הוא סך הכול אמר שעובדת אמרה כך וכך.
יעקב מרגי: הוא טען את הטענה שלו ובצדק.
יעקב מרגי: אני יכול להגיד לך שהעוזר שלי קיבל את אותן תגובות סתמיות ממנה.
<יואב ללום: זה לא רק היא, זה עוד אחרים.
מירב בן ארי: אתה יודע כמה ערעורים התקבלו?
<יואב ללום: משרד החינוך יושב לידך.
<יואב ללום: יש לא מעט.
מירב בן ארי: אני מוטרדת מזה שאתה מערער לאותו מוסד שדחה את הילדה.
מירב בן ארי: למה לא לפנות ישר למשרד החינוך?
יעקב מרגי: נעשו ניסיונות של הידברות.
יעקב מרגי: הנתון הזה לא ייתן לך כלום.
<יואב ללום: אני רוצה להמשיך.
<יואב ללום: אני אשתדל לסכם אבל יש עוד שתי נקודות שאני משאיר לסוף.
<יואב ללום: בפועל, הדיונים בוועדת הערר מאוחרים.
<יואב ללום: השנה היה שינוי בהרכב של הצוות של ה"בק אופיס" של ועדת הערר.
<יואב ללום: זאת תפיסתי.
<יואב ללום: יכול משרד החינוך להכחיש את זה.
<יואב ללום: גם ההורים שפונים לוועדת הערר, התחושות שנה שעברה והשנה של ההורים, כמי שבקשר עם ההורים, התחושות קשות יותר של ההורים אל מול ועדות הערר.
<יואב ללום: עלה פה בדיון הזה בית ספר של "מנדלסון".
<יואב ללום: עכשיו אני שומע מבית שמש שזה לא רק בית ספר בירושלים, זה גם בית ספר בבית שמש של אותו מנדלסון.
<יואב ללום: אותו יחיאל מנדלסון, שהוא הבעלות של עמותת "דרכי רחל", או משהו בסגנון.
<יואב ללום: אני שואל שאלה פשוטה.
<יואב ללום: אותו מנדלסון היה בשימוע בעקבות פנייה של עמותת נוער כהלכה, עוד ליהודה פינסקי, על זה שהוא הוקלט בישיבה עם הורים בביתר, אומר שהוא יקפיד שבבית הספר שלו הוא יהיו 30% ספרדיות.
<יואב ללום: אז הוא הוזמן לשימוע ועשו לו נו נו נו.
<יואב ללום: אני לא יודע איפה זה נרשם אבל זה עבור.
<יואב ללום: לאחר מכן, אותו מנדלסון הפעיל בית ספר.
<יואב ללום: זה עובדות, כי משרד החינוך הזמין אותו עוד פעם לשימוע.
<יואב ללום: הוא הפעיל בית ספר בלי רישיון בביתר.
<יואב ללום: הוא הפעיל אותו ורשם את הבנות בירושלים כדי לקבל עליהן תקציב.
<יואב ללום: משרד החינוך זימן אותו לשימוע וטוען שהוא ביקש ממנו חזרה את הכסף.
<יואב ללום: אותו מנדלסון היינו איתו שנה שעברה עם צפצוף על שיבוץ.
<יואב ללום: אותו מנדלסון אנחנו נמצאים איתו גם השנה עם צפצוף על שיבוץ.