GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: לקחתי את מועצות תלמידים בבית ספר שאמורות להיות שותפות במערך הבחינות, בחירת קוד הלבוש, תכניות העשרה לתלמידים, ועדות פדגוגיות, זכויות תלמידים, שיעורי מחנך, העלאת נושאים שעל סדר היום, מיפוי צרכים מעמיק בקרב באי בית הספר ולי יש איזו תחושה שאולי באמת נוכל להיות פורצי דרך.
מאיר כהן: כמנהל בית ספר בשנים הראשונות הבנתי שמערכת החינוך מקדשת את תהליך הבחירה.
מאיר כהן: אגב, הוא תהליך מצוין.
מאיר כהן: יש בערך שלושה חודשים או חודשיים בהם אנחנו בוחרים את מועצת התלמידים ואז אנחנו מעתיקים את ההתנהגות של המבוגרים, אנחנו נוהגים בדיוק כמוהם, שלטים בכל מיני צבעים, קואליציות, י"א תתמכו ב-י"ב וכולי, ויום השיא הוא היום של בחירה והכרזה על יושב ראש מועצת התלמידים.
יעקב מרגי: מאיר, בכנות, שאף אחד לא שומע, מנהלי בתי הספר והמחנכים לא מנסים להשפיע?
מאיר כהן: אמרתי, כמו המבוגרים.
מאיר כהן: מנהלי בתי הספר אומרים שזה יהיה נוח להם.
מאיר כהן: אני פונה אליכם התלמידים, למנהלי בתי ספר אם נמצאים כאן ולהנהגות הורים שבוודאי נמצאות כאן.
מאיר כהן: מהרגע הזה מתחיל התהליך הזה.
מאיר כהן: כלומר, מהרגע שנבחרה מועצת תלמידים יש ירידה עד לסוף השנה.
מאיר כהן: כמעט ולא מרגישים את מועצות התלמידים בחיי בית הספר, לפחות על פי המנדט שמשרד החינוך נותן לכם.
מאיר כהן: זאת אומרת, אם עושים הליך דמוקרטי, יש הבדל גדול מאוד בין הליך דמוקרטי לבין חיים דמוקרטיים ולא צריך להביא דוגמאות מסביבנו.
מאיר כהן: יש לפעמים הליך דמוקרטי שהוא מצוין.
מאיר כהן: יכול להיות שמישהו, גם מהמבוגרים, יקום ויאמר - אני מכיר הרבה מאוד אנשי חינוך שאמרו – שבין דמוקרטיה לחינוך אין ולא כלום.
מאיר כהן: אמרו שבית הספר לא אמור להיות דמוקרטי במובנים שלנו אבל אם אני מסתכל על מה שמשרד החינוך מאפשר לכם, האם אתם ממצים את מה שהמשרד מאפשר?
מאיר כהן: האם אתם באמת שותפים בוועדות פדגוגיות?
מאיר כהן: האם אתם באמת שותפים בשיעורי מחנך?
מאיר כהן: זה הדיון שלהערכתי אנחנו צריכים לכוון אליו אבל אתם תחליטו.
יעקב מרגי: אני חושב שהצבת נקודות שנתייחס אליהן בהמשך.
יעקב מרגי: לפני שאני אתן את רשות הדיבור, חברת הכנסת מירב בן ארי צריכה לצאת לנהל דיון ולכן אתן לה את רשות הדיבור עכשיו.
מירב בן ארי: אני ממש מתנצלת.
מירב בן ארי: אתם יודעים שאני מחויבת אליכם תמיד אבל אני חייבת להחליף את אלי אלאלוף כיושב ראש הוועדה.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו, גם בהמשך למה שהיה כאן אתמול.
מירב בן ארי: אני חושבת שדווקא אתמול היה מצוין.
מירב בן ארי: אתמול היה כאן דיון בנושא גזענות של מנהלת בית ספר ובצהריים אני ניהלתי דיון – אני יושבת ראש ועדת משנה לחינוך בלתי פורמלי של ועדת החינוך, פעם ראשונה שיש ועדת משנה – ועסקנו בנושא השין-שינים.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר שהיו כאן דיונים מאוד חשובים ובסופם, וגם במהלכם, באתי לחברי מועצת התלמידים ואמרתי להם שיפסיקו רק לדבר, שיפסיקו לגנות אלא תעשו פעולות אקטיביות.
מירב בן ארי: הסיבה שאנחנו מחייכים כאן היא כי בוועדה אחת דיברו ובוועדה שנייה באו נציגי מועצת התלמידים ואמרו שהם מתכוונים לקחת על עצמם כך וכך.
מירב בן ארי: זה היה כל כך משמעותי בעיני.
מירב בן ארי: גם אני הייתי במועצת התלמידים והייתי גם יושבת ראש אגודת סטודנטים.
מירב בן ארי: מנהיגות זה לא דבר שמקבלים אלא מנהיגות לוקחים.
מירב בן ארי: תראו את זה אצל חברי הכנסת כאן מכל הסיעות ותראו את זה גם בחיים שלכם.
מירב בן ארי: אם אתם לא תעמדו על שלכם ולא תציבו את עמדותיכם, ימשיכו להתייחס אליכם כאל ועדת קישוט.
מירב בן ארי: אני אומרת לכם את זה כי הייתי שם.
מירב בן ארי: אני זוכרת את הימים שלי במועצת התלמידים, אני זוכרת גם את הימים שלי באגודת הסטודנטים ואני אומרת לכם שלפעמים יגידו לכם שאתם לא בסדר ולפעמים יכול להיות שיתייחסו אליכם ואולי תסתכסכו עם המנהל, אבל לא נורא, זה בסדר.
מירב בן ארי: אתם לא עלה תאנה של בית הספר.
מירב בן ארי: כמו שהיה כאן אתמול בדיון לגבי המנהלת גזענית, לא מספיק לגנות, לנזוף בה ולהגיד לה שכך לא עושים ולא ממדרים אוכלוסייה מבית הספר אלא צריך לבוא ולהגיד לה, גברת, או שאת יוצאת בהודעה בעמוד הפייסבוק שלך או בתקשורת ואומרת שאת מתנצלת וכי הבנות יבואו לבית הספר, או שאנחנו לא באים יום שלם לבית הספר.
מירב בן ארי: אני לא לוחמת אבל כשיש דברים חשובים, תעמדו על שלכם.
מירב בן ארי: אני מסתכלת עליכם כדי שלא תפספסו.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר עוד משהו אחד אחרון.
מירב בן ארי: תעשו את זה גם כאן בוועדות.
מירב בן ארי: אתמול ראינו דוגמה מצוינת עת עסקנו בשין-שינים.
מירב בן ארי: ראינו איזה בעיות – ושתדע גם אתה חבר הכנסת כהן שהפריפריה בנפשך – יש בפריפריה.
מירב בן ארי: למה שנת השירות היא רק בעשירון שבע-שמונה בדירוג של הלמ"ס?
מירב בן ארי: הרי מטרת שנת השירות היא לקחת חבר'ה ולתת להם שירות משמעותי יותר.
מירב בן ארי: הרי אם תבדקו את שנת השירות, ואני לא אכנס לזה – זה היה דיון מרתק – רוב מי שמגיע לשנת השירות מגיע מישובים מבוססים שאנחנו הופכים את הטובים להיות טובים יותר.
מירב בן ארי: באו החבר'ה ואמרו שאנחנו הולכים לבדוק מה קורה בבתי הספר המוחלשים יותר וזה בדיוק התפקיד כי אתה נחשף לשנת שירות בכיתה י"א ו-י"ב.
מירב בן ארי: בואו ותבדקו.
מירב בן ארי: בגלל זה היה כל כך מרתק אתמול כי אתמול ראיתי את מועצת התלמידים באמת משנה פאזה.
מירב בן ארי: אני אומרת לכם שתעשו את זה גם בוועדות כי יש לכם כאן גיבוי מדהים.
מירב בן ארי: אין כאן ישיבה שלא נמצא בה ועד הורים ונציג מועצת התלמידים ובעיני זה מדהים וזה לא ברור מאליו.
יעקב מרגי: אני אגיד לך מי לא נמצא.
מירב בן ארי: אנחנו ממדרים מישהו?
יעקב מרגי: ארגוני המורים לא נמצאים.
מירב בן ארי: הם מוזמנים אבל לא באים.
מירב בן ארי: היום אתם המרכז, אתם המוקד, אתמול ראינו דוגמה מצוינת לזה.
מירב בן ארי: תמשיכו.
מירב בן ארי: תמשיכו, תבואו, תהיו פרגמטיים ופרקטיים כי זה הכי חשוב.
מירב בן ארי: זאת עצה שקיבלתם ממני.
יעקב מרגי: הדרה, שמעת את האתגרים, את הרצונות ואת השאיפות.
יעקב מרגי: האמנם?
יעקב מרגי: לזה את מובילה אותם?
יעקב מרגי: בהגדרה הלא פורמלית, את האימא של מועצת התלמידים.
<הדרה רוזנבלום: הייתה לי הזכות להקים את כל הסיפור הזה של מועצות התלמידים.
<הדרה רוזנבלום: אני עוד זוכרת עת אני הייתי, אבל אז לא נבחרנו אלא אז התנדבנו.
<הדרה רוזנבלום: לי היו הרבה מלחמות בבית הספר והמנהל אמר לי שאני לא מייצגת כי התנדבתי ולכן הוא לא יכול לשמוע מה אני אומרת.
<הדרה רוזנבלום: משרד החינוך מאוד מאוד תומך בעניין של מועצות.
<הדרה רוזנבלום: השנה יצא חוזר מנכ"ל בעיני מעולה שמאגם את כל הסיפור וממש אומר שמנהל בית הספר חייב להקים מועצה.
<הדרה רוזנבלום: הוא גם חייב לדאוג שיהיה מנחה למועצה שיעבור קורס והשתלמות ואפילו יקבל תגמול.
<הדרה רוזנבלום: פעם זה היה, הופסק ועכשיו זה חוזר.
<הדרה רוזנבלום: אני מזכירה את הסיפור של המנחה מפני שמאוד קל להתעלם מהמועצות.
<הדרה רוזנבלום: מאוד קל לעשות חגיגה וכאשר מגיע אורח לבית הספר, להביא אותן ולהראות אותן ומי כמוך חבר הכנסת כהן יודע את הדברים האלה עת היית מנהל בית ספר.
<הדרה רוזנבלום: אבל כשיש מועצה פעילה ויש מנחה שלא מפחד – למרות שהוא כמשרתם של שני אדונים, מצד אחד של הילדים ומצד אחד של ההנהלה - והוא מעודד אותם להביע את הדברים שלהם ולעשות את זה בצורה של דיאלוג וזה מצב שבסופו של דבר כולם מרוויחים כי גם המנהל מבין שדרכם הוא יכול להעביר מסרים וגם התלמידים מבינים זאת.
<הדרה רוזנבלום: אנחנו הרי אומרים מהי הצלחה של מועצה?
<הדרה רוזנבלום: לפי מספר התלונות והטענות כי מרגישים שזה באמת גוף שיכולים לפנות אליו.
<הדרה רוזנבלום: ההצלחה הכי גדולה היא גם אם הורים פונים אליהם ואומרים שהם רוצים שנחשוב ביחד איך אנחנו מקיימים נושא כזה או אחר.
<הדרה רוזנבלום: הנושא של ועדות קישוט וכולי, זה גם מאוד תלוי באופי של מנהל.
<הדרה רוזנבלום: יש מנהלים שפשוט אומרים שהגולם קם על יוצרו והם באים אלינו בטענות ושואלים מה פתאום הם באים ומבקשים כך ומבקשים אחרת.
<הדרה רוזנבלום: אנחנו מלמדים אותם בתחילת השנה, המועצות לא יוצאות לפגרה, עושים סיקור של מה שהיה בשנה שעברה ומתכננים ביחד.
מאיר כהן: תישארי כאן.
מאיר כהן: כשבא מנהל כזה, מלמדים את הילדים להתיישר אתו או שמסבירים למנהל בדיוק את מה שחוזר המנכ"ל אומר?
<הדרה רוזנבלום: אנחנו בהחלט מעודדים את המנהל להבין ולקרוא את חוזר המנכ"ל ואני באופן אישי, יש לי במשך השנה שיחות עם לפחות שלושים מנהלים ואני אומרת להם שזה לטובתם, זה יביא רוח אחרת בבית הספר, הם יוצאים חזקים.
<הדרה רוזנבלום: להדוף כל הזמן, הם עושים אנטי ולכן בוא ניקח את הרעיון בכלל בחיים.
<הדרה רוזנבלום: אבל אנחנו כן מלמדים את התלמידים לבוא מתוך דיאלוג.
<הדרה רוזנבלום: אני עברתי כבר הרבה שימועים במשרד והרבה דברים.
<הדרה רוזנבלום: אמנם מצד אחד השאתי משואה, אבל מצד שני הרבה מאוד דלתות נעצרו בפניי כי אני אמרתי, לא, תנו להם לדבר, תשמיעו, תזמינו, הם חלק, הם קהל היעד שלנו.
<הדרה רוזנבלום: אבל מצד שני אתה חייב בהחלט לתת גם פתרונות איך מגיעים לעמק השלום.
<הדרה רוזנבלום: לא באופן אוטומטי כל מה שהם אומרים, קדימה, אנחנו ממשיכים אלא בוא נסביר, בוא נראה את הקשיים ועל זה אנחנו עומדים.
<הדרה רוזנבלום: לכן כל כך חשוב לנו ואנחנו מלווים את המנחים ואנחנו מלווים את האנשים שעושים את העבודה, את הרכזים החברתיים, כדי לקדם את הנושא הזה.
<הדרה רוזנבלום: אני בפירוש רואה בזה ממש פרופסיה.
<הדרה רוזנבלום: אנחנו ממש מכינים כאן עתודה.
<הדרה רוזנבלום: מסתובבים כאן בוגרים שלנו כעוזרים ויועצים כי הם חוו את הסיפור הזה של איך להציג נושא, איך לדבר, איך להעביר מסרים.
<הדרה רוזנבלום: אני לא אומרת שבאופן אוטומטי כל מה שהם אומרים, אבל כן לעשות דיאלוג, כן לשמוע, כן לפתוח את הדלת והמשרד לגמרי בעד זה.
יעקב מרגי: אפרופו דיאלוג, הבטחתי לכם שאני אומר לכם מה היה בדיון הקודם.
יעקב מרגי: בזכות אותו דיאלוג ושיתופי הפעולה של פורום הנהגת ההורים, משרד החינוך, רשויות מקומיות והוועדה, חוקקנו את חוק ביטוח תאונות אישיות והיום אישרנו בוועדה את הסכום המרבי שהוא בחמישים אחוזים פחות מהסכום ששולם בשנה שעברה.
יעקב מרגי: זה יצא למכרז ואין ספק שזה תחילתו של תהליך לביטול כליל של תשלומי הורים והסדרה של מנגנון גבייה.
יעקב מרגי: אשרי המאמין.
יעקב מרגי: אנחנו נחושים בדעתנו להתקדם במסלול הזה.
חנין זועבי: אני מאלה שמסתכלת על הנוער לא כעל עניין של גיל אלא אולי כך אני רוצה לראות.
חנין זועבי: אולי המציאות היא לא כזאת אבל אנחנו צריכים לפעול בכיוון הזה שכאשר מדברים על נוער, מדברים על תפיסה חדשה, על ראייה חדשה של המציאות, על ראייה ביקורתית של המציאות.
חנין זועבי: מועצות התלמידים, זה לא רק עניין של אוטונומיה ארגונית.
חנין זועבי: כלומר, זה מאוד חשוב, זה ממד מאוד חשוב, אוטונומיה ארגונית שאתם צריכים להיות מעורבים בכל הרמות, גם הפדגוגיות, גם הרמות של חיי בית הספר, של האקלים החינוכי.
חנין זועבי: אבל אני רוצה לראות בדור החדש דור שחותר למציאות אחרת.
חנין זועבי: הדור לא דור צייתני כל כך.
חנין זועבי: נועה, אל תתחילי מעכשיו לחפש נקודות איזון בין הגיל שלך לבין המבוגרים.
חנין זועבי: תניחי למבוגרים כי הם יכולים להילחם על האינטרסים שלהם ועל התפיסה שלהם.
חנין זועבי: את תציגי את עצמך.
חנין זועבי: אני חושבת שהאויב המאוד מרכזי לדמוקרטיה זאת צייתנות וזאת חברה של עדר.
חנין זועבי: אני חושבת שדמוקרטיה היא לא רק דמוקרטיה של תהליכים ובחירות, תהליך של בחירות וחופש ביטוי, אלא דמוקרטיה היא כבוד האדם.
חנין זועבי: דמוקרטיה היא צדק, דמוקרטיה היא שוויון, דמוקרטיה היא זהות וזהותו של האחר לא צריכה לאיים על אף אחד.
חנין זועבי: זהותו של הערבי בארץ הזאת, במולדת שלו, לא צריכה לאיים על אף אחד וזאת ההכרה של האחר.
חנין זועבי: זה גם לא לחלק את הזהויות של האחר לבדואי, לצ'רקסי, למוסלמי, לדרוזי.
חנין זועבי: האחר הוא הערבי במקרה שלנו.
חנין זועבי: זה חלק מהדמוקרטיה, זה חלק מחזון של שוויון ביחד.
חנין זועבי: אני יודעת שיש אתגר מאוד גדול בפניכם.
חנין זועבי: הסקרים של ממדי הדמוקרטיה אצל הנוער הם מאוד מסוכנים והם מאוד מדאיגים.
חנין זועבי: יותר מ-55 אחוזים לא מאמינים בערכים של דמוקרטיה וכאן ההתחלה.
חנין זועבי: אתם צריכים לא לקבל את המציאות הזאת.
חנין זועבי: אל תקבלו את המציאות הזאת ואל תהיו צייתנים אלא תחשבו בביקורתיות.
חנין זועבי: נוער לא ביקורתי, הוא משעתק את עולם המבוגרים, משעתק את המציאות אבל המציאות לא צריכה לספק אף אחד מאתנו, לא את זה שסובל מאי צדק ולא את זה שנהנה מפריבילגיות.
חנין זועבי: שניהם לא צריכים להיות מסופקים מהמציאות.
חנין זועבי: אתם צריכים לשנות.
חנין זועבי: אני לא מטיפה.
חנין זועבי: אני לא רוצה להטיף.
יעקב מרגי: את מציעה.
חנין זועבי: זאת התפיסה שלי.
חנין זועבי: אני חושבת שזאת האחריות שלכם, זה הערך המוסף שלכם מעולם המבוגרים שהוא גם מתוסכל וגם מטפח תרבות של עדר.
חנין זועבי: תהיו ביקורתיים, מאוד ביקורתיים, אל תשעתקו נורמות חברתיות, קונצנזוס הוא לא דבר מקודש.
חנין זועבי: חשיבה ביקורתית, ערך האדם – זה דבר מקודש.
יעקב מרגי: רבותיי, בשעה 10:30 יש לנו עוד דיון בהצעת חוק ולכן אני מודיע שנגלוש לזמן המליאה למרות שיושב ראש הכנסת אוסר עלינו לעשות זאת.
יעקב מרגי: יש לנו כאן מורים ומנהלים?
<אסנת עוזרד: כן.
<אסנת עוזרד: אני מנהלת חטיבת ביניים כבר די הרבה שנים במודיעין.
<אסנת עוזרד: אני יכולה להעיד ספציפית על העיר הספציפית שלנו שהנושא של מועצות התלמידים והנוער הוא גוף די חזק שיש בו הרבה מאוד כוח והרבה מאוד שיתופי פעולה.
יעקב מרגי: למרות שראש העיר הוא חיים ביבס, הם מצליחים?
יעקב מרגי: אנחנו מכירים אותו לטוב ולרע.
<אסנת עוזרד: הוא מצוין.
יעקב מרגי: הוא מצוין והוא דעתן.
<אסנת עוזרד: הוא דעתן.
<אסנת עוזרד: בהיבט הזה הוא עושה עבודה מעולה.
<אסנת עוזרד: אני רוצה להגיד משהו לגבי מנהלי בתי הספר.
<אסנת עוזרד: מנהלי בתי הספר בגדול הם לא מקשה אחת.
<אסנת עוזרד: יש מגוון רחב ואגב, הם גם מייצגים מגזרים שונים.
<אסנת עוזרד: אנחנו יודעים שבחלק מהמגזרים הנושא של מועצות התלמידים והנוער, זה לא הדבר החשוב ביותר.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על המקומות אליהם חלחלה הדמוקרטיה.
<אסנת עוזרד: הדמוקרטיה צריכה לכלול את כולנו ללא יוצא מן הכלל וכאן התפקיד של מועצת הנוער הארצית.
<אסנת עוזרד: גם אנחנו צריכים כל הזמן להגדיל את השורות שלנו בקרב החברה הישראלית ואני מקווה ואני מאמינה שאנחנו הולכים לדרך נכונה.
<אסנת עוזרד: ג'לאל ספאדי שהוא מהמגזר הערבי עושה עבודה מאוד מאוד טובה בשנים האחרונות בעניין הזה.
<אסנת עוזרד: הוא האחראי על המחוז הערבי במינהל חברה ונוער.
<חאג' מחאג': אפשר להגדיל את התפקיד שלו בצורה יותר מדויקת.
יעקב מרגי: מי אדוני?
<חאג' מחאג': מפקח מתמטיקה במגזר הערבי.
יעקב מרגי: היא לא הגדירה את התפקיד שלו נכון?
<חאג' מחאג': בוא נגיד שהוא מרכז.
<אסנת עוזרד: המחוז הערבי במינהל חברה ונוער.
<הדרה רוזנבלום: הבעיה שלנו שאין לנו בכלל חרדים.
<הדרה רוזנבלום: חרדים לא מתקרבים אלינו.
יעקב מרגי: לכן אמרתי היכן שהדמוקרטיה חלחלה אבל היא לא הבינה אותי.
<אסנת עוזרד: אני הבנתי אותך מצוין ואני חושבת שהייתי מאוד שמחה להכיר וללמוד את המגזר החרדי שגם הוא יודע לנצל את הדמוקרטיה, וזה מצוין וכך גם צריך להיות.
יעקב מרגי: אבל בתלמידים עסקינן.
יעקב מרגי: התלמידים של המגזר החרדי לא מנצלים את הדמוקרטיה.
<אסנת עוזרד: זה עניין לשיח עמוק.
<אסנת עוזרד: מכיוון שאינני נמנית על המגזר החרדי אבל יש לי אליו הוקרה והערכה כאזרחית במדינה, אני חושבת שנכון גם להציף את הנושא כאן.
<פז כהן: המילה לנצל היא לא נכונה.
<פז כהן: לא מנצלים את הדמוקרטיה.
יעקב מרגי: משתמשים בה.
<אסנת עוזרד: אני מקבלת אבל הבנת את מה שאני מתכוונת לומר.
<אסנת עוזרד: אני חושבת שחובה על מנהלי בתי הספר לחנך לדמוקרטיה במדינת ישראל.
<אסנת עוזרד: חובה על המנהלים שיהיה בקרבם גוף כזה.
<אסנת עוזרד: אגב, זאת גם חובה בחוק במשרד החינוך אבל אני חושבת שהוא חייב להיות בליבה של כל מנהל בית ספר שנבחר.
<אסנת עוזרד: זאת אומרת, צריך לשאול אותו לגבי תפיסותיו הדמוקרטיות מכיוון שמדינת ישראל מחויבת בראש ובראשונה לדמוקרטיה חזקה ויציבה.
<אסנת עוזרד: בני הנוער הם האזרחים הבאים של מדינת ישראל וחובה עליהם להרגיש זאת.
יעקב מרגי: הם הדור הבא של המנהיגים.
<פז כהן: האמת היא שהם אזרחים כבר היום אבל בלי זכויות.
יעקב מרגי: אתה יכול להגיד לי באחוזים כמה מורים יש מתוך כלל המורות?
<שמואל בואניש: לדעתי שלושים אחוזים גברים ושבעים אחוזים נשים.
<שמואל בואניש: במערכת יש יותר נשים וזה ברור.
מאיר כהן: אתה אופטימי.
יעקב מרגי: במקרה הזה הוא לוקח גם את המורים החרדים.
<שמואל בואניש: אני גר בלוד.
<שמואל בואניש: אני מלמד בבית ספר תיכון אורט.
<שמואל בואניש: אני רכז חברתי של בית הספר ואני מלווה מועצה בחמש השנים האחרונות.
<שמואל בואניש: אני באמת מדבר מהשטח ומהבעיות שעולות בשטח או האתגרים שעולים בשטח.
<שמואל בואניש: חבר הכנסת מאיר כהן דיבר על העובדה שבאמת בסופו של דבר כשאתה מגיע לתכל'ס, לשטח, מועצות התלמידים הן לא מתפקדות כמו שהיינו רוצים שהן יתפקדו.
<שמואל בואניש: הן לא מקיימות את הדמוקרטיה.
<שמואל בואניש: אני חושב שהבעיות שעולות וצפות, יש כמה בעיות ואני אתאר אותן פרקטית.
<שמואל בואניש: קודם כל, בית ספר תיכון, יש לו מערכת שעות.
<שמואל בואניש: כיום במערכת השעות אין שעות שמיועדות לדבר הזה של ליווי מועצה.
<שמואל בואניש: מועצות, כדי להצליח לקיים את הדמוקרטיה - - -
<הדרה רוזנבלום: זה בחוזר האחרון של המנכ"לית.
<שמואל בואניש: אולי זה רק אצלי.
<שמואל בואניש: בבית הספר, בתקן, במערכת השעות, אין דבר כזה ולדעתי זה דבר שיוצר בעיה כי אתה לא יכול לקיים פגישות שבועיות כשאין לך את זה בתקן.
<שמואל בואניש: באופן כללי.
<שמואל בואניש: אפילו אם אתה רוצה לעשות שעה בתקן ונגיד שהוא קיים, מאוד קשה לכנס את התלמידים או את כל המועצה בבת אחת כי יש להם שיעור מתמטיקה חשוב או שיעור אנגלית חשוב וזה יוצר בעיה.
<שמואל בואניש: חשוב מאוד לכנס את כולם כדי להצליח לקיים משהו.
<שמואל בואניש: מועצות תלמידים הן לא גוף שהוא חלק מההנהלה כיום.
<שמואל בואניש: לא סופרים אותן.
יעקב מרגי: אתה מורה מלווה של מועצת התלמידים, נכון?
<שמואל בואניש: כן.
יעקב מרגי: זה מיד הקפיץ אותי, ולמה?
יעקב מרגי: בדרך כלל לוועדה מגיעים נציגי ממשלה או נציגי ההסתדרות ואומרים לי שצריך לעשות.
יעקב מרגי: אני אומר, רגע, מה צריך לעשות?
יעקב מרגי: אתם צריכים לעשות.
יעקב מרגי: זה מה שאני אומר לך.
יעקב מרגי: אתה מורה מלווה.
יעקב מרגי: אתה אומר מה לא קורה.
<שמואל בואניש: זה הולך לקרות.
יעקב מרגי: אם אתה פועל על סמך הקווים שמשרד החינוך מתווה לתפקוד ולמערכת היחסים - - -
מאיר כהן: משרד החינוך לא התווה את הקווים.
יעקב מרגי: לא, הוא קבע כללים במערכת היחסים בין מועצות התלמידים להנהלה ואתה הגורם לבצע את זה.
<שמואל בואניש: אני עושה את זה, אבל אני טוען שזה לא קורה במערכת.
<שמואל בואניש: אנחנו מדברים כאן גבוהה גבוהה על מועצות התלמידים אבל בפועל הדברים לא קורים.
יעקב מרגי: אתה מקפיד לעשות את זה אצלך?
יעקב מרגי: אתה מקבל רוח גבית?
<שמואל בואניש: אני מקבל רוח גבית לעשות את הדברים האלה.
יעקב מרגי: מהמנהלת.
<שמואל בואניש: ממה שאני יודע ממועצות תלמידים, ואני מקושר להרבה מורים בארץ כי אני חלק מפרויקט שנקרא חותם, אין את הדברים האלה, אין את הרוח הזאת וזה לא משהו שהוא חובה.
<רונית גרינברג: אני מורה במודיעין.
<רונית גרינברג: אני אמנם מחנכת בבית ספר יסודי אבל אני רואה אתכם ואני מאוד מתרגשת.
יעקב מרגי: גם הם היו פעם ביסודי.
<רונית גרינברג: נכון.
<רונית גרינברג: אני מתרגשת כי כיף לי לראות אתכם ולשמוע אתכם ולדעת שיש לנו חבר'ה באמת רציניים שלוקחים את הדברים ברצינות.
<רונית גרינברג: אני חושבת שכל הדברים האלה לא צריכים להיות רק בחטיבת הביניים ובתיכון אלא צריכים להתחיל מכיתה א' ואפילו מגן הילדים.
<רונית גרינברג: חינוך למנהיגות, חינוך לשיתופיות בכל הנושא של לקחת דברים ולהנהיג אותם, זה מתחיל מהיסודי.
<רונית גרינברג: אני חושבת שצריך להטמיע את זה בתכניות וכאן כן צריכה לבוא הוראה מלמעלה.
<רונית גרינברג: בבית הספר שלי הפרטי, זה נעשה וזה נעשה בגאווה ושיתוף הפעולה הוא מושלם ומדהים אבל לצערי הרב זה לא קונצנזוס.
<רונית גרינברג: אני חושבת שכן צריכה להיות, אני לא יודעת אם לקרוא לזה הנחיה, התחלה של תהליך כמו שהדרה עשתה שזה באמת כל הנושא של מועצת תלמידים, להרים אותו ולהצמיח אותו.
<רונית גרינברג: אני חושבת שזה באמת צריך להיות משהו שהוא חוצה מגזרים, חוצה גילאים ואולי מכאן תבוא הבשורה.
יעקב מרגי: יש לנו סביב השולחן ראשי מועצות מקומיות וראשי ערים?
<עיסא ג'אבר: ראש המועצה המקומית אבו גוש.
יעקב מרגי: למי שלא יודע, אבו גוש היא במעלה הדרך לירושלים.
יעקב מרגי: אבו גוש, זה לא רק חומוס.
<עיסא ג'אבר: הרקע שלי, כמו של חבר הכנסת כהן, שלושים שנים במערכת החינוך בתפקידי מפתח – מחנך, מנהל בית ספר תיכון ובשנים האחרונות מנהל אגף החינוך של הרשות המקומית.
<עיסא ג'אבר: גם בבית הזה שימשתי כמנחה בכיר ביחידה לדמוקרטיה לפני הרבה שנים.
<עיסא ג'אבר: לדעתי כאן יש מה להציג כראש רשות שעל כתפיו יש התחייבות כלפי מועצת התלמידים.
<עיסא ג'אבר: לדעתי מדי פעם מגיעות לפתח לשכתו של ראש רשות דרישות רבות, בקשות וקונפליקטים שמתנהלים בישוב באמצעות מועצת התלמידים.
<עיסא ג'אבר: כמי שמאמין בהליך הדמוקרטי בכל המערך של הקמת מועצות תלמידים בכל בית ספר בכל ישוב, אני גם מאמין במה שנקרא האחריות המשותפת או השותפות בכלל בין כל הגורמים כאשר מועצת התלמידים היא צלע חשוב בעשייה עצמה כי הם נמצאים במרכז.
<עיסא ג'אבר: כל מה שנעשה במערכת החינוך, זה בוודאי לטובת הילדים שלנו שהם הילדים ובני הנוער של הישוב.
<עיסא ג'אבר: כאן לדעתי צריכים להדגיש את הנושא לא רק של התהליך הדמוקרטי שהוא הדבר האידיאלי אלא גם את מה שנקרא האחריות, מה שנקרא בלועזית אקאונטביליטי, שזה דבר מובן מאליו שכל הגורמים צריכים ליטול חלק בתהליך הזה.
<עיסא ג'אבר: על מועצת תלמידים מוטלת הרבה אחריות.
<עיסא ג'אבר: זה לא רק הנהגה בית ספרית שתהיה משהו לקישוט בית הספר אלא אחריות מלאה לא פחות מאשר של כל גורם פורמלי אחר.
<עיסא ג'אבר: כאשר הנושאים מגיעים לראש הרשות, לדעתי אנחנו דנים ומסתכלים על הדרישות ועל הבקשות של מועצת התלמידים כבקשות רציניות, שוקלים את הדברים בכובד ראש ולדעתי זה דבר שרק מצמיח את הרשות ומחזק את מערכת החינוך היישובית ואני מאוד שמח שאני פוגש כאן בני נוער שאכפת להם, שיש להם כושר התבטאות והם יודעים מה הם רוצים.
<עיסא ג'אבר: אני רוצה לאחל לכל ישוב שתהיה לו מועצת תלמידים אבל בתנאי שגם יהיה מנחה למועצת התלמידים ולא רק תהווה קישוט אלא הנחיה ועשייה.
<עיסא ג'אבר: תודה רבה.
מאיר כהן: אני רוצה לאתגר אתכם בדקה.
מאיר כהן: כשאתם שומעים שיש בעיה של סמים בבית הספר, מה מועצת התלמידי עושה?
<יובל פלג: למועצה יש שיתוף פעולה עם הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול.
<יובל פלג: השנה הוקם צוות.
מאיר כהן: אל תדבר אתי בכותרות.
מאיר כהן: סליחה, אני אוהב אותך, אבל תגיד לי מה קורה בבית הספר מסוים.
יעקב מרגי: שאלת שאלה חשובה.
יעקב מרגי: יובל, זה מה שציפיתי שיקפוץ לך אתמול בדיון.
יעקב מרגי: אני אומר לכם איך מערכות צריכות לעבוד.
יעקב מרגי: אני אומר לכם מה הציפייה שלי ותקנו אותי אם זה לא תואם מציאות, או אפשרי או בלתי אפשרי.
יעקב מרגי: אני אומר שמועצת התלמידים צריכה להתנהל בדיוק כמו גוף גדול ממשלתי למרות שלכאורה זאת מעין התנדבות כי אין כאן שכר.
יעקב מרגי: כאשר מועצת התלמידים הארצית שומעת שבבית ספר מסוים במקום מסוים – ניקח את המקרה של הגזענות בחולון, בבית הספר יבנה – אוטומטית צריכים לפעול החיישנים של מועצת התלמידים הארצית, מבררים מי הנציג בחולון בבית ספר יבנה וצריך להפעיל אותו ולראות מה הוא עשה ומה הייתה ההתערבות והפעולות שננקטו.
יעקב מרגי: האם כיוונתי לדעתך?
יעקב מרגי: מדבר חבר הכנסת מאיר כהן על אסטרטגית להצהיר.
<יובל פלג: לא.
<יובל פלג: אנחנו לא מדברים אסטרטגית.
יעקב מרגי: השאלה אם יש לכם חיישנים כאלה של התערבות מידית.
מאיר כהן: זה קשור לשאלה שלך בה פתחת את הדיון והיא החשובה ביותר, מה האינטראקציה.
יעקב מרגי: אני אומר לך מה הציפיות שלנו מכם.
יעקב מרגי: להרבה גופים אין את העוצמות שיש לכם בקטע הזה של הפריסה הארצית.
יעקב מרגי: יש לכם פריסה ארצית שחודרת כמעט לכל בתי ספר.
יעקב מרגי: אתם ארגון רב זרועות.
יעקב מרגי: מה שאתה יכול לעשות, הנה, אני אומר לכם, זה לא פחות ואתה יודע מה?
יעקב מרגי: הם לא שומעים אותי, לא מפקחות, לא מנהלות, לא משרד החינוך והפרוטוקול לא מקליט את הדברים, ואני אומר לך שעד שהמנכ"לית תקרא עיתון, תדבר עם המפקחת הארצית שתדבר עם המפקחת המחוזית שאולי היא חברה של אותה מנהלת בבית הספר – לא יקרה כלום.
יעקב מרגי: לעומת זאת, אתה יכול בשנייה, בלחיצת כפתור, מהארצי לעירוני, העירוני תוך בית ספרי, אתה יכול להביא תוצאה אפקטיבית יותר טובה מאשר צעד שתעשה הנהלת משרד החינוך.
יעקב מרגי: לזה חותר חבר הכנסת מאיר כהן.
<חנן יזדי: אני מבקש לתת את רשות הדיבור לנוי.
יעקב מרגי: מקריית שמונה?
<חנן יזדי: מנשר.
יעקב מרגי: מי מקריית שמונה?
<חנן יזדי: הודיה.
יעקב מרגי: אני מבקש לאפשר להודיה לשבת ליד השולחן.
<חנן יזדי: אני כן אשמח להתייחס לשאלה.
<חנן יזדי: המועצות פרוסות ברמה הארצית במחוזות, ברשויות ובבתי הספר.
<חנן יזדי: אני מאמין שכאשר אנחנו כמועצה ארצית נותנים איזושהי מדיניות, איזשהו חזון וגם כשיש לנו את שיתוף הפעולה הזה, הם מחלחלים לתוך בתי הספר ואני חושב שהפריסות הבית ספריות שלנו - כמה וכמה פעמים בשביתות שעשינו ובמחאות ובהפגנות ובכל המהלכים הארציים שעשינו - אני מאמין שכן אנחנו מנצלים את הכוח גם בקידום נושאים כאלה, כמו סמים ואלכוהול, מיניות ומגדר, חינוך.
<חנן יזדי: אנחנו עכשיו גם מתעסקים יותר לעומק בחינוך.
<חנן יזדי: אני אשמח אם תיתן את רשות הדיבור לנוי.
יעקב מרגי: נוי, בקצרה.
יעקב מרגי: את מביאה לי דוגמה להתערבות?
<נוי קריאף: כן, ממש דוגמה.
<נוי קריאף: אני מבית ספר תיכון בנשר.
יעקב מרגי: נוי כבר הופיעה בוועדה.
<נוי קריאף: אני רוצה להביא דוגמה פרקטית.
מאיר כהן: אני חייב לציין שיש חברי מועצת תלמידים שנמצאים כבר הרבה זמן ויותר חברי כנסת מתחלפים מאשר הם.
מירב בן ארי: באיזה כיתה את?
<נוי קריאף: אני עולה לכיתה י"ב.
<נוי קריאף: אני אתן דוגמה פרקטית.
<נוי קריאף: ערב השנה החדשה, סילבסטר, מועצות התלמידים יודעות שעומד לקרות הרבה באותו לילה.
<נוי קריאף: אוטומטית כינסנו את כל מועצת התלמידים של בית הספר יחד עם היועצות ותכננו פעילות שעומדים להעביר כבר באותו בוקר.
<נוי קריאף: מחלקים סוכריות לתלמידים בלי לדעת מה זה, איפה, איך ובאיזו צורה ואוטומטית ילדים לוקחים בלי לשאול מה זה ועל זה בעצם אחר כך העברנו שיעורים בכיתות.
<נוי קריאף: במקביל יצרנו קשר עם ההורים והייתה סדנה של ההורים איך מתמודדים עם אלכוהול וסמים וכך נגענו בתופעה הזאת.
<נוי קריאף: אני חושבת שזאת הצלחה של המועצה.
יעקב מרגי: נציגות הורים.
<הגר: נציגת פורום הורים מנתניה.
<הגר: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו מאוהבים בכם.
<הגר: אתם דור מדהים, דור חכם, דור יצירתי, יש לכם חלומות.
<הגר: אני מצפה מכולם לעזור לכם ואתם תחלמו ולכו עם החלומות שלכם.
<הגר: תעשו כל מה שאתם מרגישים וחושבים.
<פז כהן: כל הכבוד, רק קחו בחשבון שתמיד באים בתלונות לאלה שעושים ותהיו רגילים לכך.
<פז כהן: יאמרו לכם שאתם ועדת קישוט אבל כל מי שנמצא כאן בחדר, ברגע שאתם באים לעשות, אתם מקבלים תמיכה.
יעקב מרגי: פז רוצה לומר לכם שככל שתהיו אקטיביים, תהיו פחות אהודים כמו שקורה לו בירושלים.
מירב בן ארי: גם אני אמרתי את זה.
<פז כהן: עוד שתי הערות קצרות.
<פז כהן: צריך לראות מי משחק את המשחק הדמוקרטי, מי נמצא בתוך המשחק הדמוקרטי של מועצות התלמידים.
<פז כהן: אני חושב שאנחנו נעדרים לחלוטין באוכלוסייה החרדית וזה מאוד כואב לי.
<פז כהן: קשה לי לראות שאין כאן גם את החברה האתיופית ואחרות.
<פז כהן: כל הכבוד שאתם עושים.
<פז כהן: אי אפשר לשנות את הכול בבת אחת אבל תילחמו על זה, לכו לשכונות הפיתוח, לכו לישובים המוחלשים, לכו למקומות האלה ותעזרו להם להקים מועצות תלמידים כמוכם כי בסוף לבית הזה מגיעים כולם מכל המקומות וצריך לבנות את ההנהגה הזאת מלמטה.
<פז כהן: תישארו ערכיים ותמשיכו להאמין במה שאתם עושים, גם כשאומרים לכם דברים מסביב.
<פז כהן: תישארו נאמנים לאמת שלכם, לדברים שלכם ואנחנו ההורים תמיד נהיה אתכם, גם בבית וגם כאן.
יעקב מרגי: נמצאת אתנו שכנה שלי.
יעקב מרגי: אם אנחנו מקפלים את המפה של ארץ ישראל, אני נופל ליד קריית שמונה.
<הודיה טלקר: שלום.
<הודיה טלקר: אני מקריית שמונה, עולה לכיתה י"ב, נציגה במועצת התלמידים והנוער הארצית.
יעקב מרגי: באיזה שעה יצאת מהבית כדי להגיע לכאן?