GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי אריאל: על פינות החי יש יותר מדי תלונות, שבמקום שהן יהיו פינות רכות עם חמלה, אהבה וכל המלים היפות והטובות שאתה ואני וכולם רוצים, הופכות להיות מקום – אני אגיד בזהירות, לא כל כך טוב.
אורי אריאל: עכשיו תסלחו לי מאוד, יש מנהלת, יש מנהל, שיהיו אחראים על זה.
אורי אריאל: מה העניין?
אורי אריאל: עכשיו מביאים, אני כבר רואה, מתחילים לדבר, מערך שלם של פקחים שיסתובבו בבתי הספר, והוא ימצא משהו אז הוא יילך למנהלת שתגיד למורֶה, שתגיד למורָה, מה?
אורי אריאל: תסלחו לי.
אורי אריאל: תעשו עבודה קטנה בפנים, בבית, חוזר מנכל אחד, המנכ"לית המשובחת שיש לכם תוציא חוזר מנכל - - -
<אבי אלקיים: יש חוזר מנכל והוא יתוקן גם.
יעקב מרגי: תודה, תודה, לא להפריע.
אורי אריאל: בסדר, אז אתם, זהו, אני לא אוהב להתערב אצל אחרים.
אורי אריאל: אני אומר לגלי ואמרתי את זה, התכנית החינוכית, מדובר על לעשות אותה עם משרד החינוך, אנחנו לא מחליפים אף אחד, אנחנו מאמינים גדולים בשיתופי פעולה שנותנים תוצאות הרבה יותר טובות וחלקות, אנחנו לא נכנסים לבתי הספר בלי משרד החינוך, אין מצב.
אורי אריאל: טיפול הורמונלי – אנחנו נכנסים ורוצים לחזק את - - - עוד דברים נוספים אחרים, בכלל תקציב המחקר יגדל לטובת העניין הזה.
אורי אריאל: זהו, נדמה לי שעניתי בקצרה על ההערות השונות שהיו פה לאנשים וכרגיל, אני רוצה להודות לכולם – באמת, זה אמתי, כי אני חושב שהעבודה המשותפת מביאה יותר – ולהזמין אתכם להמשיך לעמוד אתנו בקשר, אנחנו משתדלים להשתפר ובעזרת השם, זה מה שיקרה.
יעקב מרגי: תודה לשר שהתעללנו בו היום, רגע, רגע, אני באמצע הדיבור, רגע, רגע, אני מודה לשר - - -
<קריאה: אין הזדמנות לדבר - - -
יעקב מרגי: אם היית מבקשת רשות דיבור בתחילת הדיון ולא בסוף אז יכול להיות שהיית מקבלת.
<קריאה: קודם כל - - -
יעקב מרגי: סליחה, מה הקשר?
יעקב מרגי: אני מכלכל את זמני ומתכנן את הזמן של הועדה, לא ייתכן שבעשר דקות האחרונות אני מקבל שמונה או תשע בקשות לדיבור, עם כל הכבוד.
יעקב מרגי: אל"ף, אני מודה לשר על קיום הסקירה הזו, שמתחייבת על פי התקנון, 'התעללנו' בו היום מתשע בבוקר, עם שני דיונים רצופים, לא התעללנו אלא בהקשר הזה, אני שמח שלא נענינו לבקשה שלך להסתפק בדיון שהיה בשבוע שעבר כשהתקנון לא נענה, כי בסך הכול אני חושב שנאמרו כאן דברים חשובים ונשמעו דברים חשובים, הדברים נרשמו בפרוטוקול כמובן ושוב, תודה על כל הפעילות שנעשית, גם במשרדים היעודים, בסוגיית צער בעלי חיים וליו"ר ועדת המשנה חבר הכנסת איציק שמולי.
יעקב מרגי: ה-7 במרס 2016, כ"ז באדר א' תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – איכות המזון במוסדות החינוך: בתי ספרי, גנים ילדים וצהרונים.
יעקב מרגי: למי שתוהה, מתחילת הקדנציה זו הישיבה ה-157 של ועדת החינוך.
יעקב מרגי: כולם מבינים שהדיון הזה הוא בעקבות אותה כתבה על איכות המזון בבתי הספר.
יעקב מרגי: בדיונים קודמים גם יכולנו להביא לכם תמונות של דברים אחרים במזון גם כן, והיו דיונים.
יעקב מרגי: זה לא שהנושא בפיילוט, בהרצה.
יעקב מרגי: לא שאין מודעות.
יעקב מרגי: הרי היה פה בדיון בוועדת החינוך לא מזמן, ביום הבריאות הלאומי על מזון, תזונה בבתי הספר, תזונה נכונה.
יעקב מרגי: דנו בתזונה בריאה, מה שמביאים בתי הספר ללמד.
יעקב מרגי: אנחנו עוד חוטאים במה שאנחנו, אנחנו הריבון, דוחף לתוך בתי הספר.
יעקב מרגי: אומרת לי היועצת המשפטית של הוועדה שהייתה התחייבות שהמשרד לתקן תקנות, נכון?
מאיר כהן: שר החינוך ושר הבריאות.
<מירב ישראלי: חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך.
מאיר כהן: 2014.
סופה לנדבר: יש חוק, כן?
<מירב ישראלי: התקנות היו צריכות להגיע בתוך שישה חודשים מיום פרסום החוק, שהתפרסם ביום 7 באוגוסט 2016.
יעקב מרגי: עברו שישה חדשים מאז שנת 2014?
<מירב ישראלי: אני חושבת שכן.
יעקב מרגי: המובן מאליו צריך להיאמר.
<חיים הלפרין: זאת שנה מעוברת.
יעקב מרגי: בסדר, נראה לי שהיא התעברה יתר על המידה.
יעקב מרגי: אז רבותי, הכתבה דיברה בעד עצמה.
יעקב מרגי: אני היום לא רוצה לעשות עוד דיון שישחרר איתו מלל.
יעקב מרגי: אז תחילה אני מכבד את חברי הכנסת שנמצאים איתנו בדיון.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, שר הרווחה לשעבר, והוא עצמו היה גם ראש רשות, מנהל בית ספר, ועוד ידיו רב לו.
יעקב מרגי: לאחר מכן ניתן לשרה לשעבר.
יעקב מרגי: יש פה קואליציה של שרים לשעבר.
יעקב מרגי: השרה לנדבר.
סופה לנדבר: אנחנו מקווים שגם לעתיד.
יעקב מרגי: מה שקשור אליכם, אני יכול לאחל לכם.
יעקב מרגי: אני כבר לא רוצה.
יעקב מרגי: הייתי פעם אחת.
יעקב מרגי: ראיתי מה זה ישיבות ממשלה, גם מאיר ראה.
יעקב מרגי: אני מעדיף לנהל ועדה.
מאיר כהן: אדוני יושב הראש, זה בדיוק המשמעות של החלטות ממשלה.
מאיר כהן: בשנת 2014 ישבנו בממשלה והיו אמורים מאז, ואני אדבר רק על זה, כי על טיב המזון באמת אתה צודק, נשפכו כל כך הרבה דברים, אם כי כל המרבה הרי זה משובח.
מאיר כהן: אנחנו צריכים לא להרפות, אבל שאלת התקנות שהיו צריכות כבר להיות, להיכתב בהתייעצות של שני השרים, שזה התולדה של החוק, הדבר הזה הוא באמת לעג לכנסת ולעג לחוקיה, ולא יכול להיות ששרים יושבים ולא עושים את המוטל עליהם.
מאיר כהן: היות ומדובר בדיני נפשות ומדובר בפיקוח על מזון וכשאתה שואל, אדוני יושב הראש, את שר החינוך או מי מטעמו, אז הוא אומר זה שייך למשרד הבריאות.
מאיר כהן: וכשאתה מדבר עם משרד הבריאות, אז הם אומרים אנחנו מפקחים רק על תחילת התהליך, על יצרני המזון, אבל אנחנו לא רואים מה קורה בבית הספר ובאיזה חללים אוכלים ומה אוכלים וכו' וכו'.
מאיר כהן: לכן אני מבקש שתצא מכאן קריאה, מהוועדה הזאת, א' להגבלה בזמן, לאולטימאטום לשני השרים האלה, שסוף סוף יתנו את התקנות.
מאיר כהן: כי לא יכולים לעבוד בחלל ריק, שיהיה מלא באנשים טובים כמו הלפרין, ככל שיהיה.
מאיר כהן: ובכל זאת, לא הוא ולא אנשיו יכולים להיות בכל מוסד ובכל גן ובכל בית ספר.
מאיר כהן: ואני אסיים את דברי ואגיד שבאמת ההשתוללות ממשיכה וטיב המזון הולך ויורד, וככל שאנחנו נעשה וננסה לפקח באמצעים הדלים שיש ברשותנו, אנחנו לא נצליח.
מאיר כהן: אני מאד מקווה שבתקנות יהיו סנקציות מאד ברורות, הרבה יותר מהקיימות היום.
מאיר כהן: אני סיפרתי שכראש ראשות, כשנתקלנו בבעיה כזאת, אדוני יושב הראש, הטיעון הראשון ששמענו היה של הורים, דווקא הורים שבאו ואמרו תשמעו, בואו, תרחיקו אותם יום-יומיים, אבל מה, הילדים שלנו, שלא יישארו שבוע בלי אוכל.
מאיר כהן: ותמיד אמרתי להורים האלה, עדיף שהילדים שלכם יגיעו חודש שלם למקום שאין תזונה, עד שלא יבדקו לפני ולפנים את העניין.
מאיר כהן: ואני מאד מקווה שאנחנו באמת נתמקד בנושא הזה, שסוף סוף, על פי החוק, שהתקנות יהיו על שולחן הכנסת.
סופה לנדבר: אדוני יושב הראש, נוכחים, חברי כנסת.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שטוב שבחרנו את הנושא הזה, בגלל שהוא נושא - - -
יעקב מרגי: אני התלבטתי קשות כי התקיים דיון, אבל אמרתי שזה לא יהיה נכון שוועדת החינוך לא קיים דיון - - -
רחל עזריה: כי התקנות בסוף אצלך.
סופה לנדבר: אתה יודע, אנחנו מחוקקים כאן חוקים, אבל יישום החוקים האלה הוא כל כך רחוק לעתים קרובות והפיקוח על התברואה כאן במדינה וזה מתחיל מגני הילדים, זה מתחיל ממוסדות החינוך, זה ממשיך בכל התברואה של המדינה.
סופה לנדבר: אתה יודע, איכות מזון זה דבר מאד מאד חשוב, אבל תברואה במקרה הזה זה לפני הכל.
סופה לנדבר: אנחנו שולחים את הילדים ויש אנשים שחושבים במערכת החינוך - אלה שמביאים את המזון - שהילדים שלנו הם פח הזבל של המדינה.
סופה לנדבר: הם לא יודעים מה הם אוכלים, הם ילדים קטנים, וזה מסוכן וזה מחלות.
סופה לנדבר: מהכתבה הזאת אנחנו מושפעים.
סופה לנדבר: יש ליקויים חמורים, אוכל שומני, אוכל בלי קירור, אוכל עם ג'וקים.
סופה לנדבר: צריך לקחת בחשבון מה קורה עם הילדים האלה כאשר הם חוזרים מגן כזה עם קלקול קיבה או משהו כזה.
סופה לנדבר: אני יודעת, ואתה דיברת עכשיו על סנקציות.
סופה לנדבר: אנחנו חושבים שסנקציה זה דבר חשוב, אבל נניח באשדוד סגרו את גן אשכולית.
סופה לנדבר: משרד הבריאות ומשרד החינוך כנראה הגיעו ומצאו שם מה שמצאו והחליטו בגלל מחלות של קלקול קיבה לסגור את הגן, אבל הילדים נשארו, חלק מהילדים, אלה שבריאים, נשארו בבית.
סופה לנדבר: סנקציה נגד מוסד זה דבר חשוב, אבל לדעתי מערכת חינוך של עיר צריכה לתת את האלטרנטיבה, מאחר שבעצם מה שקורה הורים אשמים.
סופה לנדבר: הם לא אשמים, אבל אין להם אלטרנטיבה ואז הם נשארים, במקום מקום העבודה, הם נשארים עם הילדים בבית.
סופה לנדבר: אז בסנקציה הזאת אנחנו צריכים לקחת בחשבון מה אנחנו עושים כאשר סוגרים את הגן.
סופה לנדבר: בגלל שאנחנו - - -
יעקב מרגי: סגרו בלי לתת מקום אלטרנטיבי?
סופה לנדבר: לא, לא נתנו מקום אלטרנטיבי.
יעקב מרגי: את יודעת שאם במחלקת הגבייה של העירייה הייתה נזילה לדוגמא, הם היו שוכרים אולם ביוקר כדי לא להפסיק את הגבייה.
רחל עזריה: אבל זה גן עירוני?
סופה לנדבר: אני לא יודעת, אני לא בדקתי בגלל - - -
יעקב מרגי: זה לא משנה גן עירוני או לא.
סופה לנדבר: הגיעה תלונה ללשכה הפרלמנטארית שלי, ובגלל שאני ממתינה לתלונה בכתב ולא בעל פה, אז אני לא בדקתי את הדברים לעומק.
סופה לנדבר: אני פשוט הבנתי שאין אלטרנטיבה והורים נשארו בבית עם הילדים.
סופה לנדבר: הסנקציה הזאת טובה נגד המוסד, אבל היא לא טובה נגד ההורים.
סופה לנדבר: ההורים במקרה הזה הם לא המטרה.
סופה לנדבר: אתה יודע, אם אנחנו כבר מדברים על תברואה, אני רוצה להגיד לך, אדוני, אני מודאגת שנים רבות ממכת כינים בגני הילדים ובבתי הספר.
סופה לנדבר: זה נשמע בשנת 2016 כדבר שלא יכול לקרות.
סופה לנדבר: אני לא יודעת, אני הגעתי מסן פטרבורג, מלנינגרד, אבל אם ברוסיה מצאו כינים בראש של ילד, היו סוגרים את הגנים ואת הכיתות בבית הספר.
סופה לנדבר: אני חושבת שמכת כינים, ואתה יודע מה, אומרים נו מה, זה יעבור.
סופה לנדבר: כולנו עברנו את זה.
סופה לנדבר: מה זה כולנו עברנו את זה?
סופה לנדבר: מה זה תברואה במדינת ישראל נרדמת?
סופה לנדבר: אני חושבת שזה חשוב מאד.
יעקב מרגי: לא, אני אומר אני מבין אותך.
יעקב מרגי: בשנת 2016 עוד מדברים על זה?
סופה לנדבר: כן, מדברים.
סופה לנדבר: גם מביאים הביתה את הדבר הזה.
יעקב מרגי: הילד הקטן שלי בגיל 16, מה אני אעשה?
רחל עזריה: טוב, שעות סירוק כינים שיש לכל אמא, אפשר לסיים תואר ראשון בזמן הזה.
סופה לנדבר: אני זוכרת, כאשר אני עשיתי, ואני מדברת על זה בגלל שזה דבר שלא מקובל לדבר, אבל גם להרגיש, כאשר אתה שולח את הילד לגן ואחר כך אתה פותח את הראש ואתה רואה את הדבר המגעיל הזה ואתה אומר אצלי בבית?
יעקב מרגי: רציתי לספר לו איזה פתגם במרוקאית, אבל לא רציתי שיפורסם, אבל את הסחת את דעתי.
סופה לנדבר: אז תפרסם את הפתגם, אבל אני חושבת שעל תברואה במערכת החינוך אנחנו חייבים לדבר ולא רק לדבר, לעשות.
סופה לנדבר: בגלל שכאשר ילד חוזר מגן או מבית ספר חולה בגלל תברואה לא נכונה או ליקויים בתברואה, אנחנו צריכים לדעת שאנחנו צריכים להילחם נגד זה.
סופה לנדבר: ועם סנקציות כאלה אנחנו צריכים לדעת מה האלטרנטיבה להורים כאשר זה קורה.
מאיר כהן: אני גדלתי בבית ספר שפעם בחודש, אני משער שגם חלק מכם, נכנסה אחות - - -
רחל עזריה: נכון, בדקו לנו.
מאיר כהן: ועם שני מקלות בדקה לנו את הראש.
יעקב מרגי: עם מקלות, נכון.
סופה לנדבר: אז כנראה לזה צריכים לחזור, בגלל שבשנת 2016 - - -
יעקב מרגי: לא, אנחנו מחפשים את האחות.
יעקב מרגי: אנחנו מחפשים את האחות ואחר כך נחפש את החדר שלה.
רחל עזריה: לא, אבל דיברו על זה שזה משפיל ילדים ולכן ביטלו.
רחל עזריה: זו אחת הסיבות שביטלו את זה, אבל מצד שני אני חייבת לומר, זה הפך להיות, כינים זה כאילו חלק מ-.
רחל עזריה: מנקים ולמחרת חוזרים.
סופה לנדבר: יכול להיות שהאחות לא צריכה לכיתה.
סופה לנדבר: היא יכולה להזמין לחדר אחד אחד את הילדים ולבדוק אותם.
יעקב מרגי: סליחה, אני לא רוצה להפוך - - -
סופה לנדבר: אדוני, זה לא מצחיק.
סופה לנדבר: אתה יודע, הנכדות שלי נמצאות בבית ספר בצפון תל אביב.
סופה לנדבר: אפשר לחשוב, צפון תל אביב, אבל אתה יודע איזו מכת כינים יש גם בצפון תל אביב?
יעקב מרגי: לכינים אין גבולות.
יעקב מרגי: סופה - - -
סופה לנדבר: לא, זה לא מצחיק.
יעקב מרגי: רבותי, אנחנו לא נדלג על המכה השלישית, אבל אני לא רוצה לחרוג גם מהנושא לגביו התכנסנו.
יעקב מרגי: אני אתייחס גם לזה.
יעקב מרגי: תקשיבי, אמרת ביטלו את זה בגלל שזה היה פוגע.
יעקב מרגי: איך שעשו את זה בעבר, לא חשבו על זה.
יעקב מרגי: חסר רק להביא אותם לכיכר העיר, להגביה את הבמה ולעשות את זה.
יעקב מרגי: יש דרכים לעשות את זה גם בלי לפגוע.
יעקב מרגי: רק תארי לך את הפערים בתפיסה, איך עבדנו אז.
יעקב מרגי: הצעירים שבכם, היו לנו דברים טובים שאנחנו מתרפקים עליהם, אבל גם היו הרבה דברים שאנחנו לא מתרפקים עליהם.
סופה לנדבר: אתה זוכר שלפני כמה קדנציות אנחנו נלחמנו על חוק לאשר כאן רישיון של רופאים לסנטריה והיגיינה.
סופה לנדבר: זאת אומרת אנשים שהגיעו עם תואר שני לתברואה ופה לא התקבלו.
סופה לנדבר: לא התקבלו כאן.
סופה לנדבר: ומה שקורה היום, אנחנו צריכים לראות את הכתבות בערוץ 2 או בערוץ אחר, כדי לדעת מה קורה עם הילדים שלנו.
יעקב מרגי: רחל עזריה, בבקשה.
רחל עזריה: קודם כל אני רוצה לברך על הדיון הזה.
רחל עזריה: קודם כל אני חושבת שבנושא הזה זה לא מזיק להמשיך את הדיונים, כי באמת כולנו מחכים לתקנות.
רחל עזריה: הסיפור הזה של התקנות, עברה חקיקה, חקיקה מאד מאד חשובה.
רחל עזריה: מאד.
רחל עזריה: וגם באמת ייאמר גם לזכות משרד החינוך וגם לזכות משרד הבריאות.
רחל עזריה: הייתה פה עבודה וגם הוועדה הזאת, הייתה פה עבודה מאד מאד קשה והגיעו לפשרות ולהסכמות, אבל החקיקה בינתיים?
רחל עזריה: כל פעם אני שומעת שזה תיכף נפתר, אבל אנחנו צריכים - - -
סופה לנדבר: באיזה קדנציה זה יהיה תקן?
יעקב מרגי: אני אומר לכם כבר מראש, תכינו את עצמכם, שלא נחכה, כי אני אדרוש תאריך.
יעקב מרגי: אם יש לכם להכין שיעורי בית, תכינו תוך כדי שאחרים מדברים.
רחל עזריה: כן, כבר אין ברירה.
רחל עזריה: אני גם רוצה להדגיש בעניין הזה שכיוון שהיום הורים עובדים, אנחנו תיכף ביום האישה הבינלאומי, לפי ה-OECD - - -
סופה לנדבר: מחר.
רחל עזריה: כן, מחר יום האישה הבינלאומי.
רחל עזריה: לפי ה-OECD, אחוז הנשים המועסקות, סליחה, זה בניכוי המגזר הערבי, ששם הסיפור קצת יותר מורכב, אנחנו בעצם מובילים ב-OECD.
רחל עזריה: נשים בישראל עובדות, גם נשים וגם גברים, אחוז התעסוקה מאד מאד גבוה וזה טוב.
רחל עזריה: זה אומר שהמשק שלנו הוא בריא והכל.
רחל עזריה: אבל מה שזה אומר זה שילדים נמצאים עד השעה ארבע במערכת החינוך, והם כבר לא אוכלים ארוחה מרכזית בבית, הם אוכלים אותה במערכת החינוך.
רחל עזריה: ולכן זה מגדיל את האחריות שלנו כמדינה, לדאוג שהם יאכלו אוכל כמו שצריך.
רחל עזריה: ולכן החוק הזה הוא כל כך חשוב.
יעקב מרגי: מי ששפר חלקו ונמצא בצהרון, כשאת אומרת עד ארבע.
יעקב מרגי: כי אני מנסה לבדוק מתי הילד שלי חזר לאחרונה בארבע או בשלוש או בשתיים וחצי.
יעקב מרגי: אני לא מוצא הרבה פעמים.
רחל עזריה: וזה יכול להיות גם יותר מאוחר, אז על אחת כמה וכמה הארוחה המרכזית היא במערכת החינוך ולכן בעצם יצרנו מצב, כיוון שאנחנו רוצים שההורים יעבדו, זה אומר שאנחנו צריכים הרבה יותר אחריות שתהיה עלינו, לוודא שהילדים אוכלים אוכל בריא, כי ההורים לא יכולים לעשות את זה לבד.
רחל עזריה: אז ממש, בואו נלמד.
יעקב מרגי: לפני שאני אתן למשרד החינוך, אני רוצה לשמוע הורים.
יעקב מרגי: מי מדבר בשם ההורים?
<זאב גולדבלט: צור ואורגד.
יעקב מרגי: אהלן.
<צור טהון: אהלן, שמי צור ואני מייצג את פורום ועדי ההורים היישובי ועוד כל מיני פורומים שאני לא אלאה אתכם פה.
<צור טהון: אני כבר עוסק הרבה מאד שנים בתחום.
יעקב מרגי: אתה - - -
<צור טהון: אני מה?
יעקב מרגי: כן, כן, הוא יישוב.
<צור טהון: מגבעתיים.
<זאב גולדבלט: הוא מאצלי.
<צור טהון: בסדר?
יעקב מרגי: ומי זה מטבריה?
<זאב גולדבלט: אורגד.
יעקב מרגי: אז זאב, תהיה החלטי בפעם הבאה.
יעקב מרגי: בבקשה, צור.
יעקב מרגי: אמרת להתחיל עם טבריה, אבל לא משנה.
<זאב גולדבלט: לא, אמרתי שנתתי לך את שניהם.
<זאב גולדבלט: שניהם רשומים אצלך.
יעקב מרגי: בבקשה, בבקשה, נו, גבעתיים.
<זאב גולדבלט: אבל אני מתנצל אם הטעיתי אותך.
<צור טהון: הכל בסדר.
<צור טהון: החבר מטבריה ידבר מיד.
<צור טהון: אני קודם כל רוצה לברך על הדיון.
<צור טהון: אני מבקש, שואף לכך שהוועדה ברשותך תיקח את הדיון הזה צעד אחד קדימה, כי היו אין ספור דיונים שנסובו פחות או יותר על אותו נושא - - -
סופה לנדבר: לאיזה כיוון קדימה?
יעקב מרגי: הלאה, סופה.
<צור טהון: הנה, אני אדבר עכשיו על איזה כיוון קדימה.
סופה לנדבר: לא, הוא אומר קדימה.
יעקב מרגי: הבאת לנו את הכינים, עכשיו את רוצה מצפן.
סופה לנדבר: לא, אני העליתי דברים נכונים, אתה יודע.
יעקב מרגי: את עשר.
יעקב מרגי: מי חולק עליך?
<צור טהון: קודם כל בואו נתחיל מדבר אחד.
<צור טהון: אנחנו ההורים, אני נציג ההורים כמו שאמרתי, מאד נשמח אם נמקד את הדיון ואת העיסוק בתחום במטרה אחת משותפת.
<צור טהון: כרגע הוא מפוזר מדי.
<צור טהון: כמו שאמרתי גם בדיונים קודמים, יש איזו שהיא אנדרלמוסיה סביב, אין אמת אחת הרי.
<צור טהון: יש הורה א' שחושב א' והורה ב' שחושב ב'.
<צור טהון: כמו שהיה קמפיין תקשורתי מאד יעיל בנושא המחזור, הגיע הזמן אני חושב לעשות קמפיין ממשלתי יעיל בנושא הזנת ילדים.
<צור טהון: כרגע דובר פה על החקיקה.
<צור טהון: בהמשך לדבריהם של חברי הכנסת המכובדים, אכן החקיקה מאד חשובה, אבל כרגע היא לא מכילה את כלל ילדי ישראל.
<צור טהון: ראיתי פה בחוץ שבשורת הנושא של הדיון כתוב צהרונים.
<צור טהון: אז אני שוב חוזר על הבקשה שלנו, ההורים, להכניס, להכיל גם את הילדים שלו נכללים בחוק, גם להכיל אותם בחקיקה, כי כרגע הם בחוץ.
<צור טהון: מדובר על מאות אלפי ילדים.
<צור טהון: חשוב שנדע את זה.
סופה לנדבר: על איזה - - -
סופה לנדבר: לא, אבל מי בחוק ומי בחוץ?
<צור טהון: נגיע לזה, הכל בסדר.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, לפעמים יש שמחת עניים מה שנקרא.
יעקב מרגי: אני שמח שעוד לא כולם אוכלים ברמה הזו של התזונה.
יעקב מרגי: בוא נבדוק, בוא נטפל באלה שאוכלים, קודם כל שיאכלו בריא, נכון וטוב.
רחל עזריה: לא, אבל הסיפור הוא אחר.
רחל עזריה: החוק קיים - - -
יעקב מרגי: בסדר, בואי, אני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו.
יעקב מרגי: בוודאי, אני אתן אחר כך לראות מי בחוק ומי לא בחוק.
יעקב מרגי: כדי לדייק, הכותרת היא בתי ספר, גנים וצהרונים.
<צור טהון: אוקיי.
<צור טהון: מעבר לכך, כמו שדיברתי על עניין האנדרלמוסיה סביב המטרה המשותפת, אין סטנדרט מקצועי אחיד שאפשר לאכוף כיום.
<צור טהון: יש המלצות של משרד הבריאות, דנו על זה לא פעם.
<צור טהון: הן טובות, הן מקצועיות, הן מקיפות, אבל אי אפשר לחייב אף גורם לפעול על פיהן.
<צור טהון: מה זה אומר?
<צור טהון: כרגע זה בגדר המלצה.
<צור טהון: זה אומר שהגורם המקצועי ביותר שמוסכם על כולנו, דרך אגב, כתב המלצות, אבל אי אפשר לאכוף אותן.
<צור טהון: וזה אבסורד, בעיקר כזה משפיע גם על בריאות הילדים.
<צור טהון: אז אני בעד לקדם את הנושא - - -
מאיר כהן: לא, הגורם הזה טען אני כתבתי, אבל אני לא יכול לאכוף אותן.
מאיר כהן: זה לא תפקידי, אני משרד הבריאות.
מאיר כהן: מי שצריך לאכוף אותן זה - - -
<צור טהון: בעיה.
יעקב מרגי: בסדר, נשמע, נברר את זה.
<צור טהון: אז כדאי שתצא מפה קריאה.
יעקב מרגי: טבריה, בבקשה.
יעקב מרגי: אתה יודע, אומרים שלטבריינים יש איזה DNA מיוחד שלהם, זה נכון?
<אורגד מזרחי: כן, יש לנו גנים ייחודיים, כן.
<אורגד מזרחי: אני אורגד מזרחי, יושב ראש ועד הורים בטבריה.
<אורגד מזרחי: חבר בפורום ועדי ההורים היישוביים.
<אורגד מזרחי: הנושא שהכי מטריד אותנו זה א' מבחינת האיכות והניקיון, אבל גם סוג האוכל.
<אורגד מזרחי: יש תכניות במוסדות החינוך שבהן יש אכיפה על יצרן האוכל להכין אוכל ספציפי מיצרנים ספציפיים והנושא הזה יוצר בעיות, כי א' מקבלים אוכל שברובו הוא אוכל תעשייתי ופחות אוכל טרי.
<אורגד מזרחי: כלומר, סתם לדוגמא, אם נרד שנייה אחת לרזולוציה, אי אפשר לקחת בקייטרינג שניצל מחזה עוף ולהכין ולהביא לבית הספר.
<אורגד מזרחי: לא קיים.
<אורגד מזרחי: צריך לקנות שניצלים מוכנים כאלה, מהשקיות, ואז זה מכינים.
<אורגד מזרחי: הדברים האלה בסופו של דבר מגיעים למצב שהילדים, עד שהם מקבלים את האוכל בבית הספר, אני יכול להעיד שאצלנו יש בערך 40% מהילדים שפשוט לא אוכלים את האוכל.
יעקב מרגי: אז בוא אני אעזור לך במשהו, על חשבון הזמן שלי.
יעקב מרגי: יש יוזמות בירושלים, הבאנו אותן לכנסת בקדנציה הקודמת, של הורים שהתארגנו ועשו איזה מטבח - - -
רחל עזריה: לא, זה אפילו לא מטבח.
רחל עזריה: פשוט עשינו מהלך שכל העירייה עברה - - -
יעקב מרגי: לא, לפני העירייה.
יעקב מרגי: זו יוזמה מקומית של בית הספר, שההורים התארגנו לאוכל בריא לילדים שלהם.
יעקב מרגי: זה עלה יותר זול, יותר נקי, יותר בריא, יותר טעים.
יעקב מרגי: אני כופר בקטע הזה שאי אפשר להביא שניצל.
סופה לנדבר: ומי נתן להם אישור להביא את זה לבית הספר?
יעקב מרגי: ומי נתן אישור לזהם את הילד שלך בבית הספר באוכל לא בריא?
סופה לנדבר: לא, אתה צודק, הם יכולים להתארגן וזה יהיה יותר נקי ויותר טוב ויותר טעים.
סופה לנדבר: גם צריכים לדעת שזה צריך להיות טעים מפני שהילדים אוכלים.
סופה לנדבר: אבל בסופו של דבר לא יתנו להם אישור להכניס את זה לבית ספר.
רחל עזריה: אבל זה קצת לא הוגן להפיל את זה שוב על ההורים.
<אורגד מזרחי: לא, לא, זה לא.
<אורגד מזרחי: אני הבנתי למה אתה מתכוון, אבל הנקודה היא שזה נאכף ברמה של - - -
יעקב מרגי: אתה לא חייב להתייחס למה שאמרתי, כי אמרתי באמצע הדברים שלך כדי שכולם ישמעו.
יעקב מרגי: בבקשה, תאמר את מה שרצית.
<אורגד מזרחי: אני אומר שבמסגרת החינוכית שזה מופץ, זה יכול להיות תכנית מיל"ת או יוח"א וכאלה.
<אורגד מזרחי: יש שם נהלים של כל מי שזוכה במכרז תחת משרד החינוך, והנהלים הם פשוטים מאד.
<אורגד מזרחי: אסור לייצר אוכל – כתוב לו שחור על גבי לבן – אלפי שקלים קנס ברגע שהוא מייצר את האוכל.
<אורגד מזרחי: מותר לו לקנות - - -
סופה לנדבר: כמה קנס?
<אורגד מזרחי: בסביבות 3,000-4,000 שקלים ליום.
<צור טהון: הוא מטבח מחמם, הוא לא מטבח מייצר.
<אורגד מזרחי: בדיוק.
<אורגד מזרחי: הוא יכול להכין כן, אבל יש פה גם אבסורד מסוים, כי לדוגמא כשיש מנות שהוא צריך להכין בהן שוקיים של עוף, אז כן הוא מבשל את העוף.
<אורגד מזרחי: זאת אומרת החוק הוא לא ברור.
<אורגד מזרחי: בסופו של דבר הילדים מקבלים אוכל שהוא פחות בריא.
יעקב מרגי: משרד הבריאות כאן?
יעקב מרגי: תקנות מתי?
<עירית ליבנה: אז קודם כל התקנות נכון באיחור, הן בפינג פונג אחרון מול משרד המשפטים.
<עירית ליבנה: אני אומרת מה שהלשכה - - -
יעקב מרגי: לא, לא מעניין אותי.
<עירית ליבנה: אז תקבעו.
<עירית ליבנה: אני אומרת - - -
יעקב מרגי: אבי ביקשתי שתכינו שיעורי בית לפני שואל.
יעקב מרגי: ואני אומר לך, לפני סגירת הדיון תצאו, תרימו טלפון.
יעקב מרגי: תקשיבו, משרד המשפטים נמצא על שולחן הניתוחים של הוועדה לביקורת המדינה בסוגיה אחת מרכזית – זה תיקון התקנות.
יעקב מרגי: אנחנו פיתחנו איזה מפלצת בשלטון הציבורי, מכובדי השרים לשעבר.
יעקב מרגי: הכל אנחנו מחוקקים, מחוקקים, נכנעים לוועדת שרים לענייני חקיקה לתקן תקנות, ומשרד המשפטים לוקח עליו מטלות, מטלות, מטלות, מטלות ואין לו.
יעקב מרגי: היום הממוצע, שתבינו טוב טוב, הממוצע לתיקון תקנות, מירב, את יכולה לעזור לי?
<מירב ישראלי: אני לא זוכרת.
יעקב מרגי: אז אני אומר לכם, אל תתביישו.
יעקב מרגי: אני אל אדבר על ממוצע, יש קיצון 11 שנים, 12 שנים ויש ממוצע של 6 שנים ו-4 שנים.
יעקב מרגי: זו משילות?
מאיר כהן: יש תקנות משנת 2006.
יעקב מרגי: שלא נדבר על זה, עד שאתה מחוקק את החוק מוציאים לך את הנשמה.
יעקב מרגי: מעקרים אותו, סליחה ומוציאים ממנו את כל המינראלים והוא הופך להיות-.
יעקב מרגי: אז הנה אני אומר לכם, אני לא מוכן.
יעקב מרגי: אתם תצאו, תדברו עם הרפרנט ועם הדודה של הרפרנט וזאת שאחראית על הרפרנט.
יעקב מרגי: תפעילו עכשיו את היועצת המשפטית שלכם שתדבר עם מי שצריך לדבר במשרד המשפטים.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת תאריך לתקנות האלה.
יעקב מרגי: יש לי פה פרוטוקולים מיום חקיקת החוק והנושא עולה ויורד, עולה ויורד, עולה ויורד.
יעקב מרגי: ולכן התעקשתי לקיים את הדיון היום, למרות שהתקיים ב-24 בוועדה אחרת של הכנסת.
יעקב מרגי: מי עושה את זה?
<חיים הלפרין: עירית.
יעקב מרגי: עירית, את עושה את זה?
יעקב מרגי: יש לך משהו להוסיף לפני שאת עושה את זה?
<עירית ליבנה: אני רוצה כן להתייחס.
<עירית ליבנה: קודם כל, אם אנחנו הגענו לנושא של החקיקה ואנחנו מדברים על הנושא של האכיפה, זה יהיה.
<עירית ליבנה: כי תיכף, כשחיים ירחיב מה אנחנו כן עושים היום, למרות הכל לדבר על מה שקיים.
<עירית ליבנה: צור העלה פה את הנושא - - -
יעקב מרגי: עירית, רגע - - -
יעקב מרגי: לא, רגע, שנייה.
יעקב מרגי: תקשיבי, גם בדיון הקודם אתם לא פועלים בחלל ריק.
יעקב מרגי: אתם עושים.
יעקב מרגי: גם באלימות עושים.
יעקב מרגי: היה דיון קודם על האלימות, אבל הבאנו מקרה של הורים עם לקונות שפה לא הייתה עין יבשה מהאמהות של הילדים.
יעקב מרגי: לא הייתה עין אחת שנשארה יבשה.
יעקב מרגי: זאת אומרת מה זה אומר?
יעקב מרגי: שיש לקונה מסוימת, שכל הספר שנכתב וכל חוזרי המנכ"ל – 180 עמודים של חוזר מנכ"ל בנושא אלימות ואקלים בית ספרי ושעת כישורי חיים ושפ"י וכל הנלווים.
יעקב מרגי: הם לא מובטלים, אבל יש כשלים.
יעקב מרגי: שבעתי, אני אומר לכם בכנות.
יעקב מרגי: שבעתי שתופיעו פה ותאמרו לי מה אתם עושים.
יעקב מרגי: אין לי ספק שאתם עושים, אבל יש פה לקונה שחוזרת על עצמה.
יעקב מרגי: כמה זמן ההזנה כבר עובדת?
<חיים הלפרין: 12 שנה, בגדול, בתהליכים.
יעקב מרגי: באו, סליחה על הביטוי – התגלחתם כבר על הילדים.
יעקב מרגי: הייתם צריכים להיות ספציאליסטים מומחים כבר באיך זה עובד.
יעקב מרגי: לייצר, מה אנחנו יודעים לייצר פתרונות.
יעקב מרגי: תלמידים כבר זוכים בפרסים בינלאומיים על כל מיני המצאות.
<ליאורה פור: ילדי ישראל משמינים.
יעקב מרגי: אני לא רוצה, סליחה, בלי הערות.
יעקב מרגי: רבותי, תהיו רציניים מאשר להתחיל את זה עכשיו.
יעקב מרגי: משרד החינוך עובד.
יעקב מרגי: עושה, אבל יש לקונות.
יעקב מרגי: אתם רואים שיש לקונה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה הסברים מה אתם עושים, בסדר?
יעקב מרגי: בינתיים שמשרד החינוך בודק, משרד הבריאות, איך אתם מרשים את זה?
יעקב מרגי: אם אני הייתי מנהל עסק, ושמעת את ההורה?
יעקב מרגי: סליחה, לפני שאת עונה לי, תקשיבי לשאלה, לתהייה שלי.
יעקב מרגי: יש ניסוי, תהייה.
יעקב מרגי: תשמעי את התהייה שלי.
יעקב מרגי: אם אני הייתי פותח יוזמה חיובית, וההורים, את יודעת, יש אחוז מסוים של הורים בבתי הספר שהם גמלאים – או של המשטרה, או של צה"ל בגיל מוקדם והם לא רוצים להיות מאבטחים, כי המדינה לא השכילה לתת, לקרר אותם.
יעקב מרגי: מוכנים להתנדב, להקים איזה סטראט אפ כזה, מטבחון.
יעקב מרגי: הם חוטפים קנס.
יעקב מרגי: אם אני הייתי מעיז, הייתי חוטף במקום.
יעקב מרגי: רישוי עסקים, טראח, מה זה, למדינה מותר?
יעקב מרגי: המדינה יכולה להיות עבריינית?
יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה, איך אפשרתם את זה?
יעקב מרגי: אני משרד הבריאות, בריאות הציבור, הייתי מוציא צו סגירה למיזם הזה של משרד החינוך.
<רונית אנדוולט: אוקיי, קודם כל אני מסכימה איתך.
<רונית אנדוולט: אני מייצגת את המחלקה לתזונה ולא את שירות המזון.
<רונית אנדוולט: שירות המזון - - -
<רונית אנדוולט: רגע, שנייה, אני יכולה לדבר בשם תחום האחריות שלי בלבד.
<רונית אנדוולט: אנחנו, המחלקה לתזונה, מאד בעד יוזמות מקומיות כמו שהציעו כאן, של הכנסת מזון ביתי, כמו שיש בחורה או במקומות אחרים, שבו זה באמת מותאם לטעמים של האוכלוסייה וכו'.
<רונית אנדוולט: אנחנו גם בעד שמשרד הבריאות יעשה בקרה על המזון בצהרונים.
<רונית אנדוולט: משרד החינוך עושה את הבקרה במשרד החינוך, אבל במקומות שלא שייכים למשרד החינוך אנחנו בעד שבמסגרת הצעת החוק שעכשיו רחל עזריה מנסה לקדם, של אכיפה של החוק בצהרונים, שבאמת הבקרה תהיה על ידי משרד הבריאות.
<רונית אנדוולט: אנחנו חושבים שזה התפקיד שלנו, אנחנו חושבים שזה המקצוע שאנחנו יכולים לקחת על עצמנו.
<רונית אנדוולט: אנחנו עושים את זה ואנחנו נשמח גם לקחת על עצמנו את הנושא של הפיקוח על טיב המזון, גם הטיב הבריאותי ולא רק הטיב התברואי, כי בטיב התברואי משרד הבריאות עושה את זה כל הזמן.
<רונית אנדוולט: עוד מילה אחת לגבי התקנות.
סופה לנדבר: את אמרת אנחנו נשמח ל - - -
יעקב מרגי: הנה, היא מגיעה לזה, שנייה.
יעקב מרגי: התקנות.
יעקב מרגי: דברי על התקנות.
<רונית אנדוולט: לגבי התקנות.
<רונית אנדוולט: בנושא התקנות אני אתכם ברצון שזה ייצא מאד מהר, אבל - - -
יעקב מרגי: את מכירה את התקנות?
<רונית אנדוולט: מכירה אותן.