GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רויטל לן כהן: והשאר ב-12:00.
יעקב מרגי: נע בין 12:00 ל-45 - - -
מאיר כהן: הם מקבלים הקצבה של 34 שעות שבועיות בודדות.
<אתי וייסבלאי: אני אמשיך שכמו שיושב ראש הוועדה ציין, הוועדה קיימה כבר קיימה כבר כמה דיונים בנושא הזה.
<אתי וייסבלאי: הדיון האחרון היה בדצמבר 2015.
<אתי וייסבלאי: באותו דיון ציינו נציגי האגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך, שהם פועלים בשיתוף השלטון המקומי ונציגי הורים, למציאת פתרון לתלמידי החינוך המיוחד בחופש הקיץ.
<אתי וייסבלאי: הם ציינו שבכוונתם להגיש להנהלת משרד החינוך מסמך בעניין הזה, עד לחודש מרס השנה.
יעקב מרגי: ואכן מרכז השלטון המקומי בדצמבר, אחרי הישיבה, אישר את הניסיונות האלה.
יעקב מרגי: משרד החינוך, רחלי אברמזון, מנהל אגף לחינוך מיוחד, בואי נשמע מה המלאי, מה המצאי, יותר נכון, של האפשרויות ומה המגמות, לאן זה הולך.
יעקב מרגי: תני לנו נתונים.
<רחלי אברמזון: אז באמת כפי שאתי סקרה קודם, משרד החינוך נותן מענים להארכת שנת הלימודים לתלמידי החינוך המיוחד באופן דיפרנציאלי, בהתאם לרמות תפקוד ולצרכים.
<רחלי אברמזון: אנחנו נמצאים בשלב שבו אנחנו מובילים איזו שהיא חשיבה מערכתית בנוגע להארכת שנת הלימודים.
<רחלי אברמזון: יחד עם זאת, אני רוצה לומר שבהעדר תקציב בשנת 2016, בשלב הנוכחי, לא נוכל להרחיב ולתת את המענה, אבל הנושא הזה, להרחיב מעבר - - -
יעקב מרגי: רגע, תחדדי.
<רחלי אברמזון: אני מדברת להרחיב מעבר למה שניתן כיום.
יעקב מרגי: לקיים.
<רחלי אברמזון: מעבר למה שניתן היום.
<רחלי אברמזון: אני רק רוצה לסבר את האוזן.
יעקב מרגי: מה ניתן היום?
יעקב מרגי: בואי, לפני שנריב, אז תני לנו קודם כל מה ניתן היום.
<רחלי אברמזון: פנינו לא למריבה.
יוסף ג'בארין: לא, אבל היא אמרה כבר שלא יהיה שינוי בקיץ הזה.
יעקב מרגי: לא תהיה הרחבה.
יעקב מרגי: היא ענתה לי, לדברי הפתיחה שלי, אבל בסדר, בוא נראה.
יוסף ג'בארין: זה כבר חדשות לא טובות.
יעקב מרגי: תשמע, אולי המענים שהם נותנים הם אופטימאליים?
<רויטל לן כהן: זה מבחינת הגדרה.
יעקב מרגי: גברותי ורבותי, להיות בקשב.
יעקב מרגי: בבקשה, רחלי.
<רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שנכון לרגע זה אנחנו באמת מדברים על סדר גודל במסגרת ה-80,000 תלמידים, שדיברה קודם אתי.
<רחלי אברמזון: אני רוצה לציין שאנחנו נמצאים היום עם 90,000 תלמידים כאלה, שחלקם הם תלמידים שנמצאים בתכנית השתלבות אישית, עם תקציב אישי, לא אותם ילדים שאנחנו מדברים עליהם ב-101,000 תלמידים שסקרת.
<רחלי אברמזון: אבל זה בסדר, גם להם אנחנו מנסים לבחון מענים.
<רחלי אברמזון: אני רוצה כן להדגיש ולומר שהנושא נמצא על שולחננו ואנחנו כן מביאים אותו לדיון, בדיון תקציבי 2017-2018.
יעקב מרגי: אף אחד לא שואל שאלות.
<רחלי אברמזון: ברגע זה ניתן מענה לכ-40,000 תלמידים בעלויות, או בסדר גודל שאני מדברת עליו, שנע בין 200 ל-250 מיליון שקלים ואנחנו נתקדם עם התכנית.
יעקב מרגי: גברתי, כשאת אומרת 40,000 – תגדירי אותם.
<רחלי אברמזון: אותם תלמידים שלומדים במסגרות החינוך המיוחד, עם הלקויות המאד מורכבות, השכיחות הנמוכה - - -
יעקב מרגי: מורכבות.
יעקב מרגי: והם מקבלים מענה עד אמצע אוגוסט?
<רחלי אברמזון: חלקם מקבלים מענה עד אמצע אוגוסט.
יעקב מרגי: מה זה חלקם?
<רחלי אברמזון: לא, רובם.
<רחלי אברמזון: כל הילדים ה - - -
יעקב מרגי: בואי תקשיבי, אנחנו דרוכים.
<רחלי אברמזון: אני אגיד.
<רחלי אברמזון: הילדים עם המוגבלות השכלי במסגרות החינוך המיוחד, נמצאים שם.
<רחלי אברמזון: נמצאים שם הילדים על הרצף האוטיסטי.
<רחלי אברמזון: נמצאים שם ילדים עם לקויות ונכויות פיזיות מאד קשות.
<רחלי אברמזון: נמצאים שם ילדים עם הפרעות נפשיות מאד קשות.
<רחלי אברמזון: כל הילדים שיושבים במסגרות האלה, מקבלים את המענים.
יעקב מרגי: וזה בערך כ-40,000?
<רחלי אברמזון: כן, אנחנו מדברים על משהו בסדר גודל כזה.
מאיר כהן: 58% מתוך ה-80,000.
<רויטל לן כהן: זה מספר לא מדויק.
<רויטל לן כהן: זה הרבה פחות מזה.
מאיר כהן: אני בטוח.
מאיר כהן: בלי שום ספק.
יעקב מרגי: מה עם השאר?
<רחלי אברמזון: אז שוב אנחנו מדברים.
<רחלי אברמזון: תלוי מי הם התלמידים שאנחנו מדברים בהם.
<רחלי אברמזון: אותם תלמידים שנמצאים בלקויות הפחות מורכבות ונמצאים בתוך המסגרות הרגילות, עדיין לא מקבלים את ההרחבה הזאת.
<רחלי אברמזון: חלקם מקבלים רק עד סוף יולי, וחלקם לא מקבלים עד אמצע אוגוסט.
יעקב מרגי: מי מקבל הארכה עד יולי?
<רחלי אברמזון: אגב, אני רוצה רגע לומר - - -
יעקב מרגי: רחלי.
<רחלי אברמזון: אני תיכף אגיד, בסדר?
<רחלי אברמזון: אני רק רוצה בבקשה לסבר את האוזן ורק לתקן נתון.
<רחלי אברמזון: התלמידים לקויי הראייה ולקויי השמיעה מקבלים עד סוף יולי ומקבלים בחופשות.
<רחלי אברמזון: מה שאין להם עדיין זה את המענה לשבועיים הנוספים בחודש אוגוסט.
יעקב מרגי: אז מי מקבל עד סוף יולי?
יעקב מרגי: תני לי פירוט כללי מי מקבל עד סוף יולי וכמה הם.
<רחלי אברמזון: בשמחה.
יעקב מרגי: זה משנה שעברה.
<רויטל לן כהן: וגם זה לא מדויק ולא נכון, כי בית ספר - - -
יעקב מרגי: אנחנו נשמע אותך, רויטל.
יעקב מרגי: תתמודדי עם הנתונים אחר כך.
<רחלי אברמזון: שנייה אחת ברשותכם, אני רוצה לדייק את הטבלה, כי אנחנו העברנו בזמנו את הטבלה עם הלקויות שמקבלות מענים ואנחנו נאמר את זה בצורה מדויקת.
<רחלי אברמזון: אני אתחיל כך.
<רחלי אברמזון: אני אומר שבגני ילדים ובבתי ספר מיוחדים, מי שלא מקבל מענה באוגוסט, זה הילדים עם המוגבלות השכלית הקלה.
<רחלי אברמזון: הילדים עם הפרעות ההתנהגות, שהן לא מוגדרות כקשות מאד.
<רחלי אברמזון: לקויי הלמידה הרב בעייתיים, בעלי המשכל הגבולי, מעוכבי ההתפתחות ומעוכבי שפה.
<רחלי אברמזון: אלה הילדים.
יעקב מרגי: רחל, הוועדה רוצה לדעת להערכתכם, לכמה תוספת תקציב אתם זקוקים כדי לתת מענה עד אמצע אוגוסט, גם לרשימה הזו שמנית עכשיו.
<רחלי אברמזון: תראו, הנושא הוא מאד מורכב, כי ישנן אוכלוסיות שמקבלות היום ואם אנחנו מדברים, והעלינו את זה בדיון - - -
יעקב מרגי: בואי אני אומר לך.
יעקב מרגי: לדעתי, ואני מאמין שיצטרפו אלי גם בוועדה, גם המוגבלויות האלה שמנית עכשיו, הן די מהותיות ומשמעותיות כדי לתת להם את ההארכה הזאת עד אמצע אוגוסט.
<רחלי אברמזון: אני מעריכה שאנחנו מדברים על מאות מיליונים.
יעקב מרגי: מה זה מאות מיליונים?
יעקב מרגי: אם ה-40,000 הם בין 200 ל-250 מיליון - - -
<רחלי אברמזון: אבל אנחנו אומרים שבתוך הלקויות האלה שאנחנו מדברים בהן, עדיין לא כולם מקבלים - - -
יעקב מרגי: עד אמצע אוגוסט, ברור לי.
יעקב מרגי: אז השבועיים האלה, כמה יעלו לי לקבוצה השנייה?
<רחלי אברמזון: וחלקם לא מקבלים גם בחלק מן החופשות.
<רחלי אברמזון: זאת אומרת, שאם אנחנו רוצים באמת לעשות איזו שהיא התאמה ויישור קו, אני אומרת – זה מעבר למה שניתן היום.
יעקב מרגי: רחל, היית בדיון - - -
מאיר כהן: את ראש תחום, את לא יכולה להגיד עכשיו לוועדה, את לא יכולה להגיד לנו כמה בדיוק יעלה שכולם יהיו עד ה-15 באוגוסט?
יעקב מרגי: סליחה רחל, היינו בדיון הזה במאי והיינו בדיון הזה בדצמבר.
יעקב מרגי: מה שאומר לך חבר הכנסת מאיר כהן - הוא עמד בראש מערכות מסוימות, גם היה שר, גם ראש רשות, ניהל בית ספר – היה מתבקש, לאור הדברים שנאמרו גם בוועדות שקיימנו, שיהיה למשרד נייר.
יעקב מרגי: אם יש הצהרת כוונות חיובית, אני חייב לדעת כמה זה עולה לי, אלא אם כן הצהרת כוונות חיובית - באמפטיה, בסימפטיה – תודה רבה.
יעקב מרגי: לא באנו לזה.
יעקב מרגי: לא כילינו את זמננו לכך.
יעקב מרגי: אני ציפיתי שהיום אני אדע לפחות מה הגידול שהולך להיות בשנת הלימודים הנוכחית.
יעקב מרגי: את אמרת לי בפתיח תיאום ציפיות – לא יהיה גידול.
יעקב מרגי: לפחות תני לי ואני אדע אם בכלל הייתה לכם כוונה להגדיל, או מישהו דרש את זה.
יעקב מרגי: כמה אני צריך תוספת תקציב, המשרד צריך תוספת תקציב כדי לתת מענה עד אמצע אוגוסט.
יעקב מרגי: שלא תביני, מי שחי את ההוויה הזאת, יודע שגם בשבועיים האלה, שאנחנו מבינים שצריך חופשה, בשבועיים האלה זו אופרציה אחת לא פשוטה למשפחות ולילדים.
יעקב מרגי: לכן אני אומר, במסגרת האפשרית, אני צריך לדעת מה סדרי הגודל כדי להביא את אותן מוגבלויות.
יעקב מרגי: אני מבין שזה חייב להיות דיפרנציאלי, אבל הרשימה הקטנה הזאת שהוספת אותה, כשלעצמה זו מגבלה.
יעקב מרגי: מגבלה שצריך לתת לה מענה.
יעקב מרגי: כמה הערכת התקציב?
יעקב מרגי: זה דבר בסיסי שאני הייתי צריך לקבל פה היום.
<רחלי אברמזון: אז אני אומרת שאנחנו מדברים על מאות מיליונים.
<רחלי אברמזון: אנחנו מדברים על סדר גודל של 400 מיליון שקלים.
יעקב מרגי: לא ברור לי למה.
יעקב מרגי: אני לא אתן לך את רשות הדיבור כי את מפריעה לי כבר כמה פעמים.
יעקב מרגי: אני עוד לא הבנתי, אתם רוצים כבר לשנות ולשאול ולהשיב.
יעקב מרגי: רחל, תקשיבי, אלא אם כן לא הבנתי אותך.
יעקב מרגי: את אומרת ש-40,000 שמקבלים עד אמצע אוגוסט זה בעלות של 200-250 מיליון.
יעקב מרגי: אמרת זאת, נכון?
<רחלי אברמזון: כן, כולל חודש יולי.
יעקב מרגי: כולל חודש יולי.
יעקב מרגי: אז אני בא ואומר, לאלה שמקבלים עד סוף יולי, יש לי עוד תוספת של השבועיים.
יעקב מרגי: את אומרת לי שזה יותר גדול מהבסיס?
<רחלי אברמזון: אבל ישנם עדיין כ-25,000 תלמידים שמניתי קודם, שלא מקבלים לחלוטין.
יעקב מרגי: אני לא מדבר עליהם.
יעקב מרגי: לא הגעתי אליהם.
יעקב מרגי: אני אחדד את השאלה, אולי לא הסברתי את עצמי.
יעקב מרגי: אותן רשימת מוגבלויות שהקראת, שלא מקבלים את השבועיים הנוספים מסוף יולי לאמצע אוגוסט, ברור לך?
יעקב מרגי: על אלה, אני יכול לדעת כמה עלות תקציבית, כדי להביא אותם לאמצע אוגוסט?
יעקב מרגי: זה לא יכול להיות כמה מאות מיליונים ולא 400 מיליון.
יעקב מרגי: זאת אומרת ברור לי שלא.
<דפנה אזרזר: בישיבות שלנו - - -
<דפנה אזרזר: המספרים - - -
<דפנה אזרזר: אני יודעת - - -
יעקב מרגי: את יודעת יותר טוב ממנה?
<דפנה אזרזר: כן, היא לא זוכרת.
יעקב מרגי: אבל למה לך?
יוסף ג'בארין: לרענן את הזיכרון.
יעקב מרגי: רחלי, יש פה מישהי שאומרת שהיא זוכרת נתונים במשרד.
<דפנה אזרזר: דפנה אזרזר, מנכ"לית אהב"ה.
יעקב מרגי: מה את זוכרת מהישיבות שהיו במשרד?
<דפנה אזרזר: דובר ב-12 מיליון שקלים.
<רחלי אברמזון: על מה?
<דפנה אזרזר: על השבועיים.
<קריאה: לדעתי מה שאת מדברת עליו, מה שאת ביקשת בזמנו היה להאריך עד סוף אוגוסט.
<אבנר עורקבי: לא, לא - - -
יעקב מרגי: עורקבי, לא להפריע.
<אבנר עורקבי: אני לא מבין, אנחנו מדברים - - -
יעקב מרגי: אתם יודעים מה, אני לא מבין.
יעקב מרגי: למה רק עם הארגונים שלכם - - -
<אבנר עורקבי: מערבבים אותנו.
<אבנר עורקבי: מה עושים פה?
יעקב מרגי: סליחה, אבנר, אני אוציא אותך, אל תצעק.
יעקב מרגי: אף אחד לא מערבב אותך.
יעקב מרגי: אנחנו מנסים להגיע לפתרון.
<אבנר עורקבי: די.
יעקב מרגי: מעניין שתמיד אתכם קשה לי לשלוט בדיון.
איציק שמולי: באנו עם רוח קרב למושב הזה.
יעקב מרגי: לא, אני לא אתן לו.
יעקב מרגי: עזוב אותך.
יעקב מרגי: סליחה, אזרזר, בבקשה.
<דפנה אזרזר: דובר בלקויות שהיא מנתה – פיגור קל, בעיות התנהגות – 12 מיליון שקלים.
<דפנה אזרזר: זה מה שרצו.
יעקב מרגי: רחל, אני מבקש לקבל תשובה על השאלה הזאת שלי.
<רחלי אברמזון: אז אנחנו נגיש הערכה תקציבית.
<רחלי אברמזון: אני ברגע זה לא יכולה להגיש לכם את זה.
יעקב מרגי: ואין במשרד מי שיודע תוך כדי?
<רויטל לן כהן: אבל אנחנו מתנהלים ככה כבר שנים.
יעקב מרגי: רויטל, את מפריעה לי.
יעקב מרגי: אני מבקש אם אפשר עד סוף הדיון לקבל תשובה.
יעקב מרגי: אם לא, אני מקבל אותה עד סוף השבוע.
איציק שמולי: אני מבקש לשאול.
איציק שמולי: אותה התייחסות דיפרנציאלית לקבוצות השונות, מאיפה היא נולדה?
איציק שמולי: כלומר, זה משהו שהוא מבחינה נורמטיבית מקובל על המשרד, או שזה בגלל אילוצים תקציביים, או איך התפתח המצב הזה?
<רויטל לן כהן: אני אתן לך תשובה אם אתה רוצה.
איציק שמולי: רגע, סליחה, אבל אני שואל את נציגת המשרד, לא אותך.
<רחלי אברמזון: אני רוצה לומר.
<רחלי אברמזון: בעבר התייחסו יותר לסוגי לקויות והגדירו לקויות כלקות מורכבת, אותה לקות בשכיחות נמוכה, ולקויות בשכיחות גבוהה, לקויות שנחשבו או התייחסו אליהן כלקות יותר קלה.
<רחלי אברמזון: אנחנו היום משנים קצת כיוון.
<רחלי אברמזון: אנחנו מדברים היום יותר על רמות תפקוד, על צרכים של ילדים, על מענים דיפרנציאלים ושונים וההתאמה שלהם לסוגי האוכלוסייה, ולאו דווקא באופן ספציפי ללקות.
<רחלי אברמזון: כשאנחנו מדברים, שברור לנו מאד שהלקות מביאה איתה גם איזה שהוא צורך בסיסי ברמת תפקוד כזו או אחרת.
<רחלי אברמזון: ולכן ההסתכלות היום היא שונה.
<רחלי אברמזון: וכשאני דיברתי על חשיבה מערכתית ועל תכנית מקיפה שאנחנו רוצים לא כפלסטר להגיד אוקיי, אז הקיץ הזה נצא עם מענה כזה או אחר, התכנית היא הרבה יותר מורכבת, היא הרבה יותר רצינית, היא מתייחסת לאוכלוסייה הרבה יותר רחבה, ולכן המענה צריך להשתנות.
<רחלי אברמזון: אז גם הטבלאות האלה, שאתם מכירים וגם מה שהקראתי היום – צריך להילקח בחשבון.
איציק שמולי: בתוך המערכת החינוכית הפורמאלית, מה שנקרא כיתות השילוב, שלמען הגילוי הנאות, אני הייתי מורה בכיתה כזאת, איך המערכת יכולה לוודא שכאשר הילד עוזב ביולי, הוא לא חוזר בספטמבר עם נסיגה מאד מאד משמעותית מבחינה תפקודית.
<רויטל לן כהן: אנחנו יודעים שזה ככה.
<רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שבתוך התכנית הזאת, גם לתלמידים האלה, שנמצאים בתקצוב אישי בתוך הכיתות, ישנה התייחסות.
<רחלי אברמזון: אז גם שם - - -
<רויטל לן כהן: איזו התייחסות יש?
יעקב מרגי: מה היא ההתייחסות?
<רויטל לן כהן: הילד שלי בן 13, איזה התייחסות?
יעקב מרגי: רגע רויטל, את הבנת, אני לא הבנתי.
יעקב מרגי: איזו התייחסות יש לתלמידים שבתכנית השילוב.
<רחלי אברמזון: בתכנית שאנחנו מבקשים להגיש.
יעקב מרגי: אה, להגיש.
יעקב מרגי: כי אמרת שהם לא נכללים.
<רחלי אברמזון: הם לא נכללים.
<רויטל לן כהן: אני רוצה בקשה להבהיר משהו בנוגע לשאלה ששאל חבר הכנסת שמולי.
<רויטל לן כהן: זה ממש לא נובע ממה שנאמר פה.
<רויטל לן כהן: זה נובע מזה ששני ארגונים מאד גדולים ידעו ללחוץ על משרד החינוך – אלו"ט ואקי"ם.
<רויטל לן כהן: זאת התשובה שיש רק לאוכלוסיות הספציפיות האלה וכל מי שאומר משהו אחר הוא משקר.
<רויטל לן כהן: באמת.
<נועה בן צבי: אני חייבת לתקן את דבריה.
יעקב מרגי: את לא חייבת כלום.
יעקב מרגי: קודם כל את לא חייבת.
יעקב מרגי: אני רגיש לניסוחים.
יעקב מרגי: אבל אני כיושב ראש הוועדה, חייב לנהל את הדיון.
יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.
יוסף ג'בארין: כן, תודה כבוד יושב הראש.
יוסף ג'בארין: האמת היא שאני רוצה - - -
יעקב מרגי: הנוהל - מי שרוצה באמת את רשות הדיבור צריך להירשם אצל המנהלת.
יעקב מרגי: אני לא צריך לנחש.
יעקב מרגי: אתם מכירים את הנוהל.
יעקב מרגי: לא? את הנוהל הקבוע שלך של קריאות ביניים אתה מכיר טוב.
יוסף ג'בארין: כן, כבוד יושב הראש, האמת היא שאני רוצה להמשיך עם השאלה שלך ועם קו המחשבה שלך.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת אני עדיין לא שמעתי מנציגי משרד החינוך שיש לכם תכנית להגיע ליעד כזה שכל התלמידים בחינוך המיוחד, לרבות בשילוב, יזכו לתכניות בקיץ.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת האם זה יעד שמשרד החינוך מצהיר עליו – מכאן אנחנו מתחילים.
יוסף ג'בארין: אני לא יודע אם היעד הזה קודם כל הוא בפניכם.
יוסף ג'בארין: אני מבין שלא התקדמנו מאז הדיון האחרון.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת שעם כל הדיונים שהיו – זה אולי הדיון השלישי ולא הייתה הרחבה עד כה.
יוסף ג'בארין: אני לא רואה שתהיה הרחבה כרגע ואני לא רואה שאת מבטיחה שתהיה הרחבה.
יוסף ג'בארין: אז זאת אומרת שאני מתחיל להטיל ספק אם באמת יש יעד כזה, אלא אם הוא יעד תיאורטי שהוא לא בר השגה, כפי שאתם מציעים.
יוסף ג'בארין: אז זה דבר ראשון.
יוסף ג'בארין: הדבר השני, דיברנו על כ-12 מיליון שקלים לגבי השבועיים של אוגוסט, אבל זה משאיר אותנו - - -
<רחלי אברמזון: זה דפנה אמרה.
יוסף ג'בארין: אבל זה משאיר אותנו עם כ-25,000 תלמידים ללא שום מסגרת בקיץ.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת חודשיים מלאים שאין להם מסגרת.
יוסף ג'בארין: נכון, זה המצב כרגע?
יוסף ג'בארין: ועם המצב הזה אנחנו ניגשים לקיץ כרגע והיום אין שום התעסקות בנושא, אי אפשר עוד לקדם את הנושא, לפעול.
יוסף ג'בארין: אנחנו עוד חודשיים ואני לא אתייחס לזה כמשהו אבוד, אלא אם את תגידי לי שזו העמדה של משרד החינוך, שאתם לא מקדמים את זה כרגע.
<רחלי אברמזון: בשלב הזה אני אמרתי.
<רחלי אברמזון: בשלב הנוכחי, בהעדר תקציב, לא יכולה להיות ולא תיתכן הרחבה.
יוסף ג'בארין: לא השבועיים ולא ה-25,000?
<רחלי אברמזון: לא בשלב הזה.
<רחלי אברמזון: זה כן מונח.
<רחלי אברמזון: לשאלתך לגבי התכנית, אני חוזרת, מדגישה ואומרת, זה מונח על שולחננו לדיוני תקציב ב-2017-2018, כשההתייחסות היא באמת לראות בראייה מקיפה ורחבה את המענים הנדרשים לאוכלוסיות ולאוכלוסיית החינוך המיוחד.
<רחלי אברמזון: לאותה אוכלוסיה, לאותם תלמידים עם צרכים מיוחדים.
<דפנה אזרזר: אז בשביל מה ישבו איתנו כל השנים?
<רחלי אברמזון: בדיוק בשביל לתכנן ולגבש את ה - - -
<רויטל לן כהן: אבל אתם הבטחתם שה - - -
יעקב מרגי: סליחה, רויטל.
יעקב מרגי: את הולכת לדבר עכשיו.
יעקב מרגי: מסעוד גנאים, אתה רוצה?
מסעוד גנאים: לא, אני מצטרף למה שהוא אמר.
יעקב מרגי: בבקשה, רויטל.
<רויטל לן כהן: אני תמיד נותנת את הרפרנס של הבן שלי אלעד.
<רויטל לן כהן: אלעד בן 13.
<רויטל לן כהן: אני התחלתי לפעול כשהוא היה בן 3.
<רויטל לן כהן: זה אומר שאנחנו כבר עשר שנים מנהלים את אותו דיון.
<רויטל לן כהן: כל שנה במאי אומרים לנו בתקציב של שנה הבאה, כל שנה בספטמבר אומרים לנו השנה זה יקרה ושוב מגיעים למאי ושוב אומרים בתקציב של השנה הבאה.
<רויטל לן כהן: זה הרפרנס.
<רויטל לן כהן: דבר ראשון יש מוגבלויות שונות באותה מסגרת.
<רויטל לן כהן: יש לנו פניות מהורים שהילד שלהם לומד למשל במסגרת שמקבלת הארכת שנת לימודים, אבל הילד, לפי ההגדרות האלה, למרות שהוא נמצא במסגרת הזאת כי מכירים בצרכים המיוחדים המורכבים שלו, ואז נותנים לו תשובה – אתה לא.
<רויטל לן כהן: כל הילדים ימשיכו בכיתה שלך, אתה לא.
<רויטל לן כהן: ואני לא מצליחה להבין.
<רויטל לן כהן: אם אתם משרד החינוך החלטתם שזה המקום שלו, בגלל שאלה הצרכים שלו, אז איך פתאום אנחנו אומרים – הרי המסגרת ממשיכה לעבוד.
<רויטל לן כהן: זה לא משנה שנותנים לה כסף נוסף.
<רויטל לן כהן: אין תקורה נוספת, אין הוראה נוספת - - -
יעקב מרגי: העיוות הוא בהגדרה של קלות וחמורות.
<רויטל לן כהן: נכון, ברור.
<רויטל לן כהן: והדבר השני זה - - -
יעקב מרגי: ואת באה ואומרת, אם מעיקרה הילד שובץ בכיתה כזו, יחד עם אותן מוגבלויות אחרות, שכן זכאיות להארכה עד אמצע אוגוסט, זה כשלעצמו קרה בצרכים ה - - -
<רויטל לן כהן: אבל אני אומרת מעבר לזה, אין פה תוספת תקציבית.
<רויטל לן כהן: בית הספר עובד, המורה נמצאת, הסייעת נמצאת, ההסעה עובדת, אין פה תוספת של 10 אגורות.
יעקב מרגי: אז מה ההיגיון?
<רויטל לן כהן: אתה שואל את הבן אדם הלא נכון.
יוסף ג'בארין: יכול להיות מצב שרק לילד אחד מכל הכיתה יגידו לו אתה לא תמשיך?
<רויטל לן כהן: נכון, נכון.
<רויטל לן כהן: יש עוד כמה ילדים כאלה.
<רויטל לן כהן: שם ותעודת זהות אני יכולה להעביר לך עכשיו.
יעקב מרגי: רגע, אני חושב שאנחנו דנים על ילדים עם מוגבלויות לא על מבוגרים עם מוגבלויות.
יעקב מרגי: אין פה קריאות ביניים.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים לקיים דיון נורמאלי והמקהלות האלה מפריעות לדיון.
<רויטל לן כהן: שתיים, ילדים עם צרכים מורכבים מאד-מאד, מאד, נמצאים תחת הגדרות שלמישהו הם נשמעות קלות.
<רויטל לן כהן: כמו למשל עיכוב התפתחותי.
<רויטל לן כהן: עיכוב התפתחותי זה נשמע איזה משהו כזה כמו חודשיים איחור הליכה.
<רויטל לן כהן: עיכוב התפתחותי יכול להיות ילד לא זז, לא מדבר, לא מתפקד.
<רויטל לן כהן: זה ילד שנחשב עיכוב התפתחותי.
<רויטל לן כהן: כי הרפואה לא מצאה הגדרה מדויקת לילד.
<רויטל לן כהן: ואז הילד הזה, שלא מתפקד, שצריך לקבל טיפולים, שצריך לקבל תרפיות, שחייב שגרה מאד מסוימת, שחייו אינם חיים – הוא לא יוצא לחופש, אומרים – הוא מוגבלות קלה.
<רויטל לן כהן: הוא כולה עיכוב התפתחותי.
<רויטל לן כהן: עיכוב התפתחותי עשוי להיות מגבלה מאד מאד קשה.
<רויטל לן כהן: שנים אנחנו אומרים את זה, אתם מסכימים איתנו ואתם ממשיכים להסתתר תחת האצטלה של מוגבלויות קלות.
<רויטל לן כהן: זה לא קל.
<רויטל לן כהן: דבר נוסף, הנושא של הזנה.
<רויטל לן כהן: הילדים האלה שכן זכו, אין הזנה.
<רויטל לן כהן: אז מה הם אמורים לעשות?
<רויטל לן כהן: לרעוב?
<קריאה: חלקם.
<רויטל לן כהן: לא, לא חלקם.
<רויטל לן כהן: אין הזנה.
<קריאה: לא, לחלקם.
<רויטל לן כהן: הם אמורים לרעוב.
<רויטל לן כהן: או שההורים שלהם ישלמו, או שישלחו אוכל, או שאין.
<רויטל לן כהן: וגם אלה שאומרים אבל הם עד 13:00.
<רויטל לן כהן: אבל ב-13:00 הוא עולה על הסעה.
<רויטל לן כהן: הוא מגיע לפעמים הביתה ב-14:30-15:00.
<רויטל לן כהן: מה הוא אמור לעשות?
<רויטל לן כהן: רגע.
<רויטל לן כהן: הנושא של קייטנות.
<רויטל לן כהן: הילדים המשולבים, שאמורים לקבל סייעות בקייטנות – ואני ישבתי הרי בכל הוועדות האלה – למרות שהאמירה הייתה שכל קייטנה תחת פיקוח או מוכרת, ילד יוכל להשתלב בה ולקבל את הסייעת, בקייטנות של המתנ"סים – לא מקבלים.
<רויטל לן כהן: אם זו לא קייטנה של העירייה – לא מקבלים.
<רויטל לן כהן: גם אם זו קייטנה שמתקיימת בתוך הגן, ביולה, לא מקבל.
<רויטל לן כהן: גם אם זו קייטנה שיושבת בתוך בית הספר, בתוך הספרייה, בתוך העירייה, לא מקבל.
<רויטל לן כהן: ילדים שכבר לא נמצאים בגיל שיש קייטנות ועדיין חייבים - אני מדברת על אוטיסטים שכולנו למשל מסכימים שהם בקריטריונים שלכם מוגבלות קשה - ילדים עם מוגבלות שכלית התפתחותית בינונית וקשה, שיכולים להיות ילדים משולבים, מה אתם רוצים שהם יעשו מגיל מסוים כשאין קייטנות?
<רויטל לן כהן: אנחנו שנים מבקשים פתרונות, אנחנו אומרים שאנחנו ההורים מוכנים לייצר פתרונות בתוך הרשות העירונית.
<רויטל לן כהן: אני אומרת כחברת מועצה.
<רויטל לן כהן: אין לזה סמל מוסד, זה לא מקבל - - -
<רויטל לן כהן: והדבר האחרון, העובדה שאין פתרונות רפואיים ואין פתרונות טיפוליים – לא של תרפיות ולא של טיפולים במשך חודשיים, יוצרת מצב שגם אתם מודים שלפעמים עד פברואר מרס אנחנו רק עוסקים בשיקום נזקים.
<רויטל לן כהן: ואז יוצא שילד בעצם מקבל מענים חודשיים בשנה.
איציק שמולי: איפה קופת החולים בקיץ?
<רויטל לן כהן: קופת החולים לא יכולה לייצר תור יש מאין לילד שהיא לא מטפלת בו, והיא בטח לא יכולה לייצר יש מאין מטפל שמבין בילד המורכב, בשביל חודשיים בילד שהוא לא מכיר.
יעקב מרגי: נעמי מורביה, בבקשה.
<נעמי מורביה: תודה רבה, אדוני יושב הראש.
יעקב מרגי: אני מבקש בלי הפרעות.
<נעמי מורביה: נעמי מורביה, יושבת ראש מטה מאבק הנכים ונציגת פורום ארגוני הנכים עם חברי, במשא ומתן עם ממשלת ישראל.
<נעמי מורביה: קודם כל אני רוצה גילוי נאות.
<נעמי מורביה: הגברת רחלי אברמזון הייתה מנהלת בית הספר של בני הקטן.
<נעמי מורביה: אנחנו מכירות כבר 25-24 שנים.
יעקב מרגי: למה את מגלה לנו?
יעקב מרגי: אל תגלי לנו אורך שנים.
<נעמי מורביה: למרות שהיא נשמרת באמת, כל הכבוד.
<נעמי מורביה: אני חושבת שאם כל חטאת, הוא כפי שרויטל הסבירה בצורה הכי ברורה שיש, זו ההפרדה הזו בין הנכויות הקלות כביכול לנכויות הקשות יותר.
<נעמי מורביה: לא צריכה להיות הפרדה.
<נעמי מורביה: ברגע שעושים את ההפרדה, יוצרים אפליה קשה ומחמירים בצורה משמעותית את מצבו של אותו ילד שזקוק לכל הדברים האלה, עד לכדי כך שזה לא רק מזעור נזקים.
<נעמי מורביה: זה הרבה מעבר למזעור נזקים, מה שצריך לעשות בחודשים הראשונים של שנת הלימודים.
<נעמי מורביה: אני מקבלת כל מילה שאמר חבר הכנסת איציק שמולי, ואלה מילים באמת נכונות שבאות מבן אדם מהשטח.
<נעמי מורביה: הוא לא בא כאן לספר סיפורים.
<נעמי מורביה: זה איש שהיה מורה בחינוך המיוחד.
<נעמי מורביה: זו עדות ממקור ראשון.
<נעמי מורביה: עכשיו מה שנאמר.
<נעמי מורביה: המערכות קיימות ופועלות וישנן.
<נעמי מורביה: זה בסך הכל לקחת את אותם ילדים ולקבל אחת ולתמיד החלטה שבאה מהבטן ולא מהראש, כיוון שמהראש תמיד ירוצו לכיוון של הכלכלי – כמה זה עולה לי.
<נעמי מורביה: וזה לא נכון.
<נעמי מורביה: הילד נמצא במסגרת הזו.
<נעמי מורביה: זה החברים שלו.
<נעמי מורביה: זה הילדים שהוא רואה במילא כל יום של השנה.
<נעמי מורביה: למה לנתק אותו?
<נעמי מורביה: מה מרוויחים בזה?
<נעמי מורביה: לא מרוויחים כלום, מעבר לנסיגה המשמעותית שלו.
<רויטל לן כהן: מאד.
<נעמי מורביה: אז אני קוראת דבר ראשון לבטל את הטבלה הזאת, היא מיושנת, היא לא רלבנטית, היא פוגענית והיא גורמת לאפליה קשה.
<נעמי מורביה: והדבר השני הוא להכיל – במילא המערכות פועלות.
<נעמי מורביה: זה בסך הכל סמנטיקה.
איציק שמולי: אני שמח שזה הדיון הראשון שאני משתתף בו.
יעקב מרגי: אם היה שלישי איך היית מתפרץ עלינו עכשיו?
יעקב מרגי: באיזה תארים היית מכנה אותנו?
יעקב מרגי: לא יעילים?
איציק שמולי: אני יכול להבטיח לך שאם לא היינו עכשיו בצד הזה של השולחן אלא בצד שלך, אז היו נמצאים ה-12 מיליון שקלים, ה-400 מיליון שקלים.
איציק שמולי: אני רואה שליברמן בחמש אצבעות 2 מיליארד שקלים.
יעקב מרגי: כמה עולות הפנסיות?
<קריאה: הפנסיות?
<קריאה: 2 מיליארד.
<קריאה: 3 מיליארד.
איציק שמולי: אבל בנימה יותר רצינית, אני רוצה להגיד את הדבר הבא.
איציק שמולי: תראו, למערכת החינוך יש תפקיד ובעיני התפקיד המרכזי והראשון שלה זה לתת לכל תלמיד סיכוי שווה.
איציק שמולי: וקורים דברים טובים בתוך מערכת החינוך בשנים האחרונות, אבל לא תמיד אנחנו ערים לזה שהמערכת רצה קדימה ויש כאלה שנותרים מאחור, ובכל הדיונים של התקציב – ורויטל תיארה את זה פה בצורה מאד יפה על הילד שלה, אז הילדים הללו נשארים מאחור.
איציק שמולי: ואני לא חושב שאנחנו צריכים להשלים עם זה, אדוני יושב הראש.
איציק שמולי: אני חושב שיש שני דברים שאנחנו צריכים לדרוש.
איציק שמולי: הדבר הראשון – אם אכן קיימת בעיה כזאת – רויטל, כפי שאת דיווחת עליה – שיש מסגרות שממשיכות לעבוד - - -
יעקב מרגי: אתה כבר נכנס לסיכום.
יעקב מרגי: מבחינתי זה סגור.
יעקב מרגי: יהיה.
יעקב מרגי: לא יהיה – אנחנו - - -
איציק שמולי: שזה מצעד האיוולת בהתגלמותו.
איציק שמולי: כי אין פה תוספת תקציבית וזה פשוט משהו ש - - -
יעקב מרגי: ילד שכיתתו ממשיכה לתפקד ולעבוד עד אמצע אוגוסט, אין שום סיבה שהוא לא יקבל גם.
איציק שמולי: שום סיבה.
<רחלי אברמזון: זו גם ההנחיה שלנו.
<רויטל לן כהן: אבל את יודעת על המקרים האלה.
איציק שמולי: ודבר שני, אני חושב ואני אשמח לשמוע מכם רחלי, בשלוש או ארבע השנים האחרונות – כמה גדולה הקבוצה שמקבלת הארכה של שנת הלימודים עד אוגוסט.
<רויטל לן כהן: זה פשוט.
<רויטל לן כהן: אפס.
איציק שמולי: אוקיי, אז אני חושב שאם זה המצב ואתם תגידו שהיא לא גדלה – ולא במספר התלמידים, במספר הקבוצות, כי יש הרי גידול באוכלוסייה – אז אני חושב שלבוא ולפה ולהגיד לוועדת החינוך שיש יעד של הכנסה של עוד קבוצות, זה קצת לזלזל באינטליגנציה של הוועדה.
איציק שמולי: אז אני מצטרף לבקשתו של יושב הראש לקבל עד סוף השבוע דיווח, שמגובה גם בתקציב וגם בלוחות זמנים.
איציק שמולי: כלומר איך לפחות מבחינה נורמטיבית – אתם יודעים מה?
איציק שמולי: תזכרו לנו, לכנסת, את האתגר.
איציק שמולי: אתם חושבים שזה לא אפשרי מבחינה תקציבית?
איציק שמולי: תנו לנו לעזור למשרד החינוך להביא את הכסף.
איציק שמולי: עוד מעט הולך להתחיל פה הבזאר התורכי של התקציב.
איציק שמולי: ראיתם איך זה מתנהל.
איציק שמולי: תנו לנו לעזור לכם.
יעקב מרגי: אני לא מזלזל בחמש יחידות, רק התקצוב של הקמפיין.
יעקב מרגי: חנה פלוטניק, עמותת ביחד.
יעקב מרגי: אבל בקצרה, רבותי.
יעקב מרגי: תתחילו לתקתק את הדברים ולא לחזור על דברים שסיכמנו ונאמרו.
<חנה פלוטניק: אני רק אחזק את המילים של רויטל, כי אני מייצגת ילדים שהם משולבים במערכת החינוך הרגילה באופן יחידני.
<חנה פלוטניק: ילדים שיש להם מוגבלות שכלית, גם קל, בינוני, ילדים עם אוטיזם, הם ילדים שנמצאים במערכת החינוך הרגילה ונמצאים שם רק 10 חודשים, מסיימים את שנת הלימוד.
<חנה פלוטניק: ההגדרה של הילדים האלה - הם לא יכולים ללכת לתכניות איפה ששאר הילדים.
<חנה פלוטניק: אין מענה לילדים האלה.
<חנה פלוטניק: הם ילדים עם צרכים מיוחדים בכל המשמעות של זה ואין להם לאיפה ללכת.
<חנה פלוטניק: אלה שמקבלים סייעת ל-12 חודשים, אין להם דרך לצרוך את המוצר הזה של סייעת, כי אין מסגרות.
<חנה פלוטניק: איפה ששאר הילדים בכיתה הולכים לקייטנות, כשהם לא מוכרים על ידי המשרד, הם לא יכולים להצטרף הילדים האלה שהם משולבים, בסופו של דבר ההורים אומרים מה עשיתי, למה שילבתי אותו.
<חנה פלוטניק: בסופו של דבר אני נשאר עם ילד חודשיים ואין לי מה לעשות איתו.
יעקב מרגי: הערה במקום.
יעקב מרגי: עורכת הדין נועה בן צבי, אקי"ם.