GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אבל את לא עונה לי על השאלה.
יעקב מרגי: אני מבקש לא לסייע בידי, בסדר?
יעקב מרגי: אני מבקש ממך, תהיי איתי ואני מבקש שתהיי ממוקדת.
יעקב מרגי: את לא תורמת לי שום דבר בנתונים שאת נותנת לי.
<לילי טלדן: שנייה, אתה יודע - - -
יעקב מרגי: לא, אני לא יכול, הזמן הוא מוגבל, המשאב הזה הוא מוגבל.
יעקב מרגי: אני רוצה שתתני לי נתונים.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים להתמודד עם הקביעה שהייתה שערים עם חתך סוציו-אקונומי גבוה - - -
<לילי טלדן: כן, אז זה מה שאני רוצה לומר.
יעקב מרגי: אל תסקרי לי עכשיו.
יעקב מרגי: תני לי נתונים לדוגמא.
מיקי רוזנטל: תני לנו נתונים.
יעקב מרגי: תני לי דוגמא.
יעקב מרגי: איזה רשויות ב-20%, איזה רשויות - - -
<לילי טלדן: כולן 40%, סימן קריאה.
יעקב מרגי: מה זה כולם?
<לילי טלדן: כל היישובים.
<לילי טלדן: 40%.
יעקב מרגי: אופקים ורעננה – מה אחוז מקבלי ההתאמות בכל הרמות?
<דני ז'ורנו: אין לנו את הנתונים האלה פה, כי זאת לא הייתה מטרת הדיון.
מיקי רוזנטל: אז אין לכם את זה.
יעקב מרגי: אז בואי, תעזבי את זה.
יעקב מרגי: אני אתעמת עם הנתונים האלה.
יעקב מרגי: אני אבקש מכם הסברים, תסבירו את זה.
יעקב מרגי: אני רוצה את המתווה החדש ואז אני אתן לחברי הכנסת להתייחס.
<לילי טלדן: אבל אני יכולה להגיד לך שהכי נמוך זה 30 ל-70.
יעקב מרגי: לא תורם לי כלום.
יעקב מרגי: אני צריך לדעת את - - -
מיקי רוזנטל: צריך לדעת, בדיוק.
יעקב מרגי: זה לא תורם לי כלום.
יעקב מרגי: גברתי, תהיי איתי, אני מבקש.
יעקב מרגי: אני לא מאובחן וכשאני מבקש משהו אני יודע מה אני מבקש.
יעקב מרגי: אז זה לא זה.
יעקב מרגי: תני לי לסיים את הנקודה הזאת.
יעקב מרגי: אני מבקש שתקשיבי.
יעקב מרגי: תני לנו את המתווה החדש ואנחנו רוצים להתמודד איתו.
<דני ז'ורנו: אז רק להגיד איך היה תהליך העבודה.
<דני ז'ורנו: תהליך העבודה כלל את כל ה - - -
יעקב מרגי: אני אומר לכם, חברי הכנסת מחודדי חושים.
יעקב מרגי: הם ישנו כשעתיים-שלוש הלילה - - -
חיים ילין: יש לנו את ההפרעות - - -
מיקי רוזנטל: גם לחברי הכנסת יש.
חיים ילין: יש את זה.
חיים ילין: אני חותם לכם על זה.
מירב בן ארי: כן, זה לא עובר בגיל ההתבגרות.
מיקי רוזנטל: זו תכונה נדרשת.
יעקב מרגי: בבקשה, המתווה החדש.
<דני ז'ורנו: המתווה החדש.
<דני ז'ורנו: אני רק אגיד משפט על התהליך שהיה.
<דני ז'ורנו: זה תהליך שכלל את ארגוני המורים ואת כל הגורמים הרלבנטיים בתוך המשרד פלוס השלטון המקומי ופלוס עבודה עם נציגות של ההורים – לא עם פורום ועדי ההורים היישוביים, כי לא היינו מודעים לארגון הזה.
<מלי דנינו: גם לא עם אגודת ניצן.
יעקב מרגי: סליחה, אגודת ניצן – בגלל קריאת הביניים אני אשיב לך.
יעקב מרגי: אתם לא חלק מהמשחק.
יעקב מרגי: אתם גוף כמעט כמעט כמעט על גבול העסקי וולונטרי, בסדר?
יעקב מרגי: אני אגיד לך ואני אתעמת עם זה.
יעקב מרגי: חבל שגררת אותי לזה.
יעקב מרגי: את עושים אבחון בתשלום?
יעקב מרגי: אתם לא צד לדבר.
<מלי דנינו: אנחנו - - -
יעקב מרגי: אתם לא צד בדבר.
יעקב מרגי: את לא תפתחי דיון.
<מלי דנינו: אנחנו - - - בפריפריה יותר משני מיליון שקלים בשנה.
<ענת הוכנר: אבל, גם לא עם משרד הבריאות, שזו בעיה - - -
מיקי רוזנטל: זו נקודת קריטי.
יעקב מרגי: ניצן היה מיותר.
<דני ז'ורנו: אנחנו התחלקנו לשמונה תתי ועדות.
<דני ז'ורנו: אלה הנושאים של תתי הוועדות, כל נושא כזה זכה לדיון עומק והתייחסות ויש לו התייחסות בעקרונות המתווה.
<דני ז'ורנו: מה שעלה מכל תתי הוועדות זה שנדרשת רגולציה וסטנדרטיזציה באופן דחוף ביותר בכל מה שקשור בטיפול בתלמידים עם לקויות למידה.
<דני ז'ורנו: המטרות מונחות לפניכם, אני לא ארחיב וזה ברור מאליו.
<דני ז'ורנו: אלה עקרונות המתווה.
<דני ז'ורנו: אני אתעכב עכשיו עיקרון-עיקרון, כדי שנבין מה כוללת התכנית החדשה, שאנחנו עובדים עליה כרגע כדי לפרוט אותה להיבטים מעשיים לגמרי.
<דני ז'ורנו: קודם כל עבודה על כל רצף הטיפול והגיל.
<דני ז'ורנו: מדובר גם בעבודה מהגיל הצעיר ועד י"ב, גם בעבודה על - - - תלמיד שילך עם הילד מהשלב שהוא מאותר – לא בהכרח מאובחן – מאותר כתלמיד מתקשה ואחר כך אולי גם כמאובחן כתלמיד עם לקות למידה ועד סיום הטיפול בו.
<דני ז'ורנו: הערכה פדגוגית רחבה של המורים כתנאי לאבחון.
<דני ז'ורנו: בלי זה אנחנו לא נרצה שתלמיד יגיע בכלל לאבחון.
<דני ז'ורנו: הסעיף השני, והוא לא במקרה הסעיף השני, כי אנחנו חושבים שהוא מאד מאד חשוב כדי שהמהלך הזה יקרה – מרכזיות עבודת המורה.
<דני ז'ורנו: אנחנו נרצה שהמורים יקבלו הכשרות והרבה מאד משאבים, כדי גם להכשיר את המורים לפני הכניסה לבית הספר, גם במהלך העבודה בבית הספר וגם ליווי והדרכה לאורך כל השנים.
<דני ז'ורנו: הסעיף השלישי מתייחס למיקוד ותפקידים ייעודיים.
<דני ז'ורנו: הוזכרה פה היועצת.
<דני ז'ורנו: אנחנו רוצים שיהיה רכז בבית ספר בהקשר של לקויות למידה.
<דני ז'ורנו: אנחנו רוצים את המת"ל, אנחנו רוצים - - -
חיים ילין: כשאתם אומרים "רוצים" – אני כל כך - - -
מיקי רוזנטל: "רוצים", בדיוק.
מיקי רוזנטל: אנחנו גם רוצים - - -
יעקב מרגי: אלה ההמלצות למתווה החדש, רבותי.
יעקב מרגי: כרגע נתתי לכם קומפלימנט שאתם קשובים ומרוכזים ומחודדי חושים.
<דני ז'ורנו: אז אני אגיד, מאחורי כל סעיף כזה יש תחשיב, יש תכנית, יש חשיבה איך אנחנו רוצים - - -
יעקב מרגי: מאחר שאני לפני 35 שנה סיימתי את השירות הצבאי שלי, מה זה מת"ל?
<דני ז'ורנו: מעריך תפקודי למידה.
מיקי רוזנטל: אם כבר התייחסת לזה, האם יש לכם הערכה תקציבית למשמעות של הדבר הזה?
<דני ז'ורנו: התשובה היא כן.
מיקי רוזנטל: מה היא?
<דני ז'ורנו: גדולה מאד מאד מאד.
מיקי רוזנטל: תני מספר, בערך.
מיקי רוזנטל: טווח.
<דני ז'ורנו: מאות מיליונים.
<קריאה: וזמן.
<דני ז'ורנו: רגע, שנייה, אני אסיים.
יעקב מרגי: רבותי, מה קרה לכם, כולכם כאן קפיץ.
מיקי רוזנטל: לא, זה שאלות הבהרה.
מיקי רוזנטל: אני רק שאלתי.
<דני ז'ורנו: אנחנו רוצים שיהיו הרחבת יישום תכניות התערבות, שאנחנו מכירים היום שהן מצליחות וגם לזה יש משאבים בתכנית החדשה.
<דני ז'ורנו: אנחנו מדברים על התאמות בדרכי היבחנות בשלב מסוים לקראת בחינות הבגרות.
<דני ז'ורנו: הייתה התייחסות גם לשינוי גיל מתן התאמות בדרכי היבחנות, גם לסוג ההתאמות – איזה התאמות עוזרות ואיזה לא עוזרות, או רק כן עוזרות מבחינה פסיכולוגית לאו אפילו מקשות, כמו נגיד מבחן מותאם בפועל, כשמבחן מותאם לא עוזר לתלמידים האלה.
<דני ז'ורנו: הוא אפילו לרועץ בשבילם, אבל תלמידים מבקשים אותו בכל זאת.
<דני ז'ורנו: גם אנחנו עובדים על פיתוחים של טכנולוגיות מתקדמות.
<דני ז'ורנו: כבר ביולי, בבחינות של קיץ 2016, אנחנו יוצאים עם פיילוט של כרטיס חכם שיינתן לכל ילד שצריך הקראה.
<דני ז'ורנו: במקום ההקראה האנושית, הוא יקבל כרטיס חכם עם אוזניות, שהוא יכול גם להעביר קדימה-אחורה, לשמוע שוב ושוב ושוב את השאלה.
<דני ז'ורנו: אנחנו נלמד על סמך הפיילוט הזה, בתקווה שכבר בשנה הבאה נוכל להרחיב אותו.
<דני ז'ורנו: ואנחנו עובדים על עוד פיתוחים במקביל, כבר עכשיו.
<דני ז'ורנו: כפי שאמרתם, אחת הבעיות המרכזיות זה הנושא של האבחונים.
<דני ז'ורנו: אנחנו עובדים על זה.
<דני ז'ורנו: אנחנו בוחנים.
<דני ז'ורנו: זה מורכב מאד.
<דני ז'ורנו: יש פה נציגים של עמותת ניצן, יש ארגונים אחרים.
<דני ז'ורנו: זה ברור, יש פה הרבה כסף, הרב ה אינטרסים נוגדים בעניין הזה.
<דני ז'ורנו: אנחנו צריכים - - -
יעקב מרגי: כשאת אומרת רגולציה – תפרטי.
יעקב מרגי: תפתחי.
<דני ז'ורנו: רגולציה זה בדיוק כמו שנאמר קודם, שמשרד החינוך לקח על עצמו את הנושא של אבחון תלמידים לצורך מתן התאמות בדרכי היבחנות בבחינות הבגרות, לא לאורך השנים.
יעקב מרגי: משרד החינוך יעשה זאת בפועל?
יעקב מרגי: הוא עצמו?
<דני ז'ורנו: אנחנו בודקים את זה.
<דני ז'ורנו: זה מה שאני אומרת.
יעקב מרגי: מה זה, אם אחרי זה?
יעקב מרגי: את יודעת מה חסר לי פה?
<דני ז'ורנו: רגע, אולי אני רק אסיים?
יעקב מרגי: לא, לא, בקטע של שש.
יעקב מרגי: אני בשש.
יעקב מרגי: זו אמירה כללית שלא אומרת לי כלום – רגולציה בנושא אבחונים.
<דני ז'ורנו: הכל לא אומר כלום.
יעקב מרגי: במקרה הזה של רגולציה – הכל ואין בה כלום.
יעקב מרגי: כולנו יודעים שיש היום הרבה שחקנים בשוק.
יעקב מרגי: מצד אחד אני לא רוצה להגיע למצב כמו שיש בהשכלה הגבוהה, שנוצר מצב של גוף אחד ותוכנה אחת שעושה זאת.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לעשות זאת, אבל מצד שני אני גם לא רוצה הפקרות.
יעקב מרגי: לא רוצה הפקרות בתחום הזה ואני יודע שיש הפקרות בתחום הזה.
יעקב מרגי: מה הייתי מצפה מכם?
יעקב מרגי: באותו משפט – קביעת תקינה בדיון עם משרד הבריאות, עם גורמים מומחים מי כן.
יעקב מרגי: לא בכל אבחון כל מאבחן יכול לתת לך כלים להתמודד איתם לגבי רמת ההתאמות ואיזה סוג התאמות.
יעקב מרגי: צריכה להיות פה עבודת מטה ואז נדע באמת – מי שזכאי מקבל, מי שלא זכאי לא מקבל ומי שזכאי יקבל יותר ממה שהוא צריך, מה שהוא מקבל היום.
יעקב מרגי: כי גם המילים הגבוהות האלה פה סביב תיק תלמיד וכל ההערכה וכל זה, זה בסוף בסוף בפרקטיקה גדול עליכם ומסורבל בגלל הכמויות.
יעקב מרגי: לכן כשאת שואלת אותי, כשאת אומרת לי רגולציה ונושא אבחונים, אני רוצה לשמוע על המכונים האלה, מה זה אומר.
<דני ז'ורנו: אנחנו בודקים כמה אפשרויות - או לצאת למכרז לגורמים חיצוניים, או לקחת את התשתית שקיימת היום במדינת ישראל, בכל מדינת ישראל, שזה השירותים הפסיכולוגיים והחינוכיים, שהם יעסיקו גם מאבחנים דידקטיים בתשלום נוסף והאבחונים יתבצעו שם.
<דני ז'ורנו: אנחנו בודקים את כל האפשרויות.
מיקי רוזנטל: השאלה אם נבדקת האפשרות הבאה שנראית מומלצת, לפחות מהצד הבית ספרי, כלומר מהצד של עובדי ההורה.
מיקי רוזנטל: הלחץ הכלכלי לייצר גמולים ידוע לכולם.
מיקי רוזנטל: הפערים הסוציולוגים וכו'.
מיקי רוזנטל: אבחון כזה עולה בין 1,500 ל-3,000 שקלים במגזר הפרטי, תלוי מה, והשאלה היא אם משרד החינוך ייקח את זה על עצמו, והוא לא חייב-.
מיקי רוזנטל: על עצמו.
מיקי רוזנטל: באבחונים לנתק את הקשר בין הכסף לבין האבחון.
<דני ז'ורנו: זה מה שאמרנו.
<דני ז'ורנו: אנחנו בוחנים את זה ברצינות.
מיקי רוזנטל: ואם לא תעשו את הדבר הזה ,לא עשיתם שום דבר.
מיקי רוזנטל: לא עשינו כלום.
<דני ז'ורנו: אנחנו בוחנים את זה.
<דני ז'ורנו: זה מגובה תקציבית ואנחנו רוצים - - -
מיקי רוזנטל: רגע, שנייה.
מיקי רוזנטל: אני רוצה גם לעזור לכם לפתור את הבעיה.
מיקי רוזנטל: אם היום ההורים משלמים 1,500 עד 3,000 שקלים, אז הם יהיו מוכנים לשלם 600 שקלים גם למשרד החינוך לקבל אבחון, אבל האבחון לא יהיה תלוי בכסף.
מיקי רוזנטל: זה המנגנון שצריך לייצר בו.
<דני ז'ורנו: אז על זה בדיוק אנחנו עובדים בימים אלה ממש.
מיקי רוזנטל: אם זה הכיוון, אז זו בשורה גדולה.
מיקי רוזנטל: אני מקווה שזה - - -
<קריאה: 4,000 שקלים.
מיקי רוזנטל: יש גם אבחונים של 4,000 שקלים.
יעקב מרגי: בבקשה, להתקדם.
<דני ז'ורנו: מה שבטוח זה יהיה משהו מדורג.
<דני ז'ורנו: ציינתם קודם את רעננה.
<דני ז'ורנו: הורים לילד ברעננה כנראה ישלמו קצת יותר מאשר הורים לילד ב - - -
יעקב מרגי: אני אגיד לך את האמת, סליחה, זו אמירה מאד לא הוגנת.
יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, סליחה.
<דני ז'ורנו: למה?
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, גם ברמת אביב ג' יכול להיות מצב של מצב סוציו אקונומי בפרט.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לקפח את הפרט בגלל מקום מגוריו.
יעקב מרגי: כי מי שגר ברעננה, לא אומר שמצבו הכלכלי-.
יעקב מרגי: אני באמת רוצה להתייחס.
יעקב מרגי: על המזבח הזה אני לא רוצה להקריב הכל.
יעקב מרגי: אני באמת רוצה להתייחס לפרט, שלא אפספס אפילו אחד.
יעקב מרגי: אם ברעננה יש מישהו שזקוק – ניתן לו במינימום שבמינימום.
<דני ז'ורנו: אדוני, מאחורי כל מילה שלי מסתתרת באמת אמירה מאד גדולה.
<דני ז'ורנו: אמרתי בחינה.
<דני ז'ורנו: בחינה של מצב.
מירב בן ארי: אז זה בחינה של - - -
<דני ז'ורנו: סביר להניח שילד ברעננה יקבל פחות משאבים מאשר עיר כמו דימונה.
<דני ז'ורנו: לעומת זאת, יש פחות ילדים שיזדקקו לזה ברעננה מאשר בדימונה.
מאיר כהן: מה החלטת להיות פוליטיקאית?
מאיר כהן: "אחרי הדברים שלנו מסתתרת אמירה"?
מאיר כהן: כשאומרים בחינה, אז אנחנו - - -
יעקב מרגי: והיא לא מבינה למה.
יעקב מרגי: טוב, אוקיי.
מאיר כהן: אדוני, אפשר לשאול?
יעקב מרגי: היא מסיימת ואנחנו מתחילים.
<דני ז'ורנו: הסעיף השביעי זה הסברה של השינוי להורים, לתלמידים ולמוסדות החינוך.
<דני ז'ורנו: ברור שכל תכנית כזאת צריכה לכלול משאב מאד משמעותי להסברה.
<דני ז'ורנו: אנחנו לומדים מכל מה שקרה בשנה וחצי האחרונות, שההנחיות לא הובנו כראוי, לכן אנחנו נקדיש לזה משאבים.
<דני ז'ורנו: התייחסויות לאוכלוסיות מיוחדות – אנחנו חושבים שבגדול אוכלוסיית החינוך המיוחד, אוכלוסיית העולים, אוכלוסיית התלמידים המחוננים ואוכלוסיית מה שנקרא אגף שחר, שזה תלמידי מבר, אתגר ומרכזים טכנולוגים – זקוקים להתייחסות אחרת.
<דני ז'ורנו: שוב, גם מאחורי אמירה כזאת יש הרבה עבודה.
<דני ז'ורנו: והתכנית החדשה, מהיום הראשון, כדי שלא נמצא את עצמנו בעוד 10 שנים באותו מצב, מהיום הראשון צריכה להיות מגובה בתהליכי הערכה ובקרה.
<דני ז'ורנו: אני לא רוצה שמבקר המדינה יבוא בעוד 5 שנים או בעוד 7 שנים ויגיד כשלתם, כמו שאני מרגישה שהיום אמרתי פה – כשלנו.
<דני ז'ורנו: זאת התכנית.
יעקב מרגי: תקשיבי, א' תודה.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך – כל מה שנתת לנו זה נקודות לבחינה - - -
יעקב מרגי: ואין לכם תכנית.
מיקי רוזנטל: אין לכם תכנית.
מיקי רוזנטל: זה בדיוק.
מיקי רוזנטל: אני רק מאשר.
מיקי רוזנטל: יש לכם רצון טוב אולי.
מיקי רוזנטל: ההמלצות מובנות, אבל אתם באמצע בחינה.
<חנה שדמי: זה לא באמצע בחינה.
<חנה שדמי: זה גם הוגש ל - - -
מיקי רוזנטל: מה זה לא?
מיקי רוזנטל: אם אני אשאל אותך עכשיו סעיף-סעיף – אין לכם תשובה.
מיקי רוזנטל: אתם תגידו אתם בוחנים את זה ואת זה ואת זה.
מיקי רוזנטל: אתם בוחנים.
<לילי טלדן: כל סעיף אנחנו ישבנו במשך שלושה חודשים.
מיקי רוזנטל: אני מכבד אותך מאד, אבל אין לכם תשובות.
מיקי רוזנטל: זה רעיוניות.
מיקי רוזנטל: זה לא תכנית.
יעקב מרגי: גברתי, תקשיבו.
יעקב מרגי: הוא שאמרנו.
יעקב מרגי: קודם כל זרקתם את ההנחיה.
<דני ז'ורנו: סליחה.
<דני ז'ורנו: לא, לא הבנתי.
יעקב מרגי: את לא הבנת כי אמרתי משפט.
יעקב מרגי: עוד לא סיימתי את מה שרציתי לומר.
<דני ז'ורנו: לא שמעתי.
יעקב מרגי: אני חוזר.
יעקב מרגי: אין ספק שזיהיתם שיש כשל.
יעקב מרגי: זיהיתם.
יעקב מרגי: מאוחר מדי.
יעקב מרגי: הייתם באיזה מצב פריז כזה, נתתם לבועה הזאת להתעבות.
יעקב מרגי: זיהיתם, זה כבר טוב.
יעקב מרגי: לצערי הרב, קודם כל הוצאתם הנחיה שיצרה בלבול אחד גדול.
יעקב מרגי: אתם כרגע בשלב של בחינה התחלתית.
יעקב מרגי: אנחנו נבחן, נעריך, נשים, נתייחס.
יעקב מרגי: עדיין לא גיבשתם.
יעקב מרגי: זאת עבודת מטה שאני אצטרך לדעת כיושב ראש ועדה וחברי הכנסת, חברי הוועדה רוצים לדעת צפי, תאריכים.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים לעבוד עם תאריכים.
יעקב מרגי: מתי אתם חושבים שאתם תגיעו לכלל רעיון מגובש.
יעקב מרגי: אני לא יכול להשאיר את הסוגיה.
יעקב מרגי: אנחנו לא נוכל להשאיר את הסוגיה הזו פתוחה.
יעקב מרגי: אני הייתי מציע, מאחר שאתם לא ערוכים והמצב הקיים שהיה, גם לי לא נוח, אבל אין ברירה.
יעקב מרגי: זה כמו על כס המשפט, על הספק הכי קטן צריך להיות לארג'.
יעקב מרגי: ואני אומר לך, כרגע, כשאתם עדיין לא מגובשים עם תכנית חדשה, אין לכם את עקרונות העבודה החדשים בגלל שלא בחרתם אותם באופן מקצועי, ואני באמת - - -
מיקי רוזנטל: וגם אין לכם תקציבים.
יעקב מרגי: אני קורא באמת לעשות זאת בשיתוף פעולה עם כל השחקנים – סליחה על הביטוי המושאל – עם כל השחקנים במגרש.
יעקב מרגי: זה משרד הבריאות, זה אנשי המקצוע במשרד החינוך.
יעקב מרגי: כל מי שמתעסק עם זה.
יעקב מרגי: ההורים.
<דני ז'ורנו: פרט למשרד הבריאות לא היה גוף - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, אני כרגע לא בא בטענות.
יעקב מרגי: אני אסיים את הדיון - - -
<דני ז'ורנו: פסיכולוגים - - -
יעקב מרגי: אנחנו נסיים את הדיון בלי סיכום ואני לא רוצה לעשות את זה.
יעקב מרגי: אני רוצה עוד לתת לחברי הכנסת וגם לאורחים לדבר.
יעקב מרגי: יש בקשות לדיבור.
יעקב מרגי: אני מבקש, תשקלו את זה.
יעקב מרגי: קודם כל לחזור רברס מההנחיה.
יעקב מרגי: תנו לעסק להתנהל עד שתהיו עם עמדה מגובשת, עם תכנית עבודה.
יעקב מרגי: כרגע תלמידים רבים והורים בחרדות בגלל המגבלה הזאת.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, ברשותכם, אנחנו נעשה לסירוגין – חבר כנסת, אורח.
יעקב מרגי: חבר הכנסת הראשון, מיקי.
מיקי רוזנטל: טוב, תראו, קודם כל תבורכו על מה שכבר עשיתם וכן עשיתם.
מיקי רוזנטל: אני לא רוצה להגיד שלא עשיתם כלום.
מיקי רוזנטל: אתם עשיתם הרבה מאד עבודה, אבל בסופו של דבר אתם באים הנה עם מקבץ של רעיונות, שאין להם לא גיבוי תקציבי ולא-.
מיקי רוזנטל: שנייה, תני לי לומר את דברי ואחר כך תגידי איפה אני טועה.
יעקב מרגי: תרשמו לכם.
יעקב מרגי: אתם לא תגיבו אחד אחד.
מיקי רוזנטל: כי אני לוקח את עשרת העקרונות האלה ואני מפרק אותם דבר דבר.
מיקי רוזנטל: למשל אתם אומרים לא יהיה אבחון לפני שתהיה עבודה על כל הרצף הטיפולי.
מיקי רוזנטל: מי ימנע מההורה לשלוח את הילד שלו לאבחון, ואני רוצה לראות מורה בבית ספר או יועץ בבית הספר שמקבל אבחון ואומר אני מתעלם מזה.
מיקי רוזנטל: אין לכם תשובה על הדבר הזה, כמו שאין לכם תשובה.
<לילי טלדן: יש.
מיקי רוזנטל: שנייה.
מיקי רוזנטל: תרשמו.
יעקב מרגי: משרד החינוך, בסוף תתנו התייחסויות.
מיקי רוזנטל: הנושא של הרגולציה, שהוא נושא מהותי גם בעיני חברי הכנסת, גם מטעמים של שוויון, גם מטעמים סוציו אקונומיים וגם מטעמים - - -
יעקב מרגי: גם מקצועיות.
מיקי רוזנטל: ו - - - מכיר את כל המערכת ואנחנו פחות נכנסים לעניין המקצועי של הדרגות השונות וכו' וכו', אלא מטריד אותנו בהחלט שוויון ההזדמנויות, אחד; והדבר השני זה שהתלמידים לקויי הלמידה יקבלו את הטיפול הראוי בתוך היער הזה של כל המבקשים.
מיקי רוזנטל: אם אתם לא יודעים עדיין לאיזה כיוון תלך הרגולציה, אז אתם לא יודעים כלום, כי זה סעיף מרכזי בעניין הזה.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת איך ייעשו האבחונים, האם תהיה תקינה.
מיקי רוזנטל: מה עושים עד שאין רכז ל"ל לבית הספר.
מיקי רוזנטל: יש המון שאלות.
מיקי רוזנטל: יושב הראש דיבר בצדק על תקופת הביניים.
מיקי רוזנטל: הדבר הזה, אם הוא יקרום עור וגידים לכלל מעשה, אולי זה יקרה בעוד שנתיים שלוש, כשתהיה תכנית סדורה ומסודרת, מתוקצבת.
מיקי רוזנטל: אני לא רואה שזה קורה לפני.
מיקי רוזנטל: הלוואי שכן.
מיקי רוזנטל: אבל מה עושים בתקופת הביניים?
מיקי רוזנטל: הרי המערכת כבר מטורללת.
מיקי רוזנטל: אין לי זמן לפרט, לקחת סעיף סעיף ולהגיד.
מיקי רוזנטל: אני בטוח שיש לכם שורה של הצעות לגבי כל סעיף, נכון?
מיקי רוזנטל: יש לכם שורה של הצעות, אבל אין החלטה - - -
<דני ז'ורנו: יש החלטה.
יעקב מרגי: קשה להבין.
מיקי רוזנטל: כן?
מיקי רוזנטל: יש החלטה איך תהיה הרגולציה?
מיקי רוזנטל: הרי בעצמכם אמרתם לפני שתי דקות שאין החלטה עדיין.
מיקי רוזנטל: יש כל מיני רעיונות שאתם מוכנים - - -
יעקב מרגי: אין מתווה.
יעקב מרגי: יש לך מתווה מוכן?
מיקי רוזנטל: אחרת הייתם באים ומציגים.
<לילי טלדן: לא, דווקא מתווה יש, אבל - - -
מיקי רוזנטל: לא, אין תכנית סדורה.
מיקי רוזנטל: אין תכנית עבודה סדורה, יש כל מיני רעיונות.
מיקי רוזנטל: יש מתווה, יש את הנקודות שצריך להביא להן פתרון, אבל אין החלטות לגבי - - -
<דני ז'ורנו: לכל סעיף יש תכנית שמוגשת - - -
יעקב מרגי: תרשמו לכם את ההערות במשרד החינוך לסוף.
מיקי רוזנטל: אני מסתמך על מה שאת אמרת, אלא אם כן אני לא הבנתי את מה שאת אמרת.
מיקי רוזנטל: את אמרת שלמשל בסוגיה - - - שהיא סוגיה מהותית בעיני רוב האנשים פה, יש לכם כל מיני רעיונות.
מיקי רוזנטל: אין עוד החלטות אפילו לכם על מה להמליץ, אם הבנתי נכון.
<דני ז'ורנו: כדי שהדיון יהיה יותר יעיל - - -
יעקב מרגי: תרשמו הערות.
יעקב מרגי: אנחנו לא נתמודד עם הזמן.
<דני ז'ורנו: הייתה פה אי הבנה - - -
יעקב מרגי: בסדר, תרשמי, תקני אותנו.
יעקב מרגי: אף אחד לא בורח.
יעקב מרגי: יש לנו פה תלמידים?
יעקב מרגי: אתם רוצים לדבר בסוגיה הזו?
<לידור גרמה: שלום, שמי לידור.
<לידור גרמה: הגעתי מפתח תקווה.
יעקב מרגי: באיזו כיתה אתה?
<לידור גרמה: י"א.
<לידור גרמה: בית הספר שלי העביר בקשה לקבל התאמות לבגרות ומסיבה כלשהי לא נתנו לי תשובות, לא אישרו לי את ההתאמות.
יעקב מרגי: התאמות שקשורות לבחינות השנה?
<לידור גרמה: השנה.
יעקב מרגי: באיזה חודש אנחנו?
<זאב גולדבלט: מרס.
יעקב מרגי: תדבר.
<לידור גרמה: לא אישרו לי לא מילונית באנגלית, לא מבחן מותאם.
<לידור גרמה: תוספת זמן זה רק אחרי מלחמה שכתבתי פוסט בפייסבוק.
<לידור גרמה: כעיקרון אני מאוכזב.
יעקב מרגי: רגע, משרד החינוך, אתם מפריעים לי.
יעקב מרגי: אתה עברת אבחון?
<לידור גרמה: עברתי אבחון.
יעקב מרגי: ואתה זכאי לפי החוק?
<לידור גרמה: כן.
<לידור גרמה: לא במקום חיצוני.
יעקב מרגי: זאת אומרת שהם מכירים.
יעקב מרגי: הם עצמם הכירו בצורך.
<לידור גרמה: הם הכירו.
<לידור גרמה: זה לא מקום חיצוני שאני משלם יותר, שביקשתי.
יעקב מרגי: באיזו טענה הם לא אישרו לך?
<לידור גרמה: אין תשובות.
יעקב מרגי: אין אפילו תשובות?
<לידור גרמה: אני בעיקרון לא מאמין שאני אצליח לעבור את הבגרויות בלי ההתאמות.
<לידור גרמה: אני לא מאמין.
<לידור גרמה: יותר מזה.
<לידור גרמה: עוד משהו, בית הספר שלי מקבל תלמידים רק עם לקויות למידה ולא הגיוני שיקציבו לבית הספר שלי רק 10% מהתלמידים שיאשרו להם התאמות.
יעקב מרגי: טוב שדיברת.
יעקב מרגי: אני שמח שנתתי לך לדבר לפני חברי הכנסת.
<נועה סומך: קוראים לי נועה סומך.
<נועה סומך: אני באתי מבית הספר שלידור בא, מעמל א' בפתח תקווה.
<נועה סומך: שנה שעברה אני עשיתי אבחון.
יעקב מרגי: את גם בכיתה י"א?
<נועה סומך: כן, אני איתו ביחד.
<נועה סומך: עשיתי אבחון והלכתי למאבחנת מבחוץ, שילמתי כסף, הרבה דווקא והיא אמרה לי כן, את צריכה הקראה באנגלית, מבחן מותאם, הארכת זמן, מילונית.
<נועה סומך: ואני עברתי בית ספר השנה בגלל קשיי לימוד.
<נועה סומך: הגעתי לבית הספר עם רצון להצליח ואמרתי לעצמי הנה, השנה כשיש לי את האבחון ותהיה לי עזרה מבית הספר, אני אצליח בבגרויות.
<נועה סומך: ואז הוסיפו לנו את כל הבגרויות שהיינו אמורים לעשות בכיתה י' לכיתה י"א, שעכשיו יש יותר לחץ.
<נועה סומך: ניסו לעזור לנו בגלל שיש לנו אבחונים, ואז באו אלינו עם חוק שביטלו לנו את הכל.
<נועה סומך: כשאמרו לנו את זה לא הבנו למה.
<נועה סומך: כאילו, איך זה?
יעקב מרגי: תלמדי עליהם זכות.
יעקב מרגי: גם הם לא הבינו למה.
יעקב מרגי: המורים שלך לא הבינו למה.
<נועה סומך: לא הבנו, כאילו - - -
יעקב מרגי: גם אנחנו בעצמנו לא מבינים עד עכשיו למה.
מיקי רוזנטל: לא הבנתי?
מיקי רוזנטל: מה זה ביטלו הכל?
<נועה סומך: אין.
<נועה סומך: ביטלו את כל האבחונים.
<נועה סומך: את כל ההקלות.
יעקב מרגי: ביטלו את הזכאויות.
מיקי רוזנטל: את כל ההקלות באופן גורף?
<נועה סומך: הכל ביטלו לנו.
מיקי רוזנטל: אוקיי, הבנתי.
מסעוד גנאים: מחליט את זה בית הספר?
יעקב מרגי: רגע, רבותי, אני מאמין שהצוות המקצועי של משרד החינוך שומע את הדברים והוא יתייחס.
יעקב מרגי: לכן בואו, חשוב לי להציג אותם.
<נועה סומך: אם משרד החינוך רוצה שאחוז הבגרויות יהיה גבוה ושיצליחו, אז אך אנחנו התלמידים שבאים מבתי ספר שמקבלים אותנו עם ממוצע נמוך, איך הם מצפים שאנחנו נצליח אם אין לנו את ההקלות ואת העזרה שעם ההקלות האלה אנחנו נצליח להגיע להצלחה?
יעקב מרגי: אני מאד מודה לך על השאלה הזאת.
מסעוד גנאים: רגע, היא עברה לבית ספר אחר.
מסעוד גנאים: כנראה חשבת שבית ספר אחר יקבל את האבחונים וייתן לך את ההקלות?
<נועה סומך: לא, אני - - -
יעקב מרגי: היא תסביר שוב.
<נועה סומך: אני בשנה שעברה למדתי בבית ספר בכיתה י'.
<נועה סומך: הגעתי לבית הספר, לתיכון ובבית ספר ההוא עשיתי את האבחון בגלל שהתקשיתי בלימודים ולא הצלחתי - - -
יעקב מרגי: היא עברה לבית ספר אחר - - -
<נועה סומך: ולא היו לי ציונים כי טובים, אז עברתי לעמל א'.
יעקב מרגי: שמתמחה יותר בקשיי למידה, בסדר?
מירב בן ארי: אני רוצה להעיר שתי הערות.
מירב בן ארי: אחת היא לגבי משרד הבריאות והמעורבות – שמעתי אותך.
מירב בן ארי: הרי בסופו של דבר מי שמתעסק עם ADHD והפרעות קשב, הרי בסוף האמא הולכת איתו לנוירולוג והנוירולוג מחליט אם אתה קונצרטה, ריטלין וכל החברה הטובים שם, ואני לא מצליחה להבין.
מירב בן ארי: הרי בסופו של דבר, ה-ADHD זה כדי לטפל והוא צריך את משרד הבריאות.
מירב בן ארי: אז איך יכול להיות שהגורם היחיד שדיברתם, שהוא לא בעניין – הוא משרד הבריאות.
מירב בן ארי: גם את העניין הזה אני רוצה לדעת, כי הרי בסופו של דבר ברוב המקרים הטיפול הוא טיפול תרופתי.
מירב בן ארי: אני יודעת שיש כאן עניין של מניעה - - -
יעקב מרגי: לא חייב להעיר על כל דבר.
מירב בן ארי: תאמיני לי, לפני שהגעתי לכנסת, 10 שנים עבדתי עם נוער בסיכון.
מירב בן ארי: אלה היו המרכזים שלי.
מירב בן ארי: את הריטלין שמסתיים בשתיים היו גם כאלה אצלי שהיו לוקחים עד שש בערב.
מירב בן ארי: אם יש משהו - מהסלואו רליסיט, לקונצטרה - שאני מומחית בו, באמת, זה באבחנות קשב וריכוז ולא סתם, כי באתי משם.
מירב בן ארי: עבדתי 10 שנים עם החברה האלה, כשברוב המקרים המורה, כשדיברת כאן על העניין שקשה - - -
יעקב מרגי: קריאת ביניים גוזלת שתי דקות.
מירב בן ארי: כי המורה שפתאום נהייתה המאבחנת, שפתאום ממליצה לאמא ללכת לנוירולוג, שפתאום גם אומרת לאמא – אם הוא לא ייקח ריטלין הוא לא נכנס לכיתה.
מירב בן ארי: אז אני קצת מבינה בתחום הזה.
מירב בן ארי: לא הרבה, אבל טיפה.
מירב בן ארי: זו התייחסות אחת למשרד הבריאות.
מירב בן ארי: ושתיים, אני חייבת להתייחס ולהתחבר לדברים שאמר פה מיקי רוזנטל, ובצדק.
מירב בן ארי: ישבנו כאן בדצמבר.
מירב בן ארי: ישבנו והיה כאן דיון.
מירב בן ארי: אמרתם שאחרי הדו"ח של ביקורת המדינה, מבקר המדינה בא בשנת 2014 ואמר.
מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד לך והקשבתי לכם מהרגע שפתחתי את הוועדה – חסרה כאן תכנית פרגמאטית.
מירב בן ארי: את אומרת שמכל דבר כזה יוצאת תכנית?
מירב בן ארי: היית נותנת לנו לפחות לסעיף אחד את התכנית הפרגמאטית שלו ואז אני מניחה – נכון, חבר הכנסת רוזנטל?
מירב בן ארי: אפשר לנסות יותר מינוחים.
מירב בן ארי: אבל כשאת באה ואת אומרת - הרחבת יישום תכניות התערבות מצליחות – מה זה?
מירב בן ארי: איך זה אמור להיות?
מירב בן ארי: את אומרת רגולציה?
מירב בן ארי: משהו.
מירב בן ארי: תתני לנו משהו אחד שאנחנו נוכל להגיד אוקיי, מבקר המדינה בא לפני שנתיים, אמר והנה עשינו תכנית אחת.
מירב בן ארי: אני מצטערת, זה מתווה - - -.
מירב בן ארי: ואת יודעת, לא הולך כל כך טוב בימים האחרונים פה בכנסת.
יעקב מרגי: רבותי, לפני שנעבור לגורמי המקצוע, ההורים.
יעקב מרגי: אחד מכם ידבר.
יעקב מרגי: מאחר שאני מתחשב לאלה שבאים מרחוק, וכל אחד בוכה מאיפה שכואב לו - - -
<זאב גולדבלט: אני מזכיר לך שאנחנו הגשנו את העתירה.
יעקב מרגי: שנייה, בסדר.
יעקב מרגי: מי שהגיש את העתירה יש לו איזו מגבלה כלשהי.
<זאב גולדבלט: ממש לא.
יעקב מרגי: רגע, אני אתן לכם.
יעקב מרגי: אני לא אדלג על אף אחד, אבל דין קדימה למי שבא מצפת.
יעקב מרגי: נציגי ההורים מצפת, בבקשה.
יעקב מרגי: אני מבקש לא להתייחס כרגע לסוגיה של העתירה.
יעקב מרגי: דבר, בבקשה.
יעקב מרגי: זאב, אני אתן לך בהמשך.
<רפאל צוברי: שמי רפאל צוברי, נציג ההורים בצפת.
<רפאל צוברי: דבר ראשון, אני מחזיק בידי מסמך של מוסד חינוכי אחד, שקיבל להוריד 10% ואלה היתרה מתוך כל הילדים.
יעקב מרגי: לגבי ה-10%.
<רפאל צוברי: בוודאי, 45.
<רפאל צוברי: וזה רשת עמל.
<רפאל צוברי: ילדים בכיתה י"א.
<רפאל צוברי: לא דיברתי על י"ב, רק י"א, של ההתאמות.
מיקי רוזנטל: לרשת עמל יש ל"ל, נכון.
<רפאל צוברי: בוודאי.
מיקי רוזנטל: ברשת אורט וברשת עמל.
<דני ז'ורנו: לא בהכרח.
<דני ז'ורנו: גם ברשת לידי דיוויס בתל אביב.
יעקב מרגי: לא כולם, זה לא בהכללה.
<רפאל צוברי: אני יושב עם נציגי פורום מנהלים בצפון, שיושבים ואומרים לי – בא משרד החינוך, ודרך אגב דיברתי עם הגברת דני ז'ורנו, בגילוי נאות – לפני שבוע וחצי, שבועיים בערך.
<רפאל צוברי: היא תודה בזה.
<רפאל צוברי: אני כאבא לילדה עם אותו סיפור, שגם נמצאת ברשימות פה ואני אומר לה – איך אנחנו מסוגלים לבצע דבר כזה.
<רפאל צוברי: היא אומרת לי תשמע, זה משרד החינוך החליט.
<רפאל צוברי: עכשיו, לבוא ולתת אקדח לידיים של מנהל בית הספר ולהגיד לו – תבצע רולטה.
יעקב מרגי: תחליט.
יעקב מרגי: לא, לא, תיקח מושגים אחרים.
<רפאל צוברי: אז בוא תגיד לי, מה אנחנו בחיש גד?
<רפאל צוברי: מה אנחנו, מגרדים לוטו?
<רפאל צוברי: עוד רגע.
<רפאל צוברי: אני שומע פה את משרד החינוך מבצע ניסוי של בלון צ'פלין לאוויר, עם גרף תלת שנתי ויותר, אם לא 10 שנים כל הסיפור הזה אם זה יצלח - - -