GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: נצטרך להתייחס גם לרבעון הזה, מה עושים אתו.
<ישראל אליסף: אדוני היושב ראש, אפשר - - -
יעקב מרגי: לא, שלטון מקומי.
יעקב מרגי: רק לא קוראים לָך שלטון מקומי, אז תציגי את עצמך.
<חגית מגן: בוקר טוב.
<חגית מגן: אתחיל ואומר שקיבלנו עיסוק חדש שנקרא סייעת שנייה בגני ילדים, אין לנו עדיין הסכם קיבוצי, הסכם שכר לעיסוק הזה, היינו בדין ודברים עם ההסתדרות והחלטנו כרגע לתת שנה פיילוט כדי לראות - - -
יעקב מרגי: עצרי פה.
יעקב מרגי: יהיה דיון היפראקטיבי, ככה.
יעקב מרגי: למה צריך הסכם קיבוצי חדש לסייעת שניה?
יעקב מרגי: האם היא לא סייעת?
<חגית מגן: היא סייעת ולכן, אל"ף לא היה, 'האנייה המשיכה לשוט', ההנחיה שלנו של המרכז לשלטון מקומי, לכל מי שפנה מן הרשויות המקומית, הייתה שיש להעסיק אותה כמו סייעת ראשונה.
<חגית מגן: הייתה לנו בעיה, בגלל התיקצוב, שהוא 100% ולא 117% כמו סייעת ראשונה, עם ההחלפה של הסייעת השנייה, מה קורה במקרה של מחלה, אם היא חולה רק יומיים, האם אני חייבת כרשות מקומית לספק מחליפה?
<חגית מגן: ששים ושבע שנים לא הייתה מחליפה בגן לסייעת שניה, האם אני חייבת?
<חגית מגן: מה קורה ביום ששי?
<חגית מגן: והשאלות האלו הן שאלות שאין להן כרגע פתרון.
<חגית מגן: כל רשות סובְרְנית ועצמאית להחליט בעניין של יום ששי.
<חגית מגן: זה לגבי - - -
יעקב מרגי: הסיחו את דעתי כשאמרו את השם שלך, מה השם שלך?
<חגית מגן: חגית.
יעקב מרגי: חגית, תקשיבי.
יעקב מרגי: אני משתדל להיות כנה והגון והוגן.
יעקב מרגי: אם בסייעת הראשונה אתם מתוקצבים ב-117% וה-117% זו הדלתא שנותנת לכם מענה - - -
<חגית מגן: זה מיועד לסייעת מחליפה.
יעקב מרגי: אני אומר, גבירתי, נכון שאת רוצה לדבר?
<קריאה: כן, אבל - - -
<חגית מגן: מחליפה זה ליום היעדרות.
<לילי פוקמונסקי: מחליפה זו סייעת משלימה במקום פעם בשבוע שסייעת לא עובדת.
<חגית מגן: נכון.
יעקב מרגי: ברור לי, ברור.
יעקב מרגי: החידוד שלה הוא חידוד מדויק כי יכול להיווצר רושם שהמשרד נתן את זה למקרים שיצוצו אבל בואי תקשיבי, כל שיטת התיקצוב במדינה הולכת להשתנות, היא משתנה לאט לאט ולא שמים לב אפילו, האוצר הפך את שיטת התיקצוב לנורמטיבית, מי שמתעסק בתיקצוב יודע מה זה נורמטיבי.
יעקב מרגי: בשלב מסוים הוא קובע איקס, סכום מסוים לבעל תפקיד.
יעקב מרגי: בשנים הראשונות הותק נמוך הרשות מרוויחה, או התאגיד הממשלתי מרוויח, שנים אחרי זה הוותק עולה והשלטון המקומי הוא זרוע ביצועית, בגלל זה יש את הארנונה, בגלל זה לא מתקצבים אתכם מאה אחוז, יש סעיפים של 75%, כי אחד משלים את השני.
יעקב מרגי: אני הייתי מצפה, ואני אגיד לך מה הייתי מצפה לו, לא רוצה להכניס אותך למהמורות ואני שואל קודם כל, משרד החינוך בא ואמר והוא קנה אותי, סתם לי את הפה, ברגע שבמצגת היה דף אחד "אתגרי יישום" הוא אומר לי במלים אחרות, מסכימה אתך שיש בעיות, והיא אמרה לי: מסכימה אתך, יש בעיות.
יעקב מרגי: יש תהליך הטמעה, זו שנה ראשונה, קורה כך וכך, אנחנו עכשיו ערים, באתגרי יישום, היא רשמה לי - - - כל השנה, אני יודע שהיא ערוכה לקראת מה היא הולכת, אנחנו באיזה חודש, אפריל - - -
<קריאה: לא, מרץ.
יעקב מרגי: מה אני בא ואומר, אפריל, מה נשאר לנו, סוף שנה, אחרי כן נחפש אתכם בחופשה, קשה – אני אומר כהורה, קשה למצוא אתכם בחופשה, לא אתכם – את הגננות, את המורות, המזכירות, המנהלים, ותתחיל עוד פעם שנה.
יעקב מרגי: באה גברת חדד ואומרת: הנה אתגרי היישום שלי, א, ב, ג, אמרתי לה, לא רשמת את זה, היא שומעת, "אני רושמת", היא מביאה את זה לדיון.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע ממך, אני לא יכול לבוא אלייך בטענות עכשיו: למה קרה כך וכך והרשות לא שמה ביום ששי ורשות אחת עושה מזה החלפות ומניידת, "תהליך הטמעה", "הנהלים לא היו ברורים" אפשר ללכת לשם, בסדר?
יעקב מרגי: הנה, נתתי לך את המפלט "הנהלים לא היו ברורים", הכול, אני יכול ללמד סניגוריה על אותן רשויות.
יעקב מרגי: לא הכול נובע מתחמנות או מתחכום.
יעקב מרגי: אבל, יש לנו את הקטע הזה, נאמר כאן, שראשי רשויות מווסתים ברישום למצב של עשרים ותשעה ילדים ולא שלושים, שווה להם ואז עושים ניוד, מה שנקרא 'חוק הכלים השלובים' כדי להביא את כולם לאותו מצב שלא מתקצבים, אלו עלויות, אף אחד לא אוהב לשלם.
יעקב מרגי: דבר שני, הסוגיה הזו של הניוד, אני רוצה להבין מכם, את הולכת מפה, אחרי הדיון הזה ואני אקרא לכם גם בסיכום, לעשות את זה, כי אני כבר בדיון שהיה ביוני, איילת, ביוני 2015, צפינו את זה.
יעקב מרגי: גם קראנו "הועדה קוראת לכל הגורמים להתכנס לישיבת עבודה כדי להבטיח יישום מיטבי.
יעקב מרגי: כיוון שהזמן כל כך קצר יש להתגייס בדחיפות והוועדה בטוחה בהצלחת המהלך" ואני שמח, אני אומר לכם, יחסית לשנה ראשונה, יחסית למסה כזו גדולה, גם כוח אדם לא מוגדר, למצוא, לקחת "לבור את הבר" ולהיכנס להכשרה, אני אומר לך בכנות, זו לא אמירה מכאן, זו יכולה להיות פעם ראשונה, פעם שניה זה כבר משהו אחר, אם זה היה כישלון, אני אומר לכם את האמת, אם הייתי נחשף היום לזה שהרפורמה 'ג'יעג'עה' מה שנקרא וראשי הרשויות - - - וזה חרג, חצי מיליארד שקל הייתי לוקח, יש לי מה להמליץ לשר החינוך לשים את החצי מיליארד שקל האלה אבל לא, בסך הכול הכללי אני רוצה לומר לכם, שיתוף פעולה מירבי, כי אני פחדתי, כשישב פה חיים - - - ביבס, נכון, סליחה, חיים הוא מקרית שמונה, חיים ביבס, כמעט אותו הדבר בתחום מסוים.
איילת נחמיאס ורבין: אבל זה יפה ששנינו זוכרים אותו.
יעקב מרגי: כן, מי שהכיר אותו, מי שעבד אתו.
יעקב מרגי: אז מה אני בא ואומר, חגית, את אתי?
יעקב מרגי: תהליך הטמעה, אנחנו עדיין במהלך השנה, לא נשאר הרבה, תורידי חגים, מערכת השעות שלנו עשירה מפורים עד סוף השנה כמעט, מחופש לחופש, מיום בטלה ליום בטלה, אז נתייחס לסוגיות האלו כפי שאמרנו, עשרים ותשעה ולא שלושים, סוגיית ממלאות מקום, סוגיית יום ששי, רגע, רגע, סוגיה שלא דיברנו עליה – תימרוץ ראשי הרשויות להוציא את הסייעות להכשרה של 270 שעות, זה הצורך של הרשות, לא של הסייעת, זה צורך של הילדים לא של הסייעת אבל, יש לנו win-win פה.
יעקב מרגי: וגם, זה תהליך, בלי ההכשרה הזו, אנחנו דורשים הגדרת מקצוע לסייעת, בלי ההכשרה הזו, הבסיסית ואני שמח שמשרד החינוך שותף לסילבוס של אותה הכשרה, אז אני מבקש.
<חגית מגן: אל"ף, אנחנו מוכנים להיות שותפים פעילים לכל מה שצריך.
<חגית מגן: אני מסכימה אתך במאת האחוזים, סייעת שניה לא אמורה להיות מילוי מקום, היא צריכה להיות סייעת קבועה בגן ילדים, היא צריכה לקבל את הקביעות שלה, בדיוק כמו סייעת ראשונה.
<חגית מגן: אחת הסיבות שלא עשינו את ההסכם עד עכשיו, הייתה כדי לראות אם הרפורמה הזאת היא לא דבר חולף, ששנה הבאה לא יתחלף ואז יגידו: לא, אנחנו מורידים ואנחנו בינתיים עם 5,000 סייעות שהכנסנו ולא יודעים מה לעשות אתן.
יעקב מרגי: אם הם יבטלו אני אתן לך את הסעד מה לעשות.
<חגית מגן: לא מכירה, לא נראה לי שיהיה שר שיוכל למשוך חזרה את הרפורמה אחורה - - -
יעקב מרגי: אל תאמרי, חז"ל אמרו את זה לפני הרבה שנים, עוד לפני שהכירו את הפוליטיקאים של הדור הזה, "אל תאמר אי אפשי", אל תאמרי 'אי אפשר' ו'לא יהיה', תמיד יש הפתעות בחיים.
<חגית מגן: תמיד יש הפתעות אז אני רוצה להאמין ובכל מקרה, אם יש צורך, אנחנו נוציא ריענון בחוזר מנכל, אני לוקחת את זה על עצמי, בחוזר מנכל של מרץ להוציא ריענון, שסייעת שניה צריכה להיות עם תנאי העסקה כמו אלה של סייעת ראשונה, לרבות לא מילוי מקום ולא ניוד מגן לגן.
<חגית מגן: זה דבר אחד.
<חגית מגן: לגבי תימרוץ הכשרה, אנחנו בוועדה יחד עם סימה חדד ממשרד החינוך, עם מחלקת הדרכה שלנו, עם מינהל חינוך שלנו.
<חגית מגן: יש לנו בעיה של תיקצוב לעניין הזה.
<חגית מגן: להוציא 5,000 סייעות ל-270 שעות זה לא מעט כסף.
<חגית מגן: ההסתדרות לא מוכנה שזו תהיה השתלמות אחר הצהרים, מה שאומר שאני צריכה להביא מילוי מקום למי שתיעדר במהלך יום הלימודים.
<חגית מגן: על המילוי מקום וההיעדרות הזו אנחנו מבקשים תקציב.
<חגית מגן: בסדר.
יעקב מרגי: החוברת האפורה של מרכז השלטון המקומי - - -
<חגית מגן: הכיס העמוק.
יעקב מרגי: החוברת האפורה של המרכז לשלטון מקומי – מכירה אותה?
יעקב מרגי: חוזר המנכל הזה עם הרבה השתלמויות.
יעקב מרגי: השתלמויות באילת ובים המלח, שם לא כואב לאף אחד.
<חגית מגן: אל"ף, מממנים את זה.
<חגית מגן: לא השלטון המקומי, העובדים מממנים את זה.
יעקב מרגי: גם העיריה.
<חגית מגן: חלק הארי - - -
יעקב מרגי: הרבה פעמים את באה לעירייה ואת רואה איזו אווירה של שקט.
יעקב מרגי: את שואלת: מה קרה?
יעקב מרגי: הם יצאו להשתלמות באילת.
<קריאה: באמצע שנת הלימודים.
יעקב מרגי: אז בואי, חגית, חגית, אני מסכים אתך, אני לא מזלזל, אני לא מקל ראש, חגית, אני לא מקל ראש.
<חגית מגן: אנחנו בהתדיינות.
יעקב מרגי: אני מיד נותן לך, אחרי ההסתדרות אני נותן לכם.
יעקב מרגי: תקשיבי, אני לא מקל ראש.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא מצטערת, אגב, שהן יוצאות לפעמים להשתלמות.
איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, בגלל שהעבודה מאוד מאוד קשה - - -
יעקב מרגי: איילת.
איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה את - - -
יעקב מרגי: אני רוצה לתת לה - - -
<קריאה: הסייעות לא יוצאות להשתלמות.
יעקב מרגי: את אותה חשיבות.
יעקב מרגי: לכן אני מדגיש.
יעקב מרגי: ואני אומר, תקשיבי, אני לא מקבל ראש, כי אם נזלזל ביחידת המימון הקטנה הזו, נביא את הרשויות המקומיות לתקופות שלא רוצים לחזור אליהן אבל, אני כן רוצה שיצא המסר של החשיבות של הדבר, יצא המסר ש'גמרנו, זה מוטמע במערכת וזה קדימה'.
יעקב מרגי: ותאמיני לי, אפשר להוציא, אפשר, נכון?
יעקב מרגי: יש לכם בעיה?
יעקב מרגי: ישיבה משותפת, ישיבות משותפות, תראו איך מממנים, איך זה בא על חשבון זה, איך מותחים פה, משחררים פה, יכול להיות שבתהליך ההטמעה משרד החינוך היקצה סכום יותר גדול לפי מה שהוא חשב ויש לו איפה 'לרווח מתניים' בסעיף כזה ולצמצם בסעיף אחר.
יעקב מרגי: לכן אני לא בא ואומר: 'כזה ראה וקדש' כי אני רוצה להיות הגון והוגן עם המערכת.
יעקב מרגי: אני רק רוצה לשמוע ממך את הצליל שזה כן חשוב, ושאנחנו נעשה הכול ביחד עם משרד החינוך ועם ההסתדרות ועם ראשי הרשויות, כדי להביא את זה למצב, שזה - - - .
יעקב מרגי: את יודעת, אם אנחנו חפצים שזה לא יתבטל, האינטרס של כולנו שנתכנס עם אותם אתגרי יישום, ניישם אותם, כי ברגע שזה יגדל מחמישה סעיפים לשמונה או לתשעה, כל שר שיבוא, יבטל את זה.
יעקב מרגי: וכל שר אוצר שיחפש לקצץ יאמר: תורידו, הנה, ממילא זה חורג, זה לא הצליח, אנחנו לא רוצים להגיע לשם.
<חגית מגן: אני גם לא רוצה להגיע לשם, זה בחשיבות ואני אתך.
<חגית מגן: תשמע איזה צלילים שאתה רוצה, אני לא אחזור על מה שאמרתי.
<חגית מגן: אנחנו שם.
יעקב מרגי: ואיך את הולכת להעביר את זה לראשי - - - דרכי העבודה שלך?
<חגית מגן: אנחנו בהתדיינות - - -
יעקב מרגי: לא, איך זה מוטמע ברשויות המקומיות?
יעקב מרגי: שניה, שניה, היא תענה לי ואני אתן לך.
איילת נחמיאס ורבין: לא, כי איך עושים רוורס עם גנים שהוציאו מהם את הסייעת השנייה?
איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה גנים כאלה.
יעקב מרגי: הם לא יכולים, זה ינואר, לגבי ספטמבר עד תחילת ינואר, הם ימצאו דרך 'לרבע את המעגל'.
<חגית מגן: אנחנו מכניסים.
<חגית מגן: ראש הרשות יש עליו לחץ אדיר להכניס סייעת שניה ולא לחכות עד ינואר.
יעקב מרגי: לכן אתם תשבו - - -
<חגית מגן: ילדים הלא גמולים ב 3-4 גם הכניסו, כי ילדים לא גמולים זה בעיקר בחודשים הראשונים.
יעקב מרגי: אני הסכמתי אתך.
<חגית מגן: אפריל הוא כבר - - -
יעקב מרגי: אבל אני מסכים אתך, חגית, רגע, לא, לא, לא.
יעקב מרגי: אני רוצה לעזור לכם, נכון?
יעקב מרגי: אז חכו, אני רוצה לעזור לכם, חכו.
יעקב מרגי: חגית, את לא מקשיבה לי.
יעקב מרגי: אנחנו הסכמנו שהדלתא הזו של הרבעון היא בעייתית, צריך למצוא איך מצמצמים אותה או מבטלים אותה לגמרי.
יעקב מרגי: אתם תשבו על זה.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת ממך איך זה הולך להיות אחרי שהגענו והסכמנו על חשיבות העניין, איך תהליך העבודה אצלכם?
יעקב מרגי: אנחנו עם ועדת הכנסת עכשיו, את חוזרת לאן?
יעקב מרגי: למרכז השלטון המקומי?
<חגית מגן: חוזרת למרכז שלטון מקומי, חוזרת להסתדרות, נבנה הסכם קיבוצי, נפרסם אותו, מחייב, הוא ייכנס לחוקת העבודה, תפקיד מחייב.
<חגית מגן: אפילו - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, חגית, חגית, הנה, נפלת.
יעקב מרגי: לא הבנת.
יעקב מרגי: את אומרת במלים אחרות: אני תלויה עכשיו בהסכם קיבוצי - - -
<חגית מגן: אני לא תלויה.
יעקב מרגי: אז למה הלכת ישר לפתרון הזה?
יעקב מרגי: אין פתרון.
יעקב מרגי: אני עוד לא שמעתי את ההסתדרות, אין לי את ההסתדרות.
יעקב מרגי: אין לי את ההסתדרות כרגע.
יעקב מרגי: לא, רגע, יש לי משרד החינוך ושלטון מקומי.
יעקב מרגי: חוזר מחייב זה תהליך הטמעה?
יעקב מרגי: האם לא מכנסים אצלכם ועדת חינוך?
<חגית מגן: זה יהיה במסגרת ועדת חינוך, זה יכול להיות בכנסים שלנו - - -
יעקב מרגי: בסדר, טוב.
יעקב מרגי: אבל זה עולה בחוזר.
<חגית מגן: זה יעלה.
יעקב מרגי: הסתדרות, בבקשה.
<רותי לוי: קוראים לי רותי לוי, אני ראש חטיבת החינוך בהסתדרות המעוף.
<רותי לוי: אני שמחה מאוד על הדיון שיש פה היום.
<רותי לוי: אני לא מוצאת הבדל בין סייעת ראשונה לסייעת שניה.
<רותי לוי: אני חושבת שגם משרד החינוך חושב כמוני.
<רותי לוי: אני לא קוראת לזה סייעת שניה ולא תוספתית, זו סייעת היא צריכה לעבוד מאה אחוז משרה, היא צריכה לקבל את כל התנאים, אחרי שנתיים היא צריכה לקבל קביעות.
<רותי לוי: ה'בוסית' שלה, מי שמנחה אותה זו הגננת, היא תגיד לסייעות כל אחת מה תפקידה, מבחינתי הן שוות, אני לא חושבת שצריך לעשות הסכם כלשהו.
<רותי לוי: מספטמבר אני בודקת בכל הארץ, הרבה מקומות שמעסיקים אותן ב-73% שזה לא לטעמי ואני עובדת ומתקנת את זה לאט לאט.
<רותי לוי: כנראה שלא מועברות הנחיות כמו שצריך לפחות לצאת להשתלמויות כמו שאר הסייעות, אני לא רואה שום הבדל.
<רותי לוי: לגבי החלפת גננת, היינו כאן בדיונים קודמים עם סייעות רפואיות וסיעות צמודות-ילד ומסתבר, שבימי ששי לוקחים סייעת מהפרויקט, מוציאים אותה מהילד, אומרים לה: תשמרי על הילד בצד, בינתיים תהיי סייעת מחליפה, עושים דברים איומים ונוראים, צריכה לצאת הנחיה שסייעות רפואיות עובדות רק עם הילד שלהן, סייעות צמודות רק עם הילד שלהן, סיעת שניה רק בגן שלה, סייעת ראשונה, שניה, שלישית, לא משנה כמה סייעות יש בגן, ולא משאירים סייעת אחת לבד במקום שצריכות להיות בו שתי סייעות.
יעקב מרגי: בואי נהיה פרקטיים, תקשיבי, אנחנו מדברים על הגדרת המקצוע, בתהליך הטמעה, שוב, אני עדיין בימי החסד - - -
<רותי לוי: זה בסדר, גם אני חושבת.
יעקב מרגי: כל מה שציינו פה זה במסגרת תהליך הטמעה, אין ספק שעוד בישיבה שלפני תחילת שנת הלימודים, נדע שכבר אין לנו את זה, שהגענו לאיזה מסלול מוסכם כדי להטמיע את המערכת עד הסוף וליישם אותה בצורה מיטבית.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על הסייעות כבר דיון אולי שלישי, עם הסייעת השנייה, בלי הסייעת השנייה, דיון שלישי בוועדה בסוגיית הסייעות, או רביעי אפילו ואנחנו מדברים על הגדרת מקצוע הסייעות.
יעקב מרגי: אני מבקש ממך, אני ניסיתי להידבר עם יושב ראש ההסתדרות, לא הצלחתי.
יעקב מרגי: תוציאי לו פניה.
יעקב מרגי: אנחנו גם נכתוב זאת בסיכום, שאנחנו מבקשים שיוביל – אין דרך אחרת להצליח, הנה, קחו את זה כקרדיט, הנה, לא עובד אגו כאן, אני אומר לך, לא אני כיו"ר ועדת חינוך, לא עוד שלושה או ארבעה מחוקקים, לא חברת הכנסת מירב בן ארי שפעילה ואפילו הגישה שאילתה, בסוגיית הסייעת השנייה שנגרעה בגן מסוים בפתח תקוה, לא יצליחו להוביל את זה מול האוצר אם יו"ר ההסתדרות לא ירים את זה.
יעקב מרגי: זה לא כסף גדול אם בכלל, זה צעד ארגוני, אני חושב שהוא יכול להביא לכך שהסייעות יוגדרו במשרד הכלכלה כמקצוע, על כל המשתמע מכך.
יעקב מרגי: למי שלא יודע מהי הגדרת מקצוע בחוק, היא כוללת קביעת תנאי סף, התמקצעות שלה, פרופסיה בכלל בסוגיה הזאת ואני חושב שהגיע הזמן, זה מתסכל, אנחנו שומעים פרשיות, שומעים על כל מיני תקלות ואתם יודעים מה, עזבו אלימות, עזבו דברים אחרים, אני לא דן מטפלת שהחליק לה ילד, לא דן אותה.
יעקב מרגי: או שמעדה בפיה בסגנון.
יעקב מרגי: אף אחד לא הכשיר אותה.
<קריאה: גם מי שמוכשר יכול לקרות לו.
יעקב מרגי: בואו, אני אומר לכם, הגיע הזמן ואני מבקש, הנה, אני אומר לך, גברת לוי, עורכת הדין רות לוי, אני מבקש שתיקחי את זה אישית, תעבירי לו את המסר, אנחנו גם נוציא לו פניה, כי כשהוא רצה בסייעת הרפואית הוא הצליח, בסייעות הוא הצליח, בהסכם הקיבוצי שלהן הוא הצליח, אז לכן אני אומר, אני חושב שהגיע הזמן שישלים את המלאכה, שיגדיר אותן, שיפנה לשר הכלכלה שהוא ראש הממשלה, להגדיר את הסייעת.
יעקב מרגי: הסיכום יהיה.
יעקב מרגי: פתח תקוה, נכון?
<אחז אגם: לא, תל אביב.
יעקב מרגי: תל אביב, קיבלה תל אביב.
יעקב מרגי: מה, לא ייצגה אותך?
<אחז אגם: היא - - -
יעקב מרגי: מי מפתח תקוה שביקש רשות דיבור?
<אחז אגם: אני יושב ראש פורום הגנים בתל אביב.
<אחז אגם: אחד הדברים שעולים פה, וזו אולי המסקנה הכי ברורה מהשיחה היא שאין פיקוח.
<אחז אגם: משרד החינוך אומר ככה, הרשויות המקומיות אומרות ככה ומשרד החינוך לא מפקח מספיק טוב על הרשויות המקומיות.
יעקב מרגי: זה לא מה שאני הבנתי אבל לא משנה.
<אחז אגם: לא, אני אגיד - - -
יעקב מרגי: אני ארבע דקות לפני סיום, אני לא רוצה להתעכב.
<אחז אגם: אני אגיד לך למה אני הבנתי שכן, כי אם משרד החינוך אומר שהרשות אמורה להמשיך לתקצב את זה עם עשרים ותשעה ילדים והן לא עושות את זה בפועל, אז אף אחד לא מפקח על זה שהן כן יעשו את זה, באם זה נאמר.
<אחז אגם: יכול להיות שהרשויות המקומיות לא הבינו את הרפורמה ואיך היא אמורה להיות, יכול להיות שצריך לחדד גם את הדברים האלה אבל הדבר העיקרי שעולה זה פיקוח, פיקוח, פיקוח.
<אחז אגם: עוד דבר שאני - - -
יעקב מרגי: תודה, תודה, תודה.
יעקב מרגי: הגברת מטבריה, האם את מרוצה מהדיון?
<עמליה עמיר: לא כל כך.
<עמליה עמיר: יש לי שתי הערות.
<עמליה עמיר: 270 שעות שאתם מכשירים סייעות זה בתחילת העבודה שלה.
<עמליה עמיר: גננת הולכת לסמינר, לומדת במשך כל השנים, היא עוברת - - -
יעקב מרגי: בואי נתחיל.
יעקב מרגי: את רוצה להיכנס לקומה עשירית וזה דרך קומה ראשונה, אני עוד לא הגעתי לקומה הראשונה אפילו.
<עמליה עמיר: אבל אני סייעת, אחרי שלושים שנות עבודה, אני בכוחות עצמי, כמו שהחברה שלי הולכת לעשות תואר ראשון לבד, או שאני רוצה לעשות - - - למה השלטון המקומי - - -
<עמליה עמיר: עמליה.
יעקב מרגי: עמליה, תקשיבי.
יעקב מרגי: מסכים אתך, תקשיבי, סליחה, עמליה, אנחנו מסכימים אתך, בואי, תקשיבי.
יעקב מרגי: השלושים שנה שלך תורמות עכשיו לסייעות הבאות.
יעקב מרגי: אנחנו 'על הגב שלך' סליחה על הביטוי, עושים על הניסיון שלך וטוב שאתן זועקות את זעקתן של הסייעות לדורות הבאים גם כן.
יעקב מרגי: מה אני בא ואומר, אנחנו כרגע, אין לנו, לא לחינם פניתי להסתדרות כי זה הבסיס, א-ב, שכדי לטפל בחולה צריך לדעת מה המחלה.
יעקב מרגי: מה התנאים לטפל במחלה.
יעקב מרגי: אז כרגע, לגבי הגדרה, כדי לתת לך את ההכשרה הבסיסית והשתלמות מתמשכת והתמקצעות והעשרה והקצאה והכשרה וכל מה שצריך, צריך קודם כל להגדיר, אנחנו אפילו לא בשלב ההגדרה, הנה, אני אומר לך, אין מי שקבע עדיין, גברת עמליה, מהו הידע שאת צריכה כדי להיות סייעת.
יעקב מרגי: אני אומר לך את האמת, מיידע אישי בשלטון המקומי, כל מי שרוצה לשים את האחיינית, את הדודה או את הגיסה שאין לה עבודה, זה ה'פול' של הממלאות מקום, לוקחים מכל הבא ליד, לא רוצה להגיד לך, לא בודקים ר.פ., לא בודקים רישום פלילי, לא בודקים תעודה, לא בודקים כלום.
<עמליה עמיר: אני מסכימה אתך - - -
יעקב מרגי: אז תני לי, אני לא שם, אני עדיין לא מגיע למה שאת מבקשת.
יעקב מרגי: בואי נתחיל מהתחלה.
<לילי פוקמונסקי: אני לילי פוקמונסקי, מנהלת המחלקה לגננות בהסתדרות המורים.
<לילי פוקמונסקי: אני רוצה לברך על הרפורמה המלאה כמו שהגברת חדד הציגה אותה לוועדה, ומצד שני, יש לי חיבור גם לאורחים עם הטענות שהם מעלים ויש לי גם טענות למרכז השלטון המקומי, שטוען שאין מספיק כספים כדי לממן את הסייעת הנוספת בשלמותה אבל, כשבמה
<לילי פוקמונסקי: לך שנת הלימודים אפשר להוציא את כל הסייעות לטיולים בארץ ובחו"ל, לשלושה ארבעה או חמישה ימים אז לזה יש כסף - - -
<חגית מגן: אני ממש לא יכולה לשמוע את - - -
יעקב מרגי: חגית, חגית, בואי נלמד אותך, בואי נלמד אותך משהו, סליחה, אני יותר צעיר ממך, בסדר?
יעקב מרגי: אלמד אותך מהניסיון שלי הקצר.
יעקב מרגי: קודם כל תתאמני לשמוע גם מה שלא ואת יודעת מה שלצערנו הרב, גם מה שלא נכון, אחר כך, חכי, למה את קופצת?
<לילי פוקמונסקי: הרי הטענות של הגננות מגיעות אלי עם זה ששבוע שלם הסייעת יוצאת לפעילות, השתלמות באיזשהו מקום - - -
<לילי פוקמונסקי: סליחה, סליחה - - -
יעקב מרגי: סליחה, תנו לה לדבר.
<לילי פוקמונסקי: יכול להיות שבטבריה לא אבל - - -
יעקב מרגי: גברת, אנחנו אין לנו את הזמן.
<לילי פוקמונסקי: לסיום, אני רוצה להגיד שכל גננת וגננת לומדת, נכון שהיא מגיעה כבר עם תואר ראשון למערכת בשנים האחרונות אבל, את כל השתלמויות היא עושה אחרי הצהרים על חשבונה ולכן, אני אומרת, גם להקדיש אחר הצהרים בזמן לימודים.
יעקב מרגי: סליחה, סליחה, רבותי, ישראל, אני באיחור, אני צריך להיות במליאה כבר.
יעקב מרגי: אני מודה לכל מי שיזם את הדיון, לחברי הכנסת הנוכחים, אפילו למירב בן ארי ששמעה ככה, בשקט.
מירב בן ארי: אני עוד לא קיבלתי תשובה לשאילתה שלי.
יעקב מרגי: תקבלי מהשר.
מירב בן ארי: בסוף מי עונה לשר, אתה חושב, השר יושב וכותב?
יעקב מרגי: הגברת חדד תכתוב לו.
יעקב מרגי: אני מודה לכל היוזמים של הדיון, בין אם הם חברי כנסת ובין אם הם מהציבור הרחב וארגוני ההורים.
יעקב מרגי: מודה לכל מי שהשתתף בדיון.
יעקב מרגי: מודה למשרד החינוך על הסקירה, לשלטון המקומי ולהסתדרות ולכל מי שהיה כאן ואני רוצה לומר, כל מה שאמרתי שיהיה בסיכום יופיע, אני לא אקריא את זה אבל, אין ספק שאני מבקש ממשרד החינוך, יחד עם השלטון המקומי וההסתדרות, שיתכנסו לסוגיות - - -
<קריאה: וההורים.
יעקב מרגי: וההורים, סליחה, אני קודם - - -
מירב בן ארי: אני יכולה רק לשאול שאלה?
מירב בן ארי: לפני שאתה מסכם, כי לא אמרתי מילה, רק הקשבתי, כי באמת זה חשוב.
מירב בן ארי: יש לכם צוות הפקת לקחים?
מירב בן ארי: שנה ראשונה של הרפורמה?
מירב בן ארי: יש צוות כזה?
מירב בן ארי: האם הצוות כולל גם הורים?
יעקב מרגי: לא, אז בואו - - -
מירב בן ארי: רגע, תן לי שניה, אני חייבת, רק ישבתי והקשבתי, לא אמרתי מילה.
מירב בן ארי: לא יכול להיות, שבמדינת ישראל ב-2016, יושבים צוותים מקצועיים בלי נציגות הורים.
מירב בן ארי: אנחנו לא מנהלים - - -
יעקב מרגי: אנחנו קוראים לזה בסיכום.
מירב בן ארי: דרך אגב, גם ייאמר לזכותו שאין כאן דיון שאין כאן נציג הורים, כל דיון אגב, מ-30% עבודה - - - אתם חייבים ומבטיחים לוועדה שההורים יהיו חלק מזה.
יעקב מרגי: יפה, בסיכום יופיע.
יעקב מרגי: לא, לא, לא, אין צורך במחיאות כפים כאן בוועדה.
<קריאה: זה היה חובה.
יעקב מרגי: אנחנו קראנו לזה בסיכום שהיה בדיון ביוני 2015.
יעקב מרגי: אני מבקש שנציגות הורים תהיה בצוות הזה, לטפל בנקודות שהועלו כאן, הן לגבי התאריך הקובע של הרבעון הראשון, סוגיית גריעת הסייעת, חגית, סוגיית גריעת הסייעת במהלך השנה, סוגיית המאגר של ממלאות המקום, ניוד, אחוז משרה, אחוז העסקה, ימי ששי, כל מה שקשור, כל מה שאמרתי שיהיה בסיכום.
יעקב מרגי: אני מבקש, לאחר שקיימתם דיון וסיכמתם את הדברים, לקבל את ההבנות אליי לדיון.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה דיון מעקב בסוגיה הזו וההסתדרות, אני אשמח לראות את ההתקדמות שלך יחד עם יושב ראש ההסתדרות בנושא הזה.
יעקב מרגי: 21 במרץ 2016, י"א באדר ב' התשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: שיח פתוח בנושאי חינוך עם מועצת התלמידים והנוער הארצית – לציון "כנסת צעירה".
יעקב מרגי: הכנסת מציינת היום את יום "כנסת צעירה".
יעקב מרגי: אני אמרתי זאת הרבה פעמים ואני אחזור: לכבוד הוא לי.
יעקב מרגי: בקדנציה הראשונה שלי הצמידו אליי תלמיד, אני חושב שגם הוא חבר במועצת התלמידים, יום שלם התלווה, אז זה היה נקרא "פרלמנטר צעיר", הוא התלווה אליי מבוקר עד ערב.
יעקב מרגי: אל"ף, הוא הגיע למסקנה שמי שאומר שחברי כנסת לא עובדים עושה עוול, הוא אמר, ובסוף היום איתגרנו אחד את השני.
יעקב מרגי: אמרתי לו: עכשיו לו היית חבר כנסת, מה היית עכשיו מחוקק?
יעקב מרגי: איזה חוק עכשיו היה?
יעקב מרגי: הוא אמר: תראה, אני תלמיד.
יעקב מרגי: מה ש'בוער' כרגע לתלמידים זה חוק שיגביל את החלפת ספרי הלימוד לפעם בחמש שנים.
יעקב מרגי: הרציונל הוא שאם מנהל בית הספר או המפקח החליט שבכיתה י' בבית ספר זה וזה ילמדו גיאוגרפיה מן הספר של המחבר זה וזה, לא יוחלף חמש שנים ואמרתי לו: קדימה.
יעקב מרגי: ניסחנו הצעת חוק והגשנו אותה, נאבקתי בוועדת החינוך, אז לא הייתי חבר בה ובאנשי משרד החינוך, כי הם לא אוהבים חוקים, הם אוהבים חוזר מנכל, חוזר מנכל, חוזר מנכל ותקנות.
יעקב מרגי: גם תקנות לא, כמעט ואין תקנות.
יעקב מרגי: בוועדה שכמעט לא מחוקקת – אני קורא לה, אבל יש לה 'מנוף' ויש לה 'שיניים'.
יעקב מרגי: תשאלו את אנשי משרד החינוך, הם לא אוהבים לבוא לוועדה אצלי.
יעקב מרגי: כשהם בסדר הם אוהבים, מקבלים פרגון אבל כשהם לא בסדר אז הם חוששים קצת, אז הנה, פרלמנטר צעיר הביא את הבשורה הזאת ואם היו לו עוד הרבה ימים אני מאמין שהוא היה מחוקק הרבה חוקים.
יעקב מרגי: נמצא אתנו יו"ר מועצת התלמידים הארצית, אליאב בטיטו, שהוא לא מתרגש כי הוא היה פה בוועדה הרבה, הוא יודע את תהליכי העבודה.
יעקב מרגי: נמצאים אתנו חברי הכנסת, גם איתן ברושי, מירב בן ארי, אם יבואו אחרות ואחרים נקדם אותם בברכה.
יעקב מרגי: לידיעתכם, זה אולם "נגב", משודר לכלל ישראל בערוץ 99, כרגע שומעים אותנו.
יעקב מרגי: אני רוצה לתת את רשות הדיבור והניהול – אני אשקיף מהצד, לאליאב בטיטו, שיישא דברים ויפתח את הרב-שיח הזה, את השיח הפתוח הזה, בין חברי מועצת התלמידים, גם לחברי הכנסת וגם ביניכם.
יעקב מרגי: אנחנו מתחבטים הרבה בסוגיה הזו, איך צריכה להיראות מערכת החינוך בשנת 2016?
יעקב מרגי: אני יכול לומר לכם ממרומי גילי, אני יליד 60', תעשו חשבון מהר בן כמה אני, נובמבר 60' והיום יש לי בן בכיתה י' בתיכון מקיף, ממלכתי-דתי ומערכת השעות שלו, תאמינו לי, כמעט אותו דבר כמו שהייתה לי.
יעקב מרגי: נכון שהוא נמצא בבית- ספר חדיש, יותר יפה משלי, כי אני זוכר, כשאני למדתי בבית ספר, הייתי עם האצבע חורט את הטיח, חצי מהאצבע נכנסה רק לטיח, היום הוא בית ספר חדיש אבל, מערכת החינוך, שנת 2016, עם ההתפתחות והקידמה, האם לא יכולנו לעשות משהו יותר 'הייטקיסטי', משהו יותר מתקדם?
יעקב מרגי: יעיל יותר אולי?
יעקב מרגי: אז הנה, אתגרנו אתכם.
יעקב מרגי: אליאב, הבמה כולה שלך.
יעקב מרגי: אתה יכול לשבת.
יעקב מרגי: מקדמים בברכה את חבר הכנסת מוטי יוגב.
<אליאב בטיטו: בוקר טוב חברים.
<אליאב בטיטו: קודם כל אני רוצה להודות ליושב ראש הועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי, על עצם קיום הדיון הזה ובכלל, גם ליושב ראש הכנסת, מנכל הכנסת, למירי יכין, ראש אגף טקסים ואירועים ולכל מי שלקח חלק ועזר לנו, להקים את היום הזה.
<אליאב בטיטו: מזכירת הכנסת, כמובן, ירדנה.
<אליאב בטיטו: יושבים כאן עכשיו נציגי מועצת התלמידים והנוער הארצית, נציגי בני הנוער במדינה ויחד אתנו יושבים גם חברי הכנסת, נציגי הציבור, נציגי העם ואני רואה ביום הזה איזשהו משהו מאוד מיוחד.
<אליאב בטיטו: מדובר כאן במפגש פסגה של ציבור בני הנוער עם ציבור העם, בבית מחוקקי העם.
<אליאב בטיטו: נציגי הנוער עם נציגי העם.
<אליאב בטיטו: מועצת התלמידים והנוער הארצית למי שלא יודע, חברי הועדה כבר מכירים את הניסוח הזה טוב אבל אני אסביר לפחות לאלה שכאן פעם ראשונה.
<אליאב בטיטו: מועצת התלמידים והנוער הארצית היא הגוף הרשמי והמייצג של כלל בני הנוער במדינת ישראל – 750,000 בני נוער.
<אליאב בטיטו: יש לה נציגים מקרית שמונה, נהריה וחיפה שבצפון ועד אילת ואופקים וכל יישובי הדרום.
<אליאב בטיטו: אנחנו נבחרים מן הכיתה לבית הספר, מן המועצה הבית- ספרית למועצה הרשותית, מן המועצה הרשותית למועצה המחוזית ומשם מגיעים לארצית ובאמת מייצגים - - -
יעקב מרגי: אתה תגיד לי שאתה שרדת את כל המעבר הזה?
<אליאב בטיטו: כן, לפעמים חברי הכנסת מדברים על כך שיש להם הרבה פריימריז פנימיים בתוך המפלגה, אז אצלנו זה טיפה יותר מערכות בחירות אבל פחות 'מלוכלך'.
יעקב מרגי: גילוי אישי, אל תספרו, אם אצלנו היו פריימריז, לא הייתי מתמודד.
<אליאב בטיטו: אפשר להבין את זה ואנחנו פועלים מתוך מקום של אמונה ושליחות, בהתאם לערכים דמוקרטים, כלל נציגי מועצות התלמידים והנוער בארץ.
<אליאב בטיטו: יש לנו אמנה שמחייבת את כולם עם ארבעה ערכים: ייצוגיות, אחריות, מעורבות וכבוד הדדי.
<אליאב בטיטו: מזה מספר שנים מקדמת מועצת התלמידים והנוער הארצית יוזמה להורדת גיל הבחירה לכנסת, מגיל 18 לגיל 17.
מירב בן ארי: אתמול זה עלה ונדחה והיה - - -