GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: הסתובבתי וראיתי את התלמידים, וראיתי את הילדים, וראיתי את הצוות ומאוד התרשמתי, ולכן הבטחתי להיות מחויבת, ובאמת, גם לכאן לכנסת הייתי קשר מעולה עם אריק, גם נאחל לו בהצלחה.
מירב בן ארי: כמובן נאחל הצלחה למילי עם כניסתה לתפקיד.
מירב בן ארי: באמת, אם לא הייתי רואה במראה עיניים, אולי הייתם מדברים כאן עם מישהי שפחות מכירה, אבל בהחלט גם אני וגם חבר הכנסת נחמן שי היינו באירוע של "שמע", אנחנו מלווים אותם, ואנחנו מאוד מגויסים אליהם.
מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל עם משרד הרווחה.
נחמן שי: יש שאלה מרכזית, למה אריק התפטר?
מירב בן ארי: מה הסיבה לפיטוריו יסבירו - - -
נחמן שי: להתפטרותו.
מירב בן ארי: כן, אצלנו אנחנו קוראים לזה "התפוטר" - משלב התפטר לצד התפוטר.
<מיכאל רוט: החוזה של אריק היה עד ה-30 ליוני והחלטנו לא להאריך אותו.
נחמן שי: מי?
נחמן שי: ועד המנהל החליט לא להאריך?
<מיכאל רוט: כן.
<מיכאל רוט: מינינו את מילי שטיינברג.
נחמן שי: את מילי אני לא מכיר, בטוח שהיא מוכשרת שיגעון, אבל אני פשוט הכרתי את אריק והוא ניהל מאבק מאוד עקשני ורגשי הייתי אומר לטובת "שמע" ואני התגייסתי, אני מודה שהתגייסתי.
מירב בן ארי: האמת, שהוא גם גייס פה ממש כל כך הרבה חברי כנסת.
<מיכאל רוט: "שמע" נשארה אותה "שמע" – הילדים הם אותם ילדים, ומלאכת הקודש היא אותה מלאכת הקודש.
נחמן שי: לא אמרנו שנסיר את התנגדותנו.
מירב בן ארי: משרד הרווחה והשירותים החברתיים, אורנה יוגב, ממלאת מקום מנהל אגף השיקום.
מירב בן ארי: היית בדיון הקודם שהיה כאן, ראית את המצב?
<אורנה יוגב: כן.
מירב בן ארי: ספרי לנו מה קורה.
<אורנה יוגב: הייתי בדיון הקודם, ואכן התקציב שעומד לתמיכה בארגוני החרשים הוא התקציב שאת ציינת, זה התקציב שעומד לתמיכה לכלל ארגוני החרשים שהוא מורכב מתקציב משותף של משרד החינוך.
מירב בן ארי: זה לכלל ארגוני החרשים.
מירב בן ארי: בסך הכול כמה ארגוני חרשים יש?
מירב בן ארי: - "שמע", "שמעיה" ו"מיח"א"?
<אורנה יוגב: השנה הגישו 16 ארגונים בקשות לקבלת תמיכה.
<אורנה יוגב: אבל מאוד חשוב לי לומר, כמו שבדיון הקודם נתנו בצורה מפורטת סכומים ועלויות, זה סכום תמיכה שזה שורה אחת, או סכום אחד בתקציב.
<אורנה יוגב: אבל בנוסף לזה אנחנו כמשרד הרווחה, אחר כך משרד החינוך יוסיף, אבל אנחנו כמשרד הרווחה מתקצבים נושאים נוספים לטובת החרשים וליקויי השמיעה, גם ילדים, גם בוגרים, דרך מועדוניות, דרך מרכזי נוער, דרך מעונות יום שיקומיים, דרך מרכזים לחיים עצמאיים.
מירב בן ארי: כל מה שניתן לילדים ליקויי שמיעה וילדים חרשים במסגרת משרד החינוך - - -
<אורנה יוגב: לא, לא, מה שציינתי עכשיו - - -
מירב בן ארי: לא, אני רוצה לדעת אחרי שהוא יוצא מבית-ספר.
מירב בן ארי: אחרי שהוא יוצא מבית-הספר ייחודי לחרשים?
<אורנה יוגב: בוודאי.
<אורנה יוגב: וזה בנוסף לשני המיליון שציינת אותם.
מירב בן ארי: מה שהיא אומרת שיש פעילויות שכמובן המדינה צריכה להיות אחראית, המדינה לא אמורה להפיל הכול על העמותות, זה נכון.
מירב בן ארי: אבל השאלה היא אם יש לך 16 ארגונים?
<אורנה יוגב: אנחנו יוצאים למכרז למתן שירות מסוים.
<אורנה יוגב: נאמר, אנחנו רוצים לתת וצריך לתת מועדונית שיקומית אחר-הצהריים בתום יום הלימודים לילדים שהם ילדים חרשים וכבדי שמיעה.
<אורנה יוגב: אנחנו יוצאים למכרז כדי לבחור גוף מפעיל, או גופים מפעילים, ארגונים מפעילים, לפעמים זה באמצעות רשויות מקומיות, לפעמים זה באמצעות גופים מפעילים, והם נותנים את השירותים לאוכלוסייה בפריסה הנדרשת.
מירב בן ארי: מי זה הם, גם עמותות?
<אורנה יוגב: מי שזוכה במכרז, מי שעומד בתנאי הסף.
מירב בן ארי: אז את יודעת כמה כסף שמה מדינת ישראל לילדים חרשים בסך הכול?
<אורנה יוגב: דקה, אני אראה אם יש לי כאן את הסכום, ואם לא, אני תיכף אדאג לקבל אותו.
אילן גילאון: 16 ארגונים.
מירב בן ארי: לא, זה רק התמיכות.
אילן גילאון: לא, תביני מה זה מעיד על התסכול שלנו בבעיה.
<אורנה יוגב: תיכף אני אתן את הסכום.
<אורנה יוגב: זה שירותים שאנחנו נותנים מעבר לבית ספר, והם שירותים שניתנים באמצעות מכרזים וכך הלאה.
<אורנה יוגב: בנוסף לזה יש את התמיכות, שלתמיכות כל הארגונים יכולים לגשת, יש מבחן תמיכה הם צריכים לעמוד שוב בקריטריונים.
מירב בן ארי: כולם יכולים לקבל מהשני מיליון אם הם עומדים במבחני התמיכה?
<אורנה יוגב: באופן תיאורטי כן אם הם עומדים במבחני התמיכה.
<אורנה יוגב: חלקם, לצערנו, לא עומדים במבחני התמיכה ואז הם מקבלים תשובה שלילית, ואז הכסף שנשאר, זאת אומרת, הכסף הקיים מתחלק בין כל מי שעבר.
מירב בן ארי: מה עם ההחלטה שהגענו פה לבדוק אפשרות להגדיל את השני מיליון שקל?
מירב בן ארי: זה כבר חמש שנים אתם עם אותו תקציב.
<אורנה יוגב: בסוף דצמבר כשהתקיים פה דיון במהלך 7 לדצמבר, לא הצלחנו לקדם או להוסיף סכום לתקציב.
<אורנה יוגב: נכון לתקציב הקרוב שיהיה כבר תקציב דו-שנתי של 17', 18' - זה חלק מהבקשות שלנו לקבל בקשות תקציביות.
מירב בן ארי: כמה ביקשתם?
<אורנה יוגב: אין לי עוד את הסופי אז אני עוד לא יכולה לומר, אבל זה משהו שבימים הקרובים ייחתך ויוגש בקשה לאוצר.
מירב בן ארי: זאת אומרת שאת לא יודעת כמה ביקשת לתקציב של העמותות?
<אורנה יוגב: לא, כי עדיין לא קיבלתי אישור.
<אורנה יוגב: מה שאני ביקשתי זה לא רלבנטי מה שבסופו של יום יוחלט לבקש.
מירב בן ארי: לא, אבל זה כן רלבנטי כמה ביקשתם, בלי קשר זה גם רלבנטי שביקשתם להגדיל את זה.
<אורנה יוגב: ביקשנו להגדיל את זה, בעוד כמה ימים אני אדע לומר כמה הבקשה הסופית שלנו, כי זה עדיין נמצא בדיונים בתוך תקציב המשרד – אני עוד לא יודעת לומר לך בדיוק את הסכום הסופי של כמה המשרד מבקש.
מירב בן ארי: בבקשה, משרד החינוך, שולמית כהן, מפקחת ארצית לליקויי ראייה ושמיעה.
<שולמית כהן: אני לא מדברת על התקציבים שניתנים במהלך היום כשהתלמידים בבית-הספר, אלא רק על הפעילות של אחר-הצהרים.
מירב בן ארי: אנחנו מדברים על אחרי בית-הספר.
<שולמית כהן: קודם כל אני רוצה לדייק את הנתונים.
<שולמית כהן: סך הכול 355 התלמידים שמקבלים טיפול בשעות אחר- הצהריים, זה 355 תלמידים בפריסה ארצית חרשים.
מירב בן ארי: 355 תלמידים הם חרשים וליקויי שמיעה במדינת ישראל?
<שולמית כהן: לא, יש הרבה יותר, יש כ-6,000 תלמידים.
<שולמית כהן: ה-355 זה אותם תלמידים שהחליטו לבוא לפעילות של אחר-הצהריים במרכזים, במרכזים של "שמע".
מירב בן ארי: כמה יש ב"שמעיה", את יודעת לומר לנו?
<שולמית כהן: "שמעיה" עובד באופן קצת שונה.
מירב בן ארי: 355 תלמידים נמצאים ב"שמע".
<שולמית כהן: בשעות אחר-הצהריים.
מירב בן ארי: נראה לי שאת צריכה לעדכן את מנכ"ל משרד הרווחה, כי בכתבה האחרונה ב"הארץ" הוא טען שיש 60 ילדים ב"שמע".
<שולמית כהן: זה 60 ילדים אולי מקבלים הועדות.
אילן גילאון: נכון, במו עיניי ראיתי.
מירב בן ארי: בכל מקרה, גם אני פה וגם חבר הכנסת שי - - - בוא נגיד שהוא לא דיבר על 350 ילדים ב"שמע" זה בוודאות, גם אם אנחנו לא מסכימים על ה-60 ילדים.
<שולמית כהן: חלק מהילדים האלה למרות שהם באים בשעות אחר-הצהריים לפעילות, הם לא נתמכים על-ידי "שמע", רק על-ידי משרד החינוך - חלק מאותם 355 תלמידים שמגיעים לפעילות של אחר-צהריים.
מירב בן ארי: כמה זה?
<שולמית כהן: אני צריכה לעשות חישוב, אני יכולה להגיד לך בהמשך.
<שולמית כהן: בנוסף, מתוך השני מיליון משרד החינוך מעביר מעל למיליון ו-300 מהתקציב של השני מיליון של משרד החינוך.
מירב בן ארי: אז משרד הרווחה נותנים 700 אלף שקלים?
<שולמית כהן: בנוסף לזה, בפעילויות שיש ממש "שמע" מקיימת אותן בשעות אחר-הצהריים, אנחנו מזרימים להם שעות בשווי של 336 אלף שקלים.
מירב בן ארי: בנוסף ל-1.3 שזה שעות תגבור.
<שולמית כהן: בנוסף.
<שולמית כהן: זה שעות שאנחנו עוזרים להם להפעיל את המועדוניות אחר-הצהריים.
: רק להם?
<שולמית כהן: רק להם, אני לא מדברת על שום דבר אחר.
<שולמית כהן: בנוסף לזה, אנחנו נותנים להם להפעיל את המועדונית.
מירב בן ארי: אני ביקשתי שהדיון על "שמע".
<שולמית כהן: אנחנו נותנים להם עוד 15 מורות חיילות שבשעות הבוקר הן נמצאות בכיתות של החינוך המיוחד לליקויי שמיעה, ומגיעות אחר-הצהריים לסייע ל"שמע" - זה בהסכמה שלנו כמובן, של המשרד, זה מורות חיילות של המשרד שהן מגיעות אחר-הצהריים לסייע להפעיל את המועדוניות.
<שולמית כהן: בנוסף למורות החיילות, יש לנו בנות שרות לאומי – אני מדברת על אותם 355 תלמידים בפריסה ארצית.
<שולמית כהן: בנוסף לזה יש לנו עוד 11 בנות שרות לאומי שגם מגיעות בשעות אחר-הצהריים בימים שמתקיימת פעילות אחר-הצהריים כדי לסייע לעמותה להפעיל.
<שולמית כהן: זה מה שמשרד החינוך נותן כדי להפעיל, זה כמעט, אני לא רוצה להגיד, אבל אולי זה מעל ל-90% מהעלות של ההפעלה לפי עניות דעתי.
נחמן שי: את יכולה לכמת את זה בסכומים?
<שולמית כהן: כימתתי את הסכומים של השעות, זה יכולתי לכמת – יש לנו 48 שעות שזה 336 אלף שקלים, את המיליון ו-300 אלף שקלים זה הסכום.
<שולמית כהן: 11 ו-15 - עוד 26 מורות חיילות ובנות שירות לאומי זה משהו שאני לא יכולה לכמת, אבל בואו תחשבו שיש עוד 26 מדריכים שמגיעים אחר-הצהריים לסייע.
נחמן שי: לכמה שעות?
<שולמית כהן: הם באים לכל השעות שזה מופעל.
מירב בן ארי: ברור, זה אלפי שקלים.
מירב בן ארי: אנחנו יודעים עכשיו החוק של השירות הלאומי כמה הוא עולה.
<שולמית כהן: אני רק רוצה לומר שחלק מהאנשים האלה גם מגיעים יום אחד בשבוע לתל-אביב, למשל, שהם נמצאים שם מהבוקר, אפילו שהילדים לא נמצאים ב"שמע" כדי להכין כל מיני הכנות לפעילויות.
מירב בן ארי: ב"שמע" - ראיתי אותם פיזית במקום.
מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך שאלה, מי מפקח?
מירב בן ארי: מי מכשיר אותם לעבוד עם ילדים את בנות השרות, את המורות חיילות?
<שולמית כהן: בנות שירות לאומי זה מה שאנחנו עושים את זה בקיץ.
<שולמית כהן: אנחנו מכנסים אותן, הן עוברות הכשרה, כולל שפת סימנים.
<שולמית כהן: הן לומדות אפילו את שפת הסימנים, הן מוכשרות במהלך הקיץ.
<שולמית כהן: ברגע שאנחנו יודעים מי הבנות שמגיעות אלינו, מתקיימת השתלמות של מספר ימים לאותן בנות שירות לאומי ומורות חיילות, ביחד עם עמותת "שמע" אנחנו עושים את זה.
מירב בן ארי: אני מאוד מודה לך על הסקירה.
מירב בן ארי: אני חייבת להגיד לך משהו, משרד הרווחה.
מירב בן ארי: אנחנו עוסקים פה בנושא של "שמע" חברי כנסת מכל הסיעות.
מירב בן ארי: עשינו כאן דיון, היה דיון קשה מאוד, שאחר-כך גם יצא לתקשורת.
מירב בן ארי: אני כן ציפיתי לסקירה יותר מעמיקה, אז אם יש לך פרטים להשלים לנו מצוין.
מירב בן ארי: אבל לפי שגיליתי עכשיו עוד יותר חמור בעיניי, כי אני גיליתי שהמשרד – אלא אם כן, עכשיו תתנו לנו - 700 אלף שקלים - - -
<אורנה יוגב: לא, ממש לא.
מירב בן ארי: בסדר, אין בעיה, בגלל זה חזרתי אליכם.
<אורנה יוגב: יש לנו ככה – למועדונים חברתיים, שוב, זה שירות פרופר לאחר-הצהריים, זה קצת יותר ממיליון שקל.
<אורנה יוגב: למועדוניות שיקומיות יש עוד - - -
מירב בן ארי: איזה גיל זה מועדוניות שיקומיות?
<אורנה יוגב: זה הכול גילאי בית-ספר.
<אורנה יוגב: מועדוניות שיקומיות עוד שני מיליון שקלים.
<אורנה יוגב: במעונות יום שיקומיים שזה בשעות הבוקר לפעוטות מגיל חצי שנה עד 3, שזה עוד תחום שאנחנו פה נותנים שרות מאוד מעובה, והעלות שלו היא 18 מיליון שקלים רק לפעוטות חרשים בכל ארץ.
<אורנה יוגב: יש 16 מעונות יום שיקומיים שמיועדים ייעודית לפעוטות ליקויי שמיעה וחרשים.
<אורנה יוגב: בנוסף לזה, יש שירותי תמיכה בתקשורת שזה סכום מאוד גדול שניתן לכל מי שזכאי, שעומד בקריטריונים של ירידה מסוימת בשמיעה חלקית או מלאה, ומגיע לכדי 39 מיליון שקלים.
מירב בן ארי: מה זה שירותי תמיכה ותקשורת?
מירב בן ארי: מה זה, ילד הולך לבית ספר ומה הוא מקבל?
<אורנה יוגב: זה גם תרגום, גם תמלול.
מירב בן ארי: בתוך בית-הספר.
<רויטל אילתי ויסמן: אני מפקחת תחום חרשים וכבדי שמיעה באגף השיקום משרד הרווחה.
<רויטל אילתי ויסמן: שירותי תמיכה ותקשורת מיועדים לאנשים על-פי התקנה לאנשים שהתחרשו לפני גיל 3.
<רויטל אילתי ויסמן: אם אדם מצהיר ונותן הצהרה שהוא אכן התרחש לפני גיל 3 הוא זכאי לסל תקשורת.
מירב בן ארי: אם הוא חרש מגיל 4?
<רויטל אילתי ויסמן: בעיה קשה.
<אורנה יוגב: נכון להיום הוא לא זכאי.
<אורנה יוגב: אחד הדברים ל-2017-2018 זה בין היתר גם הנושא הזה.
<אורנה יוגב: כל הנושא של חרשים וליקויי שמיעה, זה נושא שמנכ"ל המשרד לקח, באמת שם לו את זה כאחד היעדים המרכזיים.
מירב בן ארי: רגע, שנייה, אני רוצה להבין את הנקודה הזאת.
מירב בן ארי: אם ילד נהיה חרש בגיל 6 הוא לא מקבל?
מירב בן ארי: הוא לא זכאי לסל?
<אורנה יוגב: נכון להיום את הסל תקשורת הוא לא מקבל.
<אורנה יוגב: את כל יתר השירותים שמניתי קודם הוא יקבל.
<אורנה יוגב: הוא לא יקבל את הסכום החודשי של סל התקשורת.
<אורנה יוגב: יש שני דברים – אחד, זה סל תקשורת, אחד זה דמי תקשורת.
<אורנה יוגב: אחד – נועד לסיוע ברכישות אביזרים.
מירב בן ארי: זה גם הלך לתקציב של 2017 לשנות את גיל 3?
<אורנה יוגב: גם את גיל 3 בהחלט זה משהו שאנחנו מייעדים בשבילו תקציב נוסף.
<רויטל אילתי ויסמן: כל חרש זכאי ל-45 שעות תרגום או תמלול, זאת אומרת, הוא זכאי לגייס - - -
<יהודית גידלי: 45 שעות ביום, בשנה?
<רויטל אילתי ויסמן: בשנה.
<רויטל אילתי ויסמן: זה לא מספיק, אני חייבת להגיד.
מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת אילן גילאון, התייחסותך.
אילן גילאון: אני מבין שהמנכ"ל התפטר או משהו?
מירב בן ארי: פוטר.
אילן גילאון: למען הגילוי הנאות, אני בא מבית מדרש שמאמין ב"שונא עמותות יחיה", אבל אני מסייג את זה מיד כדי שלא תעלבו, כי אם 16 ארגונים מגישים בקשות, סימן שאנחנו כמערכת לא מטפלים בנושא כפי שצריך וכפי שהיה ראוי.
אילן גילאון: הדינמיקה היא מאוד פשוטה פה – כל אימת שקורית רשלנות כזאת, אז קבוצת הורים הולכת ומתארגנת, זה בעצם ההיסטוריה של כל הארגונים.
אילן גילאון: סך הכול הגענו ל-30 אלף עמותות במדינת ישראל, רובן חורשות טוב, חלקן לא חורשות כל טוב, לכן גם אנחנו נדרשים להגיע כדי לראות שזה דבר אמתי.
אילן גילאון: אני מאוד אמביוולנטי בנושא הזה, כי אני הייתי רוצה שמשרד החינוך שאני מכיר את העמותה הראשית במשרד הרווחה בעניין הזה יטפלו בכל הנושאים האלה וההורים לא הצטרכו להתארגן, אבל זה לא קורה כאן.
אילן גילאון: אז את נמצאת במציאות כאילו דופק לך מישהו בדלת, את פותחת ורואה שזה ילד ואומר שהוא רעב, ואת הולכת ומכינה לו סנדוויץ' כמו שכל אחד מאתנו יעשה, ולא מתחילה להסביר שככה לא עורכים את הדברים.
אילן גילאון: אז בסופו של דבר אתה מתחיל להבין שבמדינה זה מאוד קל הפטנט הזה – לעבוד באמצעות עמותות, זה עולה לה הרבה יותר זול וגם אין לה אחריות ישירה.
אילן גילאון: איך אנחנו יודעים לפלג את הדברים האלה?
אילן גילאון: אצלנו עוסקים בכל כך הרבה פרטים, מי מקבל את אלה - איזה היגיון יש בזה שילדים עד גיל 3 מקבלים ואחר כך לא?
אילן גילאון: איזה היגיון יש בזה שבן-אדם עד גיל 67 הוא נכה, ובגיל 67 הוא הופך לאצן אולימפי באולימפיאדה?
אילן גילאון: - פתאום הוא לא נכה.
אילן גילאון: ההיגיון הזה הוא היגיון חלוקתי וכספי, זה ברור לגמרי.
אילן גילאון: לכן אני הבנתי שיש כאן
אילן גילאון: מחלוקת בין משרד הרווחה ל"שמע" לגבי גובה הסכום שהוא נשען על מספרים ודיווחים שהיו קודם, זה מה שהבנתי את הבעיה קודם לכן, ורציתי לדעת איפה הדברים האלה עומדים.
אילן גילאון: גברתי היושבת ראש, כשפנינו ביחד למשרד הרווחה, זה היה הנושא ששאלנו.
מירב בן ארי: חבר הכנסת שי יוסיף, ואז אנחנו רוצים התייחסות של "שמע" לעניין הזה מול המשרד.
נחמן שי: כפי שהזכירה חברתי, אנחנו התגייסנו לעזור ל"שמע", התרשמנו מהפעילות של העמותה, מההתנדבות והמסירות של קבוצה גדולה מאוד של אנשים שמבינים את המצוקה, וכמובן תמיד כשזה זה פוגע בילדים זה הכי פוגע.
נחמן שי: אמי זיכרונה לברכה סבלה מבעיות שמיעה, אבל זה קרה בגיל מאוד מבוגר, ובאופן טבעי אתה אומר זה מגיע.
נחמן שי: אבל כאן זה ילדים, וזה כל העתיד שלהם, וכשהם לוקים בליקוי כזה אז זה באמת לקות קשה מאוד.
נחמן שי: אריק איננו פה, אני מאוד מצטער שהוא סוים, אני לא יודע למה, אני רק אומר כי הוא הוא נלחם קשות לטובתכם, וגם גרר את כולנו אחריו שזה זה לא דבר של מה בכך, כי המשרדים שלנו עמוסים בפניות של עמותות וקבוצות, והוא שכנע אותנו בחשיבות העניין.
אילן גילאון: אותי הוא סחב - - - ועשינו ריבה שם.
נחמן שי: אתם לא תחזירו אותו עכשיו, רק תדעו שלפחות אותנו הוא כבש באנרגיות שלו.
נחמן שי: אני התרשמתי שהעמותה נמצאת בקשיים כספיים כבדים מאוד, ושהיא בסכנה בסגירת פעילות.
נחמן שי: אנחנו קיבלנו ממנו כל כמה זמן אס.
נחמן שי: או.אס.
נחמן שי: – חבר'ה, אם זה לא יגיע, לכן גם שלחנו מכתבים, והתגייסנו וביקשנו, כי אמרנו לא יכול להיות לזרוק את הילדים האלה, להשאיר אותם בלי טיפול זה שנים קריטיות - הם יכולים לרכוש כל מיני מיומנויות וכן הלאה, ואם הם לא יעשו את זה בגילאים האלה, לא יהיה להם את אף פעם.
נחמן שי: לכן חשוב לי, אני שומע פה על סכומים כאלה ואחרים.
נחמן שי: מירב עם שלוש יחידות הצליחה לאסוף את כל המספרים.
אילן גילאון: אני הייתי אלוף מחוז הדרום בהדיפת כדור ברזל, וזה התואר הכי גבוה שהגעתי אליו.
נחמן שי: אני רוצה לשמוע אתכם, להבין את המצוקה, שיהיה איזשהו קו מקשר בין המשרדים לבינכם, ובסוף אנחנו רוצים לשמוע של"שמע" יש מספיק משאבים כדי להמשיך את הפעילות, זה מה שאנחנו רוצים לשמוע.
נחמן שי: אם יש לנו את הבשורה הזאת, אנחנו הולכים בשקט לריב עם הממשלה על המרמרה.
נחמן שי: תנו לנו לריב על המרמרה, ותדאגו לילדים האלה שנמצאים בקושי מאוד גדול.
מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר.
: אני לא הייתי בדיונים הקודמים, בקדנציה הקודמת אני לא זוכר שזה היה בסוף הקדנציה בנושא הזה, הייתי חבר ועדת חינוך, אני לא זוכר.
: קודם כל מה שאמר אילן זה נכון.
: המדינה היום בנויה בצורה כזאת שבדברים האלה כנראה זה מגיע בגלל רצון טוב של ציבור מסוים או אנשים מסוימים, בדרך כלל כאלה שמכירים את זה מקרוב, ואז בעצם בשלב מסוים כזה או אחר, יש גם חיבור מול המדינה, במקרה הזה זה מול שתי משרדים, לדעתי, זה קצת בעייתי שזה נופל בין שתי משרדים.
: ראינו את זה תוך כדי זה - - - שתי מיליון, בסוף התברר שזה 700.
: הייתי מבקש ממך, שהדיון ייתן לנו גם מבט, וזה בסדר מבחינתי, אבל שזה ייתן באמת מבט על מקומות אחרים שגם התארגנו ועשו את הדברים האלה - את "שמע" הכרתי.
: כשהייתי ראש עיר בבני ברק, הכרתי יותר את הפעילות שלהם שזה "שמעיה", שבלי הפעילות שלהם הרבה מאוד מהילדים האלה היו תלמידים רגילים כמעט פחות או יותר בבתי-הספר, אבל לא יותר מזה, שום תמיכה - לא רגשית ולא מעשית הייתה קורית להם.
: לכן אני משבח את שתי הארגונים.
: אני מודה גם למשרד הרווחה על כך שהוא מכיר בנושא.
: רק אני מבקש במבט שלך שאת מנהלת את הדיון, שהמסקנות יהיו רחבות ככל האפשר, כי ילד הוא ילד, ולא משנה באיזה עמותה הוא מטופל באותו זמן.
מירב בן ארי: גם הסכום של שתי מיליון הוא חל על כל הילדים החרשים, לא רק על "שמע".
מירב בן ארי: נשמע את ההתייחסות של "שמע" לעניין הזה, כי אנחנו רוצים להבין מה המצב.
מירב בן ארי: אנחנו נזעקנו כמו שחבר הכנסת שי אמר, כדי לבוא ולומר שלא קיבלתם כלום, אז בואו ותגידו לנו מה קורה.
<מיקי רוט: אני חבר הוועד המנהל של "שמע", חבר חדש יחסית בוועד המנהל של "שמע", ואבא לילד חירש.
<מיקי רוט: אני חייב להתחיל ולומר, אנחנו לא באים פה באיזה משהו אישי, ודאי לא למשרד החינוך, לא למשרד הרווחה, לא זה העניין - אנחנו פונים למדינת ישראל.
<מיקי רוט: יש המון סכומים שהולכים, כי אני מכיר את זה בתור אבא לילד חירש שהוא כבר בן 24, כך שעברתי את כל התחנות, חלקן נפלאות, לא יודע כמה מקומות בעולם יש שככה מתייחסים לנכה החרש, וחלקן פחות כי זה נוצר ונופל בין הכיסאות.
<מיקי רוט: אנחנו ב"שמע" לא כרגע מתייחסים לפעילות הכלל – בעצם אנחנו מדברים על המועדונים החברתיים.
<מיקי רוט: אנחנו מדברים, אני אעשה את זה בשפת העם בכוונה, כי במקרה בתפקיד נוסף שלי אני יו"ר מתנ"ס.
<מיקי רוט: אני רואה ב"שמע" מתנ"ס - "שמע" זה מתנ"ס לילדים.
<מיקי רוט: דרך אגב, כל מה שאני אומר זה אחד לאחד "שמעיה".
: מתנ"ס מונגש.
<מיכאל רוט: הוא מתנ"ס מתאים לילדים חרשים.
<מיכאל רוט: הבן שלי ניסיתי שהוא יילך למתנ"ס, הוא לא יכול להיות במתנ"ס.
<מיכאל רוט: ב"שמע" כשהוא בא ל"שמע" נפתחו אוזניו.
<מיכאל רוט: הוא בא למתנ"ס, הוא בא להיות עם ילדים כמוהו עם פעילות מתאימה, עם פעילות שוויונית – קבוצת השווים, וזה מתנ"ס.
<מיכאל רוט: מתנ"ס עוד צרכים מיוחדים גם, זה לא מתנ"ס רגיל.
<מיכאל רוט: אני מדבר על החלק הזה, צריך לבודד אותו מכל הדברים האחרים, אני מדבר על החלק הזה.
<מיכאל רוט: החלק הזה אם אנחנו לוקחים את כל העמותות, כי צריך להבין שלא כל העמותות מטפלים באותו סוג פעילות ואותו חתך.
<מיכאל רוט: אנחנו מדברים פה על בין 12 ל-16 עמותות, חלקן זה הספורט, זה כל מיני תחומים.
<מיכאל רוט: חלקן זה ילדים קטנים, חלקן זה מבוגרים.
<מיכאל רוט: במדינת ישראל על מספרים כאלה - שתי מיליון שקלים ביזיון אפילו להגיד את המספר הזה, חבר'ה, אני המום, אני באמת לא מבין את העניין הזה - מה זה שני מיליון שקלים שמתחלק?
<מיכאל רוט: זה ממש לא יאומן.
<מיכאל רוט: שנה שעברה בדיון דיברנו על עודפי תקציב שייקחו מהם ויוסיפו.
<מיכאל רוט: לחברי הכנסת ששאלו פה, וגם ליושבת ראש מירב, אני אגיד ש"שמע" בסכנת סגירה ממש.
<מיכאל רוט: אם אתם רוצים לדעת את הסיבה האמתית שאריק לא ממשיך אתנו, סיבה אמתית היא כי אנחנו לא יכולים לשלם את שכרו, אנחנו לא יכולים, ולכן הופסק החוזה, אין ספק, יש כל מיני שיקולים אחרים, בגדול זו הסיבה.
<מיכאל רוט: אני בא ושוב אומר, אני לא בא ואומר רק "שמע", הסכום הזה הוא לא הגיוני, הוא פשוט לא פרופורציונלי לכלום, לשום דבר.
<מיכאל רוט: התקציב שלי של מתנ"ס בודד איפה שאני יושב ראש, תקציב של מתנ"ס שמטפל בהרבה פחות ילדים רגילים, ושההורים שם הם בעלי יכולת, התקציב הוא פי שלוש מהתקציב ש"שמע" מקבל זה הכול.
<יערה ישורון: אני יערה, אני אמא.
מירב בן ארי: הילדה שלך ב"שמע"?
<יערה ישורון: כן.
<יערה ישורון: עקרונית השנה היא לא הייתה בגלל שהשנה הראשונה היא בחטיבה, היא בת 13, סיימה עכשיו כיתה ז'.
<יערה ישורון: היא הייתה בדיון בפעם הקודמת.
<יערה ישורון: היא באמת אובייקטיבית, היא ילדה מדהימה לחלוטין, תודה לאל.
<יערה ישורון: את הלקות שלה גילינו מאוד מאוחר כאשר היא הייתה בת שנה וחצי, אז היא קיבלה מכשירי שמיעה בפעם הראשונה.
<יערה ישורון: באוזן אחת יש לה מכשיר שמיעה, באוזן השנייה יש לה שתל, היא הושתלה בגיל 4.5, ומאז היא הייתה במסגרות, בכל המסגרות האלה, אנחנו עברנו את כולם.
<יערה ישורון: מיח"א, שזו מסגרת שהיא מדהימה לחלוטין, והיא עד כיתה א', ומסגרת ההמשך היא "שמע", ועדן עברה מיד לשם.
<יערה ישורון: היינו שם תמיד.
<יערה ישורון: המסגרת של אחר-הצהריים, אין לתאר את ההשפעה על הילדה מבחינת השהות שלה בקבוצת השווים – גם על הביטחון העצמי שלה, גם על היכולת שלה לתקשר את זה החוצה, באמת, שנה שעברה ביוזמה עצמאית היא לימדה את הילדים שלה שיר "ירושלים של זהב" בשפת הסימנים, סתם היא החליטה, בחרה לעצמה, היא משתמשת בזה בתור איזושהי נקודת כוח.
<יערה ישורון: אם לא הייתה לה את קבוצת השווים הזאת של "שמע", היא לא הייתה במקום הזה, נקודה.
<יערה ישורון: זה כל כך ברור ומובן מאליו, היא לא הייתה במקום הזה.
<יערה ישורון: זו ילדה היום אני לא רואה אותה, היא בת 13, לא רואה אותה בבית, כל הזמן היא עם חברים, היא כל הזמן בפעילות, במקרה הטוב, היא נותנת לי כיף בין המעברים בפעילויות שלה.
<יערה ישורון: היא חזקה מאוד חברתית, היא חזקה מאוד לימודית, היא לא הייתה יכולה לעשות את כל הדברים האלה בלי "שמע".
<יערה ישורון: חשוב לומר.
<יערה ישורון: אנחנו עכשיו גרים במזכרת בתיה.
<יערה ישורון: לכל הפעילויות של "שמע" היא מגיעה במונית שלוקחת אותה מהבית ומחזירה אותה, כי ילדים בכיתה א', ב', ג', ד', ה', ו-ו', וגם עכשיו כשהיא בכיתה ז', היא לא יכולה לנסוע לבד ממזכרת בתיה ל"שמע" – עקרונית, הילדים לא יכולים לעשות את כל זה, בטח לא כשהם ילדים קטנים.
<יערה ישורון: הכי חשוב אין מסגרת אחרת, אין לי מקום אחר לשלוח אותה, היא הולכת ל"שמע" תל-אביב כי זאת המסגרת, אין לי יכולת אחרת.
נחמן שי: אתם משלמים למונית?
<יערה ישורון: אנחנו משלמים הרבה מאוד ל"שמע", זאת אומרת, הרבה מאוד בשבילנו.
<יערה ישורון: עבור מה שהיא מקבלת זה כלום, אבל בשבילנו זה הרבה מאוד כסף.
<יערה ישורון: אני לא יודעת להגיד הכסף שלנו לאיפה הוא הולך, אבל בסופו של דבר אני יודעת שהרבה מאוד מהכסף הולך להסעות, ובאמת אין דבר כזה.
מירב בן ארי: כמה כסף את משלמת חודשית?
<יערה ישורון: אני לא זוכרת את הסכום בדיוק, שילמנו שנתית סביב 2,600 שנתי - - -
מירב בן ארי: לא, מה זה?
מירב בן ארי: זו עלות שהיא לא מכסה אד-הוק.
<יערה ישורון: מבחינתנו זה הרבה כסף, זה 300 שקל לחודש, חצי שבוע היא הולכת, מבחינת חוג זה אחלה.
<יערה ישורון: זה פעם בשבוע שהיא הולכת ואין לתאר.
<יערה ישורון: באמת, הילדה בכיתה ז' לא הולכת לשום קייטנה, ועכשיו היא יושבת לנו על העורק המרכזי – אמא שלחי אותי אני רוצה ללכת לקייצת של "שמע" איך אני עושה את זה?
<יערה ישורון: הייתה מסיבה ב"שמע", היא ביקשה ללכת.
<יערה ישורון: היא עשתה שמיניות, היא ישנה אצל חברה כדי שהיא תוכל להגיע.
<יערה ישורון: ילדה בכיתה ז', ילדה מדהימה ומוכשרת.
<יערה ישורון: היא תוכל להגיע לחמש יחידות במתמטיקה, ולכל מקום שבו היא תחפוץ, אם היא תבחר להיות אומנית, הכי מקובל עליי גם, אין לי שום העדפה בהיבט הזה.
<יערה ישורון: אבל היא תוכל להגיע לכל מקום רק בגלל שהיא יודעת שהיא יכולה, ואת זה היא קיבלה מ"שמע", כמובן נתנו לה כל מה שאפשר.
מירב בן ארי: נקודה ברורה וחשובה.
מירב בן ארי: מילי היא המנכ"לית החדשה שתחליף את אריק ב"שמע", היא הייתה הסגנית שלו.
<מילי וסרשטרום: אני אתייחס לכל הדברים שנאמרו כאן.
<מילי וסרשטרום: אני חושב שבסוף כולנו רוצים את אותו הדבר.
<מילי וסרשטרום: כולנו מבינים שהפעילות שנעשית ב"שמע" היא חשובה, היא משמעותית, היא מקדמת את הילדים, גם ילדים ברמת תפקוד טובה, כמו הילדים של מיקי ויערה.
<מילי וסרשטרום: וגם מרבית מהחניכים שלנו הם גם ילדים ברמת תפקוד הרבה פחות טובה, וכולם מצליחים לשפר את איכות החיים שלהם ואת רווחתם הנפשית.
<מילי וסרשטרום: שוב, אני לא אגיד את כל המלים המפוצצות האלה, החיים שלהם נראים אחרת בזכות זה שהם באים ל"שמע", זה חד-משמעי כולנו מסכימים - - -
מירב בן ארי: אנחנו מכירים את "שמע", יש לך פה חבורת גרופיס של "שמע".
מירב בן ארי: תגידי לי כמה כסף בכלל קיבלתם?
מירב בן ארי: כי כאשר אריק היה פה, הוא הפך כאן את ועדת הכספים, גייס את כולם.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר לך, זה שחברי הכנסת פה כל כך הרבה נמצאים כאן, זה רק מעיד לכם כמה זה חשוב, כי אנחנו תיכף יותר מכם וזה נדיר פה.
מירב בן ארי: אבל תגידו לנו, קיבלתם כסף או לא קיבלתם וכמה כסף קיבלתם?
מירב בן ארי: - כי כל הסיפור היה פה על זה.
<מילי וסרשטרום: בשנת 2015 קיבלנו 401 אלף שקלים כחלק מהתמיכות.
מירב בן ארי: זה הכול מחינוך ורווחה ביחד מהשני מיליון?
<מילי וסרשטרום: כן.
: מהחלק של התמיכה.
<מילי וסרשטרום: ומכרז שאנחנו עובדים כבר כמה שנים טובות עם משרד הרווחה לבני הנוער קרוב ל-700 אלף שקל.
: מכרז של מה, של איזו תכנית?
<מילי וסרשטרום: תכניות מעבר יוצרים עתיד.
מירב בן ארי: 400 אלף שקל קיבלתם ב-2015 תמיכות.
<מילי וסרשטרום: 2016, כפי שאורנה אמרה זה עדיין לא אושר, אז מן הסתם עוד לא קיבלנו.
מירב בן ארי: מתי זה יאושר 2016?
<אורנה יוגב: התמיכות, החלוקה של התמיכות אמורות להיות מאושרת בתוך שבועיים.
מירב בן ארי: אגב, מתוך ה-16 כולם עומדים בקריטריונים?
<אורנה יוגב: הגישו 18, אני עוד לא יכולה להגיד כי חלק שלחנו הודעות פסילה והם מערערים, זה תהליך שאנחנו חייבים לעמוד בלו"ז.
מירב בן ארי: מה שאת אומרת לכאן לוועדה בתוך שבועיים, כי אנחנו נבקש לקבל את ההתייחסות לתמיכות.
<מילי וסרשטרום: משפט אחרון.
<מילי וסרשטרום: אני חושבת שכולנו מבינים, ושוב, אני לא התחלתי ולא אמרתי.
<מילי וסרשטרום: למען הגילוי הנאות אני בוגרת "שמע".
<מילי וסרשטרום: אני היום כשאני הולכת לפגישות, אני באה ואומרת שאני היום מי שאני הרבה בזכות אמא שלי, קצת בזכותי, והרבה בזכות "שמע".
<מילי וסרשטרום: זאת אומרת, אני חושבת שעצם זה שאני היום קיבלתי את התפקיד של המנכ"ל, זה תוצר של הבית הזה, זה לא רק אני, זה בדיוק מה שיערה אמרה – אני ב"שמע" קיבלתי את הכלים ואת ההבנה ואת היכולת גם בארבע השנים האחרונות כעובדת, וגם בעבר שאני יכולה.
<מילי וסרשטרום: אני יכולה להגיע לאן שאני רוצה, אני לא שומעת טוב אז אני נעזרת בתמלול, ואני קוראת שפתיים ואני קוראת מראש וכו', אבל אני יכולה לא פחות מכולם, להיפך, יש לי רצון להגיע יותר רחוק מכולם.
<מילי וסרשטרום: זו הסיבה שהיום מאוד חשוב לי שתהיה הבנה.
<מילי וסרשטרום: כולנו מבינים כמה המקום הזה חשוב.
<מילי וסרשטרום: אנחנו עובדים עם אורנה ועם רויטל, שולה שנים.