GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דודו מלכא: אני דודו מלכא, סגן ראש מינהל הספורט לענייני ספורט תחרותי ואני מלווה את איגוד הכדורשת, את האיגוד, כבר כמה שנים ומנסה לעזור להן להשתלב באיגודי הספורט.
<דודו מלכא: יש בישראל 76 איגודי ספורט מוכרים, "מוכר" זה על פי חוק, חוק הספורט, ושיש איגוד בינלאומי שמכיר באיגוד הישראלי.
<דודו מלכא: בתוכם יש 96,000 ספורטאים ואני הולך להצהיר כאן, שאין איגוד ישראלי אחד של ספורט, שמתפתח כמו הכדורשת - - -
מירב בן ארי: די עם מחיאות הכפיים.
מירב בן ארי: זה יפה, זה טוב, נרשם לפרוטוקול.
זוהיר בהלול: הן פורצות דרך, הנשים האלו.
איילת נחמיאס ורבין: הן פורצות דרך.
<קריאה: בגלל זה הן פה.
מירב בן ארי: סליחה, תמשיך.
<דודו מלכא: וככאלה שהן ממש יוצרות 'יש מאין', מתפתחות ועוד קבוצות קמות, והנה, אני רואה שפה, "מאמנט" כתוב 10,000, אני לא יודע אם הגעתן כבר ל 10,000 ואני יודע שבכדורשת יש כ-3,000, האיגודים הגדולים הם כדורגל וכדורסל, כל האחרים הם בקושי מדשדשים, בקושי מגיעים למספרים של אלפים.
<קריאה: בטח לא בנשים.
<דודו מלכא: בוודאי שלא בנשים.
<דודו מלכא: כשאנחנו בודקים, מתוך ה 96,000 ספורטאים, יש בסך הכול 20% נשים שפעילות בספורט.
<דודו מלכא: כרגע, אנחנו פתחנו להן, איפשרנו לאיגוד הכדורת ואני מדבר את אותו הדבר לגבי "מאמנט" אבל, איגוד הכדורשת בא והצהיר שהוא מעוניין להיות איגוד כמו כולם.
<דודו מלכא: כללים אחרים.
<דודו מלכא: לא רוצה להיות עממי, הוא רוצה להיות ספורט, הוא רוצה לעסוק בספורט, להתאמן, להתאמן שלש פעמים, שלש יחידות אימון, לשחק, לעשות ליגה, ליגה ראשונה, שניה ושלישית וכן הלאה.
<דודו מלכא: הוא רוצה להתפתח, כמו כל איגוד.
<דודו מלכא: עד לפני מספר שנים היו לנו כללים – לא יודע איך לקרוא להם, איזשהם כללים אבל לא משנה מה שהיה, בשלש השנים האחרונות קבענו כללים מאוד פשוטים.
<דודו מלכא: בכדי להיות איגוד צריך לפעול על פי החוק ובחוק הספורט כתוב שהאיגוד צריך להיות תחת איגוד בינלאומי, אז אני הצעתי - - -
מירב בן ארי: ברגע שאין הכרה בינלאומית הוא לא יכול להיות איגוד.
<דודו מלכא: אני הצעתי להן ש'מציון תצא תורה' ושהן יהיו האיגוד הבינלאומי.
<דודו מלכא: רוב האיגודים נמצאים בבאזל, בשוויץ, שם הם יושבים ונוח להם, הם לא משלמים מסים - - -
חיים ילין: כאן - - - נמצא אצלנו, אז מה?
<דודו מלכא: אז יהיה כאן, יהיה בכפר סבא, יהיה ברעננה, לא יודע איפה שיהיה.
מירב בן ארי: ראיתי שם את הקבוצות שהיו שם מרומניה, שהן מייצאות, אבל תגיד לי במה זה כרוך לייצא את המשחק הזה לחו"ל, כי הן לא מקבלות סיוע מהמדינה.
<דודו מלכא: צריך לשכנע, תראי, בואי נאמר כך.
<דודו מלכא: ניסינו למצוא כמה דרכים.
<דודו מלכא: אחד, אני יודע שהייתה פגישה עם עורך דין שהוא מאוד מוכר, אפרים ברק, שהוא מומחה לאיגודים בינלאומיים, הוא יושב בכֵּס – זה המקום שדנים בו בבעיות משמעת שיש והוא נפגש עם איגוד הכדורשת, עם מרב, עם נציגות של איגוד הכדורשת והציע להן כמה דברים, כמה פעולות שצריך לעשות אבל, זה ברמה הטכנית הפורמאלית אבל, בכדי להיות פרקטי - - -
מירב בן ארי: דודו, אין לנו זמן.
מירב בן ארי: תסביר לי האם המדינה יכולה לסייע לכדורשת או ל"מאמנט", אם הן רוצות להיות איגוד ולצאת החוצה ולשווק את הספורט המדהים הזה.
מירב בן ארי: תגיד לי האם המדינה, אם הן הולכות לעורכי דין פרטיים אז אחלה אבל האם אנחנו, כמדינה – תגיד ואם צריך אנחנו נעלה את זה, בשביל זה אנחנו עושים את הדיון הזה – מסייעים להן לצאת עם הספורט הזה ולהיות הן אלו שמביאות את הבשורה.
מירב בן ארי: המדינה עוזרת להן?
מירב בן ארי: תנו לי, כן.
<דודו מלכא: תראי, תוך כדי שאת אומרת אני חושב, תראי, אנחנו, במסגרת כזו או אחרת, ברכש, אפשר לעשות איזשהו מיזם, אפשר לעשות איזשהו משהו שיבוא ויסייע להן ולהגיד להן: בואו נעשה משהו ביחד, מיזם משותף, להגדיר מהם היעדים ומה המשימות, בכדי לראות איך לפרוץ דרך אבל, רציתי להגיד לך לפני כן, שאחת הדרכים היא להתחבר ל"מכבי" העולמית, שיש לה פריסה עולמית בכל מקום שיש קהילה יהודית, להגיע לכל מקום ולראות אם מדינות נוספות יכולות להתחבר ולהצטרף לזה.
<דודו מלכא: המשימה היא, פה אני אומר, היא לא קלה ולאיגודים אחרים היא מאוד קלה, כי צריך לחבר חמישים מדינות שיסכימו לעשות את העבודה הזאת.
מירב בן ארי: רגע, שניה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, התייחסות שלך, בבקשה.
איילת נחמיאס ורבין: אני אשתדל לקצר כי הזמן קצר.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לדבר על מה שדודו ממשרד התרבות אמר.
איילת נחמיאס ורבין: מירב ואני סיימנו את המאבק הזה לפני שבועיים וחצי שלושה, מאבק בנושא ליגת הכדורסל לנשים.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להתחיל ממשהו בסיסי ועל זה – עם כל הכבוד ואני באמת רוחשת לכם את כל הכבוד כמובן, לכל הפקידוּת, אני אומרת לכם בכנות, נשים זוכות ליחס מפלה, שונה, לא איכותי, לא כפי שהייתי מצפה לו בכל מה שנוגע לספורט בישראל, נקודה.
איילת נחמיאס ורבין: בין אם מדובר בספורט עממי ובין אם מדובר בספורט מקצועי.
איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם, אני ראיתי את זה במלוא העוצמה בנושא של ליגת הכדורסל בנשים.
איילת נחמיאס ורבין: הטיעונים שהשתמשו מולנו היו טיעונים לא אחראיים, לא אחראיים וזאת ליגה מקצוענית וזאת ליגה שהיו בה שחקניות כדורסל שלא קיבלו משכורת או שלמעשה, לא יכלו לקבל משכורת, למרות שההבטחה לכסף כבר הייתה ביולי.
איילת נחמיאס ורבין: תקשיבו, אנחנו לא יכולים לנהוג 'איפה ואיפה' אם אנחנו בסוף רוצים לייצר ספורט מקצועי בישראל, נקודה.
איילת נחמיאס ורבין: ואני כרגע לא מדברת רק על גברים.
איילת נחמיאס ורבין: אני נורא מבינה ותאמינו לי, אולי לא תאמינו, אני ממש אוהבת ספורט.
איילת נחמיאס ורבין: אני אוהבת כדורסל, אני אוהבת כדורגל, אני חולה על כדורשת, אני אומרת את האמת, אני לא הצלחתי להקים קבוצה עממית, עוד הרבה לפני שהגעתי לכנסת, ניסיתי להקים קבוצה, לא קיבלתי עזרה מהמתנ"ס המקומי, כי בסוף לא יעזור כלום, מירב, זה כן ספורט שדורש facilities רלבנטיים וזה גם - - -
מירב בן ארי: גם - - - נשים, דוגמה, מינהל חברה וספורט מעניין אותם שיעזרו - - -
איילת נחמיאס ורבין: זה לא ריצה, זה לא אופניים, זה דורש עניין, זה דורש מחויבות אמתית להחליט שאנחנו עוזרים לנשים להקים ובסופו של דבר, אני אומרת לכם, תראו, הדברים האלה מחלחלים.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת היחס של המדינה והאופן שבו היא מתנהלת לספורט מקצועני של נשים, לא יעזור כלום, מחלחל בסופו של דבר ולכן, בעיניי צריכה להיות החלטה אמתית, רלבנטית, תקשיבו, אם אנחנו באמת יכולים להיות 'אור לגויים' בהייטק, אני אומרת לכם, אנחנו יכולים להיות 'אור לגויים' גם בנושא של כדורשת, עם כל הכבוד, המדינה מצליחה לקבל פה החלטה, שזה לא רק עניין של משאבים, אני אומרת לכם, תסלחו לי שאני אומרת, דווקא בתור פוליטיקאית, אני אומרת לכם, זה State of mind, להחליט שאנחנו באמת מטפחים את הבנות שלנו להיות ספורטאיות מקצועניות.
איילת נחמיאס ורבין: אני אשלים רק במשפט אחד.
איילת נחמיאס ורבין: אתמול הייתה לי שיחה עם יואל רזבוזוב, חבר הכנסת יואל רוזבוזוב מ"יש עתיד" ודווקא השיחה שלנו נסבה על איך ומה עזר לו כל כך להשתלב בחברה הישראלית, בתור מי שהיגר מרוסיה והחשיבות של הספורט בקליטה שלו היא מכוננת ומשמעותית.
איילת נחמיאס ורבין: אותו כנ"ל, לא על עולים חדשים, על ילדות צעירות, על נשים.
איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת מה ספורט כדרך חיים, נותן לאנשים צעירים ולנשים צעירות ואם המדינה לא תשנה את היחס שלה לדבר הזה זאת החמצה ענקית ואני אגיד יותר מזה, זה אפילו חסר אחריות.
מירב בן ארי: תודה רבה חברת הכנסת נחמיאס ורבין.
מירב בן ארי: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.
זוהיר בהלול: קצר, קצת עם - - -
מירב בן ארי: תודה רבה וברוכים הבאים.
מירב בן ארי: אנחנו שמחים שאתה פה תמיד.
זוהיר בהלול: אתה יכול לבוא לכבד אותנו.
איילת נחמיאס ורבין: מירב הזמינה אותו.
איילת נחמיאס ורבין: בוא, בוא.
רן כהן: לא עכשיו.
איילת נחמיאס ורבין: מה, יש לך משהו עם זוהיר?
איילת נחמיאס ורבין: אני לא מבינה.
זוהיר בהלול: לא, יש לו פחד מוות לחזור לבניין הזה.
רן כהן: גם זה טוב.
רן כהן: לא פחד מוות אבל, אני בא כמרצה.
מירב בן ארי: תודה ותודה שהצטרפת אלינו.
רן כהן: מתנצל על ההפרעה.
זוהיר בהלול: היכן שהדיון הזה הולך, זה גורם לי לדכדוך משהו, כי באמת, מה שמבקשים מהנשים – אני ליוויתי את "מאמנט" למען האמת, אני הכללתי אבל, ודאי שאני רוחש הרבה כבוד אבל אני ליוויתי את הבחורות האלו.
זוהיר בהלול: פתאום מבקשים מהן להתאגד, פתאום מבקשים מהן לחבור לחמישים מדינות, נו, באמת, בשביל לנהל משהו בסיסי, אלמנטרי, אנחנו התחלנו להערים עליהן כל מיני בקשות באמת, מירב, הרי את משכמך ומעלה, בואו נפשט את העניינים - - -
מירב בן ארי: אנחנו נפשט, אל תדאג.
מירב בן ארי: דברים כאן נזרקים לאוויר, לא כל דבר אנחנו - - -
חיים ילין: דורשים מהן מה שראש הממשלה לא מסוגל לעשות – לקחת חמישים מדינות ולאחד אותן בעד ישראל.
מירב בן ארי: ואתה גם רגיל להגיד.
זוהיר בהלול: זה רק חיים יכול להגיד כי אם הייתי אומר את הדברים האלה, אז היו אומרים: הכנסת פוליטיזציה.
איילת נחמיאס ורבין: לא, היו מפילים את חוק ההדחה.
זוהיר בהלול: אני ערבי אז יש חוקים שרובצים עליי.
חיים ילין: לפחות ארבע עשרה יצביעו נגדי.
<קריאה: אל תדאג, צריך הרבה יותר.
זוהיר בהלול: חיים, איילת, המדינה הזאת צריכה להניח תשתית להיווצרותה של מדינת תרבות ספורט.
זוהיר בהלול: דיברת על הייטק – אני אוהב, סייבר, מה שאתם רוצים ואנחנו במה שהמדינה הזו מובילה אבל, היא לחלוטין לא מובילה בספורט ולא ביחסי ערבים יהודים.
זוהיר בהלול: בשני המקומות האלו היא בתחתית הטבלה.
זוהיר בהלול: הנה, אמרתי את זה אז באמת, תנסו לשכנע את המדינה, שלא להמית רעיונות טובים, הרעיונות האלה רק רוצים קצת יחס, כדי שהן ימשיכו בפרויקט המדהים הזה.
זוהיר בהלול: זה פרויקט שיכול להפיח רוח חיים בחברה שמשמינה, חברה ש'מכריסה', שמאבדת אט אט את עתות הפנאי ושלא מאפשרת למשהו המוני להיווצר, לקרום עור וגידים, אז המדינה צריכה לתת לאלה את הבסיס שבבסיס של יחס וכסף, כדי שהן ימשיכו הלאה בלי כל האצטלה הזו ובלי כל ה- Umbrella הזו, תעשו כך ותעשו כך.
זוהיר בהלול: מסכנות, מה הן צריכות עכשיו?
זוהיר בהלול: שכרו את ברק, אדוני היקר, דודו, עם כל הכבוד, הן לא צריכות לשכור עורכי דין, הן צריכות לתפעל את הפרויקט הזה ואת הרעיון הזה.
זוהיר בהלול: תפשטו את הדיון.
מירב בן ארי: אני רוצה התייחסות אחת שלכן, כן, אחת, תבחרו, מירב, אולי ניתן לכאלו שלא שמענו.
מירב בן ארי: תגידי את השם שלך.
מירב בן ארי: דברי, דברי.
מירב בן ארי: מרב, את מתייחסת בסוף הישיבה לדברים שנאמרו, כי נאמרו כאן עוד דברים, אז תרשמי לך.
מירב בן ארי: כן חשוב לי לשמוע, בבקשה, סמדר.
<סמדר שגב: אני סמדר שגב, אני מכדורשת ברמת השרון, אני הקמתי ומנהלת שם שמונה קבוצות היום, כולן משחקות ומתחרות באיגוד הארצי של הכדורשת בליגות השונות.
<סמדר שגב: אני רוצה להגיד שאני חושבת שאנחנו מפספסים פה משהו בסיסי, כי דווקא כן נכנסת השאלה באופן מאוד ברור ומנסים להעלות לך אותה, מה בעצם אתם יכולים לעשות ואני חושבת שהמצב הקיים הוא מגוחך.
<סמדר שגב: כשאנחנו מדברות עם האדון הנכבד ממינהל הספורט, אני שומעת אותו אבל במה אנחנו שונות מהתאחדות הכדורסל או מהתאחדות הכדורגל, כי אנחנו איגוד כדורשת שהקפיד להידמות בצורה מדויקת לכל איגודי הספורט - - -
חיים ילין: לא בטוח שאתן צריכות להידמות.
<סמדר שגב: אבל אנחנו - - -
חיים ילין: כי יכול להיות שצריך לעשות שינוי.
מירב בן ארי: רגע, רגע, תנו לה לסיים, בבקשה, הן יושבות שם - - -
חיים ילין: מעתיקים מודלים שלא מביאים למצויינות בספורט.
מירב בן ארי: חיים, חיים, הן יושבות ונעות בחוסר נחת, כבר לפחות רבע שעה, שהן מקשיבות לה.
מירב בן ארי: אני מבקשת - - -
חיים ילין: ספורטאים בדרך כלל לא יכולים לשבת, תסבירו לה.
מירב בן ארי: אז בואי, בואי תגידי.
<סמדר שגב: לגבי הסטנדרטים שאיגוד ספורט צריך לעמוד בהם, כשאני שואלת את האדון ממינהל הספורט, אני שואלת אותו: אז מה חסר לנו?
<סמדר שגב: אז הוא אומר: אין הכרה וזה מן 'לופ' של 'מילכוד 22' כי גם האדון פה משמאל אומר: אין לכם הכרה כי אין עוד חמישים מדינות שמשחקות כדורשת.
<סמדר שגב: משמע, אנחנו לא יכולים לצאת מזה, מפני שחוק הספורט מאלץ אותנו להיות מוכרות על ידי איגוד בינלאומי, כדי לקבל כספים לא בחסד – אנחנו לא רוצות את זה בחסד, שכל פעם נדון פה, "בוא נתן להן 100,000 שקל או לא ניתן להן", "בוא נעזור להן או לא", לא, אנחנו רוצות להיות כאחד מענפי הספורט המוכרים בישראל.
<סמדר שגב: יש התאחדות כדורסל, יש התאחדות כדורגל, אף אחד לא כל שנה מחדש דן בשאלה באיזה קריטריונים לחלק להם כספים השנה, לא, הדברים מוכרים.
<סמדר שגב: כל מה שצריך מרב – ואת שואלת מה לעשות, זה לעשות את תיקון החקיקה הזה, שדורש מענף ספורט שקם מלמטה, צמח באופן פרטני במדינת ישראל אבל, צמח כל כך יפה, כל כך גדול, כל כך סוחף וגם העמותה שמאגדת אותו כל כך רצינית ואנחנו פתוחות להראות את הרצינות של הפעילות שלנו, של העמותה הזו, שמנהלת עמותה כדת וכדין, עם כל הגופים הנדרשים ואין שום סיבה, חוץ מסעיף החוק הזה, שדורש מאתנו הכרה בינלאומית, שאינה רלבנטית למדינת ישראל, כי בגלל זה לא יצא - - - אז כן, אתם, המחוקקים, צריכים לעשות את תיקון החקיקה הקטן הזה, שיגיד, שענף ספורט, שהוכיח שיש לו את כל מה שיש לענף ספורט בישראל, למעט הכרה בינלאומית שלא קיימת - - -
מירב בן ארי: הנקודה ברורה ואני - - - .
מירב בן ארי: בבקשה, אני רוצה לשמוע את "מאמנט", אני מודה לכן שבאתן לדיון, תגידי רק את השם והתפקיד לפרוטוקול.
מירב בן ארי: ליאור או עפרה?
מירב בן ארי: עפרה, יושבת ראש "מאמנט".
<עפרה אברמוביץ': מייסדת ויושבת ראש "מאמנט".
<עפרה אברמוביץ': שלום לכולם ותודה על ההזמנה לוועדה הזאת.
<עפרה אברמוביץ': "מאמנט" היא ליגת אימהות בכדורשת.
<עפרה אברמוביץ': זו 'נישה' שאף אחד לא 'סָפַר' אתה לפני כן, נישת אימהות - - -
<עפרה אברמוביץ': עשר שנים, הכול התחיל ב"מאמנט", גם הבנות מהכדורשת התחילו ב"מאמנט", הן פשוט לא - - -
מירב בן ארי: בנות, אני מבקשת לתת לדבר, לא להפריע.
<קריאה: למה להגיד?
חיים ילין: אם אתן תהיו שתי קבוצות פה לא ייצא כלום.
מירב בן ארי: המטרה היא לדאוג לכולן.
מירב בן ארי: עפרה, בבקשה, היא גם הקשיבה לכן בקשב רב בזמן שדיברתן.
זוהיר בהלול: אישה מדהימה.
מירב בן ארי: כן, עפרה.
<עפרה אברמוביץ': מה שאנחנו עשינו זה בעצם יצרנו דגם יחודי מיוחד, כשהבסיס שלו הוא בעצם ספורט עממי והבסיס השני הוא שמביאים כמה שיותר אימהות לספורט הזה.
<עפרה אברמוביץ': החזון שלנו זה שאיפה שיש אימהות יש "מאמנט", ליגת "מאמנט".
<עפרה אברמוביץ': הדגם - - -
איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאמרתי, זה לא לגמרי - - - אבל בסדר, זה לא בגללכן.
<עפרה אברמוביץ': זה החזון וזו המטרה שלנו כרגע.
איילת נחמיאס ורבין: בלב תל אביב - - -
<עפרה אברמוביץ': בלב תל אביב יש ליגות, אגב.
<עפרה אברמוביץ': מה שאנחנו עושות, ייצרנו דגם מיוחד שמנגיש את המשחק.
<עפרה אברמוביץ': המשחק הוא אותו משחק, אגב, הכדורשת הוא אותו דבר זאת אומרת שההתייחסות לגוף אחד - - -
מירב בן ארי: אנחנו לא שם, אל תדאגי, אני רוצה לדעת - - -
<עפרה אברמוביץ': עשרת אלפים אימהות, כאשר הדגם שיצרנו, יצרנו אותו ייחודי בארץ ועכשיו הוא מועתק בעולם, לכן גם אולי קשה להתייחס אליו.
<עפרה אברמוביץ': ומה עשינו?
<עפרה אברמוביץ': אמרנו שבכל רשות מקימים ליגה.
<עפרה אברמוביץ': מה זה עושה?
<עפרה אברמוביץ': למשל בערד, שהקמנו לפני פחות משנה, לא היה שם כלום, היה שם אפס - - - לאימהות ואז, כשהיא מתקשרת אלי ואומרת לי: אני רוצה להקים ליגת "מאמנט" כי שמעתי מחברה מפתח תקוה, שיש שם שלוש מאות שחקניות, או חברה מכפר סבא ואז מקימים ואז מאפס, נהיה מאה אימהות.
<עפרה אברמוביץ': מאה אימהות - - -
מירב בן ארי: יש בכלל איזשהו ספורט נשי בערד?
<עפרה אברמוביץ': לא, אין שם כלום.
<עפרה אברמוביץ': אמרו להם: אין מגרש, זרקו אותן למגרש טניס, שמו אותם בכל מיני מקומות ופתאום, כשראו שזה מאפס למאה אז הם גם מתייחסים אחרת, אז ראש המועצה ישר בא ומצטלם איתן ונותן להן את ה facility הכי טוב.
מירב בן ארי: ונותן להן אבל זה לא רק שווה כסף.
<עפרה אברמוביץ': גם ערך כסף והדבר השני, המדהים בזה, ברגע שיוצרים קהילה בתוך ישוב אז מה שקורה זה, כמו קורה בספורט ישראלי בכלל, ספונסרים מקומיים באים ועוזרים לליגה הזאת, כי אלו אימהות שנותנות את הטון - - -
מירב בן ארי: רגע, עפרה, אני רוצה להתמקד אתך על נקודה חשובה, האם כשנכנסת לערד, קיבלת מגרש בחינם?
<עפרה אברמוביץ': לא, שום דבר, לא היה כלום.
<עפרה אברמוביץ': לא היה כלום אבל ברגע - - -
מירב בן ארי: אחרי שהכנסת קבוצה.
<עפרה אברמוביץ': לא קבוצה, ליגה.
<עפרה אברמוביץ': ליגה של אימהות.
מירב בן ארי: מה קיבלת מהרשות?
<עפרה אברמוביץ': הרשות נותנת את האולם הכי גדול.
מירב בן ארי: בחינם?
<עפרה אברמוביץ': זו החלטה שלהם, תמיד האימהות משלמות, בכל זאת - - -
מירב בן ארי: האם באים לקראתכם?
<עפרה אברמוביץ': כן, בגלל שזו ליגה קהילתית ויישובית - - -
מירב בן ארי: זה בא מתוך - - -
<עפרה אברמוביץ': בדיוק, זה לא שעטנז של כל מיני שחקניות אלא ליגה יישובית שכל נשות ערד בתוך הליגה הזאת, אז בוודאי שהרשות רוצה לעזור, לכן הדגם של "מאמנט" מאוד מצליח בכל הארץ, בגלל שזו ליגה יישובית ויש "גאוות יחידה" אז כל ראש עיר, היום ראשי ערים מתקשרים אלי להגיד לי: בואי תקימי לנו ליגת "מאמנט", כי כל אחד רוצה את הדגם הזה אצלו בישוב.
מירב בן ארי: האם חוץ ממגרש הספורט – אני שואלת שאלות כדי להבין איך אתם עובדות, אתן מקבלות גם כסף לפעילות?
<עפרה אברמוביץ': יש תמיכה קודם כל ממינהל הספורט שעופר ציין אותה, תמיכה לכדורשת זו יוזמה, הן כדורשת והן "מאמנט" הן יוזמה ומקבלים לעיר אבל, זה לא מגיעה ישירות לעמותה, זה מגיע לליגה עצמה.
<עפרה אברמוביץ': זה לא מגיע לגוף "מאמנט" או לעמותה - - -
מירב בן ארי: כמה משלמת אימא כדי להשתתף?
<עפרה אברמוביץ': זה תלוי, יש רשויות - - -
מירב בן ארי: זה תלוי בישוב?
<עפרה אברמוביץ': כן, יש רשויות - - - יש דיפרנסציה, לפי רשות מקומית שמחליטה אם היא מסבסדת את האימהות שלה או לא.
<עפרה אברמוביץ': לכן, השיטה הזאת גם עוזרת למענה של האולמות, כי כל ראש עיר רוצה היום שתהיה לו ליגה כזאת.
<עפרה אברמוביץ': מעבר לזה, הדגם שלנו, של אימהות משחקות והילדים באים לעודד, מביא הרבה הרבה אנשים למגרשים - - -
מירב בן ארי: כן, את לא צריכה פה לשכנע.
<עפרה אברמוביץ': זה לא פלאיירים ולא שום דבר.
מירב בן ארי: משוכנעים במה שאתן עושות, כולכן.
<עפרה אברמוביץ': אגב, הדגם הזה, רק לצורך העניין כדי לשבר את האוזן, במדינת ישראל יש 8 מיליון תושבים, כ-80,000-90,000 עוסקים בספורט, באוסטריה יש 8 מיליון תושבים ו-5 מיליון עוסקים בספורט אבל עדיין מבקשים את דגם "מאמנט", למה?
<עפרה אברמוביץ': כי הדגם עצמו, המשחק הוא אותו משחק, בסדר אבל, הדגם של אימהות שמביאות את הילדים אחר כך למגרשים - - - שבע מדינות.
<עפרה אברמוביץ': בשבע מדינות יש כבר הכרה.
<עפרה אברמוביץ': אנחנו כבר במשחקים עולמיים ב-2017 בלטביה.
מירב בן ארי: משפט אחרון כי אנחנו כבר חייבים להתקדם עפרה.
<עפרה אברמוביץ': אקדמית "מאמנט", בגלל קצב הגידול המאוד גדול של הליגה, מאפס למאה בכל ישוב, אנחנו כמעט 10,000 אימהות, היום הספורט הנשי הכי גדול הוא אנחנו והשלישי בגודלו, כמו שדודו אמר, אז הקמנו אקדמיה שבה אנחנו מכשירות מאמנות, שופטות, רשמות, אלו עשרות, לא מאות, יש לנו חמישה קורסים עכשיו במקביל - - -
מירב בן ארי: ב"וינגייט"?
<עפרה אברמוביץ': לא ב"וינגייט", בקרית גת, בכרמיאל, בתל אביב, בחולון ובבת ים.
<עפרה אברמוביץ': חמישה קורסים עכשיו של נשים שלומדות "מאמנט" ועושות אותו.
<עפרה אברמוביץ': אנחנו מלמדות - - - זה הדגם.
מירב בן ארי: כל הכבוד עפרה.
<עפרה אברמוביץ': ההחלטה שלנו - - -
מירב בן ארי: חברת הכנסת רויטל סוויד, בבקשה.
מירב בן ארי: הצטרפה אלינו.
רויטל סויד: בוקר טוב, כל הכבוד, זה מעורר גאווה.
רויטל סויד: כל החברות שלי, כולן, ב"מאמנט" ברעננה, כולן.
<קריאה: מדברת על "מאמנט".
מירב בן ארי: יש כדורשת ויש "מאמנט".
<קריאה: הכל התחיל ב"מאמנט".
רויטל סויד: מדברת על "מאמנט".
רויטל סויד: רגע, תסבירו לי - - -
<דודו מלכא: הס מלהזכיר ברעננה "מאמנט".
מירב בן ארי: תסבירו לחברת הכנסת - - -
חיים ילין: תקשיבו.
חיים ילין: עוד לא פתחתן וכבר הפוליטיקה בפנים, אתן לא תתקדמו כך, אני אומר לכן.
חיים ילין: שום חקיקה לא תעזור, שום חקיקה, ואני אומר לך, אנחנו לא יכולים לעזור לאנשים שלא מוכנים.
חיים ילין: חד משמעית, זה פוגע בכן, בכולם.
<מרב צימרמן: אני ברשותכם, אתייחס להערה הזאת בסוף.
חיים ילין: עזבי, זה לא משנה, זה לא משנה.
<מרב צימרמן: אני יכולה עכשיו.
חיים ילין: המשפט ש"ברעננה לא אומרים "מאמנט" - - -
מירב בן ארי: אני לא נוהגת להשתמש בפטיש, שקט, שקט.
מירב בן ארי: זה לא מקובל עלי מה שקורה כאן.
מירב בן ארי: כל הדיונים שלי הם מאוד פרגמטים וההתנהלות הזאת נרגעת מעכשיו.
מירב בן ארי: ההערה שלך, רגע, חבר הכנסת סמוטריץ', הדיון שלנו יתחיל ב- 10:20 אבל אם אתה מתעניין בכדורשת נשים אתה מוזמן להצטרף.
מירב בן ארי: עכשיו, שקט, אני מבקשת מכם לא להפריע.
מירב בן ארי: חברת הכנסת רויטל סוויד, את רוצה להתייחס לעניין?
מירב בן ארי: אני מבקשת להתייחס.
מירב בן ארי: לא להעיר.
מירב בן ארי: היחידים שמעירים הם חברי כנסת וגם עליהם, אני כמו שאתם רואים, קצת, מנסה לפחות, להשתלט.
רויטל סויד: קודם כל אני אשמח להבין את הניואנס הזה אבל, אני כבר מבינה, עוד לפני שאמרתי מה שרציתי לומר, שיש פה איזשהו סוג של מטענים.
רויטל סויד: החברות שלי, כל החברות שלי משחקות, לדעתי תחת "מאמנט" אבל יכול להיות שאני טועה.
מירב בן ארי: משחקות כדורשת, בואי.
רויטל סויד: שתיים מהן אפילו מגיעות עם הגבר שלהן לא פעם ולא פעמיים, כשהן - - - .
רויטל סויד: אני חושבת שספורט נשים בכלל וספורט אימהות בפרט הוא משהו שהוא הרבה מעבר לספורט.
רויטל סויד: יש פה משהו שהוא הרבה מעבר למשחק הספורט.
רויטל סויד: זה לא 'באים, משחקים והולכים'.
רויטל סויד: זה משהו שהוא גם מעצים, הוא גם מעביר מסר, הוא מעביר מסר גם לילדים, בטח לבנות שלנו והוא חשוב מאוד.
רויטל סויד: בתור אחת שלצערה הרב לא עושה ספורט אבל אני יושבת, מקשיבה ועוקבת, מעבר למחויבות שלנו פה להיות לעזרתכן ובוודאי אם צריך בחקיקה, יכול להיות שהגיע הזמן והעת גם לפרוץ החוצה.
רויטל סויד: ויכול להיות שאם אין הכרה בארץ - - -
<קריאה: כבר פרצו.
רויטל סויד: מצוין.
רויטל סויד: טוב מאוד.
רויטל סויד: יכול להיות שאם אתן לא מוגדרות באופן שמאפשר לכן להיות ליגה ארצית ואתן צריכות להיות מוכרות גם במקומות אחרים, אז מעבר לזה שלנו יש פה את המחויבות שלנו פה לעזור לכן, מעבר לזה יכול להיות שצריך לעשות מעשה ולפרוץ החוצה, כי אם יש משהו שהבנו – אתן בתחום שלכן ואנחנו בתחומים שלנו, גם פה היום וגם ממה שאנחנו מביאים, כמו שאומרים, השמים הם הגבול ושום דבר לא יעצור אותנו ואני רוצה לברך אתכן.
מירב בן ארי: תודה רבה חברת הכנסת רויטל סוויד.
מירב בן ארי: אברהם זוכמן ממשרד החינוך, בבקשה, אדוני.
מירב בן ארי: זה יהיה קצר אז אני מתנצלת.
מירב בן ארי: קצר וממוקד.
<אברהם זוכמן: קצר מאוד.
מירב בן ארי: אתה תתייחס בסוף, עופר, אל תדאג.
מירב בן ארי: אתה ומרב, אני רוצה לשמוע את אברהם, בבקשה.
<אברהם זוכמן: 'ישר כח' "מאמנט", וכדורשת.
<אברהם זוכמן: התחום הזה, ספורט כדורשת, הוא חלק של הכדורעף.
<אברהם זוכמן: הדבר הזה נלמד.
<אברהם זוכמן: אני, כשחקן כדורעף, בליגות הבכירות בישראל, בנבחרות ישראל - - -
זוהיר בהלול: תזכיר לנו את השם.
מירב בן ארי: אברהם זוכמן.
<אברהם זוכמן: אברהם זוכמן, שחקן נבחרת ישראל גם בכדורסל - - -
חיים ילין: אני זוכר את בר נצר וכל אלה, אתה זוכר?
<אברהם זוכמן: מאותה קבוצה.
<אברהם זוכמן: יש לנו עוד שחקן כאן מאותו מקום.
<אברהם זוכמן: כשלימדו אותנו לשחק כדורעף, בשלבים הראשונים, בכיתות ג', ד', היה כדורשת, המשחק הזה אני מכיר אותו באופן אישי, והופתעתי לראות אותו כמשחק תחרותי בארצות הברית לפני כארבעים שנה והוא נקרא "newcomb ball" ואני הייתי שם במחנה קיץ ופתאום אני רואה ליגת של מחנות הקיץ במשחק הזה שהוא כדורשת, זה קצת הצחיק במירכאות אבל, קיבלנו את זה.
<אברהם זוכמן: עכשיו אני בא למערכת החינוך, כי הדיון, לפני מה שנכתב והוזמנתי אליו, הוא עידוד השתתפות נשים בספורט עממי וכמובן, גם בכדורשת.
<אברהם זוכמן: השיתוף של בנות ובנים בתחרויות של בתי הספר, הוא כמעט שוויוני, כמעט, אני מדגיש, כי יש ענפים מסויימים שבנות עולות על בנים וכדומה, למה?
<אברהם זוכמן: משום שכשיש קבוצת בנים אז בית הספר חייב להעמיד קבוצת בנות וכשיש קבוצת בנות הוא לא חייב להעמיד קבוצת בנים, אז יוצא שבין הבנות יש יותר.
<אברהם זוכמן: לפני כשלש שנים הכנסנו את משחק הכדורשת לתחרויות של מערכת החינוך כי מה שחשוב לנו במערכת החינוך, הוא לפתח פעילויות שניתן לעסוק בהן בעתיד וזה בדיוק מה שיקרה במצב הזה.
<אברהם זוכמן: לתדהמתנו, ואני אומר את זה בצורה מאוד חיובית - - -
<אברהם זוכמן: בשלש שנים נרשמו 178 קבוצות שזה מספר עצום באופן יחסי - - -
מירב בן ארי: של כדורשת.
<אברהם זוכמן: כדורשת, ויש כללים מאוד ברורים, זאת אומרת, הרי שחקנית רשומה – כדורסל, כדורעף כדוריד, אסור לה להירשם לכדורשת, אז תבינו כמה קבוצות רבות קמו לתחום הזה, כי אנחנו מעוניינים להרחיב ולהוסיף את הדברים אז אני, לתחום הכספי לא נכנס אבל בתי הספר שמשתתפים, כמו כל בית ספר, יש לו את ההסעות ואת כל הדברים האלה.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע בבקשה את אלדד שלו, סגן ומ"מ ראש מועצה אזורית עמק חפר, בבקשה, אלדד.
<אלדד שלם: בוקר טוב, ראשית, אני מצטרף לדבריו של חבר הכנסת בהלול ולכל הדברים שנאמרו פה לגבי העוצמה הגדולה שיש בכדורשת ובכלל, בתרומתו לספורט הנשי.
<אלדד שלם: אני גם מצטרף למה שאמרה עפרה קודם, לגבי הערך העצום שיש להיבט הקהילתי של הענף הזה.
<אלדד שלם: המודל שתואר פה קודם על ידה שמחבר אימהות וילדים והורים ואבות, הוא מודל שמעצים מאוד את העשייה הספורטיבית ובכלל.
<אלדד שלם: אני בא מענף הכדורעף, כמו חברי אברהם זוכמן, וגם אצלנו, בעמק חפר, כדורשת הוא חלק - - -
איילת נחמיאס ורבין: כמה קבוצות?
<אלדד שלם: כמה יש?
<אלדד שלם: שמונה.
מירב בן ארי: מהי התמיכה של המועצה?
חיים ילין: זה עמק חפר.
איילת נחמיאס ורבין: מה רמ"י נותנת להם, אלדד?
מירב בן ארי: תן לנו דוגמה אישית.
מירב בן ארי: אתה יכול לתת דוגמה אישית לשלטון מקומי.
מירב בן ארי: אין לך זמן אז עדיף שתגיד ת'כלס ותגיד מה אתה נותן.
<אלדד שלם: הקשבתי בסבלנות רבה.
מירב בן ארי: אני יודעת, מה אני אעשה?
מירב בן ארי: ראית, אתה רואה?
<אלדד שלם: עמק חפר - - - מוביל בכדורעף, כדורשת הוא מעטפת של הכדורעף, ראייה קהילתית שלו - - - זו תכנית האב שלנו והכדורשת תומך בו בהרחבת המעגל אבל, בלי קשר לכך, ההיבט הקהילתי החשוב מאוד הוא היבט הרבה יותר חשוב מאשר הכדורעף ואצלנו בליגה, הקבוצות מקבלות את האולמות במחיר של אגודות ספורט אחרות - - - ויש לנו דרגות מחירים, לא חינם אבל במחיר הנמוך ביותר שאולם מועמד בו לפעילות.
<אלדד שלם: גם כדורשת מקבלים, גם "מאמנט" אצלנו אבל, הוא חלק מיריעה רחבה יותר של ספורט.
<אלדד שלם: גם זיקה לענף הישגי או ענף של - - - שמוגדר בתכנית האב, מוגדר אצלנו בתכנית ותיקת שנים, הרבה לפני היות "כדורשת" שם, והיא אכן מתחברת לסיפור הכדורעף אבל, היא כן מתחברת לסיפור הקהילתי.
<אלדד שלם: אני חושב שהמודל הוא מודל ייחודי כי הכדורשת, ההיבט החשוב בו, הוא ההיבט הרחב ביותר שלו וקשירה של מעגלים רבים לתוך הפעילות.
<אלדד שלם: אני מתקשה, אגב, עקב הדברים, אני עברתי לשחק בספורט - - - ותיקים בגיל של הבחורות פה, זה קשה, גם לתחרויות בעולם, כשאתה מגיע לגיל שלמרבה הצער, אתה לא יכול להגיע לאותן יכולות הישגיות שהיו לך בגיל צעיר וקשה לי לראות, איך יוצרים ספורט הישגי לאנשים מבוגרים, בגילי או בגיל יותר צעיר, זה הופך להיות הרבה יותר מסובך אבל - - -
זוהיר בהלול: אל תייאש אותן.
<אלדד שלם: תאמינו לי שזה אחרת מגיל עשרים, גיל חמישים, ששים.
<דודו מלכא: ההערכה שלך מוטעית כי ספורט בונים מתשתית - - -
<אברהם זוכמן: לא הבנת אותי אבל לא חשוב.
<אברהם זוכמן: שוב, אני תומך ביצירת מודל ייחודי לכדורשת, כי הוא הוכיח יכולת עצומה של גיוס מעגלים רחבים מאד בספורט הישראלית.
<קריאה: אתה צודק.
מירב בן ארי: מרכז השלטון המקומי.
מירב בן ארי: בואי, תתקרבי בבקשה למיקרופון אבל אני לא יודעת אם שמעת את הדיון.
<רות דיין מדר: שמעתי.
מירב בן ארי: רות, תני לנו הסבר קצר.
<רות דיין מדר: אנחנו מכירים את "מאמנט" ומוקירים את "מאמנט" ונמצאים לדעתי לאורך כל הדרך על מנת שזה יתאפשר ויתעצם, לרבות תמיכה.
<רות דיין מדר: ראשי הרשויות - - -
מירב בן ארי: את נשות הכדורשת את מכירה?
<קריאה: זה ההבדל המהותי.
מירב בן ארי: תקשיבי, לא, לא, בואי, אני, אין לי, רות, אני אחסוך לך, אני מבינה מה קורה.