GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דן תדמור: פה חברו יחד בעצם שני דברים, האחד, ראש הממשלה דאז אריק שרון התגייס למשימה והעביר את החוק, זה סוף סוף קיבע את חלקה של המדינה בתמיכה, עד אז זה היה כפי ש - - -
יעקב מרגי: מאיזה משרד אתם מקבלים את התקציב?
<אירנה נבזלין: דרך משרד התרבות, אבל התקציב הוא מכל המשרדים.
<אירנה נבזלין: תקציב הפיתוח.
<ליאור גבאי: זה חצי איגום משאבים כזה.
יעקב מרגי: איגום משאבים שעובר דרך משרד התרבות?
<אורית לרנר: של ארבעה משרדים תכנית הפיתוח, חינוך, משרד ראש הממשלה, אוצר ותרבות.
<דן תדמור: אז רגל אחת התייצבה, שזה דבר שכשלעצמו הוא יוצא דופן, רוב מוסדות התרבות צריכים, תעיד אורית שמסייעת לנו בקשרי ממשל, כל שנה מחדש באקווריום הזה לריב אחד עם השני כדי ללכוד איזה משהו.
<דן תדמור: גם איך מנהלים תקציב כשאתה לא יודע מה אתה תקבל, אם תקבל.
<דן תדמור: זאת הייתה רגל אחת.
<דן תדמור: משהתייצבה הרגל הזו, הרגל השנייה הייתה הסיוע הפילנתרופי של משפחת נבזלין.
<דן תדמור: אמרתי שבערך שליש מהתקציב שלנו מגיע מתרומות, אני חייב לומר שבשליש הזה שני שליש ממנו זה סיוע קבוע ממשפחת נבזלין.
<אירנה נבזלין: זה בשוטף.
<אירנה נבזלין: זה השתנה.
<דן תדמור: מרגע שאתה מצליח לתקוע שתי יתדות אז אפשר כבר לדבר על אוקיי מתייצבים וצומחים.
<דן תדמור: ובאמת מה שקורה פה בשנים האחרונות שאנחנו בעיצומו של פרויקט התחדשות שמקיף את כל מה שאנחנו עושים.
<דן תדמור: המדינה העמידה תקציב פיתוח של 64 מיליון שקל, מצ'ינג, הפרויקט כולו הוא פרויקט של כמעט 400 מיליון שקל אז 64 פתאום נשמע קטן, ויחד עם זה להתחיל עם 64 של מדינת ישראל לגוף שהוא גוף יהודי גלובלי, הוא אמנם שוכן כאן בתל אביב, אבל המשימה שלו היא משימה גלובלית.
<דן תדמור: אז זה שמדינת ישראל התייצבה ובעצם שמה את הכסף הראשון זה דבר שהוא בעל משמעות.
<דן תדמור: ומאז אנחנו במסע גיוס כספים מאוד מאוד אגרסיבי.
<דן תדמור: היעד הוא 100 מיליון דולר, אנחנו כבר חצינו את ה-56, זאת אומרת אנחנו כבר הרבה מעל ל-50%.
<דן תדמור: זה בתשובה לשאלתך מתוקף מה אנחנו מתקיימים.
<דן תדמור: שכחתי גם לציין שאנחנו חברה לתועלת הציבור.
<אירנה נבזלין: אני מצטערת.
<אירנה נבזלין: תודה רבה.
יעקב מרגי: הכבוד הוא לנו, באמת תודה.
<דן תדמור: זו הייתה אירנה נבזלין, יושבת הראש של בית התפוצות.
<דן תדמור: אני דן תדמור, מנכ"ל בית התפוצות.
<דן תדמור: טליה אבנון בנבניסטי עומדת בראש בית הספר הבינלאומי ללימודי העם היהודי, שזאת הזרוע החינוכית שלנו.
<דן תדמור: למי שהגיע מאוחר, ליאור גבאי הוא דירקטור בבית התפוצות ואורית, כאמור, מסייעת לנו עם קשרי ממשל.
<דן תדמור: זה ציטוט מתוך חוק בית התפוצות שמגדיר את המשימה של בית התפוצות.
<דן תדמור: בית התפוצות הוא המקום הלאומי לקהילות ישראל בארץ ובעולם.
<דן תדמור: זה נחמד לחוק, עכשיו אני אגיד את זה בשפה שלנו.
<דן תדמור: אנחנו כאן כדי לטפח ולחזק את תחושת השייכות לעם היהודי, זו משימתנו.
<דן תדמור: כאמור הוא נוסע בשנת 78'.
<דן תדמור: זה מקום גדול.
<דן תדמור: מי שקצת מכיר בשטח וכן הלאה, 18,500 מטר מרובע זה מוסד גדול מאוד.
<דן תדמור: כיום אנחנו כבר במעל 200,000 מבקרים בשנה, בשנות השפל הדבר הזה ירד לכדי 50,000 בשנה.
<דן תדמור: כיום כמות המבקרים שלנו צומחת משנה לשנה וכל זה עוד לפני שיישמנו את כל תכניות הפיתוח שלנו במלואן.
יעקב מרגי: מה המאפיינים של ה-200,000?
<דן תדמור: מגיעים אלינו כ-35,000 תלמידים, שזה מספר יפה.
<דן תדמור: יכול להיות יותר יפה.
<טליה אבנון בנבניסטי: זה פחות מ-5% של הפוטנציאל שאנחנו יכולים להגיע אליו.
<יהודית גידלי: אתם יכולים לקלוט מיליון תלמידים בשנה, נניח אם היו מגיעים?
יעקב מרגי: לא, השאלה היא לא שחור או לבן.
יעקב מרגי: כמי שמנסה בקשיים להתמודד עם הסוגיה הזו כוועדה מפקחת, הסוגיה של תשלומי הורים, של ניווט של מערכות חינוך מסוימות לסוג מסוים של פעילות שאפילו כמעט ממוסדת כלכלית בתוך המעגלים הפנימיים יודע שהתחרות שלכם לא קלה.
יעקב מרגי: אם אתה רוצה אני ארד לרזולוציות בהגדרות, אני אמרתי בהגדרה כללית.
<ליאור גבאי: אדוני חבר הכנסת, הבעיה שלנו פה היא לא כניסה, הבעיה שלנו פה בעיקר היא לשנע אותם מקרית שמונה ומחצור.
<ליאור גבאי: זו הבעיה.
יעקב מרגי: אנחנו פה, כמו שאמרה אירנה, היא אמרה שאנחנו חברה עם הרבה תוויות, הרבה תגיות, הרבה תפוצות, גם מערכת החינוך שלנו מכוח זה היא עדיין כזאת וכל זרם לוקח את הפעילות שלו, גם כשזה בתשלום, סביב עמותות וארגונים שהם בתוך ה - - - אחד מזין את השני.
יעקב מרגי: לכן גוף כזה כשהוא, בהגדרה, לאומי, כלל עולמי לעם היהודי, הוא צריך להתחרות בזרמים האלה, זה לא קל.
יעקב מרגי: לכן צריך פה יד מאוד - - -
<דן תדמור: ליאור גם נגע בנקודה, לצערי כשמסתכלים על המפה של הגעה לבית התפוצות של בתי ספר הנקודות באזור המרכז כבר מתחברות זו לזו ואז אתה רואה נקודות ספורדיות לסוגיה של העברת ילדי פריפריה.
<דן תדמור: יש רגליים לטענה שהמקום הזה חשוב יותר לפריפריה, אפילו יותר מאשר למרכז, מכל מיני סיבות.
<דן תדמור: זה נושא שאנחנו מטפלים בו.
<דן תדמור: כמו שליאור אמר, הבעיה הגדולה זה הגעה.
<דן תדמור: האוטובוס הזה עולה 2,500 שקל ליום וקצת הסעדה כי כשמגיעים לפה מרחוק אז צריך גם לאכול וכו' וכו' וכו'.
<דן תדמור: אנחנו הקמנו קרן ואנחנו מגייסים כספים לטובת המטרה הזאת ספציפית.
יעקב מרגי: דן, עם כל הכבוד גם מהפריפריה מגיעים לפארק יהושע פעם או פעמיים, מגיעים ללונה פארק, מגיעים לסופרלנד, אני בכוונה לוקח את המקומות הכי הכי לא חינוכיים, לצורך העניין ערכים וחינוך, לא יקרה כלום אם מתוך היום הזה שיוצאים בשמונה בבוקר וחוזרים בשש, שבע, שמונה בערב זה יהיה שעתיים בבית התפוצות.
יעקב מרגי: הם כבר פה.
<דן תדמור: נכון, אני מסכים איתך לגמרי וזה מאבק, וחוץ מזה אנחנו מסייעים לדבר הזה.
<דן תדמור: הרבה פעמים אתה מדבר עם בית ספר שאומר לך 'בחפץ לב אני אבוא, אני אנסה לבוא, אין לי כסף להסעה', אז אנחנו הולכים עם הדברים, אבל אנחנו לא יכולים לעשות את זה לבד, בסוף המדינה צריכה להתגייס.
<דן תדמור: יש ברוך ה' משרד לפריפריה עכשיו, יש גופים ממלכתיים שיכולים לסייע, לפחות במצ'ינג, הם שקל, תשים שקל, מה שלא יהיה, הגדרנו לעצמנו משימה להבאת ילדי פריפריה לבית התפוצות.
<דן תדמור: אז כאמור מגיעים לכאן כ-35,000 תלמידים, שזה לא מספיק, בשנה, מגיעים לכאן כ-5,000 חיילים בשנה, שזה ממש לא מספיק, אנחנו עובדים כרגע גם על תכניות לצבא.
יעקב מרגי: החיילים במסגרת קורסים מסוימים או שזה פתוח?
<טליה אבנון בנבניסטי: פתוח מהדרגות - - -
יעקב מרגי: מרצון של איזה מ"פ או קצינת ת"ש?
<טליה אבנון בנבניסטי: לא, למשל ביום חמישי היה כאן ביקור של חיל האוויר, תת אלוף במטה חיל האוויר הביא 300 מהחיילים שלו לביקור כולל.
יעקב מרגי: יוזמה שלו?
יעקב מרגי: שהוא החליט?
<טליה אבנון בנבניסטי: בגלל יוזמה שלו, כן, והוא בא עם כל חייליו, השתתף כאחד החיילים במטה, לסיור מאוד משמעותי.
<טליה אבנון בנבניסטי: מודל דומה היה בחיל הים לפני כשנה, אבל גם קורסים וגם צוערים וגם טירונים וגם - - -
יעקב מרגי: אני מקווה שזה בסדר שאנחנו עושים את הדיון כזה פתוח, אבל אני אומר לכם, יש מושג שאומר בתחבולות תעשה לך מלחמה.
יעקב מרגי: אנחנו אומרים את זה על יצר הרע, הוא בא לך בכל מיני תחבולות, תעשה לו את זה בתחבולות.
יעקב מרגי: יוזמה שלכם, מול צה"ל, מול אכ"א.
יעקב מרגי: יום חווייתי כזה ל-100 מ"פ ייתן לך 30-40 יוזמות כמו שנתת לי.
<דן תדמור: אז הדבר הזה נקרא יום חשיפה ואנחנו עושים את זה גם מול הצבא, גם מול סוכני תיירות, מול כל האוכלוסיות הפוטנציאליות עושים את יום החשיפה.
<דן תדמור: מול צה"ל אנחנו עושים גם דבר אחר, יש לנו שיתוף פעולה עם חיל החינוך, פיתחנו אפליקציה שבה אפשר לבנות עץ משפחה פרימיטיבי, שלושה דורות, כל אחד שאתה תופס אותו לרגע יודע להגיד לך שלושה דורות ואנחנו יוצאים ואנחנו פוגשים את כל הטירונים הקרביים של צה"ל, אצלם, בסדרות החינוך.
<דן תדמור: הם מקבלים סדרה שהנושא שלה זה זהות יהודית ובמהלך השעה-שעה וחצי שאנחנו מבלים איתם הם ממלאים עץ משפחה.
<דן תדמור: אגב, הנחת העבודה של צה"ל זה שלכל חייל של סמרטפון וזה נכון, הלכתי, ביקרתי וראיתי.
<דן תדמור: עץ המשפחה הזה, מבחינה גנאולוגית, אין לו המון ערך, מה הערך שלו?
<דן תדמור: שמת את עצמך ואת משפחתך במאגר המידע של העם היהודי, אתה שם.
<דן תדמור: אחד מעשרה יחזרו לשם ויפתחו אותו.
<דן תדמור: גם האחרים קיבלו חוויית שייכות כלשהי.
<דן תדמור: הלכתי לראות את זה בפעולה.
<דן תדמור: הלכתי ללטרון, שם הם עוברים את סדרת החינוך, ונפלתי דווקא על האוכלוסייה שהיא נחשבת הכי קשה במובן הזה, המג"בניקים.
<דן תדמור: קרביים, אבל לא נפלתי לא על צנחנים ולא על גולני, נפלתי על מג"בניקים.
<דן תדמור: ראיתי שלוש קבוצות, אנחנו יודעים גם לטפל במוסלמים ונוצרים ודרוזים ואחרים כדי לא להפלות אף אחד, יש לזה פתרונות.
<דן תדמור: נכנסתי לחדר, כל החבר'ה הם פריפריה, כולם פריפריה, הציפייה שלי הייתה, בכל זאת חיילים וזה, ציפיתי לניכור וכן הלאה.
<דן תדמור: ברגע שמדברים איתם על זהות יהודית ובאים אליהם נכון ההשתתפות הייתה מדהימה.
<דן תדמור: אז יש מערך שיעור שלם שמתחיל מ'ספר לי על איזה שהיא מסורת אצלך במשפחה'.
<דן תדמור: אתה רואה את החבר'ה האלה, חבר'ה מחוספסים, כל אחד נפתח ומספר על חוויה, בדרך כלל יהודית.
<דן תדמור: ההגדרה הייתה זהות ישראלית וזהות לאומית יהודית ואתה רואה שעה וחצי עברו ככה, כולם משתתפים, כולם פתחו את הדבר הזה, אכפת להם למלא את עץ המשפחה, כשהם נתקעים על משהו הם - - - כל אחד יודע שלושה דורות, אם הם נתקעים, אז מותר לו להרים טלפון לסבתא איזה פרט וקיבלת, אתה יודע מה?
<דן תדמור: גם אם זה לא יילך צעד אחד הלאה, השעה וחצי האלה של מגע עם הזהות היהודית זה הישג בפני עצמו.
<דן תדמור: אז אני אומר, אנחנו לא רק מחכים שצה"ל יגיע לפה, אנחנו יוצאים גם לצה"ל.
<דן תדמור: אוכלוסיות אחרות זה תיירים, בערך 15%, גם זה משהו שצריך לגדול.
<דן תדמור: הייתה תקופה שבה בית התפוצות היה כמו 'יד ושם', היה עצירת חובה.
<דן תדמור: כל מי שהגיע, לפחות יהודים, כל מי שהגיע לישראל נעצר בבית התפוצות.
<דן תדמור: אנחנו לא שם, אנחנו רוצים להחזיר עטרה ליושנה.
<דן תדמור: אוכלוסיות נוספות זה גמלאים, קבוצות מקבוצות שונות ואינדיבידואלים, אנשים שבאים לראות כאן או את תצוגת הקבע או את התערוכות המתחלפות שלנו.
<דן תדמור: אני שמח לומר שהמספרים הם בצמיחה.
<דן תדמור: קצת על המבנה שלנו.
<דן תדמור: אז יו"ר כבוד של חבר הנאמנים שלנו ג'וזף ליברמן, סנטור בדימוס, היה בשעתו מועמד לסגן נשיא ארצות הברית.
<דן תדמור: חבר הנאמנים, שזה גוף שהוא לא אקזקוטיבי, יושבי הראש הם שותפים עם השגריר אלפרד מוזס, יהודי אמריקאי נדיב שגם תרם למקום הזה 6 מיליון דולר, ואיתן בן אליהו, לשעבר מפקד חיל האוויר, פעיל מאוד במה שאנחנו עושים.
<דן תדמור: איתן נכנס והפך לפעיל בבית התפוצות לפני כחמש שנים, כשעבדנו כאן על תערוכה על קהילת אירן.
<דן תדמור: איתן הוא ממוצא אירני.
<דן תדמור: הוא היה מעורב בדבר הזה.
<דן תדמור: בסופו של דבר קמה תערוכה מאוד מאוד יפה שגם אחרי זה נדדה, זה אחד הדברים שקורים לתערוכות שלנו, הן נודדות ברחבי העולם, התערוכה הזאת נדדה לארצות הברית, הסתובבה גם בלוס אנג'לס וגם בניו יורק ואיתן נדבק מזה.
<דן תדמור: הוא נוהג לומר שבחלק הראשון של חייו הוא התעסק בעיקר בלהרוס, עכשיו הוא מתעסק בלבנות.
<דן תדמור: הוא מגויס בכל מאודו למה שקורה כאן, עם היופי הזה שככל שאנחנו מדגישים את העניין של המשותף לנו, מה שיפה בעם היהודי זה השיתוף יחד עם הגיוון, אנחנו לא מסתירים, אלא להיפך, אנחנו מטפחים את הגוונים השונים בכל המובנים, משום שלתחושתנו כשמגיע לכאן אדם הוא צריך להרגיש שייך ומיוצג, רואים אותי כאן.
<דן תדמור: לא משנה מה הרקע שלי ומה המוצא שלי אני כאן במוזיאון העם היהודי.
<דן תדמור: אירנה, פגשתם, אני זה אני.
<דן תדמור: ד"ר אורית שחם-גובר, שנבצר ממנה להיות כאן כי היא בחו"ל, היא האוצרת הראשית שלנו.
<דן תדמור: על המשימה דיברנו.
<דן תדמור: אנחנו מבצעים את המשימה שלנו בעיקר בשלושה מעגלים.
<דן תדמור: האחד, אנחנו מוזיאון וזה אומר תצוגת קבע נרחבת ותערוכות מתחלפות, שכשמן כן הן, הן מתחלפות מדי חצי שנה עד שמונה חודשים, עשרה חודשים.
<דן תדמור: אנחנו גוף חינוכי ומיד נרחיב על זה עם טליה, זה בעצם העיקר של הדיון הזה היום, והדבר השלישי, אנחנו גוף שמפיץ את התוכן שלו באמצעים טכנולוגיים.
<דן תדמור: בדרך כלל אנשים יודעים שבית התפוצות הוא בית למאגר מידע גנאולוגי, עצי משפחה, דיברנו על זה.
<דן תדמור: לצד מאגר הגנאולוגי יש עוד ארבעה מאגרי מידע, צילומים, מוזיקה וקהילות.
<דן תדמור: יש לנו כאן תיעוד של מעל 4,000 קהילות שקיימות ושכבר אינן קיימות.
<דן תדמור: המאגרים הללו מתמזגים ואנחנו נראה דוגמה לזה.
<דן תדמור: קודם תיארת את הביקור שלך כאן ואמרת, ראית את בתי הכנסת, יכול להיות שאתה זוכר שראית את בית הכנסת מפז, שזה אחד מבתי הכנסת באוסף שלנו.
יעקב מרגי: ראיתי את כל בתי הכנסת.
<דן תדמור: יפה, ואמרת שגם שמעת - - -
<דן תדמור: כי בית התפוצות הפיק בשעתו דיסק של ר' דוד בוזגלו, שאלה פיוטים מאותה התפוצה.
יעקב מרגי: אבל אז זה לא היה - - - דוגמה, אני כילד בן 10 זכיתי לישון שבוע במחיצתו.
יעקב מרגי: הוא שהה במחיצתנו.
יעקב מרגי: בגיל 10, סמוך עליי שלא היה לי את הידע לדעת מי הבן אדם, רק ידעתי את התכונה סביבו וכולם נלחמו לארח אותו.
יעקב מרגי: כשאני התוודעתי לשירה, לכתיבה ולזה, הבנתי את גודל האישיות שהייתה, כי היא נראתה לי באותו זמן עם גלבייה ומשקפי השמש כמו לא רוצה להגיד לכם - - - כי ככה זה, אנחנו אוהבים לעבוד עם העיניים יותר מאשר עם הראש.
יעקב מרגי: אני תמיד אומר, העיניים רואות, שולחות פקודה למדפסת, מוציא מדבקה, מדביקים פה.
יעקב מרגי: ככה אנחנו מדביקים לכל אחד את המדבקה לפי העיניים.
יעקב מרגי: אבל אז, לפני 30 ומשהו שנים, זה היה נחלתם של מתי מעט מי זה הרב דוד בוזגלו, גודלו, האיש הענק הזה.
יעקב מרגי: לכן אני זוכר את זה.
יעקב מרגי: היום זה לא ביג דיל, כי אנשים קצת הצליחו להתגבר ולהתעלות ולהתחיל להיפתח קצת, אבל אז אותי זה שבה.
יעקב מרגי: זה שבה שכבר אז יכולתי להיכנס, לשמוע את ההוויה ולסייר גם ברחובות.
<דן תדמור: וזה יצר אצלך משהו בלתי נשכח, זה יצר אצלך אימפקט בלתי נשכח.
<דן תדמור: זה הכוח של המקום הזה.
יעקב מרגי: הריגוש החווייתי הזה, זה יחדור.
יעקב מרגי: אני מבין את איתן בן אליהו.
יעקב מרגי: יכול להיות שבשבילו זו הייתה אבן שמונחת פה מאחורה בקופסה, המפגש הזה פה עשה לו - - -
<דן תדמור: כן, ככה זה.
<דן תדמור: טליה יושבת כאן משום שבגיל 12 היא הגיעה לבית התפוצות.
<דן תדמור: זה המקום.
<דן תדמור: היא ידעה שזה יהיה המקום שלה, בגיל 12.
יעקב מרגי: עכשיו אני יודע שהיא יותר צעירה ממני וגם שהיא בחרה בחירה נכונה.
<דן תדמור: אז כאמור, אמרתי שאנחנו פועלים בשלושה תחומים, מוזיאון, מאגרי מידע וחינוך.
<דן תדמור: התחום הכי יקר מבין השלושה זה המוזיאון ואנחנו בעיצומו של פרויקט של לעשות מחדש את המוזיאון.
<דן תדמור: הגיע הזמן.
<דן תדמור: כשאתה ביקרת בו זה היה פלא טכנולוגי, היום זה כמעט מנהרת זמן.
<דן תדמור: אנחנו נעשה סיבוב, אתם תראו, זה עדיין מצליח לספק חוויה אפקטיבית ל-200,000 איש, וזה עומד לזכותם של המתכננים, שמשנות ה-70 עד היום אתה עדיין מסוגל לייצר זה, אבל הגיע הזמן לשינוי, גם לשינוי טכנולוגי ו - - -
יעקב מרגי: אתם יודעים לקראת מה אתם הולכים ב-2018?
יעקב מרגי: אתם היום רואים מה שהולך לצאת?
<דן תדמור: כל סנטימטר ברמה של עכשיו אם הפרספקס זה בעובי 0.5 או 0.3.
<דן תדמור: הכול גמור.
<ליאור גבאי: אפילו איפה תהיה התמונה והיכן היא תמוקם, הכול.
<דן תדמור: עד הסוף, עד הסנטימטר האחרון.
<דן תדמור: המוזיאון החדש מביא לידי ביטוי לא רק שינוי טכנולוגי, למרות שטכנולוגיה זה חשוב, יש שינויים בפרדיגמות ויש שינויים בתמות.
<דן תדמור: השינויים הם בעיקר הדברים הבאים, את תרחיבי על זה קצת יותר מאוחר, אבל אני אמנה אותם.
<דן תדמור: האחד, כפי שאירנה אמרה, התפיסה שלנו של ההיסטוריה היהודית היא תפיסה אופטימית, היא תפיסה של לא אמות כי אחיה, בשנה הבאה בירושלים.
<דן תדמור: אנחנו עם שסך ההיסטוריה שלו הוא לא רק סך רדיפות.
<דן תדמור: עם כל הכבוד ששמור לפרקים האפלים בהיסטוריה שלנו, בין אם זה פוגרומים, גירוש ספרד, שואה - - -
יעקב מרגי: זו היסטוריה אפלה של הרודפים אותנו.
<דן תדמור: נכון, בדיוק, ואם הם היו מצליחים לא היינו פה ועל כן אנחנו הצלחנו לא רק לשרוד, אלא לשגשג.
<דן תדמור: ברוב שנות ההיסטוריה שלנו אנחנו הצלחנו, שגשגנו, תרמנו, השפענו.
אמיר אוחנה: בעיקר בעשרות השנים האחרונות.
<טליה אבנון בנבניסטי: אין ספק שהמאה ה-20 היא המאה המעצבת והתורמת ביותר מבחינת ההשפעה של העולם היהודי על תרבות העולם כולו.
יעקב מרגי: אני חולק, אולי הכלים המדידים.
יעקב מרגי: דיברנו על ר' דוד בוזגלו, עזבי אותו בצד, יש הרמ"א המרוקאי, יש הרמ"א האשכנזי, ר' משה איסרליש.
יעקב מרגי: דן, שמע את זה.
<דן תדמור: אני מקשיב לכל מילה.
יעקב מרגי: הוא חיבר ספר על באר שבע.
יעקב מרגי: ספר עב כרס כזה, לא היה גוגל, לא היה אוטוסטראדת מידע, למה קראו לו באר שבע?
יעקב מרגי: שבע חוכמות, כולל אסטרולוגיה עם מספרי כוכבים, מערכות השמש והכוכבים עם שרטוטים מדויקים.
יעקב מרגי: אם תראי אותו איך הוא נראה, זה אחד שישב במרוקו בבתי אבן.
יעקב מרגי: אנחנו, עד איפה שידנו מגעת, אם נחזור לאורך התקופות, קחי את ימי הביניים, תור הזהב, לפני הגירוש, ותחזרי אחורה, תמיד הייתה תרומה, רק היום אנחנו יודעים לתרגם לנו, לנו, לכן אתה מיד קפצת, אמרת 'עשרות השנים האחרונות', אבל תרד בפלנטה, תרד בפס רחב, לאורך כל הדורות, העם היהודי תרם את חלקו.
אמיר אוחנה: ממעוף הציפור, כשאתה מסתכל מלמעלה, אני חושב שמאז 48', כלומר הפלא הזה, שאני רואה בו פלא, של התקומה של מדינת ישראל, וכמו שדן אמר, לא רק שרדנו, אלא משגשגים, צומחים, בונים, גדלים, אני חושב שהתרומה שלנו, בעיקר בהתחשב בטרגדיה שעברנו רק כמה שנים קודם לכן, שהייתה הגדולה בכל הדורות, היא מרשימה ב - - -
יעקב מרגי: כי העולם התפתח ויש לנו אפשרות, איך אמרת ממעוף הציפור?
יעקב מרגי: אז לא, כשאני מדבר איתך על גירוש ספרד, לא הייתה לנו אפשרות להסתכל ממעוף הציפור, אבל התרומה של העם היהודי הייתה גדולה.
יעקב מרגי: בגלל זה גם גורשנו, אל תספר לאף אחד, כי הפרענו להם בהרבה תחומים.
<דן תדמור: אז כאמור המוזיאון החדש, שינוי אחד בתמות זה השינוי הזה, שינוי אחר בתמות זה כל הנושא של מיצוג.
<דן תדמור: אתם תעשו סיבוב בתצוגת הקבע, יחסית למוזיאון שנבנה בשנות ה-70 הנושא של ייצוגיות של כל העדות וכן הלאה, המצב פה לא נורא בכלל, ממש לא נורא, ויחד עם זה יש מה לשפר.
<דן תדמור: קודם כל יש דברים, אתיופים אתה לא רואה היום במוזיאון, למה?
<דן תדמור: כי כשפתחו את המוזיאון לא היו עוד אתיופים, אבל גם עדות אחרות לא לחלוטין מיוצגות.
<טליה אבנון בנבניסטי: שאלת הייצוג מאוד מאוד - - -
<דן תדמור: שאלת הייצוג היא שאלה מכרעת, זה - - -
יעקב מרגי: דוגמה, אם אני לא הייתי רואה אז את הפינה הקטנה הזאת של יהדות מרוקו, יכול להיות שזה היה צורם לי כבר אז.
<דן תדמור: נכון, זה היה צורם לך.
<ליאור גבאי: היו בוא נגיד ימים רבים של חשיפה כיצד באמת לעשות את המקום הזה עם התאמה מרבית לכלל האוכלוסייה בדגש על זה שהמוזיאון, אפשר להגיד את זה בצורה ברורה, היה בעבר יותר אשכנזי ופחות באו לידי ביטוי עדות המזרח.
<ליאור גבאי: בסיבוב החדש הוא יותר כולל את האוכלוסייה הזו.
אמיר אוחנה: זה לא בשטרות ולא במוזיאון.
יעקב מרגי: הסיפור של העם היהודי הוא סך כל חלקיו, הוא לא יכול להיות חסר.
יעקב מרגי: זה כל העדות, בלי יוצא מן הכלל.
<דן תדמור: נכון מאוד.
<דן תדמור: אתה רואה שם את הקצה של הלוגו שלנו.
<דן תדמור: הלוגו שלנו הוא מגן דוד, שהוא מוזאיקה, הוא מורכב משברים ורסיסים שביחד הם מרכיבים את הפסיפס של העם היהודי.
<דן תדמור: זה עוד שינוי תמתי והייתי מונה עוד שינוי אחד מאוד מאוד חשוב.
<דן תדמור: אנחנו נקראים בית התפוצות מכל מיני סיבות היסטוריות, גם החוק נקרא חוק בית התפוצות וכן הלאה, אבל הקו שמייסדינו מתחו בין ישראל לבין התפוצות הוא לא קו שאנחנו שמים עליו היום את הדגש.
<דן תדמור: אנחנו מתעסקים במשותף לכולנו, היסטוריה משותפת, מורשת משותפת, ערכים משותפים, שפה משותפת, בין אם דוברים אותה על בוריה או לא, מולדת משותפת בין אם דרים בה ובין אם לאו.
<דן תדמור: זו המולדת של העם היהודי גם כשאתה יהודי אמריקאי.
<דן תדמור: אנחנו עוסקים אך ורק במכנה המשותף ועל כן, אני חוזר למה שאתה אמרת קודם, מכיוון שאנחנו מעל כל מחלוקת, אנחנו מכנה משותף וקונצנזוס מוחלט, אין אף אוכלוסייה שמגיעה לכאן ולא תצא מכאן עם תוספת ותרומה, חרדי, חילוני, פריפריה, מרכז, לכולם יש מה להרוויח ולהפיק מלהיות כאן ולבקר כאן.
<דן תדמור: אז המוזיאון החדש ייפתח בשני שלבים, שלב א' ב-24 במאי, בעוד שלושה חודשים וחצי.
<דן תדמור: אנחנו פותחים אגף חדש.
<דן תדמור: אנחנו קוראים לו אגף חדש, למרות שזה בניין שנבנה לפני 30 שנה, אבל נגמר הכסף, אז הוא שכב שם כאבן שאין לה הופכין 30 שנה.
<דן תדמור: עכשיו, במסגרת תכניות הפיתוח שלנו אנחנו פרצנו לבניין הזה, סילקנו את היונים, ניצחנו.
<דן תדמור: זה מבנה של מעל 2,000 מטר שזה כשלעצמו, אם הוא לא היה צמוד למוזיאון גדול יותר זה כבר מוזיאון.
<דן תדמור: זה חמש גלריות ואנחנו פותחים ב-24 במאי סימולטנית עם ארבע תערוכות חדשות, אחת מהן, שהיא אבן היסוד, זו גלריית בתי הכנסת.
<דן תדמור: אותם דגמים של בתי הכנסת.
<דן תדמור: היה ברור שאנחנו לא מוותרים עליהם, נהפוך הוא, אנחנו מרימים אותם, לוקחים את הגלריה הגדולה ביותר שלנו, 600 מטר, הוספנו עוד בתי כנסת, הוספנו סרטים, הוספנו תחנות אינטראקטיביות, תבנה לעצמך את בית הכנסת שלך, בוא נתחקה אחרי ניגון או פיוט, הוספנו תאורה, הוספנו סאונד.
<דן תדמור: זה כשלעצמו מוזיאון בתוך מוזיאון שעוסק באופן שבו העם שלנו התקהל לדורותיו ועל פני יבשות עד צורות מודרניות של התקהלות.
יעקב מרגי: החוקרים מועסקים על ידכם?
<דן תדמור: יש לנו ועדה מייעצת אקדמית שמונה את מיטב החוקרים מהארץ ומהעולם, כל אחד בתחומו.
יעקב מרגי: ואתם נעזרים גם במכונים אחרים שכבר עשו עבודות?
<דן תדמור: נעזרנו, אבל שתבין כמה שנים זה לוקח הדבר הזה, הוועדה האקדמית הלכה למעשה סיימה את תפקידה כבר לפני חמש שנים, היא התכנסה, התווכחו, רבו, יש המון סוגיות לריב עליהן, המון, להתווכח, על קוצו של יו"ד, אבל בסוף מופק נרטיב והנרטיב הזה, רק שתבין את סדרי הגודל של הזמן, הוא כבר נכתב לפני חמש שנים, רק שלוקח כמעט עשור להוציא את זה מן הכוח אל הפועל.
<דן תדמור: יש לך סיפור לספר, איך אתה עושה את זה?
<דן תדמור: איך אתה מעצב את זה, מה יהיה אינטראקטיבי, מה יהיה תלת ממד, מה יהיה, מה יהיה, מה יהיה.
<דן תדמור: אז שלב א' ייפתח במאי, כאמור ארבע תערוכות, אחת בתי כנסת, שתיים גלריה לילדים שנסבה סביב גיבורי על יהודים.
<דן תדמור: גיבורי על יהודים הם לא בענייני כוח, הם בענייני מוח, ממשה ועד איינשטיין ועד מארק צוקרברג מפייסבוק, כולם גיבורי על יהודים וגיבורות על יהודיות.
<דן תדמור: כפי שאנחנו מקפידים על ייצוג לכל הזרמים ולכל העדות וכן הלאה אנחנו מקפידים על ייצוג גם לנשים.
<דן תדמור: גם כשמגיעה לכאן ילדה, היא צריכה להרגיש שהיא מיוצגת והיא חלק מהסיפור היהודי.
<יהודית גידלי: את מי שמת כנשים?
<דן תדמור: אני לא זוכר את כל הרשימה, אבל יש התמקדות בדונה גרציה.
<טליה אבנון בנבניסטי: בכל תחום יש ייצוג גם של נשים, גם בתרבות וגם בכלכלה וגם במדע, פילוסופיה.
<טליה אבנון בנבניסטי: בכל תחום.
יעקב מרגי: אף פעם לא היה לנו חוסר במנהיגות או סופרות או - - -
<טליה אבנון בנבניסטי: לא הייתה שום בעיה למצוא ייצוג לכל התחומים.
<דן תדמור: דונה גרציה זו דוגמה מאוד טובה לכל מה שדיברנו עליו.
<דן תדמור: בחדר הזה אני מניח שכולם מכירים את הסיפור של דונה גרציה, אני כבר הייתי בחדרים שבהם ישבו אנשים משכילים ולא הכירו, לפחות לא לעומק, את סיפורה של דונה גרציה.
<דן תדמור: מדובר באישה ספרדית, הייתה רוטשילד 300 שנה לפני רוטשילד במובן הזה של להיות הפילנתרופית היהודייה, הייתה הרצל 300 שנה לפני הרצל.
<דן תדמור: דונה גרציה נפטרה כשהיא לא הספיקה להגשים את חלומה.
<דן תדמור: חלומה היה ללכת לעות'מאנים, לקבל מהם צ'רטר, להקים עיר ואחרי זה יותר מזה, אוטונומיה יהודית.
<דן תדמור: היא התחילה בטבריה אבל זה לא היה נגמר בטבריה.
<דן תדמור: זה נפסק רק כי מה לעשות, היא נפטרה בגיל צעיר יחסית.
<דן תדמור: זו דוגמה מצוינת לסיפור שהוא סיפור מדהים, לא מספיק מכירים אותו והנה הזדמנות להנחיל אותו לכולם.
<דן תדמור: אז יש את הגברת הזאת, יש לנו - - -
<טליה אבנון בנבניסטי: לידיה ליטבק, טייסת שנלחמה בנאצים, הייתה ידועה בתור אחת המפילות הכי גדולות של אותה מלחמה.
<טליה אבנון בנבניסטי: שרה אהרונסון, בתור מהפכנית אמיצה מאוד, אישה שעשתה והקריבה את חייה, אנחנו יודעים לאיזה מטרות, אסתר רוט שחמורוב, בתחום של ספורט ואתלטיקה, עדה יונת כמובן, בתחום של מדע.
אמיר אוחנה: זוהרה אלפסיה שם איפה שהוא?
<טליה אבנון בנבניסטי: חביבה מסיקה.
<טליה אבנון בנבניסטי: לא היה תחום - - -
<יהודית גידלי: סליחה, מי זו חביבה מסיקה?
<דן תדמור: חביבה מסיקה הייתה זמרת ושחקנית טוניסאית.
<דן תדמור: היא הייתה ברברה סטרייסנד של שנות ה-30 וה-40 במגרב, עם סוף מאוד טרגי.
<דן תדמור: היא הייתה יפהפייה, היה לה מחזר, גם יהודי, מבוגר ממנה בהרבה שנים, בסוף הוא רצח אותה.
<דן תדמור: יהודי בן 80, אהבה נכזבת והיא נרצחה.
<דן תדמור: זוהרה אלפסיה נמצאת, היא לא נמצאת שם, היא נמצאת באזור התרבות של תצוגת הקבע.
יעקב מרגי: דן, זה שאתה מכיר אותה זה כבר טוב.
<דן תדמור: אנחנו עובדים.
<טליה אבנון בנבניסטי: אבל כולם יכירו אותה.
<טליה אבנון בנבניסטי: כל מי שיבקר בגלריה.
יעקב מרגי: אין ספק שאנחנו עושים עוול, לעצמנו קודם כל.
יעקב מרגי: אתמול, תוך כדי נסיעה, דבר שידוע לי, אבל מישהו שם לי בהגדרה נכונה, הוא אמר לי 'אנחנו נוהגים להסתכל על התקופות הקודמות כחברה שהדירה נשים', אבל קח את החברה היהודית, שהיא עוד מלקה את עצמה, כי מי שכתב במקרא העצים את הנוכחות של הגברים, אבל השיר הראשון בעולם שמהלל ומשבח את האישה, כתב אותו שלמה המלך, אותו שלמה המלך ש - - - ואשת חיל.
<טליה אבנון בנבניסטי: חשבתי שמרים עוד הקדימה בלשיר.
<יהודית גידלי: היא שרה לגברים.
יעקב מרגי: כשיצאו לקראת שאול שרו "הכה שאול באלפיו ודוד ברבבותיו", אבל שיר שמהלל את האישה, אין ספק שנמצא, לכן מיד קפצתי, אני לא נעצר, אם נרד שכבות שכבות שכבות אנחנו נראה את המטרייה הפתוחה.
<יהודית גידלי: את הזמרת אשכנזי ביוון?
<טליה אבנון בנבניסטי: זה בלתי אפשרי - - -
<יהודית גידלי: את כל הנשים.
<טליה אבנון בנבניסטי: בחוויה של שעתיים לילד להגיע לכל אותן דמויות, אבל כן היה חשוב למצוא את הייצוג שבאמת מביא את כל המכלול.
<דן תדמור: לצד תצוגת הקבע יש כמובן תערוכות מתחלפות.
<דן תדמור: זו דוגמה לכמה תערוכות שעשינו בשנים האחרונות, אליהו בוקובזה זה אמן טוניסאי.
<יהודית גידלי: יש לו תמונה בכנסת.
<דן תדמור: עשינו תערוכה שלקחה את האמנות היהודית של חייטות, מהחייט ועד מעצב האופנה הזה וקיבלנו שיתוף פעולה ממעצבי האופנה היהודים הכי גדולים בעולם היום, דונה קארן, מייקל קורס, אלבר אלבז, רלף לורן - - -
<יהודית גידלי: קלווין קליין.
<דן תדמור: לא, הוא לא שלח לנו דווקא.
יעקב מרגי: אתה מבין למה גירשו אותנו מכל מקום?
אמיר אוחנה: היינו טובים מדי.
<יהודית גידלי: זה ברור.
יעקב מרגי: תרמנו להם בכל תחום.
יעקב מרגי: נכנסנו לגטאות, מהגטו עשינו להם צרות בכל מקום.
<דן תדמור: יש למעלה תצוגה קטנטונת של טבעת מאוצר איירפורט.
<דן תדמור: איירפורט זו עיירה בגרמניה.
יעקב מרגי: הוא חשב שזה עיר המוצא שלו במרוקו.
<דן תדמור: אפרופו מה שאתה אומר, בשנת 1349, מה קורה באירופה?
<דן תדמור: המגפה השחורה.
<דן תדמור: הנוצרים ניגפים, היהודים לא, למה?
<דן תדמור: כי אנחנו נקיים, בוא נגיד.
יעקב מרגי: אל תגיד את זה.
<דן תדמור: נטילת ידיים, בסדר?
<דן תדמור: זה מותר לי להגיד?
<יהודית גידלי: מקווה.
<דן תדמור: מקווה.
<דן תדמור: ומה עושים הנוצרים כשהם ניגפים והיהודים לא?
<דן תדמור: שוחטים את היהודים, מה שעשו לאורך כל הדורות.
<דן תדמור: רגע לפני שהוא נשחט אחד מעשירי איירפורט טומן באדמה את האוצר שלו, 28 קילו של אבנים טובות וזהב וכסף ותכשיטים וכן הלאה.
<דן תדמור: לפני 30 שנה עושים שם חפירות הצלה, מגלים את האוצר הזה, מגלים את האוצר עם כל היופי שלו.
<דן תדמור: זה מוצג שם, אבל אחת הטבעות, טבעת נישואין יפהפייה ומקסימה, רפליקה שלה קיבלנו.
<דן תדמור: חפץ כזה קטן, תראה איזה סיפור עומד מאחוריו.
<דן תדמור: עשינו כאן תערוכה שבעוד שבוע היא נפתחת בניו יורק, במוזיאון סקירבול בניו יורק, סביב שמלות כלה.