GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: הועדה קיימה דיון המשך לסיור שהתקיים במועצות האזוריות בתאריך 17 בינואר 2016.
יעקב מרגי: הועדה עמדה מקרוב על הפערים הגדולים בין הצורך במוסדות החינוך לבין הבינוי בפועל.
יעקב מרגי: הועדה קוראת למשרד החינוך, לתקצב בינוי בתי הספר במגזר הבדואי במימון מלא ולא להשית את ההפרש על ראשי המועצות.
יעקב מרגי: הועדה נחרדה מהנתון שהובא בפניה שכ-5,200 ילדים בגילאי 3-5 לא נמצאים במסגרת חינוכית כלשהי.
יעקב מרגי: הועדה קוראת למשרד החינוך להכין עבודת מטה בשאלה איך הוא מתכונן להתמודד עם הנתון המזעזע הזה, הן על ידי תשתיות והן על ידי הסעות ייעודיות לגילאים האלה.
יעקב מרגי: הועדה תקיים דיון המשך מיד אחרי הפגרה, בנוכחות השר או המנכלים, לא בדרג פחות מזה, או המנכ"לית או השר, בסוגיה הזאת של ה-5,200 ילדים שהם ללא מסגרת וכן בסוגיית הבינוי.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 16 במרץ 2016, ו' באדר ב' התשע"ו, הנושא: רפורמת סייעת שניה במערכת החינוך.
יעקב מרגי: רבותי, אומר לכם בכנות, לא התלהבתי לקיים את הדיון.
יעקב מרגי: לא התלהבתי.
<קריאה: לא?
יעקב מרגי: לא, לא התלהבתי.
יעקב מרגי: מיד תשמעו למה.
יעקב מרגי: קיבלתי הרבה פניות אצלי, בסוגיה הזו, שאם מספר התלמידים ירד אז מושכים את הסייעת השנייה, ויש בזה, לכאורה, הרבה היגיון.
יעקב מרגי: אם יש תקינה של זכאות – מקבלים.
יעקב מרגי: בהיעדר זכאות גורעים.
יעקב מרגי: אי אפשר לאחוז בחבל בשני קצותיו אבל, הלחץ גבר על הראייה הרציונלית הזו שלי ואמרתי, אולי בכל זאת, יש השלכות או נקודות שצריך להתייחס אליהן בדיון וישראל אליסף, יו"ר פורום ועד הגנים הישוביים, ביקשת רשות דיבור, נכון?
יעקב מרגי: ואתה הוא שלחצת "לחץ פיזי מתון" כבהגדרה של המחוקק מאז פרשת קו 300?
<ישראל אליסף: זו הגדרה מצחיקה.
<ישראל אליסף: תודה.
<ישראל אליסף: קודם כל תודה כבוד היושב ראש על זה שקיימת את הדיון למרות שאפילו אמרת לי פנים אל פנים שאתה לא לגמרי בעד העניין, אבל אני חושב שהדיון צריך להקדים או מקדים יותר ממה שאתה דיברת על תקינה או לא תקינה.
<ישראל אליסף: פורום ועדי הורים היה אחד מהגורמים המרכזיים ביותר לקראת מערכת הבחירות הנוכחית, האחרונה, שדחף את הנושא של שיפור התנאים בגנים.
<ישראל אליסף: הקמנו קואליציה יחד עם גננות וסייעות, לחצנו במספר נושאים ודרך אגב, זה מופיע בדף השני שחילקנו, יש שם את תכנית החומש לשיפור התנאים בגנים.
<ישראל אליסף: הגענו לרוב חברי הכנסת ולראש הממשלה ויצרנו קונצנזוס סביב הסיפור שצריך להעלות את נושא הגיל הרך למודעות, ולשפר את כל התנאים בגנים, גם הפיזיים, גם של התקינה.
<ישראל אליסף: בסופו של דבר, מה שביקשנו הוא שהנושא של תכנית החומש, ייכנס לתכנית 'מאה הימים הראשונים של הממשלה', ידענו שאם זה לא קורה בהתחלה אז אחרי זה לבקש שזה יקרה זה 'סיפור מהסרטים'.
<ישראל אליסף: בפועל זה קרה, הנושא של רפורמת הסייעת השנייה קרה - - -
יעקב מרגי: אחרי כל ההקדמה, איפה הבעיה?
<ישראל אליסף: אני אגיד, אני אגיד אבל, היא קרתה מהר.
<ישראל אליסף: ביקשנו ב'מאה ימים' אבל היא קרתה מהר.
<ישראל אליסף: לא ישבו עליה – לטעמנו – מספיק לעומק ולא הוסיפו אותנו לשולחן שחושב על זה.
<ישראל אליסף: זאת אומרת שיש הרבה אנשי שטח - - -
יעקב מרגי: אתה יודע שביישום הייתה טענה כזו.
יעקב מרגי: הרפורמה כבדה, הושקעו בה 500 מיליון ₪.
יעקב מרגי: זה לא עניין של מה בכך וטענו גם בדיון, אני חושב שהיה צריך להעביר הכשרה גם לגננות הקיימות כבר במערכת, לסייעת שקיימת כבר במערכת, לקלוט את הסייעת השלישית, להגדיר את המטלות, איש הצוות השלישי, אולי זו הצהרת כוונות אבל, אני לא שם, התכוונתי לאיש צוות שלישי, הגדרת מטלות, תפקידים, היררכיה בגן, וזו ההזדמנות שאנחנו מקיימים את הדיון – בכוונה נכנס לתוך הדברים שלך כי אנחנו נשמע מאנשי משרד החינוך והשלטון המקומי, והם הגיעו - - -
<ישראל אליסף: אני לא רואה אותם.
יעקב מרגי: איך הרפורמה הזו הוטמעה?
יעקב מרגי: אם צצו וצפו מהשטח בעיות, אז בבקשה.
יעקב מרגי: עכשיו תיגש לבעיה של גריעת הסייעת.
<ישראל אליסף: שוב פעם, אתה קופץ לסעיף השני.
<ישראל אליסף: אני רוצה להגיע לסעיף הראשון.
<ישראל אליסף: הרפורמה התחילה מהר ולא שותפו בה אנשי שטח וזה חבל, אני חושב שיש לנו הרבה אימפקט להכניס לדיון והממשלה בכלל, רואה ערך מוסף בשיתוף ארגוני חברה בעבודת הממשלה.
<ישראל אליסף: אני חושב שזה נכון שזה יהיה כך וחבל שזה לא היה כך ברפורמת הסייעת השנייה אבל יש אפשרות לתקן, אז דבר ראשון הוא ה'מפתח' שאותו ביקשנו כל הזמן לפני הבחירות.
<ישראל אליסף: עיקר הבעיה, בוא נגיד כך, היינו שמחים שתהיה סייעת שניה בכל גן, בכל גן אבל, אנחנו מוגבלים בתקציב, אנחנו מדינה שמוגבלת בתקציב ועיקר הבעיה הוא עם ילדי גיל שלש.
<ישראל אליסף: ילדי גיל 3, שהם טרום-טרום-חובה מה שנקרא, נלקחו מהמעונות עם חוק חינוך חינם מגיל 3, עברו למסגרת העירונית, עיקר הבעיה הוא שם, בעיקר בתחילת השנה עם ילדים לא גמולים, שזה נמשך חודשים לאמצע השנה.
<ישראל אליסף: מה שאנחנו ביקשנו והרצנו את זה לאורך כל התהליך, זה שבכל גן עם עשרה ילדים בני שלש, תהיה סייעת שניה.
<ישראל אליסף: באו ברפורמה והחליטו שבכל גן עם שלושים ילדים בני 3,4 תהיה סייעת שניה.
<ישראל אליסף: המפתח לא נכון.
<ישראל אליסף: זאת אומרת, לפני שמדברים על התקינה - - -
יעקב מרגי: במלים אחרות, יכול להיות גן מסוים שיש שם ילדים שאתה מגדיר אותם - - -
<ישראל אליסף: כן, יכול להיות גן עם שלושים ילדים בני ארבע - - -
יעקב מרגי: לא גמולים.
<ישראל אליסף: לא, לא, תבין אותי.
<ישראל אליסף: יכול להיות גן עם שלושים ילדים בני ארבע שתהיה להם סייעת ויכול להיות גן עם עשרים וחמישה ילדים בני שלש, ארבעה ילדים בני ארבע וששה ילדים בני - - -
יעקב מרגי: אם היית ממתין לניתוח שלי - - -
<ישראל אליסף: אז שם הרוב יכול להיות לא גמולים ויהיו כמה ילדים בני חמש והם לא זכאים, דרך אגב, עבדך הנאמן בגן כזה, יש לנו גן רב-גילאי, עם חמישה עשר ילדים - - -
יעקב מרגי: השאלה מה היה הרציונל של השר, בהכנסת סייעת שניה.
יעקב מרגי: לא כמותי.
יעקב מרגי: לא רציונל כמותי אלא מהותי.
יעקב מרגי: ולצורך מה?
יעקב מרגי: אם זה לצורך החלפת טיטולים אז אתה צודק, הבנת?
<ישראל אליסף: אני לא חושב שזה לצורך החלפת טיטולים, אלא לתת מענה בעיקר בשלב הקשה, היותר קשה, שזה גילאי שלש.
<ישראל אליסף: שם, שוב פעם, אני חוזר ואומר, היינו שמחים שזה יהיה בכל גן, הייתי שמח שיהיה את זה גם בגילאי חמש, זה בטוח יכול לעזור, אבל במגבלות התקציב קודם כל צריך לבדוק איפה הכי קשה.
<ישראל אליסף: ולכן, ביקשנו שהמפתח יהיה שבכל גן עם עשרה ילדים בני שלש תהיה סייעת שניה.
<ישראל אליסף: בפועל, זה לא מה שקרה.
<ישראל אליסף: דרך אגב, כל הרשויות היו מתחכמות וגם היום הן מתחכמות; שמות עשרים ותשעה ילדים בגן, בעיקר רשויות שהן צריכות להוסיף את הכסף ולהשלים את הכסף של הסייעת השנייה, אז הן מתחכמות, הן שמות עשרים ותשעה ילדים בגן, הן שמות גן רב-גילאים עם ילדים בני חמש, כדי לחסוך ולא לשים סייעת שנייה.
<ישראל אליסף: כשאני באתי ואמרתי למשרד החינוך שצריך בכל גן עם עשרה ילדים בני שלש, אמרו לי: השתגעת?
<ישראל אליסף: אתה יודע כמה גנים כאלה יש?
יעקב מרגי: מה חשבת, שחוק הכלים השלובים עובד רק על נוזל?
<ישראל אליסף: אמרו לי: השתגעת?
<ישראל אליסף: יש כל כך הרבה גנים בגילאי שלש שאין סיכוי, זה לא יהיה אפשרי תקציבית, אז אני אומר, אני רוצה גם בעניין הזה - - -
<ישראל אליסף: רק שניה אחת, אני אקצר.
<ישראל אליסף: רק בעניין הזה.
יעקב מרגי: אתה לא יכול להאריך כי כבר הארכת.
<ישראל אליסף: אני אשתדל מעכשיו לקצר.
יעקב מרגי: בוא, בוא, תתמקד.
<ישראל אליסף: אם ייקחו את מספר הגנים והרשויות, עוד פעם יתחכמו וישימו תשעה ילדים בני שלש אז אני אומר 'דיינו', בשלב ראשון 'דיינו', למה?
<ישראל אליסף: כי תשעה ילדים בני שלש והשאר בני ארבע, יהיה פחות קשה לגננות מאשר כרגע במצב הנוכחי.
<ישראל אליסף: הדבר השני – ועכשיו אני מגיע לנקודה.
<ישראל אליסף: גם במצב התקינה הקיים, החליטו ששלושים ילדים בני שלש וארבע מקבלים סייעת ולא ייתכן שבאמצע השנה – צריך להיות תאריך קובע, לא ייתכן שבאמצע השנה, אחרי שהילדים התרגלו והמערכת התרגלה והגננת התרגלה, פתאום ילד אחד עובר דירה או ילד אחד נהיה בן חמש, או לא יודע מה, לא עשו את החשיבה בתחילת השנה עם השנתון של הילד, בום! מפטרים סייעת, זה לא נכון לילדים, זה לא פייר כלפי הסייעת שמפטרים אותה באמצע השנה - - -
<קריאה: מעבירים.
<ישראל אליסף: מפטרים, מעבירים.
<קריאה: יש לה - - -
<ישראל אליסף: לא תמיד יש איפה.
<ישראל אליסף: זה דבר שני.
<ישראל אליסף: נושא נוסף, הרשויות מתייחסות לסייעת השנייה כאל 'פול' של מחליפות מקום, ואז הרשות, אין לה גננת או אין לה סייעת ראשונה בגן אחר – הופ! יש סייעת שניה ואז, מסכנה הגננת של אותו גן עם הסייעת השנייה, כי כל שניה משנים לה את הסייעת, היא לא יכלה לבנות.
<ישראל אליסף: זה משהו לא הגיוני, זה פוגע בילדים, זה פוגע בניהול הנכון של הגן.
<ישראל אליסף: הנושא האחרון שאני רוצה לדבר עליו הוא נושא ההכשרה.
<ישראל אליסף: גם על זה היה פה דיון, אדוני יושב הראש, בקיץ, בנושא ההכשרה של סייעות, גם יזמנו כמה כתבות על הנושא.
<ישראל אליסף: יש באקדמיה רצון לתת תכניות סמי-אקדמיות, עם קרדיטציה לתואר ראשון, הסייעות עשו מהלך מהיר לגייס 4,000 סייעות בבהילות, ואתה זוכר, הייתה כתבה, שבבת-ים הסייעת שאלה מהם תנאי הסף אז אמרו לה: אם יש לך עברית צחה אז את יכולה להיכנס, אז קודם כל, צריך להקפיד על הקריטריונים של הקבלה ועכשיו, בפנים, צריך לדרוש שמשרד החינוך ומשרד הפנים, שהם אלה שאחראים על הרשויות המקומיות ומגדירים את תפקיד הסייעת, יעשו פיקוח שבאמת מי שנכנס הוא - - -
יעקב מרגי: קודם כל שמשרד הכלכלה יגדיר את זה כמקצוע.
<ישראל אליסף: זה עוד נושא, אני מסכים אבל, גם לפני שמגדירים מקצוע – ואנחנו היינו שמחים שזה יוגדר כמקצוע והיינו שמחים שלא רק שיוגדר מקצוע, אלא שיהפכו להיות עובדות של משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: אתה לא יכול לתת קרדיטציה, אם זה לא מוגדר.
<ישראל אליסף: זה תהליך, ודאי, זה תהליך אבל, עדיין משרד הפנים מגדיר את הגדרות התפקיד, משרד החינוך מגדיר את ההכשרה, אבל בפועל זה לא קורה.
יעקב מרגי: אין ספק - - -
<ישראל אליסף: ועל זה צריך לעשות פיקוח.
יעקב מרגי: כל הדיון הוא שצריך להגדיר את זה כמקצוע.
יעקב מרגי: לא ייתכן, אנחנו אומרים "היהלום שלי", "הכתר שלי" "הנשמה שלי" ומפקידים אותם בידי ידיים שאנחנו לא יודעים מה מידת ההכשרה ומהם הכישורים.
איתן ברושי: בוקר טוב אדוני היושב ראש, חברים נוספים והחינוך.
איתן ברושי: לפי דעתי מטרת הדיון – גם אם ירחיבו אותו, היא טיפול במשבר שנוצר, כתוצאה מפער רב בין המלים למעשים, בין הערכים שמדברים עליהם גבוהה ובין השקרים שיכולים לשים עליהם.
איתן ברושי: במקרה הזה זה חינוך בגיל הרך.
איתן ברושי: דרך אגב, שר החינוך עוצר את ביצוע ההמלצות שיכלו להעביר סוף סוף את החינוך בגיל הרך מלידה עד שלש מהכלכלה לחינוך.
איתן ברושי: הוא היה שר הכלכלה וחשב שזה טוב שזה יישאר אצלו, הוא עבר להיות שר החינוך והוא חושב שזה טוב שזה יעבור לחינוך, הוא יודע שאין שר כלכלה - - -
יעקב מרגי: רגע - - - הוא יעבור להיות שר החוץ ויעביר את זה לחוץ?
איתן ברושי: מאחר ואני חושב שהקואליציה צריכה להיות להיראות אחרת אני לא רוצה להגיד לאן הוא יעבור ואני בטוח שאתה הבנת.
איתן ברושי: אני רוצה לומר שעכשיו אין שר כלכלה בפועל ואין שר תעשיה ולמרות זה, משרד החינוך מגמגם באפשרות לשינוי היסטורי, של העברה – הוא בעצמו אמר ש"ילדים זה לא מפעל" או משהו כזה והרצף החינוכי מלידה ועד שמונה עשרה ועד בכלל, נכון שיהיה במשרד החינוך.
איתן ברושי: זה היה השינוי הגדול שאם מישהו רוצה להטביע חותם – והוא אומר שהוא רוצה להטביע חותם, הוא מצהיר – ראיתי אותו אפילו בערוץ 2 במוצאי שבת, מוכן לומר שישלים את הקדנציה, זה לא יכול להיות – וזה פה משרד החינוך, זה לא יכול להיות שהפקידים שותקים אבל אני רוצה לחזור לעניין.
איתן ברושי: אני מאלה שדרשו דיון מהיר, אני מאלה שדרשו דיון מהיר ונשיאות הכנסת לא הכירה בזה, אבל היושב ראש, לזכותו ייאמר, הכיר בזה והדרישה נבעה מהתנהלות לא תקינה, שבמהלך השנה החינוכית – לא קלנדרית, שנה חינוכית, כתוצאה משינויים – ויש כאלה, שירד מספר הילדים – ואני לא מציע עכשיו לדבר על כל שאלת הסייעת השנייה, כי העיקרון הוא נכון ועל זה כן צריך לברך את השר, והשאלה אם צריך להוריד את מספר הילדים או לשנות היא שאלה חשובה, אבל לפי דעתי, כבוד היושב ראש, אתה יכול לשנות את ההתנהלות הלא תקינה, שאומרת שלא מורידים את הסייעת השנייה במהלך שנת הלימודים, גם אם יש פחות תלמידים מסיבה זאת או אחרת.
איתן ברושי: זה מראה על חוסר הבנה, זו גם לא בעיה כלכלית כי מדובר פה על שיני מזערי למדינה, ושינוי רב עוצמה לילדים ולהורים שלהם ולכן, לפי דעתי, התרומה של הדיון הזה יכולה להתרכז בדבר אחד.
איתן ברושי: על כל סיכום הניסיון ויש פה את המ.מ.מ.
איתן ברושי: ואת כל השאלות שעולות, אני מציע ליזום דיון מסודר, שתהיה בו הפקת לקחים ושינויים אם מתחייבים מהפקת הלקחים.
איתן ברושי: אבל דבר אחד ברור, אסור עוד יום אחד, שמשרד החינוך וגורמים אחרים במדינה, יתעללו בילדים ובהורים ואחרי שהם יצאו עם אינסוף תקשורת על הסייעת עכשיו 'אחד אחד', באין רואה, ב'התגנבות יחידים', הם מורידים את הסייעת השנייה, משום שירד ילד מסיבה כזאת או אחרת.
איתן ברושי: את זה צריך לעצור אדוני היושב ראש, תודה.
יעקב מרגי: תראו, משרד החינוך, אני שמתי אותך קודם כל להציג.
יעקב מרגי: נשמע את הכול, אחרי כן תגיבו, תתייחסו גם לקטע הזה, אם אפשר להתייחס לתאריך קובע כדי שלא יהיה מצב כזה באמצע השנה, תענו תשובות על רמת הפיקוח שלכם שרשויות מקומיות לא מתחכמות עם הסוגיה הזו של עשרים ותשעה ילדים, או שזה הפך להיות מאגר לממלאות מקום, אז בינתיים יש לכם את הזמן להתארגן, להכין שיעורי בית.
יעקב מרגי: כך היה קורה לי כשלא הייתי מכין בלילה, הייתי בא בבוקר.
יעקב מרגי: נמצאים אתנו "איתך-מעכי"?
<קריאה: נטע לא נמצאת.
<קריאה: אני מהתארגנות הסייעות.
יעקב מרגי: "איתך" – נמצאים פה?
<קריאה: לא, לא יכלו להגיע.
יעקב מרגי: לא הגיעו.
יעקב מרגי: ראיתי – וגילוי נאות, נמצאת פה גילי אלון מבאר שבע?
יעקב מרגי: הנה, קיבלת בגלל באר שבע.
<גילי אלון: רציתי להגיד קודם כל, תודה על הישיבה.
<גילי אלון: אני הייתי חלק מהקבוצה שמאוד דחפה לסייעת השנייה.
<גילי אלון: לי יש בגן סייעת שניה, אנחנו שתיים ומה שקורה הוא שכשהיא נכנסה לעבוד אתי בתחילת שנה, הסתבר שימי ששי לא כלולים בכלל, אין סייעת שניה, אני נשארת לבד, כשאני עובדת בחינוך הממלכתי דתי וכל הפעילויות כמו פרשת השבוע, קבלת שבת וכל הפעילויות שנעשות, גם בממלכתי יש, כמו ימי הולדת, שנעשים בימי ששי, פשוט הסייעת היא 'שקופה', היא לא נמצאת, היא לא חלק מצוות הגן, זה מפריע לה, זה מפריע לנו כצוות, זה מפריע להורים ובטח לילדים, שלא מבינים למה היא לא ביום ההולדת שזה דבר מאוד חשוב.
<גילי אלון: דבר שני, ההעסקה שלה בתחילת השנה לא הייתה כמו ההעסקה שלי.
<גילי אלון: אני חודשית, היא הועסקה על פי יומית, חגי תשרי היא לא קיבלה, כלומר, כל ענין השכר ורק אחרי ארבעה חודשים נקלטה סוף סוף להיות סייעת חודשית זאת אומרת - - -
יעקב מרגי: לא רוצה לומר חבלי לידה אבל חבלי קליטה.
יעקב מרגי: זה קורה גם למורים הוותיקים במערכת החינוך, שלוקח להם זמן וכל שנה כך, לצערנו הרב.
<גילי אלון: בינתיים העיריה צריכה את התקציב ועכשיו היא לא מועסקת – כמובן – במאה אחוזי משרה, היא מועסקת ב-85% כי היא עובדת רק חמישה ימים, את יום ששי אין לנו.
<גילי אלון: הדבר האחרון שרציתי להגיד, שהגננת שלי הפכה להיות גננת מובילה - - -
יעקב מרגי: אנחנו לא הגונים, אתם יודעים למה אנחנו לא הגונים?
יעקב מרגי: כי לפני ה-1 לספטמבר לא הייתה סייעת בכלל, עכשיו אנחנו בוכים למה זה 85% - - -
<גילי אלון: לא, לא, אני - - -
יעקב מרגי: בסדר, מותר, התפקיד שלנו לשאוף לאופטימום.
<גילי אלון: נכון, היא הייתה אמורה להיות - - -
יעקב מרגי: אבל מותר גם להיות כנים עם עצמנו, לא עם השר.
יעקב מרגי: אנחנו לא מרחמים על השר ולא על המשרד, עם עצמנו קצת להיות כנים.
<גילי אלון: ההגדרה הייתה - - -
יעקב מרגי: אני שמח שאתם מעלים את זה, זו מטרת הדיון.
<גילי אלון: היא הייתה אמורה להיות שוות זכויות לפי ההגדרה של משרד החינוך ובפועל זה לא קורה.
<גילי אלון: בואי, בואי, מטבריה הגיעה באיחור בגלל הנסיעה.
<גילי אלון: רציתי להגיד שהגננת שלי היא גננת מובילה בזכות הרפורמה, היא מובילה גננות בהדרכה ומסיירת בגנים - - -
יעקב מרגי: יש לה - - - קטנה של כמה?
<גילי אלון: של גננות?
יעקב מרגי: לא, יש בכל אשכול - - -
<גילי אלון: כן, כן, יש לה את הקבוצה שלה והיא עובדת מאוד קשה.
<גילי אלון: לצערי הרב, בין הסייעות אין לנו שום סייעת מובילה, שום הכשרה, שום ליווי, הפער פשוט הולך וגדל.
<גילי אלון: הגננות הולכות ולומדות ונעשות נשות מקצוע יותר - - -
יעקב מרגי: מה את ממליצה, להצמיד את הגננות אליכן או להצמיד אתכן אליהן?
<קריאה: להצמיד אותנו אליהן.
<גילי אלון: ברור.
<גילי אלון: חסרים לנו הכלים הלימודיים של הכשרה ואנחנו זועקות להכשרה.
יעקב מרגי: יש לנו את רז אהרונוביץ'.
יעקב מרגי: מבקש לא לחזור על דברים שנאמרו.
יעקב מרגי: רק לחדש.
<רז אהרונוביץ: טוב, אני אימא מתל אביב, יש לי שתי בנות, במצטבר ארבע שנים בגני עירייה.
<רז אהרונוביץ: אני מקווה שכל מי שיושב פה מבין את החשיבות של הסייעת השנייה ואין פה בכלל דיון על הסיפור הזה.
<רז אהרונוביץ: אני קצת רוצה להעיר את תשומת הלב, ואולי אני מעלה פה בעיות פרטניות אבל, ככל שלא תהיה החלטה גורפת – זה מה שיהיה - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, אני יליד 60' והייתי בגן עירוני בארץ.
יעקב מרגי: מה שזכור לי מהגן הוא הרבה שעות בטלה של הגננת עם הסייעת בחצר, מדברות ואנחנו עושים מה - - -
<רז אהרונוביץ: חבל.
<ישראל אליסף: רק תגיד לכולם, איפה היית?
<ישראל אליסף: באיזה גן?
יעקב מרגי: באר שבע.
יעקב מרגי: אל תשאל אותי מה השם של הגן.
יעקב מרגי: לא היו שמות לגן.
<רז אהרונוביץ: בכל אופן, אני יכולה לדבר מהניסיון שלנו, למשל, השנה אנחנו נכנסנו לגן שבמזל, באמת במזל, הוא מאוד קטן, יש עשרים ושלושה ילדים אבל מה?
<רז אהרונוביץ: כל הגן הוא ילדי שלש, קטנים, שנכנסו מגיל שנתיים ועשרה חודשים.
<רז אהרונוביץ: עכשיו נכנסים.
<רז אהרונוביץ: חודשיים ראשונים בגן, זה קליטה.
<רז אהרונוביץ: הם לכאורה גמולים ואתם מדברים פה על החלפת חיתולים אבל זו לא רק החלפת חיתולים, כי גם ילדים שהם כבר גמולים, הסייעת צריכה ללוות אותם לשירותים, אנחנו בקומה שנייה, הנה עוד בעיה, הילדים בחצר, הם כל הזמן עולים ויורדים, אין סייעת למעשה בגן, כי היא כל הזמן עסוקה בתחום של השירותים.
<רז אהרונוביץ: הגננת הופכת להיות סוג של סייעת כי אי אפשר לתגבר את זה.
<רז אהרונוביץ: במקרה קרה לנו שהגיעה יועצת חינוכית וראתה את הסיטואציה הזאת באחת הימים ובמקרה, הוסיפו לנו סייעת, אז אנחנו לא רוצים שכל דבר שיקרה הוא יהיה במקרה "כי הייתה יועצת" "כי מישהו ראה" כי "התגלתה בעיה", כי צריך שתהיה החלטה גורפת שבאמת מטפחת את בני השלש.
<רז אהרונוביץ: עוד משהו שעולה מן הדיון הזה הוא שיש תקינה ומדברים על שלושים ילדים שמפחיתים לעשרים ותשעה, או תשעה ילדים שהם בני שלש בגן וזה גורם למצב שהעירייה משבצת את הילדים בגן משיקולי תקציב, כאילו לערבב את הגן, נעשה תשעה ילדים בני שלש, חמישה אחרים, ניקח מכל מיני שכבות ונייצר כיתה שלא צריך להכניס אליה סייעת שנייה.
<רז אהרונוביץ: השיקול התקציבי הזה לא צריך להכתיב את התמהיל של הילדים בגן.
<רז אהרונוביץ: אצלנו בגן יש שיקולים של בנים, בנות, יש לנו הורים גרושים, משפחות מיוחדות, הורים חולים, גוססים, היה לנו מקרה של מוות, יש לנו אלרגיות - - -
יעקב מרגי: אז איך חיינו לפני 1 לספטמבר?
<רז אהרונוביץ: אני לא יודעת איך חיינו, אני יודעת איך אנחנו חיים היום.
<רז אהרונוביץ: היום, לגן אחד, היו לנו בשנה שעברה שני מקרים של מוות, מוות של הורה, זה משהו שצריך להתייחס אליו.
<רז אהרונוביץ: אי אפשר לוותר על סייעת כי יש תשעה ילדים - - -
יעקב מרגי: עמליה עמיר.
<עמליה עמיר: רק הגעתי.
יעקב מרגי: אז קחי אויר, לא לחזור על דברים ששמעת.
<עמליה עמיר: אני מקווה, אני רוצה להגיד דבר אחד, שאת הסייעת צריך להצעיד קדימה ולא לקחת אותה כמה צעדים אחורה.
<עמליה עמיר: שזה אומר שהיא חלק ממערך החינוך במקום העבודה שלה, בגן, כי הוא חלק מהחינוך.
<עמליה עמיר: גן זה מקום חינוכי, לוקחים ילד ומחנכים אותו ומצעידים אותו לעבר החיים הלאה ואת זה אין לסייעת, אין לה כלים להתמודד עם הדברים האלה.
<עמליה עמיר: אין לה גב שבא ותומך בה.
<עמליה עמיר: היא באה לגן, היא צריכה להחליף לשלושים ילדים – לא לשלושים, אני מגזימה, לחמישה ששה ילדים גם באמצע השנה, יש ילדים שכן עושים את הצרכים שלהם ואין מקום, אין החלפה, אין מים חמים, אין שום דבר, היא צריכה להתמודד עם זה ואחרי זה, אחרי שהיא צריכה להחליף לילד היא צריכה לגשת ולהתעסק עם אוכל.
<עמליה עמיר: האם מישהו פה עולה על דעתו?
<עמליה עמיר: מישהו מוכן שהילדים שלו יאכלו ממקום כזה, שהסייעת מחליפה ואחר כך צריכה להגיש אוכל?
<עמליה עמיר: האם זה מקובל עליכם?
יעקב מרגי: רגע, סליחה, אני מבין שזה עורר אצלכם משהו.
יעקב מרגי: השאלה מהדהדת, בסדר.
<עמליה עמיר: עכשיו אני רוצה להגיד עוד משהו, לוקחים גן עם עשרים ותשעה ילדים, לא מכניסים סייעת שניה וסייעת אחת צריכה להתמודד עם עשרים ותשעה ילדים, ילדים שעושים את הצרכים שלהם, ילדים מגיל שנתיים ושבעה חודשים, ילדים קטנים שבאים ישר ממעון, יום ששי - - -
<עמליה עמיר: יום ששי, עוד דקה, יום ששי או כשהסייעת חולה, לא מביאים מחליפה.
<עמליה עמיר: עובדת סייעת אחת עם שלושים ילד וזה דבר מאוד מאוד - - -
<עמליה עמיר: תודה לך, אני מודה לך מאוד.
יעקב מרגי: לפני משרד החינוך, שגיא קורן, בתנאי, בקצרה ולא לחזור על דברים, כי אני רוצה לעבור למשרד החינוך.
<שגיא קורן: קודם כל אני אגיד שסייעת שנייה היא מבורכת, שלא יהיו שום אשליות אבל, יש מקום לשיפור.
<שגיא קורן: אני כן רוצה להגיד והדגישו את זה, ביום ששי משום מה החליטו, במשרד החינוך, שגן הילדים הוא משתנה ביום ששי, אין פיפי, אין קקי, הילדים נהיו גמולים, עלו כיתה, לא יודע מה, אין סייעת.
<שגיא קורן: אחר כך צריך לעשות התאמת מבנה, צריך להתאים את המבנים לגילאים, אגנית רחיצה לילדים, אסלות נמוכות לילדים בני שלש, מטראז' 'פר' ילד שיהיה עם דגש, דוחפים המון ילדים לגנים קטנים, במיוחד בגנים הישנים וכמובן, אני רוצה להדגיש את זה שצריך לארגן שכל עירייה תארגן לה 'פול' סייעות נוספות להחלפה.
<שגיא קורן: לא ייתכן שבגלל שגננת נופלת אומרים לנו במשרד החינוך: תסגרו את הגן, לא יהיה גן היום, מה הבעיה?
יעקב מרגי: מי אמר לך דבר כזה?
<שגיא קורן: הרבה - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, לא, לא.
<שגיא קורן: אמרו: תסגרו את הגן.
יעקב מרגי: אתה אומר על משרד החינוך או רק על הערים?
יעקב מרגי: פונקציה, תאמר לי פונקציה.
<שגיא קורן: עירית פתח תקוה נאמר - - -
יעקב מרגי: איזו פונקציה?
<שגיא קורן: נאמר על ידי המפקחת: תסגרו את הגן.
יעקב מרגי: אני אתן לך עצה, אתן לך עצה, תקשיב.
יעקב מרגי: בכל הקדנציות שלי, את מפריעה לי, גם כשר, כשהיועץ המשפטי ממהר לומר לי: אי אפשר, הייתי אומר לו: אין בעיה, רק תן לי את זה כתוב.
יעקב מרגי: הוא אמר לי "אי אפשר" תוך שנייה וחצי אבל את הכתוב לקח לו חודש וחצי.
יעקב מרגי: אתה מבין למה?
<שגיא קורן: בסדר גמור.
יעקב מרגי: אין בעל פה.
יעקב מרגי: אתה ועד הורים, לא?
<שגיא קורן: כן.
יעקב מרגי: ואני מהדרום, תמיד אנחנו התגאינו בכם, שאצלכם 'לא עובר לידכם' שום דבר, לא מפספסים כלום.
יעקב מרגי: אצלנו – אפשר 'למרוח' אותנו אבל אצלכם, זה כתוב, אז אתה נציגות הורים, אם פונקציה מקצועית אומרת לך "תסגור את הגן", תתכבד לקחת את השם שלה, את הפרטים שלה ותעביר הלאה.
יעקב מרגי: שמענו את הקולות ואת הדברים.
<סימה חדד מה יפית: טוב.
יעקב מרגי: תציגי לנו.
<סימה חדד מה יפית: ברשותכם, לפני שאני מציגה, אני רוצה להתייחס לדברים שחבר הכנסת ברושי אמר, לגבי העברה של המשרד - - -
יעקב מרגי: רגע, את חושבת שאיתן ברושי יודע מי את, מה התפקיד שלך?
איתן ברושי: היא ותיקה.
יעקב מרגי: הפרוטוקול לא זוכר.
<סימה חדד מה יפית: סימה חדד, מנהלת האגף לחינוך קדם יסודי.
<סימה חדד מה יפית: לגבי ה"גמגום" של משרד החינוך במעבר של "לידה עד שלש" למשרד החינוך, גם השבוע זה פורסם, ישבנו ישיבות די ארוכות, יש הצעה מסודרת שהמשרד הגיש, כאשר הוא אומר שהעברת המעונות ל"לידה עד שלש" למשרד החינוך, מחייבת – כפי שאנחנו רוצים לפחות, טיוב של תהליכי עבודה, רוצים סטנדרט אחר במערכת החינוך הזו.
<סימה חדד מה יפית: לצד זה יש עלות תקציבית.
<סימה חדד מה יפית: ההמלצה הביאה את שתי ההצעות והדיון עכשיו במקום אחר אבל לא בגלל "גמגום" של משרד החינוך.
יעקב מרגי: החליט לא להעביר.
<סימה חדד מה יפית: אבל זה לא גמגום - - -
איתן ברושי: זה כן גמגום כי הם שמו שיקול דעת, הממשלה שמה באיזון את עבודת האישה ואת הרצף החינוכי, בשביל זה לא צריך להקים ועדות - - -
<סימה חדד מה יפית: סליחה - - -
יעקב מרגי: איתן, תן לה.
יעקב מרגי: איתן, אני אתן לךָ, תקשיבי.
יעקב מרגי: אנחנו, בעלי החיים – והאדם הוא גם בעל חי, הוא יודע, יש לו חושים לא לעלות, לא לדרוך על מלכודות.
יעקב מרגי: הדיון הוא בסייעת השנייה, עזבי אותנו מהמעונות עכשיו.
<סימה חדד מה יפית: זו הייתה הערה שרציתי - - -
יעקב מרגי: אנחנו לא פותחים דיונים נוספים.
<סימה חדד מה יפית: אני רוצה, ברשותכם, להציג את רפורמת הסייעת השנייה פה.
<סימה חדד מה יפית: מתרשמים שרפורמת הסייעת השנייה כוללת בתוכה רק סייעת שנייה אבל, רפורמת הסייעת השנייה כוללת בתוכה כמה רכיבים שאיתם, בעצם, יצאנו מתוך מקום של לתת איזשהו סל שירותים למערכת הגיל הרך, כהזדמנות לשינוי ולא רק סייעת שנייה.
<סימה חדד מה יפית: אני בוודאי אתייחס לכל הסוגיות שעלו כאן בנושא הסייעת השנייה.
<סימה חדד מה יפית: בהזדמנות הזו, של שינוי בגיל הרך, החל מלתת פניות לילדים הצעירים, אפשר אחר כך להגדיר שלש, ארבע, חמש, עדיין אלה ילדים צעירים, לנו חשוב היה בהזדמנות הזו גם לנסות ולנצל ולהתאים דרכי עבודה, יש לנו קליטה בשלש השנים האחרונות של ילדים בגילאי שלש וארבע בעקבות חינוך חינם.
<סימה חדד מה יפית: צוות הגן, אנחנו בהחלט מתייחסים לצוות הגן, לסייעות ולגננות, רגע, רגע, רגע.
<סימה חדד מה יפית: <היו"ר יעקב מרגי> גבירתי, רגע.
<סימה חדד מה יפית: צודק.
<סימה חדד מה יפית: סליחה.
יעקב מרגי: כרגע, את מדברת אתי.
יעקב מרגי: לפרוטוקול.
<סימה חדד מה יפית: צוות הגן וצוותי החינוך, כן חשובה לנו כמובן ההובלה או ההעצמה של הגננות המובילות, כחלק שמשפיע גם על העבודה בתוך הגנים וגם במסגרת הישוב, בראייה קהילתית משמעותית.
<סימה חדד מה יפית: התקציב של ההעשרה שמעשירה את סביבת הגן וכמובן הטיפוח של ההורים בקהילה, שהם חלק בלתי נפרד מרפורמת הסייעת השנייה.
<סימה חדד מה יפית: חשוב לומר שהרפורמה הזו היא לא רפורמה שכוללת מאה כיתות וזה לא פיילוט, זו תכנית שכוללת את כלל הגנים במדינת ישראל.
<סימה חדד מה יפית: אנחנו מדברים על למעלה מ-18,000 גנים, תנסו לחשוב על קנה המידה, כך שמן הסתם, על פני הרצף, יש איזושהי למידה במהלך השנה הזו, מה מצליח יותר ומה מצליח פחות.
יעקב מרגי: אלה מספרים בתוך הרפורמה או כללי?
<סימה חדד מה יפית: אלה מספרים כלליים, שכוללים את הרפורמה, פה הם מספרי גנים.
<סימה חדד מה יפית: אני תיכף אומר מה כולל את כלל הנגנים ומה כולל חלק מן הגנים.
<סימה חדד מה יפית: יש ארבעה רכיבים מרכזיים.
<סימה חדד מה יפית: הרכיב הכי קטן – קטן יחסית מבחינת ההשקעות בתוך התקציב, זה הליווי וההדרכה בגן מוכר שאינו רשמי, שעד היום לא כלל את כלל המוכר שאינו רשמי, כמו הגנים הפרטיים למיניהם, לאו דווקא המוכר שאינו רשמי, או חרדים וערבים שהיו תחת אחריותנו.
<סימה חדד מה יפית: המעגל היותר גדול הוא כל הגנים שיש בהם שלושים ילדים ומעלה, כן, אלו היו ההחלטות בחשיבה לגבי שיבוץ הסייעת השנייה, אפשר להתווכח עם זה, אפשר ללמוד מזה השנה ונעשה את זה בהמשך.
<סימה חדד מה יפית: לכלל הילדים בישוב בגילאי 3-4 – שזה כבר יותר גנים מהשלושים ילדים ומעלה, היקצו בהעשרה ובהצטיידות נוספת, דבר שהוא חדש, בין 1,000-5,000 שקלים בשנה, זה הרבה כסף ולכלל הגנים בארץ – 18,000 גנים, גננת מובילה, בחלוקה של חמישה עשר אשכולות, 15 גנים לאשכול ו-960 גננות, זה כולל את כלל הגנים ואת כל המהלכים האלה אנחנו מחויבים להוביל.
יעקב מרגי: לא יודע אם בנתונים תקציביים את שולטת, החצי מיליארד שקל, עלות הרפורמה, לא כולם זה הסייעת.
<סימה חדד מה יפית: אנחנו מראש - - - את כל הרכיבים כי - - -
<סימה חדד מה יפית: אנחנו חושבים שסייעת שנייה חשובה והיא צריכה להיות זמינה אבל, היא לא הכול כדי לקיים את התהליכים והשינוי.
<סימה חדד מה יפית: כאן אנחנו יכולים לראות - - -