GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שי ארז: כשתושבים התלוננו על זה, אז הוסיפו מטעם הרשות פקח לכאורה, אז היום הם עומדים עם כלבה מיוחמת מחוץ לזה ואז כלבים יוצאים כדי להריח אותה ואז תופסים אותם.
<שי ארז: כל מיני שיטות כאלה וזה בגלל סיבה אחת ויחידה, שזה שתופס את הכלבה הוא גם זה שיקבל עליה את הכסף על האחסון שלה.
<שי ארז: חייבים להפריד לפחות את הנושא הזה.
<שי ארז: עד שיסגרו את הכלביות הפרטיות שבינן לבין רווחת כלבים אין שום קשר, המינימום שאפשר לעשות, לאפשר לנציגי העמותות או לנציגי התושבים, להיות מעורבים בפיקוח שם.
<שי ארז: זה לא יכול להיות שזה יהיה מקום כמו בית סוהר, שאף אחד לא יכול להיכנס לשם.
איציק שמולי: בינתיים לא נותנים למשרד לאיכות הסביבה להיות מעורבים, אתה רוצה שיתנו לך?
<שי ארז: במשרד החקלאות אין את המשאבים לפקח, אבל לתושבים עצמם מול העמותות, יש אפשרות לעזור במינימום כדי לוודא שבכלביות האלה יש תנאים הולמים.
איציק שמולי: טוב, חברים אנחנו מסכמים.
איציק שמולי: כן, אופיר, משפט אחד.
<אופיר בן חמו: משפט סיכום.
<אופיר בן חמו: אם המשרד להגנת הסביבה מוציא קול קורא כל שנה לעידוד רשויות מקומיות, להקמה או שדרוג של הכלביות בשטחן, אני הצעתי כבר מעל שנתיים לעיריית בית שאן, שיגעתי אותם עם טלפונים ומה לא, לקחת את התמיכה.
<אופיר בן חמו: גם ישבנו עם ראש העיר ועשינו את החישובים עם המשרד להגנת הסביבה.
<אופיר בן חמו: הגענו לתקצוב של עד 90% מימון עם גודל אוכלוסייה, מצב סוציו אקונומי.
<אופיר בן חמו: העירייה זכתה ועיריית בית שאן לא עושה זאת.
<אופיר בן חמו: אם העירייה לא עושה, וכנראה היא גם לא תעשה, צריך למצוא דרך.
<אופיר בן חמו: אולי אתם תיקחו היוזמה, תיבנו את הכלביות ותעניקו אותן לעיר.
<אופיר בן חמו: אין פה ברירה, כי העירייה לא לוקחת את היוזמה הזאת.
<רפאל חמו: אני חושב שלעייריה אין כסף.
<אופיר בן חמו: 90% מימון.
<רפאל חמו: אנחנו מגישים קול קורא לסירוס חתולים או לסירוס כלבים.
<רפאל חמו: אין לעירייה את המצ'ינג לעשות את זה.
<רפאל חמו: אתם חושבים שזה קל.
<רפאל חמו: להוציא היום 1,000 שקלים מחשב מלווה, הוא לא נותן לך לעבוד.
<רפאל חמו: להחתים אותו על חתימה של 1,000 שקלים לקנות חיסונים או לקנות דברים אחרים, זה מאד קשה.
<רפאל חמו: העירייה נמצאת בתכנית הבראה, אי אפשר לזוז מטר.
<רפאל חמו: אי אפשר לזוז מטר.
<רפאל חמו: עכשיו יצא קול קורא לסירוס חתולים, מביאים לנו את הקול הקורא, אבל גם אין לנו כסף לשלם את המצ'ינג הזה.
איציק שמולי: כמה זמן יש אצלכם את המצב הזה?
<רפאל חמו: אני קיבלתי את המצב הזה, אני משנת 2009 מנהל התברואה ואנחנו קיבלנו גם את הכלבייה במצב נתון.
<רפאל חמו: זה המצב שהיה.
<רפאל חמו: אנחנו לא בנינו אותה.
<רפאל חמו: אנחנו לא השקענו בה שום דבר.
<רפאל חמו: זה מה שהיה.
<רפאל חמו: מה שקיבלנו זה מה שיש.
<רפאל חמו: אנחנו לא שינינו אותה.
<רפאל חמו: הבחור שטיפל בכלבייה רק שיפר אותה יחסית, אבל העירייה לא השקיעה כלום במקום.
<רפאל חמו: זה גם לא המקום שלנו.
<רפאל חמו: זה לא המקום של העירייה בכלל.
<רפאל חמו: המקום עצמו הוא לא מקום של העירייה, זה לא שטח של העירייה.
איציק שמולי: אני יודע, אבל העירייה נעזרת בשירותיו וזה אומר - - -
<רפאל חמו: אבל אין ברירה.
<רפאל חמו: העיר מוצפת בכלבים.
איציק שמולי: אני מבין אדוני, אבל תחום הגנה על בעלי חיים ורווחתם זה לא פריבילגיה.
איציק שמולי: זה לא נתון לרצונך הטוב.
איציק שמולי: והמקרים שהתגלו בכלבייה בבית שאן הם חמורים מאד.
איציק שמולי: תיקח את זה בחשבון.
איציק שמולי: קח את זה בחשבון.
איציק שמולי: ואני אגיד לך עוד משהו, אם זה לא היה יוצא לתקשורת, לא היה קורה שם שום דבר.
<רפאל חמו: הייתה החלטת לסגור את הכלבייה ממאי 2015.
איציק שמולי: ממתי הייתה ההחלטה?
<רפאל חמו: ב-2015.
איציק שמולי: כמה שנים היא כבר קיימת?
<רפאל חמו: מזמן, היא לא מהתקופה שלנו.
<רפאל חמו: היא גם לא מהקדנציה הזו, עם כל הכבוד.
איציק שמולי: כן, אתה רצית להגיד משהו?
<חנן מלמד: כן.
<חנן מלמד: חנן, מלשכת שר החקלאות.
<חנן מלמד: אנחנו קיימנו דיון – דגנית, נירית ואנוכי – בעניין כל הכלביות הפרטיות ולאחר הישיבה שהייתה לנו, גם עם הרופאים הרשותיים, הגענו למסקנה שהתמונה שמצטיירת פה היא תמונה שמצטיירת בהרבה מועצות שלא קיימות להן.
<חנן מלמד: וכהחלטה גורפת וכללית שהועברה גם לידיעת השר ובברכתו, כפי שאתה יודע הוא מאד חזק בעניין של רווחת בעלי החיים, כמוטו אנחנו רואים לנכון שעד שנת 2019 לסגור, לא לאשר יותר כלביות פרטיות.
<חנן מלמד: אנחנו רוצים לעשות את זה על ידי עבודה מעמיקה עם הרופאים הרשותיים, שכבר התחלנו איתם במגעים, קיימנו פגישה עם ד"ר רפאלוביץ וצוותו, לבנות מיפוי כלל ארצי בגדול באזורים ולהפסיק את הכלביות ברמה העירונית, כי כמו שכולם מבינים, העיריות, האזוריות הקטנות לא מסוגלות באמת להחזיק את הכלביות.
<חנן מלמד: ליצור סוג של שיתוף פעולה ביניהם זה מחייב שיתוף פעולה והבנה שלהם, שהם צריכים לעבוד ביחד.
<חנן מלמד: כרגע אנחנו מתכננים לבנות תכנית רב שנתית, תכנית חומש למיפוי הארץ והחוסרים של הכלביות, לפנות למועצות ביחד, שיקימו מבחינתם את היכולת להקים ביחד ואנחנו מתכננים לראות איך אנחנו מסייעים להם, מתוקף החלטת הממשלה של הקמת אגף צער בעלי החיים והתקצוב שקיים שם.
<חנן מלמד: אנחנו מקווים שיהיה לנו שיתוף פעולה מכלל הגורמים, כי בסופו של דבר משרד החקלאות ליכול לרוץ, אבל אם הרשויות בעצמן לא יתאגדו ולא יחליטו שהם רוצים ללכת על זה, אז זה יפה מאד, אבל בפועל זה לא יקרום עור וגידים.
איציק שמולי: מה הם לוחות הזמנים שהקציב השר לכתיבת התכנית?
<חנן מלמד: אנחנו התחייבו להעביר לשר תוך כחודשיים את התכנית.
איציק שמולי: טוב, אני ברשותכם רוצה לסכם את הדיון.
איציק שמולי: אני חושב שחלק מהדברים שעלו פה הם חמורים מאד ומלמדים עד כמה התחום הזה של הכלביות הפרטיות חייב בטווח הארוך להיעלם מן העולם, ואני מברך על הודעת השר ועל עמדתו, ואני מקווה שהיא תתברר כיותר ממשאלת לב ויהיו לה בעתיד הקרוב, הנראה לעין, תוצאות גם בשטח.
איציק שמולי: בטווח הזמן המיידי והקצר, אני בהחלט מקבל את עמדתו של ד"ר משה רפאלוביץ, שהציע שהמסירה, בין אם מצד כלביות רשותיות ובין אם מצד כלביות פרטיות שנותנות שירותים לעיריות ורשויות כאלה ואחרות, תהיה רק למקומות שאנחנו יודעים בוודאות שלא רק שנוהל הכלביות חל עליהן, אלא שהוא גם מקוים בהן.
איציק שמולי: וזו הציפייה וזו הדרישה והקריאה של הוועדה כלפי הממשלה וכלפי הכלביות.
איציק שמולי: אני חושב שמה שאנחנו ראינו, זה איך תחום שנעשית בו הפרטה ויש בו יצורים שהם חסרי ישע, איך בסופו של דבר השיטה הזו דורסת אותם בצורה נבזית במיוחד.
איציק שמולי: בסופו של דבר הכלביות הפרטיות נמצאות בניגוד עניינים מוחלט בין הרצון שלהן להשיא רווחים לבין ההחזקה של בעלי חיים והדאגה לרווחתם.
איציק שמולי: אנחנו הולכים ומגלים – גם בכלביות הפרטיות וגם בכלביות הפרטיות הפרטיזניות, הלא מוסדרות – תוהו ובוהו.
איציק שמולי: זה מתחיל מזה שאין מידע אנחנו לא יודעים מה קורה שם, וזה חמור מאד.
איציק שמולי: זה נמשך בזה שבחלק מהמקומות, גם בכלביות הפרטיזניות וגם בכלביות הפרטיות, כפי שדיווח נציג העמותה מבית שאן, יש לעתים קרובות מקרים של תת תנאים, או לפחות בוא נסכים על כך שתנאים ירודים בהרבה מאלה הקיימים בכלביות הרשותיות, וגם שם, בוא נגיד את האמת, לא מדובר במלון חמישה כוכבים.
איציק שמולי: אני חושב שהתיקון צריך להיעשות בראש ובראשונה בצד של המידע.
איציק שמולי: אני חושב שמשרד החקלאות חייב לדרוש את המידע הזה.
איציק שמולי: אני מבין שלכל המערכת - ושאף אחד לא ייקח את הביקורת הזאת באופן פרסונאלי, זו ביקורת של שנים - המערכת חיה עם המצב הנוכחי בשלום, למרות האמירות הבומבסטיות שנשמעו פה מצד כולם.
איציק שמולי: ואם אנחנו לא נתחיל בעניין הזה של תיקון חוסר המידע וחוסר השקיפות, אז אנחנו לא נכניס תמריץ לתוך המערכת להתחיל לתקן את עצמה.
איציק שמולי: וזה צריך להיות התיקון הראשון.
איציק שמולי: במקביל אני קורא גם לממשלה, אני חוזר על בקשתי לקבל את הדיווח על הביקורות שנעשו בשלוש השנים האחרונות – גם בכלביות הפרטיות וגם בכלביות הפרטיזניות, לקבל את כל הממצאים של הבדיקות הללו.
איציק שמולי: אני קורא לממשלה להגביר ולעשות כל מה שביכולתכם, לפעול לכך שהתקן של הווטרינר באותם המקומות, גם בכלביות הפרטיות וגם בכלביות הפרטיזניות, ובכלביות הפרטיזניות אין בכלל על מה לדבר, שם אין בכלל וטרינר, אבל לכל הפחות בכלביות הפרטיות – אני מבקש להגדיל, לוודא שהתקנים של הווטרינרים גדלים.
איציק שמולי: ובסיכומו של עניין אני מודיע כאן לכולכם, ועדת המשנה לא מסתפקת בדיון הזה.
איציק שמולי: אנחנו נוציא פנייה מצד הוועדה למבקר המדינה ונבקש ממנו - ואני מתכוון להחתים חצי מהכנסת הזאת על הבקשה הזאת - לפתוח בבדיקה לגבי מה שקורה בתחום של הכלביות הפרטיות.
איציק שמולי: הבלגן הזה לא יימשך.
איציק שמולי: ההפקרות הזאת לא תימשך.
איציק שמולי: ובמקום שבו מדינה יכולה לחיות בשלום עם תעשייה של המתה של יצורים חסרי ישע, שלא יכולים להתגונן בפני השיטה הזאת, אני אומר לכם – אני לא אשקוט ואתם רואים שאני יכול לעשות מהלך אחד או שניים בכנסת.
איציק שמולי: אז אני מבקש שגם מצד הוועדה תצא פנייה רשמית למבקר המדינה, והפנייה הזאת תהיה חתומה על ידי עשרות חברי כנסת.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: 12 ביולי 2016, ו' בתמוז תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: הכנת חיילות לשירות בצה"ל ובכוחות הביטחון – לציון יום ההצדעה לחיילות צה"ל - כמובן במערכת החינוך.
יעקב מרגי: זה מראה נדיר, בדרך כלל, מדי פעם אורחים ואורחות חיילים וחיילות, אבל היום מיועד כולו לחיילות צה"ל.
יעקב מרגי: זה יום נדיר בוועדת חינוך.
יעקב מרגי: כאן המקום להודות לחברת הכנסת ד"ר ענת ברקו, שאין לה הרבה רזומה סביב הנושא הזה, בלשון המעטה, והיה אך טבעי שהיא יזמה את הדיון הזה, ושוב, כאן המקום להודות לה - אני חושב שזה לא מובן מאליו.
יעקב מרגי: אנחנו מצדיעים בכנסת.
יעקב מרגי: יש הרבה ימי אזכור כאלה ואחרים, והצדעות כאלה ואחרות.
יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו, צריך להצדיע לחיילות צה"ל.
יעקב מרגי: עושות עבודה - רואים אתכן כמעט בכל המשימות בצה"ל, ולא רק בצה"ל, גם כוחות הביטחון האחרים: משטרת ישראל, משמר הגבול, שב"ס.
יעקב מרגי: אנחנו נעמוד באתגר.
יעקב מרגי: בדרך כלל מי שמכיר אותי איך שאני מנהל דיונים, אין מצב כזה שאורח אצלי בוועדה הוא שקוף.
יעקב מרגי: אבל יש מגבלה, ואני לא אוכל לשאול אתכן שאלות, או לתת לכן להביע כי זה חלק מהמגבלות שהוטל.
יעקב מרגי: אבל מי שהורשה כמובן להשתתף בדיון, ואם המפקדים שלכן ירשו בכל זאת, תוך כדי אינטראקציה של הדיון לפי הנושא, אנחנו נשמח.
יעקב מרגי: כפי שנהוג בכל דיון שיוזמים חברי וחברות כנסת, אני אתן לחברת הכנסת היוזמת תחילה לתת מילות פתיחה.
יעקב מרגי: נמצאת אתנו גם חברת הכנסת מירב בן ארי.
יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו.
יעקב מרגי: דרך אגב, זה לא נסתר, ברקע היו רעשים של ועדה כזו או אחרת שסירבה לקיים דיון, אז דווקא אני חבר הכנסת החרדי - - -
ענת ברקו: תדגיש, חבר הכנסת החרדי ששירת בצה"ל.
יעקב מרגי: לא היחיד.
יעקב מרגי: לא זה מה שרציתי להגיד.
יעקב מרגי: בשיחות שהיו ביני לבין חברת הכנסת מירב בן ארי, אמרתי, אני מוכן – ענת, חשוב שתשמעי את זה.
מירב בן ארי: תשמעי, כי זה לא קורה בוועדות אחרות.
מירב בן ארי: ענת, תשמעי את השיחה שהייתה עם מרגי, כי זה לא קורה בוועדות אחרות.
יעקב מרגי: רעשי הרקע שהיו על סירובה של יו"ר הוועדה לקידום מעמד האשה לקיים את הדיון, אני מבין אותה.
יעקב מרגי: אם היא לא יכולה היא לקיים את הדיון, עמדה לה הזכות להעביר את הדיון לניהול של אחד מחברי או חברות הוועדה.
יעקב מרגי: הצעתי, אולי אני אקיים.
יעקב מרגי: כמו שיש ממשלות צללים במדינות כאלה ואחרות, רציתי לקיים ועדת צללים של הוועדה לקידום מעמד האשה, ולהצדיע לחיילות צה"ל, או לעשות ועדה משותפת של ועדת החינוך עם אותה ועדת צללים.
יעקב מרגי: אמרו לי שזה נראה כבר יותר מדי גימיקי, אז אמרתי, זה לא נכון ביום הצדעה לעשות גימיקים.
יעקב מרגי: אני אשתדל להכניס את הערך המוסף בתוך ועדת החינוך, גם את הערך של הוועדה לקידום מעמד האשה.
יעקב מרגי: כאן גם הבענו מחאה, וגם אמרנו את הזכות שעומדת לנו להצדיע לכן.
ענת ברקו: תודה רבה, אדוני יושב ראש, חבר הכנסת מרגי, אני מודה לך מאוד שפתחת את דלתות הוועדה בפנינו.
ענת ברקו: אני רוצה לברך את חברותיי.
ענת ברקו: תראו, יושבות כאן שלוש קצינות בדרגות העל - אתן יודעות מה זה?
ענת ברקו: אני גדלתי בצבא שהקצינה הראשונה שקיבלה תא"ל, זו נחשבה למהפכה.
ענת ברקו: אז יש לנו כאן במשטרת ישראל, יש גם ניצב, גילה גזיאל, ראש אכ"א - המשטרה יותר מתקדמת מהצבא בעניין הזה.
ענת ברקו: המשטרה הייתה הראשונה שנתנה דרגת ניצב לאסתי דומיניסיני.
ענת ברקו: שרון, יוהל"ן, שקיבלה דרגה לפני מספר ימים ונכנסה לתפקיד – בהצלחה שרון.
ענת ברקו: חברתי מירב, שהיא אחראית על כל תכנון כוח אדם בצבא, והיום היא סגן ראש אכ"א, רמ"ט אכ"א, קוראים לזה.
ענת ברקו: מירב אחראית לזה שהיום אתן, יחד עם היוהל"ן, משולבות בכל שדרות הפיקוד מהטירונות ועד הקצונה, עבור דרך תפקידי מפתח.
ענת ברקו: אני חושבת שמה שאנחנו עושים פה, המפגש הזה, והכנסת כבית לכן, זה המקום שבו מתקבלות ההחלטות.
ענת ברקו: הבג"צ שהוגש על-ידי אליס מילר, ב-1995, בעצם פתח את דלתות קורס טיס, אבל זה לא רק קורס טיס.
ענת ברקו: אני יכולה לומר לכן שאם אני מסתכלת על השרות הפרטי שלי, ואני חושבת על המכ"יות הראשונות שיצאו מקורס מכ"יות שלי שהדריכו טירונים, וזה נראה וואו באותה תקופה, היום זה טבעי בכל מקום, בניצנים יש מדריכות.
ענת ברקו: ביח"ש יש מדריכות, גם את הלוחמים שלנו.
ענת ברקו: חיילות בתפקידי לוחמה, משטרה צבאית, עבור דרך לוחמות מג"ב, שב"ס, שב"כ מוסד - כל מערכות הביטחון החיילות משולבות, ואתן יודעות מה, אף אחד לא עושה לנו טובה, כי המערכת זקוקה לכן, המדינה זקוקה לכן, ואף מדינה ברת דעת לא תוותר על המשאב האנושי הכול כך יקר שלה.
ענת ברקו: ולכן, אני רוצה לומר שהנושא לדיון הוא הכנת נשים לשרות בצה"ל.
ענת ברקו: אני חושבת שהיום אנחנו צריכים לעשות יותר, הרבה יותר, גם בקטע של לימודי מדעים בתיכון, וחמש יחידות מוגבר במתמטיקה ובמקצועות הריאליים.
ענת ברקו: גם בקטע של האימונים הפיזיים כשמגיעים לצבא, ולא להגיד פתאום, בדקה לפני הגיוס, אוי אני רוצה להיות מדג"ית, או אני רוצה להיות לוחמת, ובעצם לא עשיתי כושר.
ענת ברקו: הכושר נבנה בהדרגה, אמנם יש סרגל מאמצים מותאם, אבל יחד עם זה, גם הדברים האלה חייבים לבוא לידי ביטוי.
ענת ברקו: אני חושבת שתנועות נוער מאוד עוזרות לנו כדי להבין את הדבר הזה.
ענת ברקו: אני חושבת שצריך לעשות הכנה לא נפרדת, כי היום הגדנ"ע - אין בעצם הכנה כל כך גם לנשים מהשרות, וגם הגדנ"ע זה לא מה שהיה פעם, לצערנו הרב.
ענת ברקו: לכן, למצוא את הדרך.
ענת ברקו: אני זוכרת שאנחנו היינו קצינים צעירים, הסתובבנו בבתי-ספר, היינו חלק מהכנה לצה"ל.
ענת ברקו: הנגיעה במדים הייתה מגיל מאוד צעיר.
ענת ברקו: זה קצת חסר היום, צריך להגביר את העניין הזה.
ענת ברקו: אני בטוחה שהעמיתות שלי יוכלו לדבר על זה.
ענת ברקו: אני רוצה להודות לחברת הכנסת מירב בן ארי, שהיא גם מלווה אותנו, והנושא קרוב לליבה.
ענת ברקו: בהחלט, מורגש גם בעשייה.
ענת ברקו: תודה ליהודית, מנהלת הוועדה.
ענת ברקו: ליהודית שהיא מנהלת הוועדה הוותיקה, שגם מלווה אותנו בכל העשייה, בכל מה שקשור לנושאים החינוכיים, וגם נושאים שנוגעים לנו.
ענת ברקו: ואני רוצה לומר לכן בקשר לוועדה למעמד האשה.
ענת ברקו: כשאני שירתתי בצה"ל, הוועדה למעמד האשה הייתה לנו בית.
ענת ברקו: הרבה מאוד החלטות התקבלו שם, נפל הפור במקרה הזה.
ענת ברקו: כשאנחנו אומרים נפל בכנסת, זה נפל חוק.
ענת ברקו: הכוונה היא שבאמת, זה היה מקום שקיבל אותנו בצורה מאוד חיובית, מאוד טובה.
ענת ברקו: נתן לנו את כל התמיכות הראויות.
ענת ברקו: לצערי הרב, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, החליטה שהוועדה עוסקת במגזרים מסוימים, היא מדירה את רגליהן של חיילות צה"ל, ואנחנו פה, גם בוועדת החינוך, גם בוועדת חוץ וביטחון.
ענת ברקו: גם ממלא את הכנסת, וגם הכנס שלנו יהיה במעמד ראש הממשלה, נשיאת בית המשפט העליון, יושב ראש הכנסת, הקצינות הבכירות שלכן, ושל המשטרה.
ענת ברקו: אני חושבת שזאת האמירה המאוד ברורה.
ענת ברקו: אף ועדה לא תקבע מה תהיה העשייה שלנו, והעשייה שלנו היא באמת עשייה משמעותית שאי אפשר לקחת אותה מאתנו.
ענת ברקו: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה שקיבלת אותנו.
מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב ראש, ראשית, אני אתנצל, אני פשוט צריכה לצאת, יש לי חוק שמתחיל עכשיו, והוא חשוב, לכן אני אצטרך לצאת, אבל אני אחזור.
מירב בן ארי: אני רוצה כמובן להודות שוב לחברת הכנסת ענת ברקו שותפתי, ובאמת מובילת את היום הזה בכנסת, ובכלל כל האירוע הזה שראש הממשלה מגיע, זה בעיקר בזכותך, ולכן זה יום חשוב.
מירב בן ארי: אני רוצה להודות לחבר הכנסת מרגי.
מירב בן ארי: אני, כשהגיע הדיון הזה, ישר הצעתי שאני אחליף אותו.
מירב בן ארי: הוא התעקש, והוא אמר לי, מירב, אני לא מגזרי, וזה דבר מאוד חשוב, ואני מפרגנת לך על זה.
מירב בן ארי: אתה יכולת בקלות לתת לאשה לנהל, אבל כמו שאתם רואים הוא גם די פה לבד בצמרת, עכשיו שמו כאן שני בנים כדי לאזן לך קצת, אתה לא מרגיש בודד.
מירב בן ארי: שמענו את תא"ל מירב קירשנר, עשתה סקירה מצוינת בוועדת חוץ וביטחון.
מירב בן ארי: שמענו את כל הנתונים, באמת תתייחסי בכמה מלים לזה לכל אלה שלא שמעו.
מירב בן ארי: וכמובן, ברכנו את שרון ניר, על התפקיד שלה כיוהל"ם.
מירב בן ארי: כמובן, אני מברכת גם את יעל אידלמן, האורחת בוועדה.
מירב בן ארי: ראשית, כל מה שאמרה חברת הכנסת ברקו לגבי הוועדה לקידום מעמד האשה, אני חברה בוועדה הזאת, לקחתי את זה כמבצע.
מירב בן ארי: ולמרות שהייתי חמש שנים בגולני, לא עזר לי כלום.
מירב בן ארי: קיבלתי התנגדות קשה מאוד, אבל אני לא אוותר.
מירב בן ארי: הועדה לקידום מעמד האשה לא סתם הייתה בית.
מירב בן ארי: זו ועדה שמחויבת לנשים, מחויבת לחיילות צה"ל.
מירב בן ארי: אני עוד לא סיימתי שם את הוויכוח.
מירב בן ארי: נכון, עם מה שנשארנו היום, יש לנו ועדות מעולות, גם חינוך, גם חוץ וביטחון, גם כנס עם ראש הממשלה, מה שנקרא, אנחנו עושים את הדברים, ועושים בשבילכן.
מירב בן ארי: אני רוצה כן בגלל שחביבה פה להתייחס לנושא, גם התייחסנו בוועדה שלנו.
מירב בן ארי: תתייחסי, אני מקווה שאני אחזור עד שתדברי על הנושא של המכינות, מאוד חשוב.
מירב בן ארי: מירב, את כבר קיבלת צעד אחרי, גם החג"ם שדיברנו אחר כך, זה צעד אחרי.
מירב בן ארי: אבל יש כאן מכינות במדינת ישראל.
מירב בן ארי: לפני שבועיים ראינו את מצב הנשים, יחסית טוב, אבל לא מספיק טוב, כי מכינה אמורה להכין.
מירב בן ארי: לכן מבחינתי, לבוא ולקחת אנשים שהם עדיין לא חמישים חמישים בצבא, להכין אותם, אז אולי את תתייחסי גם למצב.
מירב בן ארי: אני יודעת אני שבטח הפתעתי אותך, אבל את מכירה את החומר, את שולטת בו טוב.
מירב בן ארי: דבר אחרון שרציתי לומר.
מירב בן ארי: צריך להיות כאן דיון בנושא של חג"ם.
מירב בן ארי: אני לא יודעת, מירב, איך קל לעשות את זה, באיזה קונסטלציה, פעם זה היה מגיע למעמד האשה.
מירב בן ארי: צריך לעשות דיון - חג"ם זה גיוס מיוחד.
מירב בן ארי: אני באופן אישי גם הייתי קצינת חינוך בצבא, אז כמובן אם תוכלי להתייחס.
מירב בן ארי: דבר אחרון שאמרתי גם בדברים שלי, אני לא יודעת מי מהחיילות כאן שמעו, אני לא אחזור הרבה על הדברים.
מירב בן ארי: אני הייתי חמש שנים בצבא.
מירב בן ארי: התחלתי כמשק"ית חינוך בגדוד 13 של גולני.
מירב בן ארי: סיימתי כקצינת חינוך חטיבה.
מירב בן ארי: הכבוד שלי היה אז שהרמטכ"ל היום היה המפקד הישיר שלי, ובאמת, זכיתי במפקד מדהים שהיום רמטכ"ל.
מירב בן ארי: מפקד אחר, שלצערי, נהרג כשהיה מפקד ביק"ל תת אלוף ארז גרשטיין, כך שזכיתי בשני מפקדים עליונים, אחד, כמובן ייבדל לחיים ארוכים גדי אייזנקוט.
מירב בן ארי: אחד הדברים שאמרתי, כשאני הייתי בצבא, מי שנשאתי אליו עיניים היו רק גברים.
מירב בן ארי: לא היה בכלל, גם לא במשטרה, לא היה.
מירב בן ארי: כשאמרתי על 95' – אליס מילר, וענת אמרה 98', אמרתי לה 95', כי סיפרתי על כך - בדיוק היה שנה שהייתי בצבא, מבחינתי זו לא עוד פסק דין.
מירב בן ארי: זו נקודת ציון היסטורית לנשים ולחיילות צה"ל.
מירב בן ארי: אחרי שאני הייתי שנה בצבא, מבחינתי זה היה באמת סיפור הצלחה.
מירב בן ארי: היום מה שטוב, שאתן יכולות לשאת עיניים ולראות נשים בתפקידים כאלה.
מירב בן ארי: אני ממש מבקשת שלא תיקחו את זה כמובן מאליו, כי היה תקופה עד לא מזמן – אמרתי, אני גם לא כזאת זקנה, שלא היה לנו לאן להסתכל, ולאן להריץ.
מירב בן ארי: אז באמת, כל הכבוד לכן.
יעקב מרגי: מדברים על הכנה לצה"ל, אני שייך לדור שכן הכינו אותנו.
יעקב מרגי: אבל זכינו בתיכון, בית ספר שדה, למטווחים ולאימונים, בגדי חאקי ותהלוכות עד שהולכים למטווח.
יעקב מרגי: שערו לכם, עוד לא נולדתן כשאני הייתי בגילאים של הכנה לצבא.
יעקב מרגי: אני התגייסתי ב-78', השתחררתי ב-81', הייתי במילואים.
יעקב מרגי: אני כבר אז, חברת הכנסת ברקו, כבר אז הייתה לי מכי"ת שהדריכה אותנו בטירונות.
ענת ברקו: כי זה היה מחזור שלנו.
יעקב מרגי: אני הייתי במחנה שמונים.
ענת ברקו: אלה היו הסנוניות הראשונות.
יעקב מרגי: אבל זה לא מסתכם היום, זה לא מסתכם רק במכ"יות.
יעקב מרגי: יצא לי לצפות בגיבושון של קורס חובלים, וראיתי איך חיילות מתזזות, ועומדות במאמצים ובסיבולת.
יעקב מרגי: ישבתי שעות לצפות בהן, וראיתי אותן נושאות בנטל כמעט בכל תפקיד, בכל תחום, אני חושב שזה מביא לתוצאות וערכים.
יעקב מרגי: ואין ספק שבמדינת ישראל זה דבר טוב, אל תדאגו, משכפלים אותו בקצב מהיר.
יעקב מרגי: לי אין ספק, כמה שזה מועצם היום, מועצם יותר.
יעקב מרגי: נשמע את משרד הביטחון.
<מירב קירשנר: בוקר טוב, שמי מירב קירשנר, אני ראש מטה אגף כוח אדם.
<מירב קירשנר: בימים אלה מסיימת תפקיד של ראש חטיבת תכנון ומינהל כוח אדם.
<מירב קירשנר: ראשית, כמובן אני מברכת על הסקירה בוועדה, ועל עצם קיום אני מברכת ועל עצם קיום הדיון, בנושאים חשובים כל כך שקשורים בהעצמת נשים, בוודאי הצדעה לחיילות ועמידה לשילובן בשרות משמעותי בצה"ל ובכוחות הביטחון.
<מירב קירשנר: מטרת תהליך ההכנה לצה"ל כפי שאנחנו מסמנים את זה, היא בעצם לשפר את המיצוי באמצעות תהליך מיון שיעודד את המיועדים והמיועדות לשרות ביטחון ולגיוס, לבחור בגיוס משמעותי, בדגש על תפקידי הלחימה, לבצע השתתפות פעילה ואחראית בתהליכי המיון והשיבוץ.
<מירב קירשנר: היום יש שיח מאפשר, אנחנו מנגישים יותר ויותר, ונהיה עוד יותר ידידותיים באפשרות הזאת ככל שהקידמה הטכנולוגית מאפשרת את זה, כך שחיילות או נערות שאמורות להתגייס, יכולות להשפיע על עתידן להתנהל נכון בתהליכי המיון, וכמובןף קוראים לכולן לשתף בצורה מיטבית עם התהליכים האלה על מנת למקסם את היכולת להשתלב במגוון רחב של תפקידים.
<מירב קירשנר: אנחנו מנהלים את תהליכי ההכנה בשותפות מלאה במסגרת, מה שמכונה על ידינו, שולחן עגול.
<מירב קירשנר: דיונים משותפים לצה"ל, למשרד הביטחון, למשרד החינוך, משתפים רשויות, גורמים רבים.
<מירב קירשנר: יש לנו תכנית סדורה שפרוסה על פני כיתות י"א וי"ב בחלוקה גיאוגרפית כמובן, ועל-פי תחומים למיקוד כפי שאנחנו מגדירים אותם עם סל פעילויות מוגדר לכל רשות שכולל מגוון רחב של תחומים ופעילויות שבהם נכון להשתתף לקראת גיוס.
<מירב קירשנר: קבוצות נוער, קבוצות של הכנה לשירות, שבוע גדנ"ע, ימי הורים, מפגשים שאנחנו מקיימים של חיילים וחיילות עם תלמידים ותלמידות בבתי-הספר.
<מירב קירשנר: הסברה שאנחנו מקיימים לקראת המבחנים בלשכות הגיוס.
<מירב קירשנר: מפעילים רשת רחבה מאוד של קצינים בכירים שפרשו על-ידי משרד הביטחון, שמתדרך אותם מדי שנה באשר לאתגרים שיש בצה"ל.
<מירב קירשנר: הללו עושים ממש תכנית של הכנה והסברה בכיתות י"א וי"ב.
<מירב קירשנר: חשוב לציין שאנחנו מקיימים את זה כמובן בכל רחבי הארץ, בקרב כלל האוכלוסיות, מיעוטים.
<מירב קירשנר: יש כנס ייחודי שאנחנו מקיימים לבנות דתיות, ואנחנו מקווים שבעתיד גם נוכל להיכנס עם התכנית הסדורה הזאת לכל האולפנות, ולחשוף את הנערות בפני האפשרות להתגייס לצה"ל, ולבצע שרות במסלולים שמאפשרים כמובן שמירה על אורח החיים כפי שעושות היום למעלה מ-2,000 חיילות מדי שנה.
<מירב קירשנר: יש את מייצג חילות - ימי צה"ל בקהילה.
<מירב קירשנר: אנחנו פותחים את שערי לשכות הגיוס לפחות פעם או פעמיים בשנה לביקור של הורים וחיילות או חיילים לקראת גיוס על מנת לבוא בממשק קרוב לשתף בעוד נושא, עוד תחום שרוצים להציג.
<מירב קירשנר: אך לפני שבועיים קיימה האגודה למען החייל את יום המתגייסים הגדול בתל אביב.
<מירב קירשנר: נפתחו שם 130 עמדות שבהם דיברנו עם הנוער.
<מירב קירשנר: באמת, הרצון שלנו, ההבנה שלנו שככל שמשתפים פעולה בצורה נכונה יותר טרם הגיוס, וככל שאנחנו מנגישים את השיח, ככה התאמה נכונה בכניסה לשרות נעשית באופן שהוא תומכת שירות משמעותי ושילוב נכון בראשית הצירים – זה כך העיקר.
<יעל אידלמן: אני יועצת המפכ"ל לענייני נשים.
<יעל אידלמן: בוקר טוב, קודם כל אני מאוד שמחה על היום הזה.
<יעל אידלמן: אני חושבת שברגע שהייתה פנייה, אנחנו הרמנו את הכפפה מיד כי חשבנו שזה נכון באמת לשים את הזום על האוכלוסייה הזאת שבדרך כלל היא אוכלוסייה שמגיעה אלינו למשטרה ומשתלבת, אבל יום הוקרה מיוחד להן בכנסת, אני חושבת שזאת אמירה, זה גם נוסף ליום הוקרה שהיה למשטרה בכנסת לפני כמה חודשים, אבל אז היה כללי ולא מיוחד להן.
<יעל אידלמן: קודם כל אני אומרת תודה רבה.
<יעל אידלמן: אני משרתת 35 שנים במשטרת ישראל, אני התחלתי כשוטרת רגילה, אבל אני רוצה להיכנס לשרות הצבאי שלי.
<יעל אידלמן: גם אני התגייסתי ב-78' ולא נעשה פה הסגרת גילים.
<יעל אידלמן: הייתי הקורס הראשון בחיל האוויר שהטכנאיות מערכות חימוש והפצצה – חמשי"ת, וזה היה הקורס הראשון בחיל האוויר.
<יעל אידלמן: זאת הייתה בהחלט פריצת דרך, ואנחנו שירתנו בטייסות, ובאגף חימוש, ובכל מה שכרוך בעבודה ממש ממש.
<יעל אידלמן: אז אנחנו היינו קבוצה של בנות, אני לא יכולה להגיד שהייתי לבד באותו אגף, אבל זה בהחלט היה שירות אחר ומשמעותי, ואני באה מבית דתי, וכל הגיוס שלי היה משהו אחר.
<יעל אידלמן: וכשבאתי לאבא שלי ואמרתי, שאני גם חותמת שנה קבע מראש, כי זה היה תנאי להגיע לקורס הזה, אז זה היה וואו, ואני חושבת שזה היה ניסיון מאוד מיוחד - אנחנו מדברים על 78'.
<יעל אידלמן: אליס מילר – 95', אבל אני אפרגן לצבא שכבר לפני כן הייתה איזושהי פריצת דרך, ומי שרצתה לעבור בשער, עשתה את זה והגיעה.
<יעל אידלמן: עכשיו קצת למשטרת ישראל.
<יעל אידלמן: אנחנו כ-6,500 נשים במשטרת ישראל, מתוכן כ-1,700 שוטרות חובה בכחולה ובמג"ב במיוחד.
<יעל אידלמן: הן משרתות במשטרה מכוח צו השח"מ, ומשובצות בתפקידים, אבל יש לנו הרבה שוטרות חיילות שהן דווקא משובצות בחלק המבצעי ופחות במינהלי, גם וגם, אבל יש לנו הרבה מאוד - -
יעקב מרגי: זה במגמת צמצום או עלייה, או?
<יעל אידלמן: עכשיו זה צומצם צו השח"מ.
<יעל אידלמן: אני תיכף אתן למיה סטולרו שהיא ראש מדור - יש שיח, ואני אתן למיה אחר כך להתייחס לזה.
<יעל אידלמן: אנחנו משלבים את השוטרות בכל התפקידים העיקריים מבחינת המשטרה.
<יעל אידלמן: התפקידים פתוחים אליהן.
<יעל אידלמן: אני חושבת שאפשר היה לראות את השילוב של השוטרות והחיילות במג"ב באירועים האחרונים, את הרמה ואת התפקוד שלהן באירועי הפח"ע האחרונים, וצריך להצדיע להן, זה לא ברור שנערות בנות 18 ו-19 משולבות בכאלה תפקידים – זה לוחמה יום-יומית.
יעקב מרגי: אני תמיד אומר שהבעיה זה לשכנע את מערכת החינוך שקצת יסמכו על התלמידים בשמינית ובשביעית, כי רק חודשים ספורים אחרי זה כבר מטילים עליהם, ואנחנו די סומכים עליהם.
<יעל אידלמן: אני אמא, אני מניחה שכולנו אימהות.
<יעל אידלמן: יש לי בת בגיל 20 שמשרתת היום עדיין בצבא.
<יעל אידלמן: כן, המעבר הזה שאנחנו כן עושים לראות את הילדות שלנו פתאום הופכות להיות נשים עם לסמוך עליהן, זה גם חלק מהעניין שאתה נותן להן.
<יעל אידלמן: אני חושבת שבסך הכול, בכלל, ילדים בני 18 עושים את הסוויץ' ברגע שהם מתגייסים לצבא – אתה רואה את זה כבר בחופשה הראשונה שהם מגיעים.
<יעל אידלמן: כשהבן שלי הגיע בפעם הראשונה אני ראיתי פתאום גבר, עד אתמול הוא היה ילד, עכשיו הוא היה גבר.
<יעל אידלמן: השוטרות מלוות – תראה, אנחנו ערים גם לעניין.
<יעל אידלמן: אני בכוונה מרימה להנחתה את העניין של שילוב של שוטרות חיילות בניידות ועם כל מה שמשתמע עם זה.
<יעל אידלמן: עם אוכלוסייה שהיא מבוגרת על כל הפרשיות האחרונות שרצו במשטרה, אז אני חייבת להגיד דבר.
<יעל אידלמן: רוב המתלוננות לא היו שוטרות שח"מ, בואו נשים את זה גם על השולחן.
<יעל אידלמן: כיוהל"ן, אני אחראית גם על כל מה שקשור למניעת הטרדה מינית במשטרה, הסברה, מניעה וטיפול.