GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: בעוד חמש דקות מסכמים את הדיון.
יעקב מרגי: נמצא איתנו הממונה הארצי על החינוך הבדואי.
יעקב מרגי: תתייחס לחלק מהנקודות.
יעקב מרגי: אפרופו, אני ראיתי שהסוגיה של ההשכלה הגבוהה תפסה משקל.
יעקב מרגי: יש העדפה ממשלתית, ובמיוחד לנשים במגזר הבדואי, לכן יהיו תשובות.
יעקב מרגי: נעשה, יכול להיות שלא מספיק.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני איש הדרום, אני מאלה שגאים כשאני רואה את הקמפוסים, גם במכללת קיי, גם בבן גוריו, מלאים בבני המגזר.
יעקב מרגי: אני גאה, כי אני יודע שזה משמש תקווה, לי זה נותן תקווה לדו קיום, לרב תרבותיות באזור.
יעקב מרגי: לכן, איך אומרים?
יעקב מרגי: כל דבר שנעשה בשותפות מצליח, כל דבר שיש אחד שיושב מהצד ושהתהליך יקרה יצליח.
יעקב מרגי: אבל זה מכוח החוזק של אותם אנשים שעושים, לא מכוח הפעולה האקטיבית שאנחנו צריכים לעשות.
יעקב מרגי: לכן כשאומרים, במקרה שלנו, המדינה צריכה לשנס מותניים, לתת בעודף ממה שהיא נותנת במקומות אחרים, ההנהגה של האוכלוסייה צריכה לשלב ידיים ולדבר על הבעיות האמיתיות.
יעקב מרגי: לא להתבייש, לדבר על הבעיות האמיתיות.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם, יש חברי כנסת, במיוחד מהרשימה המשותפת, ואני יכול לציין, חנין זועבי, היא לא מטאטאת את הבעיה.
יעקב מרגי: כשהיא ראתה שיש מורים שיוצאים למכללות ברמה נמוכה היא באה ושמה את זה על השולחן וביקשה לטפל בזה.
יעקב מרגי: כי המגזר צריך לקבל את המורים הכי טובים, ולא בדיעבד.
יעקב מרגי: אז זה תהליך, צריך לגעת בבעיות האמיתיות, לא להיבהל, ופה צריכים גם את ההנהגה המקומית.
יעקב מרגי: ראינו באשכול הגנים שם, כשההנהגה המקומית שיתפה פעולה וזה הצליח.
יעקב מרגי: צריך שיתוף של כולם.
יעקב מרגי: מה לעשות, יש בעיה.
יעקב מרגי: אנחנו לא מתעלמים מבעיית ההתיישבות של המגזר הבדואי בנגב, צריך לטפל בה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם ואני לא פותח את זה לדיון, כשאני יודע שהקיצוניים מימין מתנגדים והקיצוניים משמאל מתנגדים אני שמח, סימן שהפתרון הוא אמיתי וטוב וצריך לעשות אותו.
יעקב מרגי: כל יום שעובר מי שסובל זה לא המדינה, מי שסובל זו האוכלוסייה.
יעקב מרגי: צריך לעשות את הכול כדי להביא את זה לפתרון, המדינה צריכה לשלם בנדיבות על טעויות העבר, צריך לעשות הכול כדי לקדם את האוכלוסייה הבדואית.
יעקב מרגי: אני מאמין שזה ההתחלה.
<מוחמד אלהיב: אני מודה לך, יושב ראש הוועדה וחברי הוועדה, לשני ראשי הרשויות, עמירה חברתי ותמיר וכל הנציגים שנמצאים כאן.
<מוחמד אלהיב: תודה.
יעקב מרגי: עכשיו לענייננו.
<מוחמד אלהיב: לענייננו.
<מוחמד אלהיב: משרד החינוך לא מנסה בשום פנים ואופן לטייח שום נתון.
<מוחמד אלהיב: לגבי הנשירה אין לנו עניין לטייח, אנחנו מודים כמשרד החינוך ש-36% ממסיימי י"ב אינם מסיימי י"ב.
יעקב מרגי: עכשיו הוויכוח בין 30 ל-36?
<מוחמד אלהיב: 36%.
<מוחמד אלהיב: נקודה שנייה, כ-5,200 ילדים גילאי 3-5 אינם נמצאים בתוך מסגרות חינוכיות בכל מחוז דרום במגזר הבדואי.
<מוחמד אלהיב: מנכ"לית משרד החינוך הקימה ועדה לפני כחודש וחצי, שר החינוך מודע לוועדה הזו, קראנו לה ועדת אתגרים למען פיתוח וטיפוח המגזר הבדואי בדרום.
<מוחמד אלהיב: יושבים כאן כל בעלי המקצוע הכי בכירים במשרד למען טיפול במגזר, הן ביישובים המוכרים והן ביישובים הלא מוכרים, בכל מקום ומקום.
<מוחמד אלהיב: יש ועדה, יהיו המלצות ואנחנו מבטיחים לכם שעוד תראו כיוונים לעשייה ועשייה משמעותית החל משנת הלימודים הבאה.
<מוחמד אלהיב: עמירה חברה בוועדה הזאת.
<מוחמד אלהיב: בנושא של השכלה גבוהה.
<מוחמד אלהיב: אדוני היושב ראש, אולי שנה שמינית, אני באופן אישי מקצה מלגות לסטודנטים.
<מוחמד אלהיב: כל סטודנט בדואי או סטודנטית בדואית שלומדים מקצועות של מדעים מדויקים, הנדסות, טכנולוגיה, מדע מדויק, אנחנו נותנים להם מלגות ומעדיפים, בלי לשאול מה ההכנסה של אבא שלך, אמא שלך, כל מי שנרשם למלגה, היותו בדואי, הוא אומר 'אני בדואי' והוא מקבל מלגה מאיתנו.
<מוחמד אלהיב: כל שנה מהבוגרים של התיכונים, כ-300 סטודנטים בדואים בדרום מקבלים מלגות יפות כשהם לומדים במוסדות האקדמיים הישראליים.
חנין זועבי: כל שנה.
<מוחמד אלהיב: כל שנה.
יעקב מרגי: חינם.
יעקב מרגי: הוא לומד חינם.
<עמירה חיים: כל שנה אני פוגשת אותם ומעודדת אותם.
מירב בן ארי: - - -שלסטודנטים בדואים יש מלגות.
מירב בן ארי: לא ידעתי שיש מלגות - - -
טלב אבו עראר: המלגות לא מותנות?
<עמירה חיים: רק שיבואו.
<מוחמד אלהיב: לא מותנות, אתה בדואי, אתה מקבל מלגה.
יעקב מרגי: זה הקריטריון היחיד.
יעקב מרגי: אני יכול להיות בדואי?
<מוחמד אלהיב: טלב, אתה היית איתי שלוש פעמים בטקס חלוקת מלגות.
<מוחמד אלהיב: הוא חילק מלגות.
מירב בן ארי: הוא שכח.
יעקב מרגי: הוא לא שכח.
<מוחמד אלהיב: שר החינוך רק לפני שבועיים, חבר הכנסת טלב, עמירה גם ישבה בישיבה, הוא ישב, הצגנו שוב את הבעיות ושוב את הבעיות ושוב את הבעיות, ולא מנסים, חברים, להסתיר.
<מוחמד אלהיב: וואלה, לא מנסים להסתיר בשום פנים ואופן.
<מוחמד אלהיב: השר ביקש גם ששר החקלאות יישב איתנו בישיבה נוספת, גם כן לדיון נוסף משמעותי לגבי המגזר.
<מוחמד אלהיב: יש החלטת ממשלה שנקראת 3708, עבור הבדואים בדרום, היא תסתיים בשנת 2016, צריך לתת את כל הכוח למען הגשמת התכנית החדשה שהיא תיתן מענה לתמיר בן משה.
<מוחמד אלהיב: תמיר בן משה לבד לא יכול לתת מענה ל - - -
טלב אבו עראר: אבל אסור לשר החקלאות, הוא קושר הסדרה בחינוך.
יעקב מרגי: הוא לא קושר שום דבר, נביא אותו לוועדה.
חנין זועבי: שאלה של מספרים, מספר.
חנין זועבי: השאלה הראשונה, האם כל התלמידות והתלמידים יודעים שיש מלגות ואולי יש תופעה שהורים שלא רוצים לשלוח את הבת שלהם, לא מגלים לה שיש מלגות והם אומרים לה שאין מלגות.
חנין זועבי: שאלה שנייה, 5,000 הם מחוץ למסגרת הגנים, כמה מחוץ למסגרת היסודי וכמה מחוץ למסגרת של התיכון בכלל?
טלב אבו עראר: הוא מדבר על הגנים, גיל 3 עד 5.
חנין זועבי: כן, השאלה שלי כמה הם מחוץ למסגרת היסודי וכמה מחוץ למסגרת ה - - -
יעקב מרגי: רחמים, דבר על מסגרות החינוך בכלל.
יעקב מרגי: וזה אחרון הדוברים לפני הסיכום.
יוסף ג'בארין: אפשר להעביר את הנתונים האלה לוועדה?
יעקב מרגי: אנחנו לא בפוליטביורו, הכול בשקיפות.
<רחמים יוסף: קודם כל באופן כללי משפט אחד, הנשירה בשלוש השנים האחרונות הולכת ופוחתת, אבל זה כבר תהליך של עשר שנים שהמחוז עושה בעניין הזה מאמץ גדול מאוד.
<רחמים יוסף: לגבי גילאי 5-17, זאת אומרת מכיתה א' עד י"ב, אחוז הנשירה, אני מדבר פה על המקסימום, שזה המועצה הזו, זה 7.2.
<רחמים יוסף: כשאני לוקח את הממוצע הכללי.
<רחמים יוסף: ברור שככל שאנחנו עולים בגיל אחוז הנשירה עולה.
חנין זועבי: לא נשירה.
חנין זועבי: כמה הם מחוץ למסגרת בכלל, לא נרשמים.
<רחמים יוסף: זו שאלה אחרת.
<רחמים יוסף: אני אגיד לך.
<רחמים יוסף: הכנתי את הנתונים לפה.
<רחמים יוסף: בנווה מדבר, חייבי רישום זה 15,562, כלומר לפי רישום של משרד הפנים צריכים להיות 15,562, בפועל נמצאים 13,840.
<רחמים יוסף: אלה רשומים במערכות שלנו, של המשרד.
<רחמים יוסף: 160 מהם לומדים בפיקוח ממשלתי אחר, התמ"ת, כלכלה, או גורמים אחרים.
<רחמים יוסף: 456 תלמידים מעולם לא למדו.
<רחמים יוסף: כלומר 456 תלמידים מעולם לא למדו.
<רחמים יוסף: עוד מספר אחד.
<רחמים יוסף: הנושרים המצטברים למועצה הזאת זה 1,136.
<רחמים יוסף: סך הכול, אם אני עושה ממוצע כללי, זה 7.29.
<רחמים יוסף: זה הכי גבוה.
יוסף ג'בארין: כלל המחוז?
<רחמים יוסף: כלל המחוז עומד על 4.2, בהשוואה למגזר הערבי הכללי, הם 2.4 ואנחנו 4.2.
<רחמים יוסף: כשאני משווה את המגזר הבדואי למגזר הערבי.
<רחמים יוסף: ברמה מחוזית אנחנו עומדים, יהודים וערבים, על 1.9 לעומת 1.2 ברמה הארצית.
<רחמים יוסף: במגזר היהודי המצב שלנו יותר טוב מהממוצע הארצי, אנחנו 0.7 לעומת 0.9.
יוסף ג'בארין: עוד נתון אחד, בבקשה.
יוסף ג'בארין: לגבי שכבת הגיל 17-18 בדרום, מקרב האוכלוסייה הערבית הבדואית, כמה מהם זכאים לתעודת בגרות?
יוסף ג'בארין: לא מהניגשים.
<עמירה חיים: אני אגיד לך בדיוק.
<עמירה חיים: משכבת הגיל כמעט 33%, 32 פסיק משהו, 33% בקירוב, כאשר היינו לפני 12 נים ב-8%.
<עמירה חיים: מהילדים שניגשים אנחנו הגענו ל-50%, יש בתי ספר שהגיעו להרבה יותר, אנחנו מדברים על ממוצע.
<עמירה חיים: 50% מהלומדים כאשר יש לנו יישובים יהודיים שמגיעים לאחוז אפילו נמוך יותר.
<עמירה חיים: המאמץ הוא לקחת כל אחד שרק נכנס ועליו לעשות תכנית ייחודית להביא אותו להצלחה.
<עמירה חיים: אבל מה שאנחנו עוד רוצים לעבוד זה על עומק תעודת הבגרות ולהעלות את ה-33% האלה.
יעקב מרגי: אילוז, כרשת מארחת יש לך משהו לומר?
<נסים אילוז: אני רק רציתי לומר, ברשת אורט ישראל, בשיתוף עם משרד החינוך והמועצות, מתקיימים כמה פרויקטים מדהימים.
<נסים אילוז: האחד השנה ה-13, שזה נותן מענה לאותם בוגרים שאין להם עבודה ולא מתגייסים, מיד אנחנו נותנים להם אפשרות לפסיכומטרי, אפשרות להשלמת בגרות והסבת מקצוע.
<נסים אילוז: לומדים מקצוע, אם זה מכונאות רכב, אם זה חשמל, אם זה אלקטרוניקה ואם זה אוטוטק.
<נסים אילוז: רק לפני שבוע אושרו שתי מגמות אוטוטק, 2.5 מיליון שקל, משרד החינוך אישר באבו תלול, 2.5 מיליון במולדה.
<נסים אילוז: אישרנו במועצה אזורית אלקסום בניית מטבחים בבתי ספר, אנחנו מקיימים שם מגמת מלונאות בתיאום עם רשת פתאל, שוב משרד החינוך מעורב.
<נסים אילוז: לגבי ההיסעים.
<נסים אילוז: החברה למתנ"סים יחד עם משרד החינוך, הרשות המקומית והוט, אנחנו נותנים היסעים לכל תלמידי המצוינות, גם בהכנה לפסיכומטרי וגם ב-5 יחידות מתמטיקה.
<נסים אילוז: כל תלמידה שאין לה אפשרות ללמוד מתמטיקה והיא לבד בבית הספר רוצה ללמוד מתמטיקה, מקבלת לפטופ עם נטסטיק ומורה שמלמד אותה בלמידה מרחוק ב-E-Teacher.
<נסים אילוז: אני חושב שמתקיים פה תהליך מעולה, שייקח זמן, אבל התהליך מצוין.
יעקב מרגי: עמירה מסכמת.
<עמירה חיים: אני בוחרת לסכם בנושא של החלטת הממשלה שבאה לתמוך בתעסוקה של הבדואים בדרום, זאת המטרה ולשם כך, לאן אנחנו הלכנו ומה עשינו בארבע השנים האחרונות, זה חינוך טכנולוגי מדעי, שרק במועצה הזאת, למשל, אנחנו הכנסנו 3.5 מיליון רק לנושא החינוך המדעי.
<עמירה חיים: רק במועצה הזאת אני מדברת, לפתוח יותר מגמות, יש ילדים מפה יוצאים עם מקצוע.
<עמירה חיים: חינוך בלתי פורמלי, של תנועות נוער, של מנהיגות צעירה, שאנחנו יודעים להגיד להם, 'אנחנו מאמינים בכם, לכו תלמדו, תלכו קדימה'.
חנין זועבי: את מדברת על יהודים וערבים.
<עמירה חיים: רק ערבים, רק בדואים.
<עמירה חיים: רק המועצה הזו קיבלה 6 מיליון לצד הבלתי פורמלי.
יעקב מרגי: אין יהודים בדואים, לכן רק בדואים.
<עמירה חיים: כדי לחזק את הצד של האמונה בעצמם וביכולת.
<עמירה חיים: לכל המחוז זה 40 מליון הסעיף הזה, סך הכול ב-125 מיליון.
<עמירה חיים: אבל סעיף שאנחנו מאוד מאוד גאים בו, זה הכוון מקצועי וחינוך לקריירה.
<עמירה חיים: כל ילד וילדה בחינוך הבדואי עוברים תהליך של למידה על הכוון מקצועי והשכלה, לאן ללכת בקריירה שלי.
<עמירה חיים: לסכום הזה רק הם קיבלו קרוב לחצי מיליון לעניין הזה ובכללי יותר.
<עמירה חיים: הסעיף האחרון שאני רוצה לגעת בו, ממש בקיצור, הוא כאילו לא במגרש שלי.
<עמירה חיים: לקחנו את השכלת מבוגרים, לקחתי תקציבים ואמרתי 'בואו נלך להשכלת מבוגרים'.
<עמירה חיים: זה לא במנדט שלי.
<עמירה חיים: אף אחד לא בודק אותי על - - - בודקים אותנו על אחוזי בגרות, אתם שאלתם אותי מה עשינו עם המבוגרים?
<עמירה חיים: לא, אבל ארבע שנים אנחנו משקיעים באמת בכל קבוצה, כל רשות שהצליחה לפתוח, נשים וגברים, אבל בעיקר נשים באו, קרוא וכתוב, ללמד את הנשים.
<עמירה חיים: ברגע שאמא יודעת קרוא וכתוב, ברגע שאמא מתעניינת בלימודים של הילדים אז אנחנו רואים את השיפור המשמעותי.
<עמירה חיים: אנחנו נכנסים פנימה לתוך הדברים האלה, לא רק לקחת ילדים ולתגבר אותם, אלא לראות אותם בתוך המרחב של החיים שלהם כאן בדרום ובמדינת ישראל.
<עמירה חיים: אז על קצה המזלג אני נתתי כמה דברים שהם מעבר ללימודים.
יוסף ג'בארין: - - - תנועת נוער.
<עמירה חיים: אמרתי תנועות נוער.
יעקב מרגי: יש עוד הרבה דברים, רבותיי.
יעקב מרגי: אם מישהו חשב שאנחנו הקפנו את כל הבעיות של המגזר הבדואי, זו לא הייתה המטרה.
יעקב מרגי: לכן אני ידעתי, אני לא מופתע.
יעקב מרגי: הבטחתי זאת בתחילת הדרך שלי, שיהיה סיור, שהוועדה תלמד את הסוגיה של החינוך במגזר הבדואי.
יעקב מרגי: בהתחלה חשבנו לעשות את זה ברהט, אמרתי שזה לא נכון כי ברהט אנחנו נתכנס ליישוב אחד, ניבלע שם מכוח האינרציה ו - - - אין ספק שזה סיור ראשון ולא אחרון.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה עוד כמה סיורים, נקיף את כל המגזר, כדי לראות באמת.
יעקב מרגי: אף אחד לא ימכור לי מה זה המגזר הזה, אני שנים נסעתי בכביש באר שבע דימונה.
יעקב מרגי: אני תושב באר שבע, גר היום ליד רהט.
יעקב מרגי: אז אני יודע.
יעקב מרגי: תאמינו לי, אני יכול להגיד לכם, בשנת זה וזה ככה צריפים היו בכביש, בנקודת ציון זו וזו וכמה יש היום.
יעקב מרגי: אני יודע, אני מכיר את הבעיות.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אני זה שהולך למרפאה השכונתית ועדיין יושבים לידי אנשי המגזר, ואני זה שבעצמי עושה קניות באושר עד והם איתי בתור ואני חי פה ואף אחד לא ימכור לי מה זה.
יעקב מרגי: ודאי שאנחנו יודעים מה הבעיות.
יעקב מרגי: אבל הוועדה חייבת לראות ולשמוע את הנתונים מעבר לתמונה הכללית.
יעקב מרגי: אני חושב שמה שראינו כאן, שהמערכות יודעות מה צריך.
יעקב מרגי: ועובדה, איפה שיש תשתיות ואיפה שיש כלים, אני רואה שהמגמות והכיוונים הם די טובים, של העצמה ושל דחיפה.
יעקב מרגי: אבל השאלה היא איפה שאין.
יעקב מרגי: איפה שאין ואלה שלא נמצאים.
יעקב מרגי: כשהמנהלת של אשכול הגנים דיברה איתי, אמרתי לה 'עד כמה את יודעת שהם לא פה', כי אני באתי משם, השאלה והצורך שלי זה אם זה טוב למה יש עוד כאלה שלא נכנסים ולא מקבלים את זה.
יעקב מרגי: זו המטרה של הדיון.
יעקב מרגי: אני לא מתרגש משום דבר.
יעקב מרגי: בגיל שלי הפסקתי להתרגש.
יעקב מרגי: אני מציף, אני שומע, אני רואה ואני יודע, כל אחד, סליחה על היומרה, אני מדבר עם 'אני', עם הרבה 'אני', אבל זה ייגמר מיד.
יעקב מרגי: כששואלים אותי מה נשמע אני לא אומר ברוך ה', כששואלים אותי מה שלומך אני אומר ברוך ה', מה נשמע, אני אומר תלוי איפה אתה רוצה לשים את האוזן.
יעקב מרגי: אני יודע כל אחד, מאיפה המוזיקה שלו באה, אבל המטרה שלי היא באמת כוועדה, וחברי הכנסת כולנו כאן, לשמוע.
יעקב מרגי: כן, גם את הטוב, אבל גם מה לא טוב, ובמיוחד מה לא טוב ומה צריך עוד לשפר ולתקן.
טלב אבו עראר: מה חסר.
יעקב מרגי: לכן, רבותיי, זו המטרה ואני שמח.
יעקב מרגי: עמירה, אני רוצה להודות לך, על הטעימה הזו שעשית לנו ואני מודה לך על העצה שנתת.
טלב אבו עראר: בפעם הבאה תתאם איתי גם, תתאם איתי איפה לבקר.
<עמירה חיים: היינו גם במוכר וגם - - -
מירב בן ארי: הוא אחראי על כל המגזר הבדואי.
טלב אבו עראר: אני נבחר שלהם, מותר לי, נכון.
יעקב מרגי: למה את עונה?
יעקב מרגי: אתה יודע, כתוב במגילת אסתר 'ומרדכי היהודי רצוי לרוב אחיו', למה לא כתבו לכל אחיו?
יעקב מרגי: אפילו ראש הממשלה, שהוא ראש הממשלה של כולם, יש הרבה שלא רוצים אותו כראש הממשלה.
יעקב מרגי: אני לא דיברתי עליך, אותך כולם רוצים.
יעקב מרגי: חוץ מטלב.
יעקב מרגי: לכן אני אומר לכם, רבותיי, אני עובר על נקודות טלגרפית.
יעקב מרגי: סוגיית שכר הלימוד באקדמיה, שמענו את הקשיים של התלמידות והחרדה לעתיד, כי הן מצליחות ורוצות להצליח גם באקדמיה.
יעקב מרגי: שמענו גם את הסקירה, יש מלגות והוועדה גם שמחה לשמוע שהתנאי היחיד לקבלת מלגה זה היותך בן למגזר הבדואי.
יעקב מרגי: אני שמח, עיני לא צרה בכך, אני שמח על כך.
יעקב מרגי: אין ספק שצריך להשקיע מאמץ, משרד החינוך והמועצות המקומיות, אני מיד מגיע אליכם.
יעקב מרגי: אם נציין אתכם לשבח או לגנאי זה בסוף.
יעקב מרגי: צריך לעשות כל מאמץ כביר, אם כבר יש בית ספר, לחבר אותו לתשתיות.
יעקב מרגי: ראינו איך נראה בית ספר עם חשמל ומים ולעומת זאת מי שאין לו.
יעקב מרגי: לכן צריך לעשות מאמץ משותף של משרדי הממשלה הנוגעים בדבר לחיבור חשמל, כל התשתיות, כבישים, חשמל, מים.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, הוועדה תקיים ישיבה מיוחדת על נושא תשתיות על עם שר החקלאות בוועדה.
יעקב מרגי: אנחנו יושבים איתו בוועדה, שייתן לנו סקירה על התכנית שלו.
<קריאה: רק תדע שבלי כביש למשל אין רישיון בית ספר.
יעקב מרגי: אתה יודע מי כתב את הכלל הזה?
יעקב מרגי: בן אדם.
יעקב מרגי: אני אחד הכופרים בקטע הזה.
יעקב מרגי: כשיועצים משפטיים אומרים אין, אז בואו נשנה, כי יש פה מציאות בעייתית שצריך לטפל בה.
טלב אבו עראר: - - -
יעקב מרגי: אל תעזור לי.
יעקב מרגי: במה שאני טוב אל תעזור לי.
יעקב מרגי: סוגיית הנשירה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, רבותיי, סוגיית הנשירה היא סוגיה עקרונית במגזר הבדואי.
יעקב מרגי: צריך לעשות הכול, לשלב ידיים, גם ההנהגה, גם משרד החינוך, גם משרדי הממשלה, בסוגיה.
יעקב מרגי: מה שתלוי בתשתיות צריך לפתור, לפרום את הפרמטר הזה, מה שתלוי בצוותים החינוכיים, הם עושים ויעשו עוד.
יעקב מרגי: מה שתלוי גם - - -
חנין זועבי: בנו.
חנין זועבי: נעשה.
יעקב מרגי: בהנהגה.
יעקב מרגי: צריך לומר את זה באומץ.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה, אני אומר לכם דוגרי, כל מה שנעשה, נכון יש בעיה בהסעות, נכון יש בעיה בתנאים, היביל, שעות הנסיעה, הכול - - -
חנין זועבי: אבל כן, יש מצב חברתי, נכון.
יעקב מרגי: יש מושג בתלמוד, מי שלא למד תורה, יגידו לו 'למה לא למדת תורה?
יעקב מרגי: ' 'הייתי עני', אומר לו 'הלל מחייב אותך'.
יעקב מרגי: הלל הזקן היה עני.
יעקב מרגי: אנחנו רואים, אותם תלמידים שהצליחו למרות שהיא נסעה ולמרות שהיא זה, היא מחייבת את כל אלה ש - - - אבל אנחנו צריכים פה את הדחיפה של ההנהגה, של העדה, ההנהגה המקומית, דחיפה, לשים את החינוך כערך מרכזי.
יעקב מרגי: אני לא אומר לפגוע במסורת - - -
חנין זועבי: זה לא עניין של מסורת.
מירב בן ארי: זה גם הנשים.
יעקב מרגי: אני ידעתי שאם אני אומר מסורת מישהו יקפוץ, אבל חכו.
מירב בן ארי: לא, זה גם העניין של הנשים פה.
מירב בן ארי: הנשים בחברה הזאת - - -
יעקב מרגי: אני בנקודת התכנסות, חייב לומר את זה.
יעקב מרגי: לי אל תמכרי, למה?
יעקב מרגי: אני גם במגזר החרדי וכולם מדברים הרבה הרבה על שילוב חרדים.
יעקב מרגי: אז בואי תקשיבי, אני אגיד לך כמה תכניות סמויות יש לשילוב החרדים, למשוך אותם מהמסורת?
יעקב מרגי: אז אני אומר לכם, אני חייב לומר את זה כיו"ר ועדה, אין לנו שום עניין לפגוע במסורת הנפלאה של החברה הבדואית.
יעקב מרגי: אין לנו שום עניין.
יעקב מרגי: אם מישהו לוקח את זה לשם, הנה, נתתי את ההבהרה.
יעקב מרגי: לכן אני קורא מכאן להנהגה של המגזר הבדואי לשלב ידיים, יחד עם הממסד, יחד עם המועצות האזוריות, לעשות הכול כדי לצמצם את תופעת הנשירה.
טלב אבו עראר: קיבלתי.
טלב אבו עראר: חאלס.
מירב בן ארי: אתה אחראי על המגזר?
יעקב מרגי: רבותיי, אני נוגע בנקודה נוספת.
יעקב מרגי: בתי ספר בתוך הקו הכחול.
יעקב מרגי: תמיר, עמירה, הממונה על החינוך במגזר הבדואי במשרד החינוך, צריך לעשות הכול, אם צריך נעשה ישיבה נוספת.
יעקב מרגי: אם אתם צריכים את העזרה שלי מול המנכ"לית, צריך למצוא דרך, לפחות בעשור, אם יש תקציבים, יש תכנית חומש, אפשר לנתב אותה בעשור הקרוב, כדי להביא את זה.
יעקב מרגי: תקבעו, לא יודע, רף מסוים, כשנגיע לרף הזה תעצרו את הקטע של הצימוד, של המצ'ינג.
יעקב מרגי: כרגע צריך לעשות את הכול כדי לפטור את המועצות האזוריות האלה עד לשלב מסוים, עד שנגיע לאיזה אחוז מסוים שהוא מתקרב לממוצע, לפחות של החברה הערבית.
יעקב מרגי: אבל בואו נעשה משהו.
יעקב מרגי: אם נישאר תקועים עם פרמטרים ועם קריטריונים ועם בירוקרטיה לא נצליח להתקדם לשום מקום.
יעקב מרגי: סוגיית ההיסעים.
יעקב מרגי: רבותיי, זה לא לסיכום כזה כאן.
יעקב מרגי: זו באמת סוגיה אמיתית.
יעקב מרגי: הלוואי, אני אומר את החלום הזה, חברת הכנסת מירב בן ארי בוועדה אמרה את זה ואני אומר את זה, כולנו חולמים ליום שמדינת ישראל, כמו שהיא ידעה לחוקק את חוק חינוך חינם וחובה שתדע לעשות בִּילד אִין את סוגיית ההסעות, עם אותם אוטובוסים שמיועדים רק לחינוך, כמו שאנחנו רואים את זה במדינות מסוימות בעולם.
יעקב מרגי: הלוואי שנגיע לזה.
יעקב מרגי: במקרה של החברה הבדואית, המגזר הבדואי, יש פה את הסוגיה של חוסר בתשתיות, כבישים לא סלולים, שבילים בקושי מסומנים.
יעקב מרגי: אין ספק שצריך לפתור את הבעיה.
יעקב מרגי: אומר ראש המועצה, ובצדק, אני אומר לכם, ראשי המועצות, גם נווה מדבר, גם אלקסום, רחמים יונה ואיציק תומר, עושים מן הגורן ומן היקב.
יעקב מרגי: יש דברים שבשיתוף ובנדיבות של המשרדים רואים את זה, אבל יש דברים שהם לא יכולים להתמודד איתם כנראה, זה כמעט לדרוש מהם לעשות יש מאין.
יעקב מרגי: לכן צריך לעשות התאמות למציאות שלהם בשטח.
יעקב מרגי: סוגיית ההיסעים תצטרך התייחסות נפרדת.
יעקב מרגי: בחברה הישראלית זה לוקה בחסר, ראינו את זה בדיונים בוועדות, כל שכן כאן.
יעקב מרגי: נצטרך לעשות דיון מיוחד לסוגיית ההסעות.
יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע את גודל ההשקעה של משרד החינוך, 130 מיליון שקל שמענו, רק בנווה מדבר?
יעקב מרגי: או גם באלקסום יחד?
<קריאה: נווה מדבר.
יעקב מרגי: אין ספק, שמענו את הפערים באלקסום.
יעקב מרגי: אני מבקש, הוועדה מבקשת לתת משנה תוקף, אין ספק שלא תוכל לבלוע את הפער הזה בשנה אחת ולא בשנתיים ולא בחמש, אבל לתת דחיפה יותר גדולה, כדי להביא את אלקסום למצב, כמה אמרנו שבתי ספר נבנו בתקופה?
יעקב מרגי: כ-30?
<קריאה: עברנו את ה-30.
יעקב מרגי: עברתם את ה-30.
יעקב מרגי: אין ספק שצריך לתת עוד דחיפה כדי להדביק את הפער הזה במרוצת השנים.
יוסף ג'בארין: זכאות לבגרות לא התייחסת.
<עמירה חיים: התייחסתי.
יוסף ג'בארין: לא, במסקנות.
יעקב מרגי: רבותיי, עוד נקודה.
יעקב מרגי: יש סוגיה שהיא ייחודית למועצות האזוריות האלה, מאחר שהם גם בתחום אחריותם.
יעקב מרגי: יישובים שעדיין לא מוסדרים, לא מוכרים, תקראו לזה איך שאתם רוצים.
יעקב מרגי: מרכז השירותים שלהם נבנים שלא בסמיכות למקומות מגורים, יוצא שמשעה שש אחר הצהריים, בערב, כבר אין שמירה.
יעקב מרגי: המקומות האלה שוממים ונתונים לפגיעה ולפעמים גם להשחתה.
יעקב מרגי: לכן צריך לבדוק באיזה מסגרת, אני לא יודע לומר לך, משרד החינוך או משרד החינוך, אבל צריך לדון בסוגיה הזו.
טלב אבו עראר: יעקב - - -
יעקב מרגי: טלב, אם אני העליתי, תאמין לי, לא התנדבתי למצוא בעיות.
<עמירה חיים: יש לך שמירה.
טלב אבו עראר: אבל זה לא מדויק.
יעקב מרגי: רוצים לתת לך תיקח.
<עמירה חיים: יש שמירה בלילה, 16 שעות כל לילה.
יעקב מרגי: אבל הוא משלם אותה.
<עמירה חיים: אבל אנחנו מעבירים לו את הכסף.
יעקב מרגי: רבותיי, אמרתי בהתחלה, אני חוזר, אמרתי בתחילת הדיון, ניכרת כאן עשייה רבה של המחוז, במקומות שלפחות ראינו, ראינו עשייה.
יעקב מרגי: אני מסייר הרבה במוסדות חינוך, גם לא של המגזר, ואני גאה, נהניתי לפגוש את תלמידות כיתה א', את ילדי הגן, לראות איך הם מחוברים להוויה הבית ספרית, איך יש להם אושר נסוך על פניהם ולא בכזה חרדה, כמי שכפוי.
יעקב מרגי: אפשר לראות ילד ש - - - זה הודות לעשייה שנעשית כאן.
יעקב מרגי: רואים את היד הנדיבה של משרד החינוך.
יעקב מרגי: דווקא בגלל אותה נדיבות, אני לא מדבר רק על העשייה של עמירה ורואים שעמירה באמת מחוברת - - -
<עמירה חיים: ושל הצוות שלי.
טלב אבו עראר: אנחנו, הבדואים, לא מתייאשים.
יעקב מרגי: גם אני לא.
יעקב מרגי: תמיד אמרו לי, 'יש לך גנים של בדואי'.
יעקב מרגי: ראינו שעמירה מחוברת לכל הנתונים, גם בלי טבלאות, מעורבת בעשייה כאן.
יעקב מרגי: אין ספק שצריך לשכפל את זה.
מירב בן ארי: לשכפל את עמירה.
יעקב מרגי: לשכפל את ההצלחות האלה גם למקומות שעדיין לא הגענו אליהם, בגלל - - -
יוסף ג'בארין: לשכפל את התקציבים שלה.
יעקב מרגי: יפה, בגלל הבעיות האובייקטיביות, אבל אין ספק, גם אם היא תיתן תקציבים ואין לך מי שינווט אותם ויפעל ויעשה את זה באגרסיביות, זה לא - - - עמירה, לא אני אומר מה שאומרים עליה אחרים, אנחנו רק מעתיקים מה שאומרים עלייך.
<עמירה חיים: אני מודה ומתרגשת.
יעקב מרגי: ראשי המועצות, אין לי אלא רק להודות לכם על העשייה.
יעקב מרגי: לחברי הכנסת שגילו עניין, זה לא מובן מאליו, זה יום ראשון, חנין הגיעה ממרחקים עם פקקים, ג'בארין.
טלב אבו עראר: לא סיכמנו כלום.
יעקב מרגי: אני מאוד מודה לכם, תודה רבה, הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 12 ביולי 2016, ו' בתמוז התשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: "איומים על מפקד הפלוגה של החייל היורה", של חבר הכנסת יעקב מרגי, עבדכם הנאמן, חברת הכנסת מירב בן ארי, חבר הכנסת מיקי לוי.
יעקב מרגי: התקיים דיון במליאת הכנסת בעקבות הצעה לסדר היום, שבו הוצגה על-ידי חברי הכנסת להעביר את הדיון להמשיך בדיון ועדת החינוך.
יעקב מרגי: לכאורה – מה הקשר?
יעקב מרגי: כך נשאלתי אתמול גם על-ידי יועץ שר הביטחון ויועץ הרמטכ"ל - מה הקשר לוועדת החינוך?
יעקב מרגי: קודם כל מליאת הכנסת הצביעה, אני חייב לקיים דיון.
יעקב מרגי: אבל הקשר הוא שרצו למקד את הזה בסוגיה שאנחנו עוברים בחברה הישראלית את כל סוגית השיימינג, נקרא לזה התקפות במרחב הווירטואלי - אם זאת אלימות מילולית ואיומים.
יעקב מרגי: אני חושב שזה אך נכון גם לשמוע איך אנחנו כחברה אזרחית, כמשרד החינוך, משטרת ישראל, הצבא, מתמודדים עם הסוגיה הזו של השיימינג, של ההשמצות, של האיומים במערך הווירטואלי, כשברקע כולנו היינו ערים להתקפה הבוטה שהייתה כלפי המ"פ של החייל היורה שמילא את חובתנו האזרחית, וחובתו הצבאית להעיד ולומר עדות אמת כפי שהיא משתקפת, וכפי שהוא מאמין בה.
יעקב מרגי: אני חושב שמה שקורה בחברה הישראלית לאחרונה, יכול להיות שכבר מוביל שאנשים בעלי דעה עצמאית שיכולים להשפיע ולעצב דעת הקהל הישראלית יחששו לומר את העמדה שלהם.
איתן ברושי: אתמול הייתה הקדמה – עשו את חוק העמותות, התחילו - - -
יעקב מרגי: עזוב, זה רציני מאשר לעשות פוליטיקה.
יעקב מרגי: החשש הוא שאנשים שחייבים לומר את דעתם, או שרוצים לומר את דעתם ודעתם לא שייכת, סליחה אם אני אומר את זה, למיינסטרים הרווח בחברה הישראלית, הם יודעים שאם הם יאמרו את דעתם, ויחוו דעה על נושא כזה או אחר על סדר היום הציבורי, הם יידעו שהם הולכים לחוות התקפה מאסיבית.
יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר שצריך להיעלם מהחברה הישראלית, חברה דמוקרטית, חברה שמתיימרת להיות דמוקרטית.
יעקב מרגי: אנחנו חייבים לאפשר את השיח, את חופש הביטוי כמובן ברמה נאותה, מכובדת, ומה שקורה במרחב הווירטואלי רחוק מלהיות מכובד, רחוק מלהיות ידידותי.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, לפני כמעט שנה עשתה איזה מיזם של להציג רק על חברי כנסת את הסטריפים של האיומים, ההשמצות שרצו בטוקבקים על עמדה כזו או אחרת של חברי כנסת.
יעקב מרגי: תאמינו לי, כאשר מרכזים את זה על כל חבר כנסת, מה נאמר עליו? - זה מחריד, מחריד ומזעזע.
יעקב מרגי: יש תחושה שאתה לא רוצה להיות שייך לחברה כזו.
יעקב מרגי: באמת, אני אישית לא עובר על טוקבקים, לא קורא אותם.
יעקב מרגי: אני טוען שזה משחית את הנפש, זה משחית לך את סגנון הדיבור שלך.
יעקב מרגי: זה משחית לך כל ערך - הגיע הזמן שנעשה מעשה.
יעקב מרגי: אי אפשר לומר – נכון, אי אפשר לבער את זה, אי אפשר למגר את זה.
יעקב מרגי: אבל אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לומר - אי אפשר לעשות כלום ולא עושים כלום.
יעקב מרגי: זו העמדה שלי גם כמציע, גם כיושב ראש הוועדה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, אחת המציעות.
<מירב בן עטר: תודה רבה, אדוני היושב ראש, אני יזמתי את ההצעה הזאת לפני שבועיים, ואתה הצטרפת אליי, ואני מאוד מעריכה את זה כמובן.
<מירב בן עטר: בנושא של המ"פ נעמן - אני רוצה להגיד לכם שאני פרסמתי פוסט על המ"פ, וכתבתי על העניין הזה שהרשת מנהלת לו משפט שדה, ודיברתי על הקללות והאיומים, ושפרסמו את השם שלו.
<מירב בן עטר: אני כן רוצה להתמקד בנעמן, ואחרי זה נדבר בהסתה, כי אני מתעסקת בהסתה, אבל נתמקד שנייה במה שהיה כי זה גם השפיע עליי.
<מירב בן עטר: דיברתי על תום נעמן שהוא קצין מצטיין, ומ"פ, ופרסמו את הפלאפון שלו, ואת התמונה שלו.
<מירב בן עטר: אמרתי בגלל שאני מכירה את החטיבה טוב, אמרתי גם שאחד המפקדים הציע לטוס להודו, ואמר לו תיסע, אל תישאר כאן בארץ.
<מירב בן עטר: כשאני שמעתי את זה, אמרתי לעצמי, איך אני בתור חברת כנסת אשמע דבר כזה על קצין שהוא עושה את התפקיד שלו - בא לתת עדות.
<מירב בן עטר: זה שהוא אמר, זו האמת בעיניו לצורך העניין.
<מירב בן עטר: זו האמת שהוא העיד בשבועה, אני מאמינה לו.
<מירב בן עטר: וגם אני מאמינה לו לצורך העניין, אני שומעת דבר כזה, חברת כנסת, אני אומרת לעצמי, אנחנו צריכים לתת לו גיבוי.
<מירב בן עטר: אז העליתי פוסט, וכתבתי על תום, ועל מה שעובר עליו.
<מירב בן עטר: שני דברים שאני אגיד לך בעקבות הפוסט הזה.
<מירב בן עטר: האחד - אני בן-אדם שכותב פוסטים, מה שנקרא מיינסטרים.