GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: אתה יודע שאני הייתי במועצה הציונית והם קיבלו אותי לתנועה הזאת.
מירב בן ארי: לא הצלחתי להתקבל לשם.
מירב בן ארי: זה ממקום טוב, הייתי בשתי משלחות גם ביוון וגם בלונדון, כפי שדובר פה על תנועות נוער עולמיות.
מירב בן ארי: זו הייתה חוויה.
מירב בן ארי: אמנם לא היו לנו מדים, אבל זו הייתה חוויה.
מירב בן ארי: בגלל זה גם נתתי לך את זכות הדיבור לראשונה.
מירב בן ארי: ענת, כפרי הנוער, החינוך ההתיישבותי.
מירב בן ארי: גם שם הייתי.
מירב בן ארי: בבקשה, ענת.
<ענת נחמיה-לביא: אוקיי, אני ארשה לעצמי - הזכירו כאן פילנתרופיה – אז לייצג את הפן הפילנתרופי.
מירב בן ארי: כן, נכון.
מירב בן ארי: בדיוק הסתכלתי עליך כשדיברנו על פילנתרופיה.
<ענת נחמיה-לביא: אז אני מייצגת שותפות פילנתרופית גדולה, שמקדמת את כפרי הנוער והפנימיות בישראל.
<ענת נחמיה-לביא: אז כמה נקודות קטנות.
<ענת נחמיה-לביא: קודם כל יש את כפרי הנוער והפנימיות, שהם מודל נפלא לרצף הזה.
<ענת נחמיה-לביא: ילד שנצא בכפר הנוער, בעצם בית הספר רואה אותו ומדבר עם המדריך החינוכי שרואה אותו אחר הצהריים, ואני מציעה לכל גופי החינוך הבלתי פורמאלי, ללמוד קצת מהמודל הזה של איך מייצרים רצף, אם יש איזו שהיא כוונה לאומית לבנות ולעשות את זה.
<ענת נחמיה-לביא: זה דבר אחד קטן.
<ענת נחמיה-לביא: נושא שני זה הנושא – ודווקא אני כארגון פילנתרופי רואה שחלק גדול מהפעילות הבלתי פורמאלית האיכותית שילדים במסגרות פנימיתיות מקבלים, בא מהעולמות הפילנתרופיים.
<ענת נחמיה-לביא: כשמדברים על תקצוב, אז הוא צריך להיות נוכח בעיקר באוכלוסיות שהן קצה הרצף.
<ענת נחמיה-לביא: צריך לזכור שלילד במצב סיכון, חוג אחר צהריים זה לא – בוא נהיה באיזו שהיא מסגרת כדי שיהיה מה לעשות.
<ענת נחמיה-לביא: זה בונה את הדימוי העצמי שלו, זה בונה חווית הצלחה ובטח באוכלוסיות שאנחנו מגיעים אליהן, זה חלק בלתי נפרד, אם לא יותר חשוב מהמערכת בבית הספר.
<ענת נחמיה-לביא: ולכן, אני שומעת את השר מדבר בהרבה הזדמנויות על תקצוב דיפרנציאלי בהתאם לצרכים, אז גם כאן, אוכלוסיות שהן במצבי סיכון צריכות לקבל תקצוב גבוה יותר, ובטח שלא הפילנתרופיה צריכה להוביל את זה.
מירב בן ארי: כן, אנחנו גם נעשה כאן דיון על הפנימיות וכפרי הנוער בנפרד, עם ההתמקדות בנושא של סל האור, שניסינו לפתוח אותו.
<ענת נחמיה-לביא: נכון, שזה נושא בפני עצמו.
מירב בן ארי: נפתח אותו עוד פעם.
מירב בן ארי: הוא תקוע שם משנות ה-70 וננסה לשחרר כמה שסתומים.
<ענת נחמיה-לביא: בסדר גמור.
<ענת נחמיה-לביא: זה עוד שתי נקודות שהן שיח שאני מעריכה שיבוא לידי ביטוי בהמשך, אבל אני רוצה גם לסיים בתודה שהיא גם משמעותית כאן.
<ענת נחמיה-לביא: לא סתם סביב השולחן הזה, גם בהנהלת המשרד – דני וסער וגם את – אנשים שמכירים טוב טוב את העולם החברתי ואת העולם של החברה האזרחית.
<ענת נחמיה-לביא: אני חושבת שהחינוך הבלתי פורמאלי יכול להיות חוד החנית למודל לאומי בכלל לשותפות בין מגזרית.
<ענת נחמיה-לביא: איך המדינה ומערכות של עמותות פילנתרופיה וקרנות, מובילות תהליכים ביחד לשינוי בחברה הישראלית ועל זה תודה רבה.
מירב בן ארי: תודה רבה ענת.
מירב בן ארי: אורה חכם, יושבת ראש ועדת החינוך.
<אורה חכם: שמי אורה חכם.
<אורה חכם: אני יושבת ראש ועדת החינוך של מפלגת העבודה, אבל בפורום הזה אני מופיעה, מדברת כיושבת ראש הפורום הציבורי.
<אורה חכם: אני רוצה לברך את המושב הזה שקם ונוצר, כאחד מהמרכיבים החשובים ביותר שדנו בהם, שהוא יכול להשפיע באמת על הישגים ועל שוויון הזדמנויות בחינוך, שעד כה לא קיים לצערנו – זה החינוך הבלתי פורמאלי.
<אורה חכם: אז אני מאחלת לכולם הצלחה מרובה ובאמת להתייחס.
<אורה חכם: עכשיו, מה שאני רוצה - - -
מירב בן ארי: זו ממש דקה אחרונה.
<אורה חכם: אולי להוסיף איזה שהוא דבר.
<אורה חכם: נאמר על ידי שני חברים כאן, קודם כל שכמעט 70% מהנוער שלנו לא מטופל כהלכה ומכאן החשיבות של המעורבות של חינוך בלתי פורמאלי.
<אורה חכם: וגם יש התחלות ואני נהנית לשמוע על ההתחלות הגדולות, אבל צריך לבדוק ברשותך, בוועדה הזאת, צריך להגיע למה שנקרא פתרון כולל.
<אורה חכם: זה שיש התחלות – זה נהדר.
<אורה חכם: זהו.
<אורה חכם: אז זה מה שאני הייתי רוצה ואשמח להשתתף באופן קבוע.
מירב בן ארי: זו המטרה.
מירב בן ארי: אני מודה לך.
מירב בן ארי: טליה נאמן, מנהלת אגף תכנים ותוכניות במינהל חברה ונוער, בבקשה.
<טליה נאמן: תודה.
<טליה נאמן: כפי שנאמר כאן, צריך כפר שלם לחנך ילד וזה כל השותפים האלה.
<טליה נאמן: אני מוסיפה באמת, בלי שותפויות אי אפשר יהיה לחנך ולכן אני מודה לך מאד על היוזמה הזאת והיא מבורכת.
<טליה נאמן: אנחנו כבר שנים מנסים לעשות את זה.
<טליה נאמן: אני לא אדבר הרבה, אני רק אגיד שיש לנו שני נושאים גדולים שהם ממש על הפרק, ששווה ש - - -
מירב בן ארי: כן, ראיתי שיש לך איזה שהוא מחקר.
<טליה נאמן: זהו.
מירב בן ארי: אז אנחנו נעשה את זה בנפרד, בסדר?
מירב בן ארי: רק תגידי על מה זה.
<טליה נאמן: בדיוק.
<טליה נאמן: אני רק אגיד שלאחרונה אנחנו ביקשנו מהמדען הראשי של המשרד לחקור את החינוך הבלתי פורמאלי ואכן חקרו.
<טליה נאמן: המחקרים חשובים מאד כדי שנבין מה הקשר בין החינוך הבלתי פורמאלי לתוך בית הספר, מה שזה עושה לנער, מה שזה עושה לקשר שלו עם בית הספר, וזה הדברים שנאמרו כאן, אבל פה זה משהו שבאמת שווה להזמין את פרופסור שלומה רומי.
מירב בן ארי: יש כבר את הממצאים.
<טליה נאמן: יש, יש.
מירב בן ארי: זה מעניין אותי.
<טליה נאמן: יש לנו ועדה אקדמית שאנחנו יושבים איתה, אז זה שווה.
<טליה נאמן: הדבר השני זה אקדמיזציה.
<טליה נאמן: לאורך השנים אנחנו פיתחנו מסלולים במכללות בנושא החינוך הבלתי פורמאלי, והיום יש כבר גם תואר ראשון וגם תואר שני, וגם פיתחנו – וזה בעידוד של המנכ"לית – תעודת עובד חינוך, שזה אקוויוולנט לתעודת עובד הוראה, וזה הגמולים שבעצם עובדי החינוך הבלתי פורמאלי יכולים בהחלט לקבל אותם.
<טליה נאמן: יש דברים חדשים שהם ממש, שאם משרד החינוך היום רואה את החינוך הבלתי פורמאלי, רואה את בעלי התפקידים כאנשי חינוך, אני חושבת שזה הישג גדול.
<טליה נאמן: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד, זה שלאורך כל התהליך ניסינו לשנות את השם וכל הזמן אמרו לנו שבאקדמיה זה עדיין נקרא Unformal education או Social education גם בעולם.
<טליה נאמן: כך מכירים את המושג הזה.
<טליה נאמן: ניסינו חינוך חברתי ערכי, כי ערכים זה בכולם, זה גם במקצועות הלימוד ולכן זו בעיה.
<טליה נאמן: לכן זו סוגיה מאד מאד קשה.
<טליה נאמן: שווה לפרק אותה ולפצח אותה ולחשוב, כי השם הוא באמת קשה, אבל הוא שם בינלאומי.
מירב בן ארי: בעיה.
<טליה נאמן: אז צריך לחשוב.
מירב בן ארי: אנחנו לא נעשה דיון מיוחד על השם, אבל אתם תהיו מוזמנים להציע הצעות.
<דני רוזנר: אם נמשיך לעשות עבודה ולא נחליף את השם - - -
מירב בן ארי: כן, זו בעצם המטרה.
מירב בן ארי: הדר אליהו, מנהלת מחלקת נוער וצעירים, מרכז השלטון המקומי.
מירב בן ארי: מאד חשוב לנו שהשלטון המקומי יהיה כאן כחלק מהדיונים של הוועדה.
<הדר אליהו: כמובן.
<הדר אליהו: אנחנו גם שמחים לקחת חלק.
<הדר אליהו: קודם כל אני מצטרפת לברכות.
<הדר אליהו: אני לא אחזור על הדברים.
<הדר אליהו: מבחינתנו, אחד הערוצים שהוועדה הזו יכולה לקדם, זה המשך מאד טבעי לשלטון המקומי, לאותו חוק שמחייב את הרשויות המקומיות למנות מנהל יחידת נוער.
<הדר אליהו: במקום הזה אני אבקש להתחבר למה שאמר גיא ואחר כך שלומי.
<הדר אליהו: מהמקום שהשלטון המקומי מחויב, והוא מחויב, הוא מקצה תקציבים ככל שהוא יכול.
<הדר אליהו: יחד עם זאת, נדרשת פה עזרה מאד ברורה ככל שניתן מהמדינה, וזה נושא שאני מבקשת שנדון בו בהמשך.
מירב בן ארי: יש לך תקציב לחינוך בלתי פורמאלי בשלטון המקומי, שהוא ייעודי, או תקציב חינוך?
<הדר אליהו: לא.
<הדר אליהו: בהגדרה לא.
<הדר אליהו: כל רשות מקומית באופן-.
<הדר אליהו: נגדיר את זה כך: כל רשות מקומית מקצה - לדעתי 95% מהרשויות, אם לא יותר, ככל יכולה – תקציב ליחידות הנוער.
<הדר אליהו: יחידות הנוער מתוקצבות מהמדינה בשני היבטים מרכזיים.
<הדר אליהו: אחד, לממן את אותה משרה של מנהל יחידת נוער.
<הדר אליהו: זה מימון דיפרנציאלי.
<הדר אליהו: וההיבט השני זה אותו קול קורא של הנוער בוחר ערך כדרך, כשגיא דיבר על אותם 8 שקלים לתלמיד, שזה עלויות שהן ממש בגדר כלום.
<הדר אליהו: לא נזלזל במה שיש, אבל יחד עם זאת, אם רוצים לעשות מהלך משמעותי ומחולל שינוי בחברה הישראלית, זה לא מספיק.
<הדר אליהו: מה שבעצם מגלגל את הסיפור לפתחן של הרשויות, וכולנו יודעים שיש רשויות עם יכולת כלכלית טובה יותר, יש רשויות עם יכולת כלכלית נמוכה יותר, והאחריות – יש פה בעיה ואנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו יחד פותרים את הסיפור הזה ונעזרים יותר בתקציבים של המדינה, ואני בטוחה שזה מה ש - - -
מירב בן ארי: אוקיי, אנחנו פשוט חייבים לסיים.
מירב בן ארי: אז בעניין הזה של התקציבים אנחנו נעשה דיון, הבטחתי את זה גם לגיא לגבי נוער בוחר ערך כדרך.
<הדר אליהו: אם אפשר ברשותך עוד משפט.
מירב בן ארי: אבל ממש תצמצמי, כי אני חייבת לשמוע כאן עוד.
<הדר אליהו: משפט.
<הדר אליהו: אחד מהתפקידים של מנהל יחידת הנוער כעובד ברשות המקומית, זה ליצור, לבנות יוזמות לאותם 70% או 50%, זה לא חשוב, של בני נוער שלא נמצאים תחת המטריות המופלאות שהחברים מייצגים פה, אם זה תנועות הנוער, ארגונים וכו'.
<הדר אליהו: ובהעדר תקציב, או תקציב שמותנה רק ביכולת של הרשות המקומית, בעצם לא ניתן לבנות ולקיים מענים נוספים ומגוונים לבני נוער שרוצים משהו אחר, צריכים משהו אחר.
<הדר אליהו: בבקשה.
מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה לשמוע קצת הורים.
מירב בן ארי: עורכת דין רויטל שמר, ארגון ההורים הירושלמי, הצטרפי לשולחן וממש בשתי דקות.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע קצת הורים.
<רויטל שמר: אני לא אלאה שוב בברכות.
מירב בן ארי: את מארגון ההורים הירושלמי?
<רויטל שמר: נכוון, וגם נציגה של פורום וועדי ההורים הישובים לצורך הדיון הזה.
<רויטל שמר: אני מברכת ומצטרפת לברכות על ייסוד הוועדה, על השותפים שפעם לקחתי חלק גם בזה.
<רויטל שמר: אני בוגרת גרעין, בוגרת תנועה.
<רויטל שמר: אנחנו השותפים הטבעיים, עדיין, גם לפעילות וגם לשיתוף הפעולה.
<רויטל שמר: מאד נרצה לקדם שיתופי פעולה רב מגזרים, רב גילאים.
<רויטל שמר: יש לנו נוער נהדר, שנמצא גם וגם לא נמצא בתוך תנועות הנוער ואני מבקשת שהדיונים יהיו ממוקדי מטרה, שבהם כל השותפים יהיו מוכנים מראש, כפי שידוע, אצל גברתי בדיונים בדרך כלל, דהיינו, שהישיבה הבאה כבר תתרום לעשייה בנושאים של בילוי נוער בתקופת הקיץ.
<רויטל שמר: זה נושא שעלה גם בוועדה לזכויות הילד.
<רויטל שמר: הוא עומד לפתחן של תנועות הנוער, לפתחה של מערכת החינוך, שעוד מתקשה למצוא את מעמדה בעניין הזה, ובטח לפתחם של ההורים והתלמידים.
מירב בן ארי: נושא חשוב מאד.
מירב בן ארי: רינה כהן, יושבת ראש המועצה הציבורית להורים.
מירב בן ארי: בבקשה, ממש בקצרה.
מירב בן ארי: היא דיברה על הפעילות של הקיץ.
<רינה כהן: שלושה דברים קצרצרים.
<רינה כהן: קודם כל ברכה לך על היוזמה וברכה לכל העושים במלאכה.
<רינה כהן: זה לא מובן מאליו וכולם זכאים לברכות וההורים מברכים.
<רינה כהן: דבר שני, לא שמעתי על מקומם של ההורים בחינוך הלא פורמאלי.
<רינה כהן: זה גם לא כל כך קיים בחינוך הפורמאלי, אבל עכשיו מדובר על הלא פורמאלי.
<רינה כהן: מה הוא מקומם ומה תפקידם של הורים.
<רינה כהן: בוודאי אתם עושים הרבה, רק שאין לנו מפה של העשייה הזאת.
<רינה כהן: והייתי מאד מבקשת בהמשך שאנחנו נקיים ועדה מיוחדת בנושא הזה של הורים והורות בחינוך הלא פורמאלי.
<רינה כהן: ושאלה קצרה מהצד: האם הנחיית הורים, הדרכת הורים, העצמת הורים – זה חלק מחינוך לא פורמאלי?
<רינה כהן: זה חלק ממשהו בכלל?
<רינה כהן: מישהו חושב על ההורים כהורים ואיך מסייעים להם?
<רינה כהן: השותפים האולטימטיביים לכולכם, זה ההורים ואתם השותפים של ההורים, אז בואו נעשה איזו שהיא שותפות.
<רינה כהן: אני מאד אשמח על ועדה בנושא הזה.
<רינה כהן: המועצה הציבורית להורים תתמוך, תסייע, מה שאפשר ותודה רבה לכולם.
מירב בן ארי: אני מאד מודה לך על הדברים החכמים שאמרת.
מירב בן ארי: אני הסתכלתי על סער, כי אני יודעת שהרבה פעמים, לפחות בעניין נוער בסיכון, יש את העניין שאתה מביא את ההורים למפגשי הורים, בטח בתנועות נוער, בטח בארגוני נוער, אבל זו נקודה חשובה ואנחנו נקיים עליה דיון.
מירב בן ארי: נראה מה קורה בשטח היום ונראה גם איך אפשר לשפר.
מירב בן ארי: תודה, רינה.
מירב בן ארי: עוד הורה אחרון, שאני רואה שהוא נורא רוצה.
מירב בן ארי: אמנון פרוסטמן, פורום ההורים, בבקשה.
<אמנון פרוסטמן: כן, פורום ההורים - - -
מירב בן ארי: שתי האימהות שדיברו עכשיו הוסיפו לנו דבר חשוב, אז בוא תאיר את עינינו אם יש עוד משהו.
<אמנון פרוסטמן: אני מצטרף גם כן לברכות על היוזמה.
<אמנון פרוסטמן: אני אגע בנקודה נוספת, כי די כיסו את זה פה קודמותיי.
<אמנון פרוסטמן: אני אומר שעלות החינוך הבלתי פורמאלי נופלת בעיקרון על ההורים, נושא של חוגים וכו', מחיריהם מאד גבוהים לעיתים, גם אם זה בתנועות הנוער, גם אם זה חוגים במתנ"סים וכו'.
<אמנון פרוסטמן: זה יוצר הרחבת פערים.
<אמנון פרוסטמן: זאת אומרת הרבה פעמים יכולים לצרוך את אותו חינוך בלתי פורמאלי השכבות החזקות יותר, ועם כל היוזמות של חוג אחד לכל ילד, אז שוב, אותו ילד שמגיע ממעמד סוציו אקונומי נמוך מקבל חוג אחד, בעוד שהורים שידם משגת יכולים לתת גם עשרה ויותר חוגים לילד אחר.
<אמנון פרוסטמן: נכון.
<אמנון פרוסטמן: שוב, אבל גם כן אם יהיו שותפים, אם ניקח את הצופים, גם כן יש עלויות לא מבוטלות – השתתפות בטיולים וכו'.
<אמנון פרוסטמן: שוב, כשלוקחים ילד, נער ומכניסים את כלל התשלומים עבור אותו חינוך בלתי פורמאלי – מגיעים לסכומים נכבדים מאד.
<אמנון פרוסטמן: גם נושא של עליית מחירי החוגים והצהרונים, שוב פעם, בנושא מתנ"סים, אני אחדד.
<אמנון פרוסטמן: יש נושא שבו מתנ"סים הופכים להיות בניהול עצמי, צריכים להיות מאוזנים תקציבים.
<אמנון פרוסטמן: זה יוצר לחץ על העלאת מחירים של חוגים והורדה, זאת אומרת בוא נגיד התפשרות על משכורות של המדריכים, מוריד את רמת החוגים.
<אמנון פרוסטמן: גם חללים לטובת העניין – וחבל שמי שאחראי על המתנ"סים איננו – לפעמים בני נוער רוצים להתכנס בחללים של מתנ"ס, אז היום יש נטייה להשכיר.
<אמנון פרוסטמן: משכירים כל חלל ציבורי כזה – אפרופו שלטון מקומי.
<אמנון פרוסטמן: נוער שרוצה להתכנס במקום מסוים, הוא לא יכול.
<אמנון פרוסטמן: אותם מרכזים קהילתיים הופקעו מהקהילה וכל דבר שרוצים להשתמש בו – יום הולדת, כל דבר אחר – לכל דבר יש תעריף.
<אמנון פרוסטמן: האולם עולה כך, לזמן כזה, לזמן אחר, מה שמקשה עלינו כהורים בקהילה, לקיים כל מיני פעילויות קהילתיות חינם לכולם.
מירב בן ארי: טוב, אני נתתי לכל מי שרצה.
מירב בן ארי: יש פה עוד מישהו שממש חשוב לו לומר?
מירב בן ארי: כי פשוט יש לי דיון שאני יזמתי שהתחיל באחת.
מירב בן ארי: את קק"ל שמענו, אני מתנצלת.
מירב בן ארי: שמענו גם שניים מקק"ל.
<דוד אשכנזי: רק עוד תוספת שלא הייתה על השולחן.
<דוד אשכנזי: שני דברים אני רוצה להגיד.
<דוד אשכנזי: קודם כל סיימנו עם הורים.
<דוד אשכנזי: אני כחבר בסיירת הורים בעיר מסוימת, חושב שנושא של עידוד סיירות הורים בערים ובשלטון המקומי, מאד מאד חשוב ואני חושב שהוועדה צריכה להוביל את זה.
<דוד אשכנזי: דבר נוסף - - -
מירב בן ארי: רק תגיד לי את השם שלך.
<דוד אשכנזי: דוד אשכנזי.
<דוד אשכנזי: הדבר השני לא דובר פה ואני חושב שהוא חלק שמשלים את הנושא של החינוך הבלתי פורמאלי, וזה כל הנושא של מה קורה אחרי הצבא או מה קורה בתכניות המשך.
<דוד אשכנזי: אני מדבר על תנועות בוגרים ואני מדבר על תכניות המשך של אחרי השחרור מהצבא, שלדעתי זה גם מתקשר להורים, כי אני חושב שאלה - - -
מירב בן ארי: כן, אבל דני, זה לא כפוף למשרד החינוך.
מירב בן ארי: נכון, יש את העניין הזה של - - -
<דוד אשכנזי: אבל זה כן - - -
<קריאה: סטודנטים זה כפוף.
מירב בן ארי: זה משהו אחר.
מירב בן ארי: כובע של סטודנטים זה לא הכובע הזה.
מירב בן ארי: זה כובע של שר החינוך בתפקידו כיושב ראש המל"ג.
מירב בן ארי: זה משהו אחר קצת.
מירב בן ארי: אבל בסדר, הבנתי את הנקודה שלך.
מירב בן ארי: היא חשובה.
מירב בן ארי: היא קצת בעייתית בקונסטלציה הזאת, אבל קיבלתי את דבריך.
מירב בן ארי: גברתי, רצית להעיר משהו, רק ממש בקצרה, אני מתנצלת.
<יעל קמחי: דקה אחת.
<יעל קמחי: אני יעמל קמחי מגשר, אני בעצם רוצה להגיד לקראת יום רביעי הקרוב, של יום האחדות, שבעצם כשיש משהו קונקרטי - ואני לוקחת את יום האחדות פה בתור דוגמא קלאסית - כמעט ואין פה נציג בחדר שלא רתם את התנועה שלו, את הארגון שלו, את היכולות שלו - - -
מירב בן ארי: טוב מאד.
מירב בן ארי: גם אני הייתי בבית ספר אתמול.
<יעל קמחי: בדיוק.
<יעל קמחי: זה בעצם לוקח את זה ואומר אני רוצה להיות חלק מהדבר הזה וזו עשייה ברוכה.
<יעל קמחי: אנחנו ננסה להביא עוד נושאים קונקרטיים.
מירב בן ארי: כן, ביום רביעי – ורובכם רלבנטיים – יש כאן דיון בוועדת החינוך בנושא יום האחדות.
מירב בן ארי: אדוני, מילה.
<גיל בצלאל: גיל בצלאל, מנהל תחום נוער וצעירים בחברה להגנת הטבע.
<גיל בצלאל: ברכות לכולם.
<גיל בצלאל: מאד חשוב להוסיף את הפן הסביבתי בכל העשייה הזאת של החינוך הבלתי פורמאלי, או כל שם אחר.
מירב בן ארי: נכון, בהחלט.
<גיל בצלאל: וכמובן שחשוב לשים עליו את הדגש.
<גיל בצלאל: זה משהו כלל עולמי וחשוב שיהיה גם במחוזותינו.
מירב בן ארי: יהיה כאן דיון מיוחד, אם צריך גם שני דיונים בנושא של חינוך סביבתי, של טיולים שנתיים, של קק"ל, חוגי סיור, של"ח כמובן.
<גיל בצלאל: והחברה להגנת הטבע.
<גיל בצלאל: בוודאי.
<גיל בצלאל: אתה דיברת אז לא הוספתי אותך, אבל ברור, של כל הגורמים.
<גיל בצלאל: זה נושא שגם מאד קרוב אלי אישית, אבל גם מאד חשוב שנתחיל לעסוק בו ולראות איך אנחנו מתכנסים כאן.
<גיל בצלאל: חשוב לי להעלות את הנושא הזה.
<גיל בצלאל: קח בחשבון, זה יהיה בין הנושאים הראשונים שיהיו כאן.
<גיל בצלאל: עכשיו אני ממש מתנצלת, כי יש לי דיון שיזמתי בנושא של המצילים, שכמו שאתם יודעים אנשים טובעים כל יום, אז גם זה חשוב.
<גיל בצלאל: אני רוצה לומר כמה דברים.
<גיל בצלאל: קודם כל אני מאד מודה לכם גם על הברכות וגם על הדברים החשובים שנאמרו כאן, גם על ידי מי שיושב בשולחן, גם על ידי אלה שיושבים מסביבו.
<גיל בצלאל: גם אם מישהו רצה לדבר ולא הספיק, יהיה לנו זמן גם בדיונים.
<גיל בצלאל: תבואו לדיונים של ועדת המשנה.
<גיל בצלאל: אני יכולה להגיד לכם שניהלתי ועדת משנה במושב הקודם – דיברתי עליה – לצעירים וצעירות חסרי בית.
<גיל בצלאל: גם יצאנו עם תכנית עם כסף, גם יצאנו עם בנייה של שלטרים.
<גיל בצלאל: אני יכולה להגיד לכם שגם כשהוועדה סיימה, למרות שאנחנו לא בטוחים כמה היא סיימה, אני עדיין מלווה את הרשויות שקיבלו תקציבים כדי לוודא שהשלטרים באמת יקומו.
<גיל בצלאל: אז אני יכולה להגיד לכם שאנחנו נבוא עם דברים ועם חלק מהדברים נלך עם המלצות לשר.
<גיל בצלאל: אני יכולה להגיד לכם שהנושא של החינוך הבלתי פורמאלי ואמרתי את זה גם לברושי, שיש כאן הזדמנות של קידום העבודה המועדפת בחינוך הבלתי פורמאלי, שגם אני מאד מאמינה בזה.
<גיל בצלאל: אין ספק שגם אני צריכה לעשות עבודה מול האוצר, אבל אני אעשה.
<גיל בצלאל: זו האחריות שלי ואמרתי את זה וגם חבר הכנסת ברושי יודע את זה.
<גיל בצלאל: העליתם כאן נושאים חשובים.
<גיל בצלאל: חלק רשמתי לעצמי, חלק גם תקבלו את הסיכום.
<גיל בצלאל: רובכם מכירים אותי, אני אפרסם לכם גם את הנושאים, אם יש נושאים שאתם חושבים שצריך להוסיף, תשלחו לי מייל.
<גיל בצלאל: יש לי תקשורת קבועה עם רובכם גם.
<גיל בצלאל: אם יש נושא שפתאום עלה והוא דחוף, אנחנו נעלה, נדבר עליו בוועדה.
<גיל בצלאל: וחוץ מלדבר על זה, אנחנו גם נבוא לכאן עם רעיונות פרגמאטיים.
<גיל בצלאל: כמו שראיתם יש לי קשר מעולה גם עם המנכ"לית וגם עם השר, ואם יש נושאים שצריכים לקדם, אנחנו נביא אותם קדימה.
<גיל בצלאל: אני גם רוצה שהוועדה תצא לסיורים.
<גיל בצלאל: לכן דני וסער, ששניכם שותפים שלי, אני כבר שולחת אתכם עם משימה לבדוק.
<גיל בצלאל: אני גם חברה בשדולה לצמצום פערים בחינוך, שזו שדולה שגם מסיירת.
<גיל בצלאל: אז אנחנו נשמח אם תבואו עם רעיון גם אצלך, במקומות של נוער בסיכון, אבל גם בנושא החינוך הבלתי פורמאלי, כמובן תנועות וארגוני הנוער.
<גיל בצלאל: להוציא את חברי הכנסת לסיור זה חשוב מאד.
<גיל בצלאל: אני יכולה להגיד לכם שאני כבר סיירתי והייתי בפעילויות, אבל חשוב לי גם לצרף את חברי הכנסת האחרים.
<גיל בצלאל: אין כמו מראה עיניים בשביל להבין כמה החינוך הבלתי פורמאלי תורם וכמובן מעצב את החינוך הפורמאלי.
<גיל בצלאל: יש כאן סיכום שיהודית כתבה על הגדלות של תקציבים וזה.
<גיל בצלאל: אתם תקראו את הסיכום הזה, על מה שהתייחסנו גם לגבי המגזר הדרוזי, גם לשנת השירות.
<גיל בצלאל: הוועדה הזאת תתעסק גם במכינות קדם צבאיות, תקיים כאן דיון.
<גיל בצלאל: היא תעסוק גם בנושא של הש"ש, היא תעסוק בשיתוף הזה של משרד הביטחון.
<גיל בצלאל: אני אישית הייתי מעורבת בנושא הזה של משרד הביטחון, בש"ש.
<גיל בצלאל: אני חושבת שזה נושא סופר חשוב, שצריך להביא אותו.
<גיל בצלאל: אני מאד מאד מודה לכם שבאתם.
<גיל בצלאל: זה מבחינתי כבר תחילת הדרך, שאנחנו יושבים כאן ושומעים ומדברים.
<גיל בצלאל: ובהחלט אנחנו נצא עם נושאים פרגמאטיים לדיונים, וכמובן, מלפתוח את סל האור לפנימיות עד להיכנס לתכניות של נוער בסיכון וקידום נוער, וכמובן כל התנועות והארגונים והפילנתרופיה שגם ציינו אותה ושגם היא תהיה חלק מהעניין והנושאים הסביבתיים.
<גיל בצלאל: אני מודה לכם שבאתם ואנחנו ניפגש בקרוב.
<גיל בצלאל: תודה רבה.
מנואל טרכטנברג: אני התבקשתי על ידי היושב ראש מרגי לנהל את החלק הזה של הישיבה, אנחנו מדברים על הצעה לסדר לדיון מהיר של שלושה חברי כנסת, חבר הכנסת מאיר כהן, חברת הכנסת שרן השכל ואנוכי בעניין הפרויקט 'בית הספר של החופש הגדול' לכיתות ג' ו-ד'.
מנואל טרכטנברג: אני אבקש מחבר הכנסת מאיר כהן לפתוח.
מאיר כהן: שלום, אדוני היושב ראש, חבר הכנסת פורר וכל האנשים המכובדים.
מאיר כהן: אני מבקש להעביר את תודתי ליושב ראש הוועדה כי מהרגע שזה עלה בשבוע שעבר בנשיאות הוא ניאות לכנס ישיבה בנושא הזה.
מאיר כהן: אנחנו עדים בימים האחרונים למחאה הולכת וגוברת של הורים על מחירי הקייטנות ואני חייב להגיד לך, אדוני היושב ראש, שגם אני כשהייתי ראש עיריית דימונה, גם כשלחצתי והשגתי כסף מהגורן ומהיקב אז הגענו ל-1,500 שקלים.
מאיר כהן: לצערי הגדול היום המחירים הם מרקיעי שחקים, מדהים.
מאיר כהן: הורים לשלושה ילדים ממעמד הביניים, לשלוח ילדים לקייטנה של שלושה שבועות זה הוצאה שנעה בין 7,500 ל-10,000 שקלים.
מאיר כהן: על אחת כמה וכמה ביישובים סוציו אקונומיים, על אחת כמה וכמה אצל ילדים עם לקויות כאלה ואחרות, שאנחנו גם יודעים שמשרד החינוך לא מממן לכל ה-180,000 ילדים קייטנות.
מאיר כהן: כשהייתי חבר ממשלה הממשלה קיבלה החלטה ביוזמתה של מפלגת 'יש עתיד', ואני שם את זה בצד, שבכל בית ספר במדינת ישראל, ללא הבדל של מצב סוציו אקונומי, אצל מעמד הביניים, אצל החלשים ואלה שהם פחות, מדינת ישראל, כמו במדינות מתוקנות רבות, תיקח עליה את כל שאלת הקייטנות של החופש הגדול, ומה-1 ביולי ועד סופו של החודש בבתי הספר, במקום הטבעי של הילדים, ימשיכו לשהות משעה שמונה עד השעה שתיים, שתיים וחצי, אחת וחצי, שלוש, בתמורה למחיר סמלי.
מאיר כהן: בכך אנחנו נביא באמת עזרה משמעותית, חסרת תקדים, לכל ילדי מדינת ישראל באשר הם ללא הבדל, חרדים וערבים, עשירים ועניים וסוציו אקונומי 4 וסוציו אקונומי 10.
מאיר כהן: יתרה מכך, בכל היישובים, שהם בסוציו אקונומי מ-1 עד 4, שזה יישובי החרדים ויישובי הערבים, כל יישובי הערבים נמצאים באשכולות 1 עד 3, התשלום שם הוא חינם, אין תשלום, פטרנו אותו מתשלום.
מאיר כהן: עשינו תשלום מדורג מ-5 עד 7, שזה רוב הערבים במדינת ישראל, תמורת 300 שקלים, וערים ואשכולות של 8 ו-10 450 שקלים, ראו מה בין זה לבין המחירים שמבקשים אותם, ואמרנו שזה יהיה בצורה הדרגתית.
מאיר כהן: התחלנו עם כיתות א'-ב', בשנה שעברה היינו צריכים לעלות ל-ג' ו-ד' והשנה להגיע ל-ה' ו-ו' ובאמת תבוא הישועה לכל התלמידים.
מאיר כהן: לצערי הגדול, בשיחותיי עם שר החינוך, בצורה שאינה מובנת, העדיף שר החינוך או טוען שר החינוך 'אני ביטלתי את זה כי אין לי מספיק כסף והשקעתי את זה במטפלות'.
מאיר כהן: אני שואל ממה נפשנו, מה זה ההרגל המגונה הזה ששר נכנס לתפקידו וברגל גסה לוקח פרויקט, שהוא פרויקט יוצא מן הכלל, שלכל הדעות אין בו שום איפה ואיפה, יתרה מכך, הוא פוטר את כל תושבי מדינת ישראל מעול גדול מאוד של קייטנות ואילולא הדבר הזה היה מיושם לא היינו עומדים היום לפני השבר הגדול הזה, שאני מאוד מקווה, ואני כאן פונה לארגוני ההורים, הרימו את קולכם, הרימו את קולכם מחר בבוקר, לא בעוד שבוע.
מאיר כהן: פניתי לשר החינוך ואמרתי 'אדוני, חוכמתך היא בזה שאתה תיאבק על עוד כסף'.
מאיר כהן: זה מזכיר לי שכשהייתי ראש עיר נכנסה אליי גברת אחת ואמרה לי 'בעלי קנה לי תפוחי אדמה, זה מה שאנחנו אוכלים בבית', אמרתי לה, 'האומנם?' היא אומרת לי 'כן, הוא הביא תפוחי אדמה ואחרי שעה אמרתי לו 'שלמה, אני רוצה להכין צ'יפס לילדים, אני רוצה שמן',' ומספרת לי האישה הזו בעצב גדול, 'אתה יודע מה אמר לי שלמה?
מאיר כהן: 'תמכרי את התפוחי אדמה'.
מאיר כהן: '. זה בדיוק מה שעושה שר החינוך.
מאיר כהן: אתה רוצה לפתור בעיה?
מאיר כהן: אתה רוצה לסמן וי?
מאיר כהן: אז למה אתה ברגל גסה בועט בפרויקט שאני חוזר, אדוני היושב ראש, אין ראוי יותר ממנו.
מאיר כהן: לא הפלינו אף אחד חס ושלום, לא דיברנו על סקטורים, לא אמרנו זה כן וזה לא ובמיוחד הסתכלנו על מעמד הביניים, מעצם החיים שלנו כאן ומעצם ההרגל הזה של להסתכל על הפריפריה ולהגיד ששם אנחנו נותנים, אבל מסתבר שרוב המדינה הם מעמד הביניים שלא יכולים.
מאיר כהן: הבן שלי שגר במודיעין, אני מודיע, אדוני, אני מממן את הקייטנה של נכדתי תמר, כי בני ואשתו עובדים ועובדים קשה מאוד, אבל זקוקים, וכך רוב האנשים, כי הקייטנה עולה 2,700 שקלים לילד.
מאיר כהן: לכן אני קורא למשרד החינוך, ברשותכם חבריי, ולמשרד האוצר, לא להילחם עכשיו בראשי הערים כי מסיטים את זה לראשי הערים ואומרים שראשי הערים הם אלה שעושים את הקייטנות יקרות.
מאיר כהן: לא, זה לא נכון, באתי משם, אני יכול להעיד שראשי הערים לא, אבל כשאומרים לראש עיר 'אין לנו תקציב', אז הוא מתמחר את הקייטנה הזאת.
מאיר כהן: אני קורא לשר החינוך מיידית, יש לך עוד שבוע לזה, אני מעריך את זה לא בהרבה מאוד כסף, אני משער שאפשר לגמור את זה בסביבות עוד 120 מיליון שקלים ובתוך תקציב כזה גדול אפשר למצוא את הכסף הזה.
מנואל טרכטנברג: תודה רבה, חבר הכנסת מאיר כהן.
מנואל טרכטנברג: חברת הכנסת שרן השכל לא נמצאת, אני רוצה לשמוע את נציגי משרד החינוך ואת נציג משרד האוצר, אלא אם כן חבר הכנסת עודד פורר רוצה להתבטא כבר עכשיו.
עודד פורר: אני רק רוצה להוסיף שני משפטים בעניין הזה כי אני רוצה לשמוע גם את ההתייחסות הזו של משרד החינוך.
עודד פורר: מההיכרות שלי עם הקייטנות האלה, הילדות שלי בגילאי קייטנות, הקייטנות בבתי הספר הפכו להיות לא קייטנה, זה נהיה סוג של בייביסיטר.
עודד פורר: את עושה לי 'לא' עם הראש, אני יודע למה אני החלטתי, למשל, לא לרשום את הילדה שלי לאלטרנטיבה הזאת.
עודד פורר: זו אלטרנטיבה שבסופו של דבר אומרים להם 'טוב, הגעתם לבית הספר, תסתובבו', באים מה שנקרא אחת לשעה לספירה, שבודקים שכולם - - -
<קריאה: זה לא נכון, זה ממש לא נכון.
מנואל טרכטנברג: חברים, תהיה הזדמנות לשמוע אתכם, הוא מבטא את הניסיון שלו.
עודד פורר: אני מבקש לדעת מה הם התכנים בקייטנות האלה ומה המטרות - - -
<קריאה: עכשיו ביטלו אותן.
עודד פורר: אני מסכים בעניין שלא צריך לבטל אותן, אבל אני אומר שלא צריך להסתכל על זה רק דרך החור של הגרוש אלא גם מה אנחנו יכולים להשיג בעניין הזה.
עודד פורר: במקביל הייתי רוצה, כי לא מדובר על קייטנות ג'-ד', גם הפרשי המחירים בקייטנות העירוניות של הגילאים הנמוכים יותר.
עודד פורר: אנחנו ראינו את פערי המחירים בין הרשויות המקומיות.
עודד פורר: יש פה נציג של השלטון המקומי?
מנואל טרכטנברג: היה אמור להיות.
<יהודית גידלי: מיכל ברם.
עודד פורר: מעניין אותי לדעת האם הרשות עצמה גובה מהחברות שמפעילות את הקייטנות גם כסף עבור המבנה, מה שמוביל הרבה פעמים לפערי המחירים האלה.
מנואל טרכטנברג: תודה, חבר הכנסת עודד פורר.
חמד עמאר: אני אתייחס רק בשני משפטים.
חמד עמאר: התקשרו אליי ועדכנו אותי שקייטנות ג'-ד' במגזר הערבי פטור מתשלום.
חמד עמאר: זה מה שנאמר לי עכשיו, אבל התברר לי שהוציאו משם את המגזר הדרוזי.
חמד עמאר: כמו במנגנוני ההקצאה, הוציאו את המגזר הדרוזי ממנגנוני ההקצאה.