GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דודי כהן: הוא לא חוק.
יעקב מרגי: תאמר לי מה עומד לרשותך לגבי גן פרטי כזה.
<דודי כהן: גן שגובה תשלומי הורים מעבר למה שמותר לו – לצורך העניין, גם אם ילד עכשיו, כמו שאמרתם, יושב בבוקר ואוכל ארוחת צהרים על חשבון הגן – ההורה יכול לבחור האם הוא רוצה לשלוח את הילד עם סנדביץ' או שהוא רוצה לרכוש את השירות הזה מהגן.
<דודי כהן: מבחינת הפיקוח והאכיפה בנושא של תשלומי הורים, אני מפנה את הוועדה לחוזר מנכ"ל לגבי תשלומי הורים.
<דודי כהן: יש מספר סעיפים כאשר אחד הוא הפסקת תקצוב לשנת לימודים, קיזוז הכספים, דרישה להשבת הכספים שנגבו ביתר מהורי התלמידים, הגשת תביעות השבה כנגד הבעלות.
<דודי כהן: יש עוד כמה דברים, אפילו עד ביטול רישיון של המוסד.
יעל גרמן: קודם כל, אני מאוד מעריכה את מה שאתם עושים.
יעל גרמן: מה כוח האדם שעומד לרשותך?
יעל גרמן: כמה מפקחים יש לך?
<דודי כהן: שניים.
יעקב מרגי: במכרז.
<דודי כהן: לכן הוצאנו מכרזי כוח אדם.
יעל גרמן: הם עושים את זה במיקור חוץ.
יעקב מרגי: היה כאן דיון.
יעקב מרגי: על כך קמה הזעקה שכביכול מפעילים חברות, חוקרים פרטיים ובלשים פרטיים, אבל זה לא על מנהלי בתי הספר אלא התברר שזה בדיוק לבדוק את הדברים האלה.
יעקב מרגי: מול תחכום, צריך תחכום.
יעל גרמן: אני רציתי לפתוח ברוח טובה ובהערכה.
יעל גרמן: מכאן אני חייבת לומר שאני ממש מאוכזבת מהתשובות כי אני מבינה כך: קודם כל, אני גם מבינה שיש כאן שני משרדים שונים שמפקחים כאשר מהשעה 7:30 עד שעה 1:20 זה בפיקוח משרד החינוך, ומהשעה 1:20 עד 4:00 זה נדמה לי בפיקוח משרד הכלכלה, אם אני לא טועה.
יעל גרמן: אתם בכלל לא מפקחים על צהרונים.
<דודי כהן: משרד החינוך לא מפקח.
יעל גרמן: מפקח משרד הכלכלה או העירייה.
<קריאה: העירייה.
יעל גרמן: זה או העירייה או נעמ"ת או גופים כאלה.
יעל גרמן: זאת אומרת, אתם בכלל לא מסוגלים לפקח על הצהרונים.
יעל גרמן: אין לכם סמכות לפקח על צהרונים.
יעל גרמן: זאת בעיה אחת.
יעל גרמן: אני רגע שמה בצד את כל הבעיה של הצהרונים ומה שהיושב ראש שאל.
יעל גרמן: זאת שאלה שאתם תצטרכו לתת לנו תשובה.
יעל גרמן: על כל פנים, אני אדרוש את התשובה איך מונעים שבעלות מסוימת פרטית דורשת 3,500 שקלים או 4,000 שקלים ובקיבוץ הם ילדים שבויים, הם לא יכולים ללכת לעיר או לאיזשהו מקום אחר ואז הם משלמים אמנם רק על שלוש שעות, אבל כולנו יודעים שזה לעשות חוכא ואיטלולא מהרצון לאפשר חוק חינוך חינם.
יעל גרמן: על זה אין לכם תשובה ואני חושבת שכן צריכה להיות.
<דודי כהן: התשובה היא שזה בפיקוח של משרד אחר.
יעל גרמן: אין פיקוח על מחירי הצהרונים.
יעקב מרגי: אמור להיות.
יעל גרמן: אבל אין.
יעקב מרגי: משרד הכלכלה כאן?
יעקב מרגי: אתם אחראים על הצהרונים.
יעקב מרגי: אתם מוציאים את המכרז לזכיינים.
<קריאה: עד גיל שלוש.
יעקב מרגי: אתם מבינים את התחושה.
יעקב מרגי: יש פרצה.
יעקב מרגי: לו יצויר שעד שעה 1:20 אתם עושים את עבודתכם כמו שצריך, בסדר.
יעקב מרגי: יש מושג האומר מכסה טפח ומגלה טפחיים.
יעקב מרגי: ברגע שאתם מפעילים את נקודת הלחץ מ-7:30 עד 1:20, אני גן פרטי ועומדת לי האפשרות לשחק עם הסחיטה, נקרא לזה כך, עם התשלום שאני דורש ואף אחד לא יכול לומר לי גם כמה.
יעקב מרגי: לכן אני לא מקבל את זה.
יעקב מרגי: ברגע שאני רוצה לשחק במגרש של המדינה, יש למדינה מה לומר.
יעקב מרגי: אני אדרוש ואני מבקש להביא את זה למנכ"לית שגנים פרטים שפנו למשרד ומקבלים תקצוב, יצטרכו להיכנס לסף של תקרות, לסף של פיקוח ודרישות.
יעקב מרגי: אם לא, הדיון הזה עקר והוא יהיה מיותר ואנחנו תמיד נמצא פתח לעקוף וימצאו פתח לעקוף אותנו.
יעקב מרגי: לו יצויר שהאגף יעבוד בצורה הכי טובה, אתה תבוא ותאמר שעד שעה 1:20 הכול עובד כמו שצריך, אבל זאת אחיזת עיניים כי האמת היא שלא מגיע לשלם 3,500 שקלים משעה 1:30 עד 4:00.
יעל גרמן: שלוש שעות.
יעקב מרגי: כאשר המדינה נותנת 700 ו-800 שקלים משעה 7:30 עד 1:00.
יעקב מרגי: יש כאן פרצה שקוראת לגנב, ככתבו וכלשונו ואני אדרוש בסיכום לכתוב נוהל ברור.
יעקב מרגי: אם אתה רוצה לשחק במגרש שלי, יש לי מה לומר.
יעל גרמן: ברשותך, אני רוצה להשלים.
יעל גרמן: מה שהיושב ראש אמר, בוודאי אני מצטרפת אליו, אבל דודי, אני רוצה לומר לך משהו.
יעל גרמן: הרי ברור לך שמה שקורה כאן, יש כאן שתי עוולות.
יעל גרמן: העוולה הראשונה היא שמשרד החינוך מעביר כספים רבים, מיליוני שקלים, לאנשים פרטיים שזה בפני עצמו איזשהו תקדים שאני לא יודעת אם ראוי היה להיכנס אליו, אבל בלית ברירה עושים זאת.
<פארס טויל: הם לא פרטיים.
יעל גרמן: בוודאי שהם פרטיים.
<פארס טויל: הם תאגידים.
יעל גרמן: תאגיד פרטי.
<קריאה: עמותות.
<פארס טויל: עמותה היא תאגיד.
יעל גרמן: עמותה או תאגיד.
יעל גרמן: גן פרטי הוא גן פרטי.
יעל גרמן: הכספים הם פרטיים והם הולכים לכיסים פרטיים.
יעל גרמן: אני לא יודעת איזה פיקוח ציבורי יש בכלל שם על ההתנהלות של הכספים.
יעל גרמן: יש כאן איזשהו ערבוב בין ציבורי לפרטי שמלכתחילה יש כאן משהו לא תקין, כי מה שקורה זה שהמדינה מזרימה את הכסף למטרה מאוד טובה, שהוא יגיע בסופו של דבר אל הזוגות הצעירים שמגיע להם חוק חינוך חינם, אבל רוצה הגן – מחזיר, חלק, את הכול, ואם לא רוצה – לא מחזיר.
יעל גרמן: מה עושה עכשיו ההורה?
יעל גרמן: איך הוא מקבל חוק חינוך חינם?
יעקב מרגי: במשרד הכלכלה לגבי מעונות היום, הרי גם שם אלה גופים כאלה.
יעקב מרגי: גם הרשתות כמו ויצ"ו, נעמ"ת, נאות מרגלית, אמונה.
יעקב מרגי: בסוף אלה עמותות.
יעקב מרגי: בסדר, אלה לא גופים כלכליים אלא עמותות כלכליות.
יעקב מרגי: הם עושים את זה על בסיס רווח.
<קריאה: הם גם לא מלכ"ר.
יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע לי ולנתק לי את חוט המחשבה.
יעקב מרגי: אני אומר שגם שם יש תקרות ויש סכומים.
יעקב מרגי: לא כולם זכאים, יש דרגות ולא כולם הם רווחה.
יעקב מרגי: גם אלה שלא ולא ולא, יש סכום שנקבע.
יעקב מרגי: אני מזהה את הלקונה שיש כאן.
יעקב מרגי: אני מזהה את הכשל ואת הפרצה ואני אומר לכם שבסיכום אני אקרא למשרד החינוך ליצור נוהל ברור עם קביעת תקרת גבייה לאותן שעות משעה 1:30 עד 4:30 או עד 4:00 לאותם גנים שמקבלים את התקצוב מ-7:30 עד 1:20.
<פארס טויל: מנהל אגף רישוי במשרד החינוך.
<פארס טויל: אני אחראי על כל נושא ההסדרה של הגנים הפרטיים שעוברים הליך רישוי לפי חוק הפיקוח.
<פארס טויל: אני אעלה כמה נקודות שהוזכרו לפני כן לגבי הקיבוצים.
<פארס טויל: היום קיבוץ לא יכול להגיש בכלל בקשה לפתיחת מוסד מוכר שאינו רשמי.
<פארס טויל: קיבוץ היום מבחינתנו הוא רשות חינוך והוא חייב לפתוח מוסדות רשמיים בלבד.
יעקב מרגי: והקיימים כמוכר שאינו רשמי?
<פארס טויל: עבדנו לא מעט עם הקיבוצים.
<פארס טויל: אני חושב שנשארו בודדים שיש להם מוכר שאינו רשמי.
<פארס טויל: אנחנו הופכים את כולם למוסדות רשמיים והם בפיקוח מלא של משרד החינוך.
יעקב מרגי: לקיבוצים אבדה הזכות להיכנס לאוטונומיה בהרבה תחומים.
<פארס טויל: לגבי סוג הפיקוח ומה אנחנו עושים עם המוכר שאינו רשמי.
<פארס טויל: קודם כל, צריך לדעת שכל מוסד, לפני שהוא מקבל את הרישיון ואת ההכרה שלו, ואחרי שהוא מקבל רישיון והכרה הוא גם הופך להיות מוסד ציבורי, הוא עובר את כל הבדיקות הרלוונטיות, גם בדיקות חשבותיות כאשר אנחנו מוודאים שהוא איתן פיננסית ושהוא משלם שכר כדין.
<פארס טויל: גם בתחילת דרכו אנחנו בודקים אותו וגם כל שלוש שנים אנחנו מגיעים לכל גוף כזה ואנחנו בודקים את ההתנהלות הכספית שלו.
<פארס טויל: לגבי התשלום, היכן ומה, יש כמובן מגבלות וברור לכם, כמו שאתם מרגישים שיש כאן איזושהי פרצה, גם אנחנו מרגישים זאת, גם מהתלונות וגם מדברים אחרים.
<פארס טויל: אבל נכון להיום, חובת החינוך היא משעות מסוימות.
יעל גרמן: חובת חינם וזה לא מתקיים.
<פארס טויל: חובת החינם היא משעה 7:30 עד 1:20.
יעל גרמן: זה לא מתקיים.
יעל גרמן: משלמים על זה.
<פארס טויל: אני מחלק את זה לכמה סוגיות.
<פארס טויל: החובה הראשונה היא לוודא שמהשעה 7:30 עד 1:20 אנחנו כן נותנים חינוך חינם.
יעקב מרגי: אתם כמדינה, כן.
יעקב מרגי: אתה מזהה את הכשל שזיהינו?
<פארס טויל: קודם כל, ברור.
<פארס טויל: אנחנו מרגישים את זה.
<פארס טויל: אני אומר.
<פארס טויל: אגף האכיפה נולד לפני שנה וחצי-שנתיים, ואמרתם שלוש.
יעקב מרגי: קח את רואה החשבון הכי טוב יחד עם המשפטן הכי טוב לאגף האכיפה, לכו לגן כזה והוא ישאל אותך מה אתה רוצה, אני ממנה לא גביתי על שעה 7:30 עד 1:20 אלא אני גביתי ממנה 3,500 שקלים משעה 1:20 עד 4:00.
<דודי כהן: אבל ההורה יכול להוציא את הילד שלו בשעה 1:20 בלי לשלם כלום.
יעל גרמן: גם זה לא נכון.
יעקב מרגי: אתה יודע מה הבעיה שלי אתכם?
יעקב מרגי: לא נופל לכם האסימון.
<דודי כהן: נופל.
יעקב מרגי: אולי התבלבלתם.
יעקב מרגי: אתם המדינה.
יעקב מרגי: כשאתה עונה לי, אני הבנתי שאני חוזר שבע פעמים ולא הבנתם.
<דודי כהן: אל תחזור.
<דודי כהן: הבנו.
יעקב מרגי: לא, לא הבנתם.
יעקב מרגי: תקשיב, אתם צריכים להבין שאתם המדינה.
יעקב מרגי: יש כאן כשל.
יעקב מרגי: יש כאן שחקן שהוא מספק חינוך חובה חינם עד שעה 1:00 ובראש השני הוא משלים את המסגרת החינוכית, נקרא לזה כך, משעה 1:00 עד 4:00 שלא במסגרת חוק חינוך חינם חובה.
יעקב מרגי: אני כמדינה, מאחר וזה סמוך על שלחני חלק מהיום, אני חייב כדי שלא ינצלו לרעה את אותם 700-800 שקלים, אני חייב ליצור מנגנון שקובע את התקרה לאותן שלוש שעות.
יעקב מרגי: אני לא ביקשתי ממך לקבוע תקרה לגן ילדים פרטי שלא נמצא בהסדר הזה.
יעקב מרגי: אל תקבע.
יעקב מרגי: לא עומדת לך הזכות כי אני עדיין לא הגעתי למדינות שמתקרבות לפוטין.
יעקב מרגי: עם קצת שכל והעמקה, יכול להיות שהייתי שואף לשם.
יעקב מרגי: היכן שיש שותפות שהמדינה מתקצבת ויש חשש של ניצול לרעה, אני חייב בקום ועשה לקבוע תקרה לאותן שעות.
יעל גרמן: אני מבקשת לחזק את דבריך ולתת את הדוגמה המאוד מאוד ברורה.
יעל גרמן: בגן שנחשפתי להתנהלות שלו, בשנה מסוימת הם לקחו 3,500 שקלים מהשעה 7:30 עד השעה 4:00 וכאשר אתם שלחתם את החוזר, הם באו ואמרו שהם לוקחים 3,500 שקלים אבל רק משעה 1:30 עד 4:00.
יעל גרמן: ברור לך שבסופו של דבר אין חינוך חינם, שההורים האלה בגן הזה ובעוד עשרות גנים לא מקבלים חינוך חינם.
<פארס טויל: אם בסופו של דבר הגן הזה היה אומר שהוא גובה עכשיו 2,800 שקלים, זה היה מספק אותך?
יעקב מרגי: אתה יודע מה יספק אותי?
יעקב מרגי: קחו אנשי מקצוע שיתמחרו בצורה הכי ראויה והכי מרווחת, מהשעה 1:00 עד 4:00 ו תקבעו את התקרה.
יעקב מרגי: מי שרוצה לשחק אתי, אני קובע את כללי המשקח.
יעקב מרגי: מי שלא משחק אתי, אני לא קובע לו את כללי המשחק.
יעל גרמן: אני מתנצלת, אני חייבת להשלים.
יעל גרמן: אני התחלתי ולא השלמתי.
יעל גרמן: אני פשוט מחזקת את דבריו של היושב ראש.
יעל גרמן: אתם המדינה, אתם אלה שנותנים את הכסף, ברגע שנתתם כסף לגורם פרטי, ברגע שהכסף הציבורי של כולנו הלך לגורם פרטי במטרה מסוימת והמטרה לא מתממשת, משהו לא תקין.
יעל גרמן: אז בבקשה לעשות את מה שהיושב ראש אמר ולגרום לכך שהכסף הזה יגיע בסופו של דבר למטרתו.
יעל גרמן: הוא לא מגיע למטרתו היום.
<שאול קירשנבום: משרד האוצר.
<שאול קירשנבום: יש צהרונים והם לא תחת משרד החינוך.
יעקב מרגי: זה לא צהרון.
יעקב מרגי: תקרא לזה איך שאתה רוצה.
יעקב מרגי: לא יודע, דברו ביניכם.
יעקב מרגי: משרדי הממשלה, דברו ביניכם.
יעקב מרגי: זאת מדינה אחת עם ארבעה משרדים שנוגעים בנושא.
יעקב מרגי: ההורים הם בגדר פרה חולבת.
יעקב מרגי: אתם ארבעה ראשים.
יעקב מרגי: ההורים לא יתמודדו מולכם.
יעקב מרגי: אתה יודע למה אני מגיב לך בקוצר רוח?
יעקב מרגי: כי לא הצלחתם להבין אותי.
<שאול קירשנבום: אני מבין טוב.
יעקב מרגי: אל תתנו לי הסברים.
יעקב מרגי: אני מבין שזה לא תחת חוק חינוך חינם.
<שאול קירשנבום: תאמין לי, זה כואב לנו כמו שכואב לך.
יעקב מרגי: יש כשל, אל תצרפו את הגנים הפרטיים.
יעקב מרגי: לכו ובנו גנים.
יעקב מרגי: אתם מבינים שאתם לא מבינים אותי?
<קריאה: מחזיקים את המקל בשני הקצוות.
יעקב מרגי: באת עכשיו ואת רוצה שאני אחזור על כל הדיון.
<אמיר אהרוני: אצלנו למשל יש גן ציבורי בו גובים את אותו תשלום.
יעקב מרגי: אני חושב שהצפנו את הבעיה.
יעקב מרגי: עם כל חוסר הרצון שלכם להתמודד עם זה - - -
<דודי כהן: ממש לא.
יעקב מרגי: כך התחושה.
יעקב מרגי: ברגע שאתם נותנים לי תשובה כזו - - -
<פארס טויל: לא נתת לנו לתת את התשובה.
יעקב מרגי: יש לך תשובה?
יעקב מרגי: תן אותה.
<פארס טויל: תן לנו להסביר מה קורה היום בשטח ומה אנחנו מנסים לעשות כדי להכשיר את זה.
<פארס טויל: אחרי 1:20, נכון להיום, לפי המצב המשפטי הקיים, זה לא משהו שבמשרד החינוך.
<פארס טויל: אני לא יכול להגיד לגוף פרטי שאני נותן לו רישיון אם משעה 1:20 הוא יגבה 4,000 שקלים.
יעקב מרגי: אבל אני צריך לקרוא לך.
יעקב מרגי: לי מותר לקרוא לך לתקן.
<פארס טויל: אני יכול להגיד לו שמבחינתי משעה 7:30 עד 1:20, הוא לא יכול לגבות.
יעקב מרגי: הנה, שכנעת אותי עוד פעם שלא הסברתי את עצמי נכון.
<פארס טויל: הסברת נכון.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברת הכנסת יעל גרמן ולהורים שהציפו את הסוגיה הזאת, גם לחברי קיבוץ אילון.
יעקב מרגי: יש עוד נושאים שצריך לטפל בהם שם, בקיבוץ אילון.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברת הכנסת יעל גרמן.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לקבוע תקרת סכום גבייה על השעות, משעה 1:00 עד 4:00 לאותם גנים פרטיים שהצטרפו להסדר חוק חינוך חינם חובה במדינת ישראל, על מנת למנוע את הפרצה שקיימת היום, שהגנים הפרטיים מתרצים את הגבייה המופקעת הזו כאילו היא עבור השעות, משעה 1:30 עד 4:00.
יעקב מרגי: זאת פרצה שיש לסגור אותה על ידי קביעת תקרה ופיקוח ובקרה.
יעקב מרגי: הוועדה תעקוב אחרי הנושא הזה ומבקשת מהמשרד לקבל תשובות בנושא.
<פארס טויל: משפט.
<פארס טויל: אני חושב שמחובתנו לוודא שמשעה 7:30 עד 1:20 יש חינוך חינם.
יעל גרמן: איך תוודא את זה?
יעקב מרגי: בלי זה אתה לא יכול לוודא.
יעל גרמן: אי אפשר להעמיד את ההורים מול הגנים.
יעל גרמן: אני פונה למשרד האוצר.
יעל גרמן: הכסף של מדינת ישראל נזרק.
<קריאה: נסגור את המדינה.
<קריאה: הכול על אחריות האזרחים.
יעל גרמן: אנחנו לא נסגור את המדינה.
יעל גרמן: זאת מדינה נהדרת אבל יש כמה דברים שצריך לנער.
יעל גרמן: יש לנו ארץ נהדרת.
אלעזר שטרן: יש לי הצעה לסדר.
יעקב מרגי: תן לקחת אוויר.
יעקב מרגי: עוד לא אמרתי מה סדר היום.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום הצת חוק לימוד חובה, תיקון מס' 34, התשע"ו-2016 שבגלל אתמול הודרה שינה מעיני מספר חברים בחדר הזה ובגללו גם שנה ומשהו אנשים חשבו שקבוצה גדולה של ילדים התחילה ללמוד את מקצועות הליבה או שנסגרו המוסדות בעטיים חוקק החוק על ידי שר החינוך הקודם.
יעקב מרגי: אני רוצה לשים דברים ולהתאים את המציאות.
יעקב מרגי: כשנואמים ואומרים, צריך להיצמד לעובדות כי אפילו בסטטיסטיקות, במחקרים ובסקרים יש סטייה.
יעקב מרגי: פרופסור טרכטנברג, עד עשרה אחוזים סטייה?
מנואל טרכטנברג: פחות.
יעקב מרגי: בין חמישים-שישים אלף תלמידים לבין מיליון, אני לא יודע איזו סטייה סטטיסטית יש.
יעקב מרגי: כששואלים אותי מה שלומך, אני אומר ברוך השם כיהודי מאמין, אבל כששואלים אותי מה נשמע, אני אומר שתלוי איפה אתה שם את האוזן.
יעקב מרגי: תלוי מי משמיע לך את מה שהוא רוצה להשמיע.
יעקב מרגי: אין ספק שיש ויכוח ציבורי בסוגיית לימוד מקצועות הליבה וטוב שכך.
יעקב מרגי: טוב שיש ויכוח וטוב שהדברים נאמרים אבל צריך להיצמד לעובדות.
יעקב מרגי: אני אומר את דעתי ברמה האישית אבל קודם נפתח את הדיון.
יעקב מרגי: לפני שאני אומר את דעתי האישית?
אלעזר שטרן: לפני.
אלעזר שטרן: אני חושב שהצעה בסדר גודל כזה – וכך מקובל גם – לא נכון שתהיה הצעת חוק פרטית.
<מירב ישראלי: יש שתיים.
יעקב מרגי: אם היית נותן לי לסיים את דבריי, היית שומע שאנחנו נדון גם בממשלתית ונצביע גם על הצמדת הפרקים.
אלעזר שטרן: בסדר, אבל אני רוצה להסביר למה.
יעקב מרגי: עדיין במסגרת הצעה לסדר?
אלעזר שטרן: שר החינוך אמר על ההצעה הזאת, נימק אותה שהיא רק מ-2018.
יעקב מרגי: שר החינוך הנוכחי.
אלעזר שטרן: לכן זה שזה עוד לא קרה, זה ברור.
אלעזר שטרן: אנחנו ידענו שזה עוד לא יקרה.
אלעזר שטרן: ראש הממשלה, בתשובה לשאלה של השר אקוניס, אמר שזאת תוצאה של הסכם קואליציוני.
אלעזר שטרן: למה בדברי ההסבר לא כתוב שזה הסכם קואליציוני?
יעקב מרגי: לטובת השאלה גייסנו שתי יועצות משפטיות מהמעולות שיש גם בבניין הזה וגם ברחוב סלאח א-דין והן ישיבו לך.
אלעזר שטרן: זה רק חלק מהשאלה.
אלעזר שטרן: אפשר להתייחס לזה עכשיו?
יעקב מרגי: תסיים את ההצעה לסדר.
אלעזר שטרן: אם זה 2018, באמת אני אומר את זה, למה דיון שנגמר בשעה 2:00 בלילה על נושא שאתה אומר שבגינו הודרה שינה, לא משנה מה היה, מה עטף את זה?
אלעזר שטרן: אתם השתגעתם?
אלעזר שטרן: עשרת הימים של תזכיר החוק של שר החינוך הסתיימו ביום ראשון ב-9:00 בבוקר.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, לא חלפו שעתיים בצום 17 בתמוז – באמת, באמצע הצום – והחליטו החרדים - - -
יעקב מרגי: יום שקרו בו חמישה דברים.
אלעזר שטרן: עכשיו שישה דברים.
יעקב מרגי: למה שישה?
מנואל טרכטנברג: גם זה.
אלעזר שטרן: מקצועות הליבה.
אלעזר שטרן: לא שמעת את הנאום אתמול?
יעקב מרגי: הייתי מאחור.
אלעזר שטרן: הגמרא במסכת תענית אומרת על צום ט' באב שחמישה דברים רעים קרו לישראל.
אלעזר שטרן: אני אגיד לך בקצרה את מה שאמרתי אתמול.
יעקב מרגי: אני שם לב שאתה מקצר מאז התחלת בהצעה לסדר.
יעקב מרגי: ממילא ההצבעות לא יתחילו לפני 10:00, כך שאתה יכול לדבר.
יעקב מרגי: אתה פשוט קובע את הסטנדרט של אורך הנאומים של יתר החברים.
יעקב מרגי: קח את זה בחשבון.
אלעזר שטרן: אני רוצה את זה.
אלעזר שטרן: זה מה שאני מקווה.
אלעזר שטרן: אני מכיר את פרופסור טרכטנברג, הוא יחתור לנתונים ויוכיח למה זה פוגע בחרדים.
אלעזר שטרן: מה שאני אמרתי, דרך אגב, בהקשר הזה היה שאני מכיר את החברים החרדים שלי, הם לא היו עושים דבר שמח ב-17 בתמוז.
אלעזר שטרן: זה צום.
יעקב מרגי: בניגוד להלכה.
אלעזר שטרן: כנראה שזאת הגזרה השישית.
יעקב מרגי: אבל יום שנעשה בו קלקול, זה גם יום התיקון.
אלעזר שטרן: יום שנעשה בו הקלקול, זה גם יום התיקון.
יעקב מרגי: זה הפוטנציאל של התיקון.
אלעזר שטרן: אבל זה לא היה ואנחנו לא היינו מעזים לעשות ב-17 בתמוז דבר כל כך חשוב.
יעקב מרגי: ראית את החרדים יוצאים לכיכרות העיר לרקוד?
אלעזר שטרן: יציאת החרדים לכיכרות העיר, אל תנסה לחפש את ההיגיון.
אלעזר שטרן: חלקם, כואב להם.
אלעזר שטרן: חלקם, אין להם מה לעשות, אין להם מקצועות ליבה, הם לא יכולים לעבוד, זה מה שאומרים להם מי שמארגן אותם.
אלעזר שטרן: אני אומר לך שהם לא מבינים על מה.
אלעזר שטרן: הם כמו עדר.
אלעזר שטרן: אתה שואל אותי שאלות ואני עונה לך.
אלעזר שטרן: אני בהצעה לסדר.
יעקב מרגי: אתה מכיר את ועדת החינוך?
אלעזר שטרן: פעם אחרונה שהייתי בוועדת חינוך, אני לא רוצה להגיד לך מי ישבה לצדך.
יעקב מרגי: זאת שהוציאה אותך מכליך?
אלעזר שטרן: לא הוציאה אותי מכלי.
אלעזר שטרן: אני רוצה לחזור לדיון.
אלעזר שטרן: עכשיו, באמת.
אלעזר שטרן: תגיד לנו, יש משהו שאנחנו לא יודעים?
אלעזר שטרן: ראש הממשלה בזמן האחרון מופיע הרבה פעמים בציבור, שעות, כולל אתמול פעמיים.
אלעזר שטרן: לפני שבוע בכנסת - שעתיים, אתמול הוא היה בכנסת – שעה וחצי, בלילה הוא הוציא הודעה שנייה.
יעקב מרגי: בתורכיה ארדואן התחיל לצאת לציבור ואף אחד לא שאל אותו למה הוא יוצא הרבה לציבור.
אלעזר שטרן: יודעים למה, אבל אני חושב שכאן יש נסיבות אחרות.
אלעזר שטרן: על חוק של 2018, אנחנו דנים עד 2:00 לפנות בוקר.
יעקב מרגי: חיים, החבר העתידי של יש עתיד בוועדת החינוך, בבקשה.
חיים ילין: אני מבקש שתודיע לסגן השר פרוש.
יעקב מרגי: אתה עדיין לא חבר.
יעקב מרגי: הוא צדק.
חיים ילין: אמרתי שאני ממלא מקום.
חיים ילין: של זועבי.
חיים ילין: כל פעם שהיא עושה בלגן, אני מגיע.
חיים ילין: צריך לשים דברים על דיוקם.
מאיר פרוש: חיים, הקטע היה בסדר.
יעקב מרגי: אלעזר, הפרענו לך.
אלעזר שטרן: אני רוצה למקד את השאלה.
אלעזר שטרן: ההופעות הרבות באופן יחסי של ראש הממשלה בשבועיים האחרונים, דיונים ב-17 בתמוז על חוק הליבה, תוך 24 שעות להביא את זה לקריאה ראשונה, לעשות דיונים עד 2:00 לפנות בוקר, לפתוח ב-8:30 בבוקר את ישיבת ועדת החינוך על משהו שאמור להיות ב-2018.
אלעזר שטרן: כשהשר אקוניס מתנגד לראש הממשלה בתוך ישיבת הממשלה, הוא לא אומר לו שזה דבר חשוב, הוא יודע שזה לא, אלא הוא אומר לשר אקוניס שזה הסכם קואליציוני.
אלעזר שטרן: מה שאני רוצה לשאול זה האם ראש הממשלה יודע שיש בחירות.
אלעזר שטרן: דרך אגב, אני לא יודע את הסיבה אבל יכולות להיות הרבה סיבות.
אלעזר שטרן: האם ראש הממשלה יודע שיש בחירות ולכן מצד אחד הוא בא הרבה לכנסת או מופיע בציבור כמו אתמול עם ההתנצלות לחברים הערבים?
אלעזר שטרן: מתי פעם אחרונה ראש הממשלה באמצע השנה סתם דיבר כך?
אלעזר שטרן: אני לא צוחק.
אלעזר שטרן: אני מחבר את הדברים ואני שואל האם אתה כיושב ראש ועדת חינוך יודע משהו שאנחנו לא יודעים שמצריך את הכינוס הכול כך מוקדם בלחץ כזה על חוק כל כך חשוב בגלל שיש בחירות בהקדם, מסיבות שאולי שמורות אצל ראש הממשלה.
יעקב מרגי: בוא ננסה להשיב להצעה לסדר המוזרה הזו, אבל אני אנסה לעמוד באתגר הזה.
חיים ילין: ממתי יש לך קושי?
יעקב מרגי: אני אמשיך בדברי הפתיחה שלי ואין ספק שתקבל תשובה גם לתהיות ולשאלות שלך.
יעקב מרגי: משרד החינוך, עת יציג את התיקון, אין ספק שכל השאלות שלך יקבלו מענה.
יעקב מרגי: אני לא יודע על איזה 2018 אתה מדבר.
אלעזר שטרן: זה מה ששר החינוך אמר.
יעקב מרגי: אתה יודע, יש היום את חופש המידע.
יעקב מרגי: אתה חבר כנסת יכול להיכנס ולקבל את המידע הזה בהכנסת כרטיס לכונן וקוד אישי.
אלעזר שטרן: את זה שמעתי באוזניים.
יעקב מרגי: ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת עובדת מדין כסדרם ומוספים כהלכתם.
יעקב מרגי: הדיון הזה הוא מוסף.
אלעזר שטרן: בשלושת השבועות אין מוספים.
יעקב מרגי: היה לוח זמנים והכנסנו את הישיבה הזאת וזה דבר שלא בשגרה לקיים דיון בבוקר.
יעקב מרגי: לכן אין שום בהילות.
יעקב מרגי: דבר שני.
יעקב מרגי: להזכיר לך שב-3 לחודש אנחנו יוצאים לפגרה.
יעקב מרגי: בשאלה שלך ובתהייה שלך השבת לשאלה שלך.
יעקב מרגי: בשאלה של יש את התשובה.
אלעזר שטרן: מה התשובה?
אלעזר שטרן: שיש בחירות?
יעקב מרגי: אני מנסה לייחס לך ניסיון עשיר בחיים.
אלעזר שטרן: אבל לא פוליטי.
יעקב מרגי: ראש אכ"א, אלוף בצה"ל ועוד ידך רב לך, ויש לך חושים חדים.
יעקב מרגי: גם אלה שחשבו להתמהמה עם הצעת החוק, עכשיו קיבלו חיזוק לסיים את הדיון בהצעה כבר היום.
יעקב מרגי: יכול להיות שאתה צודק, אותו אחד נראה בציבור יותר מדי יחסית לפעם אחרת.
יעקב מרגי: אני ממשיך בתיאורים הדרמטיים שלך.
אלעזר שטרן: זאת עובדה.
יעקב מרגי: מרבה להופיע בציבור וזה מעלה תהיות.
יעקב מרגי: אתה לא היחיד ששואל מה קרה שלאחרונה הוא מופיע הרבה.
יעקב מרגי: מתראיין יותר מכפי שהוא רגיל.
אלעזר שטרן: אם תגיד לי שחוק מקצועות ליבה זאת תרפיה בשבילו כי הוא בלחץ.
יעקב מרגי: התחלתי לומר שהחוק הזה נכנס לתוקף עוד בכהונתו של שר החינוך הקודם שי פירון.
יעקב מרגי: אם מישהו חושב שבאותם מוסדות פטור התחילו ללמוד את מקצועות הליבה, אני מודיע לו שטעות בידו.
אלעזר שטרן: מה זה נקרא הוא נכנס לתוקף?
אלעזר שטרן: אני חושב שאתה טועה.
יעקב מרגי: מתי הוא נכנס לתוקף?
יעקב מרגי: מתי נכנס לתוקף התיקון של שי פירון?
אלעזר שטרן: הנה, תשאל.
מאיר פרוש: לא נכנס לתוקף.
יעקב מרגי: לא הספיק להיכנס לתוקף.
יעקב מרגי: אל תעמידו אותי על טעותי, עוד לא סיימתי את דבריי.
אלעזר שטרן: סגן השר אומר.
יעקב מרגי: אני אומר לך מידע אישי.
יעקב מרגי: אני יודע שאף מוסד פטור לא התכונן להתחיל ללמד את מקצועות הליבה.
אלעזר שטרן: יש להם זמן.
יעקב מרגי: לא מדובר לא במיליונים אלא מדובר באותה קבוצה שגם אם תחליט ושר החינוך יחליט שהוא לוקח להם את הסמל של מוסד פטור והם הופכים להיות מוסד שעובד ללא רישיון, הם לא ילמדו את מקצועות הליבה.
יעקב מרגי: לכן אל תהלכו אימים על החברה הישראלית.
יעקב מרגי: קודם כל, זה לא במסות עליהן מדברים.
יעקב מרגי: נכון, אני ברמה האישית אמרתי שאני אומר את דעתי.
יעקב מרגי: לי אין בעיה עם מקצועות הליבה אבל אני כן יודע לכבד את אותה קבוצה שבהשקפתה - - -
אלעזר שטרן: אני לא יודע לכבד?
יעקב מרגי: אני לא מדבר אליך.
יעקב מרגי: סליחה שאני מסתכל אליך.
יעקב מרגי: אני מדבר עכשיו לגופים המקצועיים ולפרוטוקול.
יעקב מרגי: אני גם יודע לכבד את אותה קבוצה.
יעקב מרגי: אנחנו חברה רב תרבותית וכולנו אוהבים להשתמש במונח הזה, אז אנא, נתכבד ונתייחס לאותה חברה רב תרבותית בהתאם.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך שבהתאם לכך גם ברגישות הזו מאפשרים לבתי הספר במזרח ירושלים שנמצאים תחת ריבונות ישראל לעשות דברים שאתה לא היית מעז לעשות בחלקי ארץ אחרים של מדינת ישראל ואנחנו נדרשים לכך כאן לא אחת ולא שתיים.
יעקב מרגי: כמעט מפקירים את מערכת החינוך שם ועוד הרבה דברים שאנחנו מאפשרים.
יעקב מרגי: אני חושב שיש מקום לכבד את הרצון של הקהילות האלה שבחרו בדרך הזו, לא ביקשו שום סעד אלא רק ביקשו שלא יכפו עליהן.
יעקב מרגי: תבוא ותגיד, זכותך עומדת לך, שלפי דעתך תלמיד כזה לא זכאי בכלל להכרה – זה בינך לבין סולם הערכים שלך, איך נחשב ילד במדינת ישראל ולא משנה מי הוא ומה הוא.
יעקב מרגי: לכן את דעתי אמרתי מהיום הראשון עת עלתה הסוגיה הזאת לדיון הציבורי.
יעקב מרגי: תהליכים שבכפייה לא הוכיחו את עצמם בשום נושא.
אלעזר שטרן: זאת לא כפייה?
אלעזר שטרן: מקצועות ליבה על אחרים.
אלעזר שטרן: איך המדינה מסבסדת.
אלעזר שטרן: החוק שקיים היום לפני השינוי, הוא לא כפייה?
אלעזר שטרן: תגיד, אתה מכיר תהליכים שהם לא בכפייה?
אלעזר שטרן: במשרד האוצר עושים משהו שהוא לא בכפייה?
אלעזר שטרן: מה זה נקרא בכפייה?
יעקב מרגי: שאלת שאלה.
יעקב מרגי: למרות שאני חורג ממנהגי, בדרך כלל אני לא עונה לקריאות ביניים, אני אתייחס.
יעקב מרגי: אנחנו בדיון ורוצים לצלול לתוך הסוגיה.
אלעזר שטרן: אתה לא רוצה לצלול.
אלעזר שטרן: אתה רוצה להעביר את זה.
אלעזר שטרן: אל תגיד לצלול.
אלעזר שטרן: יש לך הסכם קואליציוני.
אלעזר שטרן: גם פרופסור טרכטנברג יודע שכל דברי החכמה שהוא יגיד, והוא יגיד, לא ישנו פסיק במה שאתם מביאים עכשיו.
אלעזר שטרן: אלה לא כללי המשחק.
אלעזר שטרן: כללי המשחק הם דיון כדי לשנות.
יעקב מרגי: הנה, עושים דיון.
אלעזר שטרן: אנחנו כאן לא כדי לעשות דיון.
יעקב מרגי: למה אתה חושד בכשרים?
אלעזר שטרן: כי ראש הממשלה אמר שיש הסכם קואליציוני כתוב.
יעקב מרגי: נראה לי שיועצים משפטיים יאפשרו לנו לקיים הצבעה ללא דיון?
אלעזר שטרן: צריך לקיים את ההצגה הזאת.
יעקב מרגי: אני אגלה לך עוד משהו.
יעקב מרגי: האינטרס של מי שרוצה להעביר את התיקון הזה הוא לקיים דיון כדי שזה לא יהיה בגיץ.
יעקב מרגי: אז אל תדאג.
יעקב מרגי: בקטע הזה, אל תדאג.
אלעזר שטרן: גם את זה צריך לעשות, שלא יהיה בגיץ.
אלעזר שטרן: אתה הבנת את זה?
יעקב מרגי: לימדת אותנו את כללי המשחק.
יעקב מרגי: ארבע שנים הייתי שר.
אלעזר שטרן: איזה דיון.
אלעזר שטרן: גם זה יבוא לבג"ץ והדיון מתקיים כדי שזה לא יהיה בגיץ.
יעקב מרגי: כשאתה לא מקיים תהליך בצורה נכונה, יבואו חברים שלנו מרחוב סאלח א-דין ויאמרו לך שהם לא יוכלו להגן על עמדתך בבג"ץ.
אלעזר שטרן: כבר היו כאלה שאמרו.
יעקב מרגי: נכון ולכן אני פיתחתי רגישות.
אלעזר שטרן: זה לא מנע את הממשלה הזאת מלקבל החלטות שהחברים מרחוב סאלח א-דין אמרו להם שיהיה קשה להגן על זה בבג"ץ.
יעקב מרגי: אתה יודע שבסוף את השעון אני אעצור.
אלעזר שטרן: אני בונה רק עליו .
יעקב מרגי: אני אומר לך שארבע שנים הייתי שר בממשלת ישראל, ואני מקווה שאתה מכבד את אותן ממשלות שאתה לא נמצא בהן - - -
חיים ילין: יש לי שאלה.
חיים ילין: בבוקר אלה לימודי ליבה?
יעקב מרגי: אצלנו מי שמאחר, לא מקבל תשובה על שאלה שנשאלה ולא מקבל שתייה.
חיים ילין: אז מה אני עושה כאן?
אלעזר שטרן: אתה חלק מהתפאורה.
אלעזר שטרן: אתה בגיץ.
אלעזר שטרן: בג"ץ רואה גם תמונות?
יעקב מרגי: תאמין לי שלא נעלם מעיניו שום דבר.
יעקב מרגי: גם אם הוא לא שם לב למשהו, יש אנשים טובים שמסבים את תשומת לבו.
יעקב מרגי: לא חסרים אנשים טובים.
אלעזר שטרן: לכן אמרתי לחיים, שידע.
אלעזר שטרן: הוא צריך שיראו אותו בתמונות.
יעקב מרגי: לכן אני אומר לך שזה הדיון וזאת מהות הדיון.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, רבותיי, אמרתי את דעתי האישית.
יעקב מרגי: אני בעד לימוד מקצועות הליבה, אצלנו ברשת החינוך מלמדים את מקצועות הליבה, אבל אני כן יודע באותה נשימה לומר לך שאני יכול להבין, ואני מכבד את רצונה של קבוצה שבהשקפת עולמה לא רוצה בזה.
אלעזר שטרן: גם אני.
אלעזר שטרן: אני רוצה להבין על מה הדיון כדי שנדע.
יעקב מרגי: אתה לא נותן לי להשלים משפט שלם.
מאיר פרוש: במהלך הדיון משתרש כאן כאילו לא לומדים לימודי ליבה.
יעקב מרגי: לא לחינם הוא מפריע לי.
יעקב מרגי: הוא לא נותן לי להשלים את הדברים כדי שהציבור לא ידע.