GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאתם רחוקים מלהדגיש את המימד היהודי של מדינת ישראל.
בצלאל סמוטריץ': בעיני המחויבות הראשונה של אזרחי ישראל זה ליהדותה של המדינה, עוד לפני הדמוקרטיה, בלי שיש סתירה ביניהם, אבל קודם כל הזהות האישית שלי והזהות שאני רוצה לבנות בכל תלמיד במערכת החינוך של המדינה היהודית – זאת הזהות היהודית שלו וההשתייכות שלו למדינת לאום יהודית.
בצלאל סמוטריץ': ועכשיו מדינת הלאום הזאת מתמודדת עם הרבה מאד אתגרים, כי יש בה 20% אנשים שהם לא יהודים והם אזרחים שווי זכויות והלוואי שיום אחד גם יהיו שווי חובות.
בצלאל סמוטריץ': הרבה מאד דברים שהמדינה היהודית, הרי אם לא היינו מדינה יהודית לא היינו מתמודדים עם המתח הזה בכלל.
בצלאל סמוטריץ': לא היה לנו האתגר הזה שעומד נגד העיניים שלו.
בצלאל סמוטריץ': אבל אני רק אומר - - -
עיסאווי פריג': אבל אתה מדבר על אזרחות, לא על זהות.
בצלאל סמוטריץ': לא, אני לא רוצה ש - - -
יעקב מרגי: עיסאווי, אני מבקש אותך, אל תפריע.
יעקב מרגי: בצלאל, עזוב, אל תנהל דו שיח.
מירב בן ארי: והכרזת העצמאות - - - - מדינה יהודית בארץ ישראל, אתה יודע.
מירב בן ארי: לא מדינה יהודית דמוקרטית.
בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר, אני כולה שנה בבית הזה, אבל כבר למדתי - - -
יעקב מרגי: זה מפריע.
מירב בן ארי: יש איזה שהוא קשר.
יעקב מרגי: חברת הכנסת בן ארי את מפריעה.
בצלאל סמוטריץ': כבר למדתי את השיטה ואני רק רוצה לבקש מכם – אל תיבהלו ועשיתם עבודה טובה.
בצלאל סמוטריץ': שמעתי את פרופסור קרמניצר והאמת שמעתי אותו גם בגלי צה"ל לפני כמה זמן.
בצלאל סמוטריץ': שמעתי אותו כשהוא מסביר מה צריכות להיות מטרות הספר.
בצלאל סמוטריץ': לא שמעתי אף מילה על הרכיב של היהדות בהגדרה של המדינה שלנו.
בצלאל סמוטריץ': עם כל הכבוד, גם צריך פה קצת לקרוע את המסכה, כי הוא פרופסור.
בצלאל סמוטריץ': הוא כבר לא פה, אבל זה בסדר, הוא פרופסור, נאור.
בצלאל סמוטריץ': הוא איש שמאל שחבר במועצה של הקרן החדשה לישראל, שהיה בוועדה שהרכיבה את רשימת מרצ לכנסת - - -
זהבה גלאון: אוי, אוי, אוי.
בצלאל סמוטריץ': בשנת 2009.
בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע.
בצלאל סמוטריץ': רגע, יוסי, אל תצא.
בצלאל סמוטריץ': יוסי, חכה רגע.
יעקב מרגי: חבל לך על הזמן, נו.
בצלאל סמוטריץ': רגע.
בצלאל סמוטריץ': אני מבקש לנתץ את התפיסה הזאת שהדמוקרטיה זה אני.
בצלאל סמוטריץ': יש פה כמה אנשים מלומדים.
בצלאל סמוטריץ': עכשיו זה בסדר, שנים, שנים השמאל היה רגיל שהוא מכתיב לנו מה לחשוב והספרים אכן היו חד צדדיים.
בצלאל סמוטריץ': אז מה עושה הספר הזה?
בצלאל סמוטריץ': מעורר שאלות.
בצלאל סמוטריץ': רק בשמאל אסור לעורר שאלות.
בצלאל סמוטריץ': אם אתה לא כותב ככה, ומה אומר יוסי יונה?
בצלאל סמוטריץ': אסור לדבר על זה שיש הבדל בין זכויות מדור א' לזכויות מדור ב' לזכויות מדור ג'.
בצלאל סמוטריץ': הרי כל סטודנט היום לומד את זה בכל מקום באקדמיה.
יוסי יונה: אבל לא אמרתי את זה.
בצלאל סמוטריץ': לא, אתה טענת שאם בספר כתוב שיש הבדל בין זכויות חברתיות - - -
יוסי יונה: לא, אני לא טענתי.
בצלאל סמוטריץ': שאת זה המדינה מעודדת ואת זה המדינה לא מאפשרת, אסור לה ל - - -
יוסי יונה: לא, אני לא סומך עליך שתציג את נאמנה את עמדותיי בנושא.
בצלאל סמוטריץ': אז אני רק רוצה שנשים את הדברים על השולחן.
בצלאל סמוטריץ': הדיון - - -
זהבה גלאון: הוא לא מבין.
זהבה גלאון: זה הבדלים בסיסיים מה זה זכויות טבעיות וזכויות חברתיות ומה מגיע ל - - - אין אצלם.
זהבה גלאון: זה א' ב'.
בצלאל סמוטריץ': הדיון הזה, אז את מבינה?
בצלאל סמוטריץ': כמו שלא חושב בדיוק כמוך הוא לא מבין.
בצלאל סמוטריץ': אז כל הצוות הנכבד שכתב כאן, שיש לו תארים אקדמאים יותר מלך ולי ביחד, הוא לא מבין כלום, כי הוא לא כתב בדיוק את מה שאת רוצה שהוא יכתוב.
בצלאל סמוטריץ': חברים, זה לא עובד ככה.
זהבה גלאון: הוא כתב את מה שאתה רוצה, זאת הבעיה.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו רוצים שתלמידי ישראל יוכלו לגבש עמדה בעצמם וכדי לגבש עמדה בעצמם הם צריכים להיחשף לכל העמדות ולכל הגישות ולא רק לגישה שלכם.
בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני רוצה לומר רק מילה אחרונה, אדוני יושב הראש.
בצלאל סמוטריץ': אחת, ובאמת אגב הגיע הזמן שתתרגלו – ההגמוניה שלכם נגמרה ב - - -
מיכל רוזין: לא, לא, אין הגמוניה.
מיכל רוזין: ההיפך, אתם מנסים לייצר הגמוניה.
מיכל רוזין: אנחנו - - -
בצלאל סמוטריץ': אחת מהמבקרות המקצועיות - - -
מיכל רוזין: זה בדיוק ההבדל בתפיסת העולם שלנו.
יעקב מרגי: אתם מאריכים לו את הזמן, אתם לא מבינים?
בצלאל סמוטריץ': אחת המבקרות המקצועיות של הספר הזה, רק מקצועית, אקדמית חבל על הזמן, קוראים לה ד"ר ריקי טסלר.
בצלאל סמוטריץ': היא דוקטור לשנאת חרדים.
בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני רוצה להקריא לך איך היא מתארת את הספר שהיא כתבה.
זהבה גלאון: או, באמת, באמת.
בצלאל סמוטריץ': לא, שאף אחד לא יעטוף לי את זה בדיון מקצועי So Called דמוקרטי.
בצלאל סמוטריץ': זה אנשי שמאל קיצוניים.
בצלאל סמוטריץ': מה היא כתבה?
זהבה גלאון: שמאל קיצוני.
בצלאל סמוטריץ': היא מתארת את הספר שהיא כתבה.
מיכל רוזין: אולי תגדיר לנו מה זה שמאל קיצוני?
מיכל רוזין: אתם כל היום אומרים לנו, אנחנו לא - - -
בצלאל סמוטריץ': הספר שנקרא בשם השם: "בליבה של השאננות האזרחית המתבשמת מדימוי שגוי של סביבה שהפכה חילונית מבעבר, מתרקמות מגמות פונדמנטליסטיות ארוכות טווח המונהגות על ידי ש"ס ומעוררות שאלות קשות.
בצלאל סמוטריץ': האם החתירה הזאת של המפלגה להמרת הדמוקרטיה בישראל מדמוקרטיה לגיטימית" וכו' וכו'.
בצלאל סמוטריץ': "הספר קולף את תופעת ש"ס קליפה אחר קליפה ומגלה את מהותה ואת מה שהיא מסתירה מאחורי הקליפה.
בצלאל סמוטריץ': מי מנהיג אותה.
בצלאל סמוטריץ': מה הם בוחריה.
בצלאל סמוטריץ': הספר הוא פרי מחקר מעמיק והוא חושף את מטרתה האמיתית של ש"ס", וכו', וכו'.
בצלאל סמוטריץ': חברה, תפסיקו לבלבל את המוח.
בצלאל סמוטריץ': יש פה תפיסות שמאל קיצוניות, שלא מוכנות שתלמידי ישראל יחשפו לרכיב היהודי של מדינת ישראל.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.
זהבה גלאון: אני מתרגשת מזה שסמוטריץ' דואג לש"ס.
יעקב מרגי: זו פעם אחרונה שאת לוקחת לי את המיקרופון, זהבה.
בצלאל סמוטריץ': לא, לא דואג.
בצלאל סמוטריץ': דואג רק מהניסיון שלכם להציג את זה כמשהו נורא מקצועי.
מאיר כהן: דקה אחת אדוני.
יעקב מרגי: תקשיבו, היום זה הדיון השלישי ויש לי עוד דיון על חוק הסופרים, מי שרוצה.
יעקב מרגי: אם משעמם לכם אז תבואו.
יעקב מרגי: אבל קיימתי דיון על זהירות בדרכים, מה זה לחץ מרוב חברי כנסת, עד שדיברתי רק אני מרוב הלחץ.
יעקב מרגי: עזבו.
יעקב מרגי: אני שמח ששיעור האזרחות וספר אזרחות מעורר דיון.
יעקב מרגי: בבקשה, מאיר כהן.
מאיר כהן: הייתי מורה לאזרחות 20 שנה ואני חייב להגיד ש - - -
יעקב מרגי: מיכל אחריו.
מאיר כהן: אני חייב להגיד שהספרים שלכם מעולם לא אתגרו אותנו ומורה לאזרחות, ברגע שסגר את הדלת, ברוב חכמתו היה אימפרטור ומשם היינו לוקחים את המיקוד, מכינים אותו לבגרות ואז השאר עשינו אנחנו.
מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו, אני כל יום חמישי מלמד אזרחות באחד מהתיכונים ברחבי הארץ.
מאיר כהן: אני מציע את עצמי ופותחים את הדלתות.
מאיר כהן: אני רוצה לתאר בחצי שנה את הפרופיל של התלמיד שיוצא מתחת לידכם במשרד החינוך.
מאיר כהן: התלמידים שלנו בכיתות י"ב, חלק לא מבוטל מהם מדברים בגזענות בלתי רגילה.
מאיר כהן: הם לא סובלניים.
יעקב מרגי: זה בגלל ספר האזרחות או?
מאיר כהן: אני אגיד.
יעקב מרגי: פחדתי.
מאיר כהן: בגלל צוותי המורים ובגלל בתי הספר ובגלל הדוגמא שאנחנו נותנים ובגלל הציבור הישראלי, אנחנו מייצרים נוער שהוא לא הנוער שאנחנו רצינו לייצר.
מאיר כהן: ולכן, מכל עשרות מבדקי מיצב ואני הצעתי את זה לשר, אחרי שהם גונזים אני מקווה את הספר הזה, תכניסו את התלמידים, הצלע של התלמידים, תבדקו אותם, תשמעו את הדעות שלהם, תראו כמה קשה המצב ואז תלכו עם זה - - -
יעקב מרגי: יש כאן נציג מועצת התלמידים?
יעקב מרגי: שב סביב השולחן.
מאיר כהן: ואז תלכו עם זה לכתיבת הספר החדש.
מאיר כהן: באחד מבתי הספר הטובים ביותר בארץ שאלתי בפתיחת השיעור שלי מה הוא שמאל ומה הוא ימין וזה בית ספר שהוא לא נמצא בפריפריה והוא לא בית ספר שנניח ההורים באים מהליכוד ואמרו לי הילדים הטובים שבהם – שמאלני אוהב ערבים, ימני שונא ערבים.
מאיר כהן: זה השמאל והימין אצל התלמידים שלנו.
יעקב מרגי: מיכל רוזין, בבקשה.
זהבה גלאון: וגם מה שאמרת על הגזענות, בפרק על הערבים - - -
יעקב מרגי: זהבה, לא חייב אחרי כל חבר כנסת.
זהבה גלאון: לא, אני חושבת שזה נקודה מאד חשובה.
זהבה גלאון: בכל הפרק על הערבים לא מוזכר שיש גזענות כלפי ערבים.
זהבה גלאון: זה מתקבל על הדעת?
מיכל רוזין: גילוי נאות.
מיכל רוזין: אחרי שאנחנו מסיימים פה את הימים הארוכים, הדיונים, אני חוזרת הביתה ואני עוד צריכה, לצערי הרב, אחרי לימודים לשלושה תארים, אני צריכה לשבת ולעשות שיעורים בכיתות שונות בבית ספר יסודי, חטיבת ביניים ו - - -
דב חנין: לא אומרים את זה בטלוויזיה.
דב חנין: לא אומרים את זה בשידור בטלוויזיה.
מיכל רוזין: אומרים, אומרים, אני עוזרת.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה תפקידי כהורה ובדיוק השבוע, ממש במקרה - - -
מאיר כהן: את עוד לא היית - - - בחו"ל, בטרייה שלא מתכלה.
מאיר כהן: 20 שעות עבודה ביממה.
יעקב מרגי: זה במצב רגוע.
מיכל רוזין: בפגרה.
מיכל רוזין: אז באמת במקרה השבוע ישבתי ללמוד עם הבן שלי למחר על זכויות טבעיות, חברתיות וכדומה.
מיכל רוזין: ואני רוצה להגיד לך חבר הכנסת סמוטריץ' - - -
<יעל גוראון: מהספר הקודם את למדת איתו.
<יעל גוראון: רק צריך לומר.
<יעל גוראון: זה לא מהספר הזה.
מיכל רוזין: תני לי להשלים את הרעיון של מה שאני רוצה להגיד, אז אולי לא היית צריכה בכלל לציין את זה.
מיכל רוזין: אני רוצה לציין בפניך, חבר הכנסת סמוטריץ', שלאורך השנים, דווקא בחינוך עניין הממלכתי, לא מספיק בעיני, אבל עדיין יש לימוד לחשיבה יצירתית, ביקורתית, לאיזה שהוא דיון וויכוח, מה שלא קורה לחלוטין כמעט בחברה שלך, ואנחנו יכולים להביא הוכחות לכך.
מיכל רוזין: בוודאי לא יתנו לי ללמד או להשמיע דעות אחרות.
מיכל רוזין: אפילו השר בנט אמר לי בעבר שכשהוא פוגש קבוצות של חילונים, היכולת שלהם לבקר, לדון, לשאול שאלות מאתגרות היא הרבה יותר גדולה, כי זה מה שמחנכים אותם.
מיכל רוזין: ועדיין, לדעתי בעשור האחרון, אם לא ב-20 השנה האחרונות, אתם מנסים ומצליחים, לצערי הרב מצליחים את מה שאתם לא מצליחים כמיעוט בכל זאת פה בבית הזה, בכנסת, מצליחים להביא למערכת החינוך לאורך השנים להכשיר את הלבבות, כפי שעשיתם בחינוך הדתי ממלכתי, לצערי הרב בהצלחה רבה מאד, אתם מנסים עכשיו גם בשאר מערכות החינוך.
מיכל רוזין: הספר הזה חוטא לדמוקרטיה, לחיים המשותפים של כולנו דרך אגב, לא רק ערבים יהודים.
מיכל רוזין: גם יהודים חילוניים בוודאי, חרדים וכדומה.
מיכל רוזין: הוא מייצג הלך רוח שאנחנו רואים אותו בבית הזה.
מיכל רוזין: רואים את התוצאות שלו – אם זה חוק ההדחה וחוק העמותות וערעור מעמדו של בית המשפט העליון.
מיכל רוזין: אני יכולה להקריא פה משפטים שקיימים על ערעור על סמכותו של בית המשפט מהספר.
בצלאל סמוטריץ': אסור לשאול שאלות על בית המשפט?
מיכל רוזין: סליחה, ההיפך.
יעקב מרגי: אל תפריע לה, בצלאל.
מיכל רוזין: אני מאד בעד שאלת שאלות.
בצלאל סמוטריץ': אז מה הבעיה?
מיכל רוזין: מאד.
יעקב מרגי: מיכל, שאלה על חשבוני.
יעקב מרגי: אני שאלתי את אני צוות משרד החינוך אם הם הרגישו יד מכוונת או לחץ.
יעקב מרגי: הם ענו.
יעקב מרגי: שמעת את התשובות.
מיכל רוזין: אני חושבת שהשאלה - - - לשאלה - - -
<קריאה: מה אתה מעריך שהם יגידו לך כן?
יעקב מרגי: לא יודע, אני סומך על התשובות.
מיכל רוזין: רגע, רגע, ברשותך, נשאלתי ואני רוצה לענות.
מיכל רוזין: התשובה שניתנה היא פשטנית לשאלה.
מיכל רוזין: האם מינית אדם זה או אחר באופן כזה, ברור שהתשובה היא לא.
מיכל רוזין: יש פה מערכת שלמה שפועלת.
מיכל רוזין: השאלה היא מה ההשפעות של המערכת.
מיכל רוזין: את מי לאורך השנים מינו כמנכ"לי משרדים, כיושבי ראש המועצה הפדגוגית, לא קוראים לזה המועצה.
מיכל רוזין: המזכירות הפדגוגית.
מיכל רוזין: את מי לאורך השנים ממנים לתפקידים האלה - - -
בצלאל סמוטריץ': רק לכם מותר?
מיכל רוזין: לא אמרתי שרק לנו מותר, בצלאל.
יעקב מרגי: בצלאל, אל תפריע.
מיכל רוזין: זה בסדר שבשלטון, ואני מסכימה איתך שהשר צריך להביא, אבל שיביא את זה על השולחן ויגיד זו הדרך שאני רוצה להקנות למדינת לישראל.
מיכל רוזין: הוא לא אומר את מה שאתה אומר.
יעקב מרגי: לסיכום, מיכל.
מיכל רוזין: אי אפשר לסיכום - - -
יעקב מרגי: זה היה על חשבוני.
יעקב מרגי: לקחתי לך ונתתי לך דקה תוספת.
מיכל רוזין: הספר הזה מכשיר לצערי את בני ובנות הנוער לאותה מציאות שבצלאל סמוטריץ' בכנות אומר זה מה שאני רוצה לייצר.
מיכל רוזין: ודרך אגב, הספר הזה ואני יכולה לצטט בו משפטים לגמרי לגמרי, הוא בהחלט אומר את הדברים.
מיכל רוזין: הוא אומר ריבונות יהודית התקיימה בארץ ישראל עוד לפני אלפי שנים בימי בית ראשון,שני.
מיכל רוזין: תאמין לי, אתה תסכים עם כל מה שכתוב.
מירב בן ארי: לא נראה לי שהוא יסכים - - -
מיכל רוזין: זה בסדר לבוא ,מירב, אתם מפריעים לי.
מירב בן ארי: עם המצע של בל"ד שכתוב בתוך הספר, לא נראה לי שהוא היא זורם עם זה.
מירב בן ארי: על זה הוא - - -
מיכל רוזין: מירב, אני לא מבינה למה מותר להפריע לכולם ולאחרים - - -
מירב בן ארי: אני לא הפרצתי עד עכשיו.
יעקב מרגי: מירב תודה.
יעקב מרגי: מירב, על תפריעי.
מיכל רוזין: משום מה תמיד כשאני מדברת את מפריעה לי.
מירב בן ארי: לדבר בלי סוף - - -
יעקב מרגי: מירב, אין צורך.
מיכל רוזין: את לא מבינה את הקשר בין תג מחיר לעובדה שיש שנאה ורצח בדומא.
מיכל רוזין: את לא - - -
מירב בן ארי: האמת שלא.
מיכל רוזין: את לא מבינה את זה.
מירב בן ארי: לא, אני לא מבינה.
יעקב מרגי: תודה למירב ולמיכל.
מיכל רוזין: אני מבקשת ש - - -
יעקב מרגי: מירב, אל תעני לה.
מירב בן ארי: היא לא יכולה להמשיך לצעוק.
מירב בן ארי: מציגים אותך כ - - -
יעקב מרגי: מיכל, תסכמי בבקשה.
מיכל רוזין: אני אומרת, אני לא באה ואומרת רק בנט, אני אומרת- - -
מירב בן ארי: כל הישיבה – אתם לא קוראים כלום, אתם לא - - -
מיכל רוזין: שבנט וחבריו לאורך השנים האחרונות וזה יותר מעשור - - -
יעקב מרגי: מירב, אין צורך להתערב.
מיכל רוזין: מייצרים פה מציאות מעבר לזה שהחינוך הוא שונה לחלוטין ומה שומעים ויודעים בממלכתי דתי לממלכתי.
מיכל רוזין: הוא מתחיל להשפיע גם על החינוך הממלכתי.
מיכל רוזין: אני חושבת שזו בעיה בכל הכיוונים.
מיכל רוזין: עוד לא נכנסתי בכלל לעניין של איך מוצגים חרדים.
מיכל רוזין: הם בעיקר מוצגים דרך אגב כלא משרתים בצבא, ואיך מוצג העניין של רפורמים וקונסרבטיביים ואיך מיוצג היחס שלנו לקהילות בעולם וגזענות, ומזרחיים – כמו שאמר חבר הכנסת יוסי יונה.
מיכל רוזין: והעובדה שהרצח של שירה בנקי זכרה לברכה מוצג על רקע השסע הדתי, כחלק מהשסע הדתי, הרצח שלה לא על עניין של להטבופוביה, שנאת ההומו והלסביות.
מיכל רוזין: לא יכול להיות ההצגה החד צדדית הזאת.
מיכל רוזין: זה בסדר - - -
מיכל רוזין: שנייה, משפט אחרון לסיכום.
מיכל רוזין: חבר הכנסת סמוטריץ', אני בעד לנהל ויכוח.
מיכל רוזין: להגיד כן, אני חושב שכך, יש מי שחושב שקהילת הלהט"ב כך וכך ויש הפוך.
מיכל רוזין: לא יתכן לעוות מציאות.
מיכל רוזין: לא יתכן להגיד שזה על רקע השסע הדתי, כמו גם הפגנות על פתיחת מקומות בשבת.
מיכל רוזין: חייבים להגיד את הדברים.
מיכל רוזין: הנוער שלנו לא טמבל.
מיכל רוזין: כל האינטרנט חשוף בפניו.
מיכל רוזין: הבעיה שלנו עם הנוער זה לא הידע.
מיכל רוזין: הבעיה שלנו היא עם יכולת הניתוח, עם יכולת ההבנה, עם ההפרדה בין עיקל לטפל ואת זה אתם לא מקנים לילדים.
מירב בן ארי: אני הייתי פה לפניו.
מסעוד גנאים: היית?
מסעוד גנאים: לפני הדיון אני הייתי פה.
זהבה גלאון: אתמול כל הלילה ישבת על ספר האזרחות.
מירב בן ארי: האמת שקראתי אותו שבוע, בניגוד אליך.
מירב בן ארי: לפחות קראתי.
מיכל רוזין: בניגוד אלינו - - -
יעקב מרגי: בלי ציונים, בבקשה.
מירב בן ארי: אז בואי לא - - -
יעקב מרגי: מירב, למה?
יעקב מרגי: זהבה, תבליגי.
מיכל רוזין: בואי נעשה לך בחינה, בואי.
יעקב מרגי: מיכל, מיכל.
מירב בן ארי: מה מתוך המצע של מרצ - - -
יעקב מרגי: מיכל, עושה רושם שאת רוצה להפריע לי.
מירב בן ארי: מה מתוך המצע של מרצ מלמדים בבית הספר?
יעקב מרגי: מירב, את לא מנהלת דו שיח.
מסעוד גנאים: אני בקושי מדבר.
מסעוד גנאים: יש לי בעיה בגרון.
מיכל רוזין: לכולנו יש מצע?
יעקב מרגי: אתם רצים שאני ארגיע את ה - - -
מירב בן ארי: הוא לא בתוך הספר לפחות.
יעקב מרגי: חברות הכנסת, מה קרה לכן היום?
יעקב מרגי: בבקשה, מסעוד.
מסעוד גנאים: בגלל שאנחנו ביום השפה הערבית בכנסת, בשם עמרו לא מבטאים את ה-ו בסוף.
מסעוד גנאים: לא עמרו, אומרםי עמר.
עיסאווי פריג': הוא אמר עמר.
יעקב מרגי: עיסאווי, אני אומר את השם שלך נכון?
יעקב מרגי: אז אני מבקש ממך לא להפריע.
מסעוד גנאים: בקשר לאזרחות, אדוני יושב הראש, בנוסף לכל מה שנאמר פה, אני רוצה להחזיר את כולם לדבר הבסיסי.
מסעוד גנאים: הדבר הבסיסי – מה מטרת מקצוע האזרחות בסוף.
מסעוד גנאים: האם הוא כור היתוך שבסוף מעלימים את הכל ורוצים רוח המפקד, כדי שרק עמדה אחת היא שתהיה מבוטאת שם, או הוא ראי שמייצג את כולם.
מסעוד גנאים: ראי שמייצג את כל הרבדים, את כל הקבוצות.
מסעוד גנאים: עכשיו, מאיפה זה התחיל?
מסעוד גנאים: ואני מזכיר לכם, זה התחיל ביושב ראש המזכירות הפדגוגית לשעבר, פרופסור צבי צמרת.
מסעוד גנאים: גם הוא באחד הראיונות הוא אמר שספר האזרחות – להיות אזרחים בישראל – מציג את ישראל בצורה חלשה, משום שהיא כאילו דמוקרטית יותר ולא יהודית די.
מסעוד גנאים: מאז השתלשלו העניינים, בא המפקד החדש ולכן רוצים לחזק, כפי שאמר גם סמוטריץ', רוצים לחזק את הצד היהודי, משום שהם חושבים שהצד הדמוקרטי לא מייצג את ישראל ומחליש אותה ופה הבעיה.
מסעוד גנאים: בדרך לחיזוק ולהעצים את היהודי – מדירים את הערבי.
מסעוד גנאים: לא נותנים להם את הנרטיב שלהם.
מסעוד גנאים: למשל בקשר לכפרים הבלתי מוכרים, מה הבעיה בספר?
מסעוד גנאים: אתם תביאו את העמדה של המועצה האזורית לכפרים הבלתי מוכרים.
מסעוד גנאים: יש שם מועצה אזורית רשמית.
מסעוד גנאים: תציגו את העניין שלהם בספר למשל.
מסעוד גנאים: התלמיד הערבי רוצה לראות את עצמו בספר הזה.
מסעוד גנאים: בספר הזה אין - - -
בצלאל סמוטריץ': אבל - - - השאלה מה - - - העמדה של טיבי והעמדה שלו - - -
יעקב מרגי: בצלאל, אולי לא אמרו לך, הדיונים בוועדות הכנסת זה לא מדע מדויק.
מסעוד גנאים: אני חושב שכאשר לא נותנים - - -
בצלאל סמוטריץ': סליחה, - - - של בוקר טוב בצלאל - - -
יעקב מרגי: בצלאל, נו.
זהבה גלאון: צהריים טובים בצלאל.
זהבה גלאון: החוצה.
יעקב מרגי: תשבו ביחד.
יעקב מרגי: אל תראו את זה ככה, אני אומר לכם.
יעקב מרגי: הקצוות הפוליטיים מסתדרים.
יעקב מרגי: הכי חברים.
מסעוד גנאים: כאשר אין ייצוג לערבים בכתיבת הספר - - -
יעקב מרגי: עוד מעט המצלמה כבית ותראו, הדיון הולך להיות רגוע.
מסעוד גנאים: אז זה אומר שהספר באמת מגולל רק את הערבים בסוף.
מסעוד גנאים: בסוף אנחנו רוצים ללמד על הפלורליזם לכיבוד האחר, אבל האחר פה לא מוצג נכון, הוא מוצג בצורה מעוותת.
יעקב מרגי: דב חנין ולאחר מכן חברת הכנסת סתיו שפיר.
עיסאווי פריג': חשבתי עיסאווי, אתה מסתכל עלי.
יעקב מרגי: קודם כל לשחרר לחץ מחברי הכנסת.
יעקב מרגי: המקצוע שלהם זה דיבור.
דב חנין: הדיון הזה, עמיתי חברי הכנסת ואורחות ואורחים, צריך להיעשות במבט כולל על האתגרים והמשימות שאנחנו עומדים בפניהם.
דב חנין: וכמי שמגיע לבתי ספר ומדבר עם תלמידים, אני חייב להגיד לכם שאני מאד מאד מודאג ממצב תובנת האזרחות, הבנת האזרחות או חוסר הבנת האזרחות של רבים מהתלמידים בכיתות בוגרות, כיתות י"א-י"ב.
דב חנין: יש לנו בעיה והבעיה היא בעצם אתגר מאד מאד מרכזי של מערכת החינוך.
דב חנין: לפני שאנחנו ניכנס לשאלה של התכנים של מקצוע האחרות, שאני מיד אתייחס אליהם, צריך לדבר בכלל על מעמדו ומקומו של המקצוע הזה.
דב חנין: אנחנו מדברים על מקצוע שבמדינה עם כל האתגרים, חבר הכנסת סמוטריץ', עם כל האתגרים הקשים והוויכוחים הקשים שקיימים בה, המקצוע הזה צריך להיות מקצוע מאד מרכזי.
דב חנין: אני בטוח שאפשר במערכת החינוך לוותר על המון דברים, אבל ההבנה איך אנחנו אמורים להתנהל ביחד, בחברה המסובכת שלנו, עם כל הוויכוחים הקשים שקיימים פה, אם מערכת החינוך לא תעשה את זה, איך אנחנו מצפים שתלמידים ילמדו מה ואיך צריך לעשות?
דב חנין: ואני מאד מודאג, עוד לפני שאני מגיע לשאלה של התכנים של לימודי האזרחות, למקומו של המקצוע.
דב חנין: כמה שעות לומדים, איפה לומדים, מה סדר העדיפויות שנותנים למקצוע הזה בתוך מערכת החינוך וכדומה.
דב חנין: אני חושב אדוני יושב הראש, שזה נושא שמעבר לויכוח על התכנים הוועדה צריכה לפנות בו לשר החינוך ולהביע בשם כל חברי הוועדה, ואני חושב שעל זה לפחות אנחנו נוכל להסכים, בקשה שכולנו חושבים שהמקצוע הזה צריך מקום הרבה יותר מרכזי כדי באמת לאפשר לכל התכנים השונים, שהם לפעמים גם תכנים סותרים, את המרחב להגיע ולהיות נוכחים בדיון בכיתה.
דב חנין: הנקודה השנייה - - -
יעקב מרגי: השנייה והאחרונה.
דב חנין: לא, יהיו עוד שתי נקודות, אחת היא מאד קצרה.
דב חנין: אני עברתי על הספר.
דב חנין: אני חייב להודות שאני לא קראתי את כולו.
דב חנין: יש בספר גם דברים טובים.
דב חנין: למשל, כשאני מדבר על הצורה, את דיברת גברתי על האוריינות, אני חושב שיש היום התקדמות.
דב חנין: אני חושב שספר צריך להיעשות בצורה יותר ידידותית למשתמש, מבחינת איך בכלל תלמידים היום לומדים דברים.
דב חנין: לא טקסטים אלא צורה קצת יותר פתוחה ומאתגרת, אני מברך על כך.
דב חנין: יחד עם זאת אני מאד מודאג מכמה דברים שיש שם בספר ומהרוח הכללית שיש בספר.
דב חנין: גברתי, אני דווקא אתן דוגמא מהציטוט שאת הבאת, על הסבלנות.
דב חנין: את מתארת בציטוט את הסובלנות כמשהו שניתן על ידי השלטון הנאור, שמאפשר להשקפות שלא מתאימות לשלטון להישמע.
דב חנין: כמה יפה מצדו של השלטון לאפשר לנו את הדבר הזה.
דב חנין: לא זו הגישה שאני חושב שאנחנו צריכים ללמד.
דב חנין: הסובלנות היא משה שהשלטון, גם אם הוא לא רוצה בו, הוא חייב לאפשר אותו.
דב חנין: אז אני אומר, האופן שבו הדברים הוצגו והדברים מנוסחים, איננו מתאים למה שאנחנו צריכים.
דב חנין: אני אומר יש רוח רעה ומדאיגה בתחום האזרחות, ואני - - -
יעקב מרגי: תחליפו ביניכם משקפיים בבקשה.
יעקב מרגי: זו הדינאמיקה.
יעקב מרגי: כששואלים אותי מה נשמע, אני אומר תלוי איפה אתה שם את האוזן.
יעקב מרגי: כששואלים אותי מה שלומך אני אומר ברוך השם.
מיכל רוזין: כששתי העיניים ושתי האוזניים באותו מקום.
יעקב מרגי: לא לכולם יש את אותן אוזניים ואותן עיניים.
יעקב מרגי: בבקשה לסיום.
דב חנין: לסיום אני אומר, יש רוח רעה שנושבת מעל מקצוע האזרחות בישראל והרוח הזו לעתים מקבלת גיבוי גם מהמערכת הפוליטית, וזה דבר, אדוני יושב הראש, אשר מדאיג אותי אפילו יותר מאשר הספר.
דב חנין: כי בסופו של דבר, אם אנחנו לא נבין שמערכת החינוך שלנו צריכה לייצר אזרחים שהם אזרחים במדינה דמוקרטית, אז לא יהיו לנו אזרחים במדינה דמוקרטית ולא תהיה לנו מדינה דמוקרטית.
יעקב מרגי: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.
סתיו שפיר: תודה אדוני.
סתיו שפיר: קודם רק להוסיף משהו לאמירה מהתחלה.
סתיו שפיר: תלמידי ישראל לא לומדים אזרחות רק שנתיים, הם לומדים אזרחות בכל פעם שהם פותחים את הטלוויזיה, את הפייסבוק, כשהם מסתכלים על ה - - -
יעקב מרגי: אבל לא במשרד החינוך.
יעקב מרגי: היא מדברת על משרד החינוך.
יעקב מרגי: היא אחראית על משרד החינוך.
סתיו שפיר: גם ההתנהלות של משרד החינוך והשר שעומד בראשו היא שיעור באזרחות.
סתיו שפיר: ועכשיו לעניין ולספר.
סתיו שפיר: העובדה שספר כזה לוקח לו 5 שנים להיכתב וכל הדבר הזה נעשה בכל כך הרבה בלגן ועם כזה מחסור כואב בקונסנסוס, רק מעידה על כמה המקצוע הזה מאתגר בימים האלה ורק מעידה על כמה יש צורך ביצירה של דיון ציבורי ברור ושקוף על מה קורה בתוך שהספר הזה, על התכנים, על אותם ויכוחים שאנחנו חייבים לקיים, שזה בסדר גמור שיש את הויכוחים.
סתיו שפיר: מצוין.
סתיו שפיר: אתה בעד מדינה דתית, חבר הכנסת סמוטריץ', אני לא מסכימה עם העמדה הזאת, בוא נקיים על זה דיון.
סתיו שפיר: אבל בדברים האלה לא כך הדבר נעשה.
סתיו שפיר: אני פניתי אליכם לפני מספר חודשים ואתם גם הגעתם לוועדת השקיפות להשיב לשאלות.
סתיו שפיר: פניתי וביקשתי שתחשפו את הטיוטא של הספר – סירבתם.
סתיו שפיר: ביקשתי שתחשפו את הפרוטוקולים מהדיונים המשמעותיים – סירבתם.
סתיו שפיר: ביקשתי שתחשפו את רשימת בעלי התפקידים שעסקו בכתיבת הספר – סירבתם.
יעקב מרגי: לא שקלת פנייה לסיוע משפטי שיעזור לך?
יעקב מרגי: לא שקלת?
סתיו שפיר: סירבתם.
סתיו שפיר: כשדיברנו על המכתב של העורך הלשוני יהודה יערי, נאמר ממשרד החינוך, מנציגת משרד החינוך בוועדה – אני לא בטוחה שהוא בכלל הועסק על ידי המשרד.
סתיו שפיר: ביקשתי את הקריטריונים לבחירת הכותבים – סירבתם להעביר.
סתיו שפיר: ביקשתי את הנהלים לאישור הספר – סירבתם להעביר.
יעקב מרגי: למה לא נעזרת ביושב ראש ועדת החינוך על השאלות?
סתיו שפיר: שלחתי גם את ההתכתבות לוועדת החינוך.
יעקב מרגי: לא, לא, פנייה אישית שהם לא עונים לך.
סתיו שפיר: שנייה אדוני.
סתיו שפיר: ביקשתי את הנהלים לאישור הספר – סירבתם.
סתיו שפיר: הליך הכתיבה, לוח זמנים לכתיבה ולפרסום – סירבתם.
סתיו שפיר: וזה רק חלק מהשאלות שהפניתי אליכם גם בעל פה, גם בכתב, גם בדיון הקודם וגם בדיון אצלנו בוועדה סירבתם להכל.
סתיו שפיר: במשפט סיכום.
סתיו שפיר: ההליך של כתיבת הספר הזה היה הליך כאילו יש פה איזה שהם גנבים שמנסים לחטוף משהו במחשכים והם לא רוצים לחשוף את זה לציבור.
סתיו שפיר: זה שיש ממשלה נבחרת ואולי עמדתה היא כזאת או אחרת, זה ממש לא נוגע לענייננו.
סתיו שפיר: כדי לשנות הגדרות מהותיות של הדרך שבה עובד השלטון והדמוקרטיה הישראלית, של היחסים בין העקרונות התרבותיים של המדינה והדתיים שלה לבין העקרונות הלאומיים והדרך שבה מורכבת האזרחות הישראלית, צריך לקיים על כך דיון ציבורי אם רוצים לשנות את ההגדרות האלה גם צריך לשנות אותן בחקיקה.
סתיו שפיר: הדבר הזה לא נעשה ולא עושים את זה כמו גנבים בחושך.
סתיו שפיר: זה לא אמור לעבוד כך.
סתיו שפיר: אתם הייתם צריכים כבר מראש להילחם באמירה קודם שלא קראתם את הטיוטא.
סתיו שפיר: מראש הייתם צריכים לפרסם את הטיוטא, לפתוח על כך דיון ציון, אחרת נראה שאתם מנסים לעשות פה, מה זה אתם, שיש פה פוליטיקאים שמנסים לעשות פה - - -
יעקב מרגי: סתיו, תודה.
יעקב מרגי: אני מצומצם בזמן.
יעקב מרגי: אני חייב לפנות את האולם ויש עוד דוברים.
מירב בן ארי: אני לא מסכימה עם מה שנאמר כאן.
מירב בן ארי: אני חושבת שלא צריך לגבי כל ספר אזרחות עכשיו להעלות טיוטא ודיון ציבורי בוועדת השקיפות.
מירב בן ארי: עם כל הכבוד ,לא כל ספר אזרחות ואף פעם בעבר לא היה תקדים - - -
סתיו שפיר: כל ספרי אזרחות - - -
יעקב מרגי: את לא חייבת לענות.
מירב בן ארי: אני לא הפרעתי לך.
מירב בן ארי: שמעתי את כל מה שאמרת.
מירב בן ארי: אני לא חושבת שספר אזרחות צריך להגיע כתקדים ושהם צריכים לתת לך דין וחשבון.
מירב בן ארי: הם צריכים לתת דין וחשבון לשר החינוך.
סתיו שפיר: זה לא לי.
יעקב מרגי: מירב, למהות.
מירב בן ארי: רגע, למהות.
מירב בן ארי: אני קראתי את הספר, את רובו, לא את כולו.
מירב בן ארי: זה קשה.
מירב בן ארי: הספר ארוך, הוא מתיש, הוא מייגע, אני חייבת לומר.
מירב בן ארי: גם כביקורת, הביקורת שלי היא לא לגופו של עניין של הספר אלא למהות שלו, וגם יש בעיה איתו שמי שעשה בחינת בגרות באזרחות, ובמקרה 10 שנים גם לימדתי אזרחות, יש בעיה בין חיבור בין הבגרות לספר, אבל זה אני אומרת לך מבחינה מקצועית, מה גם שהוא ארוך, מה גם שכל הקונטקסטים הקטנים בפנים – לא הבנתי את הקשר שלהם.
מירב בן ארי: אבל אני לא יודעת אם זה מהותי למבחן הבגרות או שזה איזה אנקדוטות נחמדות כמו רויטס וכל אלה.
מירב בן ארי: חבל שהיא הלכה, כי זה כל פעם כל הזמן לבוא ולתת כאן נאומים חוצבי להבות בלי לומר את הדברים.
יעקב מרגי: להטיל ביצים בוועדות.
מירב בן ארי: כן, אנחנו מכירים את זה כבר.
מיכל רוזין: למה את לא מדברת לעניין?
מירב בן ארי: אני מדברת לעניין.
מירב בן ארי: את יודעת מה - - -
מירב בן ארי: אני מנסה.
מירב בן ארי: אתה מצומצם בזמן ואני רוצה לומר משהו על הספר.
מיכל רוזין: בדיוק, זה מה שאני רוצה לשמוע.
יעקב מרגי: מיכל, אני לא אוציא אותך, אל תתאמצי.
מירב בן ארי: ד"ר ריקי טסלר, ששלחת את זה לחברה הכנסת, מי זו? את.
מירב בן ארי: אז אני מאד מצטערת.
מירב בן ארי: א', את פותחת כאן חצאי דברים וזה לא לעניין.
מירב בן ארי: במקרה שלחת את זה למישהי שקראה את הספר.
מירב בן ארי: אז אם את באה וכותבת על מאורעות אוקטובר 2000, נכון ו - - -
יוסף ג'בארין: היא בכל זאת מומחית - - -