GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: על הנושא של כנפיים של קרמבו, אנחנו עוד נדבר ונבין את ההשלכות של זה, אבל אנחנו יודעים שכרגע הם בין לבין.
מירב בן ארי: במקרה גם דיברתי על הנושא הזה.
<אלמוג בן משה: מעולה.
<אלמוג בן משה: רגע, רק עוד דבר אחד שהייתי רוצה לבקש באמת מוועדת החינוך.
מירב בן ארי: כן, מילה אחרונה.
<אלמוג בן משה: הנושא של לעודד את הפעילות בתנועות הנוער בחינוך הבלתי פורמאלי, היינו מאד מאד שמחים אם הייתה יוצאת קריאה למצב את יום שלישי כיום תנועות הנוער בצורה שהיא בעצם חובה.
<אלמוג בן משה: לשחרר מוקדם מהלימודים - - -
<אלי שיש: יש חוזר מנכ"ל.
<אלמוג בן משה: שהוא המלצה.
<מיכל כהן: חוזר מנכ"ל הוא לא המלצה, להבנתי.
<אלמוג בן משה: לא, כתוב בחוזר המנכ"ל - - -
<מיכל כהן: אה, כתוב אנחנו ממליצים.
<אלמוג בן משה: כתוב שממומלץ לשחרר אבל אין בעצם חובה.
חמד עמאר: זו המלצה אצל הרבה מינהלים.
חמד עמאר: זו המלצה, לא מעבר לזה.
<מיכל כהן: מנהלים הם לא משהו ש - - - על הראש, מביאים אותם לזה.
<מיכל כהן: בסדר.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את ג'לאל ספדי, מנהל מינהל חברה ונוער במגזר הערבי.
<ג'לאל ספדי: תודה רבה.
<ג'לאל ספדי: צהריים טובים לכולם.
<ג'לאל ספדי: אני ג'לאל, מנהל חברה ונוער בחברה הערבית.
<ג'לאל ספדי: חברים, אני קודם כל מברך את המנכ"לית ואת השר ואת מירב, על פתיחת ועדה חשובה זו ומברך את חבר הכנסת חמד עמאר, שהוא הנציג היחידי מחברי הכנסת בני המיעוטים, שיושב פה.
<ג'לאל ספדי: חברים, אנחנו יוצאים למהפכה בחברה הערבית בחינוך הבלתי פורמאלי.
<ג'לאל ספדי: תקשיבו טוב למה שאני אומר.
<ג'לאל ספדי: ה-135 מיליון - - -
מירב בן ארי: ממתי ההחלטה הזאת, ג'לאל?
מירב בן ארי: ממתי ההחלטה של ה-135 מיליון שקלים?
מירב בן ארי: כמה זמן זה?
<ג'לאל ספדי: זה החלטה 922, החלטת ממשלה מהקיץ.
<ג'לאל ספדי: אנחנו עם דני, וכאן ההזדמנות להודות לדני, הכנו תכנית מקיפה לחברה הערבית, עשינו מיפויים, ירדנו לשטח, תשאלנו אנשים, עשינו מחקרים, אנשי אקדמיה, עד שיצאנו בתובנות ובנינו תכנית מקיפה לחברה הערבית, שתוך כמה שנים אנחנו הולכים לעשות שינוי באיכות החיים של הנוער והילדים הערבים.
<ג'לאל ספדי: ואני אומר לכם, חברה, ה-135 מיליון שקלים שקיבלנו במשך 3-4 שנים, הולכים לצמצם פערים בצורה משמעותית בחברה הערבית, בחינוך הלא פורמאלי של הנוער הערבי עם הנוער היהודי.
<ג'לאל ספדי: אנחנו התבססנו בשטח, בעבודה שלנו בתכנית תלת שנתית, על שיפור או תיקון מנגנוני ההקצאה של תקנות תנועות וארגוני נוער, על תיקון חוק הנוער, שייתן יותר תקציבים לחברה הערבית; ועל איך אנחנו ממנפים את בתי הספר כעוגן קהילתי, איך אנחנו מחזקים את יחידות הנוער, איך אנחנו מכניסים את החברה למתנ"סים, שתפתח יותר מתנ"סים לחברה הערבית.
<ג'לאל ספדי: חברים, אני אומר לכם, אנחנו שמנו יעדים מדידים.
<ג'לאל ספדי: אני רואה, כאיש מקצוע בנושא הזה של חברה ערבית, שתוך כמה שנים אנחנו נעשה את השינוי.
<ג'לאל ספדי: אנחנו מקווים ומתפללים שנראה פחות אלימות, פחות נשק לא חוקי, פחות רצח בחברה הערבית, יותר שייכות, יותר מורשת, יותר איכות חיים לנוער הערבי, יותר תקווה.
<ג'לאל ספדי: וכאן ההזדמנות גם לתמוך, לברך ולהודות למיכל כהן, מנכ"לית המשרד, שבאמת תמכה וגיבתה אותנו.
<ג'לאל ספדי: לקולגות שלי – טליה נאמן, אלי שיש ודני רוזנר.
<ג'לאל ספדי: חברים, אני אומר לכם, ה-135 מיליון שקלים האלה, תאמינו לי, זו התחלה טובה לקראת עתיד בקול אחר ובצבע אחר.
מירב בן ארי: תודה רבה ג'לאל.
מירב בן ארי: חבר הכנסת חמד עמאר, אני יכולה להגיד לך שגם הייתי בסיור לפני שבועיים בעין אל אסד.
מירב בן ארי: פגשתי את כל הנהגת ההורים הדרוזים ואני אמרתי משהו להנהגת ההורים שם של כל בתי הספר, שאני לא חושבת שאתה צריך להיות חבר כנסת דרוזי בשביל להבין את המצוקות של המגזר.
מירב בן ארי: היה לי חשוב לבוא לשם ולשמוע אותם.
מירב בן ארי: ביקשתי, כבר אני אומרת לכם, מיושב ראש ועדת החינוך, גם לצאת לסיור של הוועדה במגזר הדרוזי.
מירב בן ארי: כבר אני אומרת לכם שאנחנו עושים את זה, וגם אני כחברה קבועה בוועדה וגם ממלאת מקום מדי פעם של מרגי, אנחנו הקדשנו המון לחינוך הבדואי בשנה שעברה, בשנה האחרונה, ואנחנו מתכוונים השנה לעשות את זה עם החינוך הדרוזי, כוועדת החינוך, המליאה, כולל סיור, כולל להעלות את הנושאים של הנהגת ההורים.
מירב בן ארי: אז אתה ממש נכנסת לדלת פתוחה.
מירב בן ארי: דווקא היה לי מאד מאד חשוב ולבוא ולומר להם, אנחנו חברי כנסת מכל המגזרים צריכים לבוא וכמובן לתמוך ולעזור.
מירב בן ארי: אז שתדע שלקחתי את זה, אמרתי את זה למרגי עוד לפני שהוא נסע.
מירב בן ארי: וג'לאל, תדע שיהיה גם כאן דיון של ועדת המשנה בחינוך של המגזר הערבי, המגזר הדרוזי.
מירב בן ארי: מבחינתי זה כל הנושאים שאנחנו צריכים לתת להם אקסטרה דיון והם יהיו כאן בוועדת המשנה.
מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה לשמוע שוב פעם קצת מה שנקרא – אני לא אגיד בלתי פורמאלי, כי התחלנו להתרגל לשלילה פה, כמו שאמר דני בצדק.
<דני רוזנר: אפשר להגיד את החינוך המשלים, פשוט.
מירב בן ארי: החינוך המשלים – אתה תפתח פה עוד דיון, אז חבל.
מירב בן ארי: אני אמצא לי את הדרך.
מירב בן ארי: ניסים, מ"מ יו"ר מועצת תנועות הנוער, בבקשה.
מירב בן ארי: אני רוצה להתנצל - - -
<קריאה: אפשר החינוך המשמעותי.
מירב בן ארי: הכל משמעותי בחינוך.
מירב בן ארי: אני רוצה להתנצל בשם נפתלי דרעי.
מירב בן ארי: הוא דיבר איתי, הוא גם שותף שלי ומסיבות אישיות מצערות נבצר ממנו להגיע.
מירב בן ארי: ניסים בבקשה.
<ניסים שלם: מירב, מיכל, דני.
<ניסים שלם: אני חושב ש-14 תנועות הנוער שמאוגדות תחת מועצת תנועות הנוער, הוכיחו בשנים האחרונות, שאם משקיעים נכון בצורה מסוימת, ממוקדת, עם פרויקטים מסוימים, אנחנו יכולים להביא תוצאות, ו-4,000 ילדים עם צרכים מיוחדים היום משתלבים בתנועות הנוער, בתוך פרויקט נפלא, מקצועני, עם אנשים הכי טובים שיש בתחום ואני חושב שזה מוכיח את עצמו.
מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך, הפעילות הרגילה?
<ניסים שלם: הם בתוך הפעילות הרגילה.
חמד עמאר: הם מגיעים גם להיות מדריכים והם מעבירים פעילות בעצמם.
<ניסים שלם: מגיעים למחנות הקיץ.
<ניסים שלם: אנחנו מנגישים את מחנות הקיץ.
<ניסים שלם: הם מגיעים לטיולים, לפעילויות, לא בנפרד, יחד.
<ניסים שלם: אני חושב שהתוצאה מראה וגם האנשים המקצועיים מסביבנו שמלווים אותנו, שזה עושה מהפכה לא רק אצל הילד, אלא בתוך השבטים, בתוך הסניפים עצמם ובתוך המשפחה.
<ניסים שלם: פתאום המשפחה נכנסת לתוך השבט, או לתוך הסניף או לתוך המעוז ואני חושב שהרווחנו רווח אדיר - תנועות הנוער כמובן וכולם, והחברה.
<ניסים שלם: אני רוצה להגיד שסיימנו שנתיים של מפקד תנועות הנוער.
<ניסים שלם: לא קלות.
<ניסים שלם: אפשר להגיד.
<מיכל כהן: אפשר להתחיל את המפקד - - -
<ניסים שלם: לא, לא.
חמד עמאר: אם יש לכם מספיק - - - אז תעבירו לתנועות הנוער - - -
<ניסים שלם: אף אחד לא רוצה את זה.
<ניסים שלם: יש כ-280,000 בני נוער בתנועות הנוער מ-ד' עד י"ב.
<ניסים שלם: אני חושב שזה הישג מדהים של החברה האזרחית.
<ניסים שלם: אני חושב שמגיע שאפו למינהל חברה ונוער, שהלך איתנו צעד צעד בנושא הזה.
<ניסים שלם: אני חושב שברגע שלוקחים את משרדי הממשלה כשותפים, לא כ-אנחנו והם, המהלך נראה שונה לגמרי.
<ניסים שלם: ואני מתחבר למה שאמר חבר הכנסת ברושי.
<ניסים שלם: אתם יודעים כמה שנים אנחנו נלחמים לעשות עבודה מועדפת?
<ניסים שלם: כל הנושא של לבוא לעבוד בתנועת נוער, ארגון נוער.
<ניסים שלם: ויש פקידות במשרד האוצר, אני לא מבין את התשובות.
<ניסים שלם: אני חושב שצריך - - -
מירב בן ארי: בסדר, מה שנקרא יש סניף של האוצר בוועדה.
<ניסים שלם: כן.
<ניסים שלם: השר אורבך זיכרונו לברכה ישב איתנו, ואז בזמנו הוא הריץ את העניין והוא גם לא הבין את התשובות ואני גם לא מבין.
<ניסים שלם: משהו מאד מוזר קורה במהלך הזה.
<ניסים שלם: אני רוצה להגיד לשר החינוך ולמנכ"לית ולכל האנשים שיושבים מסביבנו פה וגם לשותפים האחרים מהחברה להגנת הטבע, קק"ל, כל האנשים – אני חושב שיחד אנחנו כחברה אזרחית, אם אנחנו יחד עובדים, אנחנו נראה שינוי בתוך החברה ואת השינוי הזה צריך ואנחנו זקוקים לו, עם כל מה שקורה מסביבנו.
<ניסים שלם: אנחנו יחד נעשה את זה.
<ניסים שלם: תטילו עלינו פרויקטים.
<ניסים שלם: אנחנו יחד נעבוד ואנחנו נצליח.
<ניסים שלם: תודה.
מירב בן ארי: תודה רבה ניסים.
מירב בן ארי: רות שלוסברגר, מ"מ יו"ר האגודה - - -
<גיא אליהו: אני פה במקומה.
<גיא אליהו: גיא אליהו.
מירב בן ארי: אה, גיא, אוקיי.
<גיא אליהו: גיא אליהו, אני מנהל אגף נוער וצעירים בעיריית פתח תקווה.
<גיא אליהו: אני מייצג גם את האגודה המקצועית למנהלי מחלקות נוער.
מירב בן ארי: כן, אני רוצה לשמוע קצת מהרשויות.
מירב בן ארי: גיא, חשוב שתתייחס באופן כללי למנהלי מחלקות.
<גיא אליהו: כללי, אבל אני אתן דוגמאות.
מירב בן ארי: כן, זה חשוב לנו.
מירב בן ארי: כיוון ששמענו את משה פדלון, נשמע גם אותך.
מירב בן ארי: אני יודעת גם שבפתח תקווה אתם מאד מאד חזקים בעניין.
<גיא אליהו: נכון, ללא ספק.
<גיא אליהו: קודם כל אני רוצה לברך אותך ואת היוזמה הזאת להקים את ועדת המשנה לחינוך בלתי פורמאלי.
<גיא אליהו: זה לא מובן מאליו.
<גיא אליהו: מובן מאליו שזו את עושה את זה, כי אנחנו מכירים כבר הרבה זמן ואנחנו יודעים כמה את תומכת בחינוך הבלתי פורמאלי.
<גיא אליהו: גם הגעת אלינו פעמיים בשנתיים האחרונות לוועידה של האגודה המקצועית למנהלי מחלקות נוער.
<גיא אליהו: אני רוצה לברך גם את המנכ"לית ואת ה - - -
מירב בן ארי: אגב, אני חייבת לספר איזה שהוא קוריוז.
מירב בן ארי: כשהייתי בפעם האחרונה שם באירוע הזה וכמעט איחרתי להצבעות במליאה בגלל שזה היה ביום רביעי בבוקר והייתי צריכה, לא משנה, הגעתי בדיוק על ההצבעה.
מירב בן ארי: כמעט נפלה הממשלה בגלל זה.
מירב בן ארי: מה שרציתי להגיד זה שבסוף הדיון אמרתי שם לכל מנהלי המחלקות – אנחנו נעשה שולחן עגול ונשב, זוכר?
מירב בן ארי: ואמרתי לגיא, תהיה איתי בקשר והוא לא התקשר אלי.
מירב בן ארי: אז אני עשיתי את השולחן העגול כי הבטחתי.
<קריאה: הוא לא עשה שיעורי בית.
מירב בן ארי: הוא לא עשה שיעורי בית.
מירב בן ארי: פה כולם יכינו שיעורי בית בוועדה הזאת, שיהיה ברור, מי שנשלח למשימות.
מירב בן ארי: אתה מכיר אותי.
<גיא אליהו: בסדר, אז פה לא עשיתי את שיעורי הבית, אבל אני חושב שעשינו שיעורי בית כי האגודה במקום אחר וגם כתבנו מספר מכתבים גם לשר עצמו.
<גיא אליהו: אני בטוח שכל מי שיושב כאן רוצה ומבין את החשיבות של החינוך הבלתי פורמאלי, אבל אנחנו יכול להיות שמפספסים משהו, את המשמעות של יחידות הנוער והאגודה שמאגדת את מחלקות הנוער – כמה הם חשובים בתוך התהליך הזה.
<גיא אליהו: כי בסופו של דבר מי שנמצא בשטח ומי שמאגד בתוך הרשויות ובתוך הערים את הקשר עם בני הנוער, זה מחלקות הנוער.
<גיא אליהו: הם מאגדים את הכל.
<גיא אליהו: אם זה את תנועות הנוער, ניקח את פתח תקווה למשל.
<גיא אליהו: 10 תנועות נוער פועלות בפתח תקווה וכולם תחת אגף הנוער והצעירים.
<גיא אליהו: ארגוני הנוער – אנחנו מחלקים את כולם וכולם נמצאים כמעט אצלנו, אם זה נוער לתת ואיגי ותנועת תרבות וכנפיים של קרמבו ואחראי.
<גיא אליהו: כל ארגוני הנוער נמצאים תחתינו ואת כולם אנחנו עוטפים ונותנים להם גם תקציבים עירוניים.
מירב בן ארי: אבל מה שקיים אצלך לא קיים בכל רשות.
<גיא אליהו: כן, אבל גם ברשויות אחרות.
<גיא אליהו: אולי אין כמות כזו של תנועות נוער ואין כמות כזאת של ארגוני נוער, אבל גם כשארגון נוער או תנועת נוער נכנסים, הם בסופו של דבר עובדים תחת יחידת הנוער, ויחידת הנוער תומכת ומלווה גם ברמה התקציבית וגם בקשר שלה מול בני הנוער ביישוב.
<גיא אליהו: אז מחלקות הנוער אחראיות כמעט על כל החינוך הבלתי פורמאלי, לא רק עם נוער.
<גיא אליהו: גם אם זה מרכזי צעירים ששייכים אלינו, מרכז הכנה לצה"ל, כל התחום הזה – מנהיגות נוער, מועצות תלמידים, מרכזי נוער.
<גיא אליהו: ניקח את פתח תקווה למשל, יש לנו 12 מרכזי נוער, שהם בתי ספר לכל דבר.
<גיא אליהו: אחר הצהריים מגיעים לשם ובכל מרכז 200-250 בני נוער בערב נמצאים שם.
<גיא אליהו: ביולי אוגוסט אנחנו פותחים אותם עד שתים עשרה בלילה.
<גיא אליהו: לאן אני חותר ומה אני רוצה להגיד?
מירב בן ארי: כן, גיא, אתה צריך לסכם.
מירב בן ארי: אל תדאג, יהיה לך הרבה מקום פה בוועדה.
מירב בן ארי: אנחנו נדבר על הדברים האלה.
<גיא אליהו: כן, בסופו של דבר התקצוב לכל יחידת מרכזי הנוער, לרשויות המקומיות, לחינוך הבלתי פורמאלי, בממוצע הוא 8 שקלים לילד לשנה, שזה אבסורד.
<גיא אליהו: עם הדבר הזה אנחנו לא יכולים לעשות יותר מדי.
<גיא אליהו: אנחנו עושים יש מאין.
<גיא אליהו: זה פשוט יש מאין ליצור.
<גיא אליהו: אם ניקח את פתח תקווה, שוב פעם, בפתח תקווה 20,000 בני נוער, 46,000 ילדים ובני נוער.
<גיא אליהו: התקצוב של משרד החינוך לחינוך בלתי פורמאלי, כשזה מגיע אלינו, 70,000 שקלים בשנה, כשהכסף הזה הולך רק לארגון אחד מבחינתנו.
<גיא אליהו: יש פה קושי גדול מאד לייצר ולעבוד מול בני הנוער ולתת חיבוק ולעטוף ארגונים ולעטוף תנועות, כי זה מה שאנחנו עושים.
<גיא אליהו: יש לנו פה בעיה נוספת, בעיית כוח האדם, מבחינת תקציב של כוח האדם, מבחינת ההסכמים, הסכמי שכר של מדריכים.
<גיא אליהו: דיברו פה על עבודה מועדפת.
<גיא אליהו: אני חושב שזה פתרון מדהים וטוב – עבודה מועדפת.
<גיא אליהו: מבחינת השכר שמדריך נוער מקבל, הוא 25 שקלים אחרי שעשו לו השלמה לשכר מינימום.
<גיא אליהו: בהסכמים הקיבוציים זה 21-22 שקלים.
<גיא אליהו: אנחנו לא יכולים לבנות כוח אדם חדש, צעיר וטוב שייכנס לתחום החינוך הבלתי פורמאלי.
<גיא אליהו: אז איזה עתיד יהיה לחינוך הבלתי פורמאלי, אם אנחנו לא יכולים להביא אנשים טובים ואיכותיים, סטודנטים טובים ומצוינים כדי להיכנס לתחום הזה.
מירב בן ארי: אני מכירה את הנושא התקציבי ואנחנו נדבר עליו כמו שצריך.
מירב בן ארי: אני יודעת, אני מודעת לנושא.
מירב בן ארי: אנחנו נגיע גם לשם.
מירב בן ארי: שלומי קסטרו, מנכ"ל מועצת ארגוני הנוער.
<שלומי קסטרו: בשם 18 ארגוני הנוער, 150,000 חניכים וחניכות ממגוון אוכלוסיות, אנחנו קודם כל מבקשים להודות גם לשר החינוך נפתלי בנט, לחברת הכנסת מירב בן ארי, למיכל, לחברי הכנסת שמלווים אותנו, כמובן למינהל חברה ונוער שנמצא לאורך כל הדרך, ועוד לאחרים שהבינו שהמציאות משתנה לנו לנגד העיניים ואנחנו צריכים לתת מענים ומגוון מענים, כי נתון שאולי כולם מכירים אותו בחדר, הוא שיש 70% מהילדים ובני הנוער שאנחנו לא מגיעים אליהם עדיין, עם כל העוצמה שלנו וכל המוטיבציה שלנו.
<שלומי קסטרו: 100% נמצאים בחינוך הפורמאלי, בוא נגיד 100%.
<שלומי קסטרו: ל-70% אנחנו לא מגיעים.
<שלומי קסטרו: ואני חושב שכשאנחנו מדברים על פריפריות או אוכלוסיות מוחלשות, הנתונים חמורים עוד יותר ואני חושב שזו משימה לאומית של השולחן הזה, להגיע לכל ילד, נער ונערה.
<שלומי קסטרו: צריכה להיות פה איזו תפיסת 100%.
<שלומי קסטרו: אנחנו צריכים להגיע לכל אחד מהם ביחד.
<שלומי קסטרו: מה שאני רוצה לספר עליו הוא דווקא על השותפויות.
מירב בן ארי: אתה יודע, עשיתי את החישוב תוך כדי שדיברת, שאם יש 150,000 אצלך ו-280,000 בתנועות, זה אומר שיש 430,000 מתוך 2 מיליון תלמידים, נגיד.
חמד עמאר: מה עם המתנ"סים?
מירב בן ארי: תיכף אנחנו נדבר גם עם החברה למתנ"סים.
מירב בן ארי: וגם יש ילדים קטנים ממש בתוך מערכת החינוך, מעל גיל 3, שהם לא נמצאים, אבל זה עדיין נמוך.
<שלומי קסטרו: זה עדיין נמוך.
<שלומי קסטרו: אני מזמין גם את הוועדה, אולי זו תהיה הזדמנות שנוציא מכאן איזה מחקר שנחליט עליו.
מירב בן ארי: כן, כן, אני חושבת שאנחנו צריכים לעסוק בו.
<שלומי קסטרו: אבל מה שבטוח הוא, שגם באוכלוסיות מסוימות האחוזים נמוכים עוד יותר וגם שם יש לנו עבודה.
<שלומי קסטרו: השותפויות שאני רוצה לספר עליהם דווקא באווירה החגיגית הזאת, היא באמת עם שותפים שנמצאים כאן, כמו הקרן הקיימת לישראל, מרכז השלטון המקומי, החברה למתנ"סים, מנהלי יחידות הנוער, התאחדות הסטודנטים ועוד אחרים, מועצת התלמידים שנמצאים כאן.
<שלומי קסטרו: אני חושב שרק ככה השותפויות האלה וגם הכיוון שאת והשר והמשרד מוביל, מביא לפה את השותפים לחינוך הערכי, הבלתי פורמאלי - רוזנר יסלח לי בינתיים.
<שלומי קסטרו: הוא מביא, כי הם מבינים שמשהו קורה כאן וזה הסיכוי היחיד והמשמעותי שלנו להגיע לכל ילד, נער ונערה.
<שלומי קסטרו: אנחנו מרגישים שגם בהיבט התשומות וגם בהיבט התפוקות, זה מתחיל להניב פירות.
<שלומי קסטרו: מתחיל להניב פירות זה אומר שאנחנו מגיעים ליותר ילדים, ליותר נוער וליותר אוכלוסיות, שעד היום לא הגענו אליהם ונצטרך להמשיך במהלך הזה, גם בהיבטי התשתיות, והרשויות יודעות.
<שלומי קסטרו: אנחנו נמצאים שם וגם בהיבט התמיכות התקציביות, ביחד עם עוד גופים שאולי לא נמצאים כאן, זה הפילנתרופיה.
<שלומי קסטרו: הם הארגונים והרבה מהאנשים שנמצאים כאן ביום יום, יש כאן גופים ענקיים של פילנתרופיה שתומכים בנו ומביאים לנו על כל שקל עוד שקל לכל הפחות ואני חושב שזה משהו שגם חשוב לציין ולהביא אותו לשולחן.
<ערן וינטרוב: מירב, ברשותך, אני רק רוצה לחזק את הדברים.
מירב בן ארי: כן, כן, ערן וינטרוב, עמותת לתת.
<ערן וינטרוב: תודה.
<ערן וינטרוב: באמת, המהלך הזה של ארגוני הילדים והנוער, אני חושב מעבר לתודות שכולם אמרו פה - - -
מירב בן ארי: כן, זה בסדר, אפשר להתקדם.
<ערן וינטרוב: לא.
<ערן וינטרוב: חשוב להגיד את זה, בגלל שזה באמת מהלך פורץ דרך וקשה בדרך כלל למערכות גדולות להכניס דברים חדשים.
<ערן וינטרוב: ופה אנחנו רואים באמת מבחינת הפוטנציאל, העובדה של היישום בילדים ונוער בסיכון, בילדים שנמצאים בפריפריה, הפוטנציאל העצום של בני נוער שלא מצאו את עצמם במסגרות אחר הצהריים והעובדה שהמערכת, את, משרד החינוך, המנכ"לית והשר דוחפים את הנושא הזה, מבחינתנו זה יריעה מאד אופטימית לעתיד ואני חושב שזה מתחבר באופן ישיר לפחות לשניים מהיעדים שהמשרד הציב, שזה חינוך ערכי וצמצום פערים, מכיוון שזה מה שאנחנו עוסקים בו ביום יום.
<ערן וינטרוב: זה בסופו של דבר התפוקות של העשייה הזאת, ובאמת בגלל שכל הגישה של המייסדים של מועצת הילדים והנוער היא להכניס כמה שיותר ילדים, והיום, כפי שגם שלומי ציין בסוף הדברים שלו, העשייה הזאת משתנה במשך כל השנים, והפילנתרופיה, התרומה של האזרחים, של חברות ושל קרנות.
<ערן וינטרוב: ולכן הכניסה של המדינה לנושא הזה היא משמעותית בצורה בלתי רגילה.
<ערן וינטרוב: דני, כולם מתייחסים לנושא הזה, גם לי זה מאד מאד הפריע.
<ערן וינטרוב: כולם דיברו פה על חינוך ערכי וזאת ההצעה שלי לעניין החינוך הערכי.
מירב בן ארי: תודה רבה, ערן.
מירב בן ארי: זו באמת נקודה ששלומי העלה כאן והיא חשובה.
מירב בן ארי: אנחנו גם נתייחס אליה, על אותם ארגונים פילנתרופיים שמעורבים בכל מה שקשור לנוער בסיכון כמובן, שד"ר סער הראל דיבר על זה וכמובן הארגונים.
מירב בן ארי: אני גם מודה שהדרך שנכנסתי אל העיר, גם - - - עם קרן רש"י, זאת אומרת ללא הגב המקצועי של קרן רש"י, לא יכולתי להקים את המרכז ואז בעצם המטרה היא, כמו שאנחנו יודעים, שהפילנתרופ ייצא והרשות תיקח.
מירב בן ארי: אז זה גם נושא חשוב שאנחנו נדבר עליו כאן.
מירב בן ארי: איתן טימן, מנהל אגף חברתי, קהילתי, ילדים ונוער.
מירב בן ארי: איתן פה?
מירב בן ארי: ערן מנהל מסע ישראלי פה?
<ערן ולק: כן.
מירב בן ארי: ערן, בבקשה.
<ערן ולק: שלום לכולם.
<ערן ולק: אני אולי קצת פחות מוכר כי הייתי 26 שנה במסע ישראלי בשירות צבאי והיה לי גם - - -
מירב בן ארי: מה זה מסע ישראלי בשירות צבאי?
<ערן ולק: לא, עשיתי 26 שנה בשירות הצבאי.
מירב בן ארי: חשבתי שגם הצבא לקח על עצמו את המסע הישראלי.
<ערן ולק: לא.
<ערן ולק: חוויתי שם מסע ישראלי גם פיזית מבחינת פיקוד טקטי, אבל גם בחוויה והיה לי טבעי להצטרף בחודשים האחרונים לניהול מסע ישראלי.
<ערן ולק: רציתי לתת נקודת מבט פה, שאני חושב מתחברת בעשייה של מסע ישראלי עם של"ח, עם דני רוזנר, בעצם לקחת את החינוך הבלתי פורמאלי ולהכניס אותו בשילוב זרועות לתוך החינוך הפורמאלי.
<ערן ולק: באמת מה שמסע ישראלי, מראשית הדרך, בזמנו עוד עם טימי בן יוסף זיכרונו לברכה ועם אנשים שעיצבו את המסע.
<ערן ולק: בעצם לקחת כלים בלתי פורמאליים ולראות איך משלבים אותם בחינוך הבלתי פורמאלי, איך מכניסים את השפה הזאת למורים וזה מה שהמסע מנסה לעשות גם היום.
<ערן ולק: דרך אגב גם בצבא, השבוע קורס טיס עושה איתנו מסע ישראלי.
<ערן ולק: לוקחים מפקדים ומשלבים אותם בשפה הייחודית של הבלתי פורמאלי וגם חדרי המורים והמורים שהם חלק משולב יחד עם המדריכים שמביאים את הפדגוגיה ואת כל הרעיונות הבלתי פורמאליים.
<ערן ולק: אני חושב שיש פה באמת איזה שהוא חידוש, שזה לא איזה שהם ערוצים שהם אחד אחרי הצהריים, אחד בבוקר, אלא להכניס פה כלים שנותנים הקשרים חינוכיים אחרים, יכולות חשיפה, עוצמות אחרות לילד, ועל זה אני מברך ומבחינתנו זו העוצמה של מסע ישראלי – השילוב בתוך הפורמאלי, רתימת המערכת והחיבור הזה, שהוא יום יומי, גם עם של"ח וגם עם המורים.
<ערן ולק: כל מעגל של מסע, ומי שמכיר את השפה, יש בו מורה כתפיסה ויש יום הכנה למורים.
<ערן ולק: אנחנו עושים עכשיו תכניות המשך, כי המטרה לקחת שפה ולתת כלים נוספים בתוך המערכת עצמה, עם הרעיון הייחודי הזה של הבלתי פורמאלי.
<ערן ולק: תודה.
מירב בן ארי: אני חייבת לומר, לא יכולתי לעצור את עצמי, כי נראה לי שהראשון שצריך להתחיל איתו זה עם רן ארז, שטען וידעתי שזה עומד כאן.
מירב בן ארי: כשדיברנו על טיולים אז הוא אמר לנו שזה לפזז בג'בלאות.
מירב בן ארי: אז פה, בכלל רוב השולחן כאן יודע מה הערך של טיולים, בטח מה הערך של מסעות.
מירב בן ארי: אני 10 שנים הובלתי מסעות במדבר עם נערים, עם תיק על הגב.
מירב בן ארי: אפילו השנה הלכתי ב-40 מעלות חום על הג'בלאות.
מירב בן ארי: היא ביקשה שאני אשלח לה תמונות.
מירב בן ארי: נגמרה לי הסוללה של הטלפון ב-11 בבוקר, ואתם יודעים שאין מטען במדבר, אז לא יכולתי, אבל יש כאן תמיכה גורפת בנושאים של טיולים, של מסעות, וכמו שאמרתי נקיים על זה דיון מיוחד של הוועדה עם המלצות שלנו כאן.
מירב בן ארי: כבר התחלנו את זה, דרך אגב.
מירב בן ארי: גם להביא מחוגי סיור, מהארגונים.
מירב בן ארי: זה גם מלווה אותנו ויגיע לכאן גם.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את קרן קיימת לישראל.
מירב בן ארי: זהר ולוסקי.
<זהר ולוסקי: קודם דליה, יושבת ראש ועדת החינוך ויו"ר עמית בוועדת החינוך.
מירב בן ארי: מה השם?
<דליה לגזיאל-תיבון: דליה תיבון לגזיאל.
<דליה לגזיאל-תיבון: אני גם מגיעה אחרי - - -
מירב בן ארי: אתם גם תהיו חברים קבועים בוועדה הזאת.
<דליה לגזיאל-תיבון: כן, בכבוד.
<דליה לגזיאל-תיבון: אני מגיעה מהשדה של עשייה בחינוך הבלתי פורמאלי, שעדיין בתחום האקדמיה הוא מוגדר כך קרוב לשני עשורים.
<דליה לגזיאל-תיבון: כרגע אני בדירקטוריון החדש יחסית, הטרי, של הקרן הקיימת בהובלתו של דני עטר, אבל חשוב לי להגיד שאני באה עם שני מטענים גדולים למקום הזה.
<דליה לגזיאל-תיבון: אני רבה רפורמית בהסמכתי, משרתת בקודש בקהילה הרפורמית בזיכרון; ומצד שני מנהלת את תחום פיתוח התוכן לאנשי חינוך בבית התפוצות, מוזיאון העם היהודי, שפתח השבוע את האגף החדש.
<דליה לגזיאל-תיבון: ביחד אני חושבת שזה נותן איזה שהוא קילומטרז' שאני יכולה להגיד שגם בחלומותיי הטובים ביותר לא חשבתי באמת שמשהו כזה, בגראס וודס, שצומח מלמטה, יקבל שיח כל כך משמעותי במסגרות הממשלתיות, ואני כמו כולם מצטרפת לברכות.
<דליה לגזיאל-תיבון: אני חושבת שהרגע שבו אני הצטרפתי לדירקטוריון קק"ל לפני כחצי שנה, הוא רגע מכונן, כי הדירקטוריון הנוכחי של קק"ל שם בראש סדר העדיפויות קודם כל את החינוך, מלבד כל העשייה הירוקה והמוכרת, הדגל המרכזי יהיה חינוך ויתרה מכך, ברוח הדוברים פה, החינוך הבלתי פורמאלי, כדרך המשמעותית ביותר ליצור חוויה הוליסטית, מכוננת, מעצבת זהות, מעצבת שייכות לעם היהודי, שבזה עיקר ענייננו.
<דליה לגזיאל-תיבון: למעשה, מתחילת הכהונה של הדירקטוריון הזה, אנחנו מכוונים את הסגל המקצועי.
<דליה לגזיאל-תיבון: אני מיד מעבירה את השרביט לזהר, לתת מספר - - -
מירב בן ארי: כן, אז אם אתם ביחד אז זה יהיה לך קצר יותר.
<דליה לגזיאל-תיבון: 20 שניות.
<דליה לגזיאל-תיבון: באמת להרחיב מאד את התעשייה החינוכית הקק"לית, שהיא באופן טבעי צבועה בירוק בשיח בלתי פורמאלי, אבל באמת לשים את זה כדגש מרכזי, בנוסף על עשייה בפריפריה – חברתית וגיאוגרפית כדי לחזק מנהיגות מגשימה, שוב, ברוח של קק"ל.
<דליה לגזיאל-תיבון: ואני חושבת שאחד הדברים החשובים, ותיכף זהר ולוסקי יציג דוגמאות, כמנהל חטיבת החינוך, אני חושבת שהכוח העיקרי של קק"ל הוא גורם מאד משמעותי כמרשת בין הרבה הרבה גורמים פה, מבחינה זו של שיתופי פעולה אסטרטגיים וכדומה, ובאמת להעביר אלי את השרביט.
<זהר ולוסקי: תודה.
<זהר ולוסקי: אני שמח להיות בוועדה ואני שמח להדגיש שהקרן הקיימת לישראל, כארגון ציוני של העם היהודי, שמוביל חינוך ציוני כבר 115 שנים וכנראה לעוד 115 שנים לפי ההערכה האחרונה, מסייע למדינת ישראל ואנחנו שמחים להיות שותפים של משרד החינוך, מינהל חברה ונוער, לשים את החינוך הלא פורמאלי ולהפוך אותו הלכה למעשה באמצעות שותפויות אסטרטגיות.
<זהר ולוסקי: כשאני מדבר על שותפות אסטרטגית, זה לדבר על איך עושים הגשמה ציונית, איך עושים מנהיגות או גרעיני מנהיגות להגשמה בפריפריה, שזה אתגר.
<זהר ולוסקי: זה מקומות שפחות היינו שם, זה מקומות שאנחנו רוצים עכשיו להיות באמצעות המכינות הקדם צבאיות, להיכנס כשותפים אסטרטגיים בימים אלה, יחד עם תנועות הנוער, יחד עם תנועות הנוער העולמיות, שאגב לא נוכחים פה בחדר.
<זהר ולוסקי: שאלה לדיון – כמה הם צריכים להיות או לא, אני חושב שכן – תנועות הנוער העולמיות.
<זהר ולוסקי: למרות שזה חוצה תפוצות, אבל יש פה איזו שהיא אמירה.
<זהר ולוסקי: ארגוני הילדים והנוער, חוגי הסיירות שלנו, של הקק"ל, שהוא חלק מארגוני הנוער והילדים, אבל בעצם לראות איך פותחים מועדוני סיירות ומגדילים את הנוכחות בפריפריה.
<זהר ולוסקי: אבל שוב, לא רק במטרה להעצים פעילות ולעזור לפעילות, אלא בעיקר במטרה ליצור איזו שהיא הגשמה ציונית, איזה שהוא מסלול התפתחות בערוץ הלא פורמאלי, ושם אנחנו מצויים חזק.
<זהר ולוסקי: אחד המקומות שקק"ל חזקה, זה בסיוע בפריפריה ובנוכחות בפריפריה, גם באמצעות תכנית מעוף ואצ"יל לתכניות המוחלשות, לאוכלוסיות העולים החדשים וכך הלאה, כמובן יחד עם בני המיעוטים.
<זהר ולוסקי: אנחנו גם רוצים ואנחנו נפנה בעניין הזה בצורה רשמית גם למשרד, בנושא של פעילויות דו קיום.
<זהר ולוסקי: יחד עם שותפויות, עם החברה למתנ"סים, נבחן איך לעשות את הדברים.
<זהר ולוסקי: כבר בשנת 2016 לפתוח מספר קבוצות ולראות איך להעצים פעילות דו קיום.
<זהר ולוסקי: אם פה הוצגה דוגמא מצוינת של השר, דוגמא לחינוך הפורמאלי, אז אנחנו שוב ממוקדים בחינוך הלא פורמאלי ונרצה להדגים.
<זהר ולוסקי: לסיום אני רק מבקש לתרום משהו אחד לעניין של הוועדה.
<זהר ולוסקי: בנושא של חינוך לא פורמאלי, אני חושב שזו תהיה הזדמנות לדון בוועדה מה גבולות הגזרה שלו.
<זהר ולוסקי: האם טיול זה חינוך לא פורמאלי, אבל הוא יוצא מחצר בית הספר, הוא יוצא כטיול פורמאלי.
<זהר ולוסקי: אז אני חושב שיש בלבול מושגים.
<זהר ולוסקי: אני חושב שבמשרד זה אולי ברור יותר, אבל בציבוריות הישראלית יש בלבול לחלוטין מה הוא חינוך פורמאלי, מה הוא לא פורמאלי.
<זהר ולוסקי: אני גם בעד הקריאה להפוך אותו למשהו חיובי ולא למשהו שלילי.
מירב בן ארי: אולי עוד מטרה של הוועדה.
מירב בן ארי: לפני שאני מעבירה את רשות הדיבור לחברה למתנ"סים, אני רוצה לברך את ארבעת הנציגים של מועצת הנוער של הרצלייה, שהיום יש חילופי שלטון, נכון?
מירב בן ארי: איפה אתם?
מירב בן ארי: חילופי שלטון – תראה כמה זה רציני.
מירב בן ארי: כותב לי כאן ראש העיר, זה לא חילופי מועצה, זה חילופי שלטון.
מירב בן ארי: אז כל הכבוד לכם ושיהיה בהצלחה.
מירב בן ארי: יש לכם עיר מצוינת לעבוד בה ומה שנקרא מנהלים אחראים, אז באמת תצליחו.
<משה פדלון: נמצא פה יושב הראש.
מירב בן ארי: יושב הראש אביב, בהצלחה.
מירב בן ארי: רז, מנכ"ל החברה למתנ"סים.
מירב בן ארי: לא כאן.
מירב בן ארי: אוקיי, מי הנציג של החברה למתנ"סים כאן?
מירב בן ארי: אוקיי, הוא יצא.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את המועצה הציונית, שגיא וסרמן פה?
<שגיא וסרמן: אני רק אגיד שהעשייה באופן כללי והפורום הזה הוא מאד מאד מבורך.
<שגיא וסרמן: אני מברך אותך באמת על היוזמה ועל העשייה.
<שגיא וסרמן: משהו שהוא מאד מאד חשוב והוא מאד מאד נצרך.
<שגיא וסרמן: דיבר פה השר ודיברנו פה הרבה מאד על המפגש, על החיבור בין אנשים שהם ממגזרים שונים.
<שגיא וסרמן: דיברנו על דו-קיום.
<שגיא וסרמן: הרצון לחיות פה ביחד הוא משהו שהולך ומתחזק בחברה וזה משהו שאני חושב - ואני אגיד ממש בקצרה - שהוא באמת הזדמנות שלנו פה גם בכינוס הזה וגם בוועדה הזאת, לנסות ליצור את ההזדמנות הזאת לקדם את המפגש הזה של כלל החברה הישראלית ביחד.