GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דן תדמור: לקחנו כאן בוגרי שנקר, הם באו לכאן, קיבלו השראה, כל אחד על פי המוצא והשורשים שלו עיצב שמלות כלה.
<דן תדמור: זו תערוכה שעשינו על יהדות בוכרה, הייתה תערוכה מקסימה.
<דן תדמור: תערוכה שלנו, שנפתחת בעוד שבוע בארצות הברית, בקליבלנד, על לכידת אייכמן, שיתוף פעולה עם המוסד.
<דן תדמור: פעם ראשונה שהמוסד מוציא החוצה את ה - - -
יעקב מרגי: זה זכה לחשיפה תקשורתית.
<דן תדמור: עכשיו זה יעשה סיבוב של כמה שנים בארצות הברית.
<אבי רוזן: לפני כמה שנים היה שנה או שנתיים בכנסת, הכול, כמו שזה, קומפלט.
<דן תדמור: זה התחיל ככה, הסדר היה כדלקמן.
<דן תדמור: בלובי של המוסד, בכנסת ואז אמרנו, יאללה, שחררו, ואז עבדנו עם האוצר שאז היה עוד איש המוסד, אבנר אברהם, ופעם ראשונה שהמוסד אישר להוציא את הדברים האלה החוצה, מחוץ למוסד החוצה ועכשיו גם לחו"ל.
<יהודית גידלי: סליחה, השם הזה מופיע בפרוטוקול, זה בסדר?
<דן תדמור: כן, הוא השתחרר כבר.
<דן תדמור: תדעי לך שכשאני הכרתי אותו לפני שלוש שנים, הוא עוד היה במוסד, קראו לו אבנר א'.
<דן תדמור: הוא הגיש לי כרטיס ביקור, כתוב אבנר א'.
<דן תדמור: עכשיו מותר להגיד שקוראים לו אבנר אברהם.
<אבי רוזן: אני מציע לך להתעדכן גם בגנזך המדינה, כי עכשיו הם אישרו גם את הפרוטוקולים, הם חשפו את הפרוטוקולים וגם אם יש דברים שלו, תוכל להוסיף את זה לפה.
<דן תדמור: הערה חשובה.
<דן תדמור: זו תערוכת אירן שהזכרתי קודם.
<דן תדמור: ועכשיו הגענו לחינוך, וכאן טליה תרחיב.
<יהודית גידלי: אתם ערים ל - - -
<דן תדמור: מה נעשה?
<דן תדמור: התחלנו קצת מאוחר, יש המון מה להגיד, אבל אנחנו נזדרז.
יעקב מרגי: בסדר, אנחנו נתכווץ בדברים אחרים.
<טליה אבנון בנבניסטי: רק נתחיל, ניתן לכם פחות או יותר את הלך הרוח של בית הספר ואז בסיור.
<יהודית גידלי: יש לי עוד בקשה קטנה, אם אפשר את המצגות האלה להעביר לנו במייל.
<טליה אבנון בנבניסטי: בית הספר הבינלאומי ללימודי העם היהודי הוקם לפני עשר שנים בבית התפוצות בשביל להיות אותו ארגון שמגשר בין תצוגת הקבע שעוד לא התחדשה לבין הרעיון של הבנייה מחדש של מוזיאון בית התפוצות.
<טליה אבנון בנבניסטי: הגוף הזה היה איזה שהוא מתווך רעיוני לאותם רעיונות שאי אפשר היה עדיין ליישם אותם בתצוגה הישנה ובתערוכות ואנחנו היינו הטקסט שהיווה חלופה לאותם רעיונות שעלו לפני כמעט 40 שנה.
<טליה אבנון בנבניסטי: חזון בית הספר, לחנך לשייכות מושכלת ופעילה לעם היהודי.
<טליה אבנון בנבניסטי: בעניין הזה אנחנו מדברים על ידע, על קוגניציה, על השכלה, על רגש מפותח ומתפתח וגם איזה שהוא חיבור לקראת מעשה, זאת אומרת שהחוויה פה והחוויות שבית הספר יהיה מסוגל לייצר היום, לא רק במוזיאון בית התפוצות, אלא בכלל בקרב קהילות יהודיות בעולם כולו, יתורגם לאיזה שהוא מעשה סביב הדבר הזה.
<טליה אבנון בנבניסטי: לא חוויה חד פעמית, אלא חוויה מתמשכת שכל אותם רכיבי הידע והרגש מתבססים עליו.
<טליה אבנון בנבניסטי: הייעוד שלנו, כמו שאתם רואים, להוות את המסגרת החינוכית של בית התפוצות, לטפח אנשי חינוך לעמיות יהודיות, מיד אני אזכיר מה זה עמיות יהודית, אבל זה כבר פה בשיחה שלנו, לשמש בית יוצר לתכניות לעמיות יהודית, חוויה, ידע ומעשה, ולשרת כמצע להגדרתו וקידומו של החינוך לעמיות יהודית בארץ ובעולם.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה המבנה הארגוני שלנו, אני אעבור על זה בקצרה, אבל כמו שאתם רואים, כששואלים אותנו מי הוא קהל היעד, בעצם התשובה היא שאין לנו קהל יעד, כולם קהלי היעד שלנו, מורים, מחנכים, מנהלים, אנשי מקצוע, קהל וקהילה, משפחות, הורים, שוחרי תרבות, צעירים וסטודנטים וכמובן כל החלק המאוד רחב של הפעילות שלנו, חינוך פורמלי בישראל וחינוך בלתי פורמלי בישראל ובעולם היהודי.
<טליה אבנון בנבניסטי: אנחנו עובדים עם עמיות יהודית, לא לאומיות ולא דתיות, אלא הרעיון הוא שחלק מהסיפור של העם זה שלכל אחד מאיתנו יש את החוט שמקשר אותו להיותו חלק מהקולקטיב.
<טליה אבנון בנבניסטי: מה שאנחנו עושים כאן זה ביחד טווים את החוטים ואת הקשרים בין יחידים לבין קהילות לבין העם כולו.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה היסוד המארגן התוכני שלנו, כפי שדן כבר הזכיר.
<טליה אבנון בנבניסטי: אנחנו מדברים על זיכרון משותף, על יצירה, ספרות ותרבות יהודית שעומדת בחלק גדול מהמוטיב והנרטיב שבתוך המוזיאון, אורחות חיים יהודיים, שפה עברית ושפות יהודיות אחרות, שחלקן נכחדו, אבל חלקן עדיין קיימות והן חלק מההוויה היהודית.
<טליה אבנון בנבניסטי: זיקה קבועה למדינת ישראל, למולדת, ועולם ערכים יהודי ייחודי שעליו חלק גדול מהתכניות שלנו בבתי ספר כמובן מבוסס.
<טליה אבנון בנבניסטי: אנחנו עובדים עם מתודולוגיה יחידית שמצד אחד בונה את הרכיבים של הזהות אצל היחיד, אבל גם טווה אצלו את הקשרים לעם כולו ומוצאים את כל ההזדמנות לפרק את הסיפור למכלול המרכיבים שלו ואז למצוא את הדרך היצירתית לחבר אותו מחדש.
<טליה אבנון בנבניסטי: חלק גדול מהקהל שלנו זה תלמידי ותלמידות במערכת החינוך בישראל, כ-35,000 בשנה.
<טליה אבנון בנבניסטי: התכנית אולי הפופולארית שרוב התלמידים מגיעים זה תכנית שורשים בכיתות ו', ז' ו-ח', כמה אלפים של תלמידים, אבל זו רק דוגמה, גם לאיך נראית פחות או יותר תכנית כזאת אצלנו, אבל גם לכך שחלק גדול מהאנשים שבאים לכאן מצפים לפגוש את עצמם ואת הקהילה שלהם ואת המורשת שלהם, את ההורים, את הסבים והסבתות, את קהילת המוצא ואנחנו מאפשרים להם כל מיני נקודות חיבור שיעשירו אצלם את התהליך.
יעקב מרגי: יש מצבים שתלמיד מגיע לכאן והוא- - - הרי כבר בגן ילדים עובדים על עץ, שהוא בא ומוצא את המידע הזה שקיים אצלכם?
<טליה אבנון בנבניסטי: בוודאי.
<טליה אבנון בנבניסטי: בדרך כלל אנחנו עושים גם תהליכי הכנה, אנחנו מבקשים שישלחו לנו את שמות המשפחה, אפיונים, ואנחנו מסוגלים כבר להגיש להם את זה פה, אבל אנחנו גם אומרים שהמאגר שלנו מתבסס בעצם על שיתוף, ככל שאתם תזינו אותו ככה הוא יהיה עשיר יותר.
<טליה אבנון בנבניסטי: כמו שאמרנו בהתחלה, אנחנו עושים מאמץ מאוד גדול להגיע לכל תלמיד במערכת החינוך, גם אלה שהם מחוץ לטווח ההגעה המיידי שלנו, מענקים וקרנות עוזרים לנו לבסס את זה ואנחנו בהחלט מאמינים שככל שאדם יודע יותר על המורשת שלו ועל העבר שלו זה גם מסייע לו להצליח ביעדים אישיים שהקהילה והוא מייעדים לעצמם.
<טליה אבנון בנבניסטי: אחת התכניות הוותיקות של בית הספר קיימת כבר 21 שנה, סיפור משפחתי, חקר ותיעוד שורשי המשפחה, תלמידים בשנת הבר-בת מצווה, לא רק חוקרים את המשפחה ומתעדים, אלא גם יש להם אפשרות להציג את זה בתור מוצג מוזיאוני ולגשת לתחרות עולמית כל שנה.
<טליה אבנון בנבניסטי: כ-40 זוכים מכל מיני מדינות בעולם משתתפים בתחרות, 40 הילדים מגיעים לכאן, אנחנו מטיסים אותם בזכות תרומה מאוד נדיבה שיש לנו.
<טליה אבנון בנבניסטי: הם עם המשפחות שלהם משתתפים כאן ביומיים של חוויה, המוצגים שלהם משתתפים כאן בתערוכה, שזוכה להרבה מאוד ביקורות חמימות מצד הקהילה.
<טליה אבנון בנבניסטי: הפרויקט של הגנאולוגיה עם צה"ל.
<טליה אבנון בנבניסטי: אנחנו התחלנו אותו ביוני האחרון.
<טליה אבנון בנבניסטי: הייתה לנו אפשרות להגיע ל-5,000 חיילים, הגענו לקצת יותר מ-3,000, רק בגלל שהיו דברים אחרים בסדר היום הלאומי שלא אפשרו לנו לממש את הפוטנציאל.
<טליה אבנון בנבניסטי: אנחנו לקראת מעבר לבה"ד 1 בפרויקט הזה, היום נמצאות פה כל קצינות החינוך של בה"ד 1 כדי לעשות את ההתאמות וזה הדבר הבא.
<טליה אבנון בנבניסטי: בערך בשנה אנחנו נוכל לעמוד על כ-10,000 עצים שיצטרפו למאגר של בית התפוצות.
יעקב מרגי: יש לכם היום את עיר הבה"דים מרוכזת.
<דן תדמור: אתה אומר הכול במקום אחד.
<טליה אבנון בנבניסטי: נכון.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה מאוד חשוב, כי זה מספר על כך שבית התפוצות לא פועל רק תחת המוסד הפיזי הזה, אלא בכל מקום שבו מתקיים חינוך.
<טליה אבנון בנבניסטי: תכנית העדשה היהודית, תחרות צילום לבני נוער.
<טליה אבנון בנבניסטי: בני נוער שולחים לנו צילום שנעשה על ידם שמתאר את הקשר שלהם לעם היהודי.
<טליה אבנון בנבניסטי: הצילומים הזוכים משתתפים כאן בתחרות ותערוכה בינלאומית.
<טליה אבנון בנבניסטי: התכנית הזאת שקיימת היום בלמעלה מ-500 מוסדות חינוך בישראל, שנקראת הקשר הרב דורי, בשיתוף המשרד לשוויון חברתי ומשרד החינוך, מפגישה שני דורות בקהילה, את האזרחים הוותיקים ואת התלמידים.
<טליה אבנון בנבניסטי: התלמידים מלמדים את המבוגרים יישומי מחשב על כל קשת השימושים והידע של התלמידים וביחד האזרחים הוותיקים מעניקים להם את סיפור החיים שלהם, מתעדים אותו ביחד במאגר הסיפורים של בית התפוצות.
יעקב מרגי: יש מיזם חשוב ב'יד שרה', הם בוחרים כל פעם, אקראית, אחת מהאוכלוסיות של האזרחים הוותיקים וכותבים את סיפור חייהם כספר.
יעקב מרגי: זה מתגלגל כל הזמן.
<טליה אבנון בנבניסטי: אז היום מה שאנחנו עושים, אנחנו מעלים את הסיפורים, חלקם גם יוצאים בתור ספרים דיגיטליים, יש משפחות שמדפיסות את הספרים האישיים.
יעקב מרגי: יכול להיות שזה מאגר שיכול לשמש אתכם.
יעקב מרגי: אני מאמין שיש להם כבר צבר של מאות כאלה.
יעקב מרגי: וזה חוזר אחורה, אם עכשיו הם מגיעים לשלישי והיא חוזרת שלושה דורות אחורה, אז - - -
<טליה אבנון בנבניסטי: אז המאגר הזה גם הפך להיות מאגר שדרכו מלמדים היום היסטוריה בבתי ספר ואת השפה העברית.
<טליה אבנון בנבניסטי: זאת אומרת יש פה כבר חומר נהדר ללימוד שהוא חווייתי מאוד, שהוא חי, שהוא מלא בסיפורים ולא רק דרך ספרי ההיסטוריה הרגילים.
<טליה אבנון בנבניסטי: כל חג שיש חופש מספיק ארוך, במיוחד בקיץ, אנחנו עורכים פעילות לכל המשפחה, להורים וילדים.
<טליה אבנון בנבניסטי: כל שנה כ-15,000 משפחות מגיעות לכאן, הכול סביב הנרטיב של עמיות יהודית ואתה חלק מהסיפור.
<טליה אבנון בנבניסטי: תכנית שאנחנו עכשיו משיקים בקרב יהדות ברית המועצות לשעבר, שהורים ותלמידים יוצרים ערכים של קהילות יהודיות וזה עובר למאגר הקהילות של בית התפוצות.
<טליה אבנון בנבניסטי: במסגרת תכניות לפיתוח מקצועי עמיתי בית התפוצות, תכנית שמשקיעה בכ-15 בוגרים של ארגונים גדולים בארץ את הידע המקצועי שלנו ומאפשרת להם ולאותו ארגון שממנו הם באים לעשות דברים דומים בתחום הידע שלנו ובקרב מסגרות חינוך נוספות.
<טליה אבנון בנבניסטי: אנחנו משקיעים הרבה מאוד בצעירים וסטודנטים, יש קהילה מאוד גדולה של קהל בינלאומי שחי היום באזורי תל אביב וירושלים, אנחנו מאפשרים להם למצות חלק מהפוטנציאל היהודי הקהילתי כאן בבית התפוצות בכל מיני תכניות אטרקטיביות.
<טליה אבנון בנבניסטי: יש לנו מסלולי התמחות מקצועיים לצעירים מחו"ל שבאים לארץ, לחצי שנה או שנה, כדי למצוא את דרכם בישראל, אנחנו מאפשרים להם כניסה רכה יותר לעולם המקצועי ולחברה הישראלית.
<טליה אבנון בנבניסטי: מדי שנה אנחנו מעלים כנס בינלאומי בנושאים של עמיות יהודית, הכנס הבא יהיה בנובמבר, הוא כבר נמצא בפרסום, בשיתוף משרדי הממשלה, משרד התפוצות, משרד החוץ, ואנחנו עושים עבודה גם עם כיוונים נוספים שפועלים בתחום.
<טליה אבנון בנבניסטי: מדי שנה יש לנו כ-2,000 מנויים שחברים קבוע בסדרות התרבות של בית התפוצות, לפחות שתיים מתוך הסדרות שפועלות עוסקות, אחת בעולם התוכן של הספרדים, אחת בעולם התוכן של יהדות אשכנז, אחת בספרות עברית, אחת בקולנוע דוקומנטרי ישראלי.
<טליה אבנון בנבניסטי: יש לנו גם מפגשים אחת לחודש, כל מפגש עוסק במורשת של אחת מקהילות ישראל.
<טליה אבנון בנבניסטי: ביום חמישי שעבר יהדות ליטא, חודש לפני זה יהדות מרוקו, כל חודש אנחנו מאפשרים מפגש עם המאגרים של בית התפוצות סביב אחת מהקהילות.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה פחות או יותר איך אנחנו על מפת הארגונים בעולם.
<טליה אבנון בנבניסטי: אנחנו עובדים היום עם קרוב ל-200 מוסדות יהודיים, בתי ספר, תנועות נוער, מרכזים קהילתיים, בתי כנסת.
<טליה אבנון בנבניסטי: כולם מוצאים איזה שהיא נקודת חיבור לבית התפוצות דרך התכניות שלנו.
יעקב מרגי: תגלית או נעל"ה עוברים דרככם?
<טליה אבנון בנבניסטי: כרגע בעיקר תגלית דוברת רוסית, התגלית של הצרפתים ושל אירופה, אנחנו עובדים קשה מאוד שגם התגלית דוברת האנגלית תגיע לכאן.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה מדגם מתוך היקפי הפעילות השנתיים שלנו, 35,000 תלמידי מערכת החינוך, 20,000 סיפורים משפחתיים, מתוכם 10,000 בישראל שלא מגיעים לכאן, המשתתפים בתכנית, זו תכנית שקורית בבית הספר, הרב דורי.
יעקב מרגי: כמה מגיעים אליכם באופן עצמאי?
<דן תדמור: מה זה עצמאי?
<דן תדמור: אנשים, בכלל?
יעקב מרגי: בא לי עכשיו, אני כאבא, לבוא - - -
<דן תדמור: בערך 40% מהמבקרים שלנו אלה אנשים שנכנסים כאינדיבידואלים לבד.
<ליאור גבאי: סדרי גודל של 80,000.
יעקב מרגי: זה יפה, זה רק מחדד את כמה הקשר המוסדי קיים.
יעקב מרגי: אני חשבתי הפוך.
<דן תדמור: נכון, וכשאנחנו מדברים על השנים שאנחנו נעבור פה, החל מעוד שלושה חודשים וחצי וכן הלאה, ההשפעה הגדולה ביותר תהיה דווקא על אלה.
<דן תדמור: זאת אומרת אנשים שבית התפוצות, בוא נגיד בגלוי, הוא ירד מהמפה של מקום שבאים אליו ואנחנו נחזור למפה.
<דן תדמור: גם בבתי ספר, צה"ל וכן הלאה, תמשיך העבודה, אבל בינינו היום אנחנו מביאים אותם והבעיה היא לא האטרקטיביות או חוסר האטרקטיביות של בית התפוצות, דווקא הבודדים האלה, אנחנו נחזור לפוקוס.
יעקב מרגי: לכן אתה חייב להיות אטרקטיבי.
<טליה אבנון בנבניסטי: מה שאני מציעה עכשיו, שנראה את הדברים האלה בפועל, נסייר במוזיאון ונוכל להתחקות אחרי סיורים.
אמיר אוחנה: רק ברשות
אמיר אוחנה: כם, לפני שהולכים, כמה מילים, אשתדל באמת לקצר.
אמיר אוחנה: אני פותח בווידוי, כמי שבוגר מערכת החינוך הישראלית היסודית, העל יסודית, האקדמית, בוגר צה"ל, כולל קורסים פיקודיים, קורס קצינים וכו', זו הפעם הראשונה שאני מבקר בבית התפוצות, ולא בגלל שלא היה בי צמא או רצון ללמוד על התפוצות שלי.
אמיר אוחנה: עשיתי את זה, את חקר התפוצות שלי עשיתי בעצמי כשתשאלתי כל זקן וזקנה שהיו בסביבה וידעו מה היה קודם ומאיפה אנחנו מגיעים וכו'.
אמיר אוחנה: אני לא יודע מה הסיבה, יכול להיות שאני מקרה יחיד ויכול להיות שיש נוספים כמוני שאיכשהו עברו את כל המערכת מבלי להגיע למקום החשוב הזה, שאני חושב שכל כך קשה להפריז בחשיבות שלו.
אמיר אוחנה: אז קודם כל אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה שהזמין אותי, למרות שאני לא חבר בוועדה, ואני נעתרתי בשמחה, גם כי אני מכבד ומעריך אותו באופן מקצועי, אבל גם, אם מותר לי, כי אני מעריך ומכבד אותו באופן אישי.
אמיר אוחנה: למה כל כך קשה להפריז בחשיבות של המקום הזה?
אמיר אוחנה: מי ששמע את נאום הבכורה שלי בכנסת ולא נעדר מסיבות כאלה או אחרת, דיברתי על החשיבות, למעשה הפרויקט החשוב ביותר של הציונות בת דורנו, הוא להצמיח שורשים.
אמיר אוחנה: לו האנשים שחיים כאן, אני מדבר על הישראלים כולם, יצמיחו שורשים, שום מילקי ושום מחירי דיור ושום דבר לא יבריח אותם מכאן, כי אחרת באמת למה לא אוגנדה ולמה לא ברלין ולמה לא וכו' וכו' וכו'.
יעקב מרגי: אני סובר כמוך, אבל אני מחדד את זה, אני אומר שצריך להתחבר לשורשים, לא להצמיח אותם מחדש.
אמיר אוחנה: צריך להתחבר, להכיר את השורשים ולכן מה שאתם עושים בעיניי הוא הפרויקט החשוב ביותר של הציונות בת דורנו.
אמיר אוחנה: אני רוצה לראות את הארגון הזה צומח, משגשג, גדל ומגיע לתפוצה כמה שיותר רחבה, כמו שאמרתם, לא רק בקרב הישראלים אלא גם בקרב היהדות העולמית.
אמיר אוחנה: אני שמח שאני עכשיו הולך לראות את הדברים במו עיניי וככל שאני אוכל לעזור ולסייע בהמשך, כמובן אני לרשותכם.
אמיר אוחנה: (בסיור)
<טליה אבנון בנבניסטי: הנקודה הזאת היא לא חלק מהמוזיאון, אבל חלק מאוד מההתרחשות מסבירה את הסיפור.
<טליה אבנון בנבניסטי: תסתכלו סביבכם ותראו כמה המקום הזה עמוס בצעירים ובתלמידים וכמה הוא שוקק חיים ואנחנו רק נשמח שיהיה פה צפוף כל הזמן וכל היום.
<טליה אבנון בנבניסטי: מי שנכנס לכאן בשעות הפעילות רואה כאן עבודה מאוד מאוד שוקקת של הבית, תלמידים בכל הגילאים וצעירים שנכנסים לכאן להיות חלק מהתכניות שלנו.
<טליה אבנון בנבניסטי: המפגש הזה של הנקודה הזאת הוא בעצם הסיפור של ישן וחדש.
<טליה אבנון בנבניסטי: אנחנו נמצאים בנקודה העתיקה של המוזיאון, במקום שהתחיל הסיפור פעם, אבל אם אנחנו מסתכלים לכאן, כשרואים את המוטו שהוא כבר הסיפור של המוזיאון החדש ואת פסיפס החתונות של קהילות ישראל השונות אפשר לראות איפה פעם התחילה נקודת המוצא של הסיפור היהודי ואיפה הוא מתחיל היום.
<טליה אבנון בנבניסטי: בעצם משם אנחנו מתחילים את הסיפור, שכולנו חלק מהסיפור, כל אחד מהמורשת שלו ומקהילת המוצא והמשפחה וכשעולים במדרגות אחד הדברים שאנחנו שמים לב זה שמתחיל להיות פה חושך מאוד וכי דרמה גדולה בעצם מתחילה להיות מוצגת לנגד עינינו.
<טליה אבנון בנבניסטי: מי שיצר את המוזיאון הזה הוא לא רק אבא קובנר, אלא גם יהושע ויינברג.
<טליה אבנון בנבניסטי: הם היו אנשי תיאטרון והם הבינו איך יוצרים דרמה, דרמה יוצרים כשמחשיכים את הקהל, שמים זרקור של אור לפנינו ופתאום אנחנו מבינים שתיכף הולך להיות פה משהו מאוד מאוד מעניין.
<דן תדמור: למרות שהמוזיאון החדש, אני מזכיר לכם, אנחנו כרגע נעשה סיבוב מהיר, הוא שני שלבים.
<דן תדמור: לא הספקתי להגיד שהשלב השני הוא בסוף 2018.
<דן תדמור: המוזיאון החדש יהיה מואר.
<דן תדמור: זה נכון שחושך ואור זה מאוד דרמטי וכן הלאה, המסר שלנו של אופטימיות ולחגוג את הזהות היהודית שלנו יבוא לידי ביטוי גם בזה שהמקום לא יהיה אפל ולא יהיה קודר.
יעקב מרגי: אבל יש שילוב של חדש בישן?
יעקב מרגי: הישן לא יוצא?
<דן תדמור: נכון.
<דן תדמור: חלק גדול מהישן יוצא וחלק נשאר.
יעקב מרגי: אבל תדעו לכם, קח גם בחשבון שברגע שחלק גדול מהישן יוצא הזהות של המוזיאון משתנה.
<דן תדמור: ברור, וזה בסדר.
יעקב מרגי: זה הימור.
<דן תדמור: פעם ב-40 שנה צריך להשתנות.
<טליה אבנון בנבניסטי: אנחנו תיכף נראה מה מתחדש ומה נשמר וההקשר ביניהם הוא מאוד מאוד מעניין.
<טליה אבנון בנבניסטי: שער טיטוס, שבעצם היווה את ראשיתו של הסיפור ההיסטורי, כפי שמוצג - - -
<ליאור גבאי: אפרופו שער טיטוס שאנחנו רואים יש סיפור ידוע על הרב מפונוביץ'.
<ליאור גבאי: הרב מפונוביץ' נסע לרומא לגיוס כספים לישיבה ובמונית הם עברו ליד שער טיטוס, אז הוא ביקש לעצור, הוא ירד ואמר 'טיטוס, טיטוס, אתה, עם כל מה ש - - - לא קיים ואנחנו ממשיכים וקיימים'.
<דן תדמור: ותראו מה עושים ה - - - עושים סלפי.
<יהודית גידלי: אתם מרשים להכניס?
<טליה אבנון בנבניסטי: כן, אנחנו מעודדים אנשים, זה גם חלק היום מהדרך שבה אנחנו יוצרים תכנית.
<טליה אבנון בנבניסטי: טלפונים וטאבלטים זו דרך שבה אנשים יוצרים יומן בתוך בית התפוצות ואחר כך לשימוש שלהם אנחנו מתעסקים הרבה מאוד בטכנולוגיה.
<טליה אבנון בנבניסטי: אבל אם תשימו לבד, אחד הסמלים המובהקים כאן כמובן זו המנורה.
יעקב מרגי: כל הסיפור של שער טיטוס הוא ב - - -
<טליה אבנון בנבניסטי: בדיוק.
<טליה אבנון בנבניסטי: סיפור מאוד מעניין על שער טיטוס היום ברומא, שזה היה שער שאף פעם קהילת יהודי איטליה לא הסכימה לעבור תחתיו, כי הוא היווה את היעדר הריבונות ואת החורבן.
<טליה אבנון בנבניסטי: ביום שקמה מדינת ישראל הרב הראשי של יהדות איטליה עשה תהלוכה הפוכה, שבעצם הם הלכו בצד השני ועברו מתחת לשער בתור סיבה לניצחון מאוד מאוד גדולה והיום השער פתוח למעבר של יהודי איטליה, כי הם כבר חוגגים את הניצחון ולא את החורבן בעניין הזה.
<טליה אבנון בנבניסטי: אבל המנורה היא אחד הסמלים שאנחנו נראה אותם הרבה מאוד בתוך המוזיאון, כאן בתוך תצוגת הקבע, זה לא דבר שהולך לאיבוד.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה דבר שיישמר בתור סמל לריבונות היהודית, בתור המעבר מבית המקדש עד לבתי הכנסת, לבתי הכנסיות של היום, זה אחד הסמלים המובהקים של הסיפור היהודי ולכן הוא ממשיך ללוות אותו גם בשנים הקרובות.
<טליה אבנון בנבניסטי: אחד הדברים הכי מפתיעים - - - אם אנחנו אומרים שהם חלק מהסיפור, אחד הדברים שיקרו, שהם יעברו פה והם יראו את עצמם בתוך התמונות כדי לתת להם תחושה שאנחנו מתכוונים ברצינות למוטו הזה, שהסיפור נמצא אצלם.
<טליה אבנון בנבניסטי: הוא לא נמצא במוזיאון, הוא לא נמצא בהיסטוריה, הוא חי ונושם - - -
יעקב מרגי: כל אחד יוצר את ה - - -
<טליה אבנון בנבניסטי: אחריות, בדיוק, להעביר אותו הלאה.
יעקב מרגי: אני הייתי במוזיאון היהודי החדש במוסקבה.
יעקב מרגי: כדאי לראות איך משקיעים במוזיאון.
<דן תדמור: כן, שם הטכנולוגיה, יכול להיות שהיא אפילו טיפה יותר מדי, הולוגרמות וכל זה.
<דן תדמור: בסוף התוכן טכנולוגי.
<דן תדמור: ביום שאתה פותח הטכנולוגיה שלך כבר מיושנת, כי הטכנולוגיה שפתחת, קיבצת אותה לפני שלוש שנים - - -
יעקב מרגי: לא, אבל לראות את העוצמות של ההמחשה.
<דן תדמור: הם עשו שם עבודה מאוד יפה, יש לי רק טיפה ביקורת, קצת אובר טכנולוגיה והם קצת חיפפו את ה - - -
יעקב מרגי: את העומק המחקרי?
<דן תדמור: בדיוק, בדיוק.
<טליה אבנון בנבניסטי: אחד המקומות הדרמטיים שהולכים להשתנות בסיפור של המוזיאון החדש זה החלל המשותף הזה.
<טליה אבנון בנבניסטי: החלל הזה, שהיום נקרא חלל הזיכרון, עמוד הזיכרון, אותו חלל שאפשר לראות מכל נקודה ומכל קומה במוזיאון, מהקומה השלישית, מהקומה השנייה, מהקומה הראשונה.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה החלל שמעצב אצל רבים את החוויה פה של הזיכרון היהודי, משהו קודר ואפל, ויש הרבה מאוד נרטיבים קשים של חורבן, של שואה.
יעקב מרגי: אז תגידי לי, איך זה שאנחנו מתרפקים על העבר שלנו?
יעקב מרגי: אני בכוונה מתריס.
יעקב מרגי: לקחו את זה יותר מדי לכיוון הזה.
<טליה אבנון בנבניסטי: כל המערכות לקחו את זה.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה בית התפוצות.
יעקב מרגי: זה לא אומר שצריך להתכחש.
<טליה אבנון בנבניסטי: יפה, אני חושבת שבית התפוצות בעניין הזה יהיה גורם מוביל שישנה גם את תפיסת המערכות הקלאסיות שמספר את הסיפור היהודי.
<טליה אבנון בנבניסטי: החלל הזה יהיה חלל מואר, יהיה חלל, או שידליק כלוב זיכרון כזה שמרגיש - - - ומעצב תפיסת יהדות מאוד מסוימת, אשכנזית אפילו, אם לומר, אלא יהיה פה איזה שהוא מוטיב מעגלי, כנראה פתוח, עיבוי דמויות, משהו שמתעד חגיגה, שגשוג, צמיחה, ברית, שותפות ולא רק את הנרטיב המארגן הזה שהוא חשוב.
יעקב מרגי: את אמרת, כשאני הולך לקטע של ההוויה של השטיבל האשכנזי, או של הגטו, הנזק ש - - -
<טליה אבנון בנבניסטי: נכון, וגם אם נשים פה רגע לב למוזיקה, לפסקול, מי שמזהה זה אותו פסקול של ניגון שהתנגן בפעם הראשונה באחת הקהילות שנסעו לטרבלינקה, של אותו רב שלקח את הניגון החסידי של אני מאמין והתחיל לשיר אותו והפך להיות אותו ניגון שהוא שר לפני הגרדום באותה תקופה.
<טליה אבנון בנבניסטי: אבל ללא ספק את הפסקול צריך לשנות, את החוויה צריך לשנות, צריך לייצר שהמרכיב המרכזי של הסיפור היהודי לא יהיה כזה כי הוא לא כזה, הוא אחר לגמרי.
יעקב מרגי: הוא לא כזה, כשמצליחים להעלות הקלטות - - - לא היה שם רק - - -
<טליה אבנון בנבניסטי: זו חוויה מעצבת, זה כמה אי אפשר להתכחש לה, ומה עושים מדריכים?
<טליה אבנון בנבניסטי: לוקחים את הילדים מתחת וכשמסתכלים למעלה, מצד אחד יש ניצנים של אור ותקווה ואופטימיות, אבל החוויה כולה היא לא כזאת.
יעקב מרגי: חייבת להיות ידו, במקביל אליו.
<טליה אבנון בנבניסטי: למה לעשות חינוך יהודי במוזיאון?
<טליה אבנון בנבניסטי: למה בית התפוצות כל כך חשוב כחלק ממערכות החינוך היהודי במדינת ישראל?
<טליה אבנון בנבניסטי: כי גם השיעור המעניין יותר בהיסטוריה של העם היהודי לא יכול להיות מעניין כמו לשבת עשר דקות מול אחת מהיצירות האלה שדרכה לומדים תולדות העם היהודי בכמה דקות, בצורה כל כך מעניינת, שהסמלים יוצאים החוצה, שהסיפור כולו מוצג כאן בארבעה פרקים מרכזיים, שכל מה שאנחנו יודעים מוצג לפנינו בתור איזה שהיא אמנות מאוד מאוד מרהיבה והרבה תלמידים פשוט יושבים כאן בעשר דקות של לימוד ולומדים היסטוריה יהודית כמו שלא היו זוכים לה באף שיעור בבית הספר.
<טליה אבנון בנבניסטי: מי שזוכר, או מי שמתחיל להיזכר, הקומה הזאת בעצם הייתה קומת האמונה.
<טליה אבנון בנבניסטי: כאן המודלים של בתי הכנסת היו מוחזקים בכל החלל שאנחנו נמצאים כאן.
<טליה אבנון בנבניסטי: שער האמונה היה אחד מאותם שישה שערים שדרכו סיפרו את הדרך שבה עם ישראל שמר לאורך כל הדורות על הסיפור המתמשך והייחודי שלו.
<טליה אבנון בנבניסטי: היום הקומה הזאת נמצאת באיזה שהוא מעבר בין הישן לבין החדש, בתי הכנסת נכנסו לרסטורציה בשביל שיוכלו להיכנס לתצוגה החדשה.
<טליה אבנון בנבניסטי: מה שאתם רואים כאן, תסתכלו כמה דקות ואז נגיד מה זה.
יעקב מרגי: מערת המכפלה.
<טליה אבנון בנבניסטי: שתי דקות, זה מרתק.
<טליה אבנון בנבניסטי: כן, זה מערת המכפלה, אבל תראו מה יש פה.
יעקב מרגי: יש כמה ימים בשנה שמערת המכפלה - - -
<טליה אבנון בנבניסטי: כן, אבל זה לא מה שאנחנו רואים כאן.
יעקב מרגי: יש 12 ימים שהיהודים - - -
<טליה אבנון בנבניסטי: 20 ימים.
<יהודית גידלי: זה עובר טרנספורמציה.
<טליה אבנון בנבניסטי: ממה למה?
<יהודית גידלי: הלוך וחזור כל הזמן.
יעקב מרגי: מבית כנסת למסגד, ממסגד לבית כנסת.
<יהודית גידלי: יש הרבה מבנים באירופה שהיו כנסיות ועשו אותם מסגדים.
<יהודית גידלי: ובהודו יש בית כנסת בהאי בניו דלהי, זה מבנה שכל אחד יכול להתפלל לאן ולמי שהוא רוצה.
<טליה אבנון בנבניסטי: מערת המכפלה בשביל הרבה מהישראלים זה מין ארון שאף פעם לא נפתח ולא יודעים מה קורה מאחוריו.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה מין מקום עלום כזה שרק שומעים עליו, אבל לא באמת מכירים אותו.
<טליה אבנון בנבניסטי: העבודה הזאת של מירה פארן - - - של בית התפוצות נותנת תמונה מרתקת על מה שנקרא היום עולם - - - מצד שני הצד המוסרי, הגורם המתווך כמובן זה השלטון האזרחי, וזה סיפור שלנו היום.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה סיפור של מדינת ישראל, עם כל מה שהיא מתמודדת איתו, שיחות מרתקות עם תלמידים - - - אנחנו רוצים שהחוויה תהיה על חושית ולכן אנחנו מביאים את כל העולמות, אבל השיעור האקטואלי ושיעור האזרחות, כפי שאמרתי, הטובים ביותר לא יכולים להשתוות לכמה דקות של חוויה פה.
<טליה אבנון בנבניסטי: שוב, בהמשך לשער האמונה, אנחנו רואים ביטויים מאוד מאוד חדשים של גיורים שמתקיימים היום ביבשת אפריקה, איזה שהיא תופעה שהולכת כנראה ומתרחבת של אותן מדינות, ששבטים בתוך אותן מדינות עוברים תהליכי גיור, אנחנו מדברים על ימינו אנו, זה לא שבטים היסטוריים אלא שבטים - - -
<דן תדמור: זה גם לא חבר'ה שטוענים לשורשים יהודיים, הם מתגיירים.
<טליה אבנון בנבניסטי: וככה זה נראה מבעד לעדשת המצלמה של הצלם דיוויד ג'ונו.
<טליה אבנון בנבניסטי: הוא מתעד את התהליך המרתק הזה, הבלתי מוכר, שהוא מאוד מאוד רחוק ממרכז יהודי בכל היבט אפשרי ותערוכת הצילומים פה מאחורינו היא זו שמתחקה אחר התהליך הזה.
<טליה אבנון בנבניסטי: אנחנו לא יודעים עוד מה אפשר לחשוב עליו, מה אפשר להגיד עליו, אבל הוא קורה ויש לו מקום גם בבית התפוצות.
יעקב מרגי: בני שבט המנשה, הם מתגיירים, אבל יש דעות לכאן ולכאן והמדינה עוקבת בחשש - - -
<טליה אבנון בנבניסטי: אבל שלא כמו שבט המנשה, שיש פוטנציאל יהודי וכו', פה אין את ה - - -
יעקב מרגי: לא, אני מדבר לגבי אלה, המדינה עדיין חוששת שמא תתפתח תעשייה סביב זה.
יעקב מרגי: גם יהדות אתיופיה, מזמן אנחנו כבר העלינו את שארית הפליטה, אבל כל פעם מכוח חוק השבות תמצאי, היו נישואי תערובת והם הולכים ו - - - הקומה הזאת היא הקומה האחרונה בתצוגה.
יעקב מרגי: מעניין לעמוד על כמה מרכיבים שהשתנו בתצוגה החדשה.
יעקב מרגי: אנחנו מסיימים בקומה הזאת את הסיפור של בית התפוצות והוא נגמר, אל"ף, בהתחקות אחר 13 קהילות ישראל שמספרות כל אחת את השרשרת שלה וכמובן השער האחרון שדרכו יוצא המבקר זה שער השבה, אותו שער ששם על נס את השיבה לציון, את העלייה לארץ ישראל ודרכו כל המבקרים היו יוצאים כשפניהם נרגשות מאוד מאותו מעבר לארץ ישראל.
יעקב מרגי: מה שאנחנו רואים, שבמוזיאון החדש החוויה תהיה בדיוק הפוכה מבחינת העלייה והירידה, המבקרים יתחילו מהקומה השלישית מתוך יהדות בת זמננו, לא בשביל לתת דגש על הסיפור ההיסטורי, אלא לתת דגש על הסיפור של הכאן ועכשיו, על איך נראית היהדות היום, איך חלקך בתוך הסיפור, וככל שהם ירצו להעמיק ולדעת יותר הם יירדו בקומות המוזיאון.
יעקב מרגי: לכן קומת הקיום, זו הקומה שאנחנו נמצאים בה הרגע, תהפוך לקומת העם היהודי ויהדות זמננו ודרכו אנחנו נתחיל לצלוח אל השורשים שלנו.
יעקב מרגי: כמה שעות ביקור יהיה בתצוגה החדשה כדי שהוא יהיה אפקטיבי.
<דן תדמור: צריך שעתיים כדי להוציא מזה איזה - - -
יעקב מרגי: לפחות?
<דן תדמור: אבל במוזיאון החדש אפשר יהיה לבוא לעשות קומה אחת, ללכת הביתה, לחזור ביום אחר.
<דן תדמור: כל קומה תהיה אוטונומית.
<דן תדמור: הקומה השלישית היא בת זמננו, הקומה השנייה היא היסטוריה, מחורבן הבית ועד היום, הקומה התחתונה היא היסודות הרעיוניים, מעגל החיים היהודי, לוח השנה היהודי, במרכז השבת, הברית.
<דן תדמור: כל קומה אפשר לעשות בנפרד.
<דן תדמור: בוא נגיד, לעשות את זה כמו שצריך זה שעתיים ואפשר גם יותר.
<אבי רוזן: אבל אני מתרשם שהרוב זה העתקים ו - - -
<דן תדמור: נכון, אתה צודק לגמרי.