GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין: המציאות היא הפוכה לחלוטין, לצערי.
זאב אלקין: ואני רוצה שנגיע למציאות שערבים ירגישו בטוח בשכונות יהודיות ויהודים ירגישו בטוח בשכונות ערביות.
זאב אלקין: זה מה שצריך להיות.
יעקב מרגי: עמרי שלמון, המועצה לשימור אתרים.
יעקב מרגי: עיריית ירושלים נמצאת איתנו?
יעקב מרגי: אתה עונה בשמה?
<אלי שיש: לא.
<אלי שיש: אני ממשרד החינוך.
יעקב מרגי: שאלתי אם עיריית ירושלים נמצאים איתנו?
זאב אלקין: אתה רואה, הם עד כדי כך סומכים עלינו, שאפילו הם לא באים.
יעקב מרגי: אוקיי, יש לך ייפוי כוח.
יעקב מרגי: בבקשה עמרי.
<עמרי שלמון: תודה אדוני יושב הראש.
<עמרי שלמון: בקצרה, סך הכל פרשו פה יריעה רחבה.
<עמרי שלמון: דיברנו על התכנית החמש שנתית הקודמת, שאגב התקבלה החלטה ואני מניח שחלק מהחברים פה זוכרים, בסוף 2009 בחצר תל חי ברפת, רפת שעשיתי חשבון - ידעה הרבה דרמות וזאת אולי הייתה האחרונה – החלטה בהחלט מכוננת.
<עמרי שלמון: אנחנו כאנשי שטח, תראו - היו הרבה מאד פערים לסגירה.
<עמרי שלמון: אנחנו מדברים על המורשת של העת החדשה, זה 100, 150 השנה האחרונות וזה אגב בכל המגזרים ללא כחל ושרק.
<עמרי שלמון: המועצה היא לא גוף פוליטי, כידוע, והיא פועלת בכל המגזרים.
<עמרי שלמון: רק אתמול היה לי סיור מרתק במגזר המיעוטים ואנחנו עושים הרבה מאד דברים גם שם.
<עמרי שלמון: אבל בעניין של מורשת, אנחנו כאנשי השטח יודעים לציין על שינוי באמת דרמטי כמי שהוא יחסית ותיק בארגון הזה, בתחום של שימור המורשת והנחלת המורשת.
<עמרי שלמון: למעשה הקמת האגף קידמה מאד את הנושא הזה, ולא סתם – לשאלתכם – המועצה גדלה פי עשרה.
<עמרי שלמון: אגב, בעיקר מתקציבי מורשת, אבל מה שזה יצא - ויושב כאן ראובן, חברנו הטוב - שאנחנו יודעים שהפעילות של אגף מורשת הכפילה ושילשה את המצ'ינג של השותפים, של הרשויות המקומיות, של תרומות.
<עמרי שלמון: זה יצר מהלך שהוא ענק מבחינתנו, הוא חלום שבאמת זכינו שהוא מתקיים.
<עמרי שלמון: למעשה בתחום שלנו – וצדקת – השולחן העגול היה שולחן, רק לא מצאו אותו או לא היה אור בחדר, והיכולת של שלושת הארגונים - - -
זאב אלקין: עשינו לו שימור.
<עמרי שלמון: לא איכפת לי שזה יהיה גם שולחן אבן של רשות העתיקות, אבל זה היה דווקא שולחן שאנחנו ייצרנו אותו, אבל דווקא המטרייה הזאת של אגף מורשת יצרה איזה מין אקלים שמאפשר לשלושת הארגונים לא כל הזמן להילחם על גבולות הגזרה שלו, אלא להילחם גם או לדאוג לגבולות הגזרה, אבל לשתף פעולה בדיפוזיה שהיא מדהימה.
<עמרי שלמון: ואנחנו מדברים כל יום ועוסקים כל יום.
<עמרי שלמון: אין ספק שהתחום של אגף מורשת, ותראו – יש לזה השלכה בעיקר להמשכים.
<עמרי שלמון: אז היום אנחנו מדברים על 2016-2020, וככה קצת נפלתי מהכיסא ואני מקווה שאני אחזור אליו, אל התקציב שהשר הציג כאן, אבל אני יודע שאתם פועלים ושתפעלו ליותר, אבל זו ירידה.
<עמרי שלמון: מבחינת הצימאון של השטח והצורך של השטח בוואקום שתכנית מורשת ביחד איתנו זיהתה שקיים בשטח, אסור בעניין הזה לפגוע וההמשכיות היא כלי משחק מאד מאד חשוב.
<עמרי שלמון: זאת אומרת אם אנחנו באים מאבק הדרכים, מהשטח, אנחנו לא נוכל לבוא אם לא תהיה המשכיות בערכים גדולים, ובאמת אנחנו מוצאים אצלכם הרבה מאד אוזן קשבת.
<עמרי שלמון: עוד שני נתונים.
<עמרי שלמון: יש 170 אתרי מורשת של העת החדשה בארץ, מכל המגזרים.
<עמרי שלמון: ה-170 אתרים הללו שמבקרים בהם למעלה מ-3 מיליון מבקרים בשנה, שזה מספר די גבוה, אבל הוא מסוגל לגדול גם פי אחד או פי אחד וחצי, על בסיס אותן תשתיות, הוא מספר יפה וכל האתרים האלה פועלים היום - עם מורשת ועם המועצה לשימור אתרים – תחת מטרייה אחת שעושה את כל ההכשרות, השדרוגים, רגל האקדמיה, הקורסים של אוצרות, אמץ אתר.
<עמרי שלמון: הנה, רק ביום שישי האחרון, עם ראש עיריית רחובות, עשינו - ויושבת כאן חומי הסמנכ"לית שלנו - תכנית של אמץ אתר, שכל שנה מאות תלמידים ביום שישי פעם בשנה מסכמים את הפעילות שלהם.
<עמרי שלמון: פרסומים מאד רבים.
<עמרי שלמון: למעשה אני קורא - - -
יעקב מרגי: לסיכום, עמרי.
<עמרי שלמון: ליושב ראש הוועדה, ואגב אתה היית בכנס של 170 מנהלי האתרים וראית את העוצמה הזאת ואת הצימאון הזה ואת הסקרנות הזאת ואת הרצון באמת של האנשים - - -
יעקב מרגי: ואת הנכונות גם להשקיע.
<עמרי שלמון: לגמרי.
<עמרי שלמון: זו לא הייתה הצגה מתוזמנת, זאת האמת ואתה נגעת בה והצלחת לחוש אותה כיושב ראש ועדת החינוך.
<עמרי שלמון: זהו.
<עמרי שלמון: אנחנו למעשה מוצאים באגף מורשת – עם כל שיתופי הפעולה שאנחנו עושים איתם – גם גורם מאד מאד מקצועי.
<עמרי שלמון: יש תמיד ככה פקידים ובירוקרטיה.
<עמרי שלמון: למעשה מורשת היא כמו גן תעשייה של סטאף.
<עמרי שלמון: אתה בא, מקבל את השירות, לא צריך לרוץ ויש לך מספיק - - -
יעקב מרגי: במקרה הזה הפקידות היא ברכה.
<עמרי שלמון: לא ממש.
<עמרי שלמון: ונורא נורא חשוב, אדוני השר, לגבי 2016-2020, כי אנחנו כנציגי הממלכה בתחום הזה, לא נוכל לבוא אל השטח ולהגיד רגע, אנחנו עכשיו ירדנו קצת בביצועים, כי הפערים הם עצומים וצריך להדביק אותם ולפחות ב-30 שנה הקרובות, אז אנחנו נשמח.
<עמרי שלמון: תודה.
<אלי שיש: שמי אלי שיש, אני מנהל את אגף של"ח וידיעת הארץ במשרד.
<אלי שיש: רציתי להגיד שמשרד החינוך, בהקשר לדבריו של חבר הכנסת - - -
יעקב מרגי: מוטי יוגב, שהוא תמיד ממהר לדיונים אחרים.
יעקב מרגי: מבקש ראשון לדבר והולך.
יעקב מרגי: זה נקרא אצלי בוועדות – מטילים ביצה והולכים לוועדה הבאה.
<אלי שיש: משרד החינוך כן פועל לקדם את הנושא של ירושלים בתוך המערכת בשלוש שכבות גיל: בבית הספר היסודי, בחטיבת הביניים ובתיכון.
<אלי שיש: הוא מסייע - - -
יעקב מרגי: מר שיש, ירושלים היא בתוך ה-30% חובה?
<אלי שיש: כן.
<אלי שיש: אני לא יודע להגיד לך את זה - - -
יעקב מרגי: ה-"כן" היה נחרץ, וה-"לא"?
<אלי שיש: רגע, רגע.
יעקב מרגי: אנחנו אנשים פרקטיים.
יעקב מרגי: עכשיו תגיד לי.
<אלי שיש: רגע, רגע, הכנו תכנית - - -
יעקב מרגי: אין ספק שאתם עושים.
יעקב מרגי: עכשיו תסקור לי את זה ב-5 הדקות שאני באיחור?
יעקב מרגי: אני בענייני ירושלים ומורשת עכשיו.
יעקב מרגי: ב-30% חובה?
<רונית שוחט: כן.
<רונית שוחט: רונית שוחט, אני מהמזכירות הפדגוגית.
יעקב מרגי: ומר שיש לא יודע לומר לי את זה?
<אלי שיש: היא המזכירות הפדגוגית, היא יכולה להגיד את זה יותר טוב ממני.
יעקב מרגי: ירושלים ואתרי מורשת.
<יהודית גידלי: סליחה, איש לא שומע אתכם אם אתם לא יושבים סביב השולחן.
<יהודית גידלי: תציגי את עצמך בבקשה.
<רונית שוחט: רונית שוחט מהמזכירות הפדגוגית במשרד החינוך.
<רונית שוחט: אני עוסקת בנושא של פיתוח תכניות.
<רונית שוחט: כמו שאלי אמר, אנחנו ממש עכשיו בנינו תכנית בנושא של ירושלים ואני אוסיף שזה גם מגילאי קדם היסודי, מגילאי הגן.
<רונית שוחט: באשר לשאלתך לגבי ה-30% - אז יש ב-30% שתי יחידות של לימודי ארץ ישראל וארכיאולוגיה ויחידות של ההשכלה הכללית, שהם נכנסים לתוך ה-30% ונלמדים בעיקר בחטיבה העל יסודית, בחינוך העל יסודי.
יעקב מרגי: ובמענה לשאלתי, שלא קיבלתי, ירושלים בתוך היחידה הזאת של ישראל ואתרי ארכיאולוגיה?
יעקב מרגי: ירושלים כירושלים מה הדגש?
<אלי שיש: יש סדנה שלמה שקשורה בנושא.
יעקב מרגי: היא בתוך ה-30%?
<רונית שוחט: כן, כן.
יעקב מרגי: היא חובה בתוך ה-30%?
יעקב מרגי: בואו אני אשאל שאלה עממית פשוטה.
יעקב מרגי: תלמיד במסגרת 12 שנות הלימוד שלו מגיע לפחות פעם אחת או פעמיים לירושלים כחובה?
<אלי שיש: שלוש פעמים.
יעקב מרגי: בחובה?
<אלי שיש: פעם בכיתה ה', במסגרת הלימודים שלו – מולדת, חברה ואזרחות.
יעקב מרגי: זה דבר שלא השתנה מאז התקופה שלי.
יעקב מרגי: זה היה בכיתה ה', אני זוכר.
<אלי שיש: לא, זה השתנה כי - - -
יעקב מרגי: תשמע, אני יליד 1960.
יעקב מרגי: קח מתי הייתי בכיתה ה' ותבין.
יעקב מרגי: כשאני בכיתה ה' הייתי בטיול שנתי לירושלים.
<אלי שיש: לא, זה לא טיול שנתי, זה משהו אחר.
יעקב מרגי: בסדר, אז לא היה.
יעקב מרגי: היה טיול שנתי.
<אלי שיש: זו תכנית שקוראים לה נעלה לירושלים.
<אלי שיש: תלמיד עולה בכיתה ה' אחרי שיעורי הכנה בבית הספר.
<אלי שיש: בכיתה ז', במסגרת אני בשרשרת הדורות הוא עולה לכיתה ז' ובכיתה י' הוא עולה במסגרת לימודי האזרחות.
<אלי שיש: ירושלים בירת ישראל - - -
יעקב מרגי: קיבלתי תשובה.
יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה להצטרף והוא יהיה אחרון הדוברים?
<אלי שיש: והוא מקבל סיוע מהמשרד אגב, לעניין.
<אלי שיש: המשרד מסייע לעניין הזה - - -
יעקב מרגי: כשאמרתי בסל ו-30% מתוך זה, זה ברור שזה.
יעקב מרגי: אתה אחרון הדוברים לפני הסיכום.
<משה אביב: מושיק אביב, משרד התרבות, מנהל מרכז ההסברה.
<משה אביב: אז קודם כל אני מברך על שיתופי הפעולה עם המשרד לירושלים – המאד מצומצם, אבל מאד פורה.
יעקב מרגי: כל המשרד כולו מאד מצומצם.
<משה אביב: 50 שנה לירושלים וכמובן - - -
<יהודית גידלי: בייחוד ירושלים.
<משה אביב: הזכיר השר את אירועי ה-50 ואנחנו בתהליך של בניית תכנית.
<משה אביב: חשוב להגיד שגם אירועים ממלכתיים שלא בהכרח צריכים להיעשות בירושלים ייעשו בירושלים וגם אירועים מחוץ לירושלים ייעשו בסימן 50 שנה.
<משה אביב: לשאלה הקודמת של משרד החינוך – חיילי צה"ל – וזה מהיכרות כי אנחנו שותפים גם לעניין הזה, חובה על כל חייל בשנתו הראשונה, לעשות סיור בירושלים.
<משה אביב: זה לגבי הסיור.
יעקב מרגי: רצית להוסיף משהו או שכבר קיבלנו תשובה?
<אורית לב שגב: שמי אורית לב שגב, אני סמנכ"לית מוזיאון ארצות המקרא.
<אורית לב שגב: נקודה אחת שלא קיבלה חידוד בנושא של תרבות בירושלים.
<אורית לב שגב: מוסדות התרבות בירושלים חווים קשיים גדולים מאד בשנה החולפת, בשנה האחרונה.
<אורית לב שגב: אני רוצה לשבח מאד את המשרד לענייני ירושלים, שבראשו עומד השר אלקין.
<אורית לב שגב: אנחנו זוכים לאוזן קשבת ולסיוע גדולים מהשר אלקין וממנכ"לית המשרד שלו.
<אורית לב שגב: תודה לכם.
זאב אלקין: אני אגיב על זה רק במשפט.
זאב אלקין: אנחנו הצלחנו לשכנע את משרד האוצר ולכן אני מקווה שנצליח לשכנע את כל חברי ועדת ההיגוי במסגרת החלטת הממשלה האחרונה לגבי סיוע החירום לעיר, לתת סיוע גם למוסדות התרבות.
מאיר כהן: מילה אחת, אדוני.
מאיר כהן: גברתי, האם הסיוע הזה יאפשר לחברי שהם לא גרים בירושלים – במיוחד מהפריפריה – להיכנס למוזיאון המקרא במחיר שהוא שווה לכל נפש?
<אורית לב שגב: בהחלט.
זאב אלקין: זאת בדיוק אחת מהמטרות.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לכבוד השר לירושלים ומורשת, השר זאב אלקין על הסקירה המפורטת.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלת ישראל לקבל החלטת חומש חדשה לזו שמסתיימת בשנת 2016 - - - הוועדה קוראת לשר האוצר לעבות את תקציב המשרד לשנת 2016.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלה לקבל החלטה ייעודית לתקציב וחיזוק מזרח ירושלים בתחום חינוך, רווחה ותשתיות.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לרשות השידור לבחון מחדש את החלטתה לצאת מירושלים באופן זמני, ובמידה ולא יהיה שינוי בהחלטתה, הוועדה קוראת לרשות השידור להתחיל במיידי ביישום ההיערכות לחזרתה לירושלים כבר בשנה השנייה והשלישית לכינונה כרשות עצמאית.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלה לקבל החלטה שמעצימה את המשרד לירושלים ולהפוך אותו כמשרד ירושלים רבתי, עובדה שתחזק את ירושלים ותסייע ביישום ובהצלחת יעדי המשרד.
יעקב מרגי: אז נראה את הסרט ולאחר מכן נפתח את הדיון.
<ראובן פינסקי: אני ראובן פינסקי, ראש אגף בכיר אתרי מורשת, תכנית מורשת.
יעקב מרגי: אני יכול לומר, מי שמוציא מהכוח אל הפועל את החלטת הממשלה.
<יחיאל וסרמן: בהצלחה רבה ובמסירות רבה.
<ראובן פינסקי: תודה, אני זכיתי עוד לעבוד עם יושב ראש הוועדה כשהיה שר הדתות כשעסקנו בהר הזיתים ועשינו שם דברים יפים ביחד.
<ראובן פינסקי: היום התכנית נמצאת במשרד ירושלים ומורשת.
<ראובן פינסקי: לפחות נכון עד לבוקר ב-10:25 מסביב יהום הסער מה שנקרא, אבל אני אומר בכמה מילים.
<ראובן פינסקי: תכנית מורשת עוסקת בכ-500 פרויקטים בכל הארץ, 400 מיליון שקל ממשלתיים הוקצבו מ-2010 עד 2016, עליהם הצלחנו לגייס עוד כ-500 מיליון שקל מרשויות מקומיות ומתורמים, כמו ששמעתם פה, אריק ושילה סמסון, זו המשפחה הדרום אפריקאית שבהחלטה של ממש שעה הציגו להם את זה, התלהבו, התרגשו, הם תורמים ידועים של המדינה, סכומים כאלה הם עוד לא תרמו וממש הם הפכו להיות השוט, 'קדימה, מתי?' וזה.
<ראובן פינסקי: הצגנו להם פה לפני כמה חודשים את התכנית, מאוד מאוד אהבו.
<ראובן פינסקי: הצלחנו לעשות, אני חושב שזה קצת סטרט אפ בעולם התרומות, זה לא ייקרא בית אריק ושילה סמסון על שם העצמאות, לא יהיה פה ניימינג, אין להם כיסא אפילו בוועדת ההיגוי.
<ראובן פינסקי: הדבר הזה מנוהל מדינתית באופן מלא, יש מועצה, היא נקראת מייעצת, אבל זו מועצה שהוקמה בחוק, מנחם זלוצקי, ראש אגף שטחים פתוחים ומורשת מהמשרד להגנת הסביבה, הוא חבר המועצה, ד"ר מוטקה נאור היה יושב ראש המועצה והיום הוא בצוות האוצרות שלנו, אתם תשמעו אותו בהמשך, הוא מלא כרימון, דני אופיר, שהוא מבית התנ"ך, שישב פה עד לא מזמן, אני אומר על זה מילה תוך כדי.
<ראובן פינסקי: זה במילה על תכנית מורשת.
<ראובן פינסקי: אנחנו עוסקים בכ-500 פרויקטים, 350 מתוכם בתחום המורשת המוחשית, מארכיאולוגיה עד הציונות בעת החדשה, כל המורשת שיש לנו פה בארץ ויחד עם זה אנחנו התחלנו בפרויקט מאוד מאוד גדול של מה שנקרא המורשת הבלתי מוחשית, אתם תשמעו על זה מחר בוועדה, מפי שרינו, אבל אנחנו עוסקים מדיגיטציה של כל כתבי היד היהודיים בעולם שהתחיל בן גוריון ועכשיו יחד עם קרן פרידברג גייסנו לזה 28 מיליון שקל ואנחנו מצלמים את כל אוספי כתבי היד שבעולם, שיהיה לנו עותק בספרייה הלאומית בירושלים, עד צילום דיגיטציה והנגשה של כל הארכיונים במדינת ישראל, במטרה להביא את כל המידע הזה מגוף ראשון, מצולם, נמצא באינטרנט, נגיש לחוקרים בכל העולם ולא צריך חוקר מלואיזיאנה להכיר את החבר של ההוא מהארכיון יד יערי כי במקרה הוא עשה התנדבות בקיבוץ בשומר הצעיר אז השיגו לו.
<ראובן פינסקי: הכול יהיה ברשת וזה יכול להקפיץ את עולם המחקר בתולדות ישראל קדימה עם עובדות.
<ראובן פינסקי: כמה מילים על בית העצמאות.
<ראובן פינסקי: חוק בית העצמאות התש"ס 2010 הקים את המועצה, קצת אחרי זה אושרה תכנית מורשת.
<ראובן פינסקי: על פי החוק הגנז ממונה על החוק הזה וראש הממשלה עומד בראשו.
<ראובן פינסקי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להגיד שכמות המשתתפים - - -
יעקב מרגי: הממוצע ליציאה של חברי כנסת בוועדות מחוץ לכנסת הוא שניים-שלושה ח"כים.
<ראובן פינסקי: האמת שזה מרגש גם אותנו לראות שחשוב לחברי הכנסת להגיע למקום כזה.
<ראובן פינסקי: אני חושב שאני לא מביע שום עמדה למה שקרה בימים האחרונים, אבל לבוא לפה לאיזה חיזוק, כמו כשיש לך איזה צרה להגיד איזה תפילה, יש משהו בענייני המדינה, תבואו לפה, תקבלו התחזקות וכולנו זוכרים למה באנו.
אורן אסף חזן: זה שהכנסנו את שם המדינה לחוק ואת הכרזת העצמאות לחוק, אוי ואבוי אם לא הייתי בא.
<ראובן פינסקי: מועצת בית העצמאות הוקמה בחוק.
<ראובן פינסקי: אנחנו דבר ראשון הקמנו לדבר הזה מיד ת"פ המועצה, שמנו תקציב של 5 מיליון שקל לקדם את התכנון.
<ראובן פינסקי: בחוק לא אושר עד היום תקציב.
<ראובן פינסקי: קיבצנו גם את צוות האוצרות, שיחד איתם פעלה פה ועדה אקדמית מגוונת, מכל האקדמיות, בשביל לבחור ביחד מבחינה ציבורית, שאנחנו נראה שאנחנו בוחרים נכון את הסיפורים.
<ראובן פינסקי: ד"ר מוטקה נאור הוא חבר בוועדה הזאת ועוד פרופסורים מכובדים מכל האקדמיות.
<ראובן פינסקי: ביצענו תחקיר במסגרת הוועדה האקדמית, יחד עם האוצרת ד"ר נירית שלו כליפא, שהיא מיד בן צבי, והגענו למתווה אוצרותי שאושר גם הוא על ידי המועצה.
<ראובן פינסקי: כמו שאמרתי קודם, אנחנו הולכים פה ייקוב הדין את ההר מבחינת התהליך, בשביל שהדבר יהיה באמת כמו שצריך, גם מצד אחד מאוד ירגש ויחזיר את החוויה הראשונית הזאת של הנס הזה של הריבונות העברית המתחדשת בארץ ישראל, לרגש מצד אחד ומצד שני לא לפספס, שהיסטורית הכול יהיה מדויק, שזה ידבר לכולם וכולם יוכלו להגיע.
<ראובן פינסקי: במקביל אני חייב לציין, היה פה דין ודברים, אני חושב שלפחות מבחינתי מגיע מלוא הכבוד לעמותת בית התנ"ך שישבה פה, גם בחלק הזה, בכל שתי הקומות העליונות, 40 שנה.
<ראובן פינסקי: דוד בן גוריון, שהכריז פה על המדינה, גם מסר להם במובן מסוים את המפתחות.
<ראובן פינסקי: הייתה ישיבה פה בחדר על יד, עם כל הנהלת בית התנ"ך ואנוכי - - -
יעקב מרגי: כנראה דוד בן גוריון ידע מה תהיה ההתייחסות של מדינת ישראל לאתרי המורשת ואמר 'בוא נשמור על זה' ונתן להם.
<ראובן פינסקי: האמת שהוא צדק כנראה, אבל חל שינוי והם הבינו את זה בצורה באמת ראויה לכל שבח וללא שום תנאים פינו את הבניין ונתנו לנו להיכנס לעבודה ברמה אחרת.
<ראובן פינסקי: אני חושב שבזמנו הם גם היו חלק מהדיונים בוועדת החינוך על חוק בית העצמאות.
יעקב מרגי: - - - גם לבית התנ"ך, שלא ייווצר מצב של ואקום כזה.
יעקב מרגי: הייתם פה.
יעקב מרגי: זה לא יהיה מנומס אם לא נדע מה הולך להיות בחוק התנ"ך ולאחר מכן.
<דן אופיר: נשמח לעלות לירושלים להיפגש איתך.
<ראובן פינסקי: אני רק אומר את מלוא הערכתנו כמשרד ראש הממשלה וגם ברמה האישית, דניאל הוביל את זה בצורה מאוד יפה ופינו את הבית.
<ראובן פינסקי: סייענו תקופה מסוימת גם עם כניסה לבית בן גוריון, ששם מתרחשים הקורסים שלהם וכו' וכו'.
<ראובן פינסקי: עיקרי המתווה האוצרותי, ממש בכמה מילים.
<ראובן פינסקי: אחד הדיבייטים הגדולים היה, כמו בכל המקום, רוצים להכיר מי אברהם אבינו או להתחיל מ - - - כמובן שיהיה תנ"ך חלק מהאוצרות של המקום, המיקוד הוא בעצם מכ"ט בנובמבר ועד יום אחרי ההכרזה, כשהדגש על התחלה כ"ט בנובמבר, להגיע לשלושה הימים באייר, ללחץ הזה, האם נצליח להקים את המדינה, ספינת הנשק הצ'כית לא הגיעה, מה יקרה, יש שוויון בהצבעה וכו' וכו' וכו' ואז הכניסה לשם ביום ההכרזה האותנטי שהוא מאוד מאוד מרגש.
<ראובן פינסקי: ואני אומר את זה תמיד למתכננים ולמבצעים, אנחנו נצטרך להשקיע הרבה שייראה פשוט.
<ראובן פינסקי: זו השקעה מאוד מאוד גדולה.
<ראובן פינסקי: אני לא יודע אם מישהו מכם היה לאחרונה בצריף בן גוריון, הוא חודש כולו והוא נראה בדיוק אותו דבר, ראש הממשלה אמר לי 'אז מה עשיתם?
<ראובן פינסקי: ' אמרנו, 'השקענו הרבה שייראה פשוט' וזה הפך להיות הסלוגן של אגף מורשת.
<ראובן פינסקי: אז יהיה את אולם ההכרזה, אחרי זה יהיה את אולם של היכל כתבי הציונות, כשבראשו מגילת העצמאות המקורית שתובא לפה, יש על זה אישור של גנז המדינה, זה יעבור איזה שהיא החלטת ממשלה מסדרת לעניין הזה, כמובן עם כל ההגנות הרלוונטיות.
<ראובן פינסקי: מי שעושה פה את תכנית הביטחון זה אגף הביטחון של משרד ראש הממשלה, לא הקב"ט העירוני של אתרי התרבות.
<ראובן פינסקי: לטוב ולמוטב, כל המגנומטרים שיהיו פה שמחה וששון, וכמובן נושא של סמלי המדינה, ואני צריך להזכיר, זה ביתו של מאיר דיזינגוף, שהוא תרם אותו, גם פועלו בהקמת העיר ובתרומתו את ביתו, זה יודגש פה בחלק מהעניין.
<ראובן פינסקי: נמצאת איתנו כאן נילי, שהיא אדריכלית השימור של הבית.
<ראובן פינסקי: תיק התיעוד פה, ואולי, חזי, כשנרד למטה נראה להם עותק של תיק תיעוד, תראו מה זה ספר היסטוריה כמו שצריך.
<ראובן פינסקי: לפני שנוגעים בכל קיר קילפו פה טיח, לבדוק ציורים, כל דבר עם סכין מנתחים, בזהירות הראויה.
<ראובן פינסקי: אז קצת על ההתפתחות של הבית, מאוד מאוד ככה מהיר, מאחוזת בית, בית המגורים של מאיר דיזינגוף.
<ראובן פינסקי: אתם תראו, רואים חלק מהבית בקומה התחתונה, הבית עובר שינויים, מגיע לסגנון הבינלאומי 46'.
<ראובן פינסקי: אגב על פי תיק התיעוד אנחנו נחזיר את הבית למצבו הזה, היום הוא קצת שונה, סגרו פה מרפסות, כי רצו יותר מקום אז סוגרים מרפסת, אז היום אנחנו נצטרך לפרק חלק מהמרפסות.
<ראובן פינסקי: זה אחרי הסגירה.
<ראובן פינסקי: למצב הזה אנחנו נחזור.
<ראובן פינסקי: זאת ההחלטה של נילי והיא הובילה אותנו אליו.
<ראובן פינסקי: יחד איתה אורי הוא האדריכל הנוסף, צוות המעצבים אחראי על העיצוב.
<ראובן פינסקי: התכנון המוצע בעצם מחזיר אותנו אל 46', אלה הדברים שיורדים, המרפסות הסגורות והסגירה של תקרה נוספת והמדרגות החיצוניות.
<ראובן פינסקי: על זה מתווסף שטח לוגיסטי, אנחנו מוסיפים את החתיכה הזאת שתהיה כולה מזכוכית, זה בדיוק עבר תב"ע יחד עם אגף השימור בעירייה.
<ראובן פינסקי: על פי השימור הבית הזה הוא לא לשימור מחמיר, אבל אנחנו החלטנו שהוא יהיה לשימור מחמיר, מתייחסים אליו כאל תכנית לשימור מחמיר ואנחנו נוסיף פה אזור של מדרגות ומעליות.
<ראובן פינסקי: אושרה תב"ע להפקדה, עכשיו זה הולך להתנגדויות, זה תב"ע ברמה מקומית, אנחנו צופים שזה יעבור יחסית מהר.
<ראובן פינסקי: בתכנית הקונסטרוקטור, השימור, היו פה שלושה.
<ראובן פינסקי: דאגנו לא ל-second opinion, ל-third opinion, ממש צריך להסתכל על זה כעל מקום קדוש ללא דת.
<ראובן פינסקי: זאת אומרת זה מקום שאנחנו מתייחסים אליו בחרדת קודש אמיתית.
<ראובן פינסקי: אז אנחנו מוסיפים את המדרגות.
<ראובן פינסקי: אין לאף בניין ברחוב רוטשילד יסודות, אז אנחנו נשתול יסודות ובזמן ששותלים יסודות אנחנו מקבלים קומת מרתף שלמה.
<ראובן פינסקי: אנחנו לא בונים חניונים למטה ולא מחפשים לעשות כסף, רק קומת מרתף שתהיה לוגיסטית, כספות ומה שצריך פה באוספים, שירותים, לוקרים, ואז אנחנו מקבלים בעצם את כל 1,200 המטר שיש לנו בבניין לתצוגות.
<ראובן פינסקי: אנחנו גם נטפל במרחב הציבורי.
<ראובן פינסקי: צריך שמי שעובר בשדרה יבין שהוא הגיע.
<ראובן פינסקי: היום אנשים עוברים, יש דגל ושמנו באנרים וזה, מצד שני אנחנו לא יכולים להפיל את כל מה שהוקם בצדדים, אז יש לנו כמה דברים שנעשה, אחד זה אנחנו נטפל במרחב הציבורי, נסדר גם את הפסל של דיזינגוף שיהיה בדיוק מול הבית, נשים שם כנראה איזה שהוא אלמנט אחד מרכזי על השדרה, שגם בלילה יקרין באופן קבוע איזה מין מופע לילי קטן על הבית.
<ראובן פינסקי: אנחנו רוצים להבליט את המקום הזה, שינוי של ריצוף בשדרה, שינוי של ריצוף ברחוב עצמו, הסדרה של מקום לאוטובוסים להוריד בצד השני של הכביש.
<ראובן פינסקי: אז רק מה שחשוב לנו לומר זה שאנחנו מתייחסים גם לכל המסביב.
<ראובן פינסקי: לשמחתנו נבנה חניון רוטשילד שנותן מבחינת רכבים פרטיים תשובה, אוטובוסים יעמדו בפקק, לצערנו.
<ראובן פינסקי: מילה אחת.
<ראובן פינסקי: בשנה האחרונה, למרות המצב חזי וצוותו הבאמת נפלא הביאו את המקום לשיא של כל הזמנים בביקורים, כמעט 140,000 אנשים ביקרו פה, היה גידול בכמות התלמידים, היעד שלנו לגדול עוד.
<ראובן פינסקי: היה פה לפני שבוע דיון עם כל צוות התכנון והבאנו את יו"ר יד ושם, יו"ר מוזיאון הרצל, מנכ"לית מוזיאון מגדל דוד וניסינו להביא את המנכ"ל מוזיאון ישראל להתייעצות על הסירקולציה של הקהל כשההתלבטות כל הזמן היא בין מקסימום חוויה למקסימום אנשים.
<ראובן פינסקי: זאת אומרת האם אני עושה הרבה על הגעת אנשים ואז מוזיאון הרצל מכניס 70,000, לא יעזור בית דין, אי אפשר להכניס יותר, או אנחנו מביאים יותר אנשים ונותנים להם טיפה פחות.
<ראובן פינסקי: מה ה-give and take פה?
<ראובן פינסקי: הבאנו לפה את שלושת הקודקודים של המוזיאונים המוצלחים בארץ וקיבלנו החלטות שאנחנו שלמים איתן ואנחנו רצים הלאה, אבל בעצם בכל שעה יוכלו להיכנס עד 150 איש לאולם ההכרזה ולחוות אותה.
<ראובן פינסקי: אנחנו נראה לכם, זה לא העיצוב הסופי, אבל זה העיצוב של הבית כפי שהוא יהיה ומשם אנחנו נלך הלאה.
<ראובן פינסקי: רק מילה אחת, 10 מיליון דולר נתנה משפחת סמסון, נותרו לנו עוד 30 מיליון שקל שאנחנו צריכים לגייס מתקציב המדינה.
<ראובן פינסקי: החוק אומר שהמדינה תממן את הכול בכל מקרה, אנחנו מניחים שבקרוב מאוד אנחנו נגייס את התקציב הנדרש ונשלים.
<ראובן פינסקי: המיצג הלילי.
<ראובן פינסקי: תתעלמו ממוזיקת המעליות, אני מתנצל מראש, זה מה שהיה בפרזנטציה, אתם יכולים לשיר כל דבר מ'אנו באנו' עד התקווה, אבל בעצם הכוונה היא לעשות מצד אחד מופע לילי ומצד שני אי אפשר שיהיה פה פסטיבל ענק כל לילה, אזור בילוי שיהיה ברמה מאוד גבוהה, כמובן ההגרלה.
<ראובן פינסקי: אחרי זה הר הבית בטכנולוגיה של וידיאו, שאני מניח שחלק מכיר, מקרינים על הבית את החזיונות שלו עם תלת ממד ועוברים את השנים.
<ראובן פינסקי: כמובן זה ראשוני כרגע, אבל זה יצטרך להיות כנראה שקט.
<ראובן פינסקי: חשוב מאוד לדעת שהשדרה עצמה היא חלק משמעותי בביקור.
<ראובן פינסקי: זה היה סוד גדול, אבל כל תל אביב ידעה כמובן על הקמת מדינת ישראל.
<ראובן פינסקי: המבואה הראשית אמורה להיות פתוחה לקהל, כל אחד תל אביבי שמגיע לא צריך כבר בכניסה להתכרטס, הוא כן צריך לעבור איזה שהוא בידוק ביטחוני.
<ראובן פינסקי: מה שאתם רואים בשני הצדדים זה החלונות של הבית המקורי של דיזינגוף.
<ראובן פינסקי: כשאמרנו לכם שאנחנו מקלפים את הקירות אז קילפנו ומצאו את החלון המקורי.
<ראובן פינסקי: ידענו שזה שם, אבל מצאו את זה ממש ברמת השתמרות מצוינת, אתם תראו את זה.
<ראובן פינסקי: אז בשני החדרים הראשונים להעביר ריהוט מהתקופה, היה פה מוזיאון תל אביב לאמנות, אז להחזיר לאנשים את התחושה של המוזיאון, כרטוס כמובן, ואזור להתארגנות כשבחדר הראשון, לא זה, אלא בצד השני, כבר תהיה התחלה של הסיפור של הבית.
<ראובן פינסקי: מכאן המעבר הוא כבר מעבר מכורטס.
<ראובן פינסקי: כשאתה נכנס כתוב לך מתי אתה צריך להיות באולם ההכרזה.
<ראובן פינסקי: אתה בא עם קבוצות, כמעט כולם יהיו קבוצות, זו דרך לשלוט בקהל ומכורטס כתוב לך 'ב-11:30 אתה צריך להיות באולם', כל השאר חופשי, זה החלטות של לפני שבוע פחות או יותר.
<ראובן פינסקי: מהמוזיאון להכרזה אנחנו במדינה, העיתונות, כל מה שקרה באותה תקופה, להתחיל להכניס את האנשים לעניין.
<ראובן פינסקי: מכאן נכנסים לאולם ההכרזה, הנגיעה היחידה שלנו זה כנראה מסכים נגללים בצדדים, עולים ויורדים.
<ראובן פינסקי: (הכרזת המדינה) המטרה היא כשמקרינים על הצדדים, שנרגיש חלק מזה, שתהיה בפנים.
<ראובן פינסקי: כמובן קודמת לזה הדרכה מאוד מפורטת של כל הסיפור, מכניסים אותך לרגע ורק אז כמובן זה.
<ראובן פינסקי: משם עולים, זה לא יהיה בדיוק בסדר הזה, אבל סמלי הריבונות ונכנסים ישר לאולם היכל כתבי הציונות.
<ראובן פינסקי: האולם הזה השתנה, נילי בטח מורטת שערות כשהיא רק רואה את זה, זה לא תופס שימורים, באוטוקד ובפוטושופ זה עובד מצוין, אבל יש פה קירות שאנחנו לא יכולים להוריד.
<ראובן פינסקי: בכל מקרה להביא לפה את מגילת העצמאות, לשים אותה באמצע ולתת לה את המקום החשוב שלה.
<ראובן פינסקי: גם הקייס שלה יהיה הרבה יותר מפלצתי ובומבסטי לצערי מזה.
<ראובן פינסקי: אתם מכירים מה שיש בהיכל הספר, זה הסטנדרט.
<ראובן פינסקי: מיליון שקל כל זה.
<ראובן פינסקי: כאן יהיה אזור של סרט שלוקח מכ"ט בנובמבר עד ה' באייר, הוא נותן לך אובר וויו של כל מה שראית.
<ראובן פינסקי: זה בקומה שעכשיו היינו ועולים לקומה למעלה, שהיא נראית עוד יותר גרוע מזאת.
<ראובן פינסקי: היא השתנתה, אבל תהיה שם ספרייה של ספרים על בית העצמאות, אזור של חדר דיזינגוף, אזורים לקבוצות, כשבכל חדר יהיו גם מצגות אינטראקטיביות של המורים מוכנות מראש לדיונים עם התלמידים בכל מיני נושאים, ערכי המדינה וכו'.
<ראובן פינסקי: זה הציטוט שהמעצבים החליטו להכניס.
<ראובן פינסקי: השלב שלנו עכשיו זה סיימנו את התב"ע, ברגע שייגמרו ההתנגדויות והיא תקבל תוקף ניכנס להיתר בנייה, תחילת עבודות עפר ואני מקווה תוך שנתיים וחצי לסיים פה, השקעה של 70 מיליון שקל, אבל כל לירה ראויה לדעתי.
מירב בן ארי: יש התנגדויות?
<ראובן פינסקי: זה רק הופקד.
<ראובן פינסקי: אנחנו מעריכים שכמעט ולא יהיו.
<ראובן פינסקי: היו לנו הצעות מהשכנים למכור את הזכויות בניוד זכויות למקום אחר כדי לממן.
<ראובן פינסקי: אנחנו סירבנו כמובן בכל תוקף.
יעקב מרגי: במילים אחרות אמרו לך אתם תקועים לנו פה כמו עצם בגרון, אם תוכלו לזוז.
<ראובן פינסקי: כן, אם אפשר להזיז את זה לירושלים אולי.
יעקב מרגי: אז להיכנס לסיור?
יעקב מרגי: אם אנחנו נקיים עכשיו את הדיון ולאחר מכן הסיור?
<חזי צביאל: אני מעדיף לקיים עכשיו את הסיור, ברשותכם - - -
אורן אסף חזן: יותר חשוב לו שנהיה בסיור ולא נברח.
<דן אופיר: אני זקוק לשלוש דקות עכשיו, אחר כך הכול לפי התכנית.
<דן אופיר: קודם כל הנהלת בית התנ"ך רוצה לברך את ועדת החינוך והתרבות של הכנסת שהיא המיילדת של חוק בית התנ"ך 2009.
<דן אופיר: האבא של החוק היה יושב ראש מועצת בית התנ"ך, חבר הכנסת ד"ר אפרים סנה, האמא של החוק הנהלת בית התנ"ך שהגישה את הצעת החוק לוועדה והשתתפה בשבע ישיבות של הוועדה במשך שלוש שנים.
<דן אופיר: בינתיים הממשלה נפלה והיו בחירות חדשות, אז לכן אנחנו מודים אל"ף, לוועדה שהשקיעה רבות בעיצוב החוק על פי טיוטה שאני כתבתי, כמנהל בית התנ"ך, לפי בקשתו של אפרים סנה, תודה למשרד ראש הממשלה שלקח את הבית, היהלום שבכתר, למימוש החוק, ותודה למוזיאון ארץ ישראל ולחזי, המנהל כאן, שעושים את המלאכה ביום יום.
<דן אופיר: זה דבר אחד.