GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דני ז'ורנו: אני חייבת לתקן שתי טעויות לגבי מרכזי אבחון.
<דני ז'ורנו: כבר יש אישור תקציבי, אנחנו עובדים על היישום.
<דני ז'ורנו: זה לא שאין תקציב.
מירב בן ארי: אבל הוא לא הבין.
יעקב מרגי: לא, הוא הבין.
מאיר כהן: האם המאבחנים יהיו עובדים שלכם או לא?
<דני ז'ורנו: הם יהיו בתקצוב של משרד החינוך.
מאיר כהן: והם לא יהיו עובדים שלכם?
מאיר כהן: סליחה, הם לא יהיו עובדים שלכם?
מאיר כהן: כך אני הבנתי מהמשרד.
מאיר כהן: אני הכנתי שאלות לפני שבאתי.
<דני ז'ורנו: לא, זה האוט סורסינג כזה.
יעקב מרגי: אה, אז הם לא?
<דני ז'ורנו: אבל זה מהכסף של המשרד.
יעקב מרגי: את רואה שזה לא משפט?
יעקב מרגי: לא, לא, אין, סיימת.
יעקב מרגי: אנחנו לא נגמור עם המשפט הזה.
<קריאה: אני רוצה רק משפט.
<קריאה: זה נורא חשוב.
יעקב מרגי: תם ולא נשלם, סליחה.
יעקב מרגי: קודם כל הוועדה מודה לחברי הכנסת ולאורחים הרבים שהגיעו ורוצה לציין את התלמידים שהגיעו והביעו את מצוקתם באי קבלת המענה הראוי ותוך תחושה של אי ודאות שלהם במהלך שנת הבחינות.
יעקב מרגי: הוועדה ציפתה לשמוע ממשרד החינוך על תהליך הטמעה של אותה הנחיה חדשה בצמצום אחוז מתן ההתאמות.
יעקב מרגי: לא קיבלנו.
יעקב מרגי: קיבלנו מצב של ערפל מוחלט, מצב לא סביר.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה ממשרד החינוך על תכניות לא מגובשות ושלא הגישו לבשלות ליישום.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת להנחות שבמצב ביניים זה, שאין עדיין תכנית שהגיעה לבשלות, להשאיר את ההנחיות הקודמות בטרם המגבלה במערכת.
יעקב מרגי: אנחנו בתקופה של בחינות, תלמידים צריכים לדעת לקראת מה הם הולכים.
יעקב מרגי: כמו כן הוועדה תקיים דיון לאחר שמשרד החינוך יגבש את המתווה המוסכם.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לבחון בכובד ראש את הסדרת מקצוע המאבחנים על כל סוגיהם.
יעקב מרגי: שוב, הוועדה תקיים דיון מעקב מיד עם תחילת המושב הבא של הכנסת.
<קריאה: בקשתנו שיזמינו את נציגי משרד הבריאות.
יעקב מרגי: אמרנו את זה, בוודאי.
<קריאה: לא, זה לא נאמר.
יעקב מרגי: אני קורא לצרף לקבוצות הדיון שלכם את משרד הבריאות, בוודאי, זה ברור.
<קריאה: אני רוצה להגיד תודה.
<קריאה: אנחנו רוצים להגיד שאנחנו שמחים לשמוע את מה שנאמר פה.
יעקב מרגי: 24 במאי 2016, ט"ז באייר תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: השפה הערבית בבתי הספר – לציון יום השפה הערבית בכנסת.
יעקב מרגי: כאן המקום להודות לחברי, חבר הכנסת ד"ר יוסף ג'בארין, שמוביל את היום הזה.
יעקב מרגי: אני חושב שהוא יום חשוב.
יעקב מרגי: אני הכנתי לעצמי כמה מילים: הוועדה מקיימת היום, כפי שאמרתי, דיון בהוראת השפה הערבית במערכת החינוך.
יעקב מרגי: אנחנו תמיד ידענו, אתם מכירים אתם מכירים את המערכון שאומר שהעברית שפה קשה – האמריקאים דרגו את השפה הערבית כשפה הרביעית מהקשות שבשפות המדוברות.
יעקב מרגי: השפה הערבית הינה שפה רשמית במדינת ישראל.
יעקב מרגי: יחד עם זאת, רק חלק קטן מתלמידי בוגרי החינוך העברי בוחרים ללמוד ערבית ספרותית, בהיקף של 4 ו-5 יחידות, כמובן.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לנקוט במספר, כי הדעות חלוקות.
יעקב מרגי: הבוקר ניסיתי לדלות ויש מי שאומר ככה, אבל יש פערים.
יעקב מרגי: מילא, אם זה היה הפרש של 5,000 תלמידים, 10,000 תלמידים, אבל הפערים בין הגרסאות הם גדולים וצריך לעמוד על כך היום בדיון ונעמוד על כך.
יעקב מרגי: יש הרבה סיבות.
יעקב מרגי: אחת הסיבות, שבכלל, גם חטיבות הביניים, לא כולן מקיימות את חובת הלימוד.
יעקב מרגי: יש את סוגית הפטורים שהמשרד מעניק למוסדות חינוך.
יעקב מרגי: יש את סוגית המוטיבציה, שאנחנו צריכים לעורר בקרב התלמידים.
יעקב מרגי: רבותי, כדי להביא את השפה הערבית למקומה הראוי ולא רק להגדיר אותה בחוק כשפה הרשמית ולהביא אותה למקומה הראוי במערכת החינוך, צריך לנקוט במספר פעולות.
יעקב מרגי: לדבר ערבית בלי איזה פתגם או בלי איזו בדיחה או איזה סיפור, אי אפשר.
יעקב מרגי: אז דליתי פתגם.
יעקב מרגי: אני מקווה שעם ההגהה, למרות שיש לי מבטא ואני יודע לדבר ערבית אחרת, אבל ידוע ש - - -
מסעוד גנאים: אחר כך נקבע את הדיון.
יעקב מרגי: כדי שלא תפתחו ציפיות, למדתי את זה רק לפני כמה דקות.
יעקב מרגי: אז הפתגם אומר - - -
מסעוד גנאים: מגיע לך התאמות.
יעקב מרגי: בלי שום קשר מגיעות לי התאמות.
יעקב מרגי: רק בתקופה שלי לא היו התאמות, כשאני למדתי.
יעקב מרגי: "מין אראדה אן יקונה ג'אמלה פעליה יושיעו באבא דרים".
יעקב מרגי: אני יכול לומר את זה גם כן במרוקאית.
יעקב מרגי: זה דומה קצת.
יעקב מרגי: האמת היא שהפתגם אומר הכל.
יעקב מרגי: באמת מי שרוצה להביא את השפה הערבית למקומה הראוי במערכת החינוך, צריך להרחיב את פתח הבית, לא רק את פתח בית, את פתחי לבבו, את פתחי המחשבה וההכלה ולדבר על חשיבות מעבר.
יעקב מרגי: כדי לעודד מוטיבציות אצל התלמידים, הרי - ואני לא יודע אם מסבירים לתלמידי ישראל כמה חשוב וכמה ערך מוסף יש ללימודי השפה הערבית במדינת ישראל, באזור שאנחנו חיים, כמה זה יתרום, כמה שזה יוסיף.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, כפי שאני אומר בהרבה דיונים, כבוגר מערכת החינוך הממלכתית, כיליד שנת 60, ואני רואה את מערכת השעות שלי אז ואת מערכת השעות של הבן שלי היום בתיכון, וסליחה על צורת ההתבטאות הזאת, הפערים לא כל כך גדולים.
יעקב מרגי: כמעט שכפול אחד על אחד.
יעקב מרגי: יש הרבה מקצועות שהיינו צריכים לעשות לגביהם מחשבה אם הם צריכים ללוות אותנו מכיתה א' עד י"ב ואפשר פנום במערכת השעות כדי לתת לעוד כמה דברים ערכיים ואיכותיים ובניהם גם לשפה הערבית – לתת להם את מקומם הנכון.
יעקב מרגי: אני קודם כל מודה לחברי הכנסת שהשתתפו איתנו.
יעקב מרגי: אבי, מזל שהגעת עכשיו, מאחר שאני ניסיתי את מזלי בקריאת פתגם אחד בשורה אחת, והיה פה כמעט דיון ער על כך.
יעקב מרגי: אני אתן לחבר הכנסת יוסף ג'בארין לומר את דברי הפתיחה.
יעקב מרגי: לאחר מכן חבר כנסת ומוזמן, חבר כנסת ומוזמן לסירוגין.
יעקב מרגי: נשמע גם את משרד החינוך ומי שנוגע בסוגיות האלה יוכל לומר את דברו.
יוסף ג'בארין: סאבח אל חיר.
יוסף ג'בארין: אני פתחתי וברכתי את כל האורחים, אני רואה הרבה אנשים מאד פעילים בתחום הזה, אז אני ברכתי אותם.
יוסף ג'בארין: אני מברך גם את יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת מרגי, שאני בהחלט מעריך את העשייה שלו בתחום.
יוסף ג'בארין: אני מבין שהנושא הוא בנפשו.
יוסף ג'בארין: לא הייתי צריך לבקש, פשוט רק להזכיר לו שהיום יום השפה הערבית, כדי שהוא ישים את הנושא הזה בראש סדר העדיפויות שלו.
יוסף ג'בארין: האמת היא שהייתי רוצה להמשיך ולדבר בערבית, אבל לצערי עד היום, גם בית המחוקקים, אין בו תרגום סימולטני מערבית לעברית.
יוסף ג'בארין: יכול להיות שבעתיד הלא רחוק נגיע למצב כה.
יעקב מרגי: הבנתי שהיום במליאה זה יהיה.
יוסף ג'בארין: בצעד שאפשר להגדיר אותו אולי היסטורי, היום במליאה יושב ראש הכנסת נענה לבקשתי, שלרגל יום השפה הערבית יסופק תרגום סימולטני מערבית לעברית.
יוסף ג'בארין: אם אני לא טועה, הפעם האחרונה שהיה תרגום במליאה זה אולי לפני 40 שנה, בביקור של אנואר סדאת, כשנאם בכנסת.
יוסף ג'בארין: אם כל 40 שנה נצטרך לחכות לתרגום סימולטני, כנראה ש - - - אני אתחיל במשהו.
יוסף ג'בארין: השפה הערבית היא שפה - - -
יעקב מרגי: אני הייתי אז ילד ותלמיד כשקיבלנו אותו בביקור בבאר שבע, את אנואר סדאת.
יוסף ג'בארין: גם לבאר שבע אמרו שכנראה שהם לא יחכו 40 שנה, אז אני מקווה שגם אנחנו לא נחכה עוד 40 שנה.
יוסף ג'בארין: השפה הערבית היא שפה רשמית בישראל לפי חוק.
יוסף ג'בארין: האמת היא שאולי חלקכם יופתע לשמוע, שהוראת החוק שמתייחסת לשפות, היא אותה הוראת חוק שמתייחסת לעברית ולערבית בנימה אחת, שזו הוראת חוק מנדטורית משנת 1922, סימן 82 לדבר המלך ומועצתו.
יוסף ג'בארין: ולכן אני אומר שהמערך הציבורי של המדינה, לפי חוק, אמור לפעול בשתי שפות.
יוסף ג'בארין: אמור לפעול גם בעברית וגם בערבית, מה שלצערי לא קיים במציאות וקיים פשוט פער תהומי בין ההכרה הרשמית בחוק בשפה הערבית לבין מציאות החיים.
יוסף ג'בארין: אנחנו רואים את זה כמעט בכל המרחב הציבורי, אבל במיוחד אפשר להדגיש ששלוש הרשויות המרכזיות, שלוש רשויות השלטון המרכזיות – הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת – שזה כל משרדי הממשלה, והרשות השופטת, היו אמורות לתת את המעמד הרשמי של השפה ולצערי הן נכשלו בליישם את החוק.
יוסף ג'בארין: פשוט נכשלו בליישם את החוק.
יוסף ג'בארין: היום ועדות הכנסת דנות באספקטים שונים של הנושא.
יוסף ג'בארין: אנחנו בוועדת החינוך מתמקדים אולי בהוראת השפה העברית, ואני מדבר על הוראת השפה הערבית גם בבתי הספר הערביים, שם אנחנו מגלים הרבה נקודות תורפה והרבה חולשות.
יוסף ג'בארין: ולצערי היום אני חושש למעמדה של השפה הערבית גם בקרב הדור הצעיר הערבי.
יוסף ג'בארין: עד לפני שנה אני לימדתי משפטים, אז לימדתי גם סטודנטים ערבים ואני רוצה להגיד לכם שאם הייתי נותן לסטודנט הערבי לבחור בין לכתוב עבודה בערבית או בעברית, כמעט כולם היו בוחרים בעברית, כי הם כמעט ולא מסוגלים לכתוב טקסט משמעותי ומקצועי בשפה הערבית, מה שמעיד אולי על מעמדה השולי בחברה.
יוסף ג'בארין: אבל השפה הערבית היא שפה רשמית שאמורה להיות שפה שנשללת לדעתי גם בקרב קבוצת הרוב, ולכן אני גם מזהה בעיה מאד קשה ובעיה היסטורית, שלפיה צד אחד – שזה הצד הערבי – לומד עברית, אבל הצד היהודי כמעט ולא יודע ערבית.
יוסף ג'בארין: פרופסור יהודה שנהב מאוניברסיטת תל אביב, דרך פרויקט של מכון ון ליר, עמותת סיכוי ומרכז דיר א-סאת, פשוט עשה מחקר לגבי השליטה בשפה הערבית בתוך הציבור היהודי.
יוסף ג'בארין: אני לא אאריך, אני אסיים, אבל זה חשוב לדעת.
יוסף ג'בארין: הוא פשוט רצה לדעת מה שיעורי השליטה בשפה הערבית בקרב הציבור היהודי.
יוסף ג'בארין: מה הוא מצא:
יוסף ג'בארין: פחות מ-7% מהאוכלוסייה הערבית מכיר את האותיות בערבית.
יוסף ג'בארין: פחות מ-3% - יכולים לקרוא פסקה בערבית.
יוסף ג'בארין: פסקה.
יוסף ג'בארין: כמה יכולים לכתוב משפט או שניים קצרים בערבית, נגיד אימייל – והכל לגבי האוכלוסייה היהודית – 1.4%, זאת אומרת פחות מ-1.5% מהאוכלוסייה היהודית יכולים לכתוב משפטים בשפה הערבית.
יוסף ג'בארין: כמובן כשאנחנו מגיעים לקרוא ספר בערבית, אז הנתון שואף לאפס.
יוסף ג'בארין: לדעתי זה מצב שלא צריך ואסור לקבל אותו.
יוסף ג'בארין: אם אני אתן לכם דוגמא למקום אחר בעולם, שמכבד את שתי השפות הרשמיות, זה יכול להיות קנדה, שם שתי השפות הרשמיות זה אנגלית - שפתו של הרב, וצרפתית – שפתו של המיעוט, שהוא פחות או יותר זהה למיעוט הערבי – כ-20%-25%.
יוסף ג'בארין: כבוד יושב הראש, בקנדה, כל מי שעובד במוסדות הציבוריים הפדראליים, צריך לשלוט בשתי השפות.
יוסף ג'בארין: והלוואי שנגיע למצב שבאמת כל מי שיעבוד בשירות הציבורי בישראל ובשלוש רשויות השלטון, יוכל לדבר את שתי השפות.
יוסף ג'בארין: ככה השפה הערבית יכולה באמת להיות שפה שתהווה בעצם גשר לחיים משותפים, לשוויון, לאזרחות שווה ולכבוד הדדי בין שתי האוכלוסיות.
יעקב מרגי: לפני שנעבור לחברי הכנסת, אני רוצה לשמוע את משרד החינוך, קודם כל את מפמ"ר ערבית במגזר הערבי ואת מפמ"ר ערבית במגזר הישראלי, העברי, היהודי.
<ראויה בורבארה: והדרוזי.
<ראויה בורבארה: והבדואי.
יעקב מרגי: תאמינו לי שאני יודע את המלאי, סליחה על הביטוי, הטכני שיש לי פה.
יעקב מרגי: זה מה שהחלטתי כרגע.
יעקב מרגי: גברת ראויה.
<ראויה בורבארה: יאללה.
<ראויה בורבארה: קודם כל אני מברכת על היוזמה של ד"ר יוסף ג'בארין ומאחלת שסוף סוף השפה הערבית תקבל את מעמדה הראוי כשפה רשמית במדינה.
<ראויה בורבארה: במשרד החינוך אנחנו כבר בתהליך מובנה כבר ב-6 השנים האחרונות והתוצאות כבר ביד שלנו.
<ראויה בורבארה: יש לנו תוצאות מאד מרשימות.
<ראויה בורבארה: קודם כל אנחנו פיצלנו בבגרויות את שאלון השפה משאלון הספרות.
<ראויה בורבארה: פיצלנו את המועדים בקיץ הזה.
<ראויה בורבארה: בפעם הראשונה יש לנו פיצול מועדים בבחינת הבגרות.
<ראויה בורבארה: יש לנו מועד לספרות ומועד אחר ללשון.
<ראויה בורבארה: יש לנו תכניות לימודים בחינוך לשוני ערבי לבד ובספרות לבד, בחטיבה העליונה ובחטיבת הביניים ויש לנו תכניות לימודים חדשות גם בגני ילדים עד כיתה י"ב.
<ראויה בורבארה: אנחנו מעודדים מורים, כי אני חושבת שהבעיה המרכזית היא בהכשרת המורים.
<ראויה בורבארה: אז אנחנו מעודדים את שיפור ההוראה, שיפור המורים.
<ראויה בורבארה: לכן מעודדים הרבה השתלמויות.
<ראויה בורבארה: בוועדת אתגרים אנחנו עובדים עם המכללות ועם האחראים על השפה הערבית בכל המכללות והאוניברסיטאות.
<ראויה בורבארה: אנחנו מתערבים קצת, נותנים את העצה שלנו, את הדעה שלנו – מה צריך להיות שם, כי בכל האוניברסיטאות בישראל מלמדים בחוג לשפה וספרות ערבית, ורוב הקורסים שמלמדים שם הם קורסים לספרות ערבית.
<ראויה בורבארה: אז בוגר האוניברסיטה אינו בקיא בלשון הערבית ובשפה הערבית ואין מי שילמד אותו, אז הוא מגיע אלינו לבתי הספר עם בקיאות בספרות, והוא אינו בקיא כל כך בלשון.
<ראויה בורבארה: אז אנחנו עובדים על זה בהרבה - - -
יעקב מרגי: באחד הכנסים בכנסת פה אמר המשורר חיים גורי, כדי לכתוב – צריך לקרוא לפחות פי עשרה, אם אני זוכר, פי עשרה ממה שאתה כותב.
<ראויה בורבארה: בטח.
יעקב מרגי: אז יש כאלה שכותבים שירה יותר מאשר הם קראו.
יעקב מרגי: אני לא יודע איך יוצאת השירה הזאת, אז אני לא יודע איך אפשר ללמד את הוראת מקצוע הערבית - - -
מסעוד גנאים: ועל זה אמרו, מרגי, אחד שאל למה אנשים לא קוראים שירה, אמר – כי המשוררים הם יותר במספרם מהקוראים.
יעקב מרגי: גם זה.
יעקב מרגי: אין ספק שנגעת בנקודה חשובה.
<ראויה בורבארה: כן, זו נקודה חשובה.
<ראויה בורבארה: אם אנחנו מסתכלים על האוניברסיטאות, יש את החוג ללשון עברית ואת החוג לספרות עברית.
<ראויה בורבארה: יש מורים ללשון ויש מורים לספרות.
<ראויה בורבארה: במגזר הערבי אין דבר כזה.
<ראויה בורבארה: יש את החוג לשפה וספרות ערבית, אותו מורה מלמד גם לשון וגם ספרות והוא מומחה אולי בתחום אחד.
<ראויה בורבארה: אז אנחנו מכשירים את המורים האלה.
<ראויה בורבארה: כאשר הם כבר במערכת וכבר מלמדים, אנחנו עובדים עליהם ועל הכשרתם כדי לדעת ללמד לשון.
<ראויה בורבארה: אנחנו שינינו את - - -
יעקב מרגי: אני רוצה שתתמקדי במגזר הערבית בסוגיה הזו.
<ראויה בורבארה: אני מתמקדת במגזר הערבי במיוחד.
יעקב מרגי: אני יודע שגם בתוך המגזר הערבי, בדיונים שעלו כאן, הפערים בין השפה המדוברת לשפה הספרותית - - -
<ראויה בורבארה: אתה מדבר על הדיגלוסיה, וזו בעיה שחקרה אותה פרופסור אלינור סאיג'-חדאד, והיא נתנה לנו הרבה עצות ואנחנו כבר עובדים והיא שותפה איתנו בכתיבת תכנית הלימודים ושותפה גם בבניית מבדק לקריאה לכיתה א' ולכיתה ב'.
<ראויה בורבארה: אנחנו עובדים על בעיית הדיגלוסיה, והיא מודעת לנו טוב מאד, גם מבחינה מדעית וגם מבחינה מחקרית.
<ראויה בורבארה: זו לא רק הבעיה של המדינה הזו, אבל במדינה הזו אנחנו באמת עובדים על בעיית הדיגלוסיה.
<וופא מועדי: אני יכולה להוסיף על מה שהיא אמרה, בנושא של הדיגלוסיה?
<וופא מועדי: גם בבתי הספר יש לנו תכניות - - -
<וופא מועדי: אני וופא מועדי, מפמ"ר לערבית במגזר הדרוזי והצ'רקסי.
<וופא מועדי: בנוסף למה שאמרה עמיתתי, ראויה, גם בבתי הספר אנחנו מנסים להכניס ממשרד החינוך תכניות שימזערו את הפער בין הערבית המדוברת לבין הספרותית, וכך אנחנו עובדים.
<וופא מועדי: גם יש לנו את מיזם הכתיבה.
<וופא מועדי: אני רוצה להתייחס למה שאמר ד"ר יוסף ג'בארין לעניין התלמידים שלנו.
<וופא מועדי: הסטודנטים מעדיפים לכתוב בערבית ואנחנו מודעים לבעיה הזאת, ואז אנחנו במשרד החינוך, בהובלתו של יו"ר האגף, משה זעפרני, מתחילים והתחלנו לעבוד על מיזם הכתיבה, שהוא מיזם אשר מעודד כתיבה ואנחנו עובדים על זה בכל הכוח.
<ראויה בורבארה: אבל אני רק רוצה להוסיף משהו מאד מאד חשוב.
<ראויה בורבארה: ברפורמה בחינוך שהכריז עליה שי פירון, התלמידים לומדים או 3 יחידות או 5 יחידות בכל המקצועות, לא רק בערבית.
<ראויה בורבארה: אז קודם כל אין לנו יחידה רביעית בערבית.
<ראויה בורבארה: לתלמידים מותר לגשת לשלוש חמישיות.
<ראויה בורבארה: למשל חמש במתמטיקה וחמש לא יודעת במה, אז הם יעדיפו שלא לקחת 5 יחידות בערבית, וזה יוביל אותנו להורדת הרמה עוד יותר.
<ראויה בורבארה: לכן אני מבקשת שאולי בוועדה הזאת תדונו בנושא המאד חשוב הזה ושיינתן בונוס על היחידה החמישית בשפת האם.
מסעוד גנאים: שוכרן ג'זילן, סעיד אל ראיס.
מסעוד גנאים: קצת בערבית, לא?
מסעוד גנאים: יום השפה הערבית, אז - - -
יעקב מרגי: יש לך שלוש דקות, תחלק אתן איך שאתה רוצה.
מסעוד גנאים: תן לי.
מסעוד גנאים: אז אני אומר ככה: אין ספק שאנחנו צריכים להגיד כמה דברים.
מסעוד גנאים: אחד, השפה הערבית היא שפה עשירה.
מסעוד גנאים: בזמנים שהיו, בימי הביניים שהיו חשוכים באירופה, היו זמנים של נאורות במזרח הערבי והמוסלמי.
מסעוד גנאים: השפה הערבית הייתה שפת התרבות, הייתה שפה עולמית.
מסעוד גנאים: אין אינטלקטואל שנחשב לאינטלקטואל ובעל דעת בעולם, שהוא לא יודע ערבית.
מסעוד גנאים: אם אתה אינטלקטואל, אתה צריך לדעת ערבית.
מסעוד גנאים: לימדו ערבית באוניברסיטאות בטולדו, קורדובה,גרנטה, לאנדלוס, גרנדה.
מסעוד גנאים: היו באים מכל אירופה כדי ללמוד שם.
מסעוד גנאים: אני אומר את זה משום שיש כמה חברי כנסת, לא כולם – כמה – מעטים מאד, שחושבים ושמתארים את המצב של העולם הערבי היום כתוהו ובוהו ושוכחים שהערבים האלה – היה להם עבר זוהר ותרבות זוהרת, והשפה שלהם שפה עשירה מאד בעולם.
מסעוד גנאים: שניים, ובזה אני מסיים, אני חושב שאין להפריד בין שפה לבין דובריה.
מסעוד גנאים: אם אתה מעריך את השפה, אז אתה מעריך את דובריה.
מסעוד גנאים: אם אתה מדיר אותה, אז זו העמדה שלך גם מדובריה, כי אתה מדיר אותה.
מסעוד גנאים: הערה אחרונה.
מסעוד גנאים: בקשר לתכנית הלימודים יש לנו הרבה מה להגיד, משום שיש תכנית חדשה, וזה טוב שחידשו את כל תכניות הלימוד ואת הספרים, אם זה בספרות ובין אם בשפה.
מסעוד גנאים: יש ויכוח על תכנית החדשה בקשר לדקדוק, משהו כזה, אבל זה טוב שחידשו את התכנית.
מסעוד גנאים: אני יודע שמשרד החינוך מנסים לעשות את הכל במישור הזה.
מסעוד גנאים: צריך לעבור בקשר לשפה הערבית במיוחד, משפה שהיא כאילו מאיימת, כי היא שפה של האויב, לשפה שהיא אנושית, ידידותית.
מסעוד גנאים: אם אתה רוצה להבין את האחר באמת, בלי מסיכות ובלי דעות קדומות – אתה צריך להכיר את השפה שלו, משום שבסוף השפה – חבר הכנסת יעקב מרגי – היא לא רק אותיות ומילים, אלא היא גם רוח.
מסעוד גנאים: שוכרן.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אייל בן ראובן.
איל בן ראובן: אחד, אני רוצה לברך את חבר הכנסת יוסף ג'בארין, איפה הוא?
מסעוד גנאים: הוא יצא.
יעקב מרגי: מי שמנהל יום כזה, גם ראיונות, גם מנהל דיונים אחרים.
יעקב מרגי: אנחנו מבינים וסולחים והוא יגיע.
איל בן ראובן: אז אני מברך גם את יושב ראש הוועדה על הדיון המאד חשוב הזה.
איל בן ראובן: תראו, הנושא שאנחנו עוסקים בו כאן היום, לפחות בעיני, הוא גשר, הוא כלי מרכזי ביותר.
איל בן ראובן: אם אנחנו רוצים באמת לעשות כאן במדינה הזאת חיים משותפים בין 80% ל-20% וליצור פה משהו, חברה הרבה הרבה יותר הומוגנית, יש לנו המון המון עבודה בעניין הזה.
איל בן ראובן: ואני מסכים לגמרי למה שנאמר פה בקשר לשפה ככלי מאד מאד חשוב.
איל בן ראובן: תראו, אני באופן אישי גר ביודפת.
איל בן ראובן: יודפת, זה אומר שאני מתעורר בבוקר עם המואזין של כאוכב ו - - -
איתן ברושי: יש לך יותר ממואזין אחד, לפי דעתי.
איל בן ראובן: יש לי יותר מאחד, ואני נוסע בשבת לאכול, סליחה – בשבת אני נוסע.
יעקב מרגי: יודפת הוזכרה אתמול כאן בוועדה בסוגיית שימור אתרים.
איל בן ראובן: אבל מה שחשוב יותר, שאני גר במקום שבו קודם כל הילדים לומדים את השפה הערבית.
איל בן ראובן: רוב התושבים, או לפחות חלק גדול מהם, מדברים ערבית ואתה פשוט מרגיש את זה באווירה, בתוך היישוב הזה, שבה חיים ביחד.
איל בן ראובן: הבן שלי הוא היום בן 14, הוא מתאמן בקרקס הגליל בדיר אל אסד.
איל בן ראובן: ולכן מבחינתו, ההיכרות, השמות, זה חלק מחייו.
איל בן ראובן: זה בכלל לא דבר מיוחד.
איל בן ראובן: אני אומר את זה, כי אני חושב שהשפה היא לב עניין ההיכרות.
איל בן ראובן: והדבר הראשון שאנחנו צריכים לעשות זה להכיר את השפה ולהכיר את התרבות הערבית.
איל בן ראובן: זה המסד ליצירת חברה משותפת פה, אמיתית בנושא.
איל בן ראובן: אני אומר את זה ואתה דיברת על זה, רבותי, יש הרבה אנשים במדינת ישראל, אני קורא לזה בעיקר במדינת תל אביב והסביבה, במדינת גדרה, חדרה, שהשפה הערבית – אתה קראת לזה מאיימת – אני קורא לזה מפחידה.
איל בן ראובן: אני אומר את זה כי באים אלי אנשים, ביודפת, ואני אומר להם בואו נלך לאכול חומוס בעראבה, והם אומרים לי – אתה בטוח?
איל בן ראובן: זה בטוח?
איל בן ראובן: לא צריך שכפ"צ שם?
איל בן ראובן: רבותי, זה דברים שקורים, לכן אני מדבר פה על ההיכרות ועל הצורך להכיר.
איל בן ראובן: תראו, אני רוצה להגיד לחבר הכנסת, לפני מספר חודשים אני הייתי חלק מקבוצת חברי כנסת שהעברנו בהצעה טרומית חוק שמדבר על לימוד השפה הערבית בבתי הספר בישראל.
איל בן ראובן: משום מה לא קרה שום דבר מאז.
יעקב מרגי: אני עדכן.
איל בן ראובן: אני פונה אליך, כי אני חושב שבמגרש הזה צריך לעשות מעשה.
איל בן ראובן: צריך לעשות מעשה, כי תרבות, ואנחנו מדברים פה על יצירת תרבות.
איל בן ראובן: תרבות – כדי להתחיל אותה, צריך לתת לה דחיפה והדחיפה צריכה לבוא מהמקום הזה בכנסת ישראל.
איל בן ראובן: לכן, חבר הכנסת, המגרש בידיך.
יעקב מרגי: אני אעדכן, מאחר שהעלית את זה.
יעקב מרגי: החקיקה בקריאה טרומית הועברה במליאה בהתחייבות ובהסכמת הממשלה.
יעקב מרגי: כנראה לא הייתה להם כוונה לקדם מעבר לקריאה טרומית.
יעקב מרגי: אני מקווה שהיום הזה והיום שאנחנו מדברים על זה ומגבירים את המודעות, אנחנו נשמע גם ממשרד החינוך את העמדות, ואני הולך לקרוא בסיכום לשר החינוך לקדם את הנושא.
יעקב מרגי: חבר הכנסת חאג' יחיא ואחרי זה נעבור לאורחים ונשמע כמובן גם את חבר הכנסת דיכטר.
יעקב מרגי: נוכחות של מספר חברי כנסת רב בדיון הזה, מעידה על החשיבות.
יעקב מרגי: יישר כוח לכל חברי הכנסת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד יושב הראש, היות ואנחנו בוועדת החינוך, אז אנחנו נתרכז יותר בחינוך.
עבד אל חכים חאג' יחיא: העלית גם את העניין של הרוב היהודי, שילמדו גם את הערבית, אבל אנחנו נתחיל מבעלי השפה, הערבים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי שני ילדים – אחד בכיתה י' ואחד בכיתה י"ב, שעכשיו זו התקופה והלימודים והבגרויות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתחיל מזה שכשקבעו 3 יחידות או 5 יחידות – זה לא חייב להיות קבוע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר לעשות גם 4.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כשבמשרד החינוך באו ואמרו או 3 או 5, אפשר להכין תכנית לימודים ל-4 יחידות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא?
יעקב מרגי: את לא עונה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אין סיבה שלא.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בתקופה שלי היו 4 יחידות.
יעקב מרגי: בסדר, זו סוגיה שעלתה.
יעקב מרגי: היא העלתה את זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, העלתה, אז אני חושב שיש מקום להערה.
יעקב מרגי: הערתה כבר נרשמה לסיכום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים, אם לא יהיה בונוס – התלמידים - ואני מתחיל עם הבנים שלי, לא מהשאר – אלא הולך לכיוון של האוניברסיטה, אז מחפש איפה יש להם גם בונוסים כדי להתקבל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם לא יהיה בונוס על הבגרות בשפה הערבית, אז המעמד שלה גם בין התלמידים יורד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה ברור.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו גם את העניין של המחסור במורים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו כמה אפשרויות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אחת, יש מכללות שאפשר לתמוך בהן ולבקש אנשים מומחים יותר ואפילו אם אפשר לייבא - - -
איתן ברושי: מחסור במורים במגזר הערבי?
עבד אל חכים חאג' יחיא: מחסור ב - - -
איתן ברושי: אולי מגיעות תלונות שיש מורים שלא - - -
יעקב מרגי: לא, לא, להוראת הערבית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: להוראת הערבים ואם אני מתרכז יותר, אז זה יהיה גם בתיכון, כי יש את המכללות שמכשירות מורים, שזה ליסודי ולחטיבות הביניים, אבל אנחנו רוצים ברמה של BA ו-BED וההתמחות שלהם היא לא ברמה גבוהה.
יעקב מרגי: המל"ג נמצאים איתנו כאן?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר לייבא לתקופה מסוימת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו לא רחוק, ברשות הפלסטינית יש לנו הרבה אנשים שהם מומחים, שהם יכולים ללמד את השפה.
יעקב מרגי: כשמדברים על מורים צריך לדבר על מל"ג ועל מכללות.
יעקב מרגי: איך זה שהם לא נמצאים?
עבד אל חכים חאג' יחיא: למכללות עצמן אפשר לייבא אליהן מרצים שהם ברמה גבוהה ולהכין תכניות לימוד שיכשירו מורים לשפה ערבית ברמה שהיא מקובלת, שאפשר גם ללמד את ה-4 יחידות ואפילו את ה-5 יחידות; ואת העניין שאנחנו רואים גם בספרים וגם במקומות אחרים, שספרי לימוד בערבית, האנשים שמחברים אותם הם אפילו לא ערבים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: נכנסים שם גם לתרגומים והתרגומים הם לא מדויקים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני דיברתי בוועדה לפני שהגעתי לפה ונתתי שתי דוגמאות של תרגום במקומות שהם במרחב הציבורי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד, אני בא לחניון ורשום – החניון מלא, אבל בערבית רשום – כאמל, שזה שלם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו ערבי יכול לקרוא -כאמל והוא יכול להבין שזה מלא?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אף אחד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד דוגמא.
עבד אל חכים חאג' יחיא: באחד מבתי החולים – עם החולה אפשר להכניס שני מלווים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז כנראה שהכניסו את התרגום הזה לגוגל וגוגל קרה את זה מלווים, ואז דהינין, כאילו שני אנשים שנותנים הלוואות יכולים להיכנס עם החולה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה התרגום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר בוודאות, את זה אני ראיתי, לא סיפרו לי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם צוחקים, אבל זה המצב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה גם בספרי הלימוד ויש לנו תרגומים שאם הם לא מחוברים לשפה שהולכים ללמד אותה, אז זו ברור שזאת תהיה הרמה של התלמידים, אז צריך גם לדאוג לזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני ראיתי ספרים שמחברים גם יהודים, מחברים את הספרים של הערבים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם בזה צריך לטפל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד פעם, אני מדגיש, צריך לתמוך במכללות שמלמדות את השפה הערבית, אפשר לייבא מרצים ולהתרחק מהעניין של התרגום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם את הבונוסים בבגרות.
יעקב מרגי: מפמ"ר ערבית במשרד החינוך, בבקשה.
יעקב מרגי: את רואה את הקולות ושומעת את הדברים.
<סיגלית שושן: שלום לכם.
<סיגלית שושן: שמי סיגלית שושן, אני מפמ"ר ערבית ועולם ערבי ואסלאם במגזר היהודי.
<סיגלית שושן: במשרד החינוך, השפה הערבית היא שמה רשמית ומהווה כאחת ממטרות החינוך, כפי שהוגדרו בחוק החינוך הממלכתי משנת 1953 – להכיר את השפה, התרבות, ההיסטוריה של העם הערבי, של האוכלוסייה הערבית, ולשם כך תכנית הלימודים שלנו איננה בנויה רק משפה, היא בנויה משפה, היא בנויה מתרבות, היא בנויה מערכים, היא בנויה משיח בין אישי.
<סיגלית שושן: התכנית שלנו מתעדכנת מדי זמן.
<סיגלית שושן: הפעם האחרונה שהיא התעדכנה בחטיבות הביניים ובחטיבה העליונה, היא באוגוסט שנת 2015.
<סיגלית שושן: זאת אומרת אנחנו ממש מעדכנים כל הזמן וכמובן בוועדת המקצוע, בהמלצת ועדת המקצוע, שיושבים בה אנשי אקדמיה, אנשי שטח, מורים, מדריכים, צוות מאד מאד בכיר.
<סיגלית שושן: אוכלוסיית הלומדים במדינת ישראל מכילה הכל, וכחובה הוראת הערבית היא חובה במדינה בכיתות ז' עד כיתה ט', בהיקף ארצי.
<סיגלית שושן: בכל הארץ לומדים כ-140,000 תלמידים.
איל בן ראובן: כמה היא ממומשת, למיטב ידיעתך?
<סיגלית שושן: מכיוון שערבית מקבילה לצרפתית בחובה, ב-90% מבתי הספר היא ממומשת, במלואה.
<סיגלית שושן: 90% מבתי הספר מלמדים ערבית במגזר היהודי, מול 10%, בערך, שמלמדים את הצרפתית במגזר היהודי.
<סיגלית שושן: מרבית האוכלוסייה לומדת ערבית.
יעקב מרגי: סליחה, בתי ספר דתיים?
<סיגלית שושן: בבתי הספר הדתיים חלקם, לא כולם.
<סיגלית שושן: בחמ"ד - - -
יעקב מרגי: רגע, שם זה לא חובה?
<סיגלית שושן: שם זה גם חובה, אבל החובה איננה מיושמת שם.
<סיגלית שושן: למה היא לא מיושמת שם?
מרדכי יוגב: אדוני יושב הראש, מה קורה באל המעיין?
יעקב מרגי: אל תעזרו לי.
יעקב מרגי: בוא, אני אענה לך כשאל המעיין יהיה ממלכתי ויהיה מתוקצב כמו הממלכתי דתי.
יעקב מרגי: בינתיים מי שנושא את דגל הממלכתיות צריך להישאל בשאלות כאלה נוקבות, וגם אם יש תשובה, יכול להיות שיש תשובה עניינית.
מרדכי יוגב: נדבר על זה כשנגיע לתורני.
יעקב מרגי: אז עניתי לך גם כן.
מרדכי יוגב: ואני בעד לימוד השפה.
<סיגלית שושן: הוראת הערבית היא בהיקף של 3 שעות בחטיבת הביניים מכיתה ז' עד כיתה ט', כשהמשרד מממן שעה אחת שנקראת שעה צבועה להוראת הערבית, שהיא שעה תוספתית.
<סיגלית שושן: שעה צבועה שמיועדת להוראת הערבית, במטרה לעודד את זה כבר בחטיבות הביניים.
<סיגלית שושן: בחטיבה העליונה יש יותר שעות עידוד, שעות תגבור שניתנות במטרה לעודד את הוראת הערבית ברמה הארצית; ואכן אנחנו רואים שבחמש השנים האחרונות יש עלייה במספר הבוגרים ב-2 השלמה ל-5.