GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אתה עורך דין, נכון?
יעקב מרגי: היית?
יעקב מרגי: בענישה אדם נשפט על שני דברים, החמור והקל.
יעקב מרגי: אם גזר עליו עונש ארוך יותר אז הוא בולע את הקל, כשאומר לך, על דרך המשל, הוא אומר: כשאני מדבר על בריכת שחיה זה פשיטא – הכבישים, זה ברור שצריך כבישים, ברור שצריכה להיות - - - ברור שצריכה להיות קורת גג, ברור שצריך להיות בית ספר - - -
אורי אריאל: צודק היושב ראש, בריכת שחייה היא חלק מבתי הספר.
אורי אריאל: ביהדות כתוב שאבא חייב ללמד את בנו מקצוע וללמוד לשחות.
<קריאה: בקוראן גם, אדוני השר.
אורי אריאל: גם בקוראן?
אוסאמה סעדי: אצלנו אומרים - - -
יעקב מרגי: עכשיו תתרגם.
אורי אריאל: תרגם לנו.
אוסאמה סעדי: למדו את ילדיכם שחיה ורכיבה על סוסים - - -
אורי אריאל: איך אתה אומר שלא צריך בריכת שחיה?
אורי אריאל: תראה, בקוראן.
אוסאמה סעדי: לא, אני לא אמרתי, לא אמרתי, כבוד השר.
נורית קורן: לא, הוא לא אמר, הוא אמר שצריך.
אוסאמה סעדי: כבוד השר, הלוואי, אמרתי, הלוואי שנגיע למצב שבכל ישוב יש בריכה ויש מחשב לכל תלמיד אבל אני אומר, לפני שנגיע לזה, לפני שנגיע לזה, צריך להגיע לדברים בסיסיים.
<קריאה: ברור, ברור.
אוסאמה סעדי: קורת גג, מדברים על חינוך אבל גם כשתלמיד צריך ללמוד צריכה להיות לו קורת גג ואם אנחנו, אדוני – וזה לא הנושא שלנו ואני לא רוצה להרחיב אבל, אם יש הריסות ויש כפרים בלתי מוכרים ויש הריסות מדי יום ביומו, אז לאן נגיע?
אוסאמה סעדי: מה, נדבר על חינוך?
אוסאמה סעדי: לפני שנדבר על חינוך, וזה חשוב כל הדברים האלה שדיברת עליהם, צריך לפתור את הבעיות, גם של הקרקעות, גם של ההסדרה של - - -
נורית קורן: נפתרו, אני הבנתי - - -
אוסאמה סעדי: לא נפתר שום דבר, לא נפתר שום דבר ויש עדיין כמעט - - - יש תכנית חומש למשרד החינוך - - -
יעקב מרגי: הן נפטרו בטי"ת.
אוסאמה סעדי: למשרד החינוך יש, אדוני היושב ראש, יש תכנית חומש במשרד החינוך, שאולי חברי יוסף ג'בארין, שהוא מעורב יותר ממני בעניין הזה, ידבר על זה, אבל יש תכנית חומש גם במשרד החינוך ויש תקציבים, אז אומרים לנו: אין קרקעות ואז אין בנייה של מוסדות ציבור, מי - - -
יעקב מרגי: לא, לא, זה, לא, אני הורדתי את זה כבר, בשאלה שלי - - -
אוסאמה סעדי: אני מחזיק, אדוני היושב ראש, אתה נתת סיכום.
אוסאמה סעדי: מצוין, אחרי הביקור שלא יכולתי להגיע אליו - - -
יעקב מרגי: זאת אחת הבעיות.
אוסאמה סעדי: כתוב: יש מחסור בקרקע לבניית מוסדות חינוך - - -
אוסאמה סעדי: אז אני אומר, יש מלא, יש בנגב יש מיליוני דונמים - - -
יעקב מרגי: בוא, אני אספר לך משהו.
אוסאמה סעדי: אפשר לתת ואפשר - - -
יעקב מרגי: אתה יודע למה אי אפשר לתת?
יעקב מרגי: בוא, אתה רוצה שאספר לך היסטוריה?
יעקב מרגי: מי שהיה במינהל מקרקעי ישראל, היסטורית, היה שם איזה יועץ מהמגזר הבדואי - - -
אוסאמה סעדי: לא מכיר אותו.
יעקב מרגי: תקשיבו טוב, הוא היה יוצא העדה הבדואית, הוא נתן עצות, אמר להם: הנה המפה, הנה המפה - - -
יעקב מרגי: רגע, אני אגיד לך אחר כך מי זה.
יעקב מרגי: הוא אמר: הנה המפה של הנגב, אתה תתבע ככה, ההוא: למה אתה תובע ככה?
יעקב מרגי: תתבע ככה, אתה תתבע ככה, ההוא תבע ככה, עשו 'רשת' על כל זה, כך שכל הרשת בתביעה ואי אפשר לזוז ימינה ושמאלה.
יעקב מרגי: למה אני אומר?
יעקב מרגי: אני לא בא עכשיו רק היסטורית, כי כרגע יש בעיה וצריך לטפל בה.
יעקב מרגי: אני מאלה שלא מתעסקים בהיסטוריה, מתעסק במה שיש כרגע, אני לא יכול, לפעמים גם לי יש - - - עניתי לאוסמה אבל, בעקרון, 'בגדול', הנה אני אומר לך, "יותר משהעגל רוצה לינוק הפרה רוצה להיניק", גם בסוגיית מבני החינוך ומוסדות הצבור, כבישים ותשתיות, יש מצוקה, לפעמים, אני יכול לומר באיזון, יש תושבים בכפר מסוים, נחשפנו לזה, שהיה מוכן, היה מוכן להזיז, כדי להזיז את כל העסק, את כל החמולה, את כל המשפחה שלו או השבט, להזיז כדי שיהיו תשתיות ואפשר לבנות בית ספר ולגשת אליו אבל, יש מקום שלא מתפשרים.
יעקב מרגי: בסך הכול הכללי, בכוונה בתחילת הדיון שאלתי את גנאדי, תגיד לי באחוזים כמה זה, למה?
יעקב מרגי: היה לנו דיון פה על מזרח ירושלים.
יעקב מרגי: זה שונה ממזרח ירושלים, אוסמה, אבל פה, אתה יודע מה, אם נצליח למצות את הפוטנציאל של ה-80%, 85% ותוך כדי זה להתמודד עם ה-15% שאי אפשר בגלל קרקעות, אתה יודע מה, אני לא אקיים יותר דיונים על המגזר הבדואי אם הגענו ליישור קו ברמה של 85%, כי יש אצלנו בחינוך הכללי ובחרדי בכלל - - - עוד בקרוואנים, נתח 'הארי' של הכיתות בקרוואנים, אז אני אומר לך, אנחנו עדיין לא שם אבל ברגע שהוא אומר לך אז תראה, ואני לא רוצה להיתלות, הכי קל להיתלות עכשיו, הכי קל להיתלות בדיון הזה בטענה שיש בעיה עם הקרקעות ולכן לא בונים.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש - - -
טלב אבו עראר: כבוד היושב ראש, לגבי תביעת הבעלות - - -
יעקב מרגי: עזוב, זה לא הדיון, לא רוצה, לא טלב, לא, אתה לא יכול לעמוד בזה, בנקודה.
יעקב מרגי: ראש המועצה, אתה לא יכול לעמוד בזה.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש.
יעקב מרגי: רק לסכם, כן.
אוסאמה סעדי: אני רוצה לתת לחבריי וגם לחברינו עטייה אל עסאב, שהוא יושב ראש הכפרים הבלתי - - -
יעקב מרגי: רשום לי, אני אתן.
אוסאמה סעדי: כן, כן, כבוד השר אמר מלים כדורבנות.
אוסאמה סעדי: הוא אמר: מגיע להם בזכות, לא עושים להם טובה וזה מאוד חד ותקיף, אלה אזרחי מדינת ישראל, מגיעים להם כיתה, כביש, מים וגם בריכת שחיה.
אוסאמה סעדי: אלו הצהרות חשובות מאוד.
אוסאמה סעדי: אנחנו מחכים למעשים.
יעקב מרגי: ראש מועצת אל קאסום, איציק תומר, בבקשה.
יעקב מרגי: יש לך שתי דקות וחצי, אתה לא חבר כנסת.
יעקב מרגי: קדימה, אחר כך רחמים.
<איציק תומר: ראשית אני רוצה לענות לחבר הכנסת טלב, שגר בנגב ומכיר את האזור אבל, אני רוצה שתבינו, אנחנו מועצות ממונות, תקציבנו כולו מבוסס על תגמולים שאנחנו מקבלים ממשרדי ממשלה.
<איציק תומר: אין לנו תקציב עצמי, אנחנו לא גובים - - -
יעקב מרגי: איציק, עכשיו יצאת ידי חובה, לא, רגע, רגע - - -
<איציק תומר: אומר - - -
יעקב מרגי: יש דיון, תקשיב, השעון עובד, לא, לא, לא, תן לי לדבר, אני אתן לך, אני חייב לנווט אותך מה אתה הולך לדבר בשתי הדקות וחצי האלה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לדון בקטע התקציבי, אנחנו הזמנו כרגע, זה הכי קל ליפול, לתת לדיון להתברבר, נגמר השעון וסגרנו, לא רוצה.
יעקב מרגי: אני רוצה לצאת עם סיכומים לכן, אתה ראש מועצה, אנחנו מצויים בוועדת חינוך, תרבות וספורט, דבר אתי על תשתיות למוסדות חינוך, מוסדות חינוך, תהיה שם, מה שאמר טאלב זה אני והוא, זה לא ענייננו.
<איציק תומר: או.
<איציק תומר: קיי.
<איציק תומר: קודם אני מודה למשרד החינוך על התקציבים שהם נותנים לנו אבל התקציבים האלה, אי אפשר להסתפק בהם משום שאם כאשר - - -
יעקב מרגי: האם אתה מדבר על תקציבי בינוי?
<איציק תומר: השר - - -
יעקב מרגי: אתה מדבר על תקציבי בינוי?
<איציק תומר: מדבר על תקציבי בינוי.
<איציק תומר: השר אורי אריאל היה אתנו בישוב אל סייד ואז תיארתי בפניו, אמרתי לו: אם ניקח את אותה אוכלוסייה שדיבר עליה מוחמד, שאני צריך תוספת של 40 כיתות, זאת אומרת, אני צריך היום, בכל רחבי אל קאסום, אני צריך 120 כיתות גן חדשות, שהם 120 מיליון שקל.
<איציק תומר: משרד החינוך לא מסוגל לתת לי, הוא נותן לי 10 כיתות בשנה.
<איציק תומר: 10 כיתות בשנה, תארו לעצמכם - - -
יעקב מרגי: זה רק הריבוי הטבעי.
<איציק תומר: זה כלום.
<איציק תומר: אני צריך היום 120 כיתות חדשות, על מנת להתגבר על הבעיה, משום שרוב הכיתות אצלנו הן כיתות יבילות.
<איציק תומר: חלק מהכיתות היבילות או רוב הכיתות היבילות הן בנות עשרים ושלושים שנה.
<איציק תומר: הכיתות שדיבר עליהן חבר הכנסת טאלב - - -
יעקב מרגי: אתה מכיר את גן הילדים באל סייד?
<איציק תומר: אותו גן ילדים, שפעלנו שם בנחישות וקיבלנו אפילו מבית המשפט, שהייתה תביעה, סגרנו את הגן, אנחנו בונים עכשיו שני גנים חדשים מתוך העשרה שקיבלנו והילדים של אותם שני גנים בעוד ארבעה חודשים יעברו לגנים החדשים.
טלב אבו עראר: איך תוקנו הדברים שם?
<איציק תומר: בוודאי.
טלב אבו עראר: באל סייד?
טלב אבו עראר: יש - - -
יעקב מרגי: לא, לא, לא, טאלב, לא, לא, לא, טאלב, לא, לא.
טלב אבו עראר: שקר וכזב.
<איציק תומר: מה אתה אומר.
יעקב מרגי: איציק תומר.
טלב אבו עראר: ממש, מי אתה בכלל?
יעקב מרגי: איציק, איציק תומר, תסתכל אליי, אתה מדבר - - -
טלב אבו עראר: איך אתה ישן בלילה?
טלב אבו עראר: גן כזה - - - עד היום, אי אפשר.
<איציק תומר: אני מודיע לכם שהגן תוקן.
טלב אבו עראר: איך תוקן?
טלב אבו עראר: ההורים - - -
יעקב מרגי: טאלב.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, אני נוטה להאמין לו.
טלב אבו עראר: יש הבדל בין דברים שאתה - - -
יעקב מרגי: אני אבדוק אותו, אני אבדוק אותו.
טלב אבו עראר: רק כאילו, כאילו, תושבים שם - - -
יעקב מרגי: תן לי רגע ,טאלב, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר.
<איציק תומר: זה הדדי.
<איציק תומר: אם אתה לא מדייק אז גם אתה צריך - - -
יעקב מרגי: לא, לא, לא, בוא.
<איציק תומר: הוא אמר 'אולי'.
יעקב מרגי: הוא נבחר, סליחה.
אוסאמה סעדי: עד - - - שהוא מסיים.
טלב אבו עראר: לא מעניין אותי.
יעקב מרגי: אני שר הפנים, תקשיב לי רגע, תקשיב, אתם לא רוצים, אני אומר, תשמע, אני לא רוצה להגיע למסקנה שיש כאלה במגזר הבדואי, שלא רוצים את ההסדרה, שגם יש כאלה באולם הזה שלא רוצים שייבנו מוסדות חינוך, אז תנו לנו, רגע, רגע, מי שלא רוצה לבנות מוסדות חינוך זה לא המקום שלו, פה כל מי שנמצא היום בדיון הזה רוצה לבנות, רוצה לעשות, תן לי לדבר, אל תפריע לי, אני אתן לך.
יעקב מרגי: לכן, טאלב, לא מקובל עליי.
יעקב מרגי: יושב פה ממונה, מבחינתי הוא פקיד בכיר של משרד הפנים.
יעקב מרגי: ממונה, ראש מועצה אזורית ממונָה.
יעקב מרגי: אומר לך: תוקן.
יעקב מרגי: תבדוק.
יעקב מרגי: תן לי, אתה לא יכול להגיד לו - - -
טלב אבו עראר: הוא נושא באחריות.
יעקב מרגי: הוא נושא באחריות.
טלב אבו עראר: החינוך - - -
יעקב מרגי: אין אחריות - - - בלי אחריות.
<איציק תומר: אדוני היושב ראש, שר החקלאות - - -
<קריאה: לפני שהתפטר או אחרי שהתפטר?
יעקב מרגי: הוא לא מפוטר והוא לא הולך הביתה.
<איציק תומר: אני, כמו שנאמר פה, אני מסיים עוד מעט את תפקידי, זה בסדר.
<איציק תומר: מה שאני רוצה לומר, מה שאני רוצה לומר הוא, שגם אם נקבל – ויש בעיה שהעברנו אתה לשר והשר יודע את זה, יש בעיה שאנחנו לא מקבלים את מלוא המימון לבנייה של גני ילדים ובתי ספר מהמדינה, אנחנו מקבלים כ- 80%-85% מהתקציב.
<קריאה: גם את זה לא.
<איציק תומר: אין לנו את היכולת להשלים את התקציב.
<איציק תומר: אם אני מדבר על בנייה של 120 כיתות גן למשל, לכל גן אני צריך כ-150,000 שקל, זאת אומרת, קחו בחשבון, 120 גנים כפול 150,000 שקל, אין לי את הסכומים האלה, אנחנו לא מסוגלים להשלים - - -
אורי אריאל: יש לך 10, זה מספיק.
<איציק תומר: אבל גם ה-10, אדוני השר, קח את 10 הכיתות - - -
אורי אריאל: מיליון וחצי.
<איציק תומר: אני צריך מיליון וחצי.
<איציק תומר: אין לי את המיליון וחצי.
<איציק תומר: בשום אופן.
<איציק תומר: אין לי גם מאיפה לקבל.
יעקב מרגי: אין הכנסות עצמיות.
<איציק תומר: אין לנו הכנסות עצמיות.
<איציק תומר: וצריך את זה לדעת.
<איציק תומר: אני רק רוצה לומר - - -
יעקב מרגי: ומה אתם משרד החינוך - - -
<איציק תומר: עוד משפט ברשותך.
<איציק תומר: אני רק רוצה לומר שגם תכנית חומש לא תועיל, אני בא ממשרד החינוך, הייתי שם משנה למנכ"ל, אני אומר לכם, אם לא תהיה החלטת ממשלה – ופניתי לשר בעניין הזה, אם לא תהיה החלטת ממשלה מיוחדת, שמגדירה תקציב מיוחד, תקציב מיוחד, למגזר, ביחוד לשתי המועצות האלה, תהיה לנו בעיה, אבל עוד דבר בנושא - - -
יעקב מרגי: אתה אוהב לעצבן את אבו עראר.
טלב אבו עראר: חשוב לציין - - -
יעקב מרגי: הוא, הוא - - -
<איציק תומר: היושב ראש, אתה לוקח את הזמן.
<איציק תומר: רגע, עוד חצי דקה.
יעקב מרגי: אל תעצבן אותו, שלא יגיב לנו.
טלב אבו עראר: מעצבן שהוא היה - - - במחוז, החינוך, שהוא מבין בחינוך.
יעקב מרגי: תאמין לי שאני יודע.
<איציק תומר: רק רגע, עוד משפט.
<איציק תומר: עוד משפט.
<איציק תומר: אני רק רוצה שתבינו.
<איציק תומר: גם כשאנחנו בונים את מוסדות החינוך, אנחנו צריכים שהתשתיות יגיעו אל מוסדות החינוך.
<איציק תומר: היום בישובים שלנו אין תשתית, לא של כבישים, לא של מדרכות, לא של מים, לא של ביוב - - -
יעקב מרגי: זו מהות הדיון היום.
<איציק תומר: ואם התשתיות האלה לא יגיעו לבתי הספר אנחנו בבעיה.
טלב אבו עראר: מה הסיבה?
יעקב מרגי: רחמים יונה.
יעקב מרגי: תאמין לי, תאמין לי שאני, בשונה ממך, טאלב - - -
<איציק תומר: אני אגיד לך מי אשם.
<איציק תומר: לא הוא, טאלב.
יעקב מרגי: טאלב, בשונה ממך, שאתה מדי פעם מדבר עם נורית ועם אוסמה ועם זה וקוראים קריאות ביניים, אני מקשיב, כולי אוזן ויודע מה לשאול.
יעקב מרגי: אני יודע מה לרשום בסיכום.
יעקב מרגי: בבקשה, רחמים יונה.
<רחמים יונה: קודם כל תודה רבה ליושב ראש ולחברי הועדה, שביקרו אותנו בשטח וראית בדיוק מה קורה בשטח, ועל הדיון היום.
<רחמים יונה: אני חושב שצריך לחלק את הדיון לשניים, אחד, לגבי הנושא של הפזורה הבדואית ולגבי הכפרים או הישובים שהמדינה הכירה בהם.
<רחמים יונה: פה יש שלב שאנחנו 'קבלנים' של משרד החינוך, בהתאם להסכם שנחתם, הסכם של משרד החינוך, לפי החלטת ממשלה, לתת שירותי חינוך לכל הפזורה הבדואית באשר הם, ואנחנו מדברים על שטח של שני מיליון דונם פריסה, 350 קילומטרים של דרכים בהרים, וואדיות, בימי גשם בתי הספר שלנו סגורים ופה עיקר הבעיה שלנו.
<רחמים יונה: הילדים לא מגיעים לבית הספר, הילדים נוסעים בסכנה, יומיומית, קיומית יומיומית, רק שבוע שעבר הייתה לנו תאונת דרכים בוואדי אלענם ועשרים ילדים נפצעו, הגענו לבית חולים ויש לנו פצועים.
<רחמים יונה: הנושא הזה, צריך להתרכז בשאלה מה אנחנו עושים עם התשתיות האלו?
<רחמים יונה: איך אנחנו מתמודדים עם הבעיה הזאת?
<רחמים יונה: אתם רואים את הוואדיות, שסוחפים גשרים ולוקחים כבישים והסחף ואנחנו לא יכולים להתמודד והמועצות לא יכולות לקחת על עצמן את האחריות לאחזקה של הדרכים האלו.
<רחמים יונה: פה הבעיה.
<רחמים יונה: רק בשוטף נדרש מינימום של כ-10 מיליון שקל רק להחזיק, לא מדבר על אספלט ולא על דרכים, רק תיקונים שנגרמו לנו ופה יש בעיה, אנחנו מוסיפים פה עשרות ימי לימודים של שנה.
<רחמים יונה: אם מדברים על מאתיים ומשהו ימי לימודים אז אנחנו לפחות חודש חודשיים - - - וראינו בעיניים את הדרכים בהן אנחנו מובילים.
<רחמים יונה: פה אני רוצה שתתכנסו, אנחנו הקבלנים של משרד החינוך, אף אחד לא יכול להטיל עלינו את המשימה הזו של האחזקה הזו.
<רחמים יונה: אנחנו מסיעים, שתי המועצות מסיעות כ-35,000 ילדים כל יום.
<רחמים יונה: התקציב שלנו, מאחר ואין לנו גם הכנסות עצמיות, זה 80% כמעט מהתקציב של המועצות שבא ממשרד החינוך, הסעות, סייעות וכל מה שמשתמע, נכנס ויוצא.
<רחמים יונה: כלפי המדינה אנחנו עבריינים, אנחנו בדרכים לא סלולות כשהתקנות אומרות: לא יוסעו תלמידים בדרכים לא סלולות, לא יוסעו ואנחנו יום ביום מסיעים 35,000 ילדים בדרכים לא סלולות.
<רחמים יונה: מישהו צריך לתקן את העיוות, אני לא חושב שזה דבר שהרשויות האלו - - - במודעות, אנחנו הקבלנים של משרד החינוך.
<רחמים יונה: לגבי גילאי האוטובוסים.
<רחמים יונה: כל אוטובוס שנכנס לשטח הוא לא יכול להיות אוטובוס של תיירים עם כריות אוויר וכל זה, אלא אוטובוסים שיוצאים ממסגרות כאלו ואחרות, גם פה, לגבי הקבלנים הפרטיים, יש פה 'איפה ואיפה'.
<רחמים יונה: משרד החינוך והמועצות האזוריות – עד חמש עשרה שנה אוטובוס, ואני יודע, ידידי ישראל נדיבי, כשהוא רוצה להגביל את זה לעשר שנים ולהחליף אז - - - התקנות אומרות, עד עשר שנים.
<רחמים יונה: אנחנו לא יכולים להתמודד עם הדברים האלה, אלה דברים שמתרחשים יום יום ומאוד הייתי רוצה לראות איך אנחנו - - - .
<רחמים יונה: הנושא הבא הוא גילאי 3-4.
<רחמים יונה: החינוך הזה לא קיים אצלנו ולא יהיה קיים, כל עוד זה מותנה בהסעות.
<רחמים יונה: לא יפתרו את הבעיה של ההסעות כי כנראה שהשר במשרד החינוך לא יתקצב - - -
יוסף ג'בארין: מי יפתור את הבעיה - - -
<רחמים יונה: ואם יסיע אז צריך עם כסאות בטיחות ואחרים - - - אנחנו מתמודדים עם העניין הזה.
<רחמים יונה: בתי הספר החדשים, אנחנו בונים בתי ספר, עד היום, אני מתנצל, רציתי לתת סקירה - - -
יוסף ג'בארין: עד ש'לא יפתרו' – מי לא יפתרו?
<קריאה: המדינה, משרד החינוך.
<רחמים יונה: לא אני, בכל אופן.
יעקב מרגי: רחמים, דבר.
<רחמים יונה: בתי הספר, אנחנו עד היום בנינו למעלה משלושים בתי ספר חדשים, הלוואי על כל עם ישראל, לא סגרנו בית ספר אחד, ריבוי טבעי בקושי, אנחנו ותיקים ותיקים ותיקים, קחו את זה בחשבון, זה דבר שנמצא יום יום על המדף.
<רחמים יונה: הנושא של הישובים המוכרים.
<רחמים יונה: הישובים המוכרים, אנחנו צריכים לבנות להם בתי ספר, כדי למנוע את הנושא של ההסעות בעתיד בתוך השכונות.
<רחמים יונה: השכונות האלו – אין תשתיות, כמו שאיציק אמר, לא כבישים, לא מים ולא שום דבר, אנחנו לא יכולים לבנות בתוך שכונות כל עוד לא יהיו תשתיות.
<רחמים יונה: זאת אומרת, אחד תלוי בשני.
<רחמים יונה: מישהו פה העלה הצעה לבנות בתי ספר במבנים יבילים.
<רחמים יונה: בתי ספר יבילים, היום, תקנות אג"א לא מאפשרות לבנות בית ספר יביל ללא מיגון והמיגון עולה 50%-60% מבנייה קשיחה.
<רחמים יונה: בדקנו את זה.
<רחמים יונה: כל הדברים האלה מורכבים, אני מודה לכם.
יעקב מרגי: תודה, זה רק ממחיש לחברים, רגע, אני מיד אתן לך.
<רחמים יונה: רק מילה אחת, על בריכת השחייה.
יעקב מרגי: חכה - - -
<רחמים יונה: לא, לא, לא, זה מרגיז אותי.
<רחמים יונה: הילדים שלנו נוסעים שלש שעות לוואדי ערה בקייטנות לשחות שם.
<רחמים יונה: אין אף בריכת שחיה בנגב שתקלוט אלפי ילדים.
מירב בן ארי: גם אין בריכה בדימונה.
<רחמים יונה: תחשבי שאם - - -
יעקב מרגי: לא, לא, לא, בוא, אני לא רוצה כאן דיון על בריכות, לא.
יוסף ג'בארין: למה לא מכניסים אותם?
יעקב מרגי: רגע, לשר יש התייחסות.
יוסף ג'בארין: הוא אומר משהו חשוב פה.
<רחמים יונה: ראש מועצה.
יעקב מרגי: רבותי, זה לא הדיון ואני יכול לפתוח, רבותי, אני יכול לפתוח עכשיו את כל הבעיות - - -
מירב בן ארי: ויש מלא.
יוסף ג'בארין: נקבע דיון אבל הוא אומר שבעצם לא מקבלים את האוכלוסייה הבדואית.
יעקב מרגי: לא רוצה, לא רוצה.
אורי אריאל: אני צריך ללכת.
יעקב מרגי: השר - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: תתייחס למה שהוא אמר - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: רק למה שהוא אמר.
יעקב מרגי: תן לשר קודם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, הוא - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: למה - - -
יעקב מרגי: דיקטטור, מה לעשות?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים שלא - - -
יוסף ג'בארין: ראש המועצה אומר לך: לא מקבלים אותם כי הם בדואים, מה זה - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: באמת - - -
יעקב מרגי: רבותי, רבותי.
יעקב מרגי: השר.
אורי אריאל: משפט אחד.
אורי אריאל: אנחנו מנסים להעביר החלטת ממשלה לתקציב מיוחד ל- 2016.
אורי אריאל: לא לתכנית חומש.
אורי אריאל: יש לנו ישיבות, יש לנו ישיבה – לא ראשונה וגם לא אחרונה כנראה באוצר, ביום רביעי הזה נדמה לי.
אורי אריאל: מילה נוספת על בריכת השחייה ברהט, לפחות אחת, היא תובא להחלטת ממשלה בשבועיים הקרובים, תודה.
אורי אריאל: בעזרתה של השרה מירי רגב.
אורי אריאל: יש להזכיר, כי היא לוקחת את האחריות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא הבנתי מה אמרת.
מירב בן ארי: שתהיה בריכה ברהט.
מירב בן ארי: זה מה שהוא אומר לך ולא תצטרכו לנסוע לוודאי ערה.
טלב אבו עראר: ראש המועצה אמר שהם לא מקבלים אותם בגלל שהם בדואים.
יעקב מרגי: תגיש הצעה לסדר על התנהלות גזענית של המועצה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שנה הבאה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ישבה ועדת חינוך - - -
יוסף ג'בארין: אם זה ועדת חינוך - -
<קריאה: תגיש הצעה לסדר.
יעקב מרגי: בוא, בוא, בוא, רגע, אני אעשה סדר, אני אעשה סדר.
יעקב מרגי: רבותי, לא, לא, סליחה, אתם מפריעים לדיון.
אורי אריאל: הם למדו את זה מתושבי חורה, שלא מוכנים - - -
יעקב מרגי: תקשיבו, רבותי, רבותי, רבותי, אני לא רוצה - - -
<קריאה: אתה מצדיק את זה, כבוד השר?
יוסף ג'בארין: מה זה "הם למדו את זה מחורה"?
יעקב מרגי: בואו רגע, רבותי, רבותי, אני בכוונה, רבותי.
מירב בן ארי: אני באמת - - -
יעקב מרגי: מירב, מירב, זה מפריע לי, אני בכוונה לא רוצה להיכנס לזה.
יעקב מרגי: אני שמעתי בדיוק את הדברים והם חמורים לאוזן שלי בדיוק כמו שהם חמורים לאוזן שלך.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להיכנס לשם.
יעקב מרגי: אני לא אפתח דיונים ותתי-דיונים.
יעקב מרגי: תקשיבו, מי שרוצה לדון בסוגיה הזו, אז במקום לחוקק חוקים שלא עוברים ביום רביעי במיכסה של הסיעה שלכם, תגישו הצעות רגילות.
יעקב מרגי: אתה יודע, בהצעה רגילה אתה יכול לדבר עשר דקות במליאה ולהביא עוד דיון לוועדה, במקום להגיש חוקים שלא יעברו ממילא, בסדר?
יעקב מרגי: אז בואו, רבותי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שר החינוך שולח מישהו במקומו.
אוסאמה סעדי: אבל גם זו הצהרה שהיא לא בסדר.
אוסאמה סעדי: מה זה "חוקים שלא יעברו"?
יעקב מרגי: בסטטיסטיקה אני רואה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שלא נעשה - - -
יעקב מרגי: אני אומר, בואו תהיו יעילים, רבותי, רבותי, נגמר, נגמר, איתן ברושי בבקשה.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש, שר החקלאות, אני רוצה מספר משפטים.
איתן ברושי: יצא לי גם לבקר אצל עמרם קלעג'י בזמנו וגם אצל ראש המועצה הנוכחי רחמים יונה, וגם בהזדמנויות אחרות.
איתן ברושי: נראה לי שהתמונה היא מאוד קשה וההתקדמות היא מאוד איטית.
איתן ברושי: אני גם לא בטוח שהדיון הזה תורם הרבה לשינוי במצב.
איתן ברושי: אני רוצה לומר לחבריי חברי הכנסת ולחברים האחרים, שתמיד אמרנו, בכל מקום ולכל מגזר, שהחינוך הוא הדרך המרכזית לשוויון זכויות ולצמצום פערים, וכאן אנחנו רואים שאנחנו רחוקים מאוד משוויון זכויות וצמצום פערים באמצעות החינוך, כי החינוך נמצא בנקודה לא מספיק טובה, עם כל הכבוד למה שנעשה.
איתן ברושי: תראו, זה לא היה יכול להיאמר, חברי משרד החינוך, שאין תקציב, למשל, לא על ביתר עלית ולא על מודיעין עלית, שם קצב הילודה די דומה.
איתן ברושי: אפשר לעשות את זה - - -
<קריאה: קרוואנים.
איתן ברושי: רגע, דקה, דקה.
איתן ברושי: מאחר ואני עסקתי בזה, אני לא צריך שום הסבר עכשיו.
איתן ברושי: ואני חושב שזה דיון שהיה צריך לקיים אותו עם שר החינוך.
איתן ברושי: עם כל הכבוד לשר החקלאות ופיתוח הכפר, יש לנו אתו הרבה נושאים משותפים אבל, שאלת תקציב משרד החינוך לפעילות שהוצגה פה, היא קודם כל שאלה של בנט וסדר העדיפויות שלו ואני חושב שזה רחוק מלמצות את מה שצריך לקרות.
איתן ברושי: ואני מקבל את ההתגוננות המסוימת של ראשי המועצות, שבמידה רבה זה לא בכוחם, כולל ה-מצ'ינג ולכן, אדוני היושב ראש, נדרשת פה תכנית אחרת, סדר גודל אחר, ביחד עם הרגעת הרוחות צריכים להביא פתרונות.
איתן ברושי: אני רוצה לומר בצער מסוים, כשהייתי אצל רחמים לפני הרבה שנים – ואני גם אומר לשר, שהוא חדש בתפקיד הזה, חברים, אני באתי לכאן כדי - - -
יעקב מרגי: עוד שניה טאלב יבקש הבהרה ממך על מה שהוא לא שמע.
איתן ברושי: אני באתי לכאן לומר שזו לא רק בעיה שלכם אלא בעיה שלי ושלנו.
איתן ברושי: לכן, אני רוצה לומר, מה שהוצג פה הוא רחוק ממה שצריך להיות וסדר הגודל שהמדינה מקצה אינו מתאים.
איתן ברושי: אני אומר בצער רב, מאז שהייתי ילד, אני אומר משפט קשה: אני שואל את עצמי, כמה שנים יהודים יתפרנסו מזה שלא פתרו לבדואים את הבעיות?
איתן ברושי: אני חושב שהעסק הזה לא יכול להימשך ולכן, אני חושב שנדרשת פה היערכות אחרת ותכנית אחרת וסדר גודל אחר ואני מציע ליושב הראש, להביא את זה לדיון נוסף ולא לראות בזה סיום.
איתן ברושי: אני בכל אופן, לרשות העניין הזה, ככל שניתן, אני מחויב ונדמה לי שזאת משימה לאומית.
יעקב מרגי: אני משחרר את השר כי הוא צריך להגיע ב-11:00 לדיון נוסף בוועדה.
יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים, 10:30, סליחה - - -
יוסף ג'בארין: האם השר יבחן את האפליה בבריכות השחייה?
יעקב מרגי: אנחנו נוציא את זה, נוציא בסיכום את הדברים.
יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה לשמוע – לפני שאני נותן לחבר הכנסת דר' ג'בארין, את עטיה אל עאסם.
<קריאה: עטייה אל עאסם, יושב ראש המועצה - - -
יעקב מרגי: ומי שיפריע לך, גם אם טאלב יפריע לך, אני אגן עליך.
עבד אל חכים חאג' יחיא: תציג אותו.
יעקב מרגי: הוא יציג את עצמו.
<עטייה אל עאסם: שלום לכולם.
<עטייה אל עאסם: אני לא חבר כנסת אז הם לא יפריעו לי, אני בטוח.
יעקב מרגי: לא הפסדת כלום, תמשיך.
<עטייה אל עאסם: קודם כל, ילדים של הגנים, מדברים על 5,000 ילדים - - -
יעקב מרגי: תציג את עצמך, תפקיד.
<עטייה אל עאסם: אני עטייה אל עאסָם, יושב ראש המועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים בנגב.
<עטייה אל עאסם: אנחנו יודעים שיש לנו 5,000 ילדים מגיל 3-5 שאין להם מסגרת ויש לנו עוד 2,000 ילדים באותו גיל, שהם רשומים אבל הם לא מגיעים לבתי הספר בגלל הרבה סיבות.
יעקב מרגי: רגע, וה-5,200 שלא רשומים, למה הם לא רשומים?
<עטייה אל עאסם: קודם כל, אין גנים קרוב להם, הם מרוחקים הרבה קילומטרים מהגנים, כי המדינה שמה את הגנים רק על יד בית הספר וילד, אין מי שיכול להסיע אותו והם לא יכולים לנסוע באוטובוס עם ילדים בני חמש עשרה ושש עשרה, כשהם בני שלש וארבע, כי אז הם נרמסים תחת הרגלים של הילדים הגדולים.
<עטייה אל עאסם: דבר שני, אני שומע הרבה דברים - - -
יעקב מרגי: איפה האחראי על ההיסעים ממשרד החינוך?
<גנאדי קמנצקי: אין, אבל אני יכול - - -
יעקב מרגי: אני יכול לשאול, ב'מסות' כאלה – סליחה שאני משתמש בתואר שהוא של נתון ולא של בני אדם אבל, כדי להמחיש, האם לא ניתן לעשות הסעות ייעודיות לילדים בני 3-5, האם חייבים לדחוס אותם עם הגדולים?
<גנאדי קמנצקי: נכון לעכשיו, ילדים בגיל שלש וארבע לא מוסעים.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו עכשיו בודקים, אגף היסעים שלנו בודק אפשרות באיזה תנאים כן אפשר להסיע אותם.
<גנאדי קמנצקי: שקלנו גם עם הרשות - - -
יוסף ג'בארין: עדיין בודקים את האפשרות?
יעקב מרגי: רגע, יוסף, יוסף, רגע.
יוסף ג'בארין: כבר עשר שנים בודקים את האפשרות.
יעקב מרגי: גנאדי, תמשיך.
<גנאדי קמנצקי: אני ממשיך אבל לנסות להסביר.
<גנאדי קמנצקי: לא הייתה - - - ילדים בגיל 3-4, גם ליהודים לא הוצאנו לפני עשר שנים ולפני חמש שנים.
<גנאדי קמנצקי: גם היום, גם יהודים לא מוסעים.
<גנאדי קמנצקי: רק בגלל הבדואים אנחנו שוקלים את זה.
<גנאדי קמנצקי: דבר נוסף, הפזורה הבדואית היא באמת מפוזרת בכמויות כאלה שלפעמים אי אפשר לשים ילדים וקשה להסיע ילד.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו עובדים על זה באחת הוועדות עם המועצות, כדי למצוא פתרונות משולבים, שהם יכולים להיות שחלק עם ההסעות, חלק עם הצבת יבילים ואפילו שוקלים אופציה של אוטובוס - - -
יעקב מרגי: האם יש עבודת מטה סביב הנקודה?
<גנאדי קמנצקי: כן, כן בדיוק - - -
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני לוקח את הנתון של 5,200 ומתביית על זה, אני לא אעזוב את זה, תעבירו את זה הלאה, צריך לשבת ולמצוא פתרונות.
יעקב מרגי: אני מבין שאי אפשר למצוא את הפתרונות האופטימליים לכל ילד אבל, משהו אזורי שיצמצם מרחקים, הסעה ייעודית, תשבו, תעשו לכם, אתם תהיו חייבים, אני אדגיש את זה בסיכום, אני מבקש שתגישו מסמך של עבודת מטה לצמצום התופעה הזו.
מירב בן ארי: אני חייבת להגיד, כשהיינו בסיור, פגשנו את הגננת והיא אמרה שהרבה ילדים שהמערכת מצאה להם אלטרנטיבה, לא מגיעים לגן בגלל המשפחה עצמה.
מירב בן ארי: זאת אומרת, זה לא רק בגלל ההסעות ואת זה הגננת אמרה - - -
יעקב מרגי: מירב, את צודקת, סליחה, סליחה, עטייה, אני נותן לך להמשיך.
<עטייה אל עאסם: מירב, מירב, זה לא נכון.
<עטייה אל עאסם: את יודעת למה זה לא נכון?
יעקב מרגי: זה לא המקום, מירב, מירב.
מירב בן ארי: יש בעיה - - -
יעקב מרגי: מירב, זה לא המקום.
יעקב מרגי: כי אני לא מדבר על האלפיים שרשומים, אני מדבר על 5,200 שלא רשומים.
מירב בן ארי: כן, מתוך - - -
עמר בר-לב: ה-5,200 - - - שההורים, אז מה, זו לא בעיה?
עמר בר-לב: זו בעיה.
<עטייה אל עאסם: אני חושב שהפתרון - - -
יעקב מרגי: אנחנו נשב על הנתון הזה עד שנצמצם אותו.
<עטייה אל עאסם: אני חושב שהפתרון הוא לא להסיע את הילדים - - -
יעקב מרגי: לשים גן ליד כל בית?
<עטייה אל עאסם: צריך לשים את הגנים בתוך השכונות, שיש בהן הרבה ילדים - - -
יעקב מרגי: נכון, צריך למצוא, צריך למפות, צריך נתונים.
יעקב מרגי: כשיש רישום יודעים גילאים, יודעים שנָתונים, מתכננים.
יעקב מרגי: איך מתכננים בכל הארץ?
יעקב מרגי: לוקחים שנתונים ומתכננים.
<עטייה אל עאסם: נקודה אחרת.
<עטייה אל עאסם: קודם דיברו שיש קרקעות בבעלות שלא ניתן לבנות עליהן וזה לא נכון, כי כל בתי הספר בישובים הבדואים, הרוב, המדינה לא מאפשרת לבנות בתי ספר על קרקע המדינה אלא על קרקע פרטית, וזה קיים באבו תלול, זה קיים ב - - - ובעוד ישובים.
<עטייה אל עאסם: המדינה מאפשרת רק בנייה על קרקע פרטית וזה מה שהולך.