GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורד וינדמן: סליחה?
יעקב מרגי: אמרתי אולי את מסתכלת על איזה מסמך מלפני 20, 30 שנה.
יעקב מרגי: זה עדיין קיים?
<ורד וינדמן: מה עדיין קיים?
יעקב מרגי: אני שואל, זה עדיין קיים שלא מצלמים ילד?
<ורד וינדמן: זו פנייה מהזמן הזה, בוודאי.
<ורד וינדמן: אני אפילו לא הבנתי את השאלה.
יעקב מרגי: משרד החינוך שומע את זה?
יעקב מרגי: לא, אני חשבתי שזה נעלם כבר.
יעקב מרגי: אני חשבתי שזה נעלם.
<ורד וינדמן: אני לא הבנתי את הציניות, כי אלה פניות - - -
<ורד וינדמן: לא, זה ודאי לא נעלם.
<ורד וינדמן: או פניות שמקריאים בכיתה.
<ורד וינדמן: אנחנו פונים עם הפניות האלה למשרד החינוך ולכן - - -
<זאב גולדבלט: מקריאים שמות של אלה שלא שילמו.
<ורד וינדמן: שלא שילמו, כן.
<ורד וינדמן: אנחנו מכירים את זה.
<ורד וינדמן: זה לא פעם ראשונה גם שזה עולה כאן בוועדה.
יעקב מרגי: אתם יודעים מה, אני רוצה לומר מהרהור הלב.
יעקב מרגי: חגית וגור, באחד הדיונים כאן שהיו פה נציגי המוכש"ר ותבעו לקבל תקצוב כמו ילדי הממלכתי, כי אי אפשר לעשות איפה ואיפה בין ילדים.
יעקב מרגי: ואחת הטענות שהייתה למשרד החינוך מולם, אתם עושים סלקציה, אתם יש לכם ועדות קבלה לילדים שלכם.
יעקב מרגי: יש איזה תמורה, אתם צריכים, אתם לא בית ספר רגיל.
יעקב מרגי: לא יתכן שתיכון שמתוקצב במאת האחוזים, אנחנו נאפשר לו עוד תשלומי יתר.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם שאותם תיכונים גם עושים ועדות קבלה לילדים.
יעקב מרגי: למה אני מציף את זה?
יעקב מרגי: וודאי שזה לא בא כל הכתפיים לא של ד"ר חגית ולא של מר גור.
<חגית מאיר: אנחנו בבית המשפט העליון בנושא הזה.
יעקב מרגי: אז אני חושב שהדברים צריכים להיות מועברים בשיא עוצמתם להנהלת משרד החינוך.
יעקב מרגי: זה לא יכול להיות, אני אומר לכם.
יעקב מרגי: אני מצומצם בזמן ואני רוצה להגיע לסיכום, סליחה שהפסקתי אותך.
יעקב מרגי: יש פה עיוות שנוצר מתוך הרצון לתת אפשרות להעצים את הילדים שלנו ומי שרוצה להעצים.
יעקב מרגי: קודם כל כמדינה אסור שהרצון של הורים להעצים את הילדים שלהם, יאפשר מסלול מקביל עוקף של חוק חינוך חינם שהוא חובה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אתם מגדירים את זה מס רגרסיבי, מס סמוי, מס גלוי.
יעקב מרגי: אין במדינת ישראל חוק חינוך חינם.
יעקב מרגי: הוא לא חינם.
יעקב מרגי: גם אלף שקלים, שזה הבסיס בשנה, יש משפחות שקשה להם.
יעקב מרגי: תוסיף את זה לשאר ההוצאות.
יעקב מרגי: נוסיף את זה להשאלת ספרי לימוד, נוסיף את זה לעוד כל מיני תשלומים כאלה ואחרים שנתבעים ההורים לשלם במשך השנה.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על צמצום פערים?
יעקב מרגי: זה הכלי שמעצים פערים.
יעקב מרגי: האפשרות הזאת, לתת לבית הספר לגבות 5,000 שקלים, זה מזעזע, אני אומר לכם.
יעקב מרגי: 5,000 שקלים לשנה לילד בכיתה ח'?
<יוסי אביב: 5,900.
יעקב מרגי: ויש גם 6,800 שקלים.
יעקב מרגי: ואנחנו מדברים ואני אומר לכם, לפחות שיתכבדו אותם אנשים שמאפשרים את זה לא לדבר על צמצום פערים.
יעקב מרגי: שלא ידברו במדינת ישראל צמצום פערים.
יעקב מרגי: הם נושאים את שם הצמצום לשווא.
יעקב מרגי: הם מרימים דגל להעצמת הפערים.
יעקב מרגי: להערכתי, אני אומר לכם, יש במשרד החינוך פונקציות שמעודדות את זה.
יעקב מרגי: מי שמאפשר הפרטת בתי ספר תוך מתן אישורים כאלה לגביות כאלה ומצהיר זאת במעשה לא רק באמירה.
יעקב מרגי: לסיכום, יש לך משפט סיכום או שאני אסכם?
<ורד וינדמן: לא משפט סיכום, אבל להוסיף עוד משהו - - -
יעקב מרגי: משפט סיכום, בבקשה.
<ורד וינדמן: שכדאי להעלות בוועדה וזה הנושא של קרן המלגות, שכמעט לא הזכרנו אותה.
<ורד וינדמן: כמה מנוצל, האם יש פניות לקרן מלגות שנענות בשלילה.
יעקב מרגי: זה יעלה בדו"ח שנעשה על התל"נים ועל תשלומי החובה.
<ורד וינדמן: זה גם חשוב.
יעקב מרגי: התנועה לאיכות השלטון, בבקשה.
<שני בראון: שלום, שמי שני בראון.
<שני בראון: אני עורכת דין בתנועה לאיכות השלטון.
<שני בראון: אני לא אכביר במילים על הפיקוח.
<שני בראון: אני בטוחה שכולנו כבר הבנו שהפיקוח כאן הוא באמת דל, אבל אני כן רוצה להציע איזו שהיא הצעה אולי באמת לשכלל ולהפוך את הפיקוח שקיים לצורך העניין במערכת אפיק הזאת, לקצת מהותי יותר ובאמת בקרה שבודקת מה קורה בפועל.
<שני בראון: לצורך העניין אפשר ואני מניחה בצורה די פשוטה, גם להכניס נתונים נוספים למערכת הזאת, כמו למשל שעות התל"ן בפועל שבית הספר נותן, וככה בקלות אפשר לבדוק האם בית הספר נותן באמת 11 שעות שמזכות את בית הספר ומאפשרות לו לגבות 600 שקלים נוספים מאותם תמידים.
<שני בראון: דבר נוסף, הוא גם יוכל לבדוק באמת רובריקה נוספת של דמי הניהול שנגבים בבית הספר, ואז מאד מאד בקלות אפשר לראות האם זה נגזרת של סך ההכנסות או נגזרת של כספי המדינה בלבד.
יעקב מרגי: בבקשה, מסעוד גנאים.
מסעוד גנאים: רב חצי דקה, אדוני יושב הראש.
מסעוד גנאים: לצערי, כל פעם אנחנו מתכנסים פה בוועדת החינוך כדי לדון בעניין תשלומי הורים, תשלומי היתר והעניין עדיין לא הוסדר, לא מפוקח כראוי.
מסעוד גנאים: אני רק רוצה להוסיף שיש מסר לא חינוכי גם בעניין.
מסעוד גנאים: כי מי שיש לו, מי שההורים שלו הם העשירים, כפי שהזכרת, הוא יכול לקבל חינוך טוב, אז מי שאין לו הוא לא מקבל חינוך טוב, לפי ההורים.
מסעוד גנאים: אני כמורה לשעבר, אני הייתי עד למצבים שהבן או התלמיד שאבא שלו שילם לבית הספר את הסכום הגבוה, הוא לצערי הרב בעיני המורים וההנהלה הוא הוא המועדף.
מסעוד גנאים: הוא החמישה כוכבים, לצערי הרב.
מסעוד גנאים: וזה לא חינוכי בכלל.
יעקב מרגי: אני מודה שהדיון לא תם.
יעקב מרגי: לא מיצינו, אבל התמונה ברורה ועולה מהדיון.
יעקב מרגי: אני אקרא את נקודות הסיכום: הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון – חברי כנסת, אורחים.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למר יוסי אביבי על הצפת הנושא.
יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את העובדה שיותר משליש מבתי הספר נמצאו כלא מדווחים בתכניות אפיק על הגבייה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להגביר את האכיפה בסוגיית תשלומי הורים.
יעקב מרגי: הוועדה מביעה את מורת רוחה מכך שעדיין מאשרים בתי ספר סכומים שהם גבוהים מ-1,000 שקלים ומ-2,000 שקלים, וזה עד למצב שיבוטלו תשלומי ההורים כליל במדינת ישראל, ויבוא לביטוי הולם חוק חינוך חובה חינם במדינת ישראל.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לקבל לידה את הנוהל שלפיו עובד משרד החינוך לאישור מוסד כמוסד ייחודי תורני.
יעקב מרגי: ייחודי ותורני.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לקבוע שחשבון תשלומי הורים ישמש כחשבון במשק סגור.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבוע נוהל החזר תשלומי יתר להורים.
יעקב מרגי: יש בתי ספר שנתקעים עם יתרות.
יעקב מרגי: יש נוהל מאד ברור.
<קריאה: אבל אתם מגבים את אלה שלא - - -
יעקב מרגי: אי אפשר להעביר משנה לשנה ואי אפשר להעביר וזה, אז תפתרו את כל הבעיות.
יעקב מרגי: אנחנו מבקשים לקבוע נוהל והוא ברור לצד אחד כנראה, לא לכולם.
יעקב מרגי: נוהל ברור לסוגית החזרי תשלומי היתר להורים.
יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.
יעקב מרגי: היום 5 ביולי 2016, כ"ט בסיוון התשע"ו, הנושא הוא הצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה), התשע"ו-2016, של חברות וחברי הכנסת: יעקב מרגי, יפעת שאשא-ביטון, נורית קורן, מירב בן ארי, קארין אלהרר, עאידה תומא סלימאן, עליזה לביא, סתיו שפיר, נחמן שי, איציק שמולי, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, דוד ביטן, אלי אלאלוף, עמנואל טרכטנברג, אורי מקלב ויגאל גואטה.
יעקב מרגי: רבותי, הצעת החוק הזאת נולדה בגלל הכשל – אני לא יודע אם לומר כשל שוק – שקרה בתחום ביטוח תאונות אישיות.
יעקב מרגי: נאלצנו בשנה האחרונה, בדקה ה-90, לאשר סכום שהיתה לו עלייה של מעל 75%.
יעקב מרגי: אני לא מכיר מוצר במשק הישראלי שעלה משנה לשנה ב-75%, הכרתי רק דבר אחר, ירידת שכר ב-75% - כשהייתי שר הורידו לסקטור מסוים ב-75%, זה כן.
יעקב מרגי: נכנסנו לנושא הזה במספר דיונים ותהינו איך יכול להיות שרשות קטנה, מועצה קטנה בצפון, הצליחה להשיג תעריף זול, לעומת מה שהצליח השלטון המקומי.
יעקב מרגי: תהינו והתברר ששנה אחרי זה אותה רשות מקומית כבר התחננה על נפשה, בגלל תביעות שהיו שם על פגיעות ועל פציעות התעריף קפץ.
יעקב מרגי: הגענו למסקנה שאין מה לעשות, צריך לנצל את הפרמטר הזה של הגודל, של ריכוז כל הקולקטיב של כל התלמידים במדינת ישראל.
יעקב מרגי: אני רוצה לציין פה שהיה שיתוף פעולה של ההורים, של פורום ועדי ההורים היישוביים, השלטון המקומי, משרד החינוך וחברי הכנסת, ישבנו במספר דיונים והגענו לאיזשהו נוסח שבו אנחנו מנצלים את הקולקטיב, כך שברגע שיש מכרז אחד גדול וביטוח אחד גדול אז גם אם יש פציעות או תביעות מה שנקרא, התביעה מתחלקת על מספר גדול יותר של תלמידים ולא על מספר קטן של תלמידים; ב', הגודל, מה לעשות, קובע גם במכרזים ובתעריף של חברות הביטוח.
יעקב מרגי: אצה לנו הדרך להעביר את זה כבר במושב הזה, בשלושת השבועות הקרובים שיש לנו כדי להוציא כבר את המכרז – לוקח זמן למכרז את העסק הזה – ולבטח את תלמידי ישראל בסכום סביר כי בסוף בסוף בסוף זה יוצא מההורים.
יעקב מרגי: התפקיד שלנו להביא להורים ביטוח טוב, ביטוח אמין אבל גם זול.
יוסף ג'בארין: יש הערכה מה יהיה היקף ההוזלה?
יעקב מרגי: לא, יהיה מכרז.
יוסף ג'בארין: הערכות?
יעקב מרגי: אין לנו, יהיה מכרז.
יעקב מרגי: זה כוחו של מכרז – תהיה תחרות במכרז ונראה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, אתם רוצים לפני כן להתייחס?
יעקב מרגי: היועצת המשפטית?
<מירב ישראלי: יש לנו נוסח שמשרדי הממשלה העבירו, הוא על השולחן עם תיקונים.
יעקב מרגי: אני מכיר את החלטת ועדת שרים לענייני חקיקה, אני לא מבין את ההתנגדות שיש למשרד המשפטים ואני ארצה לשמוע אותה.
יעקב מרגי: הבנתי שלמשרד המשפטים יש הסתייגות בקטע הזה שהסוכן המרכזי שיבצע את כל העבודה יהיה החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי.
יעקב מרגי: אני, בגילוי נאות, לא אוהב אותם אבל אין ברירה במקרה הזה – לא אוהב אותם בתחומים אחרים, לא מבחינה אישית, יש פעמים שהם יעילים ומוצלחים ויש פעמים שהם לא הכי יעילים – במקרה הזה אנחנו רוצים לנצל את שני הפקטורים שדיברנו עליהם.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את עמדת משרד המשפטים, מה ההתנגדות, מה מהות ההתנגדות.
<חנן ארליך: החלטת ועדת השרים אכן קבעה שהתמיכה של הממשלה בחוק כפופה לשני תיקונים בנוסח, שני נושאים שצריכים להיות מתוקנים בנוסח, כשאחד מהם הוא אכן מה שאדוני, יושב-ראש הוועדה, ציין.
<חנן ארליך: אני אצטט מהחלטת ועדת השרים - מחליטים לתמוך בכפוף לתנאים הבאים: אם תבוטל ההוראה המוצעת לעניין בלעדיות החברה המשותפת או חברת הבת שלה בניהול וריכוז הסדר הביטוח.
<חנן ארליך: ישנן מספר סיבות להתניה הזאת.
<חנן ארליך: אני קודם כל אבהיר שאנחנו מדברים על קביעה בחוק, חוק ראשי, של חובה להשתמש רק בסוכנות ביטוח מסוימת, שזו הכוונה של "ניהול וריכוז הסדר הביטוח".
<חנן ארליך: אין פה איסור על מצב שייווצר ולפיו אכן בסוף תהיה סוכנות אחת כזו, זאת אומרת, ההצעה שלנו לא באה לאסור על זה, אבל הממשלה מתנגדת לקביעת חובה שתהיה רק חברה אחת כזו, או סוכנות אחת כזו.
<חנן ארליך: דבר ראשון, אנחנו רואים בזה פגיעה בעצמאות של הרשויות עצמן, הרשויות המקומיות, ביכולת התפקוד שלהן, בניהול העצמי שלהן, ביכולת שלהן לבחור סוכן ביטוח.
<חנן ארליך: לדוגמה, רשות מקומית שעובדת עם סוכנות - - -
יעקב מרגי: אין מעמד משפטי מיוחד לחברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי?
<חנן ארליך: כיום לא.
יעקב מרגי: כשאתה אומר "כיום לא" למה הכוונה – בעבר היה?
<חנן ארליך: לא.
<חנן ארליך: "כיום" אני מתכוון למצב החוקי הנוכחי.
<חנן ארליך: הצעת החוק הזו באה אכן לקבוע לה מעמד מיוחד בכך שהיא זו שתערוך את המכרז והיא זו שתבחר את המבטח או המבטחים, אבל זה עניין שהוא נפרד מעניין זהותו של סוכן הביטוח, זה לא מונע מוועדה להשתמש בסוכנות ביטוח ולסוכנים נוספים.
יעקב מרגי: במצב רגיל מסכים אתך שזה נכון, לא שייך לתת להם בלעדיות, כמו שגם לא נותנים להם בלעדיות בתחומים אחרים כשממכרזים, אלא שכאן יקרה מצב שאנחנו כמעט מייתרים את החוק אם אנחנו לא שמים את זה.
יעקב מרגי: אנחנו מייתרים את החוק.
יעקב מרגי: נחזור לאותו מצב שהיינו בו בתחילת שנה, זה מה שיקרה.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על 257 רשויות מקומיות, אין לי ביטחון – ואני לא מכוון את זה לשום ראש רשות – שמספר ראשי רשויות, מתוך שיקולים כאלה ואחרים, טובת הילד וטובת ההורים לא תהיה במדרג הראשון, ובגלל קרבה כזו או אחרת, מחויבות כזו או אחרת, הם יעדיפו שוב סוכן ביטוח שיעשה ביטוח שלא בדרך שאנחנו מכוונים כאן ואז נוצר מצב דומה.
יעקב מרגי: תאר לך שאנחנו באים על דעת שאנחנו משווקים זאת לכלל התלמידים, עושים פוליסה שתהיה לכלל התלמידים, והנה, כמה ראשי רשויות יעשו שבת לעצמם – אתה מבין את החשש שלנו?
<חנן ארליך: כן, אני רוצה להתייחס לזה.
יעקב מרגי: איך אני מתמודד עם זה?
<חנן ארליך: ראשית, אנחנו מציעים שנתקן את הנוסח כך שתיכלל בו בין השאר הסמכה לקביעת גובה מרבי של עמלה באותה סוכנות ביטוח, בין אם זה הסמשכ"ל או בין אם כל סוכנות ביטוח אחרת, במנגנון דומה למנגנון היום של תשלומי ההורים שמשרד החינוך קובע באישור ועדת החינוך.
יעקב מרגי: על זה יש הסכמה.
<חנן ארליך: המגבלה הזו, מבחינתנו, שהיא כמובן תוכל להבין בחשבון מרכיבים שונים, ביניהם למשל היתרון שיש לסמשכ"ל בהיותה גוף שמטבע הדברים חלק ניכר מאוד מהרשויות אכן כן יעזרו בה או ישתמשו בה, אותה עמלה תוכל להיות עמלה יחסית נמוכה.
<חנן ארליך: זאת אומרת, האטרקטיביות שבבחירת סוכן ביטוח אחר יכולה להיות נמוכה כי העמלה תהיה נמוכה.
<חנן ארליך: זה לא אומר שבאופן ודאי אף רשות לא תרצה להשתמש בסוכן כזה או אחר אבל הנחה סבירה היא שזה יפחית מאוד את מספר הסוכנים שירצו לפעול בעמלה שלא תהיה גבוהה, שתהיה מוגבלת.
<חנן ארליך: לכן, כנראה שהתוצאה תהיה – זו כמובן רק השערה – שחלק ניכר מאוד מהרשויות עדיין יעדיפו לפעול באמצעות הסמשכ"ל.
<חנן ארליך: אם יהיו מספר רשויות שיפעלו באמצעות סוכנים, אז בסדר, אז הם יפעלו באמצעות סוכנים, אנחנו לא חושבים שזה צריך למוטט את ההסדר.
<חנן ארליך: מבחינת החברות המבטחות – גם פה, כמובן שזו הצעה כוללת – הגבלה של דמי הביטוח.
<חנן ארליך: כל הרשויות עדיין ישתמשו באותו מבטח או מבטחים שיבחרו במכרז.
<חנן ארליך: זאת אומרת, מהבחינה הזו, כשל השוק הקיים או לא שעליו מדובר, אמור להיפתר.
<חנן ארליך: אנחנו לא רואים בזהות של אותם סוכנים, ככל שיהיו בודדים כאלה או אחרים נוספים, כמשהו שיכשיל את ההסדר.
יעקב מרגי: אתה אומר שהסבירות היא שהרוב המכריע ישתמש במשכ"ל אבל אסור לי בחוק, זה פוגע – אוקיי, אני שומע, בסדר, אנחנו מתקדמים.
<חנן ארליך: עוד הערה אחת, אני כבר אקדים אולי את המאוחר.
<חנן ארליך: עלו אמירות בדיונים שקדמו שהציגו את היתרונות באיחוד כל המידע והפעולה באמצעות גורם אחד – אנחנו לא מבטלים את האמירות האלה, אנחנו מכירים ביתרונות, אנחנו מציעים בנוסח שגיבשנו לאפשר לחברה המשותפת, המשכ"ל ככל הנראה, אפשרות לקבל מהחברות המבטחות מידע כללי שנוגע לתביעות שהוגשו, להיקפי תביעות.
<חנן ארליך: לא מדובר על מידע פרטני, אנחנו לא רוצים בעיות של פרטיות, אלא מידע כללי שנוגע להיקפי תביעות שהוגשו, לתשלומי ביטוח ששולמו ונתונים סטטיסטיים אחרים כדי שיאפשרו באמת את המידע ושימוש במידע הזה לחברות מבטחות אחרות שירצו להתחרות במכרזים עתידיים או תמחור נכון של הסיכונים שהן לוקחות על עצמן.
<חנן ארליך: ולכן אני חושב שבזה אנחנו מנסים לתת מענה לעניין של העברת המידע.
<חנן ארליך: מצד אחד, העמלה שתוגבל, מצד שני, המידע הכללי יוכל להיות מועבר.
<חנן ארליך: בזה, אני חושב, שאנחנו נותנים מענה לעיקרי הדברים שהוצגו.
יעקב מרגי: אני רק רוצה לחדד – אין מניעה שתהיה חברה אחת שזוכה?
<חנן ארליך: כתוצאה – אין מניעה.
יעקב מרגי: כתוצאה, ודאי, כתוצאה.
<חנן ארליך: כי זה היה כלול בנוסח קודם ואנחנו מבקשים להוריד שלא כחובה שבחוק, אבל כתוצאה, אחרי שנבדקו חלופות – ושוב אני אומר, זה צריך להיבחן ולהיות מוצדק.
<חנן ארליך: למשל, במקרה של תקיפה בבית משפט, יהיה צריך להסביר למה נבחרה בסוך רק מבטחת אחת ולא חולק לשני אשכולות.
יעקב מרגי: בסדר, כמו בכל שיקולי מכרז.
<חנן ארליך: בשלב הזה לא, תודה.
יעקב מרגי: גב' וינדמן, המועצה לשלום הילד.
<ורד וינדמן: אדוני, אני רוצה לברך אותך ואת חברי הכנסת על הצעת החוק הזאת, היא חשובה מאין כמותה, היא דרך לצמצם פערים.
<ורד וינדמן: זה נושא שנמצא על הפרק כבר הרבה מאוד זמן והנושא של ביטוח אישי נבדק גם על ידי מבקר המדינה יותר מפעם אחת.
<ורד וינדמן: אנחנו גם מפעם לפעם מקבלים פניות על פערים מאוד גדולים בין רשויות מקומיות, וכפי שאדוני אמר, אומרים רשויות חזקות בגלל גודלן, או להבדיל רשויות חלשות בגלל ריבוי יחסי של תאונות.
<ורד וינדמן: יש פערים מאוד גדולים בין תלמידים, מטיל נטל על הורים, ודאי על הורים שיש להם יותר מילד אחד במערכת החינוך.
<ורד וינדמן: לכן אני חושבת שההצעה הזאת חשובה מאין כמותה.
<ורד וינדמן: אני רוצה להעיר שתי הערות ברשותך, אדוני, בשלב הזה שאני חושבת שצריך לתת עליהן את הדעת.
<ורד וינדמן: משרד החינוך כגוף מפקח לא נמצא בהצעה הזו, לא כגוף שמנהל בקרה ולא כגוף שקובע תנאי סף מינימליים.
<ורד וינדמן: בדוח מבקר המדינה בשנת 2009 קורא מבקר המדינה למשרד החינוך ביחד עם המפקח על הביטוח לקבוע בתקנות תנאי סף מינימליים.
<ורד וינדמן: יש חשיבות לכך שמשרד החינוך יישאר רגולטור ויבטיח תנאים טובים כתנאי סף מינימליים של פוליסת ביטוח שתחול על כלל התלמידים, וגם אחר כך שמשרד החינוך יוכל לנהל בקרה.
<ורד וינדמן: אני חושבת שלהחזיר את משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: שאלה: החובה בחוק לבטח את תלמידי ישראל מוטלת על הרשויות המקומיות או על משרד החינוך?
<זאב גולדבלט: על הרשויות המקומיות.
יעקב מרגי: לכן אני לא מבין.
<ורד וינדמן: אני אומר לאדוני: א', שוב אני מפנה, היתה גם הסכמה בזמנו של משרד החינוך לפי דוח מבקר המדינה; דבר שני, גם היום משרד החינוך בחוזר מנכ"ל קובע נושאים בסיסיים בתוך הנושא של תנאי ביטוח.
יעקב מרגי: כרגולטור, אוקיי.
<ורד וינדמן: ולכן יש חשיבות משמעותית ואני חושבת שזה טוב לתלמידים וטוב לרשויות המקומיות שהוא יישאר בפנים.
יעקב מרגי: משרד החינוך, יש לכם התייחסות לנושא הזה?
<גרשון בינט: השאלה גם על מי זה חל?
יעקב מרגי: על כולם, כל תלמידי ישראל ללא יוצא מן הכלל.
<גרשון בינט: כולל קנאים?
<גרשון בינט: כולל - - -
יעקב מרגי: כל תלמידי ישראל יכולים להשתמש בה.
<גרשון בינט: זו בעיה.
<סופי אורטשקנזי: כפי שהוזכר כאן, החובה החקוקה מוטלת על הרשות המקומית, רשות החינוך המקומית, משרד החינוך איננו הרגולטור פה.
<סופי אורטשקנזי: מי שאחראי על הרשות המקומית זה משרד הפנים ולא משרד החינוך, ובכל זאת, משרד החינוך כן מהווה כתובת בעניין הזה.
<סופי אורטשקנזי: יושב פה הממונה על הביטוח שלנו, כל פנייה שישנה בנושא הזה כן מטופלת על ידינו.
יעקב מרגי: הצעת החוק הזו מוכרת לכם?
יעקב מרגי: היתה בתיאום אתכם?
<סופי אורטשקנזי: בוודאי, אנחנו ישבנו כמה ישיבות.
יעקב מרגי: אני שואל כדי שייאמר לפרוטוקול.
<סופי אורטשקנזי: כן, אנחנו התבקשנו להתכנס ולנסות לחשוב על פתרון והתכנסנו.
יעקב מרגי: בעקבות הדיון שהיה כאן.
יעקב מרגי: גב' סמדר סגל, בבקשה.
<סמדר סגל: רציתי לשתף אתכם שבלילה לא כל כך ישנתי מהתרגשות מאחר והרצון הזה להגיע למצב שבו תהיה פוליסה אחידה במדינת ישראל עם תנאים טובים ותשלום אחיד לכל ילדי ישראל זה היה חלום של שנים וזו הפעם הראשונה שוועדת הכנסת, והרבה בזכותך מרגי, מחבקת ומחבקת באמת - - -
מנואל טרכטנברג: אתה גורם לאנשים לא לישון בלילה.
יעקב מרגי: כל אחד לא ישן מסיבותיו הוא, אני יכול רק לכבד את זה.
יעקב מרגי: לי יש דאגות אחרות, זה בסדר.
יעקב מרגי: אני יכול לומר שגב' סמדר סגל ליוותה את התהליך מתחילתו ועד סופו, לכן אני מבין את ההתרגשות שלה.
<סמדר סגל: אז אני באמת אומרת תודה כי אני הייתי מורגלת כל שנה להגיע לוועדת החינוך של הכנסת, היו מבינים אותי, מסכימים אתי ואומרים לי: שנה הבאה – כל שנה.
<סמדר סגל: זו השנה הראשונה שקיבלתי חיבוק, כולל ממשרד החינוך, כולל מביבס, כולל מסוכנות הביטוח ועל זה באמת אני אומרת תודה.
<סמדר סגל: אנחנו עוד לא סיימנו אבל היום אני מבינה שלחלומות אין תאריך תוקף ועל זה אני ממש מודה.
<סמדר סגל: אני רוצה לפנות לתיקון שמתבצע כאן, פגשתי אותו רק עכשיו, כשקיבלנו את המסמך.
<סמדר סגל: יהיה קצת קשה – הרעיון הרי, אנחנו באנו וביקשנו שיהיה יתרון לגודל שלנו, ההורים, כי אחרי הכול החוק אומר שהרשויות המקומיות מחויבות לעשות את הביטוח ומי שמשלם זה אנחנו, זאת אומרת שאף אחד בעצם לא רב על הכסף שלנו.
<סמדר סגל: אנחנו החלטנו שאנחנו רוצים להיות כוח ועל ידי זה שנהפוך את הפוליסה, לא לפוליסת תאונות אישיות של נתניה או חולון אלא פוליסת תאונות אישיות תלמידי ישראל, זה יהיה השם וכל ילדי ישראל יהיו תחת פוליסה אחת – בעברית פשוטה זה נקרא "קולקטיב", בניסוחים של חברות ביטוח.
<סמדר סגל: לקולקטיב הזה - - -
יעקב מרגי: קולקטיב זה לא בעברית.
<סמדר סגל: יש יתרונות רבים לקולקטיב וזה בעצם הכוח שלנו, אנחנו רצינו את הכוח הזה שנוכל לקבל את התנאים הכי טובים במחיר הכי טוב.
<סמדר סגל: מעבר למחיר ולתנאים שכל הזמן אנחנו מדברים, יש עוד דבר אחר – זו פוליסה שמבטחת מגיל 3 עד גיל 21, זה אומר שאם אנחנו לא נהיה מרוכזים במקום אחד, חוץ מהמחיר והתנאים - - -
איציק שמולי: למה עד גיל 21?
<מיכל מנקס: חינוך מיוחד.
<זאב גולדבלט: נושא שקרוב ללבך.
איציק שמולי: כן, אבל לא הבנתי למה כלל תלמידי ישראל עד גיל 21.
<סמדר סגל: זה אומר שאני לא דואגת לילדים שאולי נפצעים היום ויצטרכו לתבוע רק עוד שנה או שנתיים ויתחילו לחפש אצל איזו סוכנות ביטוח זה היה.
<סמדר סגל: זה דבר שאנחנו חוזרים בו אחורה, צריך לעצור את זה, חייבים להישאר קולקטיב.
יעקב מרגי: אני חייב לחזור על זה – גם הפקטור של אחרי שיש תביעות, יש הבדל אם בפוליסה נדרש תשלום גבוה יותר בעקבות תביעה שהיתה ביישוב של 2,000 תלמידים או בקולקטיב בגדול ולכן זה גם יתרון.
<סמדר סגל: יתרון הגודל.
יעקב מרגי: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.
איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, קודם כל, אני חייב לברך אותך על הצעת החוק.
איציק שמולי: אנחנו עשינו פה כמה וכמה דיונים בעניין הזה, זו באמת היתה בעיה כואבת והצעת החוק נותנת מענה מעולה לבעיה הזאת.
איציק שמולי: כל כך מדברים פה בשנה האחרונה על אי שוויון וזו דוגמה מובהקת לאי שוויון בין תלמידים.
איציק שמולי: אני רוצה רק לתת הערה אחת בונה שאולי תתרום.
איציק שמולי: אני חושב שהדרך להתמודד עם מה שאמרה הגב' סמדר היא לנסות למצוא אולי בחוק, ואולי דרך הפרוטוקול, לתת להורים איזושהי דריסת רגל בתהליך – למה?
איציק שמולי: אנחנו בחודש וחצי האחרונים מנהלים במקום אחר מאבק ענק נגד פוליסה אחידה שנכנסת בקופות חולים על ביטוח סיעודי.
איציק שמולי: אני לא אלאה את החברים, אני רק רוצה שתבינו על מה אנחנו מדברים.
איציק שמולי: פוליסה אחידה זה דבר טוב, השאלה מי מכתיב את התנאים באותה הפוליסה.
איציק שמולי: כשאת, נציגת משרד החינוך, אמרת פה כמה אתם לא מעורבים וכמה זה לא העניין שלכם, אותי זה טיפה הקפיץ – למה?
איציק שמולי: כי במקום אחר שאני נאבק על פוליסה אחידה, מי שמכתיב את התנאים של הפוליסה אלה חברות הביטוח והרגולטור במקום ההוא לא טורח בכלל לעמוד על זכויות המבוטחים.
איציק שמולי: אז פוליסה אחידה, אדוני היושב-ראש, זה דבר טוב, השאלה מי מכתיב את התנאים של הפוליסה האחידה – האם אלה חברות הביטוח והרגולטור הוא מהאו"ם, או האם זו פוליסה אחידה שהתנאים שלה לטובת המבוטחים?
איציק שמולי: אני אומר לך מהניסיון שלי – אמנם בעולמי הסיעוד והבריאות – לפעמים זה מנגנון שהוא דווקא יותר קל לחברות הביטוח להרע את המצב לכלל המבוטחים, ולכן אנחנו צריכים למצוא את הדרך - - -
יעקב מרגי: אני מסכים אתך, אתה משליך ואני מבין אותך, אתה נאבק לא מהיום על כך, אבל זה שונה לגמרי כי פה אין הסדר כובל.
יעקב מרגי: מחר, מחרתיים, תוך כדי הליכה, אני בוחן את עצמי, כל שנה אני בוחן את עצמי מחדש.
יעקב מרגי: דבר שני – ההורים הם חלק מהתהליך.
יעקב מרגי: הם היו מתחילת הדרך חלק מהתהליך וממשיכים להיות, הם לא מחוץ לתהליך.
יעקב מרגי: היה שולחן עגול של משרד החינוך – אמרתי בתחילת הדיון – של ההורים, של ועדת החינוך, של חברות הביטוח, של משרדי הממשלה הנוגעים כולל משרד החינוך, כולל משרד החינוך.
יעקב מרגי: האינטרס של השלטון המקומי, של הרשויות המקומיות, הוא להיות מכוסים כי לכאורה ילד שנפגע – את מי הוא תובע?
יעקב מרגי: את מי הוא אמור לתבוע?
איתן ברושי: את כל מי שיכול לשלם.
יעקב מרגי: אז השלטון המקומי מכסה.
<זאב גולדבלט: כשתיתן לי את זכות הדיבור אני אסביר את זה.
יעקב מרגי: יש פה עניין של השלטון המקומי להיות מכוסה במקסימום.
יעקב מרגי: השלטון המקומי, תתכוננו, זאב יחכה קצת, סמדר ייצגה אותך נאמנה.
<זאב גולדבלט: אם זה קצת – אין בעיה.
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, גם אני מברך על החוק, אני רק רוצה לומר שהבעיה של השוויון שאתמול עסקנו בכך בנושא חינוך בדיון בראשותך בלי ראשי רשויות, הבעיה לא היתה אם יהיה ביטוח אלא גם הביטוח שיקבל את ההכרה כבר, מחד זה יכול להיות יקר לחלק מההורים או הרשויות.
איתן ברושי: כלומר, יש פה שאלות נפרדות: אחת, להבטיח ביטוח נכון, חובה ואחיד; מצד שני, נשארת שאלת המקור הכספי, משום שבכל מקרה זה עולה כסף.
יעקב מרגי: בכל מקרה הורים משלמים, זה עלה לנו יקר השנה.
איתן ברושי: אני רוצה להגיד שצריך להכיר בחשיבות של זה אבל זה לא הפתרון לכל הבעיות.
איתן ברושי: כמי שהיה ראש רשות, אני מכיר את זה – לא חתמתי, אני לא יודע למה, על החוק, אולי לא הייתי, אבל אני מקבל את זה.
איתן ברושי: אני רוצה אבל להגיד משהו – כל פעם עולה פה בשולי הדיון השאלה מי פה אחראי, הממשלה או הרשויות.
איתן ברושי: אני חושב, מבלי לשחרר אף אחד, שכן חשוב שמשרד החינוך – תראו, הביטוח צריך לענות על תוכנית הלימודים שמשרד החינוך מכתיב.
יעקב מרגי: לא, לא נתבלבל.
יעקב מרגי: רבותי, אני חייב לציין, זה ביטוח תאונות אישיות, תלמיד נפגע בשטח בית הספר או מחוץ, או בדרך לבית הספר, לכן זה רשות מקומית, היא רשות החינוך.
איתן ברושי: אני מכיר את זה, בכל זאת אני חושב שלא כדאי לנו לשחרר את הממשלה.
יעקב מרגי: לא משחררים.
איתן ברושי: לא לשחרר את משרד החינוך ואת הממשלה מאיזושהי מעורבות ושותפות.
איתן ברושי: אני לא מגדיר את הגבולות כרגע אבל חוק חינוך חובה הוא חוק של הממשלה, הוא לא חוק של הרשות.
יעקב מרגי: ומכוח זה אנחנו מחויבים.
<סמדר סגל: רצינו שיהיו מבוטחים ב"ענבל".
איתן ברושי: לא הייתי שותף לחלק מהדיונים אבל הקליינט שלנו הוא משותף – הילד, ההורים – הם גם של הרשות וגם של הממשלה, משרד החינוך, לכן אני מציע, מרגי, לא ליצור פה מצב של הפרדה טוטאלית.
יעקב מרגי: אין פה הפרדה.
איתן ברושי: לכן אני מציע לקבל את ההערה.
יעקב מרגי: קיבלנו אותה.
איתן ברושי: אז אני רוצה לחזק את זה ולומר שני דברים: אחד, החוק לא מקור כספי אלא הוא מסדיר את הביטוח; שניים, אסור להוציא את הממשלה; שלוש, כדאי לייצר מצב שתהיה יותר מחלופה אחת, מה שנאמר פה.
איתן ברושי: אני אתן דוגמה: עד כמה שאני יודע, בזמנו כשהיינו נותנים ארוחת צהריים, יכולנו לקנות את הסנדוויצ'ים רק ממקום שמשרד החינוך אישר אותו, כל אחד בסוף קבע מאיפה הוא רוכש – אני לא יודע אם זה היום כך – זה לא היה ניתן אלא ממקום שקיבל את האישור.
איתן ברושי: לכן יש הבדל בין חובה לבטח לבין יותר ממקום אחד שאתה יכול לבצע את זה עם איזשהו שיקול דעת, כפוף לאותן הגדרות שהם תנאי סף שבלעדיהם אי אפשר להיות אפילו אם אתה יותר זול.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מנו טרכטנברג, בבקשה.
מנואל טרכטנברג: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, כמובן ברכות, אני גם חתום על הצעת החוק הזאת.
מנואל טרכטנברג: זה נראה דבר כאילו פעוט, כמה כבר מדובר בזה – זה דבר חשוב מאוד.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד, במדינת ישראל יש חוק חינוך חובה חינם, אני הרבה פעמים אומר, זה נכון, זה חינם ותמורת החינם צריך לשלם הרבה כסף.
איתן ברושי: עולה ביוקר, אתה אומר.
מנואל טרכטנברג: אני זוכר את זה כהורה לילדות – כל פעם צ'קים וצ'קים על החינוך החינם.
<סמדר סגל: זה החוק הבא.
מנואל טרכטנברג: בדרך כלל חינם זה דבר טוב אבל זה עולה הרבה כסף.
מנואל טרכטנברג: מה שאני רוצה להגיד, יש הרבה מאוד עלויות, נסתרות יותר ונסתרות פחות, שמושתות על ההורים, שמושתות על הרשות המקומית, שמושתות על בית הספר, אבל הם לא הנושאים הגדולים ולכאורה זה קצת כסף פה, קצת כסף שם.
מנואל טרכטנברג: רבותי, יוקר המחייה של ההורים, של משפחות צעירות, מורכב מהרבה מאוד סכומים קטנים וצריך לטפל בזה בצורה שיטתית, זה פעם אחת.
מנואל טרכטנברג: פעם שנייה, זה נוגע ליוקר המחייה ונוגע לשוויון בין רשויות, דיברנו על זה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה רק לגופו של עניין להגיד, אדוני היושב-ראש, אנחנו נצטרך להידרש מיד אחרי העברת החוק הזה לצו הרחבה למעונות יום שהם לא במסגרת החינוכית של משרד החינוך.