GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עבאס עבאס: אני מבקש לחזור ולקדם את זה, להחיות את זה מחדש, כי יש מלא אנשים בעלי תואר ראשון ושני, שיושבים בבתים חבוקי ידיים ואין להם אופק ועתיד להשתלב.
<עבאס עבאס: תודה שנתתם לי את ההזדמנות.
יעקב מרגי: ספריית נתניה.
<אסתר מעודה: טוב, אני המנהלת של מחלקת ברייל יותר וספרי לימוד.
יעקב מרגי: איך קוראים לך?
<אסתר מעודה: אסתי.
<אסתר מעודה: קודם כל אני רוצה להגיד שיש לנו ספרות ערבית עשירה בספרייה – גם ספרי לימוד, גם ספרי קריאה.
יעקב מרגי: כמה ספריות יש בארץ?
<אסתר מעודה: אנחנו הספרייה המרכזית.
<עבאס עבאס: לא, יש את אלמנארה.
יעקב מרגי: את זה שמענו ממך שיש לך.
<אסתר מעודה: יש את אלמנארה, יש את עלה ויש את מסילה.
יעקב מרגי: היא לא אמרה בלעדית, היא אמרה מרכזית.
<אסתר מעודה: אנחנו המרכזים.
<עבאס עבאס: כולנו מרכזים.
<עבאס עבאס: גם אנחנו חושבים שאנחנו מרכזים ובינלאומיים גם.
יעקב מרגי: אוקיי, תודה עבאס.
<אסתר מעודה: זה מבחינת ספרי לימוד.
<אסתר מעודה: רציתי להגיד שאין אצלנו השאלה בספרייה עצמה.
<אסתר מעודה: כל ההשאלה אצלנו נעשית דרך הדואר שהוא אמר שאין בסניפים אחרים.
<אסתר מעודה: כל ההשאלה אצלנו זה או באינטרנט או דרך הדואר.
<אסתר מעודה: אף אחד לא מגיע.
<אסתר מעודה: כלומר, יש אנשים מעטים מאד שמגיעים, אבל רוב ההשאלה זה בנושא ספרי הקריאה, שאין שלוחות במקומות אחרים.
מאיר כהן: האם אתם קשורים למגזר הבדואי?
<אסתר מעודה: יש לנו, כן.
מאיר כהן: יש לכם שלוחה שלכם?
<אסתר מעודה: לא, אין לנו שלוחה.
<אסתר מעודה: הכל נעשה דרך הדואר.
<אסתר מעודה: יש לנו הרבה מנויים מהפזורה בנגב.
יעקב מרגי: תני לי רקע על הספרייה: מי הקים אותה, בבעלות של מי?
יעקב מרגי: ביוזמה של?
<אסתר מעודה: לפני 65 שנה.
<אסתר מעודה: עמותה, אישה פרטית שהקימה אותה, רק אני לא זוכרת כרגע את שמה.
<אסתר מעודה: היא הקימה אותה לפני 65 שנה, כמובן היא התפתחה מאד בשנים האחרונות מבחינת זה שיש לנו אתר מאד נגיש, שהמנויים שלנו יכולים להשתמש בו, להוריד ממנו את הספרים.
<עבאס עבאס: יש לנו גם מנוי בו.
<אסתר מעודה: אנשים מאד נהנים ממנו.
<אסתר מעודה: אני אעבור לספרי הלימוד שלנו, שאנחנו השנה התחלנו להנגיש גם את הספרים באותיות גדולות, באופן כללי לכל המגזרים, גם - - -
יעקב מרגי: הדיבורים מפריעים, סליחה.
יעקב מרגי: יש דיון אחד פה, לא כמה דיונים במקביל.
<אסתר מעודה: גם בעברית, בכל השפות שצריך.
<אסתר מעודה: גם בערבית, אנשי המגזר, גם לכרם אל סחאב אנחנו מנגישים את הספרים.
<עבאס עבאס: כן, אבל יש את הפיגור.
<אסתר מעודה: לא יודעת, שנה שעברה לא היה.
<עבאס עבאס: לא, דווקא בשנה שעברה היה.
<אסתר מעודה: אז אני לא יודעת מזה.
<אסתר מעודה: זה לא הגיע אלינו, אני מצטערת.
<אסתר מעודה: מה שהגיע אלינו זה היה אישור שכל הספרים הגיעו.
יעקב מרגי: אז בגדול, אי אפשר לבוא אליכם בטענות.
יעקב מרגי: אתם גוף פרטי.
<אסתר מעודה: אני לא אומרת שאי אפשר לבוא - - -
יעקב מרגי: זה לא גוף ש - - -
<אסתר מעודה: אנחנו עמותה - - -
<עבאס עבאס: משרד החינוך חייב לקחת אחריות.
יעקב מרגי: אני חותר לשם, שנייה, עבאס.
יעקב מרגי: תאפשר לי לנהל את הדיון.
יעקב מרגי: גברת אסתר, מאחר שלא אמרת לי גם את שם המשפחה שלך - - -
<אסתר מעודה: מעודה.
יעקב מרגי: שהפרוטוקול יידע, יכיר אותך.
<אסתר מעודה: אסתי מעודה.
יעקב מרגי: כל מה שאתם עושים זה עושים מיוזמות פרטיות של העמותה, מתוך תכנית עבודה או הסתכלות כללית.
יעקב מרגי: זה לא איזה משהו מובנה עם צרכים - - -
<אסתר מעודה: לא, זה לא מדויק.
<אסתר מעודה: אנחנו מקבלים תמיכה ממשרד התרבות בנושא ספרי הקריאה.
יעקב מרגי: תמיכה?
<אסתר מעודה: תמיכה.
יעקב מרגי: אז בואי, עוד לא שמעת אותי לגמרי כדי שתביני לא מדויק.
<אסתר מעודה: סליחה.
יעקב מרגי: אני רוצה שתרדי לסוף דעתי.
יעקב מרגי: אתם לא פועלים מכוח איזו תכנית עבודה של משרד החינוך.
<אסתר מעודה: זה כן.
<אסתר מעודה: זה בדיוק ההמשך של מה שרציתי להגיד.
יעקב מרגי: אז אני רוצה לדעת, אם אתם פועלים בהתאם לתכנית עבודה וצרכים ממופים של משרד החינוך, או שאתם - - -
<אסתר מעודה: כן, כן.
יעקב מרגי: אז תציגי בבקשה.
יעקב מרגי: זה חשוב לנו לצורך הדיון.
<אסתר מעודה: אנחנו עובדים מול משרד החינוך.
<אסתר מעודה: אנחנו מקבלים את הרשימות שמנהלי בתי הספר, דרך משרד החינוך, מעבירים אלינו.
יעקב מרגי: את זה לא אמרת.
<אסתר מעודה: אנחנו כמובן בודקים שאפשר לעשות את הספרים, כי יש ספרים שבעיקר בברייל שאין אפשרות לעשות, כי הם תמונות, או רק גזירה.
<עבאס עבאס: יש את בעיית המתמטיקה.
יעקב מרגי: עבאס, קשה לי לנהל דיון עם ההתפרצויות.
<אסתר מעודה: וזה בנושא הברייל.
<אסתר מעודה: אנחנו מקבלים את כל הרשימות שלנו ממשרד החינוך.
<אסתר מעודה: אנחנו עושים לפי רשימה אך ורק של משרד החינוך.
<אסתר מעודה: אנחנו לא מקבלים הזמנות לא מההורים - - -
יעקב מרגי: מכוח מכרז או מכוח הבנות?
<אסתר מעודה: את זה אני לא יודעת להגיד לך.
יעקב מרגי: את לא יודעת להגיד.
יעקב מרגי: עבאס, תן לי, תאמין לי שאני יודע לאן אני חותר.
יעקב מרגי: זאת א ומרת שעומדת לך הזכות, ולמה אני שואל?
יעקב מרגי: אני לא החשב הכללי עכשיו, שהולך לבדוק איך משרד החינוך עובד.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת אם משרד החינוך מוציא דרישה או מבקש, מציע לך את הצרכים ואת משיקול דעתך אומרת – זה כרגע לא נראה לי.
יעקב מרגי: את יכולה?
<אסתר מעודה: לא.
<אסתר מעודה: אנחנו לא עושים את זה.
יעקב מרגי: אתם לא עושים את זה, אבל עומדת לכם הזכות לעשות?
<אסתר מעודה: את זה אני לא יודעת.
יעקב מרגי: כי אנחנו מברכים על יוזמות פרטיות, למגזר השלישי בכלל, אבל אנחנו כוועדת כנסת שמבקרת או מפקחת על עבודת הממשלה, צריכים לדעת שהדברים מובנים בצורה של בילד-אין במערכת, מוטעמים במערכת, ולכן ההתקשרות הזאת – ברצותו קיימת, וברצותו – לא קיימת.
<אסתר מעודה: לדעתי אין דבר כזה.
מאיר כהן: האם אתם מקבלים תמיכות ממשרד החינוך?
<אסתר מעודה: זה לא תמיכות.
<אסתר מעודה: אנחנו מקבלים - - -
מאיר כהן: אתם עושים מיזמים משותפים, זה מה שפוטר אתכם ממכרז?
<אסתר מעודה: בטח.
מאיר כהן: כלומר, במיזמים המשותפים אתם מכתיבים, יש איזה שיח ביניכם ויוצאים למיזם.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע גם את משרד החינוך בסוגיות האלה, בסדר.
יעקב מרגי: לפני משרד החינוך, בבקשה, תציגי את עצמך.
<שושי להט קרטר: אני שושי להט קרטר ואני מפקחת ארצית בשירות לעיוור.
<שושי להט קרטר: אני מאד מברכת שחבר הכנסת מאיר כהן נמצא פה, כי אני רוצה להתייחס לברייל, ללימוד הברייל.
<שושי להט קרטר: בזמן כהונתך, יצאנו במיזם מאד ייחודי של אנשים עיוורים לחלוטין ששולטים בברייל, שילמדו וידריכו ילדים צעירים לקרוא ולהשתמש בשפת הברייל.
<שושי להט קרטר: הייתה הסכמה בין מנכ"ל משרד החינוך ומנכ"ל משרד הרווחה בזמנו, לצאת לפרויקט הזה ואנחנו מאד נשמח לעשות את זה.
<שושי להט קרטר: אנחנו מאד רוצים לעשות את זה.
<שושי להט קרטר: אנחנו חושבים שיש חשיבות מאד גדולה של ילדים שיזכו להשתמש בשפת הברייל ויוכלו לקרוא ספרים, ואז בשאיפה גם יהיו יותר ספרים בשפת הברייל; ומצד שני בכובע שלי, זה ייתן תעסוקה לאנשים עם עיוורון ולקות ראייה שנוכחים בתוך משרד החינוך.
מאיר כהן: מה קרה שזה נפסק?
יעקב מרגי: אין רציפות שלטונית.
<שושי להט קרטר: תקציבית.
<שושי להט קרטר: אנחנו כמשרד הרווחה יש לנו את האפשרות להכשיר את אותם אנשים להיות מדריכים.
<שושי להט קרטר: כל מה שנזקק כדי להפוך אותם למדריכים מיומנים, אנחנו צריכים ל - - -
יעקב מרגי: את אומרת שהייתה אינטראקציה בין המשרדים והתקדמות?
<שושי להט קרטר: בוודאי, והייתה הסכמה - - -
יעקב מרגי: משרד החינוך גם יידרש לזה.
<שושי להט קרטר: את אותה אוכלוסייה, להכשיר אותה כדי שיהיו מדריכים ויועסקו כמדריכים.
<שושי להט קרטר: אני לא אומרת במתקן של מורה, אבל בתקן של מדריך לשפת ה - - -
<שושי להט קרטר: גם מורים כמובן.
<שושי להט קרטר: בהתייחס לאמירה של עבאס לגבי שילוב אנשים עם הכשרה, אני יכולה ליידע אותה שבשבוע שעבר נפגשתי עם משרד החינוך.
<שושי להט קרטר: אנחנו כן עובדים על זה.
<שושי להט קרטר: משרד החינוך - - -
<עבאס עבאס: יש מספרים?
<שושי להט קרטר: משרד החינוך קלט בשנה שעברה 11 מורים עם עיוורון ולקות ראייה.
<שושי להט קרטר: אנחנו מאד מאד שמחים ומברכים על זה.
<שושי להט קרטר: יש לא מעט קשיים.
<שושי להט קרטר: אנחנו התגייסנו ונפגשנו.
<שושי להט קרטר: אני חייבת גם לצליין את הביטוח הלאומי שהוא באמת יצר את הקשר הזה.
<שושי להט קרטר: אנחנו התגייסנו כדי להתגבר על המכשולים שאותם מורים חווים בבית הספר.
<שושי להט קרטר: אנחנו כן נעשה ימי עיון למנהלים, שקלטו את המורים האלה, כדי שהקליטה הזאת תהיה מיטבית ויהיה לה המשך.
<שושי להט קרטר: במקביל, במגזר הערבי אנחנו מתוכננים לסדרה, בתקווה שמשרד החינוך ייתן תקנים ויקלוט אותם.
<שושי להט קרטר: אנחנו מאד מגויסים ל - - -
מאיר כהן: לא, זה לא הפיקוח שלכם, משרד החינוך.
<שושי להט קרטר: זה משרד החינוך.
<שושי להט קרטר: זו הבקשה שלי ממשרד החינוך.
יעקב מרגי: וודאי, וודאי.
<שושי להט קרטר: תודה.
יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה להתבטא לפני שאני מעביר את זכות הדיבור - - -
<אורית שפירא: אני רוצה לשאול – אותם מדריכים עברו אצלכם את ההכשרה הזאת?
<אורית שפירא: דיברת על קבוצה - - -
<שושי להט קרטר: לא, לא.
יעקב מרגי: זה לא יצא לפועל.
<שושי להט קרטר: זה לא יצא לפועל.
<אורית שפירא: אז זאת אומרת שמשרד הרווחה לא התקדם ועשה תהליכים - - -
יעקב מרגי: לא, משרד החינוך לא התקדם.
יעקב מרגי: האינטראקציה נפסקה.
<אורית שפירא: לא, לא, לא.
<שושי להט קרטר: לא, אנחנו ביחד.
<שושי להט קרטר: ברגע שיהיה תקציב ותהיה הבטחה שבאמת קולטים אותם – אז אנחנו נכשיר אותם.
<שושי להט קרטר: אין לנו בעיה - - -
יעקב מרגי: רצית מאיר?
מאיר כהן: כן, הסיכום היה שהשירות לעיוור ייתן הכשרות ותקצבנו את נושא ההכשרות והסיכום היה שבתקציב 2015 משרד החינוך יתחייב על קליטה, השמת עבודה לאותם מדריכים, ולצערי בגלל אי הרציפות השלטונית זה לא קרה, אבל הדבר חי ונמצא על השולחן ויכול להועיל.
<רויטל בר: רויטל, מפקחת ארצית באגף לחינוך מיוחד, משרד החינוך.
<רויטל בר: עלו פה כמה דברים שאני רוצה להתייחס אליהם ובהחלט רעיונות שיאתגרו אותנו לחזור הביתה.
<רויטל בר: הועלו מספר רעיונות שאנחנו בהחלט נשמח לקדם אותם ולאמץ אותם ואנחנו חוזרים הביתה עם שיעורי בית.
<רויטל בר: משרד החינוך, כפי שידוע, זה משרד מאד מאד גדול ומורכב ומחייב אותנו כאגף לחינוך מיוחד לשיתופי פעולה.
<רויטל בר: בין היתר פרופסור דן אורון, כל הנושא שהעלית בנושא של תכנים דיגיטליים, בחיוב של המו"לים להנגשה, זה משהו שבהחלט, כששולמית תחזור, אנחנו נשב יחד עם יואלה טרם כדי לראות איך מקדמים את הנושא הזה.
מאיר כהן: אתם רגולטור, אל תשכחו.
מאיר כהן: אתם לא תיקנו מהם אם הלינקים לא יהיו נגישים.
<רויטל בר: לגמרי, לגמרי.
<רויטל בר: זה צריך להיות - - -
מאיר כהן: זה חד וחלק, זה לא סיפור גדול.
<רויטל בר: ברור, ברור.
<רויטל בר: כן, צריך פשוט לעשות את זה.
<רויטל בר: זו נקודה שרשמתי ושנוכל לקדם את הנושא .
<רויטל בר: נושא נוסף, שדיברם על לימוד ברייל עם משרד הרווחה, שוב, זה בהחלט מחייב יחידה אחרת במשרד, שקשורה לכוח אדם בהוראה.
<רויטל בר: אני מציעה שאנחנו נקיים דיון משותף ונראה איך אנחנו מקדמים.
<רויטל בר: בהחלט זה רעיון נפלא וצריך יהיה למצוא לזה את התקציב.
<רויטל בר: אני מניחה שאנחנו נמצא אותו, אז אנחנו כבר נקבע.
<רויטל בר: ולגבי יתר הנושאים שהועלו בדברים שציינתם, יש פה את חבר המדריכים הארציים של האגף לחינוך מיוחד, כל אחד מהם יתייחס לנקודה אחרת.
<אורית שפירא: אורית שפירא, מדריכה ארצית באגף לחינוך מיוחד, הפיקוח על תלמידים עם לקויות חושים, משרד החינוך.
<אורית שפירא: אני אתחיל דווקא בסוגיה של שעות התמיכה שצוינה כאן כסוגיה משמעותית, גם בעינינו.
<אורית שפירא: שעות התמיכה המקסימאליות לתלמיד לקוי ראייה עיוור הועלו והמקסימום הוא לא שש, כמו שצוין כאן, אלא 8 שעות.
<אורית שפירא: אלה שעות הוראה, אבל אני רוצה לומר - - -
מאיר כהן: לכמה זמן?
<אורית שפירא: בשבוע.
<אורית שפירא: זה המקסימום והן נבחנות בהתאם לצרכים של התלמיד.
<אורית שפירא: הצרכים החינוכיים והתפקודיים, השלכות לקות הראייה וכו'.
<אורית שפירא: אני רוצה לציין ולומר שמהרגע שמשרד החינוך נכנס לאופק חדש, לרשותנו, מעבר לשעות הללו, יש שעות שנקראות שעות פרטניות והן שעות שאנחנו יכולים לנתב אותן באופן דינאמי לאורך שנת הלימודים, בהתאם לצרכים של התלמידים, כך שתלמיד עיוור, מעבר לשעות שנקבעו עבורו, כ-8 שעות ולא 6 שעות, בהתאם לצורך יקבל מהמורה התומכת שמלווה אותו, עוד שעות - - -
מאיר כהן: מי קובע את הצורך?
<אורית שפירא: המורה התומכת שצמודה אל התלמיד.
מאיר כהן: לא מנהל בית הספר?
<אורית שפירא: זה אך ורק - - -
מאיר כהן: את מדייקת בדבריך, גברתי?
<אורית שפירא: כן, כן, לגמרי, לגמרי.
<אורית שפירא: בוודאי.
<אורית שפירא: אני רוצה אולי להסב את תשומת ליבך, אנחנו לא מדברים על שעות של סייעת, ששם יש מעורבות ובוועדה יושב ראש מנהל בית הספר.
מאיר כהן: אני יודע שגם בשעות פרטניות עושים פול כללי.
<אורית שפירא: לא, לא, השעות הפרטניות של מורה תומכת הן אך ורק בהחלטת התחום לקות ראייה ועיוורון.
<אורית שפירא: הן לא שעות כלליות של בית הספר, בניגוד למורה שעובדת בבית הספר.
<אורית שפירא: זאת אומרת שאם תלמיד מקבל 6 שעות, 7 שעות, 5 שעות, שעתיים בהתאם להערכה התפקודית שנעשתה ונמצא שיש צורך, אנחנו משתמשים בשעות הפרטניות באופן דינאמי בהתאם לצרכים.
מאיר כהן: כל השעות הפרטניות מיושמות?
מאיר כהן: אתם בודקים את זה?
<אורית שפירא: כן, בהחלט.
<אורית שפירא: כל השעות הפרטניות מיושמות.
מאיר כהן: את ניהלת בית ספר עם ילדים עיוורים?
<אורית שפירא: לא.
<אורית שפירא: אני מדברת על תלמידי שילוב.
מאיר כהן: אני מדבר היום על תלמידים עיוורים שמשולבים בתוך המערכת.
<אורית שפירא: כן, גם אני.
מאיר כהן: זה מאד מאד מורכב.
מאיר כהן: אוקיי, אני - - -
<סיגל מרגלית: אבל זה מה שהיא דיברה.
<סיגל מרגלית: היא דיברה על שילוב של ילדים עיוורים.
<אורית שפירא: כן, אני מדברת בדיוק על זה.
<אורית שפירא: אני מדברת על תלמידים משולבים במערכת החינוך הרגילה.
<אורית שפירא: זה שונה.
<אורית שפירא: אתה שאלת אותי האם ניהלת בית ספר של עיוורים.
מאיר כהן: סליחה, סליחה, אז לא.
מאיר כהן: אני לא שואל את זה בציניות.
<סיגל מרגלית: לא, היא לא ענתה בציניות.
מאיר כהן: זה מאד, מאד, מאד מורכב וגם בשעות הפרטניות - - -
יעקב מרגי: כל סוגית השילוב במערכת החינוך היא מאד מורכבת.
<אורית שפירא: נכון, נכון.
<אורית שפירא: אז זה לגבי שעות התמיכה.
<אורית שפירא: אני רוצה להתייחס לסוגיה של בחינות בגרות, סוגיה שבעיניו היא מאד משמעותית ועברה התפתחויות מאד משמעותיות בשנת הלימודים הנוכחית.
<אורית שפירא: במהלך תשע"ו, כל התלמידים לקויי הראייה והעיוורים נבחנו בדומה לחבריהם.
<אורית שפירא: כלומר, הם קיבלו את הבחינה בקובץ ישירות ברגע האמת, בעת הבחינה, לערכה שבה הם משתמשים – ערכת עיוור או ערכת - - - כל אחד בהתאם לצרכיו.
<אורית שפירא: לשמחתנו הרבה, הנושא צלח ועבר מאד מאד יפה, בניגוד לשנה שעברה שהיו קשיים רבים.
יעקב מרגי: אני רוצה לשאול את המפקחת – כמה תלמידים עם לקויות ראייה משולבים במערכת החינוך הרגילה וכמה בחינוך מיוחד.
<אורית שפירא: תלמידי שילוב – 1,843 תלמידים:
<אורית שפירא: 1,760 לקויי ראייה ו-83 תלמידים עברים במערכת החינוך הרגילה.
<אורית שפירא: כאן התייחסנו גם לתלמידי שילוב שלומדים בכיתה רגילה, כיתה של 30-40 תלמידים וגם לתלמידים לקויי ראייה שלומדים בכיתות קטנות מיוחד של חינוך מיוחד, בתוך בית ספר רגיל.
<אורית שפירא: חוץ מזה, כמובן שיש תלמידים לקויי ראייה ועיוורים שלומדים במוסדות לחינוך מיוחד, שהלקות העיקרית שלהם איננה לקות ראייה אלא לקות דומיננטית יותר, וגם מעט מאד תלמידים שלומדים במסגרות ייעודיות לעיוורים.
<אורית שפירא: כמו למשל בית חינוך עיוורים.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם יש הצטיידתם בנתון הזה לדיון היום.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על התאמות, מדברים על הנגשה ואנחנו רוצים גם לפעמים לגעת בתפוקות.
יעקב מרגי: סליחה שאני משתמש במושג הזה – תפוקות.
יעקב מרגי: בהצלחות נאמר.
יעקב מרגי: אתם יודעים לומר לי עד כמה השילוב של התלמידים עם לקויות ראייה מוצלח במערכת החינוך?
יעקב מרגי: ובואי אני אגיד לך מה המדדים.
יעקב מרגי: אם מגיעים ליעדים ששואפים מכלל התלמידים, באיזה רמות, באחוזים – יש לכם נתונים כאלה?
<אורית שפירא: הלל, אתה רוצה לדבר?
<אלן שבלב: כן.
<אלן שבלב: שמי ד"ר אלן שבלב, אני מדריך ארצי.
<אלן שבלב: אז אמנם תחום ההדרכה שלי הוא לא טכנולוגיה, אבל בהחלט אני אישית הובלתי שני סקרים בשנים האחרונות לגבי שני קריטריונים.
<אלן שבלב: קריטריון אחד זה אחוזי הצלחה במבחני בגרות.
<אלן שבלב: לגבי הבוגרים, סך הכל אנחנו מדברים שורה תחתונה או שורה עליונה לאן אנחנו מגיעים.
<אלן שבלב: אז קריטריון לימודי – אנחנו הגענו בשנה אחת ל- 77% של הצלחה ובשנה השנייה 75%.
<אלן שבלב: זה מבחינת מבחני בגרות.
<אלן שבלב: אנחנו בדקנו עוד קריטריון אחד, זה בעצם מה קורה לתלמידים שמסיימים,
<אלן שבלב: למרות שאנחנו לכאורה אומרים שלום אחרי הבגרויות והתלמידים לא באחריותנו, אבל עניין אותנו לדעת מה קורה איתם בהמשך.
<אלן שבלב: היו שנים, אני מדבר כשהתחלתי לעבוד, תחום הפיקוח על תלמידים עיוורים ולקויי ראייה זה היה לפני 20 שנה, והיו בערך 40% מהתלמידים שאין להם המשך.
<אלן שבלב: כל עוד שהם היו במסגרת אז הם קיבלו את המעטפת וחלקם נתקעו בבית.
<אלן שבלב: היום אין תלמיד שאין לו מסגרת המשך.
<אלן שבלב: אני לא אומר שמשרד החינוך הוא האחראי הבלעדי.
<אלן שבלב: קמו הרבה עמותות, המון עמותות להמשך שילוב אחרי הבגרויות ויש הצלחה מאד רבה.
<אלן שבלב: אין תלונה היום.
<אלן שבלב: זאת אומרת הייתי מאד מופתע אם מישהו יקום ויגיד הבן שלי נתקע והוא בבית שנה-שנתיים ואין פתרון.
<אלן שבלב: יש פתרונות.
<אלן שבלב: הבוגרים משולבים.
יעקב מרגי: אבל אתה לא הכתובת.
יעקב מרגי: הרי לכאורה אתה לא הכתובת.
<אלן שבלב: אני לא הכתובת, אבל אנחנו עושים הרבה.
<אלן שבלב: אני אחראי על התחום החברתי בחינוך ובפיקוח ואנחנו עושים הרבה דווקא בכיוון של שילוב חברתי.
<אלן שבלב: זה באמת שהתלמידים לא רק יקבלו מענה לצרכים האובייקטיביים, אבל גם יהיו להם כלים ומשאבים להתמודד בחיי היום יום ואחר כך להמשיך לא רק בבית הספר.
יעקב מרגי: א' תודה, ואני רואה שהייתם מוכנים עם הנתונים.
יעקב מרגי: לגבי נתוני הנשירה יחסית לכלל האוכלוסייה.
יעקב מרגי: נשירה בקרב תלמידים - - -
<אלן שבלב: אני לא חושב שיש נשירה.
יעקב מרגי: אין?
<אלן שבלב: אני לא חושב.
<אלן שבלב: אני אגיד לך, אחת מהסיבות היא שיש מורה תומכת.
<אלן שבלב: מורה תומכת היא הכתובת ויש קשר אישי.
<אלן שבלב: הלוואי שבכל מדינה - - -
יעקב מרגי: הלוואי לכל אחד היה.
<אלן שבלב: היה קשר מתמשך, כן.
יעקב מרגי: בלי מגבלה ובלי לקות.
יעקב מרגי: ענית לי, אוקיי, אני שמח שזה לא תלוש.
יעקב מרגי: רק לפני חברת הכנסת, מרכזי התמיכה.
יעקב מרגי: אתם יכולים לומר לי בסוגיה הזאת, בבקשה.
יעקב מרגי: אני מבקש התייחסות, תנו לי סקירה.
<אלן שבלב: גם מה קורה במגזר הערבי.
יעקב מרגי: ובדגש על המגזר הערבי, כי פעם שעברה עלה הצורך הזה.
<עמאר דכוור: עמאר דכוור, מדריך ארצי בתחום לקות ראייה.
<עמאר דכוור: אני מתייחס להוראת ברייל ולכמה סוגיות.
<עמאר דכוור: בהוראת ברייל לא הכרחי שאדם עיוור ילמד אתם עיוור.
יעקב מרגי: לא הכרחי, וודאי, אבל אם יש לנו עיוורים שיודעים והם מובטלים, אז בוא נשלב אותם.
<עמאר דכוור: נכון, נכון, זו סוגיה אחרת, אבל אני מדבר על מה שקיים, כי מאד חלה התקדמות בשנה האחרונה בהוראת ברייל.
<עמאר דכוור: התמנה בכל מחוז מומחה תחום בברייל.
יעקב מרגי: כמה מחוזות יש?
<עמאר דכוור: יש 12 מחוזות.
יעקב מרגי: אתה מדבר על מחוזות של משרד החינוך.
<עמאר דכוור: נכון, נכון.
<עמאר דכוור: המודל ברמה המחוזית.
<עמאר דכוור: בנוסף למדריך המחוזי, התמנה בכל מחוז עוד מומחה ספציפי לברייל, שהם ביחד אחראים על - - -
יעקב מרגי: אז זה נתן מענה פחות או יותר למרכזי התמיכה.
<עמאר דכוור: על הכשרת המורות התומכות, כלל המורות התומכות בשיטת ברייל.
<עמאר דכוור: למרות שאחוז התלמידים העיוורים כ-10% מכלל האוכלוסייה של לקות ראייה, אבל אנחנו דואגים שכל המורים התומכים וכל המורות התומכות ישלטו בשפת הברייל.
<עמאר דכוור: התקיימה גם השתלמות בבית יציב, על הוראת ברייל.
יעקב מרגי: אתה חושב שחוץ ממני מישהו יודע איפה זה בית יציב?
יעקב מרגי: אני יודע איפה זה בית יציב.
יעקב מרגי: תאמר מה זה בית יציב.
<עמאר דכוור: בית יציב זה מקום להשתלמות בבאר שבע, להשתלמות אינטנסיבית לשלושה ימים במשך 30 שעות.
<עמאר דכוור: זו הייתה השתלמות ייחודית למורות התומכות ולמומחית בברייל, גם כן לכתיבה מתמטית באמצעות מחשב.
<עמאר דכוור: התקיימו גם ישיבות עם כל הגורמים הרלבנטיים.
<עמאר דכוור: למשל הספרייה לעיוורים והספקים לקביעת סימני ברייל אחידים המותאמים לערכות הטכנולוגיות.
<עמאר דכוור: והיום אנחנו במיפוי ברמה הארצית, אפשר להגיד - - -
יעקב מרגי: מכוסים, אפשר לומר.
<עמאר דכוור: במגזר הערבי ובמגזר היהודי רוב המורות שולטות ב - - -
יעקב מרגי: איפה יושב המחוז הצפוני?
<עמאר דכוור: בצפון זה אזור נצרת עילית וכל הסביבה, מרמת הגולן עד אזור נהרייה עכו.
<עמאר דכוור: זה האזור.
<עמאר דכוור: בקשר לתמיכה, אני מוסיף למה שאמרה אורית, כי בנוסף לשעות הפרטניות יש שעות שהייה, וכאן עלה בשעות התמיכה של התלמיד אפשר להסביר לצוות.
<עמאר דכוור: לא.
<עמאר דכוור: אז כאשר אומרים שיש לתלמיד 7 שעות תמיכה, זה אומר בצורה ישירה מול התלמיד.
<עמאר דכוור: כי אם יש עבודה מול הצוות למעלה, עושים על חשבון שעות השהייה ולא על חשבון השעות הפרונטאליות.
<עמאר דכוור: יש שעות פרונטאליות מול התלמיד ישירות, שעות פרטניות מול התלמידים ישיר, ושעות מול הצוות, למען התלמיד, על חשבון שעות השהייה.
<עמאר דכוור: בנוסף לכך האוכלוסייה היחידה בתיכון, שנהנית ממסלול 07 בנוסף למורה תומכת, היא האוכלוסייה של לקות ראייה ועיוורים.
<עמאר דכוור: תלמיד בעל תעודת עיוור מקבל תקצוב ל-07 משופר, הוא מקבל תקצוב עבור 8 שעות.
<עמאר דכוור: הוא מקבל בצורה פרטנית - - -
<עבאס עבאס: עמאר, אבל בפועל - - -
יעקב מרגי: רגע, עבאס.
יעקב מרגי: אני אתן לך לשאול.
יעקב מרגי: תמשיך בבקשה, לא להפריע.
<עמאר דכוור: הוא מקבל באופן פרטני, על חשבון שעות 07, שש שעות פרטניות בתוך בית הספר, עזרה בשעות לימוד בתוכן הלימודי, שהוא עובר בהן בגרות.
<עמאר דכוור: בנוסף הוא מקבל מורה תומכת להקניית מיומנויות ברייל, מיומנויות טכנולוגיה ומיומנויות בגין לקות ראייה.
<עמאר דכוור: והוא התלמיד היחיד שמקבל שתי תמיכות – 07 ומורה תומכת.
<קריאה: יופי, אז אם אנחנו מדברים על - - -
יעקב מרגי: לא, לא, רגע, רבותי, זה לא כיכר.
<עמאר דכוור: רציתי להמשיך גם בקשר למגזר הערבי.
<עמאר דכוור: יש לי 20 שנה ניסיון כמדריך, ואני מעיד זה התחום – אם יש אפליה – היא לטובת האוכלוסייה הערבית, לא נגד.
<עמאר דכוור: אם יש.
יעקב מרגי: תראה, בתחומי אפליות לטובה אנחנו לא מרגישים.
יעקב מרגי: אנחנו קהי חושים.
יעקב מרגי: שם צריך להרחיב ולהוסיף.
<עבאס עבאס: איזה גן עדן.
<עבאס עבאס: אוטופיה.
<עמאר דכוור: למה?
<עמאר דכוור: כי אנחנו מדברים על - - -
<עבאס עבאס: ממש אוטופיה.
יעקב מרגי: עבאס, אני אתן לך להתייחס אם תרצה.
<עמאר דכוור: בספרי ברייל יש עובדה.
<עמאר דכוור: בקריטריונים של טכנולוגיה יש קריטריונים אחידים לכל האוכלוסיות וכל אחד מקבל לפי הקריטריונים.
<עמאר דכוור: בספרי ברייל יכול להיות שיהיה עיכוב לספר ברייל בבית ספר יהודי ויכול להיות עיכוב בספר ערבי.
<עמאר דכוור: תלוי בתהליך שהוא עבר.
<עמאר דכוור: אם בית הספר היום נדרש להגיש את רשימת הספרים ולא הגיש אותה עכשיו, הגיש אותה בספטמבר, אז זה יהיה מאוחר.
<עמאר דכוור: אם הם מסרו כתובת לא נכונה, אז יגיע הספר והוא חוזר וזה מבלבל.
יעקב מרגי: אבל בסך הכל אתה רוצה לומר לי, עמאר, שבגדול אתם מגיבים במיידי, אם זה במה שתלוי בכם.
<עמאר דכוור: אם אותו תהליך עובר בשני בתי ספר – מגזר ערבי, מגזר יהודי – שניהם עושים אותו תהליך, הם יקבלו אותה עדיפות.
יעקב מרגי: אותו זמן.
חנין זועבי: אני דווקא רוצה להתייחס לשתי נקודות שלא עלו כל כך פה.
חנין זועבי: על מחסור בספרי לימוד בחברה הערבית דובר, ואולי עבאס גם יגיב על הדברים שנאמרו עכשיו.
יעקב מרגי: אני אתן לו.
חנין זועבי: אבל יש נקודה שנגעתם בה, ככה בצורה מאד פשוטה – שילוב מורים ומורות בעלי לקויי למידה.
יעקב מרגי: לקויי ראייה.
<עבאס עבאס: דיברתי על זה גם.
יעקב מרגי: לא משנה, עבאס, אל תדקדק איתנו.
חנין זועבי: קיבלתי כמה פניות ממורים שמתקשים לקבל עבודה ואם הם מקבלים אז לא במשרה מלאה.
חנין זועבי: אני חושבת שצריכים להתייחס לנקודה הזאת.
חנין זועבי: אולי התייחסתם ואני לא הייתי פה, אז אני רק מעלה את זה ככה, בצורה קלה.
חנין זועבי: הנקודה השנייה היא הבעיות החברתיות.
חנין זועבי: כלומר, מדובר על תמיכה טכנית של ספרי לימוד, של כלים לימודיים ומקצועיים.
חנין זועבי: יש בעיה ערכית גדולה והיא מצריכה גם דיון יותר מעמיק ויותר רציני.
חנין זועבי: התמיכה הרגשית, התמיכה הפסיכולוגית, הערכית, האנושית, של תלמידים בעלי מוגבלויות בכלל ובעלי עיוורון בפרט, בבתי ספר בכלל ובחברה הערבית בפרט.
חנין זועבי: כלומר, יש ערך מוסף לחברה ולבית הספר, כאשר הוא מקבל ומשלב ילדים עם מוגבלות ש - - -
יעקב מרגי: עולה עוד פן, הפן של התמיכה הרגשית והחברתית.
חנין זועבי: כן, חינוך לשונות, חינוך לכבוד האדם.
חנין זועבי: לקבל את האדם באשר הוא.
חנין זועבי: אני חושבת שזו הנקודה.
חנין זועבי: גם אם יש לו ציונים גבוהים ואין לו תמיכה חברתית, אז בסופו של דבר הוא לא אדם שמח בעולם ובחלקו ובלי תמיכה נפשית ורגשית, מוסרית וערכית, הוא לא יצטיין, גם אם יש לו את כל ספרי הלימוד של שיטת הברייל.
חנין זועבי: ולא דיברנו על זה.
חנין זועבי: אני חושבת שהתמיכה הראשונה שצריכים לחשוב עליה, היא תמיכה של רגישות חברתית ושל חינוך לכבוד האדם ולערכים.
יעקב מרגי: גברת זיידל, בבקשה.
<עבאס עבאס: אני אחריה, בבקשה.
<גילה זיידל: אני רציתי להתייחס לכמה נקודות ואני מתחברת מאד למה שאמרת, ואמרתי את זה גם בוועדה למעמד האישה בנושא המגדרי, שיש חשיבות עצומה להקניית מיומנויות מגיל צעיר - מיומנויות חברתיות, מיומנויות של חינוך - - -
יעקב מרגי: מי אמון על זה במערכת?
יעקב מרגי: מה חשוב, אנחנו יודעים.
יעקב מרגי: עכשיו אנחנו בוועדת כנסת.
<עבאס עבאס: משרד החינוך.
יעקב מרגי: אתה טוען ש - - -
<גילה זיידל: לא, זה חלק מהתפקידים של המורה התומכת.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע התייחסות.
<גילה זיידל: אני שואלת את נציגי משרד החינוך - - -
חנין זועבי: לכל המורים.
חנין זועבי: לא רק המורים - - -
<גילה זיידל: ואם הילדים משתלבים חברתית - - -
יעקב מרגי: בכל המערכת.
יעקב מרגי: נשמע על השילוב החברתי ועל התמיכה.
<גילה זיידל: הנקודה השנייה לגבי ספרי לימוד, ועבאס יפרט על זה יותר, יש בעיה קריטית בנושא ספרי מתמטיקה במיוחד במגזר הערבי ואני לא מוכנה לקבל את התשובה שיש ספרים שאי אפשר להנגיש.
<גילה זיידל: היום בעידן הטכנולוגיה יש דרכים שונות להנגיש.
<גילה זיידל: אין דבר כזה ספר שאי אפשר להנגיש אותו.
<גילה זיידל: עוד מילה אחת לגבי הטכנולוגיה, עם כל הבשורות ששמענו עליהן.
<גילה זיידל: יש מחלוקת רצינית בינינו לבין משרד החינוך לגבי מספר התלמידים הזקוקים לטכנולוגיה מסייעת, ואנחנו טוענים - - -
יעקב מרגי: את יודעת שבתלמוד מתווכחים ומתווכחים כמעט על כל דבר.
יעקב מרגי: בסוף הגיעו למסקנה שמוויכוח לא מתים.
יעקב מרגי: זה טוב שיש ויכוח, אבל לא תמיד הוא חייב להיות מוכרע.
יעקב מרגי: זה טוען והשני טוען, אבל נשמע גם על המחלוקת הזאת.
<גילה זיידל: אבל מספר התלמידים שזקוקים לטכנולוגיה מסייעת בינינו הוא 100% התלמידים.
<גילה זיידל: אם זו טכנולוגיה כזו או אחרת, אבל כולם זקוקים לטכנולוגיה.
יעקב מרגי: גם אם הם עם לקות ראייה קלה?
<גילה זיידל: הם זקוקים למחשב למשל, כי קשה להם לכתוב או לקרוא, או כל דבר אחר.
יעקב מרגי: לקחת דווקא את המחשב.
יעקב מרגי: לא כל ההתאמות נצרכות לכל סוגי הלקויות.
יעקב מרגי: עבאס, תתייחס.
יעקב מרגי: אני הבנתי תוך כדי הרבה קריאות ביניים שלך, אבל לקחתי רק אחת, כי אני בדרך כלל לא מצ'פר את אלה שקוראים קריאות ביניים.
יעקב מרגי: אז בוא נאמר ככה, על האוטופיה, ערערת.
<עבאס עבאס: כן, נכון.
יעקב מרגי: אז בוא תאמר לי למה.
<עבאס עבאס: קודם כל אני חייב לציין לשבח את האסרטיביות שלך, מה שנקרא - - -
<עבאס עבאס: שלך.
יעקב מרגי: אה, שלי כיושב ראש ועדה.
<עבאס עבאס: כן.
<עבאס עבאס: ובאמת אנחנו מרגישים טוב.
<עבאס עבאס: יחד עם זאת אני לא בא פה בתור עורך דין להאשים את משרד החינוך.
יעקב מרגי: אנחנו באנו לשפר.
<עבאס עבאס: לשפר, בדיוק.
<עבאס עבאס: אז העובדות לפחות קצת שונות מהעובדות שציינו כאן.
יעקב מרגי: אנא הצג דוגמאות.