GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: לא, לא, סליחה, אל תפריע לי.
מירב בן ארי: אני הקשבתי פה לכולם.
מירב בן ארי: ואם את באה ושולחת לחברי כנסת שאת יודעת מה, רובם לא קראו את הספר, ואת שולחת להם ציטוט כמו – רבים מאזרחי ישראל היהודים חשו מאוסים ונבגדים ו - - - תוצאה של הקצנה גוברת, בלי לפני כן לכתוב מאיזה קונטקסט זה.
מירב בן ארי: את פשוט מוציאה משפט וכדי שהנה, תראו, הספר הזה נגד ערבים – במקום לכתוב להם את המשפט לפני כן שאומר שהאירועים חיבלו קשות באמון ההדדי במרקם היחסים העדין בין יהודים לערבים בישראל.
מירב בן ארי: זה לאירועי אוקטובר 2000.
מירב בן ארי: אז תראי, אני - - -
יוסף ג'בארין: למה צריך - - -
יעקב מרגי: רגע, תנו לה.
יעקב מרגי: היא לא עונה לכם.
זהבה גלאון: זה - - -
מירב בן ארי: אני מדברת אליהם, אני לא מדברת אליך.
מירב בן ארי: אני לא אדבר אליך, אני אדבר אליהם.
זהבה גלאון: את לא מבינה מה את קוראת - - -
מירב בן ארי: אה, את אומרת לי?
מירב בן ארי: יש לך בעיה בהבנת הנשמע, את שומעת רק מה שאת - - -
זהבה גלאון: את לא מבינה מה שכתוב.
מירב בן ארי: אני לא אכנס איתך לפינות האלה.
יעקב מרגי: זהבה, נא לא להפריע.
מירב בן ארי: לשלוח לחברי כנסת ציטטות חצויות מתוך הנחה בסיסית שהם לא יקראו את הספר, סליחה, עם כל הכבוד, אני לא מקשיבה לך, אני מקשיבה לעצמי.
מירב בן ארי: וכשאני קוראת את הדברים וכשאת מביאה חצאי דברים, אז סליחה, א' את עושה עבודה לא נכונה ואני רוצה לומר עוד משהו אחד.
מירב בן ארי: סליחה, אני רק נתתי - - -
יוסף ג'בארין: אבל זה לא ביקורת עניינית.
יוסף ג'בארין: מה - - -
מירב בן ארי: אבל אני - - -
יוסף ג'בארין: זה לא מכובד.
יוסף ג'בארין: יש לנו אורחת - - -
זהבה גלאון: לחלק ציונים - - -
יוסף ג'בארין: יש לנו אורחת ואני מכבד אותה.
יוסף ג'בארין: לא מתייחסים ככה לאורחים - - -
יעקב מרגי: תודה מירב, מירב, אני חייב.
יוסף ג'בארין: צריך לתת כבוד לאקדמאים ש - - -
יעקב מרגי: לא להפריע, יוסף.
מירב בן ארי: למה רק לרדות בצוות אחד?
מירב בן ארי: אבל אני באה ואומרת הערה שהיא באה ואומרת גברת, את נותנת חצי מהדברים, זה הערה לא בסדר?
יוסף ג'בארין: מה את רוצה, שהיא תביא את כל הספר?
יוסף ג'בארין: נו, - - -
יעקב מרגי: סליחה, יוסף אתה לא מפריע.
מירב בן ארי: אני פניתי למשרד החינוך כחברה בוועדת החינוך וקיבלתי את הספר.
יעקב מרגי: מירב, למה את עונה?
יעקב מרגי: למה את עונה לשאלה?
מירב בן ארי: אוקיי, אז תן לי לסכם.
מיכל רוזין: ליוזמת הדיון, חברת הכנסת גלאון לא חשבו לשלוח עותק.
יעקב מרגי: היא לא יוזמת הדיון.
מירב בן ארי: האם פנית בכתב ל - - -
מיכל רוזין: היא יוזמת הדיון הקודם וזה דיון המשך.
יעקב מרגי: בסדר, אל תפריעי.
יעקב מרגי: את רק גורעת.
מירב בן ארי: אני פניתי וביקשתי את הספר - - -
יעקב מרגי: מירב, את לא חייבת לענות.
מירב בן ארי: אז אוקיי.
מירב בן ארי: אז אם אני אצליח לומר עכשיו בלי שיצעקו עלי כל הזמן- - -
יעקב מרגי: אל תצעקו.
מירב בן ארי: אני רק רוצה לומר משהו אחד.
מירב בן ארי: אני לא מסכימה עם חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' ואני גם לא מסכימה איתך.
מירב בן ארי: אני לא מסכימה עם הצדדים הקיצוניים, כי בעיני אני לא חושבת ש - - -
יעקב מרגי: מירב, למה את פונה אליהם?
יעקב מרגי: תדברי למשרד.
מיכל רוזין: הצדדים הקיצוניים - - - -
מירב בן ארי: כל משפט שאני אומרת קופצים.
מיכל רוזין: תפסיקי לחלק ציונים לכל העולם.
מירב בן ארי: אמרתי שאני לא מסכימה.
מירב בן ארי: נתתי לו ציון?
יעקב מרגי: נו, נו, בבקשה.
יעקב מרגי: מירב, את לא מבינה שהדיון הסתיים ואני - - -
מירב בן ארי: אז לגופו של עניין.
יעקב מרגי: לידיעת הציבור, אין מצלמות, כך הם יכולים להירגע.
מירב בן ארי: משפט אחד.
מירב בן ארי: אני חושבת שהדבר שבעיני בעייתי בספר הזה, מבחינתי, רק מבחינה מקצועית, מעבר לעניין שהוא ארוך, אני חושבת על העניין של החיבור שלו למבחן הבגרות ובנוסף המדיה הדיגיטאלית שחלשה פה, כי בעיני היום, בשנת 2016, אם עושים ספר בלי לינקים, בלי כתבות שאנחנו יכולים לראות את זהבה גלאון מדברת במליאה, כמו שהכנסתם את המצע פה; ואם הכנסתם פה את אחמד טיבי מדבר, או את בל"ד, את הנאום של בל"ד והמצג שלהם בו הם אומרים שאזרחי ישראל הערבים הם חלק מהעם הפלסטיני או מהאומה הערבית וזהותם הלאומית והתרבותית - - -
יעקב מרגי: זה לא מפריע לך.
יעקב מרגי: למה זה מפריע לך?
מירב בן ארי: בהחלט אני מצפה בשנת 2016 לראות הפניות ללינקים, שיראו את כל הדברים שנאמרים פה, כתבות וכל הדברים האלה שנמצאים היום און-ליין ופה לדעתי יש בעיה בספר.
מירב בן ארי: והעניין המקצועי נטו לעניין הזה.
יעקב מרגי: נותר לנו תלמיד ועיסאווי פריג'.
יעקב מרגי: לא. חבל.
יעקב מרגי: תורידו ידיים.
יעקב מרגי: ריקי, אני אתן לך התייחסות בסוף.
יעקב מרגי: בבקשה, תן לי בקצרה.
יעקב מרגי: לא איך אנחנו נראים בעיניך, דבר על מקצוע האזרחות.
<איתי שובל: אין בעיה.
<איתי שובל: אני דווקא כן אתייחס לאיך אתם נראים.
יעקב מרגי: דווקא כן איך אנחנו נראים?
<איתי שובל: כן, כן, אני אגיד לך למה.
יעקב מרגי: טוב, בא דבר.
<איתי שובל: אז ככה, אני איתי שובל מהרצלייה, תלמיד כיתה י"א ולקוח בעצם הספר ושל הנציגות שיושבות פה.
<איתי שובל: אני תלמיד לאזרחות.
<איתי שובל: אני לומד אזרחות.
<איתי שובל: עכשיו אני מתחיל את השנה השנייה שלי בכיתה י"ב עם ספר אחר, לא עם הספר הקודם ורציתי דווקא לדבר על משהו אחר.
<איתי שובל: ביום רביעי האחרון התקיימה ועידת מועצות התלמידים והנוער הארצית, היא מתקיימת פעם בשנה והשנה החלטנו לעסוק בנושא שדי בוער בזמן האחרון במיוחד והוא דמוקרטיה – מחזון למעשה ומתוצר הועידה יצרנו מן מסמך שהסעיף הראשון שלו, ואגב כל המסמך נכתב ברוח חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
<איתי שובל: הסעיף הראשון הוא ליצור שיח פלורליסטי, שוויוני, תרבותי ומכבד בקרב כלל האוכלוסייה.
<איתי שובל: בעיני לפחות ברגע שנראה שיח כזה שבו אפשר להשמיע את כל הדעות - - -
יעקב מרגי: ובלי לחטוף שיימינג אחר כך?
<איתי שובל: ובלי לחטוף שיימינג אחר כך.
יעקב מרגי: אם אני אומר עמדה לא מקובלת.
<איתי שובל: ברגע שנצליח לייצר שיח כזה בכיתות, אז נדע שהשגנו את מה שאנחנו רוצים מאזרחי מדינת ישראל הנוכחים והעתידיים.
יעקב מרגי: עיסאווי פריג', בקצרה.
עיסאווי פריג': בקצרה.
עיסאווי פריג': לשיטתך, מאחר שאין טלוויזיה, עכשיו חופשי לדבר.
יעקב מרגי: לא, אין לי זמן, אני צריך לפנות את האולם.
עיסאווי פריג': אתה מדבר על זה כל הזמן ועושה זילות לפעמים לשיח בגישה הזאת.
יעקב מרגי: לא, יש כאלה שזה חשוב להם.
עיסאווי פריג': תפקידנו לדבר - - -
יעקב מרגי: תודה על הביקורת.
יעקב מרגי: מה, לא תפקידנו לדבר?
עיסאווי פריג': ידידי הנכבד, הדיון הזה הרבה יותר חשוב מטלוויזיה משדרת, בסדר?
יעקב מרגי: בבקשה, למהות.
יעקב מרגי: קיבלתי את הערתך ואני לא מסכים איתה.
עיסאווי פריג': חברים, אני רוצה לדבר על מסקנות.
עיסאווי פריג': אנחנו אחרי 68 שנים, שעדיין עוסקים בהגדרת המדינה ואיך אנחנו מתייחסים ואיך בונים ואיך ואיך ואיך.
עיסאווי פריג': שם הספר – אזרחות – לא לאומנות.
עיסאווי פריג': לא משיחיות.
עיסאווי פריג': את זה אתה יכול ללמד אותם בשיעורים בקבוצות המיקוד שלך, תטפח אותן איך שאתה רוצה.
עיסאווי פריג': אנחנו כאן עוסקים באזרחות, אזרחות משותפת לכלל אזרחי המדינה – איך להיות אזרח.
עיסאווי פריג': זו המהות.
עיסאווי פריג': עכשיו, כשאני שומע את כל הדיון ועוקב אחרי זה, אני אומר לעצמי – יש אזרחות, יש זהות אזרחית משותפת במדינה שאמורה לאחד את כל חלקי הציבור – ערבים, יהודים, חרדים.
עיסאווי פריג': זה המשותף.
עיסאווי פריג': זה הכוח שאנחנו יכולים ממנו לצאת.
עיסאווי פריג': מה רוח המפקד בנט עושה?
עיסאווי פריג': הוא סוגר את הדלת בפני, כאזרח ישראלי ערבי, שרוצה להיות חלק מהאזרחות, חלק מהזהות האזרחית הזאת – הוא בא וסוגר לי את הדלת.
עיסאווי פריג': אני מהשיח שאני מקיים ברחוב הערבי, אומרים שיעשו מה שהם רוצים, למה את מה שאנחנו רוצים?
עיסאווי פריג': מקסימום נתמקד בסוגיות הבגרות.
עיסאווי פריג': צוחקים.
עיסאווי פריג': זה לא עושה.
עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי למה זה חשוב כבוד יושב הראש.
עיסאווי פריג': אם אנחנו נעבור על כך השינוי ועל כל הרוח המשיחית הלאומנית שרק תפקידה הקצנה בשני הצדדים, זה ילך ללאומנות כאן, הצד השני יגיב בלאומנות בצד השני.
עיסאווי פריג': זאת התוצאה.
עיסאווי פריג': כל הקו הזה, אם אנחנו נמשיך בו, אני אומר לכם, התיקון הבא יהיה בספר – הערבים רסיסים בישבן.
עיסאווי פריג': אין אזרחות - - - תן לי עוד שנים משפטים.
יעקב מרגי: אמרת משהו, תסיים בשיא.
עיסאווי פריג': אין נאמנות בלי אזרחות, גם זה ייכתב שם בשלב הבא, כי זה מתחיל.
עיסאווי פריג': אתם רחוקים שנות דור מלימוד אזרחות.
עיסאווי פריג': אתם מחנכים איך לאומנות ומשיחיות.
עיסאווי פריג': התגובה בצד השני תהיה בהתאם ולזה אתם מחנכים.
עיסאווי פריג': לא לאזרחות שאני מחפש אותה, שתאחד את כולנו.
עיסאווי פריג': אזרחות, זהות אזרחית משותפת לכל הציבור הישראלי.
יעקב מרגי: תודה, עיסאווי.
יעקב מרגי: בבקשה, ריקי, תגובה.
יעקב מרגי: אני אתנצל בפני כל אלה - - -
<זאב גולדבלט: יש כאן חברה שבאו במיוחד בשביל זה.
יעקב מרגי: אני מתנצל, אני חייב לפנות.
יעקב מרגי: אתה מעכב אותי.
יעקב מרגי: אני מתנצל בפני כל האורחים שנרשמו ורצו.
יעקב מרגי: יש אילוצים לפעמים.
יעקב מרגי: אבל נהנו מהדיון, לפחות שמעו את הדעות של כולם.
יעקב מרגי: בבקשה ריקי, בקצרה.
<רבקה טסלר: אני אומר את זה ממש בקצרה ואני אפילו לא אצטט, אז אני אומר את זה בצורה הבאה.
<רבקה טסלר: אם הספר כל כך טוב, אז למה המשרד פחד להכניס את הנציגים הלגיטימיים של שלושה הזרמים המשמעותיים.
<רבקה טסלר: הדיר אותם לחלוטין מן השיח בתהליך.
<רבקה טסלר: למה המשרד מתעלם גם היום, בחמש השנים האחרונות מהתנגדות עצומה של מרבית אנשי המקצוע, 40 נציגים שהם מוסדות אקדמאים הכפופים לכם.
<רבקה טסלר: ציבור המורים יושב כאן, יושבים כאן חלק מהמורים.
<רבקה טסלר: מכתב של מועצת מורי האזרחות – אנחנו קוראים לפסול את הספר.
<רבקה טסלר: הורים – יושב כאן יושב ראש פורום ההורים היישוביים – התנגדות של ההורים.
<רבקה טסלר: התנגדות של התלמידים, שמעתם רק חלק מהדברים האלה.
<רבקה טסלר: ארגונים - - -
<איתי שובל: לא התנגדנו - - -
<רבקה טסלר: לא - - - תדבר בשמך.
<רבקה טסלר: ארגונים הקימו את הקואליציה לדמוקרטיה בחינוך, חברים ב-24 ארגוני דת.
<רבקה טסלר: מאיפה כל ההתנגדות הזאת באה אם הספר הוא כל כך טוב?
<רבקה טסלר: אז אני אומר כמה נקודות.
<רבקה טסלר: השינוי הוא יסודי ברמה רמות.
<רבקה טסלר: א', התחייבתם לעדכון והלכתם לשינוי מוחלט.
<רבקה טסלר: הנה מספר – המושגון שיצא לפני הספר, שיצא לפני ועדת המקצוע, שיצא לפני תכנית הלימודים – מכיל מתוך 160 מושגים, 125 מושגים חדשים.
<רבקה טסלר: 63 חדשים לגמרי, 62 מתוקנים וכו'.
<רבקה טסלר: אתם עשיתם שינוי יסודי.
<רבקה טסלר: מי כתב את השינוי הזה?
<רבקה טסלר: נציגי זרם אחד שכופים את דעתם על שלושה הזרמים האחרים.
יעקב מרגי: תודה ריקי.
<רבקה טסלר: דבר אחרון.
<רבקה טסלר: יש כאן הכרעה במקום פלורליזם.
<רבקה טסלר: העיקרון שאין חוקה, אנחנו מבררים את המושגים וגוררים את הפרשנויות.
<רבקה טסלר: יש כאן הכרעה – המדינה היא יהודית במובן הדתי, היא דמוקרטית במובן הכי צר שלה, אבל היא בעצם מדינת לאום אתנית, והיא ציונית במובן הניאו ציוני - ארץ ישראל השלמה וראינו את הדוגמה של המפה.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, הוועדה קודם כל מודה לכל מי שהשתתף בדיון, לכל מי שתרם לדיון, לכל הדוברים וגם לאלה שהגיעו ולא הספיקו לדבר.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להגיש לוועדה תשובות על כל ההערות והשאלות שנשאלו.
יעקב מרגי: אם אתם לא רשמתן את כולן וצריכים את עזרת הפרוטוקול, תעזרו בנו.
יעקב מרגי: אני מבקש את תשובת
יעקב מרגי: כם תוך 30 יום מהדיון הזה בטרם הפצת הספר.
<רבקה טסלר: ועדת המקצוע תבקש - - -
עיסאווי פריג': אתה צריך לקיים - - -
יעקב מרגי: לא סיימנו.
יעקב מרגי: צריך עוד לקבל תשובות.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.
יעקב מרגי: "שר שענייני משרדו נדונים בוועדה קבועה המנויה בסעיף 100, יופיע בוועדה לדווח על ענייני משרדו אחת לכֵּנס של הכנסת; בדיווח כאמור יסקור השר לפני הוועדה את פעולות משרדו, את תכנית העבודה של המשרד ואת אופן ביצוע תקציב המשרד.
יעקב מרגי: כמו כן ישיב השר לשאלות של חברי הועדה".
יעקב מרגי: ואני רוצה לציין, מאחר וועדת החינוך, התרבות והספורט לא עוסקת עם הביצים ולא עם הפרות ולא עם העגבניות, אלא רק סוגיית צער בעלי חיים סמוכה על שולחננו, אז אנחנו פוטרים את השר מכול האמור אבל אתה צריך – במלים עדינות, לסקור בפני הועדה את פעולות משרדך בסוגיית צער בעלי חיים, בבקשה.
אורי אריאל: תודה רבה מכובדי היושב ראש, חברי הכנסת, נציגי העמותות, משתתפים.
אורי אריאל: אכן, לפני שבוע היה ביוזמת השדולה – יושב פה חבר הכנסת שמולי שבראשה עם עוד חברים, היה יום דיונים הייתי אומר 'מרתוני', גם ממצה, בוועדות שונות, אחרי כן גם במליאה.
אורי אריאל: אני, את רוב הדברים, אולי לא כל הדברים אבל אני בהחלט אמנה במהירות את הדברים העיקריים, לא נכנס לכל פרט ואדרבה, אם תהיינה שאלות או הערות, אם מותר לי לבקש, רק אם יש חידושים, כי לחזור על כל מה שאך לפני שבוע עשינו, אני חושב שיהיה מיותר.
יעקב מרגי: אני חייב רק לומר שבאמת התלבטנו בסוגיה הזו, כי בסך הכול בשבוע שעבר היו שני דיונים חשובים בנושא צער בעלי חיים אבל, התקנון חייב אותנו כי זה היה בוועדת המשנה ולא במליאת הועדה.
יעקב מרגי: לכן בקשתו של השר היא אך לגיטימית.
אורי אריאל: עניין צער בעלי חיים הוא ערך יסודי בסיסי במסורת ישראל, יש מצוות רבות והלכות רבות שנוגעות לענייני צער בעלי חיים, הדברים האלה הם מבחינתי ממש הנחייה לדרך חיים, לעשייה וכמובן שתמיד אנחנו נשאלים במבחן התוצאה, או.
אורי אריאל: קיי.
אורי אריאל: , בסדר, אז מה עשית עם זה?
אורי אריאל: הרי יש מצוות ויש הלכות ויש חוקים ויש תקנות ועכשיו השאלה מה עושים.
אורי אריאל: ככל שאני הצלחתי לבדוק – עכשיו מלאה שנה לממשלה, מול שנה קודמת, אני חושב שהמשרד – ואני רוצה להדגיש פה את "המשרד" כי עובדים בזה רבים וטובים שאני רוצה להודות להם, אני פטרתי אותם מלהופיע היום בוועדה בגלל הדיונים שהיו לפני שבוע, בסוף צריך לעבוד גם בשטח ולהתקדם, דגנית ונירית ונדב גלאון ורבים וטובים, ויסלחו לי עובדי המשרד שלא הזכרתי אותם בשמותיהם פה.
אורי אריאל: יש אצלי בלשכה כתובת מיוחדת, חנן מלמד, שאני חושב שאתם פוגשים אותו דרך ההודעות שלכם, כשהוא חוזר אליכם ואנחנו, לא רק זאת אף זאת, מוסיפים עכשיו שלושה תקנים, בהתאם להחלטה שהייתה, לקחנו מתוך המשרד את התקנים האלה, מתוך השלושה קיבלנו תקן אחד ואנחנו מוסיפים שניים, כדי שהם יתמקדו ויתמקצעו בתחום הזה ולא יהיו בעוד דברים.
אורי אריאל: בסך הכול השנה הזאת הייתה יותר טובה מקודמתה ולפי תכנית העבודה שעשינו – ועשינו, השנה הקרובה תהיה יותר טובה מזו שהסתיימה.
אורי אריאל: המגמה היא מגמה חיובית, אני מבקש להודות גם לך, אדוני היושב ראש, כוועדה שעוקבת ומממריצה אותנו - - -
יעקב מרגי: ליו"ר ועדת המשנה, שמחויב לה.
אורי אריאל: אני מודה גם לחבר הכנסת שמולי, יושב ראש ועדת המשנה, ולא פחות מכך אני מודה לעמותות, שהן בשטח, הן מוסיפות הרבה מאוד עיניים, תשומת לב, הצעות, רעיונות ואני חושב שאולי אחד הדברים שאני רוצה בכל זאת לחזור ולציין אותם הוא שיתוף הפעולה לפיו קבענו מפגש חצי שנתי קבוע מראש, לא צריך לבקש, לא צריך לדרוש, הוא פשוט קיים כל חצי שנה, עם כל העמותות, כל מי שרוצה, אני לא מחליט מי יבוא ומי לא יבוא, אנחנו יושבים אתם ושומעים את זה מן השטח, מעבר ליומיום אלא בישיבה מסודרת וכמובן, בזמן הקרוב, נדמה לי שהישיבה האחרונה הייתה לפני חודשיים וחצי או שלושה, אז בעוד כשלושה חודשים תהיה פגישה נוספת, כדי לשמוע "תשועה ברוב יועץ", כששומעים כולם את כולם ולומדים אחד מהשני זה מקדם אותנו ועוד פעם, זה לא במקום היומיום.
אורי אריאל: אנחנו ביקשנו ואני מקווה שזה יאושר בשבועיים הקרובים, מוועדת העבודה והרווחה בראשותו של ידידי חבר הכנסת אלי אללוף, שנושא צער בעלי חיים כנושא יהיה בתוך השרות הלאומי-אזרחי, כך שנוכל להקצות לזה כוח אדם.
אורי אריאל: זה טוב מאוד לחלק מהנערים והנערות, הטיפול, זה מוסיף להם, זה עוזר להם קודם כל.
אורי אריאל: בי"ת, זה כמובן עוזר לבעלי החיים וגימ"ל, זה עוזר לכל העוסקים במלאכה, במלאכת הקודש הזו ואני שמח שהדבר הזה יקרה ממש בימים הקרובים.
אורי אריאל: נושא חשוב מאוד לפי דעתי הוא תכניות הלימודים.
אורי אריאל: אנחנו חייבים לעסוק בחינוך ולא בגיל שש- עשרה כשקורה אירוע, או בגיל ארבעים, שאז נטפל בבעיה ונעניש את האיש או את מי שעושה את מה שעושה.
אורי אריאל: אם נשכיל – ואנחנו רוצים להתחיל בזה באופן משמעותי, יש היום התחלות, שמענו את זה גם בדיווח בוועדת המשנה ממשרד החינוך ומחלק מן העמותות, שעוסקים בענייני חינוך, זה לא שאין כלום אבל, זה עדיין לא מערכתי, זה לא בהיקף הנכון, זה לא בגיל הנכון ולא מגיע לגילאים הגבוהים, אז יש פערים גדולים בתכנית.
אורי אריאל: יש התחלה טובה – הייתי אומר, אבל חסר עוד הרבה.
אורי אריאל: אנחנו יושבים עם משרד החינוך כדי לגבש ביחד תכנית שתהיה מן המעונות ועד התיכון, כולל תיכון.
אורי אריאל: זה יביא למציאות יותר טובה בצד החינוכי-ההבנתי של העניין ואז, ממילא, יהיו לנו פחות מקרים, פחות בעיות, יותר חמלה ויותר הבנה לעניין.
אורי אריאל: העברנו את חוק צער בלי חיים, צריך לציין שהוא החל לפניי, זו לא הייתה יוזמה שלי, החוק הזה התחיל עוד בזמנו של השר שמיר והגיע אליי, הייתי אומר, בתחילת החקיקה עצמה ואני שמח, שהצלחנו להעביר את זה.
אורי אריאל: יש שם שינויים מהותיים, אלה לא סידורים ותיקונים של חוק ישן שמסדרים אותו קצת אלא למשל, נושא האחריות של מנהלי המפעל ולא רק הפועל שעומד בקצה השרשרת, החמרה מאוד משמעותית של הענישה, חלק מבתי המשפט כבר השתמשו בזה, נקטו ענישה הרבה יותר משמעותית ואני חושב שהחוק הזה עושה סדר ומיטיב.
אורי אריאל: אנחנו מדברים על פקודת הכלבת, שמסדירה את ההסגר הביתי, אני חושב שזה ייגמר ממש בשבועות הקרובים.
אורי אריאל: נדווח לכם.
אורי אריאל: לגבי הנושא של בתי המטבחיים והמשחטות, אנחנו עושים שני דברים גדולים מעבר – עוד פעם, מעבר להרבה דברים נוספים, אחד הוא מערך מצלמות 24/6 שיצלם כל הזמן, כשהחומר נשמר ואפשר להיכנס לאחור, לבדוק, לבחון, לקחת את זה כחומר לבדיקה, לחקירה וגם אם צריך לבתי המשפט.
אורי אריאל: דבר שני הוא כוכבים, זאת אומרת, לתת למשחטות ולבתי המטבחיים כוכבים.
אורי אריאל: אדם הולך לקנות ויראה, אם יש חמישה כוכבים אז זה ממפעל שיותר מתחשב בצער בעלי חיים ואם יש כוכב אחד, אז הוא פחות.
אורי אריאל: הוא ייקח את זה בחשבון –חוץ, כמובן - - - והמחיר ודברים נוספים, זה יהיה - - -
יעקב מרגי: את סמל הארנבת הוא לא יקבל בחיים.
אורי אריאל: כנראה.
אורי אריאל: בכל אופן, זה שינוי, עוד פעם, של חינוך ושל ניראות ושל צרכנות, שישנה לנו את העניין.
אורי אריאל: אנחנו משלבים בסיורים שלנו, גם שלי אבל גם עובדי משרד בכירים אחרים נכנסים למשחטות ולכלביות, לבתי מטבחיים, כדי לעשות ביקורי פתע.
אורי אריאל: זה דבר שבהחלט מוכיח את עצמו ונותן לנו דברים שלא היינו בהם קודם.
אורי אריאל: העליתי את כל נושא קרבות הכלבים והתעללויות וכו' בפני המפכ"ל, בישיבה שהייתה לפני שבועיים וחצי.
אורי אריאל: המפכ"ל אמר שהוא מודע באופן כללי לעניין והוא מתכוון להנחות את היחידות אצלו לעסוק בזה יותר ולתת יותר תשומת לב, דבר שכמובן יאפשר לנו לעשות יותר דברים.
אורי אריאל: אני גם רוצה שיחידת פיצ"וח – פיקוח על צומח וחי בראשי תיבות, תעסוק יותר בעניין של צער בעלי חיים.
אורי אריאל: היא עוסקת בזה היום אבל יש לה הרבה משימות, מעברי גבול, הברחות ועוד נושאים רבים.
אורי אריאל: אנחנו רוצים לתת לזה דגש, כדי שהיחידה הזו, שיש לה כלי אכיפה מסויימים – היא לא משטרה אבל יש לה כלי אכיפה מסויימים, אכן תוכל לעשות יותר.
אורי אריאל: יש כמה מאות תיקים שנפתחו על ידי היחידה ואנחנו חושבים שזה לא מבטא את המציאות של "זה מה שיש" אלא "זה מה שנתפס" ויש מקום בהחלט לתגבר את זה ולעשות את זה דבר יותר טוב.
אורי אריאל: אני חותר לסיום.
אורי אריאל: כידוע, יש חלוקה בין משרדנו לבין המשרד להגנת הסביבה, בראשות השר אבי גבאי, שהם מטפלים בחלק מהדברים ואני לא אדבר עליהם, אנחנו כן נכנסים באופן הרבה יותר משמעותי לבדיקה ולמחקר בתחום הגידול התעשייתי, קרי, מטילות, בשר, צריכת בשר וכל הדברים הללו.
אורי אריאל: יש לנו שם פערים משמעותיים ואנחנו צריכים להדביק אותם, למשל, בנושא האפרוחים, למשל בנושא תנאי החיים של המטילות, שעלה גם בדיון לפני שבוע אבל בהחלט יש עוד הרבה מה לעשות שם.
אורי אריאל: אפשר להמשיך בכל הנושאים כמעט.
אורי אריאל: אנחנו במאמץ מיוחד, כולל בשבוע הזה, להביא יותר בשר מצונן מאירופה.
אורי אריאל: כל קילו שנביא מצונן, זאת אומרת, שהוא אחרי שחיטה, חוסך כששה קילו נדמה לי – אם אני זוכר נכון, של בשר חי שמובילים מאוסטרליה ומניו זילנד, במסע מפרך של שבועות בים, בתנאים בעייתיים – הייתי אומר, אמנם לפי תקנות של האוסטרלים ולפי תקנות של האירופאים וכאילו "אנחנו מסודרים" אבל אנחנו לא באמת מסודרים, כבר נאמר את האמת, ואנחנו יכולים להקטין את זה על ידי הגדלת היבוא מאירופה של בשר מצונן – זה לא בשר קפוא וזה לא בשר טרי, אלא מצונן, שהוא בין º4-º0.
אורי אריאל: אנחנו, עם כל שגריר, עם כל שר שמגיע הנה, אני אומר, גם עכשיו מגיע השר האוקראיני, בקיצור, זה עולה מול כל אחד מהם, כבקשה שלנו לייבא ולפתוח את השוק.
אורי אריאל: דבר מאתגר.
אורי אריאל: מצד אחד, פתיחת שוק חדש, צריך לעמוד בתקנות השרות הווטרינרי, צריך לעמוד באות כשרות שלנו, זה לא 'יללה, תביאו'.
אורי אריאל: אנחנו מעלים את זה בפני סגן שר החקלאות הרוסי שעומד לבוא הנה לקראת סוף החודש, ולא נלאה אתכם בכל השמות.
יעקב מרגי: הבנתי שמפולין מתפתח.
אורי אריאל: פולין – אנחנו אחרי.
אורי אריאל: פולין – פתחנו ופולין היא בדיוק הדוגמה שאפשר לעשות את זה גם עם מדינות אחרות וזה קרוב, זה גם חוסך בעלויות של ההובלה כי זו הובלה קצרה.
אורי אריאל: במקום להביא בשר קפוא מארגנטינה, שזה 'סיפור' וכל אחד יודע להעריך ולראות את המציאות הזו.
אורי אריאל: כן, למה זה לא קרה עד היום?
אורי אריאל: אני באמת לא כל כך יודע, אולי לא היינו מספיק ערים לעניין של הובלת בעלי חיים, לא משנה, אנחנו עוסקים - - -
יעקב מרגי: המיתוס של בשר בדרום אמריקה.
אורי אריאל: כן, יכול להיות.
נורית קורן: אדוני השר, אדוני השר.
אורי אריאל: עוד שניה אני מסיים.
נורית קורן: בקשר לזה.
אורי אריאל: זה קוטע לי את חוט המחשבה.
נורית קורן: סליחה.
אורי אריאל: אז את זה אנחנו בודקים, לעשות תקנות מחמירות יותר להובלה ביבשה, בים ובאוויר, יש לנו בכל התחומים האלה תקנות אבל אנחנו חושבים ומעריכים שיש מקום לשפר את זה ואדרבה, אני קורא גם לחברי הכנסת וגם לעמותות, אם מישהו יש לו ביד חומר והצעות שיעביר לנו, שיעביר לחנן, הרם יד רגע, שייראו מי אתה, זה חנן מלמד, לתת לנו את זה ואנחנו נעשה את זה.
אורי אריאל: אנחנו הולכים למיפוי, שהוא לקראת הסוף, של כלביות אזוריות.
אורי אריאל: יש בעיות גדולות מאוד עם הכלביות.
אורי אריאל: אני לא צריך להסביר לכם ואקצר.
אורי אריאל: בחלקן אין ובחלקן יש והן לא ראויות להיקרא כלביות, חלק מהכלבים הם בכלביות פרטיות שאחרי חמישה ימים לפי החוק מותר – קוראים לזה להרדים אותם, בואו נדבר בעברית, להרוג אותם, בסדר?
אורי אריאל: אז נבין יותר טוב על מה אנחנו מדברים, והורגים, כי זה כסף, עולה להם להחזיק אותם, זה לא "תנו לחיות לחיות" או "s.o.s." - - - שאני לא מפספס פה איזו עמותה, בסך הכול העמותות הטובות שעוסקות בזה, ואז אנחנו פשוט מגיעים למספרים, חבר הכנסת שמולי נקט במספר 60,000 כלבים, אני לא יודע אם זה המספר אבל זה בכלל לא משנה, כי אם מישהו יגיד: לא, זה "רק", "רק" במרכאות כפולות ומכופלות 40,000 אז מה, האם זה בסדר?
אורי אריאל: האם זה טוב?
אורי אריאל: האם הגענו עם זה למה שאנחנו רוצים – לא.
אורי אריאל: לא כבני אדם ולא כיהודים וזהו, אנחנו צריכים לקדם את זה ואנחנו משתדלים.
אורי אריאל: זה מופיע אצלי בכל סיור, אני מקבל דף עם בדיוק מה מצב הכלביות, זה חלק מהסטנדרט של הסיור.
אורי אריאל: אין מצב שלא יהיה לי בתיק, באיזשהו סיור, לא משנה איפה, לא חשוב באיזה מגזר, פירוט של הכלביות ומה מצבן ומה קורה ומה צריך לעשות.
אורי אריאל: הבעיה כרגיל, או כמעט כרגיל, היא תקציב.
אורי אריאל: אנחנו קנסנו - - - כלבייה נורמלית, צריכים משהו כמו מיליון וחצי שקל, אנחנו מדברים על התחלה עם עשרים כלביות אזוריות, לא מקומיות, אתם יודעים את הסכום, הרי כדי להתחיל זה 30 מיליון שקל - - -
יעקב מרגי: 'קטן עליך'.
אורי אריאל: נכון, 'מאוד קטן'.
אורי אריאל: ואנחנו אכן עושים מאמץ גדול מול האוצר ואדרבה, אם מישהו יודע לעזור בעניין הזה - - -
<קריאה: האם לכם, מבחינתכם, יש תכנית רב שנתית - - -
אורי אריאל: רגע, משפט - - -
יעקב מרגי: מיד, מיד נבדוק.
אורי אריאל: ממש סיימתי, זהו, לא סיימתי להגיד את הכול אבל סיימתי כדי לאפשר לכם, נשמע את השאלות וננסה לענות.
אורי אריאל: בקיצור, הנושא התקציבי ודאי יכול מאוד לסייע בתחום הכלביות כמו גם בתחומים אחרים, זה לא תחום יחיד, מדובר על כמה עשרות מיליוני שקלים שיכולים לעשות שינוי, לא "קצת מזה, קצת מזה וכל גרוש טוב" אלא לעשות שינוי, אם היינו יודעים להביא את זה, אנחנו משתדלים, אתם יכולים לעזור, אני לא מגלגל את הכדור אליכם, ממש לא, אלא רק מעדכן אתכם, אני מקווה שבכוחות משותפים נוכל לעשות את הדברים הרבה יותר טוב.
יעקב מרגי: תודה לכבוד השר.
יעקב מרגי: מאחר וזה לא דיון אלא סקירה אז אני נותן לחברי הכנסת שאלות, לא לחזור על דברים כדי שנמצה ואני רוצה לכבד גם את האורחים.
איציק שמולי: תודה רבה אדוני השר על הסקירה וכמובן, יושב ראש הועדה, זו הזדמנות נוספת להודות לך על כך שבכנסת הזאת יש ועדת משנה לענייני מניעת צער בעלי חיים.
איציק שמולי: ממש כמה נקודות קצרות אדוני השר, כי באמת דיברנו על חלק מהדברים בשבוע שעבר.
איציק שמולי: הנושא שאותי באופן אישי הכי מטריד הוא נושא המתות הכלבים.
איציק שמולי: אני נקבתי פה בשבוע שעבר במספר 60,000 כלבים, בינתיים ערוץ 1 הגיע למספר של 200,000 כלבים שפשוט מומתים ונזרקים בתוך שקיות ניילון לבנות או שחורות, לפח האשפה הקרוב וברור לנו, אדוני השר, שאי אפשר להגיע לשם ביום אחד אבל, בינתיים, אני רוצה שנשים לב כולנו שהמגמה, היא מגמה שהיא בכיוון עלייה ולא מגמה בכיוון ירידה והשאלה היא מה אנחנו עושים בטווח הזמן הקרוב והמיידי, כדי להתחיל ולשנות את המגמה, כדי שלפחות ב-2020 אנחנו נהיה במקום שגם אם לא נמגר את כל התופעה, לפחות נוכל להגיד שצמצמנו אותה בצורה מאוד משמעותית.
איציק שמולי: הצעדים שאנחנו חושבים שחייבים לקדם הם גם עיקורים וסירוסים, גם לתת יותר תקציבים לעמותות ולכלביות, כדי שיוכלו לעודד אימוצים.
איציק שמולי: לא פעם, השאלה אם יש יום אימוץ או אם אין יום אימוץ, תלויה בנכונות של הווטרינר הרשותי ביום ששי, לעזוב את הסידורים שלו ולהוציא את הכלבים לפארק הקרוב.
איציק שמולי: כמובן, הרחבה ושיפוץ של הכלביות המקומיות וצעד נוסף, שלצערי, נתקל בהתנגדות בשבוע שעבר, הוא מאבק ומלחמת חורמה במגדלים הפירטיים.
איציק שמולי: צריך להבין שעל כל כלב שמישהו קונה בארגז בפארק, יש ששה-שבעה כלבים שמומתים בכלביות.
איציק שמולי: לי אמרו שההצעה היא קיצונית אבל אני חושב שאו.
איציק שמולי: קיי., אז שמשרד החקלאות יביא הצעה.
איציק שמולי: אני ראיתי אילו הצעות עברו אתמול בוועדת שרים לענייני חקיקה, אני לא מצפה ממך לתשובה על זה אבל, עברו הצעות ששרת המשפטים אמרה עליהן שזו בושה לדמוקרטיה שיש הצעות חוק כאלו, אז על ההצעה שלי למלחמה במגדלים פירטיים אומרים שזה מוגזם מדי, רק כשוועדת שרים רוצה להעביר דברים אז היא יודעת איך לעשות את זה.
איציק שמולי: הנושא השני הוא העניין של מניעת התעללות בבעלי חיים.
איציק שמולי: אני חושב שבתחום הזה, במישור של החקיקה, נעשו דברים משמעותיים השנה, גם בשיתוף פעולה ובהובלתך, ועל כך תבורך.
איציק שמולי: אני חושב שאנחנו צריכים להשתפר עד מאוד בנושא האכיפה אם אני מוצא את עצמי לפני כשבועיים, עם חלק מהיושבים פה, מפקד על חילוץ כלבים מתוך כפר ערבי, כי המשטרה לא מוכנה לזוז והפיצ"וח אומר לי שזה כן מעניינו או לא מעניינו ואני מוצא את עצמי מפקד על איזו חוליית רגלים, שנכנסת בכוחות עצמה לכפר ערבי, כדי לחלץ עשרים כלבים בתוך טנדר, כי אלהים ישמור ממה שקורה להם שם.
איציק שמולי: כן חוקי, לא חוקי, עשיתי את זה.
איציק שמולי: אבל בסוף, על מה אנחנו מדברים?
איציק שמולי: זה לא התפקיד שלי לעשות את זה.
איציק שמולי: ויש לא פעם ולא פעמיים שאתה מרגיש כאילו זה סוג של מטרד, אתה חושב פעמיים אם להרים טלפון או לא להרים טלפון, פעם למשטרה ופעם לפיצ"וח.
איציק שמולי: הדבר השלישי והאחרון, אדוני השר, זה לגבי המשלוחים החיים.