GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איציק זהבי: כולם אנשים בעלי ידע וכמובן באים מרקע מתאים, שגם יוכלו לעבור בתוך המסגרות, בתוך המוסדות החרדיים, כדי שאפשר יהיה לקדם את הנושא הזה.
<איציק זהבי: כמה נתונים כלליים שחוב לי להדגיש.
<איציק זהבי: יש לנו עדיין חוסר בכמויות של רכזים בתחום זהירות בדרכים, ונמצא איתנו פה ידידנו ממשטרת ישראל.
<איציק זהבי: הוא בטח יוכל להרחיב בדברים הללו גם.
<איציק זהבי: אבל בתוך המערכות החינוכיות היום, המספרים הם יחסית מספרים נמוכים ואני מקווה שכתוצאה מהיוזמה הזו, מהשיח שמתקיים כאן בוועדה ומהעבודה שלנו בתוך משרד החינוך, יחד עם האגף לזהירות בדרכים, נוכל להגביר את כמות המורים ואת כמות הרכזים בנושא הזה.
<איציק זהבי: אנחנו נתקלים באתגר מאד גדול אל מול הרשויות המקומיות.
<איציק זהבי: חשוב לנו שמפה תצא קריאה אל הרשויות המקומיות לגבי אנשי בטיחות בדרכים, שמולם נוכל לעבוד.
<איציק זהבי: אני חושב שאם אנחנו נצליח להגיע לנושאים הללו, נוכל למצוא את עצמנו במקום טוב יותר ושלא נידרש, כמו שהקראתי לכם, למספרים, שהם מספרים לא טובים ביחס לילדים בציבור החרדי.
<איציק זהבי: עד כאן דברי הפתיחה.
<איציק זהבי: ברשותך, אם אתה רוצה, אפשר לפנות ל - - -
יעקב מרגי: אני אשמע את מקס אבירם, אבל אל תספר לי מה הולך להיות בחרדי.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה הולך בכלל בכללי, כדי להבין איפה עומדת היום כל הסוגיה.
<מקס אבירם: אדוני יושב הראש, בפגישה האחרונה שהייתה בינינו כמה חודשים לפני הפגרה, אני אמרתי לך שאני מוכן עם - - -
יעקב מרגי: אני זוכר את הפנייה שלך.
<מקס אבירם: שאם תיווצר יוזמה כזאת, אני מוכן לבוא ולהציג בהרחבה את כל סיפור החינוך לזהירות בדרכים במערכת החינוך, בכללי.
<מקס אבירם: אני אנסה לעשות איזו שהיא סקירה של הדברים האלה.
<מקס אבירם: תראה, אני יכול להגיד לך, אדוני יושב הראש, שב-8 שנים, 10 שנים האחרונות - במגזר החרדי - גם ברשתות וגם במוכר שאינו רשמי - התקיימה פעילות של חינוך לזה"ב עם תכניות שהותאמו לאוכלוסייה ולנסיבות, באמצעות שיתוף פעולה מאד מאד הדוק עם אנשים מתוך הרשתות.
<מקס אבירם: למשל בחינוך העצמאי אנחנו ישבנו מול גברת נכבדה ששמה אסתר קופשיץ, ועם הצוות שלה בנינו ובעצם התאמנו תכניות זה"ב והן מצויות, אפשר להשתמש בהן ומשתמשים בהן עד היום.
<מקס אבירם: במעיין החינוך התורני עשינו את אותו דבר.
<מקס אבירם: יש להם מרפ"ד מעולה בגבעת שאול בירושלים, בכנפי נשרים.
<מקס אבירם: זה מרפ"ד שהרשות הלאומית יחד איתנו הקצתה כספים על מנת לפתח חומרי למידה שיתאימו לתלמידים ולאוכלוסייה.
<מקס אבירם: ובמוכר שאינו רשמי אנחנו התאמנו תכניות והקצנו שעות, על מנת שיפעלו שם ויפעילו את התכניות.
<מקס אבירם: קשה לנו מאד להיכנס לעניין הזה באוכלוסייה החרדית בנושא משמרות זה"ב.
<מקס אבירם: קשה מאד, יש לנו מעט מאד, יש לארז נתונים, הוא יכול להציג אותם עוד מעט.
יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך ואני לא אומר את זה בביקורתיות, חס ושלום, אני אומר את זה במציאות.
יעקב מרגי: יש ערים חרדיות, אל תנסה לשים שם משמרות.
יעקב מרגי: אתה צריך לשים שם קציני תנועה הכי בכירים משעה שמונה בבוקר.
יעקב מרגי: זה אתגר תחבורתי לא פשוט.
<מקס אבירם: אבל אדוני יושב הראש סיפר שכשהוא היה ילד - - -
יעקב מרגי: אני לא גדלתי באזור חרדי, בגלל זה אני אומר.
<מקס אבירם: אוקיי, בסדר.
<מקס אבירם: בכל מקרה, יש דוגמאות.
<מקס אבירם: יש לנו דוגמאות של בתי ספר ויישובים חרדיים שבהם יש משמרות זה"ב.
<מקס אבירם: החדירה לתוך האוכלוסייה הזאת בהיבט הזה, צריכה להיות בדרכים אחרות, בדרכים של שיח, של גיוס רבנים וכן הלאה.
<מקס אבירם: בכלל, כדי להכניס את הנושא הזה של זה"ב ובטיחות בכלל, הגישה לשם צריכה להיות שונה, ואני מאד מאד שמח שהוקם במשרד החינוך המחוז החרדי, שבאמצעותו אנחנו מתחילים לבנות עכשיו איזו שהיא תשתית ארגונית, שבה יהיה ממונה מחוזי שיטפל בעניינים האלה.
<מקס אבירם: יהיון מסביבו מדריכים ומנחים - - -
יעקב מרגי: כשאומרים לי במשרד החינוך הקציתי שעות, המוח שלי עובד בכיוון אחר כבר.
יעקב מרגי: לא נחה דעתי מיד כשאומרים ממשרד החינוך – הקצנו שעות.
<מקס אבירם: אז בסדר, אני - - -
יעקב מרגי: א' צריך לבדוק מה נעשה איתן ואם נעשה איתן, ואם מה שנעשה איתן נעשה איתן כמו שצריך.
<מקס אבירם: כמובן, כמובן.
<מקס אבירם: אז לכן אני אומר שמעבר למה שנעשה במגזר החרדי בשנים האחרונות, החידוש שהולך להתהוות כבר בשנת הלימודים הקרובה, זה שיש לנו מחוז חרדי, שיהיה שם מערך ארגוני של ממונה עם מדריכים ומנחים, שייצור את תהליך הבקרה שאתה מדבר עליו.
<מקס אבירם: זאת אומרת זה נכון שלהקצות שעות זה לא חכמה - - -
יעקב מרגי: זו גם ההתמדה.
<מקס אבירם: התמדה, כמובן.
יעקב מרגי: התמדה זו אחת הבעיות העיקריות בסוגיית זהירות בדרכים.
<מקס אבירם: אנחנו הלכנו לכיוון הזה, אנחנו לכיוון הזה הולכים.
<מקס אבירם: אני מאד מאד שמח – אני אומר לך באמת – באופן אישי – אני מאד מאד שמח שיש הגדרה כזאת של מחוז חרדי, שיתחיל לבנות כאן איזו שהיא תורה מאד מאד מוסדרת ומבוקרת ומנוהלת היטב, כדי שאנחנו נצליח אולי להשפיע על מגמת ההיפגעות של ילדים בגילאים האלה שלנו, במגזר החרדי.
<מקס אבירם: אני רוצה להוסיף עוד מילה אחת.
<מקס אבירם: אני מניח שהקולגות שלנו ברשות הלאומית יוסיפו.
<מקס אבירם: צריך לא להתעלם מן העובדה שהרשות הלאומית בשנים האחרונות קיימה המון המון המון פעולות הסברה.
<מקס אבירם: אני מניח שיש לך היום איזו שהיא תשורה שאתה צריך לקבל על איזה דיסק שהם הכינו וכן הלאה, לציבור החרדי.
<מקס אבירם: הם עושים המון המון פעולות הסברה ופעולות אחרות בתוך היישובים החרדיים.
<מקס אבירם: יש גופים ועמותות חיצוניות גם, כמו שלומי כץ - - -
<קריאה: חפצנו לחיים.
<מקס אבירם: ויש עוד הרבה הרבה אחרים שעוסקים בתחום הזה.
<מקס אבירם: אני חושב שאנחנו נמצאים בדרך הנכונה.
<מקס אבירם: אני מניח שבמפגש הבא שיהיה לנו אצלך בעניין הזה של החינוך החרדי, בעיני התמונה היא לא כזאת גרועה, אבל היא תמונה שצריך להתחיל להסדיר אותה ולהבנות אותה ולהכניס אותה לאיזה שהם פסים של מתווה דרך מאד מאד ברור.
<מקס אבירם: תכנים ותכניות יש לנו.
<מקס אבירם: העניין הוא לעשות את ההטמעה הנכונה, את ההדרכה וההנחיה הנכונה ואת הבקרה הנכונה.
יעקב מרגי: המשרד לביטחון פנים.
<ארז פייביש: ארז, קצין זה"ב ארצי.
<ארז פייביש: המטרה שלנו היא באמת להגיע לכל בית ספר ובית ספר, לכל ילד וילד, כי כמו שאמרת – ונשמרתם לנפשותיכם, וזה מאד חשוב לנו וזה לא משנה איפה הוא נמצא ולאיזה מגזר הוא שייך.
<ארז פייביש: לצערי הרב, מעט מאד בתי ספר במגזר החרדי מוכנים לקבל אותנו.
<ארז פייביש: אותנו – אני מתכוון למשטרת ישראל.
<ארז פייביש: כי הם לא מוכנים לראות אותנו במדים והם לא מוכנים ששוטר שלא מדבר את השפה – יש שפה – ייכנס לבתי הספר.
<ארז פייביש: אני יכול גם להבין אותם, הם פוחדים שהילדים יתקלקלו, לא מוכנים שבת תדריך בן ובן ידריך בת וכל מיני דברים כאלה.
<ארז פייביש: אני יכול רק לסבר את האוזן ולהגיד שמתוך 2,390 כיתות בערך שאנחנו מדריכים בשנה, אנחנו מדריכים 88 בסך הכל במגזר החרדי.
יעקב מרגי: שקלתם אולי - הרי יש הרבה ארגונים במגזר החרדי, מה שנקראים ארגוני הצלה.
יעקב מרגי: תאמין לי, המוטיבציה שלהם להתנדב לעוד מטלות - להכשיר קבוצה כזאת מתוכם?
<ארז פייביש: כן.
<ארז פייביש: נעשה ניסיון שנה שעברה.
<ארז פייביש: היה ניסיון של הרשות הלאומית להפוך את כל מערך ההדרכה של הזה"ב למערך מתנדבים.
<ארז פייביש: העניין נשקל באמת בכובד ראש.
<ארז פייביש: להפעיל מערך מתנדבים זו לוגיסטיקה שלמה.
<ארז פייביש: כשאני היום מגיע לבית ספר ומתאם עם בית ספר, בית ספר עושה את כל השינויים בתוך מערכת השעות שלו ומפנה יום או מפנה שבוע להדרכות כאלה.
<ארז פייביש: כשאתה מסתמך על מערך הדרכה של התנדבות, אתה לא יכול לסמוך על מערך כזה.
<ארז פייביש: אתה חייב מערך יציב, מערך שיהיה מקצועי.
<ארז פייביש: אנחנו מדברים פה על מקצועיות.
<ארז פייביש: זה א'-ב' שלנו.
<ארז פייביש: השוטר שבא להדריך, מעבר להיותו שוטר שמדריך זהירות בדרכים, מהווה איזה שהוא גשר לאותו ילד למשטרה.
<ארז פייביש: הוא רואה שהשוטר הוא גם שוטר מחנך, הוא לא רק שוטר - - -
יעקב מרגי: קודם כל מסכים איתך, זה חשוב, זה ערך כשלעצמו שהחברה לא תראה בדמות השוטר דמות מאיימת, ההיפך הוא הנכון.
<ארז פייביש: זה חלק.
יעקב מרגי: לכן אני הולך לשם.
יעקב מרגי: לדוגמא זק"א.
יעקב מרגי: כשהייתי אז בבאר שבע, הייתי מהראשונים שמשטרת ישראל התייעצה איתו במיסוד של זק"א.
יעקב מרגי: שכחתי את השם שלו, היה לו שם דרום אמריקאי, לקצין שבא אלי.
יעקב מרגי: ואז מי חשב?
יעקב מרגי: אתם זוכרים את הדילמות שהיו, זק"א פעל ואתה יודע מה?
יעקב מרגי: יש לנו מתנדבי תנועה עם מדים, תאמין לי שאנשי זק"א שייועדו - יחידה כזו לתחום של העברת המסרים של זהירות בדרכים - הם יגייסו לך גם גרעין נשי, גם גרעין גברי, שיעברו את ההדרכה הזאת שלכם.
יעקב מרגי: צריך לשקול.
יעקב מרגי: אני לא אומר שזה הפתרון.
יעקב מרגי: אני זורק את זה תוך כדי הליכה, תוך כדי דיון.
יעקב מרגי: אני זוכר את הדילמות שהיו להפוך אותם למתנדבים.
יעקב מרגי: זה היה ביטוח, זה היה מסגרת, משם מה הם מופיעים.
יעקב מרגי: זק"א נמצא שם.
יעקב מרגי: קיים שם כבר.
יעקב מרגי: לחלק גדול מהדילמות נמצא מענה.
יעקב מרגי: תעבירו את זה הלאה.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם זה מה שנכון.
יעקב מרגי: אני לא קובע מסמרות, אבל זה עוד רעיון.
<ארז פייביש: כל ילד, כל כיתה שנגיע אליה ונדריך אותה, ואנחנו יכולים להגיע לכל מקום.
<ארז פייביש: דיברת על אזורים שצריכים קציני משטרה שיכווינו תנועה.
<ארז פייביש: במודיעין עילית הייתה פגיעה בילד לפני כמה חודשים.
<ארז פייביש: פנה אלי מנהל, שלחתי לשם צוות במיידי.
<ארז פייביש: לצערי הרב הרומן לא המשיך, הם לא הסכימו שניכנס יותר.
<ארז פייביש: אותו בית ספר, אותו מנהל נלחם ואמר – אני באמת רוצה.
<ארז פייביש: כל מערכת החינוך רוצה, הבעיה זה הניהול של העיר.
<ארז פייביש: הם אלה שלא רוצים.
יעקב מרגי: לקחת עיר בעייתית בכל פרמטר.
<ארז פייביש: דרך אגב, הגעתי גם למודיעין עילית וישבתי שם עם מנהלת המחלקה - - -
יעקב מרגי: עליה דיברנו, על מודיעין עלית.
<ארז פייביש: לא, זה היה בית"ר עילית, סליחה.
<ארז פייביש: במודיעין עילית ישבתי עם - - -
יעקב מרגי: אני התכוונתי למודיעין עילית שהיא בעייתית בכל פרמטר.
<ארז פייביש: אישה מדהימה, מנהלת שם ביד רמה את נושא החינוך וקבענו שהיא תשלח לי מדריכים, שאני אוכל להכשיר רק אליה מתנדבים.
<ארז פייביש: לא מעניין אותי מי זה יהיה, העיקר ללמד את הילדים זהירות בדרכים.
<ארז פייביש: העיקר שיהיו שם, שלא יפגעו ילדים באותו מקום.
<ארז פייביש: קשה מאד.
<ארז פייביש: יש לנו את חוליית שילוב החרדים במשטרה, במטה הארצי.
<ארז פייביש: יש להם קבוצת ווטסאפ, עובדים שם חברה' חרדיים.
<ארז פייביש: שלחנו דרך קבוצות הווטסאפ שלהם בקשות לאנשים שיתנדבו.
<ארז פייביש: דרך אגב, יש לי מתנדב אחד שהיה לי, לא, בעצם זה שח"ר חרדי, שוטר חרדי והוא קיבל אישור רב, היות וזה אך ורק הדרכה של ילדים למען שמירה על החיים.
<ארז פייביש: הוא קיבל אישור מהרב לעבוד בזה.
<ארז פייביש: יש לי שוטר שאפילו גויס לעשות את זה במשרה מלאה.
<ארז פייביש: אנחנו באמת מנסים לעשות כל דבר שאפשר על מנת לחדור לאוכלוסייה.
<ארז פייביש: הרבה פעמים הם לא פותחים לנו אפילו את הדלת.
<ארז פייביש: היו מקרים שגם אחרי שהם אישרו לנו להכניס שוטרים בקריית מלאכי, שוטרת נכנסה לשיעור, נכנסה המנהלת – והיא לימדה שם לא פעם ולא פעמיים – אמרה לה תצאי מהכיתה, אני לא רוצה לראות אותך יותר.
<מקס אבירם: ובכל זאת, אנחנו צריכים לא להתייאש ולנסות למצוא כיוונים אחרים להיכנס.
<ארז פייביש: אנחנו לא מתייאשים.
יעקב מרגי: אני חושב שברגע שזה יבוא מהמחוז החרדי, בליווי, בתיאום, תהליך ההטמעה יהיה יותר ידידותי, מה שנקרא.
<ארז פייביש: הייתי בישיבה של המחוז החרדי עוד לפני שנכנס מנהל המחוז, רק בהקמה עם כל המגזרים – המעיין התורני, החינוך העצמאי והיו שם עוד כמה וכמה זרמים שאני לא זוכר אותם לצערי.
<ארז פייביש: אמרתי להם שאני מוכן לעשות כל מה שהם רוצים, על מנת לחדור למגזר החרדי ושיביאו לי מדריכים.
<ארז פייביש: אנשים שידברו את השפה ויידעו להעביר את זה בצורה הטובה ביותר לילדים.
<ארז פייביש: ואז גם אולי ההתנגדות תרד.
יעקב מרגי: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, בבקשה.
<אבי אזולאי: שלום, צהריים טובים.
<אבי אזולאי: שמי אבי אזולאי, אני מנהל מרחב דרום, גם מחוז ירושלים גם מחוז יהודה ושומרון, ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
<אבי אזולאי: חלק נכבד מהמגזר החרדי נמצא בתחום אחריותי.
<אבי אזולאי: כמו שהציגו קודם את נושא הנתונים, חשוב להדגיש, סך הכל התאונות ביישובים החרדיים, הן לא יותר מהסך הכללי, אבל יש לנו אוכלוסיות בסיכון ייעודיות – גילאי 0 עד 14.
<אבי אזולאי: אנחנו רואים היפגעות של ילדים יותר מפי שניים באשר במגזר הכללי.
<אבי אזולאי: אנחנו רואים היפגעות של הולכי רגל.
<אבי אזולאי: פחות רכב - - -, חזית צד וכו', אבל יותר היפגעות של הולכי רגל.
<אבי אזולאי: אתמול היה לנו ילד בן 10 בירושלים, בגולדה מאיר, פצוע קשה.
<אבי אזולאי: אתמול.
<אבי אזולאי: היה לנו הרוג בירושלים לפני כמעט חודש.
<אבי אזולאי: אנחנו מתמודדים קשה מאד עם הנושא הזה של המגזר החרדי.
<אבי אזולאי: הבעיה היא גם להגיע אליהם.
<אבי אזולאי: מערכת החינוך זה קהל שבוי, אבל במגזר החרדי הוא לא קהל שבוי, כי אתה לא יכול להיכנס לשום בית ספר בלי אישור של מנהל בית הספר, החונך התורני והרב של הקהילה.
<אבי אזולאי: אתה לא יכול להיכנס.
<אבי אזולאי: אנחנו ניסינו להיכנס.
<אבי אזולאי: לא נתנו לנו להיכנס בדלת, באנו מהחלון, דרך שירות אזרחי.
<אבי אזולאי: גייסנו מתנדבים של שירות אזרחי, החברה שעושים שנתיים במסגרת שירות אזרחי.
<אבי אזולאי: חברה' מהמגזר החרדי – חסידות גור, ליר, יש לי גם ממעיין החינוך התורני, מש"ס חברה', והם עוברים הדרכה ונכנסים לתוך בתי הספר ונכנסים לתוך התלב"ס, למערכת השעות המסודרת של בית הספר.
<אבי אזולאי: הוא יודע ביום שני הוא מלמד את כיתה ג/2 בשנה שמונה ואחר כך בתשע יש לו עוד.
<אבי אזולאי: אבל אנחנו לא יכולים להיכנס לכולם.
<אבי אזולאי: לא בכל מקום נותנים לנו להיכנס.
<אבי אזולאי: אז בהיבט של הנתונים, יש לנו מאפיינים מאד ייחודיים במגזר החרדי, בערים החרדיות וביישובים החרדיים, שבהם אנחנו שמים דגש.
<אבי אזולאי: אמרתי הולכי רגל, אמרתי הנושא של ילדים ונושא של מושבי בטיחות וחגורות בטיחות.
<אבי אזולאי: בעיה מאד קשה.
<אבי אזולאי: מסיעים יותר ילדים ממה שהרכב יכול להכיל, מסיעים אותם בלי מושבי בטיחות.
<אבי אזולאי: אתה יודע, יש את האמא התורנית כל בוקר, שלוקחת את כל הילדים לגן, של כל הבניין.
<אבי אזולאי: היא מעמיסה את כולם, וכל יום זה אמא אחרת, אבל זה מעבר לקיבולת של הרכב.
<מקס אבירם: יש להם גם את מערך ההסעות, לאו דווקא של ההורים.
<אבי אזולאי: נכון.
<מקס אבירם: גם מערך הסעות זה נושא שצריך לטפל בו.
<אבי אזולאי: נכון, שהוא לא מוסדר.
<אבי אזולאי: הוא הסעות פרטיות, הוא לא במערך מוסדר.
יעקב מרגי: אתה יודע כמה זמן אני מנסה לקבל את נוהל ההסעות ממשרד החינוך.
<מקס אבירם: אני אביא לך אותו, אדוני יושב הראש.
<אבי אזולאי: יש נוהל מסודר.
<מקס אבירם: אני שולח לך אותו.
יעקב מרגי: על איזה נוהל אתה מדבר?
יעקב מרגי: מתי הוא מוכן?
<מקס אבירם: מה שיש נכון לעכשיו אני מוכן לשלוח לך אותו.
יעקב מרגי: לא, מה שיש עכשיו לא מספק.
<מקס אבירם: למה?
יעקב מרגי: כי אם היית משתתף פה בדיונים, אתה תבין.
יעקב מרגי: לא לחינם הם מתעכבים.
<אבי אזולאי: בבקשה, הנה חוברת שאנחנו מפיצים.
יעקב מרגי: אם תדע איך ילדי ישראל מוסעים בבקרי, אלא בלי הצרכים המיוחדים ועל אחת כמה וכמה אלה עם הצרכים המיוחדים.
יעקב מרגי: ואני אומר לך, אל תתלהב, אין נוהל הסעות.
<קריאה: יש אגף הסעות במשרד החינוך.
יעקב מרגי: יש אגף ויש סגן ראש אגף ויש מנהלים והכל, והם חוששים לבוא לוועדה כבר, להסתכל לנו פה בעיניים.
<אבי אזולאי: בכל מקרה, בנושא של הסעות תלמידים, כמו שאתה ציינת, בהיבט הלוגיסטי, אנחנו רואים את הבעיות, אבל איפה שכבר יש הסעות ויש אוטובוסים ומסיעים את הילדים, אז חשוב שיסיעו אותם כמו שצריך, כי שם ההיפגעות.
<אבי אזולאי: איך הם ממתינים בתחנה, איך הם מתנהגים כשהם יורדים מהאוטובוס.
<אבי אזולאי: איך הם מתנהגים בתוך האוטובוס.
יעקב מרגי: תקינות הרכבים.
<אבי אזולאי: תקינות הרכבים וכל מה שקשור לזה.
<אבי אזולאי: דרך אגב, זה נעשה דרך בקרה.
יעקב מרגי: מספר התלמידים המוסעים בכלי.
יעקב מרגי: הסמכה מיוחדת להסעת ילדים.
<אבי אזולאי: זה אותן בעיות במגזר הערבי.
<אבי אזולאי: אותן בעיות במגזר הבדואי בדרום ואותן בעיות במגזר הערבי.
יעקב מרגי: זה לא משמח אותי.
<אבי אזולאי: לא משמח, אבל עושים אכיפה, עד כמה שאפשר.
<אבי אזולאי: יש מבצעי אכיפה לרכבים עם ניידות הבטיחות של משרד התחבורה.
<אבי אזולאי: עוצרים, יחד עם המשטרה, את המסיעים, עושים ביקורות ואנחנו נתקלים באמת בבעיות בעניין הזה.
<אבי אזולאי: כל נושא ההסברה למגזר החרדי חייב להיות מוכוון ומותאם למגזר החרדי.
<אבי אזולאי: אנחנו עושים עבודה משותפת יחד עם אגף זה"ב במשרד החינוך.
<אבי אזולאי: לא נכנס דף לבית ספר שלא עבר אישור גם ממשרד החינוך, גם שלנו וגם חתימה של הרבנים, אישורי הסכמה.
<אבי אזולאי: בלי אישור הסכמה אתה לא יכול להכניס נייר.
<אבי אזולאי: כלום.
<אבי אזולאי: התמונות מותאמות.
<אבי אזולאי: לא תראה שם בנות, לא תראה שם ילדים בלי כיפה.
<אבי אזולאי: הכל מסודר ומותאם, כל חומרי ההסברה.
<מקס אבירם: גם מערכי השיעור.
<אבי אזולאי: גם מערכי השיעור.
<אבי אזולאי: הנה, זה מערך שיעור.
<אבי אזולאי: תראו, כולו מותאם למגזר החרדי.
<אבי אזולאי: אפילו בפנים אנחנו מכניסים לקלט הלכות.
<אבי אזולאי: יש לנו ספר של נתיבות החיים עם הלכות וכו', ומדגישים ומכבדים את זה.
יעקב מרגי: וצורכים את זה?
יעקב מרגי: המוסדות צורכים את זה?
<אבי אזולאי: כן, כן, כן, מאד.
<אבי אזולאי: חומר כתוב צורכים ואנחנו מחלקים את זה, אבל אנחנו צריכים עוד להיכנס עם אנשים מקצועיים שלנו להדרכה.
<אבי אזולאי: לא פעם ב-.
<אבי אזולאי: איך אמרת, אם אתה לא עושה קבוע, אם אין לכיתה שעה שבועית כל שבוע, לאורך כל השנה ואתה עושה להם איזו פעילות של פעם בשנה איזה אירוע קהילתי כזה, זה לא מספיק.
<אבי אזולאי: לא מספיק.
<אבי אזולאי: לא אפקטיבי.
<אבי אזולאי: אפקטיבי זה להיכנס קבוע.
<אבי אזולאי: אי אפשר להיכנס לכל הכיתות.
<אבי אזולאי: במערכת החינוך הכללית כיתות א'-ה'.
<אבי אזולאי: במערך החינוך החרדי – לא נכנסים לכל הכיתות.
<אבי אזולאי: קשה מאד להיכנס לכל הכיתות.
<אבי אזולאי: אני לא מדבר על זה שאנחנו לא יכולים להיכנס למגזר החרדי, מה שנקרא לישיבות.
<אבי אזולאי: ישיבה קטנה, עד גיל 13 עוד נותנים לנו לדבר.
<אבי אזולאי: תלמודי תורה אנחנו עוד יכולים להיכנס, אבל מגיל 13 ומעלה לישיבות – אף אחד לא נותן לך להיכנס.
<אבי אזולאי: לא מבחינת שעות וגם - - -
יעקב מרגי: בוא נסכים עכשיו על א'-ה' ואחר כך נתקדם.
<אבי אזולאי: אוקיי, מקובל.
<אבי אזולאי: א'-ה' ותלמודי תורה.
יעקב מרגי: בסדר, זה מקביל.
<מקס אבירם: מה שנקרא מוסדות הפטור.
<אבי אזולאי: מוסדות הפטור בכלל בעיה.
<אבי אזולאי: אני מדבר עוד על אלה שהם כן.
<אבי אזולאי: מעיין החינוך התורני הוא לא - - -
יעקב מרגי: אתה לא רואה איזה עומס של חברי כנסת חרדים פה?
יעקב מרגי: תראה איזה עומד יש.
<אבי אזולאי: מה זה, הכל מלא פה.
<אבי אזולאי: אני חשבתי שהכל יהיה מלא.
<אבי אזולאי: זאת הבעיה שאנחנו נתקלים איתה גם בשטח.
<אבי אזולאי: בסוף כשאתה מגיע אז אומרים לך תשמע, אנחנו לימודי קודש לא לימודי חול.
<אבי אזולאי: ואני אומר לו תגיד, ולשמור על חיי הילד זה לא לימודי קודש?
<אבי אזולאי: לשמור על הילד.
<אבי אזולאי: רק אחרי שילד נהרג בבית ספר אתה רוצה?
<אבי אזולאי: מה, אתה צריך לחכות?
<אבי אזולאי: בוא, אנחנו רוצים לעשות את הפעילות אצלך לפני שילד ימות.
<אבי אזולאי: אז משמרות זה"ב, כמו שאמר לך ארז, מלחמת עולם, מלחמת התשה.
<אבי אזולאי: בסוף לקחנו משרתים בני 23-24 נשואים, שהם שירות לאומי, 07:30 הם עומדים עם הדגלים, עם אפוד זוהר ומעבירים.
<אבי אזולאי: אבל כמה כאלה יש לי – 40 כאלה בכל הארץ?
<אבי אזולאי: רובע ז' ואשדוד, ובית שמש.
<אבי אזולאי: קצת יש לי בגור ערד, יש לי בקריית גת, קריית מלאכי, אבל אין הרבה וצריך להכניס את בתי הספר.
<אבי אזולאי: פה אנחנו צריכים את הסיוע שמלמעלה, של ההנהגה.
<אבי אזולאי: אם יבואו לרבנים, ואני נפגשתי ערך חג עם הרב גרוס באשדוד, אתה בטח מכיר.
<אבי אזולאי: אישית, הלכתי אליו בעשר בלילה ללשכה.
<אבי אזולאי: ביקשתי שיוציא לי איזה מכתב, משהו שאנחנו נוכל לפרסם, להיזהר בחופשת החג.
<אבי אזולאי: מלא ילדים בחופש החג בחוץ.
<אבי אזולאי: הוא כתב, הוא אמר לי זה חשוב, חשוב, חשוב, אפילו בשבת הגדול, בדרשה בבית הכנסת – 2,000 איש – הוא דיבר על בטיחות בדרכים.
<אבי אזולאי: אין לי הרבה כאלה.
<אבי אזולאי: יש לי אחד כזה.
<אבי אזולאי: קשה מאד לקבל את ההסכמות האלה ולהיכנס.
<אבי אזולאי: והם לא רוצים.
<אבי אזולאי: הם אומרים לימודי קודש ולימודי קודש וזהו.
<אבי אזולאי: אם תבוא מפה קריאה לרבנים, ודיברתי עם הרבנית עדינה בר שלום, הבת של עובדיה יוסף והיא אמרה אבי, אין בעיה, אנחנו נדחוף, אנחנו נשכנע את הרבנים שיתנו לכם להיכנס, כי צריך להסתכל על העניין הזה כלימודי קודש, ונשמרתם לא בסיסמאות.
<אבי אזולאי: זה לימודי קודש.
<אבי אזולאי: ואם יבינו במגזר החרדי שמי שחוצה קו הפרדה לבן זה יותר חמור מלאכול חזיר ביום כיפור, אז יבינו.
<אבי אזולאי: וזה ההלכה, דרך אגב, אבל אף אחד לא מתייחס לזה ככה.
<אבי אזולאי: בסך הכל אנחנו מברכים על הקמת אגף החרדים במשרד החינוך.
<מקס אבירם: המחוז.
<אבי אזולאי: המחוז, על הקמת המחוז החרדי.
<אבי אזולאי: אנחנו צריכים שם את הגוף של הבטיחות בדרכים עם הממשק ועבודה מולנו.
<אבי אזולאי: אנחנו עם מקס.
<אבי אזולאי: מקס אבירם זה חלק מאיתנו ואנחנו חלק ממנו ואנחנו באמת באמת צריכים את התמיכה מול ההנהגה.
יעקב מרגי: עיריית ירושלים.
<א. גרשון בינט: קוראים לי גרשון בינט, אני ממלא מקום מנהל אגף לחינוך חרדי, מלווה את הנושא הזה של זהירות בדרכים שנים רבות, אבל לא רק זה ותיכף תבינו למה אני א ומר את מה שאני אומר.
<א. גרשון בינט: אני הייתי שותף לחיבורים עם פיקוד העורף.
<א. גרשון בינט: אני עד היום עושה מילואים ואני קצין אנו"ח ורב של מחוז ירושלים בפיקוד העורף.
<א. גרשון בינט: לאחרונה אני עובר לפיקוד, כי הקימו עם ידידינו גדי כהן פורום בפיקוד העורף, איך פונים למגזר וזה הנושא.
<א. גרשון בינט: אגב, אתה יושב הראש אמרת דבר שהוא הברקה, אבל היא כל כך פשוטה.
<א. גרשון בינט: מרוב שהיא פשוטה, כל הזמן, כל הדיבורים, נשאר דבר אחד מאד מעניין.
<א. גרשון בינט: אתם מאד רוצים, אתם מוכנים לעשות הכל, תמיד יש איזה הגבלות קטנות, כשההגבלות האלה פשוט גומרות את העניין.
<א. גרשון בינט: מביאים אתכם להצלחות וכשיש הצלחות זה הצלחות בשוליים.
<א. גרשון בינט: זה 80 מתוך 2,300, כאשר אומרים שמערכת החינוך החרדית מהווה עשרות אחוזים יותר גבוהים מהחלק היחסי שלהם באוכלוסייה.
<א. גרשון בינט: והכל נובע מסיבה אחת.
<א. גרשון בינט: כשמדברים על התאמות, כשמדברים על הצלחות, מדברים על דברים שהם לא העיקר.
<א. גרשון בינט: לא באים מעל, אלא באים עם.
<א. גרשון בינט: רק לאחרונה, ואולי זה יעלה לרמה הלאומית בנושא של הכשרה, מי שיודע מה זה סעיף 24, השארת מקומות בבתי ספר לעיתות חירום להתפנויות.
<א. גרשון בינט: אז כאילו שהבעיה היא המגזר רוצה, המגזר לא רוצה.
<א. גרשון בינט: יש כאן בעיות עקרוניות של המגזר, העצמאות הפדגוגית שהוא דורש, יש לזה השלכות על כל מיני דברים שנראים לכם כשוליים.
<א. גרשון בינט: אני רק אגיד קוריוז קטן.
<א. גרשון בינט: לפני כמה שנים הייתה ועידה בניר עציון ואנחנו היינו אז בתהליך של רה-ארגון באגף, והיה לנו יועץ ארגוני, בחור חילוני, נחמד, מכיר, מבין.
<א. גרשון בינט: הוא אמר שהוא רוצה לבוא.
<א. גרשון בינט: בוועידה הזו אחד הנושאים שעלה – הנושא של הכשרה, לימוד הנושא של זהירות בדרכים.
<א. גרשון בינט: מה צריך יותר מזה?
<א. גרשון בינט: וחי בהם.
<א. גרשון בינט: פיקוח נפש.
<א. גרשון בינט: ומי שהיה צריך להיות הדובר והנותן את ההסכמה וכביכול אפילו סיכמו מראש, זה היה הרב שטיינמן, לא פחות.
<א. גרשון בינט: יהודי שהיה קרוב אז לגיל 100.
<א. גרשון בינט: יזמו איזו שאלה מהמנהלים ושאלו את הרב שטיינמן, אחרי שכביכול תיאמו איתו שזה בגדול בסדר.
<א. גרשון בינט: שאלו אותו – משרד החינוך דורש שתהיה שעה בשבוע.
<א. גרשון בינט: עוד הייתה אז ד"ר רחל תומר, דורש שתהיה שעה בשבוע.
<א. גרשון בינט: אגב, אני ניסיתי להפעיל איתה איזה פורום שיקימו את החומרים, יתאימו את החומרים וזה עבד יופי.
<א. גרשון בינט: הבאתי להם מנהלים שעשו יחד.
<א. גרשון בינט: בסוף זה נבל על דבר פשוט.
<א. גרשון בינט: תעשו, אבל אנחנו לא תומכים בזה.
<א. גרשון בינט: אנחנו נסכים לקבל את זה.
<א. גרשון בינט: דברים כאילו קטנים ובשוליים.
<א. גרשון בינט: שאלו את הרב שטיינמן האם ללמד, משרד החינוך דורש שילמדו שעה בשבוע זהירות בדרכים, פיקוח נפש.
<א. גרשון בינט: בשום אופן לא.
<א. גרשון בינט: התחיל להיות לחץ, הרי תיאמו איתו.
<א. גרשון בינט: היו בטוחים שהוא הולך להגיד את זה בריש גלי לכולם.
<א. גרשון בינט: הוא אומר מה זה שעה אחת בשבוע?
<א. גרשון בינט: דבר כזה צריך להיות המחנך, המלמד, מדי פעם צריך להכניס אם זה בגמרא, אם זה בהלכה, אם זה בשיעורי דינים.
<א. גרשון בינט: להכניס את זה לתודעה סביב אירועים, לפני אירועים, בחששות לאירועים, בכל מיני דברים כאלה, את כל הנושא של בטיחות.
<א. גרשון בינט: כל נושא הבטיחות למיניהם, כל מה שקשור לסביבה וחיים.
<א. גרשון בינט: תראו, אני שומע אתכם מדברים ואני נהנה, אבל אני מתפוצץ בתוכי ואני אומר רגע, אבל אני כבר הייתי שותף לכל הדברים האלה ותמיד זה נתקע באותו דבר.
<א. גרשון בינט: כן, אנחנו רוצים שיכירו את המשטרה.
<א. גרשון בינט: זה מצוין שיכירו את המשטרה, אבל לא יותר חשוב שהילדים האלה יכירו את הנושא של זהירות בדרכים?
<א. גרשון בינט: לא יותר טוב?
<א. גרשון בינט: מה העניין הזה שנתפסים?
<א. גרשון בינט: אין עיני צרה.
<א. גרשון בינט: חברי בעיריית ירושלים, האגף לחינוך ערבי - - -
יעקב מרגי: איך אתם עושים את זה בעיריית ירושלים?
<א. גרשון בינט: אז אני אגיד לך.
<א. גרשון בינט: מישהו זרק כאן
<א. גרשון בינט: ואני אמרתי - - -
<אבי אזולאי: החוברת ששלחתי אליך נשלחה ל-50,000 בתי אב.
<א. גרשון בינט: אז מה?
<א. גרשון בינט: אז אתה שולח את זה לכל המנהלים.
<א. גרשון בינט: אני מקבל את זה, אני מעביר.
<א. גרשון בינט: אני מנהל את ה - - -
יעקב מרגי: השאלה מה הם עושים עם זה.
<אבי אזולאי: קוראים את זה.
<אבי אזולאי: יש גם בסוף משובים.
<אבי אזולאי: אנחנו מקבלים התייחסויות.
<א. גרשון בינט: מה שאתה יושב הראש אמרת ומה שהוא אמר מקודם - שלומי כץ, עקב אסון אישי הקים את הארגון הזה.
<א. גרשון בינט: הוא למד לדבר בשפה, הוא חלק מהקהילה, הוא מתאים את החומרים.
<א. גרשון בינט: הוא לא עושה את זה בשביל מפגש עם.
<א. גרשון בינט: אנחנו עשינו לו את כל ההכשרה בשקט בשקט, לפני החשש הזה שהיה כאן עם הרכבת הקלה בירושלים, וככה זה עובד.
<א. גרשון בינט: אם מכתיבים – עצם ההכתבה שבאים למעלה, יש רתיעה עצומה ואנחנו מדברים על הצלחות עם מעיין החינוך ובמקרה הטוב עם המחוז החרדי.
<א. גרשון בינט: חברה' שבאופן טבעי הם חלק מהמערכת והם מוכנים לקבל את זה.
<א. גרשון בינט: הם פתוחים הרבה יותר.
<א. גרשון בינט: אבל אפילו שזה מגיע לחינוך עצמאי, גם גדי כהן, כשהוא תמיד היה פתוח ועומד מול, אומר אני רוצה להצליח, אני רוצה תיאום איתי, אני רוצה להתאים את החומרים, אני רוצה להתאים - - -
יעקב מרגי: זה הכל דברים חשובים.
<א. גרשון בינט: כן.
<אבי אזולאי: שלומי כץ הוא שחקן - - -
יעקב מרגי: רגע, תן לו להתבטא.
<אבי אזולאי: הוא לא בתכנית הלימודים.
יעקב מרגי: אני רוצה שהוא בסוף יגיע, בדרך שלו.
יעקב מרגי: דיברנו על הדרך, על השפה.
יעקב מרגי: בדרך שלא הוא יגיע.
<א. גרשון בינט: בדיוק.
<א. גרשון בינט: אני רוצה לדבר פחות על התיאוריה והאידיאולוגיות החינוכיות והלאומיות שיש על זה, ויותר על הרמה הפרקטית.
יעקב מרגי: מר בינט, במילים אחרות אתה אומר לי – תקשיב טוב, טוב, אל תבלבלו לי במוח.
יעקב מרגי: המלמד - - -
<קריאה: סליחה, מה אמרת?
<קריאה: לא שמעתי.
יעקב מרגי: אמרתי את זה לעצמי.
יעקב מרגי: את בכוונה לא שמעת.
יעקב מרגי: הסלנג.
<קריאה: לא שמעתי ואני רוצה לדעת.
יעקב מרגי: אמרתי בביטוי מושאל – אל תבלבלו לי במוח, בסדר?
יעקב מרגי: אנחנו מחויבים לחינוך של זהירות ובטיחות.
יעקב מרגי: המלמד עושה את זה, אומר את זה, מלמד את זה בהלכות ועדיין אנחנו בסטטיסטיקות במקומות הכי גבוהים.
<א. גרשון בינט: לא, אני חושב שהוא לא עושה את זה.
יעקב מרגי: לא עושה את זה?
<א. גרשון בינט: לא.