GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר פרוש: באותם מוסדות לומדים לימודי חול.
מאיר פרוש: הם לא לומדים את זה בגין כך שיש תכנית יסוד למדינה ולמשרד החינוך אלא הם לומדים חלקים מתוך מה שלומדים ביתר בתי הספר.
מאיר פרוש: הם לומדים את זה מכיוון שהם יודעים שצריך את הנקודות האלה, את הדברים הבסיסיים האלה, ללמוד והם לומדים את זה.
מאיר פרוש: זה לא שלא לומדים לימודי חול.
מאיר פרוש: לומדים לימודי חול.
מאיר פרוש: הם לא לומדים את זה בגין כך שיש תכנית יסוד והמדינה מבקשת שילמדו כך וכך.
מאיר פרוש: זה לא שלא לומדים.
יעקב מרגי: אלעזר, יש לך חברים, כבד אותם, שרוצים להתבטא.
יעקב מרגי: אלעזר הפריע לי בעקביות.
אלעזר שטרן: אתה רוצה לסכסך ביני לבין החברים שלי?
יעקב מרגי: אם אני יכול לסכסך ביניכם, מה אכפת לי?
יעקב מרגי: בעקביות, בשיטתיות ובהתמדה הפריע לי אלעזר להגיע לנקודה.
יעקב מרגי: האמת צריכה להיאמר.
יעקב מרגי: רוב רובם של תלמידי ישראל בחינוך החרדי לומדים את מקצועות הליבה.
יעקב מרגי: יש כאלה שלומדים את המקצועות במלואם, יש כאלה שלומדים קצת פחות, הבנות לומדות, כך שזה לא כצעקתה.
יעקב מרגי: לא מיליון.
אלעזר שטרן: אז 42 אלף?
אלעזר שטרן: נדבר על 42 אלף.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שאני כן יודע וכן צריך לכבד בחברה בה אנחנו נמצאים, חברה רב תרבותית, קבוצה שהשקפת עולמה בסוגיה הזו, אני לא רוצה להישמע דרמטי ולומר ייהרג ובל יעבור.
אלעזר שטרן: זאת ועדה לכבוד או ועדה לחינוך?
אלעזר שטרן: מה הוועדה הזאת?
מאיר כהן: על מה מדברים?
יעקב מרגי: אם תעזור לי עם חברך, אני אודה.
מאיר כהן: אני לא מצליח.
אלעזר שטרן: זאת ועדה לכבוד האדם או ועדת החינוך?
מאיר כהן: שטרן היה פעם המג"ד שלי במילואים.
מאיר כהן: כשהוא מתחיל לדבר - - -
אלעזר שטרן: הוא מתחיל לסחוב אלונקה.
יעקב מרגי: הוא קולגה וגם חבר ואני לא רוצה לומר שמי שיכול עליו, זאת מירי רגב.
יעקב מרגי: זה לא פייר לומר את זה.
אלעזר שטרן: משפט אחרון.
אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך דבר אחד.
אלעזר שטרן: תשמע, יש פרופסור לחינוך שאומר שבתי הספר היום לאט לאט הולכים והופכים לבייביסיטר.
אלעזר שטרן: עכשיו אני לא צוחק.
אלעזר שטרן: התלמידים אוספים את כל המידע ממערכות אחרות.
יעקב מרגי: אולי תתכבד לבוא ולשבת בשולחן הזה ואז תשמע כמה פעמים זה נאמר כאן?
אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך.
אלעזר שטרן: תן לי להשלים.
יעקב מרגי: אם חינוך מעניין אותך, אני מזמין אותך לכאן.
יעקב מרגי: אני מזמין אותך להיות חבר בוועדה.
אלעזר שטרן: בחיים שלי עסקתי קצת בחינוך.
אלעזר שטרן: אין כאן שאלה של כבוד האדם ואם יש כאן שאלה של כבוד האדם, זה רק איך אתה מכבד את האדם ונותן לו את הזכויות לעבוד אחר כך ולהשתלב בחברה.
אלעזר שטרן: את זה נגיד לתוך הדיון ולא לעכשיו.
מאיר כהן: מה היה בסלט בבית המלון?
יעקב מרגי: בגלל צנעת הפרט וחברות אישית, אני לא אומר לך.
חיים ילין: הוא אכל אתך ארוחת בוקר?
חיים ילין: הוא לא הספיק לרוץ, הוא לא שחה.
יעקב מרגי: רץ, התפלל וגם אכל.
אלעזר שטרן: לפרוטוקול.
אלעזר שטרן: שחה, רץ, התפלל וגם אכל.
<יהודית גידלי: אני רוצה להזכיר לכם שהדיון בשידור.
אלעזר שטרן: עכשיו באמת.
אלעזר שטרן: זאת לא שאלה של כבוד האדם וזאת לא שאלה של כפייה.
אלעזר שטרן: אני אומר לפני שמתחיל הדיון בכלל.
אלעזר שטרן: כל הכנסת הזאת עסוקה בכפייה.
אלעזר שטרן: המילה חוק, לצערי הרב יש בה כפייה.
אלעזר שטרן: בלי כפייה, איש את רעהו חיים בלעו.
אלעזר שטרן: לא דיברנו על זה הבוקר, אבל כך כתוב.
יעקב מרגי: אני מכיר מקום אחר שאומרים כופין אותו עד שאומר רוצה אני.
יעקב מרגי: השאר זה לא נכון.
מאיר פרוש: זה מה שאנחנו עושים.
יעקב מרגי: איפה כתוב כופין?
אלעזר שטרן: כתוב בכמה מקומות.
יעקב מרגי: רוצים לשמוע משהו על בעיה לשונית?
אלעזר שטרן: רוצים לשמוע הכול.
יעקב מרגי: אמר הרב עובדיה עליו השלום שיש כאן סתירה.
יעקב מרגי: כופין אותו עד שאומר רוצה אני.
יעקב מרגי: לא יכול להיות שבכפייה יש רצון.
יעקב מרגי: זאת כפייה.
יעקב מרגי: הוא אומר שאצל יהודי טוב, לא שייך לא רוצה אלא מה קרה, יש לו כאן איזו עינית שעם הזמן מצטבר קצת אבק, נותנים לו שתי כאפות, מנערים את האבק ואז הוא אומר רוצה אני.
אלעזר שטרן: אני קיבלתי מהרב עובדיה כמה כאפות.
אלעזר שטרן: פנחס בן אלעזר בן אהרן הכהן, הנני נותן לו את בריתי שלום.
אלעזר שטרן: הנני נותן לו את בריתי שלום.
אלעזר שטרן: שואלים המפרשים למה דווקא לקנאי אתה נותן ברית שלום.
אלעזר שטרן: יש כאלה שיגידו שהוא גילה קנאות והוא קיבל ברית שלום.
אלעזר שטרן: לנו יש פרשנות אחרת.
אלעזר שטרן: למה כתוב תיתן אמת ליעקב חסד לאברהם?
אלעזר שטרן: אתה אתי?
יעקב מרגי: אתך.
אלעזר שטרן: למה דווקא אמת ליעקב וחסד לאברהם?
אלעזר שטרן: הקדוש ברוך הוא נותן לכל אחד את מה שחסר לו.
אלעזר שטרן: האבות שלנו היו בני אדם, הם לא היו מלאכים.
אלעזר שטרן: למה יעקב מקבל ברית אמת?
אלעזר שטרן: בגלל מה שהוא עשה עם עשיו כשהוא גנב לו את הבכורה.
אלעזר שטרן: הוא עבד על אימא שלו קצת וזה בסדר גמור.
אלעזר שטרן: הקדוש ברוך הוא אמר לו.
אלעזר שטרן: למה אברהם מקבל חסד?
אלעזר שטרן: בגלל שילוח ישמעאל וגם כאן הקדוש ברוך הוא אמר לו כל אשר תאמר לך שרה, שמע בקולה, אבל אני אמרתי לך שבמקרה הזה נעדר חסד ואני משלים לך חסד.
אלעזר שטרן: לכן פנחס מקבל ברית שלום.
אלעזר שטרן: כי קנאי, צריך לאזן אותו עם ברית שלום.
אלעזר שטרן: אני אומר מה אני רוצה לומר כאן.
יעקב מרגי: אתה יודע שיש קנאות מכל מיני סוגים.
יעקב מרגי: לגופו של עניין.
יעקב מרגי: אני קיבלתי נזיפה, ובצדק.
יעקב מרגי: נציג את החוק, נציג את התיקון, נשמע מה הרציונל, יכול להיות שאנחנו סתם מתווכחים.
יעקב מרגי: יכול להיות שאני, יעקב מרגי, יושב ראש ועדת החינוך, טעיתי, חשבתי שהחוק הזה נכנס לתוקף.
אלעזר שטרן: אולי עכשיו באמת תבטל את הדיון.
אלעזר שטרן: אם אתה יודע שזה ל-2018 ועוד לא נכנס, אולי תבטל את הדיון.
יעקב מרגי: יש מושג לא תמנע טוב מבעליו.
יעקב מרגי: אתה יודע כמה טוב יעשה להרבה אנשים שידעו שמה שעשה פירון לא קיים?
יעקב מרגי: עכשיו, עזוב אותנו.
<לירן שפיגל: בוקר טוב.
<לירן שפיגל: הלשכה המשפטית במשרד החינוך.
<לירן שפיגל: אני אקריא את הצעת החוק.
יעקב מרגי: לא רק תקריא.
יעקב מרגי: גם תסביר אותה.
יעקב מרגי: תסביר אותה, את הרציונל, כי ההקראה תהיה לקראת לפני ההצבעה.
<לירן שפיגל: לפני שאני נכנס להקראה.
<לירן שפיגל: בהצעת החוק יש שני תיקונים.
<לירן שפיגל: התיקון הראשון הוא טכני במהותו והוא מדבר על חובת הרישום של ילד בגיל שלוש.
<לירן שפיגל: כרגע בנוסח החוק מדובר על גיל חמש אך מאחר שחוק לימוד חובה קובע את חובת הלימוד מגיל שלוש, אנחנו מבקשים להבהיר שחובת הרישום הוא גם כן מגיל שלוש.
<לירן שפיגל: זה קשור אחד בשני.
<לירן שפיגל: התיקון השני.
<לירן שפיגל: אנחנו מדברים כאן על שני תיקונים אבל הם קשורים אחד לשני.
<לירן שפיגל: אנחנו מדברים על מתן הסמכה.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי התיקון הטכני, זאת אומרת שללא התיקון הזה חובת הרישום לא קיימת על מוסדות הפטור?
<לירן שפיגל: זה לא קשור למוסדות הפטור.
יעקב מרגי: זה כללי.
<לירן שפיגל: לא קשור.
<לירן שפיגל: זה תיקון כללי.
מנואל טרכטנברג: זה בגללי.
מנואל טרכטנברג: יש כאלה שאומרים שזה באשמתי.
<לירן שפיגל: ב-1984 תוקן חוק לימוד חובה ונקבע שילדים חייבים ללמוד מגיל שלוש.
<לירן שפיגל: במסגרת התיקון, ככל הנראה השמיטו את התיקון בסעיף 3 שקבע חובת רישום מגיל שלוש.
<לירן שפיגל: לכן אנחנו כרגע עושים את התיקון הזה, היות ובתשע"ו חוק לימוד חובה הוחל על גילי שלוש באופן מלא בכל הארץ.
<לירן שפיגל: קודם זה הוחל בהדרגה בצווים שפרסם שר החינוך.
<לירן שפיגל: זה התיקון הראשון.
<לירן שפיגל: התיקון השני, למעשה תיקון בשני סעיפים בחוק לימוד חובה שקשורים אחד בשני.
מנחם אליעזר מוזס: בוקר טוב.
יעקב מרגי: מה שהיה צריך להשלים את אלעזר שטרן, זאת הנוכחות שלך.
מנחם אליעזר מוזס: אתמול, מה שהוא אמר, אף אחד לא הבין מה שהוא אמר.
יעקב מרגי: אלעזר, קיבלת חצי שעה.
יעקב מרגי: חצי שעה התעללת בחברים.
מנחם אליעזר מוזס: גם אני יכול לקבל את רשות הדיבור?
<לירן שפיגל: התיקון השני, אלה תיקונים בסעיפים 5 ו-10א בחוק לימוד חובה שעוסקים במוסדות הפטור.
<לירן שפיגל: סעיף 5(א) לחוק לימוד חובה מדבר על הסמכות של השר לתת פטור לילדים ולנערים שלומדים במוסד חינוך שהוא מוסד פטור, וסעיף 10א מדבר על תקצוב של אותם מוסדות פטור.
<לירן שפיגל: שני התיקונים בעצם קובעים את הסמכות הכללית של שר החינוך לקבוע בתקנות תנאים והוראות לצורך תקצוב של מוסדות פטור, לצורך ההגדרה של מיהו בעצם אותו מוסד פטור ומה התנאים לצורך הפעלת מוסד הפטור.
<לירן שפיגל: יש לנו הוראות דומות בחקיקת החינוך, סעיף 11 לחוק חינוך ממלכתי קובע סמכות כללית לשר החינוך לקבוע הוראות לגבי מוסדות מוכרים שאינם רשמיים, לגבי ההתנהלות שלהם, לגבי התקצוב שלהם ולמעשה אנחנו עושים כאן מהלך דומה.
מאיר כהן: למה אתם לא שוללים רישיון למוסד שמפלה?
יעקב מרגי: עומדת לשר הזכות לשלול.
מאיר כהן: אבל הם לא עושים את זה, כולל הלשכה המשפטית במשרד החינוך.
מאיר כהן: משרד החינוך הקים את אחת הוועדות המצ'וקמקות שאין כמותה ברחבי העולם, ועדת הערר לבנות שהפעילו כנגדן גזענות.
מאיר כהן: שים לב, פרופסור טרכטנברג.
מאיר כהן: ילדה חרדית שהפעילו כנגדה גזענות בבני ברק או באלעד או בסמינר כזה או אחר או ילדה בגיל העשרה שאסר – ובחוק הדיבה אנחנו הכנסנו את זה – שתהיה שלילה מידית של הרישיון.
יעקב מרגי: אבל מי יקבע אם זו אפליה או לא?
מאיר כהן: ברגע שאומרים לתלמידות ספרדיות.
אלעזר שטרן: ממוצא ספרדי.
מאיר כהן: ממוצא ספרדי.
יעקב מרגי: אני רוצה את ועדת הערר הזאת.
יעקב מרגי: אתה יודע למה אני רוצה אותה.
מאיר כהן: ברגע שבית ספר בא ואומר שהוא מקבל רק שלושים אחוזים או רק עשרים אחוזים, וככל שהשנים נוקפות, בתי הספר אומרים שהם לא מקבלים.
מאיר כהן: בתי ספר באלעד, בתי ספר בבני ברק, בתי ספר בירושלים סירבו לקבל בנות חרדיות.
מאיר כהן: אני אומר לך אדוני היושב ראש, אתם לא רוצים לימודי ליבה, איך אומרים באידיש?
מאיר כהן: תהיה בריא ומאושר.
מאיר כהן: יקרע לי את הלב, יכאב לי, אבל יהיה.
מאיר כהן: אבל זה שבחוק הזה לא יהיה סעיף ברור ולא נסתפק בסעיף 5 או בסעיף 10 - - -
יעקב מרגי: אנחנו נקבל הבהרות.
יעקב מרגי: מאיר, אני מבטיח לך שאני אקבל הבהרה בסוגיה הזאת.
מאיר כהן: אתם עושים ממנו פלסטר.
מאיר כהן: זאת המאה ה-21, זאת מדינת ישראל, זאת תנועת ש"ס שחרתה על דגלה להחזיר עטרה ליושנה אבל לוקחת חלק באפליה של הילדים שלה.
מאיר כהן: אתה צריך להזדעק ודרעי היה צריך לשבת שם ולעמוד על שתי רגליו ולומר, ריבונו של עולם, איך זה שבחוק הליבה לא שמים את זה.
מאיר כהן: לפחות על כך תצביעו נגד.
מאיר כהן: אנחנו עמדנו באומץ גדול על כך שבית ספר שיפלה בנות, תישלל זכותו.
מאיר כהן: יושבים כאן האנשים ממשרד החינוך ומגמגמים כי הם לא יודעים מה להגיד.
מאיר כהן: משרד החינוך, כולל השר, מתבייש בדבר הזה.
יעקב מרגי: מאיר, שמענו.
יעקב מרגי: השאלה במקום.
יעקב מרגי: זועקת ואני רוצה לומר בצורה חד משמעית שאני אשאל את השאלות ואנחנו נקבל הבהרות לגבי האפליה.
מאיר כהן: הם יגידו לך שיש את סעיף 10.
מאיר כהן: אני הייתי מנהל בית ספר 25 שנים, למדה אצלי לוסי אהריש ולא העזתי ולא העזו ההורים אצלנו להגיד מילה אחת עליה.
מנחם אליעזר מוזס: מי זאת?
מאיר כהן: על זאת הייתה גאוותי, שבבית הספר למדו ילדים ערבים.
מאיר כהן: כאן בנות ספרדיות נתונות לאפליה.
מירב בן ארי: הוא כל הזמן מתעסק בזה, עם האפליה של בתי הספר.
מירב בן ארי: היו כאן דיונים אין ספור.
מירב בן ארי: גם באלעד היינו וגם בבית שמש.
מאיר כהן: אני לא חושד בכשרים.
מירב בן ארי: יהודה אומר שלוסי לא באמת ערבייה.
יהודה גליק: לוסי היא ערבייה אשכנזייה.
מאיר כהן: חס וחלילה.
מאיר כהן: לוסי היא ערבייה.
<קריאה: כמו עיסאווי.
מירב בן ארי: כמו זוהיר בהלול.
יעקב מרגי: מאיר, זעקתך נשמעה ואני חושב שזה נכון.
יעקב מרגי: זו זעקתי מאז אני מכהן בכלל ובמיוחד כיושב ראש ועדת החינוך.
יעקב מרגי: יושב כאן מנהל המחוז החרדי שיודע שהדבר היחיד שיכול להעלות לי את לחץ הדם, זאת הסוגיה הזאת של האפליה.
יעקב מרגי: אנחנו נקבל הבהרה חד משמעית.
יעקב מרגי: התחייבתי בציבור אתמול ושלשום שאף חוק לא יעבור אם לא תנוח דעתי שסוגיית האפליה מעוגנת.
יעקב מרגי: גם לא ברור לי איך נכנסה לכאן סוגיית האפליה, אם היא מתייחסת רק למוסדות הפטור או מתייחסת באופן כללי.
יעקב מרגי: לכן תתייחס גם לסוגיה הזאת בהרחבה.
<לירן שפיגל: אני אתייחס.
<לירן שפיגל: כפי שציינתי, אנחנו מדברים כאן על תיקון שנותן הסמכה כללית ולא מגביל את שיקול הדעת של שר החינוך לגבי התנאים והכללים שצריכים להיות.
יעקב מרגי: אלמלא הסעיף הזה שהכניס כאן השר פירון, שיקול הדעת של השר או ידיו הכבולות של השר בטיפול בסוגיית האפליה הן בשלילת סמל מוסד שגורר אחריו אפילו כתב אישום, גם שלילת תקציב.
<לירן שפיגל: אני אתייחס עכשיו לסוגיית האפליה.
<לירן שפיגל: אפליה היא דבר אסור.
<לירן שפיגל: משרד החינוך, גם לפני שחוקק סעיף 10 – שאני אדגיש שהעיסוק שלו הוא בתקצוב של מוסדות הפטור.
<לירן שפיגל: הוא לא עוסק ברישוי של מוסדות פטור, הוא לא עוסק במה מוסדות הפטור חייבים ללמד מתוך תכנית היסוד.
<לירן שפיגל: הוא מדבר על תקצוב של מוסדות הפטור – לפני התיקון של סעיף 10, גם אז אפליה הייתה אסורה הן מכוח חוק זכויות התלמיד - - -
יעקב מרגי: חוק זכויות התלמיד, אתה יכול לומר לי במפורש שבהגדרת המוסדות, מוסדות הפטור בפנים?
<לירן שפיגל: הגדרה של מוסד חינוך בחוק זכויות התלמיד היא הגדרה רחבה.
יעקב מרגי: כוללת את מוסדות הפטור?
<לירן שפיגל: כוללת את מוסדות הפטור.
יעקב מרגי: אני חייב שזה ייאמר.
<לירן שפיגל: ההגדרה של מוסד חינוך בחוק זכויות התלמיד מפנה להגדרה בחוק לימוד חובה שזאת הגדרה מאוד מאוד רחבה.
אלעזר שטרן: אתה כופה על בית ספר אשכנזי לקבל ספרדים?
אלעזר שטרן: איך אתה כופה את זה?
אלעזר שטרן: הם חושבים שרק אשכנזים צריכים ללמוד בו וזאת זכותם.
יעקב מרגי: אתה גורר אותי למגרש שאני לא רוצה להגיע אליו אבל אני אענה לך.
יעקב מרגי: אתה גורר אותי למקום אחר ואני אומר לך, הנה, אני, אני יעקב מרגי, הלוחם הגדול באפליה, שאילו לא היו מקבלים אף תלמידה ספרדייה, לא הייתי מתלונן על אפליה.
יעקב מרגי: הייתי יודע למתג את המוסדות שלי ואני לא צריך אותם.
אלעזר שטרן: אז מותר?
יעקב מרגי: אני לא כופה אותם.
יעקב מרגי: יש חוק מדינה וחוק הוא לא כפייה.
יעקב מרגי: איך אתה אדם נאור וליברל - - -
אלעזר שטרן: אתה אמרת לי שהחוק הוא כפייה.
יעקב מרגי: אתה אומר שחוק הוא כפייה.
אלעזר שטרן: אתה אמרת.
יעקב מרגי: אתה אומר כפייה.
אלעזר שטרן: אין כפייה בכל החוקים.
אלעזר שטרן: אתה הכנסת את המושג הזה.
יעקב מרגי: אז אני חוזר בי.
אלעזר שטרן: יופי.
יעקב מרגי: בבקשה, לירן.
<לירן שפיגל: אני רוצה גם לחדד ולומר שלפי חוק פיקוח על בתי ספר, במידה ומתקיימת אפליה בבית ספר, המנהל הכללי של משרד החינוך רשאי לצוות על סגירה של מוסד חינוך.
מאיר כהן: תראה לי פעם אחת שעשו את זה במגזר החרדי.
מאיר כהן: פעם אחת שסגרו.
מאיר כהן: הקימו ועדות ערר מבישות.
יעקב מרגי: אני אענה לך, מאיר.
מאיר כהן: כמו במשטרים גזעניים.
מאיר כהן: במקום לטפל במנהלים ולשלול רישיון ולכסח את מי שעשה את זה, אמרו להם בסדר, תעשו טובה, תקלטו את הבנות.
מאיר כהן: לא נגמרו.
מאיר כהן: זה קורה עכשיו.
יעקב מרגי: יושב כאן מנהל המחוז החרדי שגם הוא ידבר אחר כך ואני אומר לך חד משמעית שזה התחיל משנה שעברה לאור הזעקה הייתה.
יעקב מרגי: ועדות הערר הוקמו אבל המימוש בצורה אגרסיבית והנחרצות של משרד החינוך באה לידי ביטוי בשנה שעברה.
מאיר כהן: היא תסתיים עכשיו.
יעקב מרגי: לצערי הרב זה קרה, לבושתי ולחרפתי זה קורה.
יעקב מרגי: אני אומר לך שהשאיפה שלנו, ואנחנו עושים זאת בישיבות סטטוס ועוקבים כל שבוע, אני אומר לך בוודאות מלאה שאלעד השנה לא תככב בכלל בסוגיה הזאת.
יעקב מרגי: אני יודע שנכון להיום, למרות שנסגר שם בית ספר תיכון לבנות, הם שיבצו כבר את כל הבנות.
יעקב מרגי: אני אומר לך שאנחנו שואפים לכך שב-1 לספטמבר לא תהיה אפילו בת אחת שלא התקבלה.
יעקב מרגי: אני שמח שמשרד החינוך עושה את זה ולא מחכה אלא תוך כדי הרישום עושה גם הידברות ומנסה להביא את זה בהידברות בין ההורים.
יעקב מרגי: לא תמיד הרציונל של ההורים מתאים.
יעקב מרגי: במקרים גדולים זאת גם אפליה משוועת.
מאיר כהן: זאת הבעיה.
מאיר כהן: ההידברות.
יעקב מרגי: תן לי לסיים.
מאיר כהן: מה זאת הידברות?
מאיר כהן: אני צריך לדבר עם מנהל?
מאיר כהן: מה פתאום?
מירב בן ארי: אין מנהלים גזעניים?
מאיר כהן: תעיפו אותו.
מירב בן ארי: למי אתה אומר את זה?
מירב בן ארי: לבן אדם שכל אוגוסט בשנה שעברה טיפל בזה.
מאיר כהן: זה לא עליו.
מאיר כהן: מדברים על התופעה.
מירב בן ארי: הוא מכיר את התופעה.
יעקב מרגי: חייבים לומר ביושר, למרות שאני שם את זה על ראש שמחתי ועל ראש מאבקיי, שהמצוקה של המוסדות החרדים בתשתיות ובינוי, אין לה אח ורע במזרח ירושלים פרט למזרח ירושלים.
יעקב מרגי: תבינו את זה.
יעקב מרגי: קח את ירושלים, אתן לכם דוגמה.
יעקב מרגי: אני לא מלמד עליהם זכות אבל תבינו את המצוקה.
יעקב מרגי: בירושלים יש מצוקת דיור, אנשים עוברים לשכונות כמו קריית יובל וגבעת מרדכי.
יעקב מרגי: ראש העיר, כדי לא לאפשר התחרדות של השכונות האלה, מפנה את כל התלמידים והתלמידות החרדים לבית וגן.
יעקב מרגי: בית וגן רוויית תלמידים משלה.
יעקב מרגי: יש בית ספר עם אלפיים תלמידים וראש העיר מתעקש.
יעקב מרגי: אין כבר מקום לשים שם קרוואן.
יעקב מרגי: יש מצוקה אמיתית.
יעקב מרגי: כשאני, תסלחו לי על הביטוי, חובט בראשי המוסדות האלה, אני חובט בהם כי אני לא רואה כלום.
יעקב מרגי: לא מעניינת אותי מדינה, לא מעניין אותי ראש ממשלה, לא מעניין אותי שר חינוך, לא מעניין אותי ראש העיר אלא מעניין אותי התלמיד והתלמידה שהם בראש מעייני.
יעקב מרגי: אני גם יודע, תוך כדי שאני חובט בו, שבאמת לסמינר הזה, אם אני כופה עליו היום לקבל בירושלים ולעשות לו שיבוץ על הראש שלו דרך העירייה בלי ועדת ערר, אני יודע שאני צריך לספק לו כיתה אבל לצערי הרב משרד החינוך בסוגיה של הבינוי עובד כמו בתקופה המנדטורית.
יעקב מרגי: אני לא מגן על אפליה, אני מגנה אותה, אלחם בא ואיאבק בה, ואמרתי זאת ואני אומר זאת בריש גלה.
אלעזר שטרן: אנחנו עושים הפסקה לכבוד הגמלאים?
יעקב מרגי: קודם כל, אנחנו מקדמים אותם בברכה.
יעקב מרגי: אני רוצה שתהיו גאים בדור הזה שבא אחריכם שמקיים דיונים לעומק, לא תמיד בסוגיות שכולם אוהבים להתעסק אתן, אבל גם בזה אנחנו מתעסקים.
יהודה גליק: בימים הטובים של מפא"י לא היו אפליות ולא היה כלום.
אלעזר שטרן: אולי שיאמרו מהניסיון שלהם איך אנחנו נראים בעיניהם.
יעקב מרגי: תגיד לי, אתה לא רוצה לסיים את הדיון היום?
אלעזר שטרן: אתה לא יודע שאני לא רוצה לסיים אותו?
יעקב מרגי: יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת ייחד דיון מיוחד רציני יותר לכבודם של הגמלאים.
אלעזר שטרן: מתי?
אלעזר שטרן: אבל אם הם כבר כאן, אולי עכשיו?
יעקב מרגי: הם באו עכשיו להתחמם.
יעקב מרגי: עושים חימום לקראת הדיון.
יעקב מרגי: הם יראו את תהליך הדיון, את התהליכים, את הדינמיקה ואז הם יקיימו את הדיון לשמו באו.
יעקב מרגי: אני רוצה שתתייחס לסוגיית האפליה בצורה חד משמעית.
יעקב מרגי: האם בזה שהסעיף הזה יורד היום יחד עם סוגיית הליבה, האם ידיו של שר החינוך בסנקציות – אם זה לקיחת סמל מוסד, שלילת תקציבים והגשת כתב אישום על הפעלת מוסד ללא רישיון – כבולות יותר או שהוא משוחרר?
יהודה גליק: אדוני היושב ראש, שאלה קריטית.
יהודה גליק: באיזה שעה ההצבעות?
מיקי לוי: אלה שמצביעים ולא מבינים.
<לירן שפיגל: אני רוצה לציין בפני הוועדה באופן חד משמעי שהתיקון לא מגביל את שיקול דעת השר או את שיקול המנהלת הכללית לבטל רישיון, להוציא צו סגירה, להפסיק תקצוב למוסד שמפלה, לא למוסד פטור ולא למוסד מוכר שאינו רשמי.
<לירן שפיגל: אנחנו נטפל בתופעות של אפליה בכל הכלים שעומדים לרשותנו וכך אנחנו גם עושים כיום.
<לירן שפיגל: יש מוסדות שנעצר להם תקצוב במקרים של אפליה ויש מוסדות שברגע שמצאנו שהם לא קיבלו תלמיד או תלמידה שלא כדין, כפינו עליהם לקבל את התלמידים אליהם.
<לירן שפיגל: אנחנו נוקטים בכל הצעדים שעומדים לרשותנו לרבות הפסקת תקצוב.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להתייחס לנושא גופו, מעבר להיבט הפוליטי.
מנואל טרכטנברג: לפני מספר חודשים הקמתי שדולה לשוויון הזדמנויות לציבור החרדי.
מנואל טרכטנברג: אני חוזר ואומר, שדולה לשוויון הזדמנויות לציבור החרדי.
מנואל טרכטנברג: לא כפייה, לא בקשות, לא תחינות, אלא שוויון הזדמנויות.
מנואל טרכטנברג: בראש ובראשונה שוויון הזדמנויות בתחום התעסוקתי.
מנואל טרכטנברג: אנחנו דורשים מהם להשתלב אבל המעסיקים לא תמיד פותחים שערים ולא תמיד משלמים שכר הוגן וכולי.
מנואל טרכטנברג: באותה שדולה, במסגרת הדיונים, הצעירים החרדים שרוצים להשתלב בתעסוקה, הם העלו את הסוגיה של חוסר המוכנות שלהם מבחינת רכישת כישורים כדי להשתלב בתעסוקה.
מנואל טרכטנברג: לא אני העליתי זאת ולא מישהו אחר אלא הם העלו את זה.
מנואל טרכטנברג: מדינת ישראל לא נותנת לזה מענה.
מנואל טרכטנברג: אני לא אומר מה המענה הנכון.
מנואל טרכטנברג: אני אומר שמדינת ישראל מתנערת מהאחריות שלה לא לכפות אלא לאותו ציבור צעיר חרדי שרוצה להשתלב, ויש עשרות אלפים שכבר עובדים – המספרים מדברים בעד עצמם - כאשר שיעור ההשתתפות של נשים חרדיות בתעסוקה מאוד מאוד עלה בשנים האחרונות וגם של גברים חרדים.
מנואל טרכטנברג: הגענו כמעט לחמישים אחוזים שיעור השתתפות של גברים חרדים בתעסוקה.
מנואל טרכטנברג: אלא מה, מכיוון שלא רכשו כישורים נאותים, הם מוצאים את עצמם רוצים לעבוד, חלקם מצליחים לעבוד, אבל במקצועות או בעיסוקים שמביאים בקושי שכר מינימום.
מנואל טרכטנברג: התלונה המרכזית שלהם – ויש את הפרוטוקולים של הכנס ואפשר לקרוא אותם – היא שהם לא יודעים אנגלית כאשר אנגלית היא אחד המכשולים הגדולים ביותר, לא יודעים, לא מתמטיקה מי יודע מה אלא יסודות המתמטיקה ומחשבים.
מנואל טרכטנברג: זאת הטענה המרכזית שכמעט כל עיסוק כיום בשוק התעסוקתי של המאה ה-21 דורש מינימום של ידע במתמטיקה או בחשבון, באנגלית ובמחשבים.
מנואל טרכטנברג: אנחנו פשוט לא מקנים להם את הכישורים האלה.
מנואל טרכטנברג: אני בעוונותיי הייתי יושב ראש ות"ת, המועצה להשכלה גבוהה, במשך כחמש וחצי שנים.
יעקב מרגי: למה בעוונותיי?
: אני אסביר לך.
יעקב מרגי: בעוונותיהם של אחרים, אבל לא שלו.
מנואל טרכטנברג: עשיתי רבות כדי לתת מענה לרצון של הציבור החרדי לרכוש הכשרה במקצועות כדי להשתלב בתעסוקה.
מנואל טרכטנברג: אני גאה בזה, שזה התאפשר לי הרבה מאוד.
מנואל טרכטנברג: אלא מה, כחמישים אחוזים מאלה שרוצים ללמוד ומגיעים להשכלה גבוהה, לא עוברים את המכינה.
מנואל טרכטנברג: נכשלים במכינות.
מנואל טרכטנברג: כי אין להם את הבסיס.
מנואל טרכטנברג: אני בעצמי ביקרתי, ראיתי ודיברתי עם הצעירים האלה שהם לא יכולים להתמודד.
מנואל טרכטנברג: הם צריכים לסגור פערים שנוצרו על פני שנים רבות ולא יכולים לעשות את זה.
מנואל טרכטנברג: חלקם כן, חלקם לא.
מנואל טרכטנברג: מה אני רוצה לומר.
מנואל טרכטנברג: העניין הוא לא הפוליטיקה למרות שלצערי הרב הפוליטיקה משתלטת על הכול.
מנואל טרכטנברג: מדינת ישראל חייבת לתת מענה לצעירים שרוצים.
מנואל טרכטנברג: אני לא בא ואומר שמי שבשום פנים ואופן לא רוצה, ניתן לו.
מנואל טרכטנברג: אני אומר שהציבור החרדי משווע לתעסוקה איכותית כי הוא רוצה לצאת מהעוני, כי הוא רוצה דיור כמו כל אחד אחר.
מנואל טרכטנברג: יש אפשרות לעשות את זה אבל אם אתה לא בונה את היסודות המינימליים לכך, זה לא יקרה.
מנואל טרכטנברג: אנחנו עושים עוול להם ולא למישהו אחר.
מנואל טרכטנברג: איך לעשות את זה.
מנואל טרכטנברג: אין לי כאן את הפתרונות איך לעשות את זה בצורה הכי מושכלת, אבל אני רוצה להגיד את הדבר הבא.
מנואל טרכטנברג: רוצים לחוקק חוק, לבטל את החקיקה של החוק, בבקשה, הפוליטיקה עושה את שלה אבל מה, תביאו פתרונות.
מנואל טרכטנברג: אי אפשר רק לבטל חוק שחוקק ולהרים ידיים ולהגיד שהמצב נשאר בעינו.
מנואל טרכטנברג: אי אפשר לעשות דבר כזה.
מנואל טרכטנברג: אני מבין אם הייתם באים, כל הנוגעים בדבר, ומציעים מתווה שבמתווה הזה על פני חמש השנים הקרובות נוודא שכל צעיר חרדי או לא חרדי ירכוש את המינימום שדרוש כדי שיוכל בסוף להשתלב בתעסוקה.
מנואל טרכטנברג: בבקשה, אז היה אפשר לדון, אבל כאן אנחנו לפני מה?
מנואל טרכטנברג: לפני עובדה קיימת שחוק כן, חוק לא.
מנואל טרכטנברג: משהו כמו יו-יו.
מנואל טרכטנברג: זאת לא צורה של התנהלות אחראית של מדינה.
מנואל טרכטנברג: על זה אני מקונן.
אלעזר שטרן: אני עוד לא דיברתי.
יעקב מרגי: לא דיברת?
יעקב מרגי: נבדוק בפרוטוקול כמה חסר ונשלים.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, בוקר טוב לכולם, תודה רבה.
חיים ילין: אני רוצה לחלק את הדיון לכמה נושאים.
<קריאה: שמענו את אותם נאומים.
מנחם אליעזר מוזס: אני לא נאמתי.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לנאום עכשיו.
חיים ילין: הבעיה היא שאתם לא מצליחים לעצבן אותו.
חיים ילין: אני מעצבן אתכם אבל אתם לא מצליחים לעצבן אותי.
חיים ילין: אחד הדברים החשובים הוא הבנה שרק דרך החינוך אתה יכול לסגור פערים חברתיים.
חיים ילין: אין דרך אחרת.
חיים ילין: לטווח ארוך, סגור פערים.
חיים ילין: בתוך סגירת הפערים האלה שנעשים על ידי החינוך, יש מה שנקרא איך אתה מגיע כמעט לכל תלמיד במדינת ישראל, גם בפריפריה, ואתה נותן לו את האפשרות למצות את הפוטנציאל.
חיים ילין: לא רק מצוינות אלא למצות את הפוטנציאל שלו.
חיים ילין: כאן אנחנו נכנסים לנישה שהיא מה שנקרא כמה הזדמנות יש לאותו ילד לנסות ולרכוש את אותם מקצועות הכרחיים לעתיד.
חיים ילין: אני לא יכול לכפות על אף אחד.
חיים ילין: אני רוצה לציין כאן שחוק הוא בדיוק זה.
חיים ילין: חוק בא ואומר תעשה ואל תעשה, בדיוק כמו המצוות ובדיוק כמו ההלכה אלא שזה בצורה אחרת לגמרי, מקל וגזר.
חיים ילין: כך זה עובד.
חיים ילין: החוק נועד בדיוק כדי להקנות דברים של תעשה או אל תעשה.
חיים ילין: לקחו את זה לצד הפוליטי.
חיים ילין: כולנו מתעסקים בפוליטיקה.
חיים ילין: אני לא אוהב את הסגנון הזה כי כשאנחנו באים ואוכלים שם בפרסה, אני כבר לא מבין מה קורה שם.
חיים ילין: מי זאת המליאה הנכונה, זאת שמאחורה בפרסה או זאת שבתוך הכנסת כשהמצלמות מצלמות.
יעקב מרגי: אחד משלים את השני.
יעקב מרגי: אני השבתי על השאלה הזאת לעצמי.
יעקב מרגי: לעצמי אמרתי שאחד משלים את השני.
חיים ילין: אני אומר לך שהמליאה הנכונה היא זאת שהיא בלי מצלמות בפרסה.
חיים ילין: שם מאחורה אין עוינות ואין פוליטיקה.
יעקב מרגי: שם האמת יוצאת לאור.
חיים ילין: באים ומנסים בשנאה - - -
יעקב מרגי: אין שנאה.
חיים ילין: אל תגיד לי שאין.
חיים ילין: כאילו כל מה ש-יש עתיד עשתה היה נגד.
יעקב מרגי: בוועדה הזאת אין שנאה.
חיים ילין: לא בוועדה.
יעקב מרגי: בוועדה הזאת יש אהבה.
חיים ילין: אמרתי לך שנאה פה?
חיים ילין: אתה לא מקשיב.
חיים ילין: הלכת לישון מאוחר וקמת מוקדם.
יעקב מרגי: פה רק אהבת ישראל.
חיים ילין: אני רב עם הבת שלי.
חיים ילין: היא לומדת ארבע יחידות מתמטיקה, מוציאה מאה ואני אומר לה ללכת על חמש יחידות.
חיים ילין: שר החינוך כל הזמן מפרסם שחשוב ללמוד חמש יחידות במתמטיקה.
חיים ילין: פתאום הוא בא ומה הוא עושה?
חיים ילין: הוא לוקח מגזר שלם ואומר שהם לא צריכים את זה.
יעקב מרגי: אם הייתי קונספירטור, הייתי חושד בו שהוא רוצה להעלות את אחוז הזכאות.
חיים ילין: הוא לא רוצה.
חיים ילין: עזוב, תן לי לדבר בשפה שאני מדבר.
אלעזר שטרן: כבר עשו תרגילים כאלה.
מנואל טרכטנברג: בעבר עשו.
יעקב מרגי: חומר למחשבה.
מנואל טרכטנברג: בעבר עשו את התרגילים האלה.
יעקב מרגי: איזה יושב ראש לא מוצלח אני.
יעקב מרגי: אני לא מקבל.
אלעזר שטרן: אתה מטעם הקואליציה?
מנואל טרכטנברג: אתה יכול להיות שר החינוך כי אתה חושב נכון.
חיים ילין: זה תמיד כך.
חיים ילין: בקואליציה אומרים את הדברים הנכונים ואחר כך מצביעים הפוך.
חיים ילין: תמיד אתם אומרים את האמת.
אלעזר שטרן: כאילו חדש, אבל ותיק.
אלעזר שטרן: מבין הכול.
<קריאה: חיים, אלעזר מחכה לדבר.
חיים ילין: אני חיכיתי ארבעים דקות.
חיים ילין: הוא בא ולוקח אוכלוסייה שלמה, מגזר שלם, ואומר להם שהם לא צריכים את זה.
יעקב מרגי: אוכלוסייה שלמה?
יעקב מרגי: קבוצה מתוך אותה אוכלוסייה.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, אתמול היה כאן דיון על הסטודנטים לווטרינריה ובפעם הראשונה אני הבנתי איך משתמשים לא נכון בדת.
יעקב מרגי: מה קשורים הסטודנטים לווטרינריה?
חיים ילין: אני אסביר לך את הקשר.
חיים ילין: מה היה בדיון?
חיים ילין: הדיון היה לימודי וטרינריה.
חיים ילין: סטודנטים בשנה האחרונה לומדים את לימודי הווטרינריה ועובדים בבית חולים כחלק מהמסגרת אבל מה הבעיה?
יעקב מרגי: מנצלים אותם.
חיים ילין: כן, אבל את מי?
חיים ילין: רק את החילוניים ולא את הדתיים.
יעקב מרגי: יש דתיים שלומדים וטרינריה?