GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עטייה אל עאסם: אנחנו רוצים, הבעיה שלנו, אם אני מדבר על בית ספר באבו תלול שהוא מוכר, בית ספר מוכר, שיש בו 1,200 תלמידים, שהם בבית ספר כמו קופסת סרדינים וכל שנה אומרים "אנחנו רוצים לפצל", זה כבר חמש שנים, וכשהם מוספים כיתות הם מביאים כיתות שיצאו משימוש בכלל, מבית ספר אחר, ממקום אחר, משפצים אותן בתוך בית הספר, עושים איזו 'קוסמטיקה' על הכיתה הזאת ואומרים: בנינו כיתה.
<עטייה אל עאסם: בית ספר תיכון שאין בו משחקי ילדים, אין בו מגרשים - - -
יעקב מרגי: אתה מבין שבישוב שהוא לא מתוכנן, הוא לצורך ההגדרה לא מוכר, בסדר?
<עטייה אל עאסם: זה ישוב מוכר.
יעקב מרגי: על ישוב מוכר אנחנו מדברים?
<עטייה אל עאסם: אני מדבר על ישוב מוכר כבר עשר שנים שלא מתקדם שום דבר.
<עטייה אל עאסם: כניסה מסודרת לישובים האלה, המוכרים, אני מדבר על המוכרים, אין כניסה מסודרת - - -
יעקב מרגי: משרד התחבורה, תתכונן.
<עטייה אל עאסם: יש החלטת שרים כבר הרבה שנים שצריך לסדר את הכניסות, אם אנחנו שומעים פה, כל הזמן מדברים משפטים יפים "צריך להשוות", "הילדים הבדואים שווים לשאר הילדים" אבל כשמגיעים לשלב המעשים הכול נעצר שם ולא נעשה כלום.
יעקב מרגי: עכשיו תהיה כנה אתי, בסדר?
<עטייה אל עאסם: כן.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים לפתור, אני אומר לך, מה שתלוי בי – אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.
<עטייה אל עאסם: אני מקווה.
יעקב מרגי: האם הכול זה המדינה?
<עטייה אל עאסם: מה זה?
יעקב מרגי: הכול זה בעיות של הממשלה?
<עטייה אל עאסם: תראה, כל הבעיות האלה, אם יש בעיה אצלנו ואנחנו - - -
יעקב מרגי: האם אתה מסוגל להביא את הנוגעים בדבר בתוך הקהילה לסייע, לתת כתף ולא עם חסמים?
יעקב מרגי: טוב, או.
יעקב מרגי: דר' יוסף ג'בארין חבר הכנסת, בבקשה.
יוסף ג'בארין: בוקר טוב חבריי חברי הכנסת.
יוסף ג'בארין: ראשית כל, מודה שוב ליושב ראש על ההתעניינות בנושא החשוב הזה.
יוסף ג'בארין: היה גם ביקור בשטח ועכשיו זה דיון המשך, אני מניח שיהיה דיון המשך נוסף.
יוסף ג'בארין: האמת, אני גם קצת מתפלא על השקט שהדיון הזה מתנהל בו - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שהדיון - - -
יוסף ג'בארין: לא, אני אומר לך, כי הסוגיה הזו היא באמת 'אות קין', על המצח, גם של משרד החינוך וגם של המדינה בכלל, ואולי גם של ועדת החינוך במשך כל שנות פעילותה.
<קריאה: לפני מרגי.
יוסף ג'בארין: לפני.
יוסף ג'בארין: כן, אני מדבר על ההיסטוריה ואני אומר את זה, עם כל הכבוד, חבריי, לא כי אני רוצה להתלהם, כי מי שעוקב אחרי הסוגיות הללו יודע ומי שביקר שם וראה את בתי הספר, פשוט רואה עד כמה המצב הזה קשה.
יוסף ג'בארין: ועם כל הכבוד לדברי אנשי משרד החינוך, אני מלווה את הנושא הזה אולי יותר מעשרים שנה ואני שומע כמעט את אותם דברים: "יש תכנית, והתכנית הזאת תעסוק בככה", ו"יש תכנית חומש", ו"יש תקציבים" וכד' אבל, במבחן המציאות הדברים לא משתנים.
יוסף ג'בארין: עם כל הכבוד, במבחן המציאות הדברים לא משתנים.
יוסף ג'בארין: אחר כך באים לחבר הכנסת טלב אבו עראר על שהוא קצת כועס, מה אומרים אצלנו בערבית - - -
יעקב מרגי: אמר לי תושב, אבו כייף, אומר לי: תגיד לטאלב שלא יערים קשיים כי הוא גר בווילה ואני בצריף, תן לי לגמור פה את הבלאגן.
יוסף ג'בארין: זה לא - - -
יעקב מרגי: לא אבו כייף, אבו קוויטר, סליחה, אומר לי: תקשיב, תגיד לטאלב שיפסיק להתנגד כי הוא גר בווילה ואני תקוע בפחון.
יעקב מרגי: הוא רוצה הסדרה כבר.
יעקב מרגי: הוא מחכה.
יעקב מרגי: הוא אומר: קח, הנה השטח שלי, תביא הסדרה.
יוסף ג'בארין: תגיד לו זו ווילה בג'ונגל.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, אז תמשיך להתנגד ואנחנו נישאר ככה.
יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, מדברים על - - -
יעקב מרגי: עוד חמישים שנה נגיד עוד פעם: כתם במצחה של המדינה, ועוד מאה שנה: כתם במצחה של המדינה, הלאה, יוסף ג'בארין.
יוסף ג'בארין: אני חושב שהמסר, אני חושב שהדברים של יו"ר המועצה שלא מקבלים את הילדים הבדואים בבריכות השחייה בישובים שליד, ושאלנו למה לא דימונה, למה הם צריכים לנסוע שלש שעות לוואדי ערה, אני חושב שהדברים הללו משקפים בעצם את השורש של הבעיה.
יוסף ג'בארין: השורש של הבעיה הוא יחס מפלה, יחס גזעני ואין מדיניות משמעותית שתשלב את האוכלוסייה ותשקם אותה.
יוסף ג'בארין: כשמדברים על 1,600, משרד החינוך בעצמו בא ואומר: אלו 1,600 כיתות אבל 1,600 כיתות לאוכלוסייה שהיא בקושי 200,000, זה מספר מדהים, זה לא נתון שעוברים עליו לסדר היום.
יוסף ג'בארין: 1,600 כיתות.
יוסף ג'בארין: אם אין באמת תכנית מתוקצבת ואם משרד החינוך ימשיך לתקצב, אני יכול להגיד לכם את המספרים, כמעט כמעט אפסי לעומת הצרכים.
יוסף ג'בארין: המצב הזה לא ייפתר.
יוסף ג'בארין: ולכן, כבוד היושב ראש, או שתהיה החלטה שיש תקציב ייעודי נוסף, או שהמשרד מתחייב שיקצה את התקציבים מתוך ה'עוגה' הקיימת, כי אחרת, אני לא רואה איך אפשר לשנות את המצב.
יוסף ג'בארין: עם כל הכבוד לצרכים בחברה היהודית, ברור שהם לא אקוטיים כמו שהיום המצב בנגב.
יוסף ג'בארין: ואנשי משרד החינוך אומרים שאם לא יהיו תקציבים אז התמונה הזאת לא תשתנה.
יוסף ג'בארין: לגבי 5,200, 5,200 תלמידים ועוד 2,000 תלמידים שבכלל לא מופיעים שם, אז קיימת בעיה שאין את הכיתות הנחוצות, אין את ההסעה, מי אחראי על ההסעה?
יוסף ג'בארין: איפה משרד החינוך?
יוסף ג'בארין: אתם אחראים על ההסעה הזו.
יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד שגם משרד התחבורה וגם משרד החינוך בבחינת העלויות והתשתיות, לגבי שתי המועצות אל קסום ונווה מדבר, חבר'ה, הגיע הזמן ללכת לבחירות.
יוסף ג'בארין: עד כמה - - -
יעקב מרגי: אילו מהן?
יוסף ג'בארין: אני לא אומר רק להם, אני אומר לוועדת החינוך - - -
<קריאה: 29 בנובמבר יש בחירות.
יוסף ג'בארין: באחד או בשניים?
<קריאה: בשניהם.
יוסף ג'בארין: בשניהם, מצוין.
יעקב מרגי: כ"ט בנובמבר.
<קריאה: לא, לא אמרתי כ"ט.
יעקב מרגי: אתה אמרת 29, אני אומר כ"ט.
יוסף ג'בארין: עכשיו לקוות שאכן - - -
<קריאה: זה לא אותו תאריך.
יוסף ג'בארין: צריך לקוות שיעמדו בזה.
יוסף ג'בארין: לגבי מחסור בבתי ספר, אני אומר לכם, אני טיפלתי בסוגיות האלו כמשפטן ובמקומות שלא הגשנו בג"ץ, לא הוקם בית ספר.
יוסף ג'בארין: זאת אומר, משרד החינוך, כבוד היושב ראש, לא מתייחס לצרכים הללו, למשל, דיברו על אבו תלול - - -
יעקב מרגי: שלושים בגצים הגשת?
יוסף ג'בארין: אולי שלושים - - - היו הרבה יותר בגצים.
יוסף ג'בארין: באבו תלול זו בכלל הכרה בתיכון, אני עכשיו מדבר על התיכונים, הכרה בתיכון רק באמצעות בג"ץ, וגם כך לא - - - היום בפורעה, למשל, בפורעה, ישוב של יותר מ-5,000 תושבים עדיין אין תיכון.
יוסף ג'בארין: אם אין תיכון זה אומר - - -
<קריאה: בפורעה אין להם כי זה לא ישוב מוכר.
<קריאה: יש, לומדים עכשיו תלמידים.
<קריאה: בשנה בספטמבר הקרוב, ילמדו שם ז'-י'.
<קריאה: ישוב לא מוכר, 33 כיתות יבילות.
יוסף ג'בארין: עד י' אתה אומר.
<קריאה: בכיוון - - -
יוסף ג'בארין: צריך להסיע אותם.
<קריאה: לומדים שם.
<קריאה: ילמדו שם - - -
יוסף ג'בארין: אני לא מדבר על עד י', אני מדבר על י"א, י"ב' ,לסיים את התיכון.
<קריאה: זה לא על פורעה עכשיו.
יוסף ג'בארין: אני אומר גם, כבוד היושב ראש, אני מסכם ואומר, עם כל הכבוד לידידיי במשרד החינוך, לא צריך עוד ועדה ולא כלום, המספרים נמצאים, גם תשאל את חבריי בממ"מ, יש להם את כל הנתונים.
יוסף ג'בארין: השאלה היא אם יש תקציבים והאם התקציבים האלה יושקעו או שנמשיך לדבר על תכניות כלליות שלא מיושמות.
יעקב מרגי: משרד התחבורה.
יעקב מרגי: יש החלטת ממשלה לגבי כל התשתיות מהכביש הראשי אל המוסד.
יעקב מרגי: היינו שם, ראינו מקרה, מה ראינו, רחמים?
יעקב מרגי: מקום אחד, נכון?
יעקב מרגי: ראינו פיתוח - - -
<קריאה: תשתיות?
<קריאה: עד בית הספר.
יעקב מרגי: תנו לו, תנו לו, תנו לו.
<אחמד עאבד: יש לי את כל הסעיפים אם אתם רוצים לעבור - - -
יעקב מרגי: תציג את עצמך ותאמר מה החלטת הממשלה בקצרה ומה עשיתם מאז.
<אחמד עאבד: קוראים לי אחמד ואני מרכז בקרה ותקציב, משרד התחבורה.
<אחמד עאבד: החלטת המשלה 724 מ-2009 היא על הגדרת דרכי גישה ליישובים במועצה האזורית אבו בסמה והפזורה הבדואית.
<אחמד עאבד: יש פה רשימה מוסדרת של מה שצריך לעשות, אני יכול לעבור אחד אחד - - -
יעקב מרגי: עזוב "מה צריך לעשות", מה נעשה מאז?
<אחמד עאבד: אני אעבור.
<אחמד עאבד: אל סייד – בוצע, תקנו אותי אם אתם אומרים שיש משהו אחר - - -
<אחמד עאבד: אחמד.
יעקב מרגי: אחמד, מרגע זה אתה מדבר אליי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: האם - - - לכל בתי הספר שם?
<אחמד עאבד: כביש גישה למרכז השירותים של הישוב.
<אחמד עאבד: תראה, יש - - - של 10 מיליון- - -
יעקב מרגי: לא החלטת ממשלה.
<אחמד עאבד: זו החלטת ממשלה.
<קריאה: מועצה.
<אחמד עאבד: מה זאת אומרת - - - זו החלטת ממשלה, אתם רוצים לפרוט?
יעקב מרגי: רגע, רגע, סלח לי, אחמד.
<אחמד עאבד: כן.
יעקב מרגי: סיכמנו משהו, שאתה מדבר אתי, לא עונה לשאלות מהצד.
יעקב מרגי: תמשיך לסקור.
<אחמד עאבד: אום בטין – בוצע על ידי מועצה אזורית בסמה, מכחול – סלילת כביש גישה למרכז השירותים של הישוב – גם בוצע, אום בטין, סגירת כביש גישה למרכז השירותים – הייתה הפסקה בגלל התנגדות של תושבים, עכשיו חזרנו לעבודה, זה בסיום תוך חודש וחצי.
<אחמד עאבד: מַכְחוּל – בוצע – סלילת כביש גישה למרכז השירותים.
יעקב מרגי: אדוני, אדוני.
<אחמד עאבד: יש כמה פרוייקטים.
יעקב מרגי: אחמד.
יעקב מרגי: אתה לא שומע, אתה לא ממושמע.
יעקב מרגי: אתה לא קורא קריאת ביניים, שמעת?
<אחמד עאבד: יש לי הפרעות קשב, זה בסדר.
יעקב מרגי: נתתי לך רשות דיבור, אל תפריע, רגע, תן לו לסכם.
יעקב מרגי: תן לו לסיים רגע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרנו, כל - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: מכחול – רק לפני ארבעה ימים הייתי שם - - -
יעקב מרגי: נראה לי אתה במדינה אחרת, אתה, כל דבר אין.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אין במכחול - - -
יעקב מרגי: תן לו, תן לו רגע, בבקשה.
<קריאה: אחמד, אתה כמעט טועה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שניה, תן לי.
יעקב מרגי: תן לי לשמוע קודם כל.
<אחמד עאבד: מכחול, דריג'את וכוחלה, דרכים מתאריות – במכחול בוצע, כוחלה לקראת ביצוע - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה על הנייר נכון.
יעקב מרגי: אני אשאל אותך כדי שהשיניים לא יפלו לך.
יעקב מרגי: בוא תקשיב, אני אתן לך בצורה יותר קלה.
יעקב מרגי: תגיד לי כמה פרוייקטים בוצעו מאז החלטת הממשלה?
<אחמד עאבד: כמעט כולם בוצעו.
<אחמד עאבד: אני אגיד מה לא בוצע.
<אחמד עאבד: כוחלה עכשיו לקראת ביצוע - - -
יעקב מרגי: כמה פרוייקטים לא בוצעו?
<אחמד עאבד: יש את - - - את הכביש לבית ספר.
יעקב מרגי: למה אתה מונה אותם?
<אחמד עאבד: שלושה פרויקטים.
יעקב מרגי: וכמה בוצעו מספרית?
<אחמד עאבד: מספרית - - -
<אחמד עאבד: שניה אחת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בוצעו - - - על מה הוא מדבר?
<אחמד עאבד: מתוך ששה עשר שלושה לא בוצעו.
יעקב מרגי: החלטת הממשלה מדברת על ששה עשר פרוייקטים?
יעקב מרגי: ממש בשמותיהם?
יעקב מרגי: ובוצעו?
יעקב מרגי: שלושה עשר?
<אחמד עאבד: נכון.
<קריאה: מה ההיקף - - -
יעקב מרגי: לא, לא, לא, אדוני, אתה רוצה לשבת פה ולשאול שאלות?
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, כבוד היושב ראש - - -
יעקב מרגי: תקשיב, תקשיב.
יעקב מרגי: מתי הייתה החלטת הממשלה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: שיתן את הרשימה, אפשר?
יעקב מרגי: אני מציע לך לבקש - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שקר - - -
יעקב מרגי: אחמד, משרד התחבורה, אני מבקש לקבל לידי הועדה את רשימת הפרויקטים שבוצעו ולא בוצעו.
יעקב מרגי: או.קיי.
יעקב מרגי: יש כאן את חבר הכנסת עמר בר-לב.
עמר בר-לב: תודה אדוני היושב ראש.
עמר בר-לב: מדובר פה בהזנחה של קרוב ל-70 שנה, בין הזנחה לאפליה, כן?
עמר בר-לב: כנראה גם זו וגם זו והבעיות הן עצומות ואנחנו רואים כאן כל רגע, כשעולה איזה נושא אז ישר עולים שניים שלושה נושאים בעניין ואני דווקא מאוד תומך בגישה שלך, אדוני היושב ראש, שאתה מנסה למקד, כי העוול הוא כל כך גדול שהיכולת להתמודד אתו בוועדה הזו היא קטנה.
עמר בר-לב: יש לנו את הכספים המוכרים ויש את הפזורה אבל גם בכפרים המוכרים יש בתים שלא מחוברים לחשמל ולא מחוברים למים ואגב, אני מגיש הצעת חוק בעניין הזה, וכל הסיפור כאן הוא מה קדם למה, הביצה או התרנגולת?
עמר בר-לב: כולנו רוצים צדק אז מצד אחד, יש שטחים שהם לא בהסדרה וכשהם לא בהסדרה אז אי אפשר לחבר לחשמל או אי אפשר לבנות כביש גישה ואי אפשר לעשות כל מיני דברים כאלה, לכן אני חושב שהגישה שבה אתה נוקט, שממקדת את הנושאים שהם במסגרת הועדה הזאת, כולל, שמענו כאן – נדמה לי שזה היה משרד החינוך, שהם בוחנים עכשיו דרכי תחבורה חדשות וכן הלאה, כל הדברים האלה, אני מציע לבקש מהם לוחות זמנים, אם עכשיו הם בוחנים אז בעוד שבועיים, אחרי שהם יגמרו לבחון, שיבואו הנה ויגידו מה הם עושים.
עמר בר-לב: דיברתם על התשתיות אז זה בדיוק כמו שאמרת, שיביאו את הרשימה.
עמר בר-לב: טאלב, לך תביא לנו תמונות של כל אותם כבישים שמשרד התחבורה אומר שהתשתית קיימת ואתה טוען שהיא לא קיימת.
עמר בר-לב: זו הדרך היחידה להתמודד עם הדברים האלה, כי העוולה והאפליה כל כך גדולות שבשיטה הקונבנציונאלית זה לא ילך.
עמר בר-לב: שמעתי כאן את ראשי המועצות על תקציבים, אם מדינת ישראל לא תבין – ואני מגיע למדינת ישראל, אם מדינת ישראל לא תבין שהיא חייבת לעשות כאן 'טיפול שורש' ו'טיפול שורש' מחייב תקציבים ייעודיים להתמודדות עם הנושאים האלה, אז ככל שדוחים אותם, הבעיה נעשית רק יותר מורכבת.
עמר בר-לב: זה לא שהיא נפתרת והדרך שבה זה מתנהל בשנים האחרונות היא במקרה הטוב, 'כיבוי חלק מהשריפות', אפילו לא כיבוי כל השריפות והדרך היחידה היא באמת רק פרויקט לאומי, שאני חושב שהוא בסדר העדיפויות הלאומי של מדינת ישראל, כי מדובר כאן ב 200,000 אזרחי מדינת ישראל, חלקם הגדול לא מקבל את השירותים המינימליים שהמדינה צריכה לספק לאזרחים.
עמר בר-לב: ואני לא יודע איך מכאן אתה יכול להוציא איזושהי קריאה כזו לממשלה אבל, בכל אופן, אתה חבר בקואליציה ואני חושב שצורת ההתמודדות של "בוא נדביק איזשהו פלסטר ושם ניתן איזה אקמול, במקום ניתוח או אנטיביוטיקה", זה לא יביא אותנו לשום מקום.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי ולאחר מכן חבר הכנסת גנאים.
מירב בן ארי: קודם כל, אנחנו מלווים את המגזר - - - כבר כמה דיונים, גם בוועדת חינוך וגם בסיור שעשינו, חברי הועדה, במגזר.
מירב בן ארי: אני רואה את הדברים קצת שונה מעומר, יש החלטת ממשלה, יש תקציבים ייעודיים למגזר הבדואי וראינו, שבחינוך, לפחות מה שקורה מבחינת מערכת החינוך, אני יכולה להגיד לכם, שאין ספק שהמצב הוא לא כמו שהיה בשנים האחרונות, זאת אומרת, יש שם תהליך, הוא לא מספיק טוב, ראינו את המבנים היבילים, ראינו את התלמידים, נכנסנו לכיתות, דיברתי אישית עם הגננת, ישבתי אתה וניסיתי להבין.
מירב בן ארי: יש כאן עוד מחסומים שהם מעבר לעניין הכלכלי, שגם הוא, אין לי ספק שהמדינה שמה ולא שמה מספיק, או.
מירב בן ארי: אז אני מבדילה, בעיניי, במערכת החינוך יש שיפור, יש שינוי, רואים את זה, היינו בבתי הספר, דיברנו עם התלמידים, היו לנו שני סיורים, אחד היה סיור שבו נתקלתי בילדים שלא יודעים לדבר עברית בכלל, בסיור עם מאיר כהן לצמצום פערים, ובשני הייתי בסיור ועדת החינוך עם תלמידים בדואים שדיברו עברית מופלאה.
מירב בן ארי: זאת אומרת, זה ממש תלוי מה רוצים לכן - - -
יעקב מרגי: ועושים בגרות מתימטיקה 5 יחידות.
מירב בן ארי: כן, וקצת 'התבלבלתי' אבל מבחינת מערכת החינוך, נראה לי שבאמת יש שינוי ואני גם אגיד את זה לזכותה של אמירה, שעושה שם פעילות מדהימה.
מירב בן ארי: איפה לדעתי אנחנו לא מספיק טובים או איפה לדעתי המדינה תצטרך לגעת – ואני יודעת כי גם אני והיו"ר מרגי ישבנו במל"ג, אני והוא, שנינו, במיוחד על הנושא של האוכלוסייה הבדואית, העניין הזה של 3,000 סטודנטים מהמגזר הבדואי הולכים כל יום ללמוד בג'נין ובירדן וכמו שאמר השר, לא נראה ששם הם חובבי המדינה היהודית ולכן, לדעתי, הבעיה – ואני יכולה להגיד לכם שאנחנו עוסקים בזה, אני ומרגי, בנושא הזה של המל"ג, כשאחת התכניות היא לשים דגש על הסטודנטים הבדואים שלא לומדים במערכת החינוך הישראלית ומצד שני, הכישלון שלהם בפסיכומטרי באופן קבוע, גם בזה אנחנו עוסקים, האם זה יהיה תנאי קבלה לאוכלוסייה הבדואית, כי יש בעיה עם הבחינה הזאת, הם לא עוברים אותה, האם אפשר להתייחס רק לנושא של הבגרויות ואני מאוד - - - לומר לכם שאנחנו עוסקים בזה ורואים בזה יעד שאנחנו צריכים לפתור.
מירב בן ארי: כמובן מבחינת דרכי הגישה, אני מודה, הייתי בכמה סיורים בפזורה הבדואית ולא יודעת, לא ראיתי, אז יכול להיות שמה שקורה על הנייר ומה שקורה על המציאות, אני מציעה לבדוק, אני לא מטיחה האשמות, אני לא יודעת אם פה זה המינהל, אם פה זה הישוב, פה האוכלוסייה, אני, לפחות מהסיורים – ועשיתי שני סיורים, מעמיקים, בכמה כפרים, לא ראיתי שם דרכי גישה.
מירב בן ארי: מה גם שבסופו של דבר, אתה מדבר עם התלמידה הבדואית, שהיא סטודנטית, שאומרת לי: מירב, אני צריכה ללכת שני קילומטר כל בוקר לתחנת אוטובוס כדי לנסוע לאוניברסיטה בבאר שבע וסליחה, זה מזכיר לי את הודו, אני אומרת לך, כי בהודו – הייתי בהודו כמה פעמים, אתה רואה חבר'ה שלוקח להם שני קילומטר עם התיק והולכים יחפים או לא יודעת מה, אז פה לא הולכים יחפים, ברוך השם הולכים עם נעליים ובגדים אבל למה, למה במדינת ישראל סטודנט צריך ללכת כל כך הרבה, כדי להגיע לתחנת אוטובוס?
מירב בן ארי: ואתה יודע מה, אם לא הייתי שומעת – תן לי מילה אחרונה אדוני היושב ראש, זה באמת נושא שחשוב לי, אם לא הייתי שומעת בעצמי את הסטודנטים ואת הסטודנטיות שאומרים את הדברים האלה הייתי, אולי לא הייתי צועקת כמו טאלב – למרות שהוא עושה עבודה טובה, אלא אומרת לך, שמע, צריך לעשות בדיקה, צריך לעשות בדיקה.
יעקב מרגי: הוא צריך לתמוך בהסדרה.
מסעוד גנאים: תודה, תודה אדוני היושב ראש.
מסעוד גנאים: תחילה אומר שאיחרתי לבוא בגלל הפקקים ואני מודה לך על קיום הדיון החשוב הזה.
מסעוד גנאים: אני חושב, אדוני היושב ראש, שהגיע הזמן לעשות צדק, לעשות שוויון עם אוכלוסייה שהיא הוזנחה והופלתה משך שנים לפי דעתי.
מסעוד גנאים: אנחנו נתבקשנו לעניין של מערכת החינוך בנגב, בכפרים הערבים הבדווים משָנים, כבר מאז שאני זוכר שאני חבר כנסת – שזה 2009 ולא כל כך רחוק, השאילתה הראשונה אולי הייתה על הכביש לבית הספר של אבו תלול, אני זוכר, הייתי בוואדי אל נעם, בבתי הספר וגם במקומות אחרים ועשינו סיור, כאשר היה היושב ראש מצנע - - -
יעקב מרגי: א
יעקב מרגי: חמד טיבי לקח לו חמש קדנציות לבנות רמזור בטייבה.
מסעוד גנאים: בסדר, אני עד עכשיו, חמש, אתה יודע, שבע שנים, בקשר לשטח שיפוט סכנין ועדיין, חמישה שרי- פנים ועדיין לא הצלחנו לצערי הרב אבל, העניין החשוב ביותר, אנחנו מדברים על אחוזי נשירה גבוהים, על מחסור בבניית בתי ספר, על מחסור בנגישות ובדרכים, מה לא?
מסעוד גנאים: נכון, יש דברים חיוביים, מירב, אנחנו לא אומרים שהכול שחור אבל עדיין, השחור לצערי הרב הוא הרוב.
מסעוד גנאים: אנחנו כולנו, אדוני היושב ראש, אתה אמרת איזו אמירה פה, אנחנו לא באים רק כדי לצעוק ולבקר, אנחנו רוצים לתקן את המצב, בבקשה, תיכנס לעובי הקורה, גם עם השר, גם עם כולם, אנחנו כחברי כנסת ערבים ויהודים, נדמה לי גם פה, אנחנו מוכנים לשתף פעולה כדי לתקן את המצב העגום פה.
מסעוד גנאים: אני הלכתי לכפרים ולבתי ספר, אני רק רוצה להגיד משפט אחד, אדוני היושב ראש, אני אמרתי פעם לשר החינוך, נדמה לי היה גדעון סער, כאשר ביקרתי בוואדי אל נעם, אמרתי לו: כבוד השר, אם להתנות כל דבר בעניין של ההסדרה, בעניין של הבעלות על האדמה, בעניין שאתם לא מכירים בכפרים הבלתי מוכרים, אז אנחנו מזניחים את הזכויות הבסיסיות של האדם.
מסעוד גנאים: גם אם אני לא מכיר בְּמקום כממשלה, אסור שאני אזניח את הזכויות הבסיסיות של האדם והחינוך הוא זכות בסיסית.
נורית קורן: מתנצלת שיצאתי וחזרתי אבל אני רוצה לציין פה שהיום זה יום התלמיד בכנסת - - -
יעקב מרגי: כנסת צעירה.
יעקב מרגי: אפרופו החוק הראשון שחוקקתי בכנסת, בקדנציה הראשונה, היה חוק ספרי הלימוד, יוזמה של תלמיד שהוצמד אלי כל היום, ובסוף היום הוא אומר לי: אם יש הצעת חוק שהייתי רוצה לקדם זה שספר יוחלף בתכנית הלימודים פעם בחמש שנים ולא פחות והצלחנו לחוקק.
נורית קורן: אז מצֻוותת אליי היום מירב והיא תלווה אותי למשך כל היום, נמרצת ומוכשרת ואולי יש עתיד לבאות.
יעקב מרגי: תלוי בשאיפות שלה.
נורית קורן: נכון, אז הנושא הזה של בתי ספר בפזורה הבדואית הוא מאוד חשוב.
נורית קורן: אני רוצה לומר שאני חושבת שזה כן תלוי בהסדרה, זה גם תלוי בהסדרה ואם זה היה מסתדר מהר יותר הדברים היו רצים יותר.
נורית קורן: חשוב שגם המדינה תיתן אבל שגם יהיה שיתוף פעולה של התושבים שגרים בפזורה, כדי שהדברים יוכלו לרוץ.
נורית קורן: אני בטוחה שאנחנו כוועדה נתחיל להריץ את מה שצריך אבל צריך שיתוף פעולה.
נורית קורן: ואני רוצה לציין דווקא את משרד החינוך בעקבות הסיור שעשינו.
נורית קורן: אנחנו ראינו שהיו שיעורי נשירה בכיתה י"א ומשרד החינוך בא ופתח כיתה לתלמידות שנישאו.
נורית קורן: המנהל שיתף פעולה ועשה את זה, כדי שהן יוכלו לבוא וללמוד, אז אפשר לעשות דברים וזה מאוד חשוב, שיתוף הפעולה פה הוא מאוד חשוב.
יעקב מרגי: מיכל מנקס, מרכז השלטון המקומי.
<מיכל מנקס: תודה רבה.
<מיכל מנקס: מאוד חשוב לי לא לחזור על דברים שנאמרו אבל לדייק את הדברים שכן נאמרו.
<מיכל מנקס: אנחנו משתמשים פה במושגים מאוד חשובים.
<מיכל מנקס: האחד הוא נשירה.
<מיכל מנקס: אסור לנו להתבלבל, לגבי המונח נשירה, המשרד דוגם את מי שהתחיל תיכון ולא סיים אותו, המשרד לא סופר את מי שלא עלה לתיכון, זאת אומרת שנתוני הנשירה הם הרבה יותר גבוהים ולא נמדדים.
<מיכל מנקס: הדבר השני, דובר פה על בינוי, פערי העלויות בבינוי בכל הארץ הם גדולים ונרחבים.
<מיכל מנקס: התיקצוב של מטר מרובע לבינוי של משרד החינוך בהחלט עלה בשנים האחרונות, הוא לא מייצג את עלויות הבינוי בפועל.
<מיכל מנקס: זאת אומרת, שגם אם משרד החינוך עכשיו – לא חשוב מי יחליט או מי יתקצב אותו, ייתן אלף כיתות, הרשות המקומית צריכה להשלים ולא סתם הפיתוח לא מושלם.
יעקב מרגי: אתייחס לזה בסיכום שכבר נכתב.
<מיכל מנקס: או.
<מיכל מנקס: קיי.
<מיכל מנקס: הדבר הנוסף שחשוב להתייחס אליו הוא ה – מצ'ינג בכל שירותי החינוך.
<מיכל מנקס: יו"ר מרכז השלטון המקומי נלחם על מאה אחוז מצ'ינג - - -
יעקב מרגי: יש מילה עברית ל- מצ'ינג – צימוד.
<מיכל מנקס: צימוד.
<מיכל מנקס: יש בעיה.
<מיכל מנקס: שמענו עליה, אגב, בסיור כשביקרנו בערערה.
<מיכל מנקס: למשל "סילה", יש תכנית שהיא החלטת ממשלה להארכת יום, לצהרים, לתלמידים במגזר הבדואי, ברגע שהעלו את השתתפות ההורים, אמר ראש הרשות: הילדים לא מגיעים, כי ההורה לא משלם ואני לא יכול לסגור את הפער.
<מיכל מנקס: אז רק להשלים.
<מיכל מנקס: התוספות התקציביות הן בסדר אבל צריך לחשוב על שינוי אחוזי ההשתתפות - - -
יעקב מרגי: ביטול.
יעקב מרגי: ביטול אחוזי ההשתתפות.
<מיכל מנקס: אני אתך.
מירב בן ארי: כמה יש - - -
יעקב מרגי: כשאין הכנסות עצמיות צריך לבטל.
מירב בן ארי: כמה אחוז ההשתתפות ב"סילה" באוכלוסיות הבדואיות היום?
<מיכל מנקס: יש תשלום להורים - - -
מירב בן ארי: היו"ר כל הזמן עוסק ב – מצ'ינג אז תגידי לנו, כי הרי גם בשדרות ישבנו ועסקנו ב-מצ'ינג, תגידי כמה היום ישוב כמו ערערה צריך לעשות מצ'ינג על "סילה"?
<מיכל מנקס: בואי נתחיל בהורה, שלא עלה לו כלום והיה צריך לשלם אם אני לא טועה, בין עשרה לשלושים שקלים.
יעקב מרגי: תודה, תודה מיכל, רבותי.
<קריאה: זה החישוב - - -
מירב בן ארי: אנחנו עוסקים ב- מצ'ינג הזה כל הזמן וזה ירד לסכום מאוד מאוד נמוך.
מירב בן ארי: השאלה האם עשרה שקלים או שלושים שקלים בחודש - - - להורה הבדואי, אני יכולה להגיד לך שהיו"ר כל הזמן עוסק ב- מצ'ינג ומבין את הבעייתיות של זה אבל זה ירד בצורה משמעותית.
יעקב מרגי: אחרון הדוברים – נציג ההורים במועצה.
<סייף אבו זורגי: שלום לכולם.
<סייף אבו זורגי: אני סייף, מהישוב אל סייד, לצערי הרב, אני שייך למועצה האזורית אל קסום.
<סייף אבו זורגי: קודם כל אני מודה לכבודו השר.
<סייף אבו זורגי: היה איזה שלש פעמים בישוב – אני פשוט לא מרגיש טוב.
<סייף אבו זורגי: אני מאוד מודה לו.
<סייף אבו זורגי: עבודה נפלאה, מקסימה, מה שעשה, מה שדיבר באל סייד, עמד על הגבעה ושאל את מר - - - תן לי תכנית שהיא על השולחן, שמעכב אותה תקציב - - -
אורי אריאל: אולי נסת
אורי אריאל: פק בסיכום הזה.
<סייף אבו זורגי: שניה, תנו לי, יש לי דבר אחד שאם - - -
יעקב מרגי: מחמאות נותנים בסוף.
<סייף אבו זורגי: לא, לא, שניה, שניה, גם צריכים לדעת, לא כל הזמן בוכים, לא כל הזמן בוכים, עושה עבודה מאוד מאוד טובה.
<סייף אבו זורגי: לצערי הרב, אנחנו שולחים למועצה אזורית אל קאסום, מיליונים, אני אמרתי, אם אתה זוכר, בוועדה הקיימת במשרד החינוך, הסעות - - -
<סייף אבו זורגי: שיתנו את הכסף של הסעות, שהולך הצינור שמטפטף בדרך, אני מבטיח לך - - - אלקאסום גן עדן, גן עדן.
<סייף אבו זורגי: לא, לא סיימתי.
<סייף אבו זורגי: יש משהו מדהים, אתה חייב לשמוע.
יעקב מרגי: השעון סיים.
<סייף אבו זורגי: אתה חייב לשמוע.
<סייף אבו זורגי: פניתי למבקר המדינה, פניתי לראש המועצה, איציק תומר, אני בשנתיים האחרונות תרמתי מהעסק שלי 450,000 שקל בישוב אל סייד, זה עצמו לא תרם.
<סייף אבו זורגי: היינו אני והוא בסיור, אני והוא - - - בור ספיגה של ביוב בגן ילדים בו הבנים שלי לומדים, בני ארבע חמש, שוחים, שוחים בביוב ופתאום, אני מתקשר אליו לפני שבוע, לפני שנתיים, כשקיבלת את התפקיד, ארבע פעמים היינו אני ואתה והמזכיר שלך והמועצה שלך, בסוף, הלכתי, עשיתי כסף לפני שבועיים, כל מילה אני אחראי עליה, תרמתי לגן איפה שהילדים שלי לומדים, ארון מפח - - - ושלחתי לו, שלחתי לו, ותרמתי - - -
יוסף ג'בארין: בנוסף ל-450?
<סייף אבו זורגי: אל תקטע אותי בבקשה.
<סייף אבו זורגי: אני לא ראיתי שום חבר כנסת ערבי שלא - - - אל סייד, חוץ מהשר.
<סייף אבו זורגי: אני מודה לו, אני מוריד הכובע, מה שהוא דיבר אף אחד לא דיבר, אמר: תן תכנית שמעכב אותה תקציב.
<סייף אבו זורגי: אני לא שמעתי את המילה הזאת.
<סייף אבו זורגי: אמרנו: איפה יש בריכת שחיה?
<סייף אבו זורגי: איפה יש מגרש כדורגל?
<סייף אבו זורגי: אומרים 'נשירה', אני אגיע לנשירה וזה לא נכון, הנשירה – עובדים במועצה שתהיה נשירה בשביל להעביר - - - ואני מוכיח את הדברים האלה.
<סייף אבו זורגי: איציק תומר, לצערי הרב, המועצה הזאת חייבת בדיקה מהשורש.
<סייף אבו זורגי: כל אגורה, הסעות, אומרים על העמותות, קייטנות, קייטנה לפני שנתיים, 4 מיליון שקל, הביאו מהצפון, לא, לא, שניה, העבירו את זה - - -איפה הכסף?
<סייף אבו זורגי: הכל מטפטף.
<סייף אבו זורגי: לא, לא, אני לא סיימתי - - -
יעקב מרגי: אני סיימתי, סייף, דבר אחרון.
<סייף אבו זורגי: שמע, אני באתי בשביל - - -
יעקב מרגי: שמעת דברים.
<סייף אבו זורגי: לא, אני עוד לא אמרתי.
<סייף אבו זורגי: בית ספר תיכון שניבנה - - -
יעקב מרגי: נושא אחרון.
<סייף אבו זורגי: אדוני, תן לי שתי דקות.
יעקב מרגי: יש לי דיון אחר.
<סייף אבו זורגי: בית ספר תיכון שניבנה באל סייד, הקבלן, כשאומרים: אין תקציב, יש תקציב, אני, שיזמתי, אומרים שיש בעיות על השטח, הנה, הוא יודע.
<סייף אבו זורגי: אני באתי, רצו ללכת, לקחת את הכסף, באתי ויזמתי, ועמדתי ליד הקבלן ועשיתי את בית הספר.
<סייף אבו זורגי: מיליון וחצי שקל אבן, אבן שעולה עשרים שקל, איפה הוא?
<סייף אבו זורגי: למי נחלק הכסף?
<סייף אבו זורגי: צריך לבדוק את זה.
<סייף אבו זורגי: פיתוח, שניה, שניה, אדוני - - -
יעקב מרגי: לא ,לא, אני אוציא אותך.
<סייף אבו זורגי: בריכת שחיה, משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: אדוני, אדוני, רגע, רגע, רגע, מירב, לא רוצה, סליחה, סליחה, אדוני, תעצור, כל מה שאתה אומר, רגע, תן לי לדבר, ברגע זה אתה סיימת את הדיבורים שלך, כל מה שיש לך תעלה על הכתב ותשלח למבקר המדינה - - -
<סייף אבו זורגי: שלחתי.
יעקב מרגי: או למשטרת ישראל.
<סייף אבו זורגי: לא, שניה, על הדיון - - -
יעקב מרגי: לא, לא, אני אעצור את הדיון, אני אוציא אותך.
<סייף אבו זורגי: תשמע את זה.
יעקב מרגי: לא רוצה, לא רוצה, לא, סליחה, הדברים שאתה אומר הם דברים חמורים, תקשיב, דברים חמורים, תעלה אותם על הכתב, שלח לי אותם, זה לא לעכשיו, אליי, אליי - - -
<סייף אבו זורגי: באתי לתחנת - - - אמרו לי: אדוני - - - עושה עבודה נפלאה אבל לא נותנים לו.
יעקב מרגי: אדוני, אדוני, אדוני, לא, לא, תקשיב, כל מה שיש לך תעלה הכתב, שלח לי, אני אדאג להעביר את זה הלאה.
<סייף אבו זורגי: אתה יודע מה, יש עוד דבר אחד.
<סייף אבו זורגי: סיימנו, אני רוצה שתקשיב, שיחה בבית ספר על דו קיום - - -
יעקב מרגי: לא רוצה, תשלח לי את זה.
<סייף אבו זורגי: אדוני - - - לכולם, תקשיב לי.
יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אוציא אותך?
יעקב מרגי: תעצור את זה, תעצור את זה, תודה רבה.
יעקב מרגי: מה שיש לך להעביר תעביר לי, אנחנו נמשיך הלאה, אני חייב להתקדם לדיון הבא, תודה רבה.