GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל אידלמן: אנחנו כרגע בונים תכנית מיוחדת לשוטרות שח"מ במשטרת ישראל, יחד עם צה"ל.
<יעל אידלמן: עשינו כבר את המפגש הראשון, אנחנו רוצות להעביר להן סדנה מיוחדת וכל מה שקשור להטרדה מינית, זאת אוכלוסייה של ילדות בנות 18 שצריכות את ההסברה המיוחדת לגיל הזה בהתאמה אליהן, וזה כרגע מהלך האחרון.
יעקב מרגי: סליחה, באיזה שלב מעומדת שירות היא עושה את הסוויץ' – למשטרה, או לחיל ירוק, או - - -
<יעל אידלמן: זה רגע הבחירה שלה.
יעקב מרגי: אין הכנה מוקדמת?
יעקב מרגי: הדיון היום הוא על ההכנה.
<יעל אידלמן: תראה, אני יודעת שהלכתי עם הבת שלי ליום שצה"ל עשה ופתח את כל הנקודות - - - הבת שלי בחרה לא לעשות את זה, אבל בסוף - - -
<מירב קירשנר: ראוי לומר שזה מתוך בחירה.
<יעל אידלמן: גם מבחינת החוק.
<יעל אידלמן: 75% מתוכן הן בתפקידים המבצעיים.
ענת ברקו: לא, השאלה שלי כמה מתוכן נשארות לאחר מכן במשטרה והן מהוות - - - לגיוס למשטרה?
<יעל אידלמן: כמעט 10% מכלל המתגייסים למשטרה הן מתוך שוטרי ושוטרות החובה שמשרתים במשטרת ישראל.
<יעל אידלמן: אני כן יכולה לתת נתון.
<יעל אידלמן: אנחנו גם מלוות קצינות צעירות שסיימו, זה רק קורסים ייעודיים, ואני שמה הבחנה בין שירות במינהלי של תפקידי מטה, לבין הייעודי שיוצא מזה, המבצעי לצורך העניין.
<יעל אידלמן: קורס קצינות שהסתיים לפני שנה, כמעט מחצית מהבוגרות של הקורס הזה היו שוטרות שח"מ לשעבר.
<יעל אידלמן: תראי, הן עוברות את ההכשרה, הן פוטנציאל לגיוס כי הן כבר עוברות את כל ההכשרה תוך כדי שירות חובה, ואז הקליטה שלהן לארגון היא מידית בלי צורך להתחיל להכשיר אותן מההתחלה.
<יעל אידלמן: אני הסתכלתי אז על הנתון, ואמרתי, הנה - אז לכן העניין של להתגייס למשטרה, ברור שהוא נמצא על השולחן, הוא מונח על השולחן, ומי שעומדת בתנאים ובכישורים הנדרשים לצורך גיוס למשטרה, כי יש הבדל בין הגעה לשח"מ, לבין הקריטריונים הנדרשים לגיוס, בהחלט מתגייסת למשטרה ככל שאנחנו נמצאים בהליכי גיוס, ושוטרות מגיעות.
<יעל אידלמן: זה שכמעט חצי היו שוטרות שח"מ לשעבר, אני חושבת, מדברת בעד עצמה.
<יעל אידלמן: אנחנו מדברים על אוכלוסייה – להסתכל למעלה ולראות אם יש נציגות בתפקידים הבכירים במשטרה, אז קודם כל יש.
<יעל אידלמן: אני כן רוצה להתייחס לנתונים.
<יעל אידלמן: כמו שאמרתי, גילה גזיאל ניצבת החמישית בתולדות משטרת ישראל.
<יעל אידלמן: אנחנו שש נשים בדרגת תת-ניצב בתקן, לא דרגה אישית, ולא דרגת ייצוג, זה בתקן.
<יעל אידלמן: רק לאחרונה מונתה תת-ניצב לתפקיד רח"ט הבטחה במשטרת ישראל, שזה באגף המבצעים – זאת אמירה מאוד ברורה.
<יעל אידלמן: אנחנו יש לנו 28 נשים בדרגת ניצב משנה, ורק בסבב המינויים האחרון מונו שלוש מתוכן בתפקידים מבצעיים – סגן מפקדת מרחב.
<יעל אידלמן: יש לנו רמ"ח איסוף תפקידים שקודם נשים היו, אבל מעט מאוד, וכרגע זה היה בתהליך הטבעי.
<יעל אידלמן: המשטרה שמה את שרות נשים על השולחן בצורה מאוד ברורה.
<יעל אידלמן: אני היוהל"ן הראשונה, זה רק שלוש שנים.
<יעל אידלמן: אבל בהחלט יש לנו תהליכים שאנחנו מובילים ורוצים להמשיך להוביל.
<יעל אידלמן: כל השוטרות והחיילות – אני לא מדברת רק על השוטרות שמשרתות, גם החיילות שנמצאות פה, צריכות לראות במשטרת ישראל כפוטנציאל להתגייס.
<יעל אידלמן: אני חושבת שיש לנו מה להציע, גם לשוטרות שעשו תפקידים אחרים בצבא ורוצות להתגייס למשטרה – בהחלט מסלול שאני חושבת שהוא פתוח להן.
יעקב מרגי: אין ספק כמי שמלווה את דיוני הוועדה הזאת כיו"ר בשנה וחצי האחרונות, אני נפגש הרבה - הן במפגשים אישיים, וגם כמארח בוועדה את הש"ש – את המכינות הקדם צבאיות, זה משב רוח מרענן.
יעקב מרגי: אני חושב שזה חבורה – אי אפשר להשאיר להם את התואר נערים, למרות שעברו את הגיל, נערים איכותיים שלוקחים מזמנם היקר והחופשי, למרות שאנחנו במדינת ישראל מעמיסים על כתפי הצעירים עוד שלוש שנות שירות במינימום, ומי שרוצה שירות משמעותי עם קצונה זה כבר עובר את השלוש שנים, ואם מוסיפים עוד שנה, ולפעמים שנתיים, ורק לאחר מכן מתחילים את החיים שזו הקרבה חשובה.
יעקב מרגי: לי אין ספק, ואני אומר את זה גם בפניהם שהם הדור הבא של המנהיגים, של המפקדים, של מעצבי דעת הקהל בחברה הישראלית, ואני חושב שזו תרומה חשובה וערכית, וזו יוזמה ברוכה, וזה הולך ומתפתח, הולך ומתרחב.
יעקב מרגי: הלוואי והמערכות שהממסד – אם זה משרד החינוך, משרד הביטחון, יהיה לו היכולות והתקנים והגמישות - אנחנו מקבלים הרבה פניות שהקבוצה הזו כבר עוברת את ה-15, לא יודע, יש לכם כל מיני מגבלות כאלה ואחרות, ותקנים – אנא תפתחו את השורות, זה ערך מוסף לחברה הישראלית.
יעקב מרגי: כאן הברכה והתודה.
יעקב מרגי: בהזדמנות גם ניסיתי לעזור למכינה כזו חרדית שהיא עם קשיים – הביורוקרטיה לא יודעת מה זה חבלי קליטה.
יעקב מרגי: אני מקווה שבסוף היא תעמוד על הרגליים.
יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר חשוב, דבר שתורם ערך מוסף, ערך רב לחברה הישראלית.
יעקב מרגי: אם מדברים על הכנה, אין יותר טוב מזה להכנה לצבא, לחברה, לאזרחות – שוב, עוד יוזמה ברוכה.
<מירב קירשנר: אולי, אם מדברים על מכינות, אז זה המקום לומר שבעידן שבו מדברים על יותר ערכים של אינדיווידואליזם וחשיבה עצמית - אשרינו שיש לנו נוער כזה.
יעקב מרגי: נשמע את הנציגים שלנו.
<מירב קירשנר: אנחנו רואים יותר ויותר חיילות וחיילים שמבקשים להתחיל דרך שנת שרות.
<מירב קירשנר: הגדלנו את המספרים באופן דרמטי מתוך תפיסה.
<מירב קירשנר: יש היום אלפי מתגייסים ומתגייסות שהולכים קודם לשנת שירות, ואנחנו רואים שהללו ממוצים באופן משמעותי יותר בשירות, גם ביציאה לפיקוד, וגם לתפקידי קצונה.
יעקב מרגי: לכן הייתי חייב להזכיר זאת.
<דורית בר חי: אני ממונה על מכינות אופ"ק וצעירים בגיל גיוס במשרד החינוך, מינהל חברה ונוער.
<דורית בר חי: אני אולי אתחיל עם השרות שלי, כולכן ציינתן.
<דורית בר חי: אז אני רוצה לציין שגם אני מחזור גיוס 78'.
<דורית בר חי: אני הייתי מקצינות הקשר והאלקטרוניקה הראשונות בצה"ל.
<דורית בר חי: אני הייתי בקורס של שלוש בנות ו-40 בנים.
<דורית בר חי: אני רוצה לומר לכם שאנחנו הובלנו את ריצת הבוקר בכבוד, ובגאון, וגם את כל היתר.
ענת ברקו: אני התחלתי את ריצת הבוקר בפו"ם עוד כשהייתי רב-סרן.
<דורית בר חי: זה עוד יותר טוב.
<דורית בר חי: לאחר מכן, כמובן, שירתתי במילואים במלחמת לבנון הראשונה, בתפקידים מאוד משמעותיים שלא היה כמוהם קודם – אני גאה על כך מאוד, וזה מלווה אותי למעשה בכל התפקידים שאני עושה בכל חיי.
<דורית בר חי: אני אחראית על הכנה לצה"ל במשרד החינוך, ולנו יש תכנית חינוכית מובנית בתוך מערכת החינוך, מחייבת עם חוזר מנכ"ל מחייב בשיתוף משרד הביטחון וצה"ל.
<דורית בר חי: התכנית הזאת כפי שאני יודעת מנתונים של סוף שנה, מעל 90% מבתי-הספר בארץ הרלבנטיים כמובן, ללא החינוך החרדי, וכו', מבצעים את התכנית בצורה טובה.
<דורית בר חי: אנחנו רואים את זה בצורה משמעותית גם בתוך המערכות שלנו, גם בשיתוף עם הנתונים של צה"ל.
<דורית בר חי: לאור הנתונים האלה, אנחנו בשנים האחרונות עם צה"ל התמקדנו באותם מסגרות של אוכלוסיות, ומסגרות שיש בהן קצת יותר קשיים.
<דורית בר חי: אני רוצה להתייחס לשרות הבנות בצה"ל, ההכנה היא לכולם ביחד.
<דורית בר חי: זאת אומרת, כשאנחנו מדברים על תכנית חינוכית, זה אומר הכול.
<דורית בר חי: בכיתה יושבים בנים ובנות, וכולם מקבלים הכנה.
<דורית בר חי: הבנות משתתפות בכל ההכנות גם אחר הצהריים, אם זה קבוצות כאלה ואחרות של גורמים ועמותות, בנות שותפות מלאות – כמובן יום המאה ויום צו ראשון וכו'.
<דורית בר חי: אני רוצה ברשותכם להתייחס לחלק שנקרא - מכינות אופ"ק.
<דורית בר חי: אני לא יודעת כמה מכן מכירים, אבל תכנית מכינות אופ"ק היא תכנית שנועדה לאוכלוסיית פריפריה גיאוגרפית וחברתית.
<דורית בר חי: היא צוברת תאוצה.
<דורית בר חי: אנחנו סגרנו השנה 13 מכינות.
<דורית בר חי: לשנה הבאה כבר יש בפתח שלוש מכינות שנפתחות, ועוד שתיים מהחינוך הדתי שרוצות לפתוח מכינה כזאת.
<דורית בר חי: אנחנו תומכים, ורואים בהחלט בנושא הזה של מענה לאוכלוסיות האלה שלא יכולות להגיע מסיבות כאלה ואחרות למכינות מלאות, להגיע למכינות הקצרות האלה שעושות עבודה נפלאה.
<דורית בר חי: מי שמתגייס לצה"ל אחרי שהוא חווה את המכינה הקדם צבאית הזאת, מתגייס טוב יותר, ונכון יותר ומוכן יותר.
<דורית בר חי: יושבת לצדי מיכל, מיכל היא ראש מכינת "עלמה" שהיא ייעודית לבנות - מכינה להעצמה נשית.
<דורית בר חי: אני אשמח אם נשמע אותה.
<דורית בר חי: אנחנו היום נותנים מענה לכולם, ורוצים שכולם התגייסו לצה"ל בצורה הטובה ביותר.
יעקב מרגי: באיזה שנתון?
יעקב מרגי: באיזה כיתה ההכנה נעשית?
<דורית בר חי: אנחנו מ-י' עד י"ב.
<דורית בר חי: השנה אפילו ניסינו בעקבות הקיצוצים והקשיים בשבוע גדנ"ע, והורדנו את שבוע הגדנ"ע לכיתה י', אחרי פסח ועד סוף השנה.
<דורית בר חי: התלבטות קשה מאוד האם אנחנו את כיתה ' צריכים לצבוע בחאקי, או לתת להם עוד לחכות לי"א.
<דורית בר חי: אני רוצה לומר שברמת העיקרון בתחקיר הראשוני שלנו, זו הצלחה מאוד טובה, וכך נמלא את מה שיש לנו, הבסיסים הקיימים בצורה טובה יותר.
<דורית בר חי: בסופו של דבר, אנחנו רוצים להכין את הבנות לצה"ל כך שהתגייסו לשירות משמעותי, לשירות שבו הן יכולות לעשות בצורה טובה יותר את השרות שלהן, בוודאי לצה"ל, אבל גם משהו שיהיה טוב להן.
<דורית בר חי: לבנות הדתיות - אני חייבת לומר, חסרה לי כאן נציגה של "אלומה", אבל הבנות הדתיות מקבלות מענה באמצעות "אלומה" על פי חוזר מנכ"ל.
<דורית בר חי: בת דתית שרוצה להתגייס לצה"ל מקבלת מענה פרטני מכיוון שההכוונה היא לשירות לאומי, וזה בסדר.
<דורית בר חי: אנחנו נותנים את המענה ברצף החינוכי בשעות אחר-הצהריים.
ענת ברקו: למה זה בסדר?
<דורית בר חי: ברשותכם, אני לא אכנס.
<דורית בר חי: מבחינתי זה מה שמשרד החינוך אומר, החמ"ד, אני לא רוצה להיכנס לסוגיה הזאת, זה לא מסמכותי - סוגיה לא פשוטה.
<דורית בר חי: אני אמא ל-6 ילדים, מתוכם ארבע בנות, חינוך דתי, אולפנות, כולן משרתות בצה"ל.
<דורית בר חי: יש לי שתי בנות שמתגייסות בקיץ הקרוב.
<דורית בר חי: כמוני, באה מבית דתי, כמו שהבנתן, שירתתי בצה"ל.
<דורית בר חי: לי זה ברור ומובן מאליו, זאת הדרך, אבל סוגיה אחרת.
<דורית בר חי: אנחנו, חובתנו לתת מענה, וניתן מענה לכל בת דתית שרוצה לקבל את המידע ולשרת בצה"ל – אנחנו נעזרים ב"אלומה" לטובת העניין הזה.
<חביבה סלומון: אני ראש יחידת הנח"ל, הש"ש – מתנדבי שנת שירות, המכינות הקדם צבאיות, מתנדבי שנת שירות, מסלול הנח"ל באגף הביטחוני במשרד הביטחון.
<חביבה סלומון: קודם כל אני רק רוצה לומר כאן במעמד הזה שאני מברכת – יום הצדעה לחיילות, מגיע להן.
<חביבה סלומון: משנה לשנה אנחנו רואים יותר ויותר, ותעיד על זה הרח"ט כאן, שיותר ויותר בנות שנמצאות בתפקידים מאוד חשובים ומשמעותיים בצה"ל.
<חביבה סלומון: באגף הביטחוני יש ארבע יחידות, אבל אני אציין כאן שתי יחידות.
<חביבה סלומון: אני תיכף אגע ביחידה הספציפית שלי, יש את היחידה להכנה לצה"ל, ונעשית שם עבודה מדהימה יחד עם משרד החינוך, יחד עם הצבא, בכל הנוגע להכנה לגיוס משמעותי לצה"ל.
<חביבה סלומון: כפי שנאמר על-ידי משרד החינוך, העשייה היא משותפת, היא לא לבנות בנפרד, זו הכנה משותפת לבנים ולבנות, אם זה סגני אלופים שמגיעים לבתי-הספר, ואני חושבת שהם נוגעים כמעט בכל בתי-הספר בלמעלה מ-90%.
<חביבה סלומון: אם זה בשבוע הגדנ"ע - נאמר כאן ששבוע הגדנ"ע הוא פחות אפקטיבי.
<חביבה סלומון: אני יכולה רק לומר כמי שעסקה לפני מספר שנים בתחום הגדנ"ע, אנחנו יודעים מזה שנמצאים שם, ומהשביעות רצון שלהם, ולאן זה מוביל אותם בתהליך של זמן, השבוע הזה נותן להם, ונותן להם המון.
<חביבה סלומון: לכן יש יותר ויותר ביקוש של בני נוער להגיע לשם.
<חביבה סלומון: לצערנו היום אפשר לאמן 30 אלף בני נוער בשבוע גדנ"ע כשיש למעלה מ-60 אלף בני נוער בבתי-הספר.
ענת ברקו: לא כולם מקבלים את זה.
<חביבה סלומון: נכון, כי אין לצערנו מספיק מקום, אבל העדיפות היא למי שמגיע מפריפריה חברתית גיאוגרפית.
<חביבה סלומון: עדיפות למי שאנחנו מזהים שאחוז הגיוס לצה"ל הוא הרבה יותר נמוך, שם אנחנו שמים את הדגש לגדנ"ע – זה ככה דיברתי בגדול על הגדנ"ע, כשמתעסקים שם גם במורשת קרב בעקבות לוחמים.
<חביבה סלומון: אני אגע בתחום שאני עוסקת בו, תחום כמו שאמרתי, המכינות שנת השירות, מסלול הנח"ל.
<חביבה סלומון: במכינות הקדם-צבאיות, יש 54 מכינות קדם-צבאיות, ומשנה לשנה המפעל הזה גדל בקצב מסחרר.
<חביבה סלומון: מתוכן יש 23 מכינות דתיות כשבמכינות הדתיות יש שלוש מכינות שהן לבנות דתיות.
<חביבה סלומון: אם לפני מכינה "צהלי" לפני 10 שנים המכינה הזו קלטה 3, 4, 5 בנות בקושי בשנה הראשונה, אני יכולה להגיד לך שהיום פתחנו עוד שלוחה נוספת למכינה – יש שם למעלה מ-80 בנות שנמצאות שם.
<חביבה סלומון: ועוד מכינה נוספת לבנות - - -
יעקב מרגי: ביקרתי גם במכינות שמעורבות דתיים, חילוניים.
<חביבה סלומון: אני כבר אגע בזה.
<חביבה סלומון: נגעתי יותר במכינות הדתיות, שבמכינות הדתיות יש את המכינות לבנות דתיות, ועוד מכינה בלפידות.
<חביבה סלומון: ואני יכולה להגיד לך שעל כל אחת שמגיעה לשם, יש חמש ויותר שמקבלות לצערנו תשובה שלילית כי אין מקום.
<חביבה סלומון: במכינות המעורבות זה מכינות לבנים ובנות, וגם שם ההכנה לצה"ל היא הכנה שהיא הכנה אחידה גם לבנים וגם לבנות.
<חביבה סלומון: אבל כן אני רוצה לומר לגבי גרעיני נח"ל שלנו שנמצאים היום גם בפריפריה החברתית-גיאוגרפית, וגם הם נוגעים בהרבה מאוד בני נוער ובנות בכל מה שקשור להכנה לצה"ל בשעות הבוקר.
מירב בן ארי: מה אחוז הנשים שיש שם במכינות הקדם צבאיות?
<חביבה סלומון: אם יש לנו 6,000 מתוכם 3,000 דחיות גיוס כמעט לבנות.
מירב בן ארי: חביבה, לדעתי, זה לא מדויק.
מירב בן ארי: בוועדה האחרונה שעשינו אני חושבת שזה משהו כמו 30% - זה לא 50%, 50% - זה בטוח שלא.
<חביבה סלומון: זה לא 50%, את צודקת.
<חביבה סלומון: יש 6,500 אני אדייק, סדר גודל של 2,500 בנות, ואני אסביר גם למה זה לא מאוזן מסיבה אחת פשוטה, כי יש לנו 20 מכינות לבנים דתיים, והשאר זה מעורבים, ואתה צריכה שזה יהיה מאוזן.
<חביבה סלומון: אני רוצה לומר עוד משהו נוסף אחרון, אני רוצה לומר כשאנחנו מסתכלים, ואתה אמרת את זה, כשמדברים על המכינות ושנת השירות, כשאנחנו מסתכלים על אחוז הגיוס לצה"ל, הוא פי שתיים מקרב כלל צה"ל.
<חביבה סלומון: ונקודה אחרונה שאני רוצה לומר, שמי שבסוף מגיע למכינות ולשנת שירות, מגיע לצבא הרבה יותר מוכן, הרבה יותר בשל, ויוצא כאזרח הרבה יותר טוב ותורם למדינת ישראל.
רחל עזריה: כל הכבוד לד"ר ענת ברקו, חברת הכנסת שיזמה את היום הזה, ואני רודפת אחריה מוועדה לוועדה, ולכבוד היו"ר מרגי שניהל דיון מאוד חשוב, וכמובן לתתי-אלופות.
רחל עזריה: הייתי סגנית ראש עיריית ירושלים עד לפני שהגעתי לתפקיד כזה, והייתי גם אחראית לחינוך, וגם על הנושא של מעמד האשה.
רחל עזריה: כאחראית על החינוך הסתובבתי בין בתי-הספר, וכמה מנהלי בתי-ספר התחילו לומר לי, תשמעי, את צריכה לעשות משהו בנושא של השירות של הבנות.
רחל עזריה: כל הבנים המועמדים הם מגיעים מיד, הכול מסודר, אין בעיות, אף אחד לא נופל בין הכיסאות - שולפים אותם לתפקידים המתאימים.
רחל עזריה: הם משרתים בתפקידים שמתאימים להם.
רחל עזריה: הבנות – המנהלים אמרו לי, מנהלות אמרו לי, אם אנחנו לא מתערבים אישית, ומלווים כל תלמידה באופן אישי, איזה בלגאן, הן לא יודעות לאן ללכת.
רחל עזריה: הן נופלות בין הכיסאות, אני צריך לשכנע.
רחל עזריה: בנות מדהימות שלא מצליחות להתקבל לתפקידים שמתאימים להן.
רחל עזריה: ואז חשבתי על זה, בהתחלה אמרתי, מה זה אפליה בין בנים לבנות - למה זה ככה?
רחל עזריה: בעצם הבנו כמה דברים - קודם כל הרבה תפקידים לבנות הם תפקידים חדשים.
רחל עזריה: כשאני הייתי בצבא, סיפרתי לכן מה עשיתי, לא היו כל התפקידים האלה.
רחל עזריה: אגב, זו הסיבה שהלכתי, לא התאים לי, אבל זו הסיבה שלא הלכתי לתפקידים האלה, כי כל התפקידים האלה לא היו פתוחים.
רחל עזריה: באמצע הטירונות, אליס מילר זכתה בבג"ץ, ואמרו לכולנו שאנחנו יכולות להיות מועמדות לטיס.
רחל עזריה: מאז, המון תפקידים נפתחו.
רחל עזריה: עכשיו מה זה אומר?
רחל עזריה: - שכל האימהות והאבות שמלווים את הבנות היום לשירות, שליוו אתכן, ההורים שלכן, הם לא מכירים את התפקידים שאתם עושים, זה תפקידים חדשים.
רחל עזריה: בעצם אין מי שילווה, יסביר, ידריך, יכווין מה צריך לעשות, איך, מה מתאים לכן, מה לא מתאים לכן.
רחל עזריה: איפה אתם תמצאו – זה מה שהבנו.
רחל עזריה: הדבר השני שהבנו, שגם שיטת המיונים של הבנים יש ראיון, כמעט בילט אין, ואצל בנות אין את זה.
רחל עזריה: אז יכול להיות שלצבא להבין מה מתאים לכן, הצבא עצמו, זה לא רק ההורים שלא יודעים להכווין, והמורים והמורות שבעצם בכנות כולנו מסתכלים עליכן בהשתאות, כאילו אתן מדהימות, עושות תפקידים מדהימים, אנחנו בכלל לא דמיינו.
רחל עזריה: אנחנו גם עבדנו מאוד קשה כדי שאתן תוכלו לעשות את התפקידים האלה, אבל אין בעצם מי שילווה ויכווין, ואז הרבה בנות יכולות ליפול בין הכיסאות.
רחל עזריה: לבנות הדתיות יש את "צהלי", ש"צהלי" זה מדהים, זה ליווי של כל אחת בפני עצמה, וכל בת שהגיעה אלינו עם בעיה, אם היא איך שנכון להגדיר אותה כדתיה, פשוט העברנו אותה ל"צהלי" וקיבלה פתרון מידי.
רחל עזריה: כל בת שלא הוגדרה כדתיה, אז באמת מצאנו את עצמנו מנסים ככה, מנסים ככה, מנהל בית ספר – כל אחד מחפש פתרון.
רחל עזריה: גם אני יודעת שיש מהלך גדול של פיילוט לשינוי שיטת המיונים בעצם כדי לאפשר לבנות הרבה יותר.
רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו צריכים לחזור – לכן הדיון הזה מאוד חשוב.
רחל עזריה: משרד החינוך, ובעצם בתי-הספר, זו הנקודה שבה כולם נמצאים במהלך התהליך של מלשב"יות - צו ראשון, צו שני, יום המאה, כל התהליך הזה זה בעצם בתוך מערכת החינוך.
רחל עזריה: אני חושבת שבעצם במערכת צריך לייצר את תהליך הליווי הזה או דרך עמותה כמו "צהלי" שתהיה לבנות לא דתיות, למרות שזה הרבה יותר בנות, או פשוט בתוך בית הספר לעשות תהליך ליווי מאוד צמוד עם הצבא, שזה קצת כמו הגדנ"ע, ולדעתי זה דברים שהיו באיזשהו אופן בעבר, רק שהיום בעצם כל המלשב"יות, כל הבנות, כל הנערות שמועמדות לשירות בצבא, זו בעצם אוכלוסייה מיוחדת, בגלל העניין הזה שאין הורים שמלווים ואין דודים ואין ידע ציבורי על התפקידים.
רחל עזריה: אין יכולת, אין כאילו אינטואיציה להכווין מה שצריך ומה לא.
רחל עזריה: אני אשמח לשמוע איך הצבא מתייחס לזה.
<עדן סניור: תודה, אדוני היושב ראש, קוראים לי עדן סניור, בוגרת כיתה י"ב בקריית חינוך דרור, גרה במושב נורדיה.
<עדן סניור: אני יושבת ראש ועדת נוער וקהילה במועצת התלמידים והנוער הארצי.
<עדן סניור: הייתי בשתי גדנע"ות אבל של מגמת ערבית.
<עדן סניור: קודם כל אנו שמחים שהוועדה מתקיימת למרות שהיה ניסיון לא לקיים אותה.
ענת ברקו: לא, ממש לא.
מירב בן ארי: בחדר ממול, את מתכוונת.
יעקב מרגי: לזה היא כיוונה.
<עדן סניור: יש כאן המון נציגות של כוחות הביטחון, אבל ברשותכם, אני אדבר בשם הגוף שאותו אני מייצגת.
<עדן סניור: מועצת התלמידים והנוער הארצית הוא הגוף הנבחר, הרשמי והמייצג של כלל בני ובנות הנוער במדינת ישראל, ומייצגים בין היתר גם את השמיניסטים שמיועדים לשרת בכוחות הביטחון.
<עדן סניור: אנחנו מברכים את עידוד וקידום הנשים בכוחות הביטחון, וקוראים כמובן לשוויון מלא בין גברים ונשים, ובאמת מאמינים שנשים עושות ומסוגלות להגיע לתפקידי מפתח בזכות הכישורים שלהן.
<עדן סניור: מועצת התלמידים והנוער הארצית בשנה האחרונה הייתה בקשר שירותי צה"ל שונים, וזו ההזדמנות לקרוא לגיוס משאבים בתקציבים ספציפית לגדנ"עות, זו דרך מאוד משמעותית ומאוד טובה לעודד גיוס לצה"ל.
<עדן סניור: אומרים הרבה לצערנו שבני הנוער מדרדרים ועסוקים בעצמם, ואנחנו אומרים, שדווקא אנחנו, דווקא היום מתנדבים ועושים למען החברה שלנו יותר ויותר.
<עדן סניור: אני גאה להגיד שהמודעות למכינות הקדם צבאיות עולה בצורה מאוד משמעותית – אני רואה את זה גם בחיים האישיים שלי.
<עדן סניור: בעזרת השם, בשנה הבאה, אני אהיה חניכה במכינה קדם צבאית גליל עליון.
<עדן סניור: אנחנו מברכים את כול מי שמקדם את זה.
יעקב מרגי: אגיד לך משהו שאולי יפתיע אותך - אנחנו גאים בנוער שלנו.
ענת ברקו: מאוד.
יעקב מרגי: ראש המכינה, מיכל.
<מיכל ברקאי-ברודי: שלום לכולם, אני רק רוצה להגיד במשפט, כי כולם אמרו הייתי מכ"ית, ממ"ית בעיקר של נערות חג"ם – חיילות גיוס מיוחד, ולכן זה מאוד רלבנטי.
<מיכל ברקאי-ברודי: אחר כך שירתתי אצל יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים.
<מיכל ברקאי-ברודי: כמעט כל חיילות גיוס מיוחד הגיעו מפריפריה כלכלית, חברתית וגיאוגרפית.
<מיכל ברקאי-ברודי: זה היה מאוד ברור, זה היה ממש שקוף.
ענת ברקו: כמעט באופן קבוע החזקתי חיילות מפרויקט הנערה אצלי.
<מיכל ברקאי-ברודי: מדהים, אבל בתור מפקדת אני יכולה להגיד שזה היה כמעט גורף.
<מיכל ברקאי-ברודי: המפקדת, אני מצדיעה לך, אני חייבת מילואים שלך.
<מיכל ברקאי-ברודי: אני רוצה רק להגיד, חביבה סלומון ממשרד הביטחון, דיברה על המכינות הקדם צבאיות, בתוכן לא נכללות תכניות אופ"ק.
מירב בן ארי: זהו, אני רציתי לשאול אותך.
מירב בן ארי: יש לי שאילתה מחר - - -
יעקב מרגי: לא, אין פשוט זמן.
יעקב מרגי: יש לי חיילת שצריכה לדבר.
מירב בן ארי: אל תדאגי, אני אתן לך עוד זמן.
מירב בן ארי: היום זה יום החיילת, זה יום האשה.
מירב בן ארי: אני רק רוצה להגיד לך שמחר יש לי שאילתה על אופ"ק, ועל חוסר התקצוב של משרד הביטחון.
יעקב מרגי: בסדר, הבינה אותך, מירב.
<מיכל ברקאי-ברודי: רק אני אגיד, כי חשוב לי שזה יישמע – למה תמיד אני זאת שעושה בלגאן.
<מיכל ברקאי-ברודי: אני מייצגת פה את הסוכנות היהודית.
<מיכל ברקאי-ברודי: הסוכנות היהודית בעצם הקימה 14 תכניות אופ"ק שהן בעצם סוג של מכינות קדם צבאיות חצי שנתיות שאינן מוכרות על-פי חוק המכינות.
<מיכל ברקאי-ברודי: השנה, השר בנט עשה החלטה טובה במיוחד, והתחיל לתקצב אותנו.
<מיכל ברקאי-ברודי: משרד הביטחון עדיין לא מתקצב את מכינות אופ"ק.
<מיכל ברקאי-ברודי: אני רק רוצה להסביר למי שלא מכירה.
<מיכל ברקאי-ברודי: אני רק אגיד למירב משהו שבעיניי גם חשוב מאוד שתשאל.
<מיכל ברקאי-ברודי: כשאני מגיעה לגייס חניכות למכינה שלי, המכינה שלי מכינה למנהיגות נשית, מכינה יחידה מסוגה.
<מיכל ברקאי-ברודי: רוב המכינות שלנו מעורבות בנים ובנות ביחד - שני אתגרים הכי גדולים שיש לי.
<מיכל ברקאי-ברודי: אחד, עניין התקצוב.
<מיכל ברקאי-ברודי: אתם צריכים להבין שברוב המכינות הקדם-צבאיות שכר הלימוד עומד על כ-1,000 שקלים לחודש, כפול 10 חודשים.
<מיכל ברקאי-ברודי: כשאני דופקת על הדלתות של משפחות בירוחם, באופקים, בדימונה, בנתיבות, אף אחד לא ידמיין לא לבקש את הדבר הזה, ולא לשלם את הדבר הזה, זה בכלל לא נמצא - - -
<מיכל ברקאי-ברודי: יש פה בעיה כי המשפחות לא תומכות.
<מיכל ברקאי-ברודי: הרבה פעמים בני הזוג לא תומכים, כי היא תחכה לו כשהוא יילך לגולני, אבל הוא לא יחכה לה כשהיא תלך למכינה.
<מיכל ברקאי-ברודי: הרבה מאוד פעמים בבתי הספר, בפריפריה, הרבה פחות פונים ומחפשים את הבנות האלה, וגם כשהם כבר הגיעו אלינו, יש לנו בעיה גדולה עם דחיות שירות, הבנות שלנו, אי אפשר לגייס אותן בזמן שהצבא דורש מאתנו, ואני אגיד למה.
<מיכל ברקאי-ברודי: הן תמיד מוגשות בתור חריגות.
מירב בן ארי: יש, התעסקנו בזה לפני שבועיים בוועדה.
<מיכל ברקאי-ברודי: והמנגנונים - - - אחרת, אני אשמח להסביר.
רחל עזריה: מיכלי מדהימה.
יעקב מרגי: אין בעיה, תזמיני אותה ללשכה...
<מיכל ברקאי-ברודי: משפט אחרון.
<מיכל ברקאי-ברודי: קודמה בתפקיד של תת אלוף מירב קירשנר, תת אלוף גדי אגמון לקח אותנו תחת חסותו - איפשר לנו באמת לתת לבנות שיבוצים שלא על פי הנתונים שלהם, אלא על פי חוות דעת שלנו.
יעקב מרגי: אין כמו הגמישות, לא, אנחנו חסידים של הגמישות.
<מיכל ברקאי-ברודי: אבל אנחנו לא מצליחים לעשות את זה כי הצבא לא מאפשר לנו.
יעקב מרגי: אני אומר את זה לאוזניים הקשובות.
<מיכל ברקאי-ברודי: תודה רבה, שיהיה בהצלחה.
יעקב מרגי: יש אתנו חיילת שרוצה לומר לנו משהו.
<קרן: אני קרן, אני מאשדוד, אני משרתת בכיסופים שזה גבול עזה.
<קרן: אני תצפיתנית.
<קרן: אני זאת העיניים של הלוחמים, שכן באים ותופסים קו כל לוחם שבא.
<קרן: אני זאת שמסתכלת שמכווינה אותו לאן ללכת, אני מודיעה לו הכול.
<קרן: הלוחמים שלנו זה הדבר הכי חשוב שלנו.
<קרן: אני הכי שמחה שהתגייסתי לצה"ל.
יעקב מרגי: כמה זמן את משרתת?
<קרן: אני כבר עוד מעט שנה בצה"ל.
<קרן: כן, גם לנו יש כיוונים לפיקוד ולקצונה וכמה שיותר מהר, וכמה שיותר שיהיו מפקדות, ושיהיו קצינות, אבל אני רוצה להישאר בתפקיד הזה.
יעקב מרגי: רצית, בחרת בתפקיד הזה?
<קרן: כן, אני בחרתי.
ענת ברקו: אחרי צוק איתן...
מירב בן ארי: מה זה כחול אדום?
מירב בן ארי: משטרה צבאית.
<רז אבן-מוחא: אני שוטרת צבאית.
<רז אבן-מוחא: זה סרט של המעברים בעצם, שאנחנו נקראים לוחמי המעברים, להבדיל מזה שהיינו מאבחנים ביטחוניים עד לפני בערך שנה.
<רז אבן-מוחא: יחידת המעברים הוקמה ב-2004.
<רז אבן-מוחא: עשינו הכנה של ארבעה חודשים הכשרה של 03 לוחמות ולוחמים.
<רז אבן-מוחא: רציתי להגיד ולדבר בעצם על קצת הערכה במילה ככה קטנה ועדינה בדיוק.
<רז אבן-מוחא: התפקיד שלנו התמודדות יום יום במחסום.
<רז אבן-מוחא: אני אישית בפלוגה א' של ירושלים.
<רז אבן-מוחא: סליחה, אני קצת מתרגשת, נושא מאוד טעון ונוגע לליבי הביטחון, כן.
<רז אבן-מוחא: מתמודדים עם הרבה מאוד דברים לא פשוטים.
<רז אבן-מוחא: ככה – עקב אכילס של התפקיד הזה, זה שוב חוסר הערכה.
יעקב מרגי: כשאת אומרת חוסר הערכה, מי לא מעריך?
מירב בן ארי: דיברנו על זה גם בוועדת חוץ וביטחון.
<רז אבן-מוחא: חוסר הכרה, בגלל חוסר המודעות לתפקיד.
יעקב מרגי: של החברה בישראל?
<רז אבן-מוחא: כן.
מירב בן ארי: החיילת שדיברה בוועדת חוץ וביטחון, היא דיברה, זה מעניין מאוד, דווקא מרגי, שהיא דיברה על החיילים שאתכן.
<רז אבן-מוחא: הסיבה היחידה שאנחנו נקראים שוטרים צבאיים, היא בעצם הסמכות לעשות חיפושים בגוף, הסמכות לעכב.
יעקב מרגי: אני לא רואה בזה גנאי להיות גם שוטר צבאי.
יעקב מרגי: לפי דעתי, זה גם שירות משמעותי.
<רז אבן-מוחא: אתה לא רואה בזה, אבל זה נורא חבל לנו, כי אנחנו מרגישים את זה.
ענת ברקו: אני עשיתי מסלול תפקידים בצה"ל, כשגמרתי תואר שני בקרימינולוגיה, ביקשתי להיות מפקדת כלא 400, הושאלתי למשטרה הצבאית לשלוש שנים.
<רז אבן-מוחא: הרגישות הכי גדולה של משטרה צבאית זה ההתמודדות מול האוכלוסייה האנושית, אוכלוסייה מול יחסי אנוש, ככה שנורא קשה לקבל את המרות שלנו, את התפקוד שלנו, כי זה שוב, דברים שקשה לגעת בהם, דברים שקשה להגיע אליהם.
ענת ברקו: מעריכים אתכן מאוד.
יעקב מרגי: היום הזה בכנסת בא לומר באמת לא את המובן מאליו, שגם צריך להיאמר.
יעקב מרגי: גם המובן מאליו צריך להיאמר – יש הערכה, יש הכרה ויש הוקרה.
<רז אבן-מוחא: ברור, אני לא באה להתלונן.
יעקב מרגי: לאו דווקא, אני אומר בכלל.
יעקב מרגי: בכלל לשירות המשמעותי של חיילות בצה"ל.
יעקב מרגי: באנו לומר לכן תודה.
יעקב מרגי: אין ספק שיש תהליכים חיוביים וחשובים בתוך המשטרה, בתוך צה"ל, בתוך משמר הגבול וכל כוחות הביטחון.
יעקב מרגי: אני חושב שהשילוב של כלל המקצועות נותן לזה עוצמה יתרה.
יעקב מרגי: דיברנו על המכינות, על ההכנה בתוך משרד החינוך בבתי-הספר.
<רז אבן-מוחא: על חודש הרמדאן שחביב...
יעקב מרגי: בסוף אנחנו אומרים לכן – תודה רבה גדולה מאוד.
יעקב מרגי: יום טוב.
יעקב מרגי: בוא נהיה תכליתיים.
יעקב מרגי: מאז שאני הגעתי הבוקר הספקנו יחסית.
יעקב מרגי: קודם כל שלום לכולם ותודה לכל מי שהשתתף בסיור.
יעקב מרגי: אני חושב שזה חשוב, בסיכום נבין עד כמה זה חשוב.
יעקב מרגי: אני רואה שמרכז הכובד והבעייתיות שיש כאן זה קודם כל סוגיית התיכון וסוגיית הבינוי, הבנייה הקשה, נקרא לזה.
יעקב מרגי: אמנם זה לא הדיון התכליתי, אבל ניגע בזה על רגל אחת.
יעקב מרגי: כמה תלמידים יש בבית הספר הזה?
יעקב מרגי: 945.
יעקב מרגי: מישהו יודע לומר לי בממוצע בתיכונים שאנחנו מפזרים אליהם, ממוצע התלמידים של התיכונים בסביבה?
יעקב מרגי: כמה תיכונים יש בסביבה.
<חאתם אבו קוידר: יש פה ביישוב הזה עוד אחד.
<רחמים יונה: אני אתייחס לזה בסקירה.
<רחמים יונה: שאלות בסוף, אני לא מציע שניכנס לזה.
<רחמים יונה: אחרי שאני אדבר, אם יש שאלות.
<חאתם אבו קוידר: אז ראש המועצה ואחר כך מנהלת המחוז.
<רחמים יונה: קודם כל ברוכים הבאים.
<רחמים יונה: ידידי, יעקב, אני שמח לארח אותך ואת חברי הוועדה.
<רחמים יונה: בקצרה אני אתן סקירה מקיפה.
<רחמים יונה: הכנו חוברת.
<רחמים יונה: המועצה האזורית נווה מדבר הוקמה בסוף שנת 2012, כתוצאה מפירוק מועצה אזורית אבו בסמה, ועמרם היה ראש המועצה עד שהוא התמנה למנכ"ל.
<רחמים יונה: המועצה מאגדת ארבעה יישובים בתוכה, ביר הדאג', ליד רביבים ומשאבי שדה, ואבו תלול, מעבר לכביש, על כביש 25, אבו קרינאת וקסר א-סיר.