GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: ולכן בכוונה לא נכנסתי ולמרות הדילמות אמרתי: במקום שצריך לומר תודה שמים את כל המחלוקות בצד ולקחתי זאת באומץ ושמתי את זה על השולחן.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים ומוקירים את גודל התרומה – חבל שלא היית בפתיחה כי כל מה שאני אומר עכשיו יצמצם את מה שאמרתי בפתיחה, אז כאן המקום לומר תודה לכולם ולסיכום אני מקריא את דברי הסיכום.
יעקב מרגי: רצית להוסיף מילה?
יעקב מרגי: אני נכנס לדיון סוער.
<יצחק הילדסהיימר: רציתי רק לבוא בבקשה ובקריאה.
<יצחק הילדסהיימר: נשמעו פה קולות של עשייה 'מלמטה', אם באקדמיה וגם ב"תגלית", ב"מסע", בסוכנות ובכל דבר אבל, יש פה קריאה לבית הזה, במידה רבה, לקחת חלק בבניית הקשר.
<יצחק הילדסהיימר: אפשר למתן את הקריאות נגד זרמים כאלה ואחרים ביהדות ארצות הברית.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל מי שהגיע והשתתף בדיון.
יעקב מרגי: הוועדה מעלה על נס את תרומתה של יהדות ארצות הברית להקמת מדינת ישראל, משנות הקמתה ועד היום, דרך שלל המפעלים ובתוכם המפעלים החינוכיים הנרחבים, בהם הושקעו מיליארדי דולרים.
יעקב מרגי: הועדה מודה ומוקירה תרומה נדיבה זו ואת כל העושים במלאכה וכפי שאמרתי, אני חושב שאני מצטט את שייקספיר שאמר: "מול חום המעשים המלים רק מקררות".
יעקב מרגי: הוועדה מודאגת מהבעיה המרכזית הקיימת ביהדות ארצות הברית, כפי שהעלו פה הדוברים, בעיית ההתבוללות.
יעקב מרגי: יש לבחון דרכים לצמצם את תופעת ההתבוללות.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלת ישראל להתגייס ולהשקיע במפעלי חינוך בארצות הברית ובמיוחד, בתכניות המחזקות את הזיקה ואת הקשר למדינת ישראל ולזהות היהודית.
איציק שמולי: אנחנו רוצים להתחיל.
איציק שמולי: היום כ"ב באייר תשע"ו, ה-30 במאי 2016.
איציק שמולי: השעה 09:03 בבוקר.
איציק שמולי: אנחנו בעצם עושים היום דיון בנושא אחיות בתי הספר – נושא שכפי שהפנה את תשומת ליבי חבר הכנסת רוזנטל, נדון כאן בתדירות גבוהה מאד בשנה-שנתיים האחרונות.
איציק שמולי: אני מחליף היום את יושב הראש, קצת כבד להחליף את יושב הראש הקבוע של הוועדה, חברי, חבר הכנסת מרגי, שככל הידוע לי נמצא בחו"ל.
איציק שמולי: אז כמה מילות פתיחה, ברשותכם.
איציק שמולי: שירותי בריאות התלמיד מיועדים ל-1,250,000 תלמידים בכיתות א' עד ט', בכמעט 4,000 בתי ספר, הכוללים כל מיני שירותים כמו רפואה מונעת, חיסונים, בדיקות רפואיות וכך הלאה.
איציק שמולי: האחריות הכוללת על ההספקה של שירותי הבריאות הללו, היא על משרד הבריאות, אבל אם בעבר השירות הזה ניתן ישירות על ידי משרד הבריאות, או יותר נכון דרך האגודה שעבדה בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות, היום, או יותר נכון בשנים האחרונות, החלה - - - אם אני מדייק אז החל משנת 2006 החליטה הממשלה להפסיק את מתן השירותים על ידי המשרד ולהעביר את השירות להספקה דרך גוף - - - הוועדה בעצם קיבלה הרבה פניות והרבה תלונות על ירידה משמעותית באיכות השירות, שבאה לידי ביטוי גם במספר האחיות שעובדות, גם במספר השירותים שלא בדיוק נמצאים בליבת השירות של הספקים הפרטיים.
איציק שמולי: ככל שאנחנו יודעים, היום השירותים, סליחה, משנת 2012 השירותים ניתנים על ידי שני ספקים חיצוניים.
איציק שמולי: במחוז ירושלים, חיפה וצפון על ידי חברת נטל"י.
איציק שמולי: במחוזות תל אביב ומרכז על ידי חברת פמי בריאות, כאשר במרס 2012 הולאם השירות במחוז הדרום ואשקלון.
<קריאה: במרס 2015.
מיקי רוזנטל: חברה, הוא מדייק.
איציק שמולי: אני אגיד את מה שאני יודע ואתה אחר כך תוכל לתקן אותי, אם תירשם אצל מנהלת הוועדה.
איציק שמולי: דו"ח משנת 2013, שפרסמה ועדת גרוטו, גם ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות הגיע למסקנה חד משמעית כי ההפרטה של שירותי הבריאות בבתי הספר נכשלה וכי הדבר הנכון יהיה להחזיר את השירות לאחריות המדינה, למשרד הבריאות, ולא כשירות שניתן על ידי ספקים חיצוניים ומתחלפים.
איציק שמולי: אני רוצה להסב את תשומת ליבכם, אני ראיתי את זה בדו"ח, כשעשו השוואה על מחוז דרום ואשקלון בין שנת תשע"א, שבה ניתן השירות על ידי פמי - - -
<קריאה: לא, על ידי נטל"י.
איציק שמולי: חברה, תעשו לי טובה.
איציק שמולי: אני מבין שאתם שוחים בחומר.
איציק שמולי: אני שוחה מזה מאתמול בערב, אז אל תתקנו אותי על כל משפט.
איציק שמולי: כאשר בשנת 2007 – ואני אומר את ההשוואה בין שנת 2007 לשנת 2013, בשנת 2007 השירות במחוז הזה עלה 50 מיליון שקלים ובשנת 2013 - 100 מיליון שקלים, לעומת היחס של האחיות, שבשנת 2007 היה 1 ל-2,000, ובשנת 2013 היה 1 ל-5,000.
איציק שמולי: אני רוצה לצטט לכם עוד ציטוט אחד קטן מהדו"ח: מההשוואה בין ביצועי הספק בשנת תשע"א בדרום ובין שירותי המדינה בשנת תשע"ג, עולה בבירור כי השירות על ידי המדינה הוא יעיל ומחויב בהרבה.
איציק שמולי: וכך מסכם הדו"ח: במהלך השנים, השירות לבריאות התלמיד עבר ניסיונות רבים בדרכי ההפעלה שלו, אשר רובם כשלו, אך כולם גרמו לחוסר עקביות במתן השירות וטלטלות רבות לאחיות המועסקות בו.
איציק שמולי: לסיכום, אנחנו יודעים שבשנת 2015 נחתם הסכם בין האוצר לבין הסתדרות העובדים, הסכם כולל כמובן, לא רק על נושא האחיות, שבמסגרתו הייתה התחייבות מצד המדינה להעביר את אחיות בתי הספר חזרה להעסקה מה שנקרא ישירה, לתת את השירות באופן ישיר על ידי משרד הבריאות, ואנחנו בעצם רוצים לברר פה היום שתי שאלות: א' איפה זה עומד ומה מבחינת המדינה סדר הזמנים לביצוע הפעולה, כי אנחנו מבינים שזה היה אמור להיכנס לתוקף בשנת 2016.
איציק שמולי: ובעצם באיזה מסגרת תנאים תעבודנה אותן האחיות, כי אנחנו מקבלים גם תלונות על אחיות שלא להן מקום ראוי בבתי הספר, שאין להן איפה לטפל.
איציק שמולי: אני מדבר על המצב הנוכחי, כאשר השירות ניתן על ידי הספקים החיצוניים.
איציק שמולי: על יחס בין אחות אחת לכמה בתי ספר או בכמה תלמידים היא צריכה לטפל.
איציק שמולי: ואני רק אסיים ואגיד שהדו"ח קובע בעמוד 14 שהעברת השירות לא תהיה כרוכה בתוספת תקציב.
איציק שמולי: למדינה תשתית מנהלית ולוגיסטית קיימת ומוכנה לשימוש.
איציק שמולי: השירות יהיה בגדר ניצול יעיל יותר של כספי ציבור.
איציק שמולי: כמובן השירות שיינתן על ידי המדינה; ולמדינה יכולת לעשות זאת בהתראה קצרה.
איציק שמולי: אני שם פה נקודה.
איציק שמולי: חבר הכנסת רוזנטל, אתה רוצה לפתוח?
מיקי רוזנטל: אני אשמח להוסיף כמה דברים על הסקירה שעשית.
מיקי רוזנטל: אני פחות באמת מתעסק בעבר, כי הוא פחות מעניין עכשיו, למרות שניתן לומר עליו בוודאות, כמו המשפט הידוע – הניתוח הצליח והחולה מת, במקרה הזה גם ההפרטה נכשלה וגם השירות לא ניתן יותר.
מיקי רוזנטל: הפרמטר הכמעט יחיד בעיני האוצר שדחף להפרטה הזאת היה כמות החיסונים שתינתן, אבל הלב של העניין, המהות של התפיסה של רפואה מונעת בקרב התלמידים, כמובן לא מתקיים יותר.
מיקי רוזנטל: הוא לא מתקיים יותר, כי אחות בית ספר צריכה לפגוש תלמיד והיא בעצם כמעט לא פוגשת אותו, בוא נאמר ונודה על האמת.
מיקי רוזנטל: אני רוצה לספר לכם סיפור מניסיוני.
מיקי רוזנטל: אני עסקתי הרבה מאד בנושא חינוך בעולם, בתפקידי הקודם כעיתונאי.
מיקי רוזנטל: אחד הדברים המופלאים ביותר שלמדתי, זה שהצלחה של תלמידים בלימודים תלויה בביטחון העצמי שלהם, ובמערכות חינוך בעולם כולו, אלה המצליחות לפחות – בסקנדינביה ובדרום מזרח אסיה, הבריאות של התלמיד היא המפתח להבנת מערכת החינוך, להצלחתו בלימודים.
מיקי רוזנטל: ככל שהוא מרגיש טוב יותר וביטחונו בגופו רב יותר, כך הוא מצליח בלימודים.
מיקי רוזנטל: יש קורלציה ישירה בין הדברים האלה.
מיקי רוזנטל: זה לא איזה מחקר אקראי, זה כבר הוכח בהרבה מקומות בעולם.
מיקי רוזנטל: רק אצלנו, כרגיל, אנחנו ממציאים תמיד את הגלגל והאש וחושבים שאנחנו חכמים מכולם.
מיקי רוזנטל: והתוצאה היא שדווקא במקומות, בבתי ספר באזורים מוחלשים, שבהם נדרשת הקפדה יתרה על בריאות התלמיד בגלל המוגבלות של סביבתו הטבעית לדאוג לו, אנחנו מזניחים את הסוגיה הזאת והתוצאה היא עגומה מאד.
מיקי רוזנטל: אני באמת חושב שהקריטריון אסור שיהיה רק כמות החיסונים וההסדר עם החיסונים, אלא פגישה כמעט על בסיס קבוע בין אחות ורופא, אגב, שזה גם בחוק הבריאות, רופא שצריך לראות תלמיד וזה לא מתקיים.
מיקי רוזנטל: זה לא מתקיים.
מיקי רוזנטל: אני אומר לכם באחריות שזה לא מתקיים.
מיקי רוזנטל: אז יש לדאוג לארבעה דברים לדעתי וזו צריכה להיות גישת הוועדה, אדוני יושב הראש.
מיקי רוזנטל: ראשית, שיקיימו את ההסכם כבר בשנת 2016, שהדבר הזה יוחזר לאחריות המדינה והאחיות תועסקנה על ידי המדינה ולא על ידי קבלנים.
מיקי רוזנטל: וזה צריך לקרות החל משנת הלימודים הבאה.
מיקי רוזנטל: זה כבר לא יכול לקרות בשנה הזאת, אבל יש הסכם חתום שהמדינה חייבת לכבד אותו.
מיקי רוזנטל: זה הדבר הראשון.
מיקי רוזנטל: הדבר השני זה להבטיח, ואני מסייר מפעם לפעם בבתי ספר וכל פעם אנחנו מגיעים והמטרה היא לא חדר האחות, אבל אני שואל תמיד איפה חדר האחות ותמיד מובילים אותי ויש שם מחשבים ישנים.
מיקי רוזנטל: חדר האחות הוא המחסן של בית הספר.
מיקי רוזנטל: כי האחות מגיעה לשם פעם ב-, ואז אומרים טוב, לא חשוב, כשהיא תגיע נמצא לה איזה חדר.
מיקי רוזנטל: והדבר הזה, שהמקום הזה, שבו באופן שיטתי אפשר לדבר עם תלמידים, לבדוק מה מצבם, האינטימיות הדרושה לשם כך לא מתקיימת גם כן ותמיד זה אלתורים על אלתורים.
מיקי רוזנטל: לדאוג שהדיכוטומיה הזאת, שיש שני גופים אחראים – מצד אחד משרד החינוך ומאידך משרד הבריאות, כמו אגב החינוך המקצועי, שנופל בין שני הגופים האלה, שמשרד הכלכלה אחראי על זה, אבל בפועל זה היה צריך להיות של משרד החינוך, זה בדיוק אותו דבר.
מיקי רוזנטל: הנושא הזה של בריאות התלמידים הוא חייב להיות במקום אחד ולא גם במשרד הבריאות וגם במשרד החינוך והתוצאה היא שזה נופל בין הכיסאות.
מיקי רוזנטל: וכמובן לדאוג לכך שהדבר העיקרי שבגינו מתקיים ההסדר הזה של אחות בית הספר, של רפואה מונעת אמיתית, לא כדי להגיד עשינו, יתקיים ובא לציון גואל.
איציק שמולי: חברי הכנסת יסיימו לתת את ההתייחסות, ואחרי זה משרד הבריאות וכל הנוגעים בדבר כמובן יקבלו את הזכות לדבר.
איציק שמולי: בבקשה, חברת הכנסת ברקו.
ענת ברקו: אני גדלתי בתקופה שהאחות הייתה חלק אינטגראלי מבית הספר.
ענת ברקו: אני זוכרת את חדר האחות בבית הספר היסודי.
ענת ברקו: אני זוכרת בתיכון שאשתו של סגן הרמטכ"ל הייתה אחות בית הספר ואני נפצעתי במשחק כדור יד ופינו אותי לחדר האחות.
מיקי רוזנטל: מי היה הרמטכ"ל?
ענת ברקו: מה זה משנה מי היה הרמטכ"ל?
מיקי רוזנטל: מי היה סגן הרטמכ"ל.
ענת ברקו: קותי.
ענת ברקו: זיכרונו לברכה, יקותיאל אדם.
ענת ברקו: אמא של אודי אדם, שהיום יהיה מנכ"ל משרד הביטחון.
ענת ברקו: תמיד דיברתי איתו על זה כשהייתי בצבא, שאמא שלו הייתה אחות בית הספר שלי.
ענת ברקו: ואני זוכרת את שיחת האחות בגיל ההתבגרות, כשהיא נכנסה לכיתה.
ענת ברקו: היא דיברה עם הבנות לחוד ועם הבנים לחוד.
ענת ברקו: אני זוכרת את כל הדברים הללו כחלק בלתי נפרד מההתפתחות שלנו, מחיי בית הספר, מהבריאות שלנו, שיחות עם הורים, שיחות הורים-אחות, כל הדברים הללו כגוף שהוא גם ניטראלי, כגוף שגם יכול לטפל בבעיות שהצוות של ההוראה, כשאין את התובענות הזאת של הלימודים, ובהרבה מאד מקרים גם כשהיה קשה, ילדים הלכו לאחות בית הספר.
ענת ברקו: ולכן אני מאד מאד מצרה על מה שקרה כאן.
ענת ברקו: אני חושבת שאנחנו צריכים לתת, ויושבת כאן גם מוריה שאני מכירה אותה עוד כאחות טיפת חלב - - -
<מוריה אשכנזי: הייתה גרה מול התחנה כשהייתי אחות צבאית.
ענת ברקו: מול התחנה וכל הילדים שיטופלו שם.
ענת ברקו: זאת אומרת שהאמבטיות הראשונות של התינוקות וכל הדברים הללו, שהם נראים היום - - -
<מוריה אשכנזי: ביקור בית.
ענת ברקו: אני לא מדברת על חיסונים אפילו.
ענת ברקו: ביקור בית, דברים כל כך אלמנטאריים, שאולי במבט ראשון אנשים מקלים בהם ראש ואומרים למה שהיא לא תעבור ממקום למקום ותעשה את הדברים הללו, כשהיא תפסיק.
ענת ברקו: אבל כשיש דמות כל כך מרכזית בבית הספר, היא כתובת, היא יכולה לעשות הרבה דברים נוספים, ובאמת התלמידים רואים בה חלק בלתי נפרד מהסגל ומחיי בית הספר.
ענת ברקו: חשוב מאד שיהיה חדר אחות קבוע, חשוב מאד שיהיה את הציוד, חשוב מאד שיהיו תנאי עבודה והעסקה ישירה של האחיות.
ענת ברקו: בעיני צריך להחזיר את הדברים הללו למה שהם היו פעם, כי זה באמת נוגע בבריאות של כל אחד ואחת מהילדים.
ענת ברקו: שלא יפספסו חיסונים ולא יפספסו כל מיני דברים, ובסוף הדברים הללו חוזרים אלינו בריבית דה-ריבית, כי ויתרנו על דרך המלך.
ענת ברקו: ודרך המלך היא זו – להעסיק באופן ישיר, להבין שאחות בית הספר זה היה מוסד וזה צריך להישאר מוסד בבית הספר, ולכן אני מקווה שהדברים יבואו על תיקונם.
איציק שמולי: חברת הכנסת מועלם-רפאלי.
שולי מועלם-רפאלי: קירות הוועדה הזאת פחות שומעים אותי אומרת את זה, אבל ועדת העבודה, הרווחה והבריאות כבר מכירה את המנטרה – על כל שקל שלא נשקיע במניעה, נשלם עשרה שקלים בהמשך.
שולי מועלם-רפאלי: על כל שקל שלא נשקיע במניעה – נשלם עשרה שקלים בהמשך.
שולי מועלם-רפאלי: וגם פה.
שולי מועלם-רפאלי: זה אותו דבר.
שולי מועלם-רפאלי: הפרטת שירותי בריאות התלמיד נכשלה כישלון חרוץ.
שולי מועלם-רפאלי: כישלון חרוץ בכל המימדים שנבדקו במערכת הבריאות.
שולי מועלם-רפאלי: אין בכלל ניסיון של אף אחד במערכת להגיד משהו אחר, אדוני יושב הראש.
שולי מועלם-רפאלי: עכשיו השאלה רק איך אנחנו מחזירים את זה הכי מהר, הכי נכון, הכי טוב לאותה מטרה של מניעה.
שולי מועלם-רפאלי: כי בסוף מערכת הבריאות חייבת להניע את עצמה בכל האלמנטים שלה ובטח בבריאות תלמידים, בבריאות ילדי מדינת ישראל, דרך מערכת החינוך לתוך התהליך הזה של מניעה.
שולי מועלם-רפאלי: נחתמו הסכמים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שגם מהחדר הזה וגם מהקומה מעליו, יוצאות שוב ושוב קריאות.
שולי מועלם-רפאלי: בסוף זאת החלטה שאמורה להתקבל בין משרד הבריאות למשרד האוצר.
שולי מועלם-רפאלי: לדבר על תקציבים, לדבר על הגדלת מספר האחיות, לדבר על חזרה של אחיות להיות עוגן משמעותי בחייהם של ילדי מדינת ישראל במערכת החינוך.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא חושבת שאנחנו נמצאים במקום אחר ממה שהיינו לפני הסיפורים הנוסטלגיים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שההיפך.
שולי מועלם-רפאלי: המציאות שבה אין אוזן קשבת, שהיא מנותקת ממערכת החינוך בתוך בתי הספר, גורמת לזה שלא רק סביב נושאים שקשורים לבריאות, גם סביב נושאים שהם בנפשם של ילדי בית הספר, בעצם היום חסר מישהו נוסף.
שולי מועלם-רפאלי: והחזרה של אחיות בתי הספר באופן אמיתי לעסוק ולהיות גוף או אדם יותר מכל דבר אחר.
שולי מועלם-רפאלי: נשים וגברים שיהיו אוזן נוספת לילדי בתי הספר, לכל אותם ילדים, שכולנו שומעים עליהם לא דרך מערכת הבריאות של חיסונים ושיחות על מה קורה בגוף שלי כשאני מגיעה לגיל ההתבגרות, אלא דווקא מהמקום של אין לי עם מי לדבר, מחרימים אותי.
שולי מועלם-רפאלי: אם יהיה פה רגע אחד חדר סגור שבו ילד יידע שיש עוד אוזן ששומעת אותו, אנחנו נרוויח גם מניעה משמעותית בתוך החלקים של בריאות הגוף, אבל אנחנו נרוויח הרבה מאד גם בחלקים של בריאות הנפש, ואני חושבת שעל הדבר הזה כבר אין ויכוח בתוך מערכת הבריאות.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו צריכים לעלות עכשיו קומה ולשכנע באופן אמיתי את משרד האוצר בנחיצות של חזרת האחריות לבתי הספר.
שולי מועלם-רפאלי: וכבר בשנה הבאה, כבר בשנה שתתחיל בעזרת השם באלול תשע"ו, ב-1 בספטמבר 2016.
איציק שמולי: חבר הכנסת חנין.
דב חנין: זה אחד המאבקים הוותיקים ביותר שאני זוכר בכנסת, מאבק צודק, מאבק ראוי ומאבק חשוב.
דב חנין: אני לא רוצה לחזור על הדברים החשובים שאמרו לפני חברות הכנסת ברקו ומועלם-רפאלי, אני מניח שגם אתה התייחסת, מיקי באותו כיוון.
דב חנין: אז אני רוצה להצטרף לדברים שהם אמרו ולדבר רק על ההיבטים המעשיים.
דב חנין: מה שצריך לעשות עכשיו זה ארבעה דברים והם צריכים להיעשות באופן מיידי.
דב חנין: הדבר הראשון זה להשלים את המהלך של העברת כל אחיות בתי הספר להעסקה ישירה על ידי המדינה.
דב חנין: המהלך הזה, ברמה העקרונית סוכם בין ההסתדרות לבין משרד האוצר, אבל כמו שאנחנו יודעים – בין סיכומים לבין ביצוע לא תמיד יש הלימה אחד לאחד.
דב חנין: לכן צריך להבטיח שכל אחיות בריאות הציבור, בכל הארץ, חוזרות להיות עובדות מדינה באופן רגיל ומסודר.
דב חנין: הדבר השני, צריך להחזיר לבתי הספר את חדר האחות.
דב חנין: חלק מההרס של המערכת הזאת היה לא רק ההפרטה, לא רק הוצאת האחיות החוצה, אלא ביטול החדר, המקום הפיזי שבו האחיות מטפלות ונפגשות עם תלמידים.
דב חנין: חברת הכנסת רפאלי יצאה, אבל כאן אני חושב שהוועדה הזאת צריכה לעבוד גם מול משרד החינוך.
דב חנין: כי בסופו של דבר הנושא של מבני בתי הספר, נמצא באחריותו של משרד החינוך, ואני מציע, אדוני יושב הראש, שבתום הדיון הזה אנחנו נוציא כוועדת חינוך, מכתב לשר החינוך, שאומר שעכשיו בעצם הכדור עובר אליו וצריך להוציא נוהל או הוראה של מנכ"ל משרד החינוך, להבטיח שבכל בתי הספר בארץ אכן יוקצו, משנת הלימודים הקרובה, חדרים כדי שהאחיות תוכלנה לעבוד שם וכדומה.
דב חנין: המהלך השלישי זה נושא התקנים.
דב חנין: אנחנו מדברים על נוהל של משרד הבריאות, שהוא אגב כשלעצמו נראה לי לא כל כך הגיוני, אבל זה מה שמשרד הבריאות סיכם, אז אני אומר – זה לפחות המינימום.
דב חנין: משרד הבריאות מדבר על אחות אחת ל-1,600 תלמידים.
דב חנין: עכשיו, להגיד לכם את האמת, זה לא נשמע לי כל כך טוב.
דב חנין: 1,600 תלמידים זה המון.
דב חנין: זה המון המון תלמידים.
דב חנין: איך אחות אחת יכולה לטפל ב-1,600 תלמידים?
דב חנין: אבל אני אומר, זו רמת המינימום.
דב חנין: זאת אורת אנחנו נמצאים במקום יותר גרוע מהדבר הזה, ואת זה צריך להבטיח גם כן, כמהלך מאד מאד מיידי.
דב חנין: ישנה תחושה שכל הנושא הזה קצת נופל בין הכיסאות בתפר שבין משרד החינוך לבין משרד הבריאות, וכאן ישנה הצעה של הסתדרות האחיות, להקים איזו שהיא רשות ממלכתית אחת, שתטפל בכל הניהול וכל הליווי של השירות המונע לתלמידים ובעצם ירכז תחת גג אחד את כל ההיבטים השונים של אחיות המדינה.
דב חנין: אני חושב שזו גם כן הצעה שצריך לשקול אותה.
דב חנין: אני מציע, אדוני יושב הראש, שלקראת סוף כנס הקיץ יתקיים דיון מעקב, כדי שאנחנו נראה איך בפועל מערכת החינוך נערכת באופן מעשי לקליטתן של האחיות בבתי הספר, במסגרת ראויה, עם חדרים ראויים ועם מתכונת ראויה של עבודה.
איציק שמולי: נציג משרד הבריאות, רון רביע, בבקשה.
איציק שמולי: הייתי מבקש לקבל את התייחסותך, אחד, האם העמדה המקצועית של המשרד עדיין נסמכת על מסקנות ועדת גרוטו, והדבר השני - מה הוא סדר הזמנים לביצוע הפעולה של המעבר.
<רון רביע: תודה רבה.
איציק שמולי: תציג את עצמך לפרוטוקול.
<רון רביע: שמי רון רביע, אני אחראי מינהל בריאות הציבור.
<רון רביע: במסגרת תפקידי - ואני רק אכנס להיסטוריה אישית שלי - אני נכנסתי למשרד הבריאות להקים את שירותי בריאות התלמיד בשנת 1996.
<רון רביע: יש לי נגיעה ישירה ואישית רבת שנים עם התחום.
<רון רביע: מה שאני הולך להגיד עכשיו קצת כנראה יכעיס את כולם.
<רון רביע: על פי הוראת המנכ"ל, אני צריך להגיד לוועדה המכובדת שמשרד הבריאות היום בסך הכל מרוצה מהספקים.
<רון רביע: הדו"ח של פרופסור גרוטו, שאני הייתי חבר בוועדה יחד עם הסתדרות האחיות, נציגי האוצר ועוד נציגים ממשרד הבריאות, הוא משנת 2013.
<רון רביע: הוא לא מהיום.
<רון רביע: לפי אחוזי הכיסוי של כל הפרמטרים שאנחנו בוחנים בשירותי בריאות התלמיד, החברות, כולל מחוז דרום ומחוז אשקלון, מגיעות לרמות ביצוע גבוהות מאד.
<רון רביע: נכון שמשרד הבריאות כדעה היסטורית וקבועה מאד רוצה את השירות במדינה, אבל מכיוון שכל הסיכומים שלנו עם משרד האוצר לא צלחו להשיג עוד תקנים, כרגע זה המצב.
<רון רביע: יש סיכום - - -
איציק שמולי: אדון רביע, רק דקה.
איציק שמולי: אני מסתכל על מסקנות הוועדה ואני מסתכל על הנציגים של מי שישב בוועדה.
איציק שמולי: פרופסור גרוטו – משרד הבריאות, ד"ר שוש ריבה – משרד הבריאות, ניר רחנוביץ – משרד הבריאות, אילנה כהן – הסתדרות האחיות, אורי פליישמן – הסתדרות האחיות, מוריה אשכנזי – הסתדרות האחיות.
איציק שמולי: והתייעצויות אינטנסיביות שנעשו איתך, עם מר אבישר ממשרד הבריאות, עם רות רוטשטיין ממשרד הבריאות, אהוד קליינר ממשרד הבריאות, שרית יערי - משרד הבריאות, חגי דרור – משרד הבריאות, מר שמשון – אגף תקציבים משרד הבריאות ועורכת הדין נעמי לנדאו, היועצת המשפטית של הסתדרות האחיות.
איציק שמולי: אתה רוצה לומר לי שבשנתיים, ממצב שבו דו"ח שאתם חתומים עליו, שקבע באופן חד משמעי שהשירות שניתן על ידי הספקים החיצוניים נכשל כישלון מוחלט, עכשיו העמדה שלכם היא הפוכה לגמרי?
<רון רביע: כמו שאמרתי, זאת ההנחיה שקיבלתי ממנכ"ל משרד הבריאות.
איציק שמולי: סליחה, בוא - - -
<קריאה: אי אפשר היה להגיד את זה יותר טוב.
<קריאה: יש דו"ח.
שולי מועלם-רפאלי: סליחה, זו ממש פקודה שדגל שחור מתנוסס עליה פחות או יותר.
שולי מועלם-רפאלי: איך אפשר לבוא ולהגיד דבר כל כך הפוך ממה שבמשך שנתיים ימים בכנסת הקודמת שמענו פה שוב ושוב.
מיקי רוזנטל: זו גם המציאות בשטח.
איציק שמולי: רגע, אל תצביעו, לא צריך להצביע.
איציק שמולי: בוא, תשלים את דברים.
<רון רביע: אני אשלים את דברי ואז.
<רון רביע: לאחר שנחתם ההסכם בין ההסתדרות הכללית לאוצר להחזרת אחיות בריאות התלמיד למדינה, ישב מנכ"ל משרד הבריאות עם מר ניסן קורן, יו"ר ההסתדרות, והוחלט שהחל מהשנה הבאה אנחנו מחזירים את מחוז צפון כפיילוט נוסף בשיטת הפעלה קצת שונה ממה ש - - -
<קריאה: כבר היה פיילוט בדרום.
איציק שמולי: סליחה, חברה, אני אף פעם לא הוצאתי אנשים מוועדה ואני לא רוצה שזאת תהיה הפעם הראשונה.
איציק שמולי: אני מבקש מכם, כל מי שנרשם יקבל זכות דיבור.
<רון רביע: בשיטת הפעלה שונה ממה שיש היום, של מתן שירות החל כבר בטיפול חלב ובגן חובה, כדי לאפשר לאחיות בריאות התלמיד לתת את יתר הפעולות שדובר עליהן על ידי חברי הכנסת המכובדים, שגם אנחנו רוצים שיהיו.
<רון רביע: זה לא יהיה רק כיסוי אחוזי של פעולות א', ב' ו-ג' ונוכל להגיד שזה בסדר או לא בסדר.
<רון רביע: ואז, ברגע שיש לי יותר אחיות פנויות, אני אוכל לתת הרבה יותר שירותי בריאות, הרבה יותר אלימות במשפחה, פגיעות מיניות וכדומה.
<רון רביע: צריך לשים על השולחן גם את המצב שהיום אין לנו עודף באחיות במדינה ואין לנו עודף באחיות בריאות הציבור בפרט.
<רון רביע: אנחנו יחד עם משרד האוצר, אגף שכר, הצלחנו להביא עוד אחיות למחוז דרום, שהיה חסר ענק שם, על ידי מתן תמריצים.
<רון רביע: הצלחנו לחתום עם משרד האוצר, אגב, שכר למתן תמריצים לאחיות שעובדות במגזר החרדי, ביחד עם הסתדרות האחיות כמובן.
<רון רביע: זהו.
איציק שמולי: מר רביע, אתה קצת בורח לי מנקודה.
<רון רביע: אני לא בורח לשום מקום.
איציק שמולי: עמוד 6 בדו"ח שלכם כותב – למרות המאמץ הכלכלי של מדינת ישראל לתמרץ את נותני השירותים הפרטיים ביתר, חלק נכבד מהכספים שהוזרמו לטובת השירות לבריאות התלמיד לא קיבלו ביטוי בשירות ובכמות כוח האדם שהוקדשה על ידי הקבלנים לטובת תלמידי ישראל.
איציק שמולי: ההיפך הוא הנכון.
איציק שמולי: עכשיו, אני רוצה להגיד לך עוד משהו, שאתה בטח מכיר את המסקנות של הדו"ח הזה.
איציק שמולי: במהלך השנים השירות לבריאות התלמיד עבר ניסיונות רבים בדרכי ההפעלה שלו, אשר רובם קשרו אך גרמו לחוסר עקביות במתן השירות וטלטלות רבות לאחיות המועסקות בו.
איציק שמולי: אני לא מבין, ושאלתי אותך מה השתנה בשנתיים האחרונות.
איציק שמולי: אני לא כל כך מבין את מה שאתה אומר לי – "זאת ההנחיה שקיבלתי".
איציק שמולי: מה העמדה המקצועית שלך ומה היא עמדת המשרד?
<רון רביע: מה שאמרתי מקודם זו עמדת המשרד כרגע.
<רון רביע: בשנתיים האחרונות - - -
איציק שמולי: ואתה יודע להסביר מה גרם לשינוי?
<רון רביע: בשנתיים האחרונות החברות השתפרו מאד במתן השירות.
איציק שמולי: במה?
<רון רביע: נתנו יותר אחיות, נתנו יותר עובדים בחינוך וקידום בריאות, נתנו יותר אופטומטריסטים.
איציק שמולי: יש לך נתונים להביא לוועדה?
<רון רביע: לא כרגע.
מיקי רוזנטל: תשמעו, זה לא רציני.
מיקי רוזנטל: כשאתה בא לדיון בוועדה של הכנסת, כשאתה יודע את הסוגיה ואתה יודע את הנושאים שיעלו ואתה לא יכול אפילו להגיד לנו במה זה השתפר?
מיקי רוזנטל: איך אתה מצפה שנאמין לך?
<רון רביע: יש כיסוי של שנת 2015.
<רון רביע: כיסוי של כל הפעולות שנתנו בתי הספר, לפי - - -
שולי מועלם-רפאלי: יש השוואה לשנת 2014, רביע?
<רון רביע: כן, יש.
שולי מועלם-רפאלי: אפשר לראות את זה?
<רון רביע: בוודאי.
שולי מועלם-רפאלי: חבל שזה לא הועבר לחברי הוועדה קודם.
שולי מועלם-רפאלי: אז אפשר לקבל בשלושה דברים מה היה בשנת 2014 ואיך זה השתפר פלאים בשנת 2015?
איציק שמולי: אגב, יש פה נציג מההסתדרות גם?
<מוריה אשכנזי: אני, מהסתדרות האחיות.
מיקי רוזנטל: לא, לא, מההסתדרות הכללית.
איציק שמולי: כן, התכוונתי להסתדרות הכללית, אבל בסדר, תיכף נגיע אליך.
<מוריה אשכנזי: בסדר, אני מקשיבה.
איציק שמולי: בסדר, אז תתארגן עם הנתונים ואנחנו כבר נחזור אליך, רביע.
מנואל טרכטנברג: איציק, אני רוצה לשאול שאלה, ברשותך.
מנואל טרכטנברג: בוקר טוב.
מנואל טרכטנברג: אולי אמרתם את זה קודם, אני רוצה לשאול בכמה אחיות מדובר ומה העלות הכוללת של כל האופרציה הזאת כיום ומה הייתה העלות התקציבית קודם.
<רון רביע: "קודם" – למה אתה מתכוון?
מנואל טרכטנברג: לפני שהפרטתם.
<רון רביע: כשהתחיל החוק, בשנת 1996, העלות הייתה 68 מיליון שקלים.
מנואל טרכטנברג: וכמה זה היום?
<רון רביע: זה היה למיליון תלמידים.
מנואל טרכטנברג: כן, וכמה זה היום?
<רון רביע: היום זה בסביבות ה-115 מיליון.
מנואל טרכטנברג: אני פשוט רוצה להבין אמיתית את העניין הזה.
מנואל טרכטנברג: הרי הניקוד, אם אני מבין אותו נכון, בזמנו היה נימוק בעיקר כלכלי, אמרו זה יקר מדי העסק הזה, בוא נפריט, יהיה יותר טוב ויותר זול.
מנואל טרכטנברג: האם אכן כך?
מנואל טרכטנברג: האם עשיתם בדיקה תקציבית?
<רון רביע: הבעיה היא לא תקציבית, הבעיה היא תקנים בעיקר.
מנואל טרכטנברג: מה זאת אומרת?
מיקי רוזנטל: תקנים זה כסף, כסף.
שולי מועלם-רפאלי: תקנים זה תקציב, אדוני.
מנואל טרכטנברג: אין דבר כזה תקנים, זה כסף.
<רון רביע: מר רביע, באמת, אתה אדם רציני.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד כך, תרשה לי.
מנואל טרכטנברג: יש נושאים שאני חלוק דווקא על חברים שלי בסיעה.
מנואל טרכטנברג: אני חושב שכן היה מקום להפריט מספר רב של פעילויות ממשלה, שכן הושגה יעילות וכן חיסכון תקציבי רב.
מנואל טרכטנברג: אני תמיד, בהרצאות שלי, מביא את המקרה הזה כדוגמא הקלאסית שתהליך ההפרטה הלך רחוק מדי ואני חייב להגיד - בטיפשות - וזה לא מכוון אליך.
מנואל טרכטנברג: מכיוון שהעניין הזה, החיסכון לכאורה שהיה אפשר להשיג, א' הוא לא חיסכון, וב', נניח שהיה חיסכון של 30 מיליון שקלים, נניח וזה היה, הרי זה ברור לחלוטין שהתפקיד של האחות בבית הספר הוא הרבה מעבר לשים את הפלסטר כשצריך.
מנואל טרכטנברג: אז לעשות את המהלך הזה של להפריט שירות כזה, על לכאורה חיסכון שהוא לא חיסכון, כי זה עולה אחר כך יותר כסף, של עשרות מיליוני שקלים, ועדיין בשנת 2016, שאנחנו עדיין דנים בעניין הזה ולא ברור אם ייעשה פיילוט?
מנואל טרכטנברג: פיילוט על מה?
מנואל טרכטנברג: באמת, אני לא מבין את הדבר הזה.
מנואל טרכטנברג: ואני בא ממקום, תבין, שאני לא מאלה שיוצאים נחרצות כנגד כל הפרטה ושהמדינה צריכה לשלם הכל.
מנואל טרכטנברג: אני ממש לא שם.
מנואל טרכטנברג: אבל כשאני רואה, אני אומר זו הדוגמא הקלאסית של האיוולת האולטימטיבית, של הדוֹגמה שכל דבר שזז צריך להוציא מידי הממשלה.
מנואל טרכטנברג: לא זה.
מנואל טרכטנברג: מבחינתי זה הסטריאוטיפ של הדוֹגמה, שמגיע למקום שהוא לא צריך להיות שם.
מנואל טרכטנברג: ואני באמת לא מאשים אותך ומנכ"ל משרד הבריאות הרי היה מהארכיטקטים של המהלכים האלה, אז יהיה לו קשה מאד להודות בטעות, גם אם כיום הוא מודה בטעויות אחרות שהוא לא עשה, כמו למשל העניין של קשירה של מטופלים, של חולים למיטות שלהם.
מנואל טרכטנברג: אז אני באמת הערכתי מאד את זה שהוא אומר שהוא לוקח אחריות, כי בטח אי אפשר להפיל את זה עליו, אבל את זה כן.
מנואל טרכטנברג: ולכן אני אומר לכם ואני אומר לך ברמה הידידותית ביותר, כי הדברים לא מכוונים אליך.
מנואל טרכטנברג: תעביר את המסר הזה הלאה.
מנואל טרכטנברג: זה קלון למדיניות כלכלית מוטעית, לא למדיניות הפרטה באופן כללי, אלא לזה שלקחו את זה למקום שלא היה צריך להיות בכלל וגרמו נזק.
מנואל טרכטנברג: אתה יודע, אי אפשר לאמוד את הנזק.
מנואל טרכטנברג: יש דברים שאתה אומר, אתה יודע, על חשבון רווח והפסד של חברה אפשר ללמוד על נזקים.
מנואל טרכטנברג: הנזקים המצטברים שנגרמו ונגרמים יום יום לילדי ישראל בגלל העדר אחות בבית הספר, זה משהו שיהיה איתנו הרבה מאד זמן.
מנואל טרכטנברג: על מה?
מנואל טרכטנברג: אל אותה נוקשות מחשבתית שכל דבר, גם את זה צריך להפריט.
מנואל טרכטנברג: זה המסר שאתה צריך להעביר פנימה, אני לא מצפה לתשובות כאן.
איציק שמולי: נציג משרד החינוך.
<רונית וייסברג: שלום וברכה.