GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אשר: אבל כשאתה מסתכל על זה אובייקטיבית יש מקומות, יש ערים שאין בהם שטחים חומים, שטחים ציבוריים, וגם שם עושים מאמצים גדולים ורק בישיבה הקודמת שלך דיברו על מזרח ירושלים ששם יש בעיה של שטחים בכלל, אז משרד החינוך גם רוכש שטחים, אבל ודאי שהעיריה היתה מקצה אם היה לה.
יעקב אשר: זאת אומרת שלפעמים צריך להסתכל על דבר, לפני שבאים בטענות, להסתכל על המצב הכללי.
יעקב אשר: כשאנחנו מדברים על העיר הזו, על העיר חיפה, ועל הבית ספר הזה שהוא לא היחיד, לדעתי, ואם נאפיין, בסופו של דבר את הבעייתיות, את המצב הפיזי של המבנים והצפיפות שלהם, אני בטוח שכל מדען בליגה ב' יגיע לכך, בסופו של דבר, להרכב האוכלוסייה שמשתמש באותו בית הספר.
יעקב אשר: לצערי הרב אני אומר את זה, כי חיפה היא ברוך ה' עיר שמשופעת גם בשטחים, שטחים ציבוריים.
יעקב אשר: אני אשמח לשמוע את דעת מהנדס העיר שהבאתם אותו לפה, כדי לדעת כמה מאמצים אתם עושים.
יעקב אשר: לך אני רוצה לומר דבר אחד: עוד לא ראיתי דיון כל כך מורכב וכל כך מקצועי שצריך לדבר בו בעצם גם על חינוך, ונמצאת פה מנהלת החינוך, אבל צריך לדבר פה גם על קרקע, גם על דברים אחרים בתוך מנהל החינוך, וההרכב שמגיע מטעם עירית חיפה זה אישה אחת שאחראית על החינוך, וכבודה במקומה מונח, אני מעריך אותה מאוד, למרות שאינני מכיר, ושני יועצים של ראש העיר – יועץ פוליטי ויועץ תקשורת, איך למכור את זה לחרדים.
יעקב אשר: אני לא ראיתי מציאות של עיר שבה, עם 500-400 תלמידים במצב כזה, ולא מגיעה עם מהנדס העיר, עם האחראי על ההקצאות, עם כאלה שבודקים איפה יש אפשרות לבנות בבית הספר במקום כזה או אחר.
יעקב אשר: זה פשוט פוליטי לחלוטין, מתחילתו ועד סופו.
יעקב אשר: ופה מדובר על ילדים, שאי אפשר לומר שזה פוליטי.
יעקב אשר: זו לא בעיה שנולדה אתמול ולא שלשום.
יעקב אשר: היא כבר הולכת כחוט השני, למרות שכאשר הייתי איש "דגל התורה" הייתי יותר קרוב לעירי עם הבעיות של עירי – ושם אפשר היה לראות את המצוקה במקומות מסוימים, ואפשר לראות גם היום אבל אפשר לראות בחתך, ולא כמשהו מכוון על ציבור מסוים.
יעקב אשר: אבל הדבר הזה מתנהל שנים.
יעקב אשר: אני אישית מעתי ממצנע, כשהייתי חבר בוועדת החינוך והוא היה היושב ראש, שהוא עמד להסדיר את בית הספר הזה.
יעקב אשר: אני שואל פה את גאנדי ממשרד החינוך, אני יודע שברגע שמגיעה אליו בקשה עם קרקע, הוא לא חושב עשר פעמים איך ללכת ולמצוא את הפתרון שלה קדימה.
יעקב אשר: האם הוגשה בקשה על ידי עירית חיפה לבית הספר הזה?
יעקב אשר: האם הוגשה בקשה לפרוגרמה, להכרה בצורך?
יעקב מרגי: אומרים לך שהוא לא אחראי עליהם.
יעקב אשר: אני מדבר על גנאדי.
יעקב אשר: אני רוצה שהוא יענה לי.
יעקב מרגי: הוא עשה לך מראש "לא", כי ראש העיר - - -
יעקב אשר: זאת אומרת, חברים יקרים, 15-14 שנה מתנהלת תביעה פשוטה, אלמנטרית, של חינוך ילדים במקום סביר, סביר, לא במקום מפואר כמו בבתי ספר אחרים.
יעקב אשר: לא כמו הבייביז של ראש העיר.
יעקב אשר: היה פה דיון קודם במצוקה של הערים הערביות.
יעקב אשר: היה דיון קשה בהרבה מקומות.
יעקב אשר: על חיפה לא היתה כזו זעקה, אדוני.
יעקב אשר: בחיפה לא היתה כזו זעקה, אדוני, כשיש בעיות אובייקטיביות במגזר הערבי – כשיש בעיות לא היתה זעקה מחיפה.
יעקב אשר: ברור דבר אחד – שיש פה התנהלות אנטי חרדית שבאה לנסות ולהצר את צעדיהם של ההורים האלה, ולא יעזור לאף אחד.
יעקב אשר: אבל לא יכול להיות שהמדינה ומשרד החינוך, ומנכ"לית משרד החינוך יתנו יד לעוולה מסוג כזה.
יעקב אשר: אני רוצה לומר עוד דבר – יונה יהב הוא איש עתיר זכויות.
יעקב אשר: הכרתי אותו ואני מכיר אותו אישית הרבה שנים.
יעקב אשר: הוא עשה הרבה דברים טובים וגדולים.
יעקב אשר: הדבר הזה, הוירוס הזה שיש לו נגד האוכלוסייה החרדית שאם הוא כבר עושה לאחרונה דברים טובים לאוכלוסייה הזו זה רק במסגרת "יכה יוסי את יוסי", רק במסגרת שלהגיד שמישהו בא בביקורת הוא יקבל ומי שלא בא בביקורת לא יקבל – ראה עניין החוף השקט שדיבר עליו גפני.
יעקב אשר: כל כך מוזר, כל כך מצחיק, אנשי התקשורת של ראש העיר.
יעקב אשר: אתם יודעים מי נאבק לו לחתוך את החוף הזה לחצי.
יעקב אשר: אתם מתנהלים נגד הציבור החרדי, ואני רוצה לומר לכם, אנשי התקשורת, מאוד מעניין אותי לשמוע את הגברת מהפדגוגיה, פחות את אנשי התקשורת, אבל אדוני, נמרוד, יועץ ראש העיר, ואדוני, ביכלר, יועץ לענייני חרדים.
יעקב אשר: הנה, אנחנו חרדים, תייעץ לנו.
יעקב אשר: אתם לא הייתם מוכנים שהילדים שלכם ילמדו שם.
יעקב אשר: יום אחד לא הייתם מסכימים.
יעקב אשר: ולא היית גם שותק, אני מכיר אותך שלא היית שותק.
יעקב אשר: אז איך אתם נותנים לדבר הזה לקרות?
יעקב אשר: איך אתם עומדים מנגד ומייעצים לראש העיר?
יעקב מרגי: - - - הוא לא פנה אליך.
יעקב אשר: אני כן פונה אליו, ולא איכפת לי שהוא יענה.
יעקב אשר: אבל איך אתם לא מתביישים?
יעקב אשר: איך ראש עיר בגיל כזה, עם ותק כזה, איש ציבור כזה מוכן להסתובב עם כתם כזה כל חייו, וכשכמה יועצים רוצים להתפרנס על חשבון העניין הזה?
יעקב אשר: בושה.
אורי מקלב: קודם כל אני מודה לך, אדוני היושב ראש, על קיום הישיבה הזו בתקופת הפגרה, וזה גם נעשה על ציר של פתיחת שנת הלימודים.
אורי מקלב: אני סמוך ובטוח שהיית מקיים את הדיון הזה על כל בית ספר אחר בכל הארץ מכל מגזר, על אף שאני לא יכול להגיד שיש עוד מקום כזה.
אורי מקלב: אני בטוח שמקום כזה אין בכל הארץ, בתנאים האלה, ולאורך כל כך הרבה שנים.
יעקב מרגי: - - - אחד של מעיין החינוך התורני, כשאני ירדתי במדרגות קיבלתי סחרחורת.
יעקב מרגי: מאז הפסקתי לבקר שם.
יעקב מרגי: אבל שם - - -
אורי מקלב: אבל שם מצאו פתרונות.
יעקב מרגי: היו שם בעיות אובייקטיביות, וחלקן – לא אובייקטיביות.
אורי מקלב: לאורך כל כך הרבה שנים, ולאור ההבטחות, אז קשה להגיד כאן שזה נושא מקצועי כאן, במיוחד בעיר חיפה שהיא לא איזה יישוב זנוח בדרום, יישוב בדואי עם קשיים שאין לו מגרשים.
אורי מקלב: היו פתרונות.
אורי מקלב: לקחו את הפתרונות האלה, נישלו מהפתרונות האלה.
אורי מקלב: איך אפשר להגיד על ההתמודדות עם הנושא הזה שהיא התמודדות מקצועית?
אורי מקלב: נושא החינוך זו המחויבות הראשונה שיש לכל ראש רשות.
אורי מקלב: לנו ולכל ראש רשות.
אורי מקלב: אנחנו שמים בסדר עדיפות אצלנו, בראש סדר העדיפות את הנושא החינוכי.
אורי מקלב: בעניין הזה אנחנו לא רק על ציר רגיל של פתיחת שנת הלימודים, אלא על ציר רגיל של כל השנה.
אורי מקלב: לבוא ולהגיד במקרה הזה שיש כאן בעיה של התמודדות, ולהציג מצג שיש כל פעם תירוץ אחר מדוע לא מוצאים פתרונות?
אורי מקלב: מה עונים להורים?
אורי מקלב: איך יכול להיות שילדים יכולים ללמוד בתנאים אלה ואיך הורים יכולים לשלוח לבית ספר כזה שהוא באמת מסכן אותם, גם לימודית וגם בטיחותית?
אורי מקלב: אם הנושא הוא של התמודדות מקצועית, שראש העיר לא יודע להתמודד מקצועית, אז זה כשל, כשל מתמשך של הרשות, של ראש העיר שלא יודע להתמודד עם בעיה כזו אקוטית לאורך כל השנים.
אורי מקלב: אבל אני לא חושב שיש מישהו מקצועי, מישהו שיש לו עין רגישה – או עין רגילה, לראות שההתנכלות כאן – המצב של בית הספר זה לא בגלל חוסר היכולת, חוסר היכולת התקציבית או המעשית להתמודד עם זה.
אורי מקלב: יש כאן התנכלות, ובודדים המקרים האלה - התנכלות מגזרית מאוד, מכוונת מאוד, שנעשית באופן תמידי ולאורך זמן.
אורי מקלב: מעטים הם המקרים שאנחנו מאשימים ראש רשות באופן בוטה כזה.
אורי מקלב: המקרה הזה הוא אות קין אמיתי של אפליה, אפליה מגזרית, של רשעות, של התנכרות לילדים והתנכרות להורים.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, זה לא ציבור חרדי קלאסי רגיל שאפשר להתנכל לו.
אורי מקלב: אתה רואה את ההורים כאן, הם אומרים לך מאיפה הם – אין לך מחויבות סתם, לתושבים?
אורי מקלב: מותר להכות את החרדים, אפשר להפלות אותם, אבל ציבור רגיל, התחייבת להם בתור ראש עיר.
אורי מקלב: אני לא מדבר כאן על לקחת מגזר שלם שתמך בך וככה אתה בוגד בציבור הזה.
אורי מקלב: התחייבת לכך, תמכו בך, וככה אתה בוגד?
אורי מקלב: זה לא מגזר מסוים, צף לכאן.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אפליה כללית בציבור חרדי, כשהם מסכנים, גם בית ספר "נתיבות" שההתמודדות היא הרבה יותר קשה, האורך רוח, היכולת של ההורים הרבה יותר קשה מהורים אחרים, מטבע הדברים.
אורי מקלב: אנחנו מדברים כאן על קרית שמואל בעיר חיפה, שיכולה להתמודד.
אורי מקלב: לקחת את הדבר הזה ולהפוך אותו לנושא פוליטי, לקחת את הנושא של הילדים, הגב של הילדים, להתנכל להם פוליטית.
אורי מקלב: איפה נשמע דבר כזה?
אורי מקלב: אנחנו מגינים פה על ראשי הערים.
אורי מקלב: אנחנו גם חושבים שצריך לתת להם סמכויות.
אורי מקלב: אני אומר גם להורים – המקרה של ראש עירית חיפה בנושא הזה זה או שזה אומר שאסור לתת לראש רשות כאלה סמכויות, כי אנחנו נותנים להם סמכויות כי אנחנו חושבים שהם רוצים להוביל את הילדים בצורה מקצועית.
אורי מקלב: תהליך כזה, מהלך כזה, מראה שיש כאן חוסר מקצועיות.
אורי מקלב: איך אנחנו יכולים לתת לראש העיר לעמוד בראש רשות, באחריות על ילדים, על חינוך של ילדים, אם זו ההתנהלות שלו וזו צורת ההתמודדות שלו?
יעקב מרגי: אמרתי לכם בתחילת הדיון שראש העיר כתב לי הוא אינו אחראי על בית הספר הזה.
יעקב מרגי: אז אמרתי – אולי אני לא מכיר את החוקים, אולי כל הרזומה שלי לא שווה כלום.
יעקב מרגי: כתבתי מכתב למנכ"לית משרד החינוך יחד עם הגב' דורית מורג, שהיא יועצת משפטית.
יעקב מרגי: שאלתי שאלה פשוטה, על פי דבריו של ראש העיר: האם תשובתו של ראש העיר עולה בקנה אחד עם חוק חינוך חובה במדינת ישראל.
יעקב מרגי: התשובה היא חד משמעית: לא.
יעקב מרגי: חד משמעית, האחריות על חינוך ילדי חיפה רובצת על רשות החינוך המקומית.
יעקב מרגי: חשוב שתקשיבי לי, גב' אילנה.
יעקב מרגי: כרשות חינוך מקומית – אתם יודעים מה זו רשות חינוך מקומית?
יעקב מרגי: זו האצלת סמכויות של שר החינוך לראש העיר.
יעקב מרגי: הוא שר החינוך.
יעקב מרגי: תארו לכם שמשרד החינוך יגיד: סליחה, אני שר החינוך של הממלכה, מהיום – רק הממלכה, רק הממלכתי.
יעקב מרגי: הרי זה לא היה עובר.
יעקב מרגי: אז אם מישהו דאג לאור תשובתו של ראש העיר, האמנם, אז אני אומר לכם – לא.
יעקב מרגי: הוא חייב, על פי חוק.
יעקב מרגי: הסמכות מוקנית לו.
יעקב מרגי: אני, בדיון אחר עם רשות אחרת ששם סברתי שראש הרשות כשל, אמרתי - אולי נפתח מנגנון מקביל לוועדה קרואה, נשלול סמכויות.
יעקב מרגי: נשלול סמכויות חינוך לרשות שכשלה בתחום החינוך.
יעקב מרגי: כמו שכאשר יש עיריה שכשלה מוניציפאלית ממנים לה ועדה קרואה, אולי נעשה רשות חינוך קרואה.
יעקב מרגי: אבל כשאני מחזיק את הגרף פה שהגישו לי של בתי הספר בקרית שמואל, פר מטראז' – שמע את זה, גנאדי – מטר מרובע כלפי בית ספר - - -
<קריאה: אפשר לראות את זה במצגת.
יעקב מרגי: אז תקשיבו טוב: אהרון הרא"ה, בנים, ממלכתי דתי – 8,320 מ"ר ל-318 תלמידים.
יעקב מרגי: אהרון הרא"ה בנות יסודי, גם ממלכתי דתי כנראה – 5,594 מ"ר' ל-354 תלמידים.
יעקב מרגי: פרחי אהרון, חטיבת ביניים – 2,493 מ"ר ל-164 תלמידים.
יעקב מרגי: תיכון עירוני ב' – 6,108 מ"ר ל-133 תלמידים.
יעקב מרגי: חב"ד – שאני נוטה להאמין שזה הממלכתי שלהם – 19,291 מ"ר – ואני אומר שכך צריך להיות – ל-710 תלמידים.
יעקב מרגי: נתיבות משה – 850 מ' ל-420 תלמידים.
יעקב מרגי: רבותי, זה זועק לשמים.
יעקב מרגי: בית הספר היחיד החרדי מתוך הגלריה הזו – זה נתיבות משה.
יעקב מרגי: אני בדרך כלל איש של מספרים וסטטיסטיקות.
יעקב מרגי: המסקנה ברורה וזועקת, למרות שאני לא יכול לצעוק כמו חבר הכנסת גפני או חבר הכנסת יעקב אשר שלא חס על גרונו ועל מיתרי קולו, וחבר הכנסת מקבל – אבל המסקנה המתבקשת, ולא צריך להיות חד ראייה או חד חושים כדי להבין שיש פה פגיעה מכוונת.
יעקב מרגי: שמעתי התייחסות מאחד ההורים שאמר – ברגע שהוא ראה שהרי מה לעשות?
יעקב מרגי: אנחנו יכולים לפלח נתונים בקלפי לפי שכונות.
יעקב מרגי: יש תוכנות שאפילו מגיעות לפילוח לפי בלוק.
יעקב מרגי: תארו לכם שראש העיר היה יושב ברמה כזו מכוונת ואומר – הבניין הזה תמך בי, נפנה לו אשפה פעמיים בשבוע, ולא – תחכו.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לחשוב שזה הולך לשם.
יעקב מרגי: אני מודה לכם, נציגי העיר חיפה, ובמיוחד לך, גברתי, אתך נתחיל.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת איך אתם מתמודדים עם הנתונים האלה.
<אילנה טרוק: קודם כל – כל הנתונים שהוצגו נכונים.
<אילנה טרוק: אין פה נתון אחד שהוא לא נכון ולא מדויק.
<אילנה טרוק: אני רוצה להגיד לכם שברמה האישית אני יושבת פה ובחיים שלי לא הייתי בדיון שהוא כל כך לא מכבד את הצד השני.
<אילנה טרוק: לא עולה בדעתי לרגע אחד שלא לכבד פה מישהו שיושב פה, ולקיים אתו דיון.
<אילנה טרוק: היתה פה השתלחות כל כך לא מכבדת.
<אילנה טרוק: פשוט קשה לי לקום מהמקום הזה ולהתקדם הלאה.
יעקב מרגי: אז בואי אני אעזור לך.
יעקב מרגי: אל"ף, ההשתלחות היא לא בכם ברמה האישית.
יעקב מרגי: ההפך – אמרתי שאני מודה לכם שהגעתם, כי זה לא חכמה לשלוח אתכם.
יעקב מרגי: מי שהיה צריך להיות פה זה ראש העיר.
<אילנה טרוק: לא, אני - - -
יעקב מרגי: הדינמיקה של ועדות הכנסת, מה לעשות?
יעקב מרגי: - - - ההשתלחות היא לא השתלחות בך, או בו, או בו.
יעקב מרגי: נכון, כל אחד והסגנון שלו, כל אחד והטונים שלו, ואני אמרתי, אמרתי בתחילת הדיון שאשתדל לא להרים את הטונים, למרות שיש לי נטייה כזו כשזה זועק לשמים.
אורי מקלב: - - - איך אתם יכולים להגיד השתלחות?
יעקב אשר: את נותנת כיסוי פדגוגי?
יעקב אשר: זה פשע.
יעקב אשר: אין לך את האומץ לקום ולהגיד – זה לא מקובל עלי?
יעקב מרגי: אני אתן לך למחות, תן לי לדבר.
יעקב מרגי: אני רוצה למצוא פתרונות היום.
יעקב מרגי: תקשיבי, זו הדינמיקה בוועדות הכנסת.
יעקב מרגי: אנחנו לא מחלקים ציונים לאף אחד.
יעקב אשר: במועצת חיפה הכל שקט.
יעקב אשר: הכל שקט.
יעקב מרגי: אל תקשו עלי, אני לא יכול להתנסח עם הפרעות.
יעקב מרגי: אל תיקחי את זה ברמה האישית.
יעקב מרגי: זה הדיון ה-268 בשנה ושלושה חודשים.
יעקב מרגי: זה לא ברמה האישית.
יעקב מרגי: ההפך, אני עומד פה כדי להגן על כבודם של כל מי שהגיע וטרח, והכבוד מגיע לכל מי שהגיע וטרח, כי הוא תורם לדיון.
יעקב מרגי: יש פה בעיה זועקת.
יעקב מרגי: הם לא זעקו ולא השתלחו.
יעקב מרגי: זה מה שבאתי להגיד.
יעקב מרגי: זו לא השתלחות.
יעקב מרגי: זו השתלחות כלפי המציאות, ואת בעצמך אמרת – כל הנתונים פה הם נכונים.
יעקב מרגי: לא נוח היה לשבת פה, אם הייתי במצב שלך, אבל אל תיקחי את זה לשם, זו לא השתלחות ברמה האישית.
יעקב מרגי: היה לי חשוב מעמדה של הכנסת ו - - -
יעקב מרגי: אל תפריע לי אדוני.
יעקב מרגי: היה חשוב לי מעמדה של הכנסת, כי זה דיון משודר, והדברים נרשמים בפרוטוקול.
יעקב מרגי: לא היתה כאן השתלחות.
יעקב מרגי: תאמיני לי.
<אילנה טרוק: אכן, כבודה של הכנסת - - -
יעקב מרגי: אני אגן על זכותך לדבר ולהתבטא.
יעקב מרגי: קצת איפוק, אורי ויעקב.
אורי מקלב: היא שליחה של מישהו שלא ראוי להיות איש ציבור.
יעקב מרגי: אבל לא היא הכתובת.
<אילנה טרוק: שאלתי שאלה – מהי שאלתכם המקצועית אלי.
יעקב מרגי: אני מודה לעוזר ראש העיר על העצה שהוא נתן לך.
יעקב מרגי: אני עכשיו שואל אותך שאלות:
יעקב מרגי: האם את חושבת שאת אחראית כראשת מערכת החינוך, התרבות והספורט בעירית חיפה על הילדים שלומדים במערכת החינוך בקרית שמואל בבית הספר נתיבות משה?
<אילנה טרוק: בהחלט כן.
<אילנה טרוק: עכשיו מכאן אני אענה.
יעקב מרגי: עכשיו אני אמשיך לשאול.
יעקב מרגי: מאחר ונתן לי - - - רצית לתת לי - - - בעדינות, וזה, אבל כנראה יועץ פוליטי בפוליטיקה לא מבין משהו.
יעקב מרגי: את לא עונה לאף אחד, רק לי.
יעקב מרגי: מאחר ואת כבדת אותי וביקשת לשאול את השאלות, אני אשאל אותך את השאלות מרגע זה.
יעקב מרגי: נתתי לך את הזכות, כנראה יש יועצים שחשבו אחרת.
יעקב מרגי: אז תקשיבי טוב טוב.
יעקב מרגי: מהרגע שאת אומרת שאת אחראית על המערכת חינוך הזו – למה את לא מוציאה צו סגירה לבית הספר נתיבות משה, בתנאים שהילדים האלה נמצאים?
<אילנה טרוק: משתי סיבות.
<אילנה טרוק: הראשונה, אם הייתי מתייחסת רק לילדי חיפה, למספר הילדים שלומדים שם והם ילדי חיפה, קרית שמואל עבורי זה חיפה - - -
יעקב מרגי: הנתון שנתתי הוא נכון?
<אילנה טרוק: הוא מדויק.
<אילנה טרוק: אמרתי – כל הנתונים מדויקים.
יעקב מרגי: חבל שאני לא יודע מי זו שאמרה מעירית חיפה ש "זה לא נוגע לנו כי רוב התלמידים לא מחיפה".
<אילנה טרוק: 40% הם אינם תושבים.
יעקב מרגי: סליחה, אל תפריעו.
<אילנה טרוק: אם העברתי, ולא היתה תלונה, אני זו שחתמתי על ההעברה הכספית בהתאם לחוק נהרי, והעברתי ל-257 תלמידים, והם אמרו 420, תעשה - - -
יעקב מרגי: 304 הם אמרו.
<אילנה טרוק: אנחנו העברנו לפי 250.
יעקב מרגי: צריך לבדוק.
יעקב מרגי: זה נתון שצריך להיבדק.
אורי מקלב: זה שנים קודמות.
אורי מקלב: זה בטח שנים קודמות.
אורי מקלב: אני לא מחיפה, ואני יודע.
יעקב מרגי: רגע, על איזו שנה את מדברת?
<קריאה: תשע"ו.
<אילנה טרוק: - - - אחרי שלפיד עצר את זה זה חודש.
<אילנה טרוק: העברנו על 257 מתוך 420.
יעקב אשר: זה הופסק לפני שלפיד הגיע.
<אילנה טרוק: אבל הוחזר, ואנחנו העברנו.
<אילנה טרוק: העברנו 257 אלף שקל, אני חתמתי עליהם.
<אילנה טרוק: אני אומרת רק נתונים מדויקים ולא אקח על עצמי שום שאיננו מדויק, גם אם הוא לא יהיה לי נעים, על זה אני מתחייבת.
<אילנה טרוק: 257 תלמידים - - -
יעקב מרגי: זה החלק הארי.
<אילנה טרוק: נכון, אבל אם לא הייתי לוקחת על גבי - - -
יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה - לו יצוייר – כל התלמידים שיוצאים מחיפה ללימודים במסגרות אחרות - - -התייחסות של ראשי הערים המקבלים היתה אותה התייחסות?
<אילנה טרוק: אז אני רוצה להתייחס גם לזה.
<אילנה טרוק: בעיר חיפה אנחנו לא מקבלים בשום צורה ושום דרך בחינוך הכולל ילדים שאינם תושבי העיר ללמוד - -
יעקב מרגי: שאלתי הפוך – ילדים מחיפה שיוצאים החוצה.
<אילנה טרוק: - - בתוך מערכת החינוך העירוני, להוציא ילדי חינוך מיוחד שמהווים 60% מתלמידי החינוך המיוחד ב-11 בתי ספר לחינוך מיוחד.
יעקב מרגי: אל תיטפלי לנתונים הקטנים, את יודעת למה?
<אילנה טרוק: אשמח - - -
יעקב מרגי: לו יצוייר שאני הולך אתך ואמר לך – זה בניגוד לרצוני, לא מקבל מבחוץ, כמו במערכת החינוך.
יעקב מרגי: עדיין הפערים – אם זה במטראז', בהתייחסות – הם זועקים לשמים.
יעקב מרגי: התעלמות מוחלטת.
יעקב מרגי: אני אומר לך, המסקנה היא, יכול להיות שאולי מכאן והלאה תתייחסו אחרת, אבל ההתייחסות היא בהתאם לתשובה שקיבלתי מראש העיר.
<אילנה טרוק: זה הדבר השני שרציתי להגיד.
יעקב מרגי: אני גם לא רוצה ללכת למחלוקת פנימית בתוך המפלגה החרדית בחיפה.
יעקב מרגי: כי הבעיה היא לא מהקדנציה הזו ולא מהקודמת.
יעקב מרגי: הבעיה היא רחוקה, וחבל להיטפל לפוליטיקות קטנות.
<אילנה טרוק: אז הדבר השני שאני רוצה להגיד, כי אמרתי – לפי הנתונים שלנו, ועליהם העברנו כסף לנתיבות משה – 275 - - - 40% לא לומדים.
<אילנה טרוק: היפותטית והיה ואלה שאינם תושבי חיפה לא היו לומדים פה, אז היה מספיק מקום - - -
יעקב מרגי: אתם מקבלים אגרות חוץ עליהם?
יעקב מרגי: תן לי, רגע.
יעקב מרגי: אתם מקבלים אגרות חוץ?
<אילנה טרוק: הם מקבלים, החינוך העצמאי מקבל.
<אילנה טרוק: חבל לי שמנהל החינוך העצמאי לא נמצא פה כדי לענות יחד אתנו.
<אילנה טרוק: למשרד החינוך יש מנהל חינוך עצמאי, שמו איציק זהבי.
<אילנה טרוק: איציק זהבי היה צריך להתכבד ולשבת פה כדי לענות מהמקום של משרד החינוך ומהמקום של המגבלות שהם שמים עלינו, כרשות.
יעקב מרגי: איזו מגבלה יש לך לתת מרווח מחיה, שטח בניין, ל-254 תלמידים, את יודעת מה?
יעקב מרגי: בדומה למה שנתת לתיכון עירוני ב'?
יעקב מרגי: בדומה למה שנתת לפרחי אהרון, חטיבת ביניים, בדומה למה שנתת לאהרון הרא"ה יסודי?
יעקב מרגי: מה מנע מכם לעשות את זה עד היום?
<אילנה טרוק: זה הדבר השני שאני מנסה להגיע אליו, פשוט, כל הזמן מסיטים אותי לדברים אחרים.
<אילנה טרוק: בית ספר אהרון הרא"ה, עם המטראז' הגדול – מחולק לשני קמפוסים שיש ביניהם מרחק נסיעה – אחד של בנים, אחד של בנות.
יעקב מרגי: תנטרלי את המרחק נסיעה.
יעקב מרגי: את נופלת ל-2 מ' לתלמיד, את יודעת, זה לא קיים בשום מקום.
<אילנה טרוק: תן לי בבקשה להשיב.
<אילנה טרוק: שני בתי הספר האלה נבנו עבור תלמידי קרית שמואל.
<אילנה טרוק: לומדים שם חרד"לים כפי שלומדים בבית ספר נתיבות משה.
<אילנה טרוק: נכנסנו לשם רב, עירית חיפה – אני ממנת אותו.
<אילנה טרוק: עירית חיפה מממנת אותו מכספה.
<אילנה טרוק: אני מזכירה לך שמ-א' עד ו' אנחנו לא מממנים.
יעקב מרגי: אז למה שם זה מתאפשר ובנתיבות משה זה לא מתאפשר?
<אילנה טרוק: כי בית ספר נתיבות משה בחר להיות בית ספר פרטי - -
יעקב מרגי: הוא לא פרטי.
<אילנה טרוק: - - מוכר שאינו רשמי.
יעקב מרגי: החוק נתן מעמד למוכר שאינו רשמי.
<אילנה טרוק: - - -
יעקב מרגי: את מתחפרת, וחבל.
יעקב מרגי: אני, בהפסקות שלי מחלץ אותך מאי נעימויות רבות, אני אסביר לך למה.
יעקב מרגי: תקשיבי טוב.
יעקב מרגי: קודם כל אמרתי – ברגע שזה מוכר שאינו רשמי, את יודעת מה ההגדרה של "מוכר"?
<אילנה טרוק: - - - המדינה, לא הרשות.
יעקב מרגי: תקשיבי טוב טוב, וחבל שלא באת – במקום עם יועץ פוליטי, עם יועץ משפטי צמוד אליך.
יעקב מרגי: שתביני טוב על מה את מדברת.
יעקב מרגי: אין חיה כזו "לא מוכר לרשויות".
יעקב מרגי: אם היתה איזו פרשנות כזו או אחרת בחוק נהרי – זה פטר את הקטע.
יעקב מרגי: בהקצאת שטח?
יעקב מרגי: בבקשה לבינוי?
יעקב מרגי: מנהל בית הספר רוצה להגיש בקשה לבינוי.
יעקב מרגי: - - - להגיש את הבקשה בשמו - - - תקציב מהמדינה.
יעקב מרגי: איך את חושבת שזה יהיה?
יעקב מרגי: איזה רשות - - -את יודעת מה?
יעקב מרגי: קיימנו דיון קודם לזה דיון שאנחנו תובעים מהמדינה - - - סליחה, אתם רוצים להתייעץ ביניכם?
יעקב מרגי: מרוב יועצים?
יעקב מרגי: תקשיבו טוב - בכפרים שאינם מוכרים המדינה משקיעה שם, נותנת פתרונות מחוץ לקופסה.
יעקב מרגי: פה, לא רק שאתם לא נכנסים לתוך הקופסה, אפילו מחוץ לקופסה, שאתם חושבים, חושבים, במחשבה העקומה של העיריה, אתם לא נותנים פתרונות.
יעקב מרגי: אני מבקש, אני מבקש, הגב' אילנה, התשובה היחידה שהיתה יכולה להתקבל פה, וסליחה שאני ישר קופץ לקומה העשירית – התשובה היחידה, אני מקווה שקיבלת מנדט כזה מראש העיר.
יעקב מרגי: נכון, העובדות הן כאלה, בתשע"ז נכנסים לתוכנית הקצאת שטח ובקשה לבינוי, כמתבקש.
יעקב מרגי: זו התשובה היחידה שיכולה להתקבל.
יעקב מרגי: אם לא, אני אבחר את נקודת הסיכום של הדיון הזה.
יעקב מרגי: אם יש לך מה להוסיף, תוסיפי.
<אילנה טרוק: הייתי רוצה לבקש מנמרוד לענות, היות והקצאות שטח, אני מקבלת אותם מהרשות ומשם מתקדמת.
יעקב מרגי: לא ידעתי שההקצאות הן לפי - - - פוליטי, אבל בסדר.
יעקב אשר: מהנדס העיר - - -
יעקב מרגי: יועץ ראש העיר, לא? יועץ ראש העיר זה פוליטי.
יעקב מרגי: זו אמירה מאוד בעייתית, אבל לא משנה, אני אתן לך.
<נמרוד שיין: הדיון פה הוא פוליטי, שלא נתבלבל.
יעקב מרגי: כשהדיון הוא על הריאלי בחיפה זה לא פוליטי.
יעקב מרגי: כשהדיון הוא על ילדים חרדים זה פוליטי.
יעקב מרגי: בסדר, אז אנחנו פוליטיים.
יעקב מרגי: מזל שיש את הפוליטיקה, אם לא – היינו נזרקים לעברי פי פחת או מעבר לגדר.
<אילנה טרוק: לא באנו על הריאלי לדיון פה.
אורי מקלב: אל תסתכל עלינו, תסתכל להורים בעיניים, זה לא יהיה פוליטי.
אורי מקלב: 250 הורים חיפאים.
<נמרוד שיין: - - -
אורי מקלב: אתה מתאכזר אליהם, 250 ילדים חיפאים.
אורי מקלב: מתאכזר אליהם יום יום.
אורי מקלב: אתה, כיועץ ראש העיר.
<נמרוד שיין: השאלה אם אנחנו יכולים לנהל את הדיון הזה בנועם.
אורי מקלב: זה הכי נועם שיכול להיות.
יעקב מרגי: אל תחלק ציונים.
יעקב מרגי: מרגע זה – אל תחלק ציונים, תדבר אלי.
יעקב מרגי: מדוע?
יעקב מרגי: מגיע להורים שתתאפק אם לכאורה מישהו נזף בך על המצב העגום של בית הספר.
<נמרוד שיין: אם הוזמנתי לכאן כדי שילקו בי, אני אקבל את זה בהכנעה.
<נמרוד שיין: אם הוזמנתי כאן לנהל דיון אני אשמח לענות על כל שאלה.
<נמרוד שיין: את הנתונים הציגה הגב' טרוק, ואלה הנתונים לאשורם.
<נמרוד שיין: עיר מתבקשת לנהל את משאביה ונכסיה וכך עושה העיר חיפה.
<נמרוד שיין: משאביה ונכסיה של העיר חיפה יוקדשו לתושבי העיר חיפה.
<נמרוד שיין: אני, כתושב העיר חיפה משלם מסים.
<נמרוד שיין: לא הייתי רוצה לחשוב על זה שהמסים שלי מממנים את תושבי קרית אתא.
<נמרוד שיין: תדאג קרית אתא ותטפל בענייניה.
<נמרוד שיין: חבר הכנסת המכובד, יעקב אשר, באשר לדברים שהעלית – הנוכחות של הנהלת העיר בדיון, צריך לומר שההזמנה לדיון הגיעה לפני יומיים.
<נמרוד שיין: ככל שאנחנו מוצאים בו חשיבות, ראש העיר לא הצליח לפנות את יומנו ולכן הוא שלח אותי.
<נמרוד שיין: צריך לומר גם שאנחנו מנהלים - - -
יעקב מרגי: אתה, אולי, ברמה האישית, יודע על הדיון יומיים אבל אני לא ארד אתך לנתונים.
יעקב מרגי: שמתי לב שאתה אוהב את רמת הדיוק בנתונים, והנימוסים – אז בוא תדייק, בבקשה.
<נמרוד שיין: הורדתי - - -
יעקב מרגי: תשעה באב, גם עומדת לך הזכות להוריד אותה.
<נמרוד שיין: אנחנו לא מנהלים את ענייני העיר בבתי הספר, לא רגילים לעשות את זה, לפחות, בירושלים.
<נמרוד שיין: אנחנו עושים את זה בחיפה, ונשמח בכל עת, וזו גם תגובת ראש העיר אליך, חבר הכנסת מרגי, שאנחנו נשמח בכל עת להיפגש עם הנהלת בית הספר, להכיר את המנהל החדש, להכיר את ועד ההורים ולדון אתם, לנסות להגיע אתם לפתרון בכל עת, כפי שנפגשתי, אגב, עם נציגי ההורים, כשהתקיימה ההפגנה ברחבת העיריה.
<נמרוד שיין: הם עלו אלי, ישבנו ודיברנו.
יעקב מרגי: כפי שאני יודע הבעיה היא לא מהיום וזו לא הקדנציה הראשונה של יונה יהב, ולא עמדה הזכות הזו למנהל בית הספר הקודם שנפגש אתו ונציגי ההורים שנפגשו אתו.
<נמרוד שיין: הסטטוס כרגע הוא כזה – העמותה הגישה בקשה להקים 5 קרוואנים, על כל קרוואן כזה העביר לנו משרד החינוך 70 אלף שקלים.
<קריאה: למה שהילד שלי ילמד בקרוואן?
<נמרוד שיין: נקרא לזה – מבנים יבילים.
יעקב מרגי: תבקש רשות – תדבר.
<נמרוד שיין: אם מותר לי בכל זאת להשיב - - -
יעקב מרגי: בוא נעשה סדר בדיון, מאחר ואנחנו לא נמרח את הדיון הזה ואנחנו רוצים להגיע ליעד – לא מעניין אותי הסטטוס של מנהל בית הספר.
יעקב מרגי: הבקשה של מנהל בית הספר, בצוק העתים הוגשה לך.
יעקב מרגי: אני מצפה מהדיון הזה שאתה תבוא בשם ראש העיר ותגיד לי – אני לוקח את היוזמה להקצות שטח, להגיש בקשה לבית ספר תקין, תקני, בקרית שמואל עבור נתיבות משה.
יעקב מרגי: זו התשובה המתבקשת.
יעקב מרגי: עוד מבנה יביל, עוד איזה כוך, עוד איזה מרפסת, עוד איזה גגון, עוד שירותים שבהם ישחקו ילדים - זה לא יהיה, זה לא יקום.
יעקב מרגי: הדוברים אחריכם זה משרד החינוך.
יעקב מרגי: לא יהיה, אני אומר לכם, לא יהיה.
יעקב מרגי: אנחנו נלך עם זה עד תום, בקטע.
<נמרוד שיין: בסדר.
<נמרוד שיין: אני יכול לומר באופן הברור ביותר שלא תהיה אמירה כזו כאן, מצד עירית חיפה.
<נמרוד שיין: כיוון שאנחנו לא מנהלים את העיר בוועדות הכנסת, אנחנו מנהלים אותה בבניין העיריה.
יעקב מרגי: לא מצאתם לנכון 16 שנים לבנות בית ספר?
<נמרוד שיין: עירית חיפה מנהלת את ענייניה על פי הכללים - - -
יעקב מרגי: תדע לך, לפני שאתה הולך לומר, אתה פורט לי על העצבים, לכן, תחשוב טוב-טוב מה שאתה הולך לומר.
יעקב מרגי: עכשיו תאמר.
<נמרוד שיין: עירית חיפה מנהלת את ענייניה על פי הכללים, ואני מניח שאם היא לא היתה מנהלת את ענייניה על פי הכללים היא היתה מוצאת את עצמה היום בבתי המשפט ולא בוועדת הכנסת.
יעקב מרגי: כמו בבתי הזיקוק, בדיוק אותו הדבר.
אורי מקלב: או בפשרות, מחוץ לבתי המשפט.
יעקב מרגי: אני מצטער לומר, תרומתך לדיון הזה שואפת לאפס.
יעקב מרגי: גב' אילנה לפחות עוד אמרה בשם העיריה שהיא רואה אחריות כראש מערך החינוך בעיריה, על ילדי קרית שמואל.
<נמרוד שיין: זו האמירה ואנחנו - - -
יעקב מרגי: מהרגע הזה אתה לא אומר בדיון הזה שום מילה.
<נמרוד שיין: זה לא דיון.
יעקב מרגי: בסדר, תחליט אתה.
יעקב מרגי: אתה יכול להתכבד, לקום וללכת.
יעקב מרגי: את הדברים שלנו על עירית חיפה אנחנו נאמר.
אורי מקלב: - - - מקיימים אצלכם הסכמים?
אורי מקלב: מה אנחנו יכולים ללמוד מכם חוץ מהתנכלות ואכזריות?
אורי מקלב: מה נלמד מכם?
יעקב אשר: כללים.
יעקב אשר: זה כללים.
אורי מקלב: רק לייסר את השני.
אורי מקלב: ואנחנו לא תרבותיים.
אורי מקלב: אתם מתנהגים ממש בתרבות מול הילדים.
<נמרוד שיין: - - - ראש עיר לא - - - מי שקובע - - -
יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר לפני שאני מוציא אותך.
אורי מקלב: צביעות.
יעקב אשר: אתה לא ראוי.
יעקב אשר: זו לא ועדת משמעת.
<זאב נחמן: הרשו לי, מורי ורבותי, לומר משל קצר ביותר.
<זאב נחמן: אני בטוח שכולם חיים כאן בשלום, בעל ואישה, ואין פה חלילה אף אישה מוכה.
<זאב נחמן: בחיפה מוסדות החינוך הם בבחינת נשים מוכות ולכן - - -
יעקב מרגי: מוסדות החינוך החרדים, או כל מוסדות החינוך?
<זאב נחמן: החרדים.
אורי מקלב: למה לא ילדים מוכים?
<זאב נחמן: לכן ליבי, כראש קהילת בעלז בחיפה יחד עם אנשי קרית שמואל.