GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: דבר שני שרציתי לומר.
מירב בן ארי: אני יודעת שהנושא בו אנחנו דנים מגיע מדם ליבם של האנשים שנוכחים כאן, של האנשים שמעורבים, של חברי כנסת, אבל יש לנו כאן מגבלת זמן כי דיון מהיר הוא דיון של שעה והמליאה מתחילה בשעה 11:00 ולכן אני אחתוך הרבה פעמים את דברי האנשים, ושנית, אני באמת מבקשת שתתייחסו לגופו של עניין, אם זה חופש אקדמי לצד חופש ביטוי.
מירב בן ארי: אלו הדברים שצריכים להיות כאן.
מירב בן ארי: זה דיון של ועדת החינוך.
מירב בן ארי: אני יודעת שקשה מאוד לא להכניס כאן את המאבקים הבסיסיים בין ימין ושמאל, אבל אני באמת מבקשת, גם מחברי הכנסת, נמצאים כאן חברי כנסת רבים, אנחנו רוצים לשמוע את כולכם, ולכן בבקשה מכם.
מירב בן ארי: רשמתי את חברי הכנסת המבקשים לדבר לפי סדר הגעה אבל קודם כל ידברו חברי הכנסת המציעים, חבר הכנסת עודד פורר.
מירב בן ארי: עודד, בבקשה, קצר ולעניין כמו שאתה בדרך כלל עושה.
עודד פורר: אני רוצה להודות ל"אם תרצו" על הדוח שהם עשו בנושא, דוח שבעצם חשף את מספר המרצים שעובדים ומקבלים שכר מהמוסדות להשכלה גבוהה המתוקצבים ובסופו של דבר נהנים מאותה חסינות תוך כדי שהם קוראים לחרם על מדינת ישראל ומקדמים ותומכים בתנועת ה-BDS.
עודד פורר: החסינות מתחת להסתתרות תחת המעטה חופש הביטוי.
יוסף ג'בארין: אתה לא מאמין בזה?
מירב בן ארי: ג'בארין, מספיק מה שהיה ביום ירושלים.
מירב בן ארי: אתה תדבר, אל תדאג.
יוסף ג'בארין: מה היה ביום ירושלים?
עודד פורר: סיימת?
עודד פורר: יופי.
עודד פורר: הפטנט הזה שיד ימין לוקחת מימון ממדינת ישראל ונהנית ממיליארדי שקלים לטובת השכלה גבוהה, וטוב שכך, אבל ביד שמאל קוראים להחרים את מדינת ישראל, הוא פטנט ישראלי חדש.
עודד פורר: זה לא קיים.
עודד פורר: אין מצב כזה שבו מדינה מצד אחד מממנת גופים או אנשים שקוראים להחרים את המדינה ושוללים את קיומה בסופו של דבר כי לקרוא להחרים את מדינת ישראל ולתמוך בתנועת החרם, זה לשלול את קיומה של מדינת ישראל וזאת תנועה אנטישמית פר-אקסלנס.
עודד פורר: שלא יסתתרו מאחורי חופש הביטוי.
עודד פורר: הפטנט של להסתתר מתחת לחופש הביטוי הוא פטנט שצריך לעצור אותו ואי אפשר לעבוד בעניין הזה.
עודד פורר: אני בעד חופש הביטוי, אני תומך בחופש הביטוי אבל חופש הביטוי, לא משמעותו לשלול בסופו של דבר את קיומה של מדינת ישראל כיהודית ודמוקרטית ולתמוך בתנועות שקוראות לחרם על מדינת ישראל.
עודד פורר: לצערי, ובכנסת היו כבר כמה וכמה דיונים בעניין הזה, גם בוועדת החינוך וגם בוועדות אחרות, תמיד מגיעים ראשי המוסדות ומסתתרים מאחורי חופש הביטוי ואומרים שלא נעשה שום דבר למרצים האלה, הם יכולים מה שהם רוצים.
עודד פורר: ראשית, אני לא בטוח שאם המרצה הזה היה אומר משהו אחר שאולי לא מוצא חן בעיניהם, הם כן היו נותנים לו את אותה הגנה, אבל זה לא עניין של אם זה מוצא חן בעיני או לא.
עודד פורר: אי אפשר לתת למצב הזה שבו מאפשרים לגופים ממומנים על ידי מדינת ישראל לקרוא לחרם על מדינת ישראל להמשיך.
עודד פורר: לכן אם מנהלי המוסדות לא מסוגלים לקחת את ההחלטות האלה ולא מסוגלים לעמוד פעם אחת ולהציב את הגבול ולהגיד, כן, יש חופש אקדמי, יש חופש ביטוי, אין חופש שיסוי, אנחנו לא נאפשר לקרוא לחרם על מדינת ישראל כי בסוף זה פוגע במוסדות האקדמיים עצמם.
עודד פורר: אם יתממשו לפחות המאוויים והחלומות של אותם מחרימים, זה יפגע במוסדות עצמם.
עודד פורר: אז אם אתם לא תדעו לשמור על זה, יכול להיות שאנחנו נצטרך להוביל כאן איזשהו מהלך שיגן עליכם מפני זה ובכוונתי להגיש הצעת חקיקה או לפחות בשלב הראשון לקרוא ליושב ראש המל"ג וה-ות"ת לפעול בעניין הזה, ואם לא, נצטרך לעשות את זה באמצעות חוק.
עודד פורר: אם יש מרצה שמקבל את שכרו מאותו מוסד וקורא להחרים את מדינת ישראל או תומך ב-BDS, יישלל מאותו מוסד בדיוק אותו גובה המימון של שכרו של המרצה.
עודד פורר: תמשיכו לשמור על החופש האקדמי.
עודד פורר: אם יש תורמים שמוכנים לממן את אותם מרצים או שהם תורמים לכם, בסדר, אבל זה לא יהיה מתוך הכסף הציבורי.
עודד פורר: לקבל ביד ימין משכורת ממדינת ישראל וביד שמאל לתקוף אותה, זה לא יהיה יותר.
עודד פורר: מילה זו מילה.
יוסף ג'בארין: משטרת מחשבות.
מירב בן ארי: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.
שולי מועלם-רפאלי: תודה גברתי.
שולי מועלם-רפאלי: מעולם לא בלט כל כך המימוש של המשפט לכרות את הענף עליו אתה יושב.
שולי מועלם-רפאלי: מרצים, חוקרים, באקדמיה הישראלית קוראים לחרם אקדמי על מדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: אחר כך נשמע שבגלל האפרטהייד אין כאן מחקרים, ואני חשבתי שאין כאן מחקרים בגלל שהחוקרים קוראים לחרם אקדמי על מדינת ישראל ואז אין שיתופי פעולה.
שולי מועלם-רפאלי: תגידו, כמה אפשר לדבר סרה במדינת ישראל, לעטוף את זה בכל מיני מושגים כמו חופש ביטוי?
שולי מועלם-רפאלי: מעניין, חבר הכנסת ג'בארין, אם בשם אותו חופש ביטוי פרופסור באחת האוניברסיטאות שיגיד להחיל את החוק הישראלי על יהודה ושומרון, האם אדוני יבוא לכאן ויישא את הנס המתנוסס של חופש הביטוי גם על זה.
יוסף ג'בארין: הרבה אומרים את זה.
<קריאה: זה מה שעושים חברי הכנסת הערבים.
מירב בן ארי: גברתי, את מתבלבלת.
מירב בן ארי: היחידים שיכולים לקרוא קריאות ביניים, אלה חברי הכנסת וגם אותם מדי פעם אני מנסה להרגיע.
מירב בן ארי: הקהל לא קורא קריאות ביניים.
שולי מועלם-רפאלי: האם יכול להיות שחברי הכנסת הערבים עושים את אותו דבר שעושים כאן פרופסורים באקדמיה?
שולי מועלם-רפאלי: מקבלים כסף ממדינת ישראל, ממשלמי המסים, מאזרחי המדינה ואז קוראים להחרים את המדינה.
יוסף ג'בארין: הדיון הוא על חברי כנסת?
שולי מועלם-רפאלי: הדיון הוא על האקדמיה אבל יושב כאן חבר כנסת שעושה בדיוק את אותו דבר.
שולי מועלם-רפאלי: אני שואלת את עצמי מי למד ממי.
שולי מועלם-רפאלי: לעטוף את האנטישמיות של אותם מרצים ואנשים נוספים, בעצם היא האנטישמיות החדשה.
שולי מועלם-רפאלי: הרי שנאת מדינת ישראל היא אנטישמיות פר-אקסלנס.
שולי מועלם-רפאלי: מה שאתם עושים בקריאות לחרם, באקדמיה, בשיתוף הפעולה ההדוק עם ה-BDS שיוצא משורות מקבלי שכר במדינת ישראל.
יוסף ג'בארין: תנו לנו דוגמה כדי שנבין במה מדובר.
יוסף ג'בארין: בינתיים אלה הצהרות שגובלות בהסתה.
יוסף ג'בארין: תנו לנו דוגמה.
שולי מועלם-רפאלי: הנה, אני נותנת דוגמה.
שולי מועלם-רפאלי: כותבים מרצים מאוניברסיטאות במדינת ישראל שלכל הדעות הן ממומנות מכספי המסים שלי ושלך, ואני אזרחית מדינת ישראל לפחות כמוך, כותבים מכתב לאגודות שמתלבטות האם להחרים את האקדמיה במדינת ישראל ומעודדים אותן.
שולי מועלם-רפאלי: מעודדים את אגודת האנתרופולוגים להחרים את אגודת האנתרופולוגים הישראלית ולא לקיים אתה שיתופי פעולה, לא להשתתף במחקרים בינלאומיים יחד אתה ומה זה אם לא קריאה לחרם?
יוסף ג'בארין: אגב, זה לא נכון.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שיש לך דוגמאות אחרות.
מירב בן ארי: ג'בארין, אתה תתייחס לזה בדבריך.
יוסף ג'בארין: עובדתית זה לא נכון.
יוסף ג'בארין: אני עשיתי שיעורי בית ואני יודע שאין עמדה כזאת.
<קריאה: תגיד שאתה מתנגד ל-BDS.
<קריאה: נשמח לשמוע אמירה כזאת ממך.
יוסף ג'בארין: אני לא מתנגד ל-BDS.
מירב בן ארי: חברת הכנסת מועלם, תסיימי בבקשה.
<קריאה: זה פוגע קודם כל בכם.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת ג'בארין, אתה לא נותן לי לדבר.
שולי מועלם-רפאלי: הדרך המצוינת לא להתמודד באמת עם האמירות המאוד מאוד קשות שיוצאות גם מהאקדמיה וגם מחברי הכנסת הערבים.
שולי מועלם-רפאלי: נו, די עם ההסתרה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: יש כאן דבר שאנחנו לא נסכים לו.
שולי מועלם-רפאלי: אין מציאות בה פרופסור באוניברסיטה במדינת ישראל יקבל שכר מכספי משלם המסים ויקרא להחרים את מדינת ישראל או חלקים ממנה.
שולי מועלם-רפאלי: כל פעם שאנחנו נסכים לדבר כזה, שלא נתפלא אחר כך שגדולי שונאינו או אמצע שונאינו - - -
<קריאה: לא צריך לצעוק.
שולי מועלם-רפאלי: זה כי לא נתנו לי לדבר.
שולי מועלם-רפאלי: רק כשאני צועקת, שומעים אותי.
מירב בן ארי: עכשיו לא מפריעים לך.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהמחלה הקשה הזאת שפושה בקרב חלק מחברי האקדמיה במדינת ישראל צריכה להיעצר.
שולי מועלם-רפאלי: המשפט האחרון שאני אומר הוא שהיא כנראה לא תיעצר כאן אלא היא תיעצר אצל ראשי האקדמיה.
שולי מועלם-רפאלי: אם ראשי האוניברסיטאות לא ייקחו אחריות על אמירות אומללות ולא ראויות של חברי סגל אצלם באוניברסיטאות, זה יצטרך בסוף לצאת מכאן ואז יגידו התערבות של הכנסת וישאלו למה צריך לחוקק, אבל בינתיים אנחנו לא רואים שראשי האקדמיה, חוץ מלהסתתר מאחורי הביטוי האומלל שהוא חופש הביטוי, עושים משהו פרקטי להפסיק את המעשים הרעים האלה שיוצאים מתוך האוניברסיטאות.
מירב בן ארי: חבר הכנסת יואל חסון.
יואל חסון: תודה רבה גברתי היושבת ראש.
יואל חסון: אני אנסה להציג כאן עמדה שונה מול הקיצוניות שצווחת משני הצדדים.
יואל חסון: צריך קודם כל לומר שאני לחלוטין לא תומך בשום צורה בחרמות אקדמיים שמרצים מסוימים נוטלים על עצמם ונוטלים בהם חלק.
יואל חסון: אני חושב שזה רע מאוד, אני חושב שזה מזיק, אני חושב שזאת לא הדרך להשפיע על החיים שלנו בתוך מדינת ישראל ולהשפיע על הדרך בה אדם מאמין שהוא רוצה לקדם.
יואל חסון: אני חושב שאותם מרצים קצת בוחרים למצוא את אזור הנוחות שלהם מאשר באמת לרצות להילחם על מה שהם מאמינים.
יואל חסון: הדרך הנכונה והטובה ביותר היא להיות פשוט פעיל באמצעי התקשורת, במפלגות הפוליטיות, בארגונים פוליטיים, לכתוב מאמרים, לארגן כנסים, הכול בסדר אבל לא לעשות את הדבר הזה תוך שימוש בכלי שניתן להם כמרצים אקדמיים, כמובן גם כל הנושא של התמיכה בארגוני החרם שפועלים בחוץ לארץ, תנועות החרם שפועלות בחוץ לארץ.
יואל חסון: ביני זה משדר פחדנות וייאוש.
יואל חסון: זה דבר שפוגע בכולנו, בלי קשר לעמדה שלך מימין ומשמאל, זה פוגע בחיים האישיים של כולנו.
יואל חסון: אגב, גם כשאני שומע את תומכי שתי מדינות – ואני כמובן תומך בשתי מדינות ותומך בפתרון של שתי מדינות - שתומכים ב-BDS ובחרם, אני פשוט חושב שהם לא קוראים את המפה כי זה קודם כל פוגע בסיכוי של חיים משותפים כאן ושל שתי מדינות זו לצד זו, זה פוגע בפלסטינים הרבה יותר מאשר זה פוגע בנו- - -
שולי מועלם-רפאלי: מאוד עזר לפלסטינים שהעבירו את סודה סטרים.
יואל חסון: אמרתי, קשה לי עם הקיצוניות משני הצדדים ולכן ננסה לקיים כאן דיון אמיתי.
יואל חסון: לכן, את השינוי צריך לקדם מתוך הבית וזה מה שחשוב.
יואל חסון: אבל מצד שני אני ממש מתנגד לכל מקרתיזם שיכול להיות כאן.
יואל חסון: אני קודם כל כמובן מאמין וחושב שכל מי שיש לו איזשהו רצון לחיות במדינה חופשית ודמוקרטית, צריך לעודד חופש אקדמי שהוא ערך עליון וערך חשוב ביותר ואסור לרמוס אותו.
יואל חסון: אני מצטער שאני לא רואה כאן – כנראה אני לא רואה כאן אלא אם אני לא מזהה – את ראשי האוניברסיטאות.
יואל חסון: כנראה ששלחו לכאן, אם שלחו, כל מיני אנשים שהם לא בדיוק הראשים.
יואל חסון: אני מצטער על זה.
יואל חסון: אגב, זאת מגמה לא חדשה שראשי האוניברסיטאות נמנעים באופן קבוע מלהגיע לדיונים בכנסת.
מירב בן ארי: הם שלחו נציג מ-ור"ה.
יואל חסון: אני מכיר את הנציגים.
יואל חסון: אני לא רוצה לזלזל באף אחד אבל אני חושב שלדיון כזה חשוב, ראשי האוניברסיטאות למעשה מרחיקים את המעורבות שלהם בנושא הזה שקורה אצלם בשטח שלהם.
יואל חסון: למה זה עלול להביא?
יואל חסון: זה עלול להביא בדיוק לדברים ששמענו עכשיו מחברת הכנסת מועלם וחבר הכנסת פורר שאומרים ומאיימים, תיזהרו לכם, אם אתם לא תעשו משהו, אנחנו נעשה כאן בכנסת.
יואל חסון: אני רוצה לומר כאן לאנשי האקדמיה שכדאי שתעשו משהו כי בשלטון הזה שמנהלת מדינת ישראל כיום, אם אתם לא תעשו, הם באמת יעשו ומקרתיזם יהיה דבר עדין ליד מה שהם יעשו.
יואל חסון: אני מאוד מאוד מציע שתשתלטו על מה שקורה אצלכם במערכת תוך שמירה על ההגינות ועל החופש האקדמי אבל גם מרצה באוניברסיטה לא יכול להגיד כל דבר כי הוא מרצה באוניברסיטה.
יואל חסון: אתם יודעים מה?
יואל חסון: הנה, למדנו.
יואל חסון: יש עוד כמה אנשים שהם לא מרצים באוניברסיטה ומתברר שגם הם לא יכולים להגיד כל מה שהם רוצים וגם חברי הכנסת לא יכולים להגיד כל מה שהם רוצים ולנו באמת יש חופש בחוק להגיד את כל מה שאנחנו רוצים ואפילו אי אפשר לתבוע אותנו.
יואל חסון: לכן אני אומר שצריך לשמור על האיזון הנכון הזה ואפשר וצריך שהאוניברסיטאות במצבים קיצוניים יפעילו סנקציות, אם יש צורך, על מרצים שעוברים את הגבול.
יואל חסון: אבל אני אומר שוב, וזה משפט אחרון, שאם האוניברסיטאות לא ייקחו על עצמן להשתלט על התופעה ולעשות סדר, אני מזהיר אתכם, אני אעשה הכול כדי שזה לא יקרה אבל לצערי מי שמנהל את המדינה היום עלול - - -
אוסאמה סעדי: איזו תופעה?
מירב בן ארי: יואל, נא לסיים.
יואל חסון: מי שמנהל את המדינה היום עלול לקחת על עצמו מהלכים מסוכנים מאוד שיהפכו את ישראל למדינה חשוכה.
מירב בן ארי: מעכשיו אני מודדת זמנים.
מירב בן ארי: אין לי ברירה, אם אנחנו רוצים לשמוע את כולם.
מירב בן ארי: מחברי הכנסת המציעים אני רוצה לעבור לנציג ה-מל"ג.
מירב בן ארי: אני רוצה שתתייחס לגופו של עניין, האם ה-מל"ג – ואחר כך נעבור גם ל-ור"ה וגם ל-ור"ם כי אני רוצה שחברי הכנסת ישמעו – עושה ואם הוא עושה, מה הוא עושה לטובת אותן התבטאויות שאנחנו שומעים כאן גם בתקשורת וגם מסטודנטים שגם הם ידברו כאן, התבטאויות של מרצים נגד מדינת ישראל.
<נדב שמיר: אני חושב שקשה להפריז בחומרה של התופעה הזאת של קריאה לחרם אקדמי על ישראל, בוודאי כאשר מדובר על מרצים מתוך האקדמיה שקוראים לחרם אקדמי למעשה על המוסדות שלהם.
<נדב שמיר: הדבר הזה לא יכול לעבור כמובן וה-מל"ג דנה בו בשנת 2010 והוציאה החלטה די ברורה.
<נדב שמיר: בהחלטה נאמר במפורש שקריאה לחרם אקדמי על ישראל מצד אנשי מוסדות לשכלה גבוהה ישראלים, היא ערעור על הבסיס לכל מערכת ההשכלה הגבוהה הישראלית.
<נדב שמיר: לכן ה-מל"ג קראה למוסדות לתת את הדעת על כך ולגבש דרכי פעילות.
נחמן שי: מה היא ביקשה?
נחמן שי: שהם יעשו משהו?
<נדב שמיר: לא באופן ספציפי.
<קריאה: מתי היא ביקשה?
<נדב שמיר: בשנת 2010.
<נדב שמיר: ההחלטה היא משנת 2010.
<נדב שמיר: אני אסביר מה עומד מאחורי גישת ה-מל"ג שנותנת קודם כל למוסדות לפעול ועוקבת אחריהם.
יוסף ג'בארין: גם אם זה מחוץ לכותלי האוניברסיטה?
יוסף ג'בארין: מה את אומרת מרצה אומר?
יוסף ג'בארין: יש סצנריו אחד שהוא אומר את זה בתוך הכיתה ויש סצנריו שני שהוא אומר את זה בפעילות מחוץ לכיתה.
<נדב שמיר: ההחלטה לא חילקה.
מירב בן ארי: קיבלת תשובה.
מירב בן ארי: מרצה הוא מרצה הוא מרצה.
מירב בן ארי: גם סדן, גם בבוקר וגם בערב, הוא עדיין יושב ראש ערוץ 10.
אוסאמה סעדי: תעשו חוק השעיה גם למרצים.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא רוצים לעשות את זה.
אוסאמה סעדי: תעשו את זה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת סעדי, אני אמרתי לג'בארין לפני שנכנסת - - -
אוסאמה סעדי: זה בדיוק.
אוסאמה סעדי: תעשו את זה גם לגבי המרצים.
אוסאמה סעדי: אתם רוצים לסתום את הפיות ואתם לא רוצים שיהיה חופש ביטוי.
מירב בן ארי: חבר הכנסת סעדי, אני הוצאתי אותך בוועדה של יום ירושלים.
מירב בן ארי: אל תיתן לי לעשות את זה שוב.
מירב בן ארי: אתה יודע שאני אוציא אותך.
מירב בן ארי: אל תפריעו.
אחמד טיבי: מירב, אצלך אין פריימריס.
אחמד טיבי: את לא צריכה להוציא אותו.
מירב בן ארי: יש כאן אנשים שהגיעו במיוחד לדיון ואני רוצה לשמוע אותם.
אחמד טיבי: מותר לו להעיר.
אחמד טיבי: בכנסת מותר להעיר.
מירב בן ארי: אבל ג'בארין מעיר בלי הרף.
אחמד טיבי: ג'בארין הוא לא סעדי.
אחמד טיבי: שניהם ערבים אבל כל אחד משהו אחר.
מרדכי יוגב: טיבי, אתה מפריע לדיון וגם לי יש זכות לדבר.
מרדכי יוגב: אם לא טוב חופש הדיבור בישראל, אתה יכול ללכת לסוריה, שם תקבל חופש.
מירב בן ארי: חבר הכנסת יוגב, בבקשה.
יואל חסון: אני מבין שזה הסיכום.
מירב בן ארי: לא, זה לא יהיה כי אני אוציא חברי כנסת.
אחמד טיבי: למה לא הערת ליוגב?
מרדכי יוגב: אני שותק מתחילת הדיון ואתה כל הזמן מעיר הערות.
מירב בן ארי: אני אוציא החוצה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת ג'בארין יושב כאן מתחילת הדיון ומעיר הערות ושואל ללא הרף.
מירב בן ארי: אני לא מעירה לו, אז אל תגיד לי שאני עושה איפה ואיפה כי אני לא עושה זאת ומי כמוך יודע שאני לא עושה זאת.
מירב בן ארי: הוא מעיר וגם אוסאמה מעיר.
מירב בן ארי: מעכשיו יהיה שקט.
מירב בן ארי: מעכשיו מי שיפריע לדיון הזה להתנהל, אני אוציא אותו החוצה.
מירב בן ארי: נציג ה-מל"ג, התחלת לדבר.
מירב בן ארי: אני עצרתי את הסטופר ואתה עכשיו מתחיל מחדש.
מירב בן ארי: זה על הזמן שלכם.
<נדב שמיר: אני רוצה פשוט להסביר מה עומד מאחורי ההחלטה הזאת.
<נדב שמיר: מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל לא בנויה כמו מערכת חינוך רגילה.
<נדב שמיר: בכל העולם למעשה זה כך.
<נדב שמיר: מערכת חינוך רגילה, אין לה את האוטונומיה, אין לה את החופש שיש למערכת השכלה גבוהה מתוקף היותה מערכת השכלה גבוהה.
<נדב שמיר: מערכת ההשכלה הגבוהה חשוב מאוד שהיא לא תהיה תלויה בשלטון ולכן המוסדות להשכלה גבוהה הם מוסדות אוטונומיים, הם מתנהלים בעצמם, אנחנו לא מנהלים אותם, ה-מל"ג לא מנהלת אותם ונזהרת מאוד מלנהל אותם.
מירב בן ארי: אין לי זמן ויש כאן הרבה אנשים.
מירב בן ארי: אני שאלתי אותך וחברי הכנסת שאלו.
מירב בן ארי: תגיד לנו שהם לא עושים כלום, אז חבר כנסת שרוצה יאמר שזה בסדר וחופש אקדמי הוא הרי ענן שעף וחג לו.
מירב בן ארי: אני מכירה את זה, אתם לא מתערבים ומתערבים במה שאתם רוצים.
מירב בן ארי: מה עושה ה-מל"ג.
מירב בן ארי: עכשיו יש מרצה שבא ואומר בכיתה שהוא קורא להחרים את ישראל.
מירב בן ארי: האם אתה כ-מל"ג, כגוף מפקח - וכשהוא רוצה, הוא יודע לפקח טוב מאוד – עושה משהו או שאתה אומר לחברי הכנסת שאתם לא עושים ולא מתערבים.
יואל חסון: מה קרה מ-2010 עד היום?
<נדב שמיר: ה-מל"ג חושבת שמאוד צריך להיזהר בהתערבות לפני שאנחנו רואים מה המוסדות עושים.
יואל חסון: אבל אמרת שב-2010 שלחתם מכתב.
יואל חסון: מה קרה מאז 2010?
<נדב שמיר: אולי נשמע מהמוסדות.
יואל חסון: תגיד אתה איזה תשובה קיבלתם.
מירב בן ארי: חבר הכנסת חסון, הוא אמר שהם לא קיבלו תשובה.
<נדב שמיר: לא קיבלנו תשובה.
יואל חסון: זה בסדר שאתה לא מקבל תשובה?
יואל חסון: זה הגיוני שאתה גוף מפקח ולא מקבל תשובה?
שולי מועלם-רפאלי: כן, כי יש חופש באקדמיה.
יואל חסון: אתה רגיל לא לקבל תשובה?
מרדכי יוגב: חבר הכנסת חסון, אתה מפריע לי לשמוע.
מרדכי יוגב: אנחנו רוצים לשמוע ואנחנו מנסים לשמוע את ההערות שלך במקום לשמוע את נציג ה-מל"ג.
מירב בן ארי: חבר הכנסת יוגב, אתה מפריע לי.
מירב בן ארי: חבר הכנסת יואל חסון שואל ומותר לו לשאול.
מירב בן ארי: לא קיבלנו תשובה.
מירב בן ארי: אנחנו נבור ל-ור"ה.
מירב בן ארי: נמצא כאן פרופסור צבי ציגלר.
מירב בן ארי: אתה נציג ור"ה?
<צבי ציגלר: כן.
מירב בן ארי: ה-מל"ג אומרת שהיא לא עושה.
מירב בן ארי: תגיד לנו אם אתם עושים.
<צבי ציגלר: אני אנסה.
<צבי ציגלר: אני מהטכניון ואני מייצג כאן את ועד ראשי האוניברסיטאות.
<צבי ציגלר: ברשותך, אני אתחיל בכל זאת בשני משפטים.
<צבי ציגלר: בתפקיד שלי אני מרכז את הפעילות של האוניברסיטאות נגד החרם האקדמי מבחוץ.
<צבי ציגלר: החרם האקדמי מבחוץ הוא סכנה אמיתית למדינת ישראל וסכנה אסטרטגית ואנחנו נלחמים מול מציאות מאוד קשה.
<צבי ציגלר: נלחמים הרבה שנים.
<צבי ציגלר: זה התחיל בזה שהסנטים של כל אוניברסיטאות המחקר קיבלו החלטה כבר לפני עשור שחרם אקדמי הוא דבר פסול מעיקרו וצריך להתנגד לו בתוקף.
עודד פורר: אתם חשים שהאוניברסיטאות נפגעות כתוצאה מהקריאה הזאת לחרם אקדמי?
<צבי ציגלר: אני אומר מיד.
<צבי ציגלר: אנחנו נאבקים כבר שנים רבות, בדרך כלל בהצלחה, לא תמיד, מול אנשי האקדמיה מארצות אחרות, גם אוניברסיטאות ממסדיות וגם אנשי אקדמיה באגודות שונות, בקבוצות שונות שמנסות להחרים, כמו שראיתם אתמול עת היה לנו הישג ממש לא מבוטל באגודה האנתרופולוגית.
נחמן שי: עם כל ההכרזות וכל הנאומים.
עודד פורר: השקעתם משאבים כדי להגיע להישג הזה?
<צבי ציגלר: בוודאי.
<צבי ציגלר: אנחנו תיאמנו הרבה מאוד גופים בארץ ובחוץ לארץ כאשר בארץ האגודה האנתרופולוגית הישראלית פעלה מול האגודה האמריקאית כי הם חברים באותו ארגון, חלק גדול מהם, אבל הפעלנו ארגונים אחרים.
<צבי ציגלר: כל מיני ארגונים.
<צבי ציגלר: אמרנו שכל מי שרוצה להילחם בחרם וחושב שחרם זה דבר שלילי, יבוא ויצטרף, אנחנו נתמוך בו, נעזור לו, נספק לו חומרים, נשלח טיעונים וכולי.
<צבי ציגלר: עשינו את זה בעזרת גופים יהודיים בארצות אחרות, בעזרת גופים אקדמיים, בעזרת נשיאי אוניברסיטאות.
עודד פורר: מאחר ונגרם לכם נזק, הרי השקעתם משאבים ונגרם לכם נזק כלכלי כתוצאה מכך שהייתם צריכים להשקיע משאבים, האם שקלתם להגיש תביעה כנגד אותם מרצים בהתאם לחוק למניעת חרם?
עודד פורר: תביעה נזיקית על הנזק שהם גרמו לכם.
עודד פורר: לפי החוק הזה מי שקורא לחרם וגורם כתוצאה מכך לנזק, מייצר עוולה נזיקית וקמה לכם העילה לתבוע.
<צבי ציגלר: אני אענה על השאלה.
<צבי ציגלר: המשאבים שהושקעו הם משאבי כוח אדם.
עודד פורר: זה כסף.
<צבי ציגלר: זה כסף, כמובן, אבל בעיקר המשאבים היו משאבים פילנתרופיים וארגונים שרצו לסייע לנו כי הם מאמינים באותם עקרונות שאותם החלטות הסנט קיבעו, שחרם אקדמי הוא דבר פסול מעיקרו ויש להיאבק בו בכל מקום אליו הוא מגיע.
<צבי ציגלר: אני אגיע לנקודה שאתה ציינת.
<צבי ציגלר: אותן החלטות התקבלו כמעט פה אחד בכל האוניברסיטאות.
<צבי ציגלר: יש תמיד אנשים בודדים שחושבים אחרת.
<צבי ציגלר: כך זה בכל גוף ובכל קבוצה, יש אנשים בודדים.
<צבי ציגלר: מספר האנשים מכאן שניסו להפריע ולטעון טיעונים הפוכים, הוא כל כך קטן שלהתעסק אתם לא שווה אפילו את המאמץ.
<צבי ציגלר: זאת קבוצה קטנה מאוד, שולית מאוד.
<צבי ציגלר: הם מזיקים, הם מזיקים לנו ואני כאחראי על הטיפול בנושא אומר שנגרם נזק, אבל הנזקים האלה הם הרבה פחות רציניים מהנזקים שייגרמו לשמה של המערכת, לשמה של מדינת ישראל כמדינה נאורה ומתקדמת, אם אנחנו נצא וניאבק במספר הקטן והשולי שכמעט לא מגרד את השטח.
ג'מאל זחאלקה: הוא אומר שאין בעיה.
שולי מועלם-רפאלי: הוא אמר שזה גורם נזק.
ג'מאל זחאלקה: הוא אמר שאין בעיה.
מרדכי יוגב: אם הדיון לא חשוב, אתה יכול לצאת.
מירב בן ארי: אדוני, משפט סיום.
אחמד טיבי: גברתי היושבת ראש, פעמיים העירו שני הג'נטלמנים נגד חברי כנסת ערבים.
אחמד טיבי: אחד רוצה לשלוח אותנו לסוריה ואחד רוצה לגרש חבר כנסת מהישיבה.
מירב בן ארי: אני הערתי גם לחבר הכנסת יוגב בדיוק לפני דקה.
מירב בן ארי: חבל שאתה מסנן את מה שאתה רוצה.
מירב בן ארי: תן לאדון לסיים את דבריו.
יואל חסון: למה את מתייחסת להערות שלו?
מירב בן ארי: אני מתייחסת אליו כי הוא חבר כנסת שמעיר הערות.
ג'מאל זחאלקה: למה אתה מדבר בזלזול?
ג'מאל זחאלקה: מי שמך?
ג'מאל זחאלקה: מי אתה בכלל?
אחמד טיבי: יואל, אל תלכלך.
מירב בן ארי: חברי הכנסת, אני אוציא אתכם החוצה.
שולי מועלם-רפאלי: מנת הצעקות הקבועה שלו.
מירב בן ארי: אדוני, משפט סיום בבקשה.
מירב בן ארי: אני מבקשת שקט.
מירב בן ארי: אני לא רוצה להוציא.
מירב בן ארי: תנו לבן אדם לסיים את דבריו.
<צבי ציגלר: התשובה האישית שלי, וזאת לא תשובה של ור"ה אלא היא שלי כמרכז את הפעילות נגד החרם, היא שפעולה נגד אנשים שקוראים לחרם כאן, שכרה יצא בהפסדה.
<צבי ציגלר: יותר נזק ייגרם למערכת שנלחמת בחירוף נפש נגד מחרימים מאשר אם נניח לתופעה השולית הזאת להתבטל.
יוסף ג'בארין: בלי שישלח אותנו לסוריה.
עודד פורר: חלקכם הולך לשם לבד.
עודד פורר: לא צריך לשלוח.
עודד פורר: אחר כך תשוו את חופש הדיבור בסוריה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת פורר, אני מבקשת לא להפריע.
מרדכי יוגב: אני מוכרח לומר שגם כאן לצערי חברי הכנסת הערבים מפריעים לחופש השיח.
ג'מאל זחאלקה: אתה לא מפריע.
ג'מאל זחאלקה: לא אמרת לו שילך לסוריה?
ג'מאל זחאלקה: החופש הוא כנראה רק שלך.
ג'מאל זחאלקה: החופש להגיד מה שאתה רוצה, הוא רק שלך.
מירב בן ארי: אדוני, תתייחס לדיון ולא לחברי הכנסת מהרשימה המשותפת.
מירב בן ארי: לדיון עצמו.
מירב בן ארי: ביקשתי את זה גם בתחילת הדיון.
מירב בן ארי: אני יודעת שזה קשה, אבל אני מבקשת.
ג'מאל זחאלקה: הוא מתפלא על חופש הגזענות.
מירב בן ארי: חבר הכנסת זחאלקה, כמו שאתה רואה, אני מסתדרת גם בלעדיך.
מירב בן ארי: אם אתה תמשיך להפריע, אני אוציא אותך החוצה.
שולי מועלם-רפאלי: כאלה שוביניסטים.
מירב בן ארי: חבר הכנסת זחאלקה, עוד הערה אחת ואתה יוצא.
מרדכי יוגב: נער הייתי, למדתי באוניברסיטת חיפה תואר ראשון ושני והוועדה בצד הלאומי של המפה הימנית הייתה בלתי אפשרית עד כדי הורדת ציון בתואר ראשון ובשני, כולל מרצים שעודדו לטרור והרצו במקביל באוניברסיטת ביר זית.
ג'מאל זחאלקה: מקרתיזם לתואר ראשון.
מירב בן ארי: חבר הכנסת זחאלקה, אלך תפריע.
ג'מאל זחאלקה: הורידו לו ציונים.
מרדכי יוגב: מהו חופש אקדמי בישראל, אני מניח שחברי יודע מצוין אבל חופש אקדמי לא בניצול לרעה.
מרדכי יוגב: הזכירה כבר חברתי שכורתים את הענף עליו יושבים.
מרדכי יוגב: לא בפעולה נגד מדינת ישראל, לא בהסתה נגד מדינת ישראל ובעידוד טרור.
מרדכי יוגב: לכן אני סבור, וזאת לא ישיבה ראשונה אלא ישיבה שנייה, שגם לישיבה השנייה לא ה-מל"ג, לא ור"ה, לא אף גורם כאן נתן תשובות.
מרדכי יוגב: לכן אני סבור, ואמנם הוא יושב ראש מפלגתנו, יש צורך לבקש את שר החינוך, בשורה התחתונה, שיקיים דיון בתופעה הפסולה הזאת ויבוא לכאן ויציג את עמדתו ויאמר מה נעשה כדי שיהיה חופש אקדמי, אבל חופש אקדמי מכבד ולא כזה שקורא לטרור, לא כזה שקורא להסתה או להשמדתה של מדינת ישראל ושאכן יהיה מכבד.
מירב בן ארי: הוא יושב ראש ה-מל"ג.
מרדכי יוגב: כך נשמור את המוסדות האקדמיים שלנו מתקדמים ומאפשרים לכל אזרח בישראל, יהודי כערבי, לקבל את ההשכלה האקדמית גם בשיח אבל בשום פנים ואופן לא לכרות את הענף עליו אנחנו יושבים או באותן התפרצויות שנאה כפי שאנחנו רואים אותן כאן מחברי הכנסת הערבים, לצערי.
מירב בן ארי: פרופסור דני רבינוביץ', האגודה הישראלית האנתרופולוגית.
<דני רבינוביץ': תודה רבה.
<דני רבינוביץ': אני אכן פרופסור בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב.
<דני רבינוביץ': כיהנתי בעבר כנשיא האגודה האנתרופולוגית הישראלית.
<דני רבינוביץ': באולם אחר כאן במשכן אתמול קיבלתי פרס מפעל חיים על עבודתי המחקרית.
<דני רבינוביץ': בשנה האחרונה עמדתי עם חברים אחרים בראש ההתארגנות שפעלה כנגד ההצעה לחרם באגודה האנתרופולוגית האמריקאית.
<דני רבינוביץ': ההצבעה שתוצאותיה התפרסמו אתמול בבוקר הסתיימה בניצחוננו, ניצחון זעום, אבל בהצבעה פרלימינרית על אותה הצעה לפני שישה חודשים היו 85 אחוזים בעד החרם ו-15 אחוזים נגדו.
<דני רבינוביץ': אני אומר את זה כדי להבהיר שאת הדברים שאני עומד לומר עכשיו, אני אומר מעמדה של מי שיש לו איזשהו קילומטרז' באבק כנגד החרם.
<דני רבינוביץ': בתחילת אפריל, ממש שבוע לפני התחלת ההצבעה האלקטרונית של 10,000 חברי האגודה האנתרופולוגית האמריקאית, התפרסם מכתב שהיה חתום בידי אנתרופולוגים ישראלים אבל הוא היה אנונימי.
<דני רבינוביץ': המכתב הזה הביע תמיכה בחרם.
מירב בן ארי: סליחה, אני רוצה לשאול שאלה כדי שנבהיר משהו.
מירב בן ארי: היה כאן דיון בוועדה על אגודת הסוציולוגים.
מירב בן ארי: יכול להיות שהייתה טעות וזה עוד חרם?
<דני רבינוביץ': לא.
<דני רבינוביץ': זאת אגודה אחרת.
מירב בן ארי: כל תחום והחרם שלו.
<דני רבינוביץ': זאת אגודה טובה אחרת.
נחמן שי: כל תחום, יש לו ארגון משלו.
מירב בן ארי: וחרם משלו.
<דני רבינוביץ': בתחילת אפריל התפרסם המכתב ברשתות החברתיות הרלוונטיות לחברי האגודה האנתרופולוגית האמריקאית שהיה חתום אנונימית על ידי אנשים שתיארו את עצמם כאנתרופולוגים ישראלים שמביע תמיכה בחרם.
<דני רבינוביץ': זה הטריד אותנו כחלק מהמאבק שלנו בחרם כי חשבנו שזה יכול לתת רוח גבית שהנה, אנתרופולוגים ישראלים בעצמם תומכים בחרם, אבל השיקול שעשינו, מה לעשות מול הדבר הזה, היה זהה לדברים שאמר ידידי פרופסור צבי ציגלר לפני כמה דקות.
<דני רבינוביץ': מדובר במכתב אנונימי.
<דני רבינוביץ': אין שום מקום להיכנס להיסטריה ולנקוט באיזה שהם אמצעים כשמישהו מתאר את עצמו כאנונימי כי את ואני, גברתי היושבת ראש, יכולים מחר להעלות לאינטרנט מכתב בשם קטגוריה כלשהי ולעצבן מספיק אנשים כדי שיתחילו לעשות סערות בכוס מים מכאן ועד להודעה חדשה.
<דני רבינוביץ': זהו הבסיס.
<דני רבינוביץ': אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת את הדוח של "אם תרצו" מהשבוע שעבר, שאני רק יכול לתאר אותו כחובבני.
<דני רבינוביץ': אתה לא לוקח מכתב אנונימי - - -
מירב בן ארי: הם יתייחסו.
<קריאה: אל תסתמי פיות.
<קריאה: הוא איש המקצוע.
מירב בן ארי: אדוני, תמשיך בבקשה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל יש שמות.
מירב בן ארי: הדוח של "אם תרצו" יוצג על ידם.
מירב בן ארי: אתה עושה עבודה מספיק טובה בתחום ואני מבקשת שתתייחס.
<דני רבינוביץ': תודה.
שולי מועלם-רפאלי: וזכה בפרס.
<דני רבינוביץ': אין שמות על המסמך מאפריל.