GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: העיקר זה שלטון מקומי, משרד החינוך, אוצר והסתדרות.
יעקב מרגי: אז חברי הכנסת הגיעו והם רוצים לדבר אבל ממש תכליתי.
<קריאה: אחרי, אחרי.
יעקב מרגי: חאג' יחיא, בבקשה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב ראש, אני לא אכנס לכל הפרטים כי הפרטים נאמרו, אני אלך לכיוון של הפתרון וזה מתחיל בכך שאם יש הסתדרות פה, אז יש את המושג של הרעה בתנאי עבודה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זו ההגדרה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שקורה למזכירות זו הרעה בתנאי עבודה.
יעקב מרגי: ברשותך.
יעקב מרגי: חאג' יחיא, ברשותך.
יעקב מרגי: אתמול היה דיון על העובדים הסוציאליים, ואהבתי ביטוי שנאמר.
יעקב מרגי: אמרה את זה חברת הכנסת תמר זנדברג שבדרך כלל אני לא מסכים אתה אבל הפעם, לקחתי את זה ואמרתי.
יעקב מרגי: היא אמרה "כשאומרים לבן אדם:
יעקב מרגי: אתה עושה עבודת קודש – תדע לך שהשכר שם 'על הפנים'".
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה גם שמעתי, אז הברכה שבאה לבתי הספר עם כל מיני תכניות "אופק חדש", "יום לימודים ארוך", כל התכניות וגם "הניהול העצמי", כי בהרבה רשויות בתי הספר סבלו והתלוננו שהתקציבים שמגיעים אליהם, לבתי הספר, נבלעים בתוך הרשות ולא מגיעים, אז היום יש את הניהול העצמי, אבל הניהול העצמי מחייב עוד מזכירה כדי לעשות את העבודה של הניהול העצמי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני בא ואומר, היה למורים, אחרי מאבקים, הגיעו למצב שבבת אחת הרימו והגביהו את השכר שלהם, תיקנו עוול של שנים אחורה ואחר כך באו והתחילו להגיד, דירוג דרגה ותוספת ומדד וכו'.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שעם המזכירות הגיע הזמן למצוא את הפתרון, כמו שעשו למורים והרימו את השכר שלהם בבת- אחת, זה לא לבוא רק עם דרגה שהדרגה מוסיפה עוד חמישים שקל או עוד מאה שקל, כי אם הבסיס הוא עגום והוא לא בסדר, אז התיקון לא יהיה בסדר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ויש את העניין של הגדרה מחדש של הדרגות ומתי הן מתחילות, כי מזכירה שהתחילה בדרגה מסויימת, התחילה עם כמות עבודה מסויימת שהיא מוגדרת, ואני לא רוצה את הספור עם הסוס - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: הסוס - - -
יעקב מרגי: שהרגילו אותו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הרגילו אותו שבשני דליים הוא אוכל, אחר כך דלי וחצי, עוד פעם דלי, חצי דלי ואחר כך הפסיקו להאכיל אותו ואז הבעלים אמר: איזה אסון, אחרי שהרגלתי אותו שהוא לא אוכל, עובד בלי לאכול, הוא הלך ומת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שקורה, המזכירות יקרסו.
<קריאה: הן כבר קורסות, הן כבר קורסות.
יעקב מרגי: אני, תוך כדי הדיבור, מי זו אילה גיטלר?
יעקב מרגי: היא לא פה, היא כותבת לי: "בעירית ירושלים יש עדיין מזכירות שמועסקות כל שנה עם חוזה ואפילו לא שנת עבודה, שבסוף יולי מסתיימת.
יעקב מרגי: " וכך זה חוזר על עצמו עשר שנים, צורת העסקה.
יעקב מרגי: זה נקרא העסקה פוגענית אבל רבותי - - -
דוד אזולאי: זה לא כדי שאתן תתנחמו.
יעקב מרגי: תקשיבו, אני מבין את הלחץ, אני מבטיח לך, תקשיבי, אני כבר בזבזתי עלייך את הזמן שהיית צריכה לדבר, מבטיח לך שתדברי, בסדר?
יעקב מרגי: לא אדלג עלייך.
יעקב מרגי: שדולת הנשים.
יעקב מרגי: את שומעת את המצב!?
<גילי פטרן: שומעת.
יעקב מרגי: עכשיו תקשיבו, תקשיבו, אני לא אחת פה מתבטא בתקיפות, טוב שאתה שומע את זה, תקיפות ואכזבה גם מארגון המורים ומהסתדרות המורים.
יעקב מרגי: אנחנו מנסים להזיז דברים במערכת החינוך ונתקלים שם בדקדוקי עניות – אם זה תואם את המטלות של המורה או לא וכל דבר יש מאבק, אני בעד שהעובדים יציגו וכל מטלה שתהיה להם שתהיה להם תוספת שיתבעו את מה שמגיע להם.
יעקב מרגי: אנחנו לא שומעים אותם בצד של השליחות, בתדהמה, קצת סולידריות עם הצוות התומך שלכם בבית הספר.
יעקב מרגי: יצאתם למאבקים, השתתפנו אתכם, הזדהינו, העצמנו אתכם, לא מספיק, צריך עוד, אני חושב שהמורים צריכים אבל, היה אסור לכם, היה אסור לכם להשלים עם זה ואתם צעדתם קדימה.
יעקב מרגי: החטא הקדמון הוא, אני אסביר לך, החטא הקדמון – אני נתקל בו דיון אחר דיון ואומר לכם בכנות:
יעקב מרגי: אני לא רציתי לקיים את הדיון הזה, זה דיון שמתאים באופיו לוועדת העבודה והרווחה, סכסוכי עבודה, תנאים, אני רוצה להתעסק, די לי בצרות של מערכת החינוך אבל אמרתי: אי אפשר, הרי מה קורה, הגננות והסייעות, עובדי עירייה – זה הסתדרות המעוף, המורים – יש להם ארגון והסתדרות, כל הנילווים – הפסיכולוגים מקום אחר, העובדים הסוציאליים גם מקום אחר, כל המערכת הזו לוקה בחסר.
יעקב מרגי: אי אפשר – ואני אומר לכם, אם המפקד רץ קדימה והחיילים נשארים אחורה אז הוא לא השיג כלום.
יעקב מרגי: הוא לא השיג כלום.
יעקב מרגי: והייתי מצפה וזה לא מאוחר, ואני אומר לך, אני מצר ואתה פה, אני מודה לך שאתה פה, תן רגע, אני מודה לך שאתה פה, אני מצר על כך שהראשים שלכם לא כאן.
יעקב מרגי: ואני אומר כל פעם, אני לא חובט בהם כדי שלא יבואו לפה אלא אני חובט בהם כדי שיבואו ויהיו שותפים לשינויים שאנחנו שואפים אליהם, כי הכוח בסוף בידיים שלהם.
יעקב מרגי: הכוח לא מתבטא בראשון לספטמבר, שאיימו עלינו שהם לא פותחים את השנה.
יעקב מרגי: 'ביג דיל', אנחנו יותר לא ניתן להם את זה.
יעקב מרגי: לא ניתן להם את התענוג הזה.
יעקב מרגי: נצא ולא נבטא סולידריות עם השבתת מערכת החינוך.
יעקב מרגי: כי אם הייתי רואה אותם מגלים סולידריות ודאגה לכל מערכת החינוך, הרי מערכת החינוך היא כולה, היא לא בחלקים, והמזכירות של בית הספר היו צריכות ללכת יחד עם הרפורמות, יחד עם הסכם העבודה שלכם.
יעקב מרגי: הייתם צריכים לשלב ידיים עם ההסתדרות וללכת ביחד.
יעקב מרגי: זה לא יהיה להם.
יעקב מרגי: והנה, אני אומר לכם, אני לא רוצה לדכא אתכם אבל אין כוח מספיק להסתדרות.
יעקב מרגי: אחרי שחתמה הסכם קיבוצי אתם נחשבים עובדי עירייה, אחרי שחתמה הסכם קיבוצי, אני אתן לה לדבר, היא תאמר לי את המציאות, אני לא יכול אפילו לבקר אותה.
יעקב מרגי: הם חתמו עם המדינה על הסכם קיבוצי.
יעקב מרגי: מכסימום, יגמר, יגידו לכם: חכו לפתיחה, חכו להרחבה, חכו אם יהיה משא ומתן.
יעקב מרגי: אין לכם הרבה תקווה.
יעקב מרגי: אני היום צריך להישען על רצון טוב של משרד האוצר, לשכנע אותם להגיד לי שתוך זמן מסוים בסיכום להביא לי הגדרת תפקיד מחודשת.
יעקב מרגי: יש פה הרעת תנאים בוטה, אנחנו, על ליווי בטיול, איפה השליחות של המורה?
יעקב מרגי: לא יצאו לטיולים התלמידים בגלל שהמורה – מה פתאום לוקח אחריות?
יעקב מרגי: ובצדק, "אני לוקח אחריות" אבל הם ידעו לתבוע את זה.
יעקב מרגי: נוספו פה שלושים ארבעים מטלות, מי נתן את הדעת על זה?
יעקב מרגי: אתם רוצים היום להוציא את העגלה הזו מהבוץ – זה יותר קשה אבל, כשיש סולידריות ואחד תלוי בשני וצמוד לשני, לא היה מצב כזה, שהמזכירות נשארות אחורה, שהגננות אחורה והסייעות אחורה, לא היה מצב כזה, אז אפשר לשבת ולדבר מלים יפות ואני יכול להעניק לכם אמפטיה ומלים טובות מפה עד פתח תקוה אבל זו האמת והאמת היא כואבת.
יעקב מרגי: מי שמבין בדיני עבודה, מי שמבין בסכסוכי עבודה – המזכירות תקועות.
יעקב מרגי: אני, כשכולם מחאו כפים כשהגיעו להסכם קיבוצי, אני אמרתי: מטומטמים, כל מי שמוחא כפים על הסכם קיבוצי של ההסתדרות עם האוצר הוא מטומטם.
יעקב מרגי: מי שמחא כפים – היחידים שמחאו כפים – זה באוצר – יש להם חמש שנים שקטות.
יעקב מרגי: הרי את ה-10% היינו מקבלים בלי טובות שלהם.
יעקב מרגי: עכשיו, מי נתקע?
יעקב מרגי: כל מי שתקוע מסורתית.
יעקב מרגי: מי ששידרג את עצמו מברך, יש לו עוד 10% אבל מי שתקוע מסורתית והמעמד שלו תקוע, כמו שזו אחת הדוגמאות, עשרים ואחת שנים עם 5,000 שקל, אל תפריעו לי, זה הסיכום, אלה המלים שיהיו בסיכום ואני אומר לכם, רבותי, אני אתבע, אני אתבע, ואפשר לכם לתת לדבר ובזבזנו את הדיון ולא ייצא מזה כלום, אני אתבע מהשלטון המקומי, ממשרד החינוך, מהממונה על השכר באוצר, להתכנס להגדרת תפקיד.
יעקב מרגי: אני לא נוגע עכשיו בשכר בכלל, לא נוגע בעלויות בכלל עכשיו, אף אחד שלא יבכה לי ויגיד לי: "זה עולה למדינה תקציב" או "הסכם כבר סגרנו".
יעקב מרגי: הגדרת התפקיד אינה הוגנת, יש פה פגיעה.
יעקב מרגי: אם היה לכם עורך דין טוב, משפטנים טובים, היו הולכים לעתירה לבית הדין הארצי לעבודה ומסורתית, זו פגיעה להרעת התנאים, תקבלו את הסעד הזה.
יעקב מרגי: תתארגנו לכם, תתארגנו לכם כוועד מזכירות ארצי.
יעקב מרגי: תקימו.
יעקב מרגי: ההסתדרות צריכה לגבות אתכם בכך.
יעקב מרגי: סליחה, סליחה, אם בירושלים ידעו – ואני עכשיו כיועץ שלכם, לא כיו"ר ועדת החינוך, אם בירושלים ידעו להקים ועד מזכירות בירושלים, אז תתחילו להעביר בקבוצות ביניכם, שבכל עיר יתאגדו, תקימו ארגון ארצי ותלכו להסתדרות לקבל "ארגון יציג עצמאי".
יעקב מרגי: רק ככה תצליחו.
<קריאה: הבעיה היא שבכל - - -
יעקב מרגי: אני אומר לכם, לא תצליחו.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לייאש אתכם אבל זאת האמת.
יעקב מרגי: אני חסיד של לתת לכם את המציאות כפי שהיא.
יעקב מרגי: אתם יכולים לבוא לעוד שבע ישיבות פה לוועדת החינוך ואני אוציא סיכום כמו של עמרם מצנע ושל קודמו ושל קודם קודמו ונהיה באותו מצב.
יעקב מרגי: אני לא רוצה שבעוד שנה יבוא אחמד טיבי ויקרא את הפרוטוקול של 2013, 2014, 2016 ויגיד: אני באותו מצב.
אחמד טיבי: אני היחיד הבטוח בקדנציה הבאה.
יעקב מרגי: נתחיל לאושש את זה עכשיו?
יעקב מרגי: נתחיל להתמודד.
יעקב מרגי: טוב, רבותי, אתה יודע מי בטוח?
יעקב מרגי: רק אללה בטוח.
<קריאה: אף אחד לא בטוח.
יעקב מרגי: עכשיו יללה, רבותי, אחרי נאום הזעם הזה והנאום הפסימי, אבל הכי אמיתי – תודי.
<קריאה: הכי נותן תקווה.
יעקב מרגי: אני מקווה, אני מקווה.
יעקב מרגי: חינוך מיוחד, דקה וחצי, בבקשה.
מסעוד גנאים: מה עם שדולת הנשים?
יעקב מרגי: אני אתן לך, אני אתן לך, תני לה.
<דינה פרימט: עובדת בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: למה כשאת מדברת את שקטה וכשרצית זכות דיבור הרעשת?
יעקב מרגי: דברי בקול שהפרוטוקול ישמע.
מסעוד גנאים: היא מיוחדת כי היא מזכירה בחינוך מיוחד.
<דינה פרימט: אני מזכירה בחינוך מיוחד עם פיגור בינוני קשה עד עמוק.
<דינה פרימט: זאת אומרת שזה בית ספר שיש בו שלש כיתות של תלמידים, שהם שוכבים, וזה בית ספר שיש לו סמל מוסד עם כל מה שמשרד החינוך דורש - - -
יעקב מרגי: ברשותכם, משחרר את השר ומודה לו.
<דינה פרימט: תודה סגן השר.
<דינה פרימט: זה בית ספר לכל דבר ועניין ואני שואלת למה יש מורים של חינוך מיוחד, סייעות של חינוך מיוחד ואילו המזכירות לא מוגדרות כמזכירות של חינוך מיוחד?
<דינה פרימט: אני מתעסקת עם פסיכולוגים - - -
יעקב מרגי: בואי נאמר שאני אגדיר אותך – מה זה ייתן לך?
מירב בן ארי: תקציבית - - -
<דינה פרימט: כמובן, מורות לחינוך מיוחד מקבלות שכר של חינוך מיוחד וסייעות שעובדות בחינוך מיוחד מקבלות שכר של חינוך מיוחד.
<דינה פרימט: רק המזכירות, שהן עושות - - -
יעקב מרגי: דינה פרימט, כנראה שכל הנאום הזה חוצב הלהבות שלי לא עבד.
יעקב מרגי: כשלוקחים אחד אחד לא מצליחים.
יעקב מרגי: עכשיו את אפילו לא שם.
יעקב מרגי: קודם כל להעמיד את המזכירה במקום הראוי לה והנכון ואז זה יחול גם עלייך.
יעקב מרגי: הרי מה את אומרת, הרי גם המורים הרגילים הוגדרו ואילו המזכירות לא שודרגו.
יעקב מרגי: המטלות – הם קיבלו אופק חדש והן קיבלו אופק ישן.
עבד אל חכים חאג' יחיא: השאירו אותן בלי אופק.
<דינה פרימט: שלושים שנה אני עובדת - - -
יעקב מרגי: אבל הטענה שלך נשמעת.
<דינה פרימט: שלושים שנה אני עובדת כמזכירת בית ספר ואני מקבלת 7,000.
יעקב מרגי: שלושים שנה.
<דינה פרימט: שלושים שנה.
מירב בן ארי: האמת שדווקא בעניין הזה מזכירה ספציפית בבית ספר ספציפי שכל הצוות מקבל את ההטבות בגלל שזה חינוך מיוחד אז אולי אפשר.
יעקב מרגי: אולי אפשר, הטענה נשמעת, תודה.
<גילי פָּטרַן: עורכת דין גילי פַּטרָן.
<גילי פָּטרַן: כבר נשמעו פה רוב הדברים, אני רק רוצה להוסיף שהיום התפרסמו נתונים על שכר המורים ובעשר השנים האחרונות, משנת 2003 עד שנת 2013, הוכפל שכר המורים.
<גילי פָּטרַן: ואנחנו כמובן מפרגנות - - -
יעקב מרגי: המורים והמורות או המורות והמורים.
<גילי פטרן: המורות והמורים.
<גילי פטרן: ואני שואלת, איפה המזכירות בעניין הזה?
<גילי פטרן: הן הרי 'אורגן' לא נפרד ממערכת החינוך - - -
יעקב מרגי: ואני שואל אתך עכשיו, אני, אני שואל אותך איפה אתן, איפה?
יעקב מרגי: כולכם יודעים לצעוק כשאתם רוצים, אז הנה אני קורא לכם, קחו את זה, תשלבו ידיים, זה לא המקום לשאול 'איפה', כולנו כָּשלנו כאן, בסדר?
יעקב מרגי: אנחנו כשלנו בזה שגילינו אמפתיה למורים ודחפנו וסייענו להם ושכחנו לראות את המקצועות התומכים ביחד, שכחנו, כולנו, חשבנו להעצים את המורה ושכחנו שבדרך יש מי שעוזר לו - - -
<גילי פטרן: נשאר מאחור.
יעקב מרגי: אז עזבי "איפה" בסדר?
יעקב מרגי: לא בא בטענות, לא אליי, לא אלייך, לא להסתדרות, לא למשרד החינוך, כרגע אנחנו באים לתקן.
יעקב מרגי: אם נשב ונטען טענות – כבר העלו אותן, אנחנו יודעים את הנתונים, אני קורא לך, ואני באמת רוצה לשמוע שמכאן יש טיפול המשך, זאת אומרת, אתם, כארגון, וכארגון שיודע להוביל מהלכים, תרכזו נציגות מוסכמת בגיבוי של ההסתדרות, יחד בישיבות, יחד עם משרד החינוך, עם השלטון המקומי, עם הממונה על השכר, להגדרה, קודם כל הגדרת תפקיד.
יעקב מרגי: הגדרת תפקיד.
יעקב מרגי: אחר כך נעלה, איך אומרים, נעלה לקומה שלישית דרך הלובי, דרך קומה ראשונה, דרך קומה שניה ולא נקפוץ למרפסת של השלישית.
יעקב מרגי: קודם כל להגדרת התפקיד, זה שורש הבעיה.
<גילי פטרן: או.
<גילי פטרן: קיי.
יעקב מרגי: קונה?
<גילי פטרן: קונה.
<גילי פטרן: קונה ונעשה.
יעקב מרגי: שלטון מקומי – מעסיק ישיר.
<חגית מגן: שמי חגית מגן, ראש - - -
יעקב מרגי: קחי נשימה עמוקה, אל תחששי רק תגידי לי לאן אנחנו הולכים מכאן, כי השעון כבר זז.
<חגית מגן: שמי חגית מגן, ראש מינהל שכר והסכמי עבודה במרכז השלטון המקומי.
<חגית מגן: אם תרצה, כבוד היושב ראש, שאני אגיב על מה שנשמע כאן או שאני ארד לשורה התחתונה.
יעקב מרגי: אם יש לך משהו שבאמת סותר מציאות שהושמעה כאן אז תגידי אותו.
<חגית מגן: אז אתחיל מן השורה התחתונה ואז אגיב על חלק מהדברים, על המשמעות של דרגה 11, על תוספת 750 שקלים שניתנה פה בגין מטלה - - -
מסעוד גנאים: על ה-10% גם.
יעקב מרגי: לא, אל תפריעו לה.
יעקב מרגי: חגית, רגע, תן לה, היא עוד לא אמרה כלום.
יעקב מרגי: אל תקרא לה קריאות ביניים.
יעקב מרגי: לנו יש בטחון עצמי, אנחנו יודעים להתנהל.
<חגית מגן: במקרה של מזכירות בתי הספר - - -
יעקב מרגי: חגית, יש לך שם אופטימי, גם המשפחה וגם השם פרטי, צריך לשדר פה אופטימיות.
יעקב מרגי: הם לא רגילים לקריאות ביניים, תן לה, תן לה לדבר.
יעקב מרגי: תן לה לומר.
<חגית מגן: בעקבות ההסכם החדש שעומד להיחתם, אני מזכירה שהוא טרם נחתם אבל הוא עומד להיחתם, שכר מזכירות בתי הספר צפוי לעלות להערכתנו בין 20%-25% - - -
<חגית מגן: בתקופה הקרובה ואני אסביר.
יעקב מרגי: רגע, רגע, תנו לי.
יעקב מרגי: מזכירות.
יעקב מרגי: מזכירות, סליחה, אתן רוצות שאני אעזור לכן?
יעקב מרגי: תעזרו לי לעזור לכן, אל תפריעו.
<חגית מגן: הסכם השכר הוא עד 2017.
<חגית מגן: במסגרת הסכם השכר שנחתם יש 7.5% במשק, 2% נוספים בשלטון המקומי על חשבון הרשויות המקומיות - - -
יעקב מרגי: אלה הם ה-10% שכל המשק מקבל.
יעקב מרגי: כל המיגזר הציבורי.
יעקב מרגי: ממש כן.
<חגית מגן: 7.5% לעובדים במיגזר הציבורי, יש החרגה לעובדי השלטון המקומי, בגלל הידיעה של מצב של שכר נמוך ובעיית שכר.
יעקב מרגי: 2.5%.
<חגית מגן: סך הכול 9.5 בחלוקה הבאה.
<חגית מגן: מזכירות בתי הספר צפויות לקבל בין 6%-6.5% - - -
<חגית מגן: של הארצי, בנוסף ל-10% שהובטחו להם בוועדות הקודמות, 10% ייחודי.
<חגית מגן: כלומר, לוקחים מכל המקצועות בשלטון המקומי, במקום לחלק אחיד 7.5% נותנים אחיד - - -
יעקב מרגי: זו התביעה של כחלון.
<חגית מגן: זו התביעה שהייתה פה בוועדה.
יעקב מרגי: את לא חייבת, זה הרהור בקול שלי.
<חגית מגן: נותנים פחות לכולם כי אנחנו מכירים בעבודת המזכירות - - -
יעקב מרגי: לא, לא, לא, רגע, רגע, אם את מתעקשת על סמנטיקה אז אני אתקן אותך.
יעקב מרגי: עומדת לי הזכות, בסדר?
יעקב מרגי: לא לוקחים לאף אחד, קודם כל.
יעקב מרגי: אלא סוף סוף מתקנים עיוותים.
יעקב מרגי: מתקנים, תקשיבי, אני חושב שאחת ההצלחות של שר האוצר במשא ומתן עם ההסתדרות, המשא ומתן האחרון, זה הקטע שהוא היה מוכן לשלם אבל לשלם יותר, לא לקחת, לשלם יותר לחלשים ופחות לאלה שהם חזקים.
<חגית מגן: השורה התחתונה היא שיש 7.5% לעובדי השלטון המקומי, בנוסף ל-2%.
<חגית מגן: אני כרגע משאירה את ה-2% בצד, בואו נדבר - - -
יעקב מרגי: חגית, תעשי לי סדר, מאחר ואני חלש במספרים - - -
<חגית מגן: אז אני עושה - - -
יעקב מרגי: רגע, תני לי, אני אומר לך בקצב שלי, גם הם כבר התבלבלו, הם כבר שלחו לי מסרים: תנעל את הדיון, הכול בסדר.
יעקב מרגי: תאמרי לי, תכל'ס, כל תוספת – גודלה ומתי הם אמורים לקבל אותה.
יעקב מרגי: לא במלים מופשטות.
<חגית מגן: הם אמורים לקבל, יש פעימות.
<חגית מגן: ההסכם עדיין לא נחתם.
יעקב מרגי: תתחילי, מהפעימה הראשונה לשנייה.
<חגית מגן: ביולי, בעקרון, יש פעימה ראשונה של ההסכם תוספת אחוז.
<חגית מגן: הייתה פעימה החודש של 1,000 שקל מענק, אני מקווה שכולם - - -
<קריאה: לא כולם קיבלו.
יעקב מרגי: רגע, אדוני.
יעקב מרגי: אתה כבר הבנת ויש לך תשובה, אני עוד לא הבנתי.
<חגית מגן: אנחנו עסקינן במזכירות - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, ביולי אמרת.
יעקב מרגי: רגע, אנחנו מדברים על מי שלא עבריין ויש לו יכולת ומשלם.
יעקב מרגי: ההסכם אומר תשלום חד פעמי?
<חגית מגן: מענק חד פעמי של 1,000 שקל שאמור להיכנס במשכורת חודש פברואר הקרוב.
יעקב מרגי: לכל המיגזר הציבורי.
<חגית מגן: לכל עובדי השלטון המקומי.
<חגית מגן: לרבות מזכירות - - -
יעקב מרגי: הלאה, חגית, חגית, תהיי אתי.
יעקב מרגי: תהיי אתי, לא להפריע לה.
יעקב מרגי: תוספת אחוזית ראשונה – מתי?
<חגית מגן: תוספת אחוזית ראשונה ביולי.
יעקב מרגי: ביולי הקרוב.
<חגית מגן: אחוז.
אוסאמה סעדי: אחוז אחד?
<קריאה: לעג לרש.
<חגית מגן: אני לא זוכרת, אני לא הבאתי אתי את הדף הזה.
יעקב מרגי: הממונה על השכר באוצר, גבירתי.
יעקב מרגי: את יכולה לעזור?
יעקב מרגי: מי כן יודע?
<צהלה עבודי: לא זוכרת את - - -
<חגית מגן: אבל יש למזכירות את הטבלה הזאת.
<חגית מגן: זה הופץ.
<חגית מגן: רגע, יש פעימה.
<חגית מגן: זה פשוט עדיין לא נחתם ההסכם הזה אבל - - -
מסעוד גנאים: פעימה?
יעקב מרגי: רגע, האם את יודעת לומר לי בסך הכול ב- 2016 כמה תוספות אחוזיות הולכות להיות?
<חגית מגן: 3.75.
<חגית מגן: משהו כזה.
יעקב מרגי: משהו כזה, בסדר, לא אתפוס אותך.
יעקב מרגי: 2017 מה?
<חגית מגן: 2017 משהו כמו עוד איזה 2.75.
יעקב מרגי: איפה ה-27% שאמרת?
יעקב מרגי: אני מחכה.
<קריאה: זה לכל המשק.
<חגית מגן: תן לי את הסדר שלי.
יעקב מרגי: חגית, אני נותן לך.
<חגית מגן: נחתם 7.5%, הם יקבלו, מתוך ה-7.5% הם יקבלו 6.5% אחד, 10% שאנחנו נקנה, לא משנה לא נסביר פה את ההיגיון של הקנייה, 6.5% ועוד 10%, ביחד הגענו כבר ל 16.5, נכון?
<חגית מגן: הגענו ל 16.5?
<חגית מגן: אמרתי שיש 2% נוספים לשלטון המקומי?
<חגית מגן: אז שני האחוז האלה מיועדים לבעלי השכר הנמוך.
<חגית מגן: תיעדו אותם בהסכם.
יעקב מרגי: המזכירות – מוגדרות שכר נמוך?
<חגית מגן: המזכירות מוגדרות – בהסכם שאנחנו עתידים לחתום עם הסתדרות המעוף, המזכירות לפי מתח הדרגות מוגדרות כבעלות שכר נמוך, כמי שייהנו מן ההטבה של ה-2%.
<חגית מגן: 2% מיועדים לתוספת מעוף ולמי שמבין בתלוש השכר - - -
<דפנה ארביב: לאיזו דרגה?
<חגית מגן: עד דרגה 11.
<חגית מגן: במקסימום.
<חגית מגן: זה הולך לעלות מ-400 שקלים ל-1,000 שקלים.
<חגית מגן: באחוזים, ינוע בין 20%-25%, כל אחת לפי הדרגה שלה.
<חגית מגן: זה הצפי עד לסוף ההסכם הזה - - -
יעקב מרגי: שהוא מתי?
<חגית מגן: 2018 אבל אנחנו נקדים את התשלומים.
<חגית מגן: מזכירות בתי ספר תוספת 10% תינתן ב-2016 ולא ב-2018, תוספת 6.5% תהיה בפעימות ותוספת 2% שהיא הגדלת המעוף תהיה כנראה באוגוסט, או יולי או אוגוסט, אנחנו כרגע בדיונים.
יעקב מרגי: חגית.
<חגית מגן: באוגוסט 2016 נשמח להיות כאן שוב, אתכן - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, לפני שתשמחי ולפני שתהיי כאן שוב, מאחר ואני רוצה לכתוב דברי סיכום והכנסת מכבדת את עצמה, בשונה ממה שחושבים אחרים, ואני רוצה לדייק ולא רוצה להכשיל אותך, אני מבקש אחרי הדיון, תבדקי את הנתונים – אחוזים, תאריכים ומה שאת יודעת ותביאי את זה למנהלת הועדה, אני רוצה להכניס את זה בסיכום.
<חגית מגן: אני יכולה לשלוח לך את זה מהמשרד שלי, זה בסדר?
יעקב מרגי: היום האצבעות עובדות במקומנו, מה קרה?
יעקב מרגי: היום במיילים הכול עובד.
יעקב מרגי: מכל מקום, אנחנו, לא נעים להגיד אפילו מאיפה אנחנו, מכל מקום.
אוסאמה סעדי: אפשר להגיד, אדוני, בסוף, כמה מגיע למזכירות, כמה?
אוסאמה סעדי: כמה אחוזים?
אוסאמה סעדי: 25% עד 2018?
<חגית מגן: אמרתי, לא, זה יהיה עוד לפני 2018, אמרתי בין 20% לבין 25%, כי תוספת המעוף היא נגזרת של דרגה, אז אם יש פה מזכירה שהיא בדרגה 8, תוספת המעוף אצלה תהיה יותר גדולה, היא תוספת שקלית.
<חגית מגן: היא מקטינה את אי השוויון אז זו המשמעות של תוספת שקלית.
<קריאה: מה הקריטריון?
יעקב מרגי: אין שאלות.
<חגית מגן: מזכירה שהיא בדרגה 11 תוספת המעוף היא תוספת מדורגת.
<חגית מגן: היא הולכת וקטנה ככל שהדרגה יותר גבוהה ולכן, יש לנו מזכירה אחת שהיא יכול לומר שהיא תיהנה מ-25% ויש מזכירה שתיהנה - - -
יעקב מרגי: עכשיו, חגית, לשאלה הראשונה שלי.
<חגית מגן: אני רק רוצה לומר שאל"ף, לאורך השנים המעסיקים כן הכירו ומוקירים את עבודת המזכירות, אנחנו נתנו בקיץ שעבר - - -
יעקב מרגי: הן עושות עבודת קודש?
<חגית מגן: אני לא חושבת שיש בעל תפקיד שהוא לא חושב שהוא עושה עבודת קודש, אני נפגשת עם כל בעלי המקצוע, סייעת פדגוגית - - -
אחמד טיבי: מה לגבי קברנים?
<חגית מגן: זאת עבודת קודש.
<חגית מגן: אין על זה מחלוקת.
יעקב מרגי: טוב, גבירתי, רגע, סליחה.
<חגית מגן: לגבי הגדרת התפקיד, הגדרת התפקיד היא בסמכות משרד הפנים, יש היום הגדרת תפקיד מאוד מסודרת, מופיעה באתר משרד הפנים - - -
יעקב מרגי: לא, לא, חגית, תעצרי, מי אומר לא נכון?
יעקב מרגי: זה לא מכובד.
<חגית מגן: זו הגדרה של משרד החינוך, המעסיקים - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, חגית.
יעקב מרגי: הבנתי, לכן עצרתי אותך מיד.
יעקב מרגי: יש לי תכונה לא טובה שכשאני מבין אז אני רוצה לקפוץ.
יעקב מרגי: תקשיבי, העניין הוא כזה, אני לא אוהב שאומרים לי "משרד הפנים".
יעקב מרגי: משרד הפנים לא יעשה שום דבר ובצדק, אם לא תבוא דרישה.
יעקב מרגי: וגם הוא צריך להיאבק אחרי ששיכנענו אותו ותראי מהו המהלך: המזכירות צריכות לשכנע את המעסיק שזה השלטון המקומי, השלטון המקומי צריך לפנות למשרד הפנים אחרי שהוא השתכנע ועשה עבודה, לפנות למשרד הפנים, משרד הפנים, אחרי ששיכנעתם אותו, גם הוא עושה עבודה וצריך לשכנע את הממונה על השכר באוצר, אחרי ששיכנענו אותו, רגע, מגיע אגף התקציבים –יש כיסוי או אין כיסוי, אז כאן, אל תגידי לי "משרד הפנים", כי אני רוצה להתחיל בך.
יעקב מרגי: את, כמעסיק, מבינה שנוספו מטלות וזה תפקיד מרכזי כזה שמחייב?
יעקב מרגי: מתי הוגדר בפעם האחרונה תפקיד המזכירה?
יעקב מרגי: האם מישהי יכולה לענות לי?
<קריאה: תשס"ב.
<קריאה: לפני עשרים שנה.
יעקב מרגי: שזה בלועזית?
<קריאה: 87'.
<קריאה: 2002.
<קריאה: עשרים שנה.
יעקב מרגי: עשרים שנה זה לא תשס"ב.
<קריאה: 1992.
יעקב מרגי: הגעתם להסכמה?
<חגית מגן: לא, ב-2011 מבחינתנו.
<קריאה: 92'.
<קריאה: - - - עשרים שנה.
<חגית מגן: ב 2011 משרד הפנים יחד עם משרד החינוך, ישבו על כל התיאור תפקיד ועשו הגדרת תפקיד.
יעקב מרגי: האם את אומרת את זה בוודאות לגבי המזכירות?
יעקב מרגי: רגע, אל תפריעו לי.
<חגית מגן: אני לא, אני אגיד - - -
יעקב מרגי: אז תבדקי גם את זה.
<קריאה: אז הכול את רוצה לחסוך לך - - -
יעקב מרגי: אני אוהב דברים וודאיים, אני לא אוהב - - -
<דפנה ארביב: אני יכולה להגיב?
יעקב מרגי: לא, שניה אחת, אלא אם כן זה ספציפי לגבי הגדרת התפקיד.
<דפנה ארביב: לגבי הנקודה הזו.
יעקב מרגי: כן, מה את יודעת?
<דפנה ארביב: נכון, מישהו הפיץ את זה באינטרנט, כנראה שמשרד הפנים או השלטון המקומי, הגדרת תפקיד, שאין לה שום, שההסתדרות בכלל לא קשורה לנושא הזה - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע גבירתי, גבירתי, דפנה, נכון?
יעקב מרגי: יש עובדות.
יעקב מרגי: אני יודע להתמודד עם עובדות.
יעקב מרגי: הייתה הגדרה ב-2011?
יעקב מרגי: עזבי שאין לה שום אחיזה במציאות - - -
<דפנה ארביב: הם זרקו משהו לאוויר ואין לו שום בסיס.
יעקב מרגי: הטענה נופלת עליכן.
יעקב מרגי: בלעתן?
יעקב מרגי: שתקתן?
יעקב מרגי: אכלתן?
יעקב מרגי: תאכלו אותה.
<דפנה ארביב: לא - - -
יעקב מרגי: אבל אנחנו רוצים לעזור לכן למרות שאכלתן את זה.
יעקב מרגי: אני שואל שאלה עובדתית.
יעקב מרגי: ב-2011, האם נגעו בהגדרת התפקיד?
<קריאה: אין, אין, אין, בדוק, אין.
יעקב מרגי: מי זו צועקת "בדוק – אין"?
<קריאה: מה השאלה?
<מלכה מן: אני בדקתי.
יעקב מרגי: מי זו את?
<מלכה מן: אני, מלכי מן, נכנסת לאתר, בדקתי, אין.
<מלכה מן: עשרים שנה אין הגדרת תפקיד, לא נגעו בזה ועוד - - - הכניסו ניהול עצמי - - -
יעקב מרגי: תודה, תודה, סגרנו את הנושא הזה, רבותי, אנחנו מעל – שמעתם את הצלצול?
יעקב מרגי: כיוונתי לדעת גדולים, לדעת הפעמון.
יעקב מרגי: אנחנו כמעט רבע שעה אחרי הזמן שהקצבנו לדיון הזה.
יעקב מרגי: אני רוצה לסכם בדקות הקרובות.
יעקב מרגי: לכן, אני אתן לךְ לפני כן, אתה ויתרת על הזכות.
<קריאה: לא נגענו בו.
יעקב מרגי: יש לָך משהו להוסיף שלא נגענו בו?
<קריאה: יש לי משהו קצר - - -
יעקב מרגי: אחריו, בבקשה.
<יהודית גידלי: הצג את עצמך בבקשה.
<נחמן סעדיה: נחמן סעדיה, מנהל בית ספר גבעת מרדכי בירושלים.
<נחמן סעדיה: מייצג את המנהלים בירושלים.
<נחמן סעדיה: להוסיף על תפקיד המזכירה – דיברו - - -
יעקב מרגי: מיותר.
<נחמן סעדיה: מסכימים, המנהלים חותמים על זה ומגבים - - -
יעקב מרגי: היא כל כך חשובה ששכחנו אותה.
<נחמן סעדיה: אני מנהל בית ספר, אני לא - - -
יעקב מרגי: אני,אני, אני, ראית?
יעקב מרגי: אני לא מאשים אותך, אני אומר אני, שכחנו אותם.
<נחמן סעדיה: להסביר כמה זה חשוב ולאחרונה, גם, לאור כל מיני קיצוצים ברשויות, יש אפילו בתי ספר שאין כל השבוע מזכירה, אין כל השבוע אב בית – זה גם תפקיד חשוב במיוחד בתקופה הבטיחותית - - -
יעקב מרגי: מה, בירושלים יש דבר כזה?
<נחמן סעדיה: צריכים להוריד את אבות הבית לשלושה ימים, מזכירות זה - - -
יעקב מרגי: אני הבנתי.
יעקב מרגי: שאלתי, קיבלתי תשובה סופית, כן.
<נחמן סעדיה: ודאי שבית ספר – כמו שתואר כאן, לא יכול להתנהל בלי מזכירה.
<נחמן סעדיה: המזכירה מייצגת, הורים פונים, כל הדברים האלה - - -
יעקב מרגי: אדוני המנהל.
<נחמן סעדיה: דבר אחרון - - -
יעקב מרגי: מה אתה תורם לדיון?
<נחמן סעדיה: גם כשאנחנו כבית ספר קיבלנו תקציב ממשרד החינוך לפרוייקטים מסוימים ואני אתן דוגמה קטנה, השאלת ספרי לימוד, נושא שמשרד החינוך - - -
יעקב מרגי: דרכה, הכול דרכה.
<נחמן סעדיה: המזכירה יש לה הרבה בתוך התחום, 180 שקל מכל הורה כפול 500 ילדם להפקיד, לא שילמו, לי, כמנהל בירושלים, אין אפשרות לשלם למזכירה על מה שהיא עושה, למרות שקיבלתי תקציב, כי אני לא יכול לשלם – קיבלתי דרך "רנה קאסן" כי המזכירה עובדת עירייה, כל הנושא שדיברת עליו, אדוני היושב ראש, של התפקיד, המזכירה אינה עובדת שלי אלא עובדת של עירית ירושלים, חלק מן התפקיד פה לא מוגדר נכון, ביחס של מנהל בית הספר לתוך הסמכות של המזכירה.
<נחמן סעדיה: אני יכול להרחיב אבל אין לנו את הזמן.
יעקב מרגי: יש הרבה תחומים במדינה, יש הרבה תחומים במדינה שהסמכות והאחריות לא הולכים ביחד, יש לו אחריות לאדם ואין לו סמכות, או שיש לו סמכות ואחריות לא רובצת עליו וזה אבסורד.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מוטי יוגב, משפט וחצי.
יעקב מרגי: אנחנו בסוף הדיון.
מרדכי יוגב: אני חושב שאחרי כל מה ששמענו פה אין לי מה להוסיף, כמו שאמר גם המנהל, המזכירות פה הן ליבה של העשייה ונזכרתי תוך כדי הדיון, בהיותנו תלמידים, במשמעותה של המזכירה.
מרדכי יוגב: ולא לשכוח את הנוספים בבית הספר, את אב-הבית ואחרים.
מרדכי יוגב: אחות כבר אין, יכול להיות שהיה צריך להחזיר במקומות מסוימים.
מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים להציב שאלות, אדוני היושב ראש, יותר משמעותיות, גם להגדרת התפקיד, למשרד הפנים, גם למשרד החינוך וגם לשלטון המקומי ולתבוע את השינוי, שאם לא, אז נביא אותו בחקיקה.
מרדכי יוגב: לקבוע את השינוי הזה בהגדרה, לקבוע את השינוי של הגדרת התפקיד, לקבוע את השינוי של תקן אל מול כמות תלמידים בבית הספר, אל מול כיתות, אל מול כמות העיסוק של מזכירה, פשוט תקן.
מרדכי יוגב: כמו שיש תקן לכמות תלמידים בבית ספר ולכמות תלמידים בכיתה, כך גם כמות תלמידים בבית ספר לגבי מזכירה, ולתבוע את התשובות האלו בזמן קצוב וקצר, ואם לא אז נביא אותו באיזושהי חקיקה.
<יעל חסון: אני יעל חסון, אני מנהלנית בית ספר בכפר שמריהו, חוף השרון.