GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נורית קורן: אני רתחתי ואמרתי: זה לא בסדר, כי מה עשית, במקום לתת לי את הכבוד הזה שאני מגישה חוק על יהדות תימן ואני כל הזמן אמרתי לו, מאוגוסט כשהוא נכנס לתפקיד והתחיל את שנת הלמודים אמרתי לו: צריך לדעת על כל המיגזר ועל כל עדה, שלכל עדה יהיה לה את הפרק שלה והמקום שלה בהקמת המדינה.
נורית קורן: אמרתי לו, יהדות תימן – אי אפשר להקים אתה בוועדה כשלא יושבים שם האנשים והמלומדים שלנו, אז איך את רואה את זה שהוא עכשיו לא מאשר לעשות הצעת חוק, איך זה יקרה?
<בלהה גליקסברג: ברשותך אתייחס למה שאתה שאלת וגם למה שאת הזכרת עכשיו, אם כי אני לא יכולה לענות בשמו של השר, כי אני מדברת מן המקום המקצועי של מפקחת על לימודי היסטוריה אבל, לפני שאני מתחילה, אני רוצה להתחבר – התחלתי לומר קודם, רוצה להתחבר לדברים של יגאל בן שלום, הוא הזכיר קודם, גדלנו באותו בנין, ברחוב שמואל הנציב 36 בנתניה, משפחת בן שלום, עובדיה ז"ל ונעמי והילדים, גרו בקומה רביעית, אנחנו, משפחת גליקסברג, גרנו בקומה שניה.
<בלהה גליקסברג: זה נכון שהייתם המשפחה התימנית היחידה בבניין, הייתה משפחה מעולי ספרד בקומת הקרקע ורוב משפחות הבניין היו כמו אבא שלי זכרונו לברכה, משפחות של ניצולי שואה, שעלו ארצה, אנחנו מדברים על שנות הששים והשבעים.
<בלהה גליקסברג: לכן, מבחינתי, אני חייבת להודות שזו התרגשות מאוד גדולה, מעין סגירת מעגל אפילו, בלי לדעת שכך יתגלגלו הדברים ואנחנו נשתף פעולה בפורום הזה.
<בלהה גליקסברג: אז אני באמת רוצה ושמחה על ההזדמנות שניתנה לי להציג את מה שאנחנו מלמדים על תולדות יהודי תימן, על מורשתם, גם על לימודי ההיסטוריה בחינוך הדתי ואני מייצגת פה גם את המפמ"רית המקבילה שלי, ד"ר אורנה כץ-אתר, שהיא אמונה על לימודי ההיסטוריה בחינוך הממלכתי וגם את אגף מורשת, שעוסק במורשות קהילות ישראל כלומר, אני בעצם אציג פה שלש נקודות מבט של שילוב הנושא.
<בלהה גליקסברג: אתחיל, ברשותכם, עם החינוך הדתי, בלימודי היסטוריה בחינוך הדתי, שאותו אני מובילה ועליו אני ממונה.
<בלהה גליקסברג: קודם כל, אני רוצה לומר שאנחנו הכנסנו בשלש שנים האחרונות תכנית לימודים חדשה בהיסטוריה לחינוך הדתי.
<בלהה גליקסברג: אני לא יודעת כמה הנוכחים פה מכירים אותה, כמה עיינו בה - - -
יעקב מרגי: אנחנו סיימנו לפני ארבע שנים את הלימודים.
<בלהה גליקסברג: אז זה התפקיד שלי להציג את זה עכשיו, תכנית לימודים מעניינת, אני מזמינה את כולם לעיין בה, אנחנו עדיין לא סיימנו את ההטמעה שלה כי תהליך הטמעה של תכנית חדשה לוקח כמה שנים, הוא כרוך בהשתלמויות מורים, בהוצאת ספרי לימוד, זה תהליך ארוך, תהליך של שינוי זה דבר מורכב, אבל אני מקווה שהשנה אנחנו נסיים בסוף השנה הזאת את המעגל השלם של הכנסת התכנית, ואני חושבת שאחד הדברים הגדולים והחשובים גם בעיניי, ובכלל בתכנית הזו, הוא שכל הנושא של יהודי ארצות האיסלאם ויהודי תימן, מקבל בתכנית הזאת תיקון מאוד מאוד גדול, מה שלא היה קיים, אכן, אתם צודקים, בצורה מספקת בתכנית הלימודים הישנה.
<בלהה גליקסברג: אני בטוחה שיש לנו עוד הרבה מה לעשות, הדברים כל הזמן מתקדמים וההשתדלות צריכה להיעשות כל הזמן אבל, חשוב לי לדייק בדבר הזה, ומי שמחפש את תכניות הלימודים, שיחפש את התכנית החדשה וממנה ילמד ועליה יתעדכן.
<בלהה גליקסברג: ברשותכם, אני מראש עשיתי אפילו איזושהי רשומה כדי לא לפספס בגלל גודל המעמד וההתרגשות, לא לפספס שום דבר, ואני רוצה לומר שאנחנו לא מתחילים ללמד על יהודי תימן בעלייה הראשונה, כי אנחנו מתחילים ללמד עליהם עוד הרבה הרבה קודם ויותר מזה אפילו, אנחנו לומדים על יהודי תימן בשני מעגלים, במעגל הראשון אנחנו לומדים בחטיבת הביניים והמעגל השני בחטיבה העליונה, כי זו החלטה אסטרטגית של ועדת המקצוע שלנו, שתלמידי החמ"ד, בוגר החמ"ד ילמד פעמיים, בתנועה ספיראלית, את תולדות עם ישראל, אז במעגל הראשון התלמיד לומד בחטיבת הביניים ואני אפילו אפרט.
<בלהה גליקסברג: התלמיד לומד על מעמדם המשפטי של יהודי תימן, כמיעוט במדינה מוסלמית.
<בלהה גליקסברג: זה כולל את ההגבלות השונות, את העברת הילדים היתומים לבתי מוסלמים, את גירוש יהודי צנעא ב-1648 בגלל סירובם להתאסלם ועוד.
<בלהה גליקסברג: כמובן שלא אפרט את הכול.
<בלהה גליקסברג: נקודת מבט אחרת מתמקדת בפרנסות היהודים בארצות האיסלאם והדגמת הסוגיה, גם באמצעות פרנסות היהודים בתימן, כל העניין של שמות משפחה כשם המקצוע וכו'.
<בלהה גליקסברג: זווית ראיה מעניינת נוספת היא הכרת הקהילה ומוסדותיה, עם דגש על הנושא החינוך.
<בלהה גליקסברג: יש גם התמקדות ביצירה הרוחנית בתימן – ספרות, הלכה ושירה ופיוט.
<בלהה גליקסברג: במסגרת הזו התלמידים מתוודעים אל הרב יחיאל קפאח כפוסק ואל הרב שלום שבזי כמשורר.
<בלהה גליקסברג: בהמשך הם גם לומדים על שמירתם והצלתם של כתבי היד בתימן.
<בלהה גליקסברג: אני מזמינה אתכם, הספר "מדור לדור" כרך ג', ניתן לרכוש אותו, ניתן לראות הכול.
נורית קורן: אם אני לא טועה זה רק השנה - - -
<בלהה גליקסברג: לא, זה לחטיבת הביניים.
<בלהה גליקסברג: תכנית הלימודים החדשה היא לחטיבה העליונה ואני תיכף אתייחס.
<בלהה גליקסברג: זה כבר קיים.
<בלהה גליקסברג: מה שקיים - - -
יעקב מרגי: בתהליכי הטמעה.
יעקב מרגי: התכנית של החטיבה העליונה בתהליך הטמעה.
<בלהה גליקסברג: נכון, כל מה שתיארתי עכשיו בחטיבת ביניים - - -
יעקב מרגי: רגע, תאפשר לה, ד"ר משה נחום, תאפשר לה.
<בלהה גליקסברג: כן, תנו לי את הרצף, ברשותכם, כדי שתתקבל התמונה, הילדים לומדים כמובן על הקהילה היהודית בתימן כאשר מוזכרים בתוך תקופת הכיסופים, לאורך הדורות, לעלייה לארץ, גם בשירה וגם באיך זה מתממש, גם בשירה וגם בעלייה בפועל.
<בלהה גליקסברג: זה לגבי חטיבת ביניים.
<בלהה גליקסברג: עכשיו לגבי החטיבה העליונה, הנושא של יהדות תימן משולב בה ואני אפרט.
<בלהה גליקסברג: יש לנו, שוב, שני משפטים, כדי - - - אני לא יודעת אם כולם בקיאים בדרך בה מתנהלת מערכת החינוך עכשיו, אחרי הרפורמה אבל אנחנו נדרשנו, כל תכנית לימודים, לחלק אותה לשני חלקים.
<בלהה גליקסברג: חלק אחד הוא 70% מתכנית הלימודים, שעליו התלמידים נבחנים בבחינת בגרות חיצונית עם הערכה קונבנציונלית ו-30% מן הנושאים הם חלופות בהערכה.
<בלהה גליקסברג: למשל, גם האבחנה הזו - - -
יעקב מרגי: הערכה חלופית.
יעקב מרגי: תסבירי על הערכה, למי שלא מבין.
יעקב מרגי: 30% על ידי עבודה - - -
<בלהה גליקסברג: אנחנו קוראים לזה חלופות והערכה, זה לא - - -
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך שאני למדתי את המושג הזה מאנשי משרד החינוך, זאת אומרת, קחי את זה בהסתייגות, כי אותי הם לימדו הערכה חלופית.
<בלהה גליקסברג: לא ניכנס לסמנטיקה אבל בסדר, אנחנו מדברים על אותו הדבר.
<בלהה גליקסברג: כשאנו מדברים על חלופות בהערכה, אני יכולה לספר לכם מה אנחנו בלימודי היסטוריה איפשרנו לתלמידים שלנו.
<בלהה גליקסברג: למשל, המורה יעריך את התלמידים בנושא מסוים דרך ניתוח כרזות, דרך ניתוח קריקטורות, דרך עבודת חקר, דרך ציור לימודי ודרך מפגש עם אנשי עדות.
<בלהה גליקסברג: ולדיון שלנו, הנושא של מפגש עם אנשי עדות הוא ממש קריטי ואני תיכף אתייחס אליו.
<בלהה גליקסברג: נחזור לחטיבה העליונה ואני קודם אדבר על ה-70% שעליהם, כמו שאמרתי, התלמידים נבחנים בבחינת בגרות חיצונית.
<בלהה גליקסברג: התלמידים לומדים, למשל – והספר הזה כבר קיים ונלמד, בפרק שעוסק בתנועת ההשכלה היהודית, למשל, התלמידים לומדים על חדירת רעיונות ההשכלה לתימן ועל "הפולמוס בין הדרדעים לעיקשים".
<בלהה גליקסברג: יכול להיות שלא ביטאתי נכון, אני מתנצלת.
יעקב מרגי: אני מבקש לא לעלות על מוקשים.
<בלהה גליקסברג: אני מספרת מה יש.
<בלהה גליקסברג: יש מוקשים כמעט בכל נושא, דרך אגב.
<בלהה גליקסברג: למשל, בפרק שעוסק ברעיון הציוני לומדים על עליית "אעלה בתמר", לומדים גם על העלייה הראשונה, לומדים גם על העלייה השנייה, לומדים על מערכת היחסים הטעונה בין העולים מתימן לעולים שהיו, האחרים, וכו'.
<בלהה גליקסברג: גם בפרק שעוסק במלחמת העצמאות התלמידים לומדים על יהודי תימן במסגרת הנושא של פליטים יהודים מארצות ערב ובכלל, בהרבה מאוד נושאים כלליים שנמצאים בתכנית הלימודים והמורה צריך לתת עליהם דוגמאות, אז המורה אוטונומי לבחור את קהילת יהודי תימן או כל קהילה אחרת שיבחר, כדי להדגים עליה את הנושא, כמו עלייה, התיישבות וכו'.
<בלהה גליקסברג: עכשיו אני רוצה להגיע ל-30% חלופות בהערכה.
<בלהה גליקסברג: חלופות בהערכה הן בעצם מרחב שניתנת בו אוטונומיה מאוד גדולה למורה וגם לתלמידים.
יעקב מרגי: יש לך שתי דקות לעשות את זה.
<בלהה גליקסברג: אני אעשה את זה בשתי דקות אבל האמת היא שהתנקזו אלי הרבה שאלות, אז אני אשתדל.
<בלהה גליקסברג: חלופת הערכה ראשונה שאנחנו נותנים בכיתה י' לתלמידים היא לבחור קהילה מסוימת שהם מעוניינים לחקור אותה ולהעמיק בה, דרך תיק עבודות.
<בלהה גליקסברג: כלומר - - - דרך מקורות ראשיים, משניים, לא אפרט כי אין לנו זמן אבל, יש בהחלט מקום לתלמיד – והמורה מציג את האופציה הזו, וכל תלמיד בוחר את הקהילה שהוא רוצה לבחור, אז אופציה אחת היא להעמיק בקהילה אחת ובהחלט תלמיד יכול לבחור גם את הקהילה היהודית בתימן, ועוד אופציה היא לעשות השוואה בין קהילה אחת במזרח לבין אחת ממערב.
<בלהה גליקסברג: התקופה היא בין שתי מלחמות העולם, במתח שבין מסורת למודרנה ובהחלט, תלמיד יכול לבחור את קהילת תימן ולעשות איתה השוואה לקהילה כלשהי מאירופה.
<בלהה גליקסברג: ויש גם דוגמאות, אפילו צנעא מוזכרת שם בהצעות שלנו.
<בלהה גליקסברג: התכנית השנייה שאנחנו מציעים היא תכנית "חמד ועֵד" שהזכרת אותה קדם.
<בלהה גליקסברג: תכנית "חמד ועד" אנחנו מובילים אותה כבר ארבע שנים, במסגרת התכנית הזו, חלק מציון הבגרות של התלמיד בהיסטוריה הוא להיפגש עם איש יכול להיות איש עדות.
<בלהה גליקסברג: יכול להיות איש עדות ניצול שואה וזה יכול להיות כל איש עדות שקשור לעלייה ולהתיישבות בשנות החמישים.
<בלהה גליקסברג: זה גם פתוח לתלמידים לבחירתם החופשית, אפילו המורה לא יכול לכפות על התלמיד עם איזה איש עדות להיפגש.
<בלהה גליקסברג: התכנית הזו יש לה הצלחה מסחררת, דרך אגב, אנחנו מקבלים - - -
יעקב מרגי: יש ערך רב ללימוד חווייתי.
יעקב מרגי: זה דבר שנשאר, כמו שאמר לי תלמיד – ותלמידים אומרים לי את זה: שאלתי אותו: איך זה, למדתם, נבחנתם, אמר לי: תראה, אל תשאל, אנחנו דוגרים, דוגרים, דוגרים, בולעים ומקיאים" הוא בחר את הביטוי הנכון, מקיאים, כי בהקאה לא נשאר, גם המינרלים הולכים, לא נשאר כלום.
<בלהה גליקסברג: נכון, אני מסכימה אתך, אם דבר נעשה בצורה חווייתית, שמחברת את התלמיד, זה נצרב ב-hard disk שלו לדורות.
<בלהה גליקסברג: זה בהתייחס לדבריך, יגאל, שדיברת על - - -
יעקב מרגי: ד"ר משה נחום, תהיה אופטימי, גם אחרי שבעים שנה לומדים, משתנים.
<משה נחום: אני כבר אחרי שמונים.
יעקב מרגי: אני, אני עוד לא.
יעקב מרגי: תהיה אופטימי לפחות בשבילנו לדורות הבאים.
<משה נחום: רק בקשה לי אחת קטנה - - -
<בלהה גליקסברג: אני רוצה לסיים.
<משה נחום: תתקנו את העוול ההיסטורי של עליית יהודי תימן לארץ, זה לא שנת תרמ"ו, זה פרק של עליות מן ההתחלה - - -
יעקב מרגי: "חזק וברוך", בבקשה, גבירתי.
<בלהה גליקסברג: אני רוצה להגיד - - - אחרון.
<בלהה גליקסברג: אם יוותר זמן אז להציג - - -
יעקב מרגי: אין לנו.
<בלהה גליקסברג: משפט אחרון אבל, יגאל דיבר על פרויקטים לשנה ואני רוצה להזכיר פרויקט לשנה – וזה עכשיו בדיוק מתחבר לשיחה האחרונה שלנו, שאם נושא נלמד נכון בצורה חווייתית, התלמיד זוכר אותו ואני רוצה להציג לכם - - -
יעקב מרגי: ואני מתחבר למה שהיא אומרת.
יעקב מרגי: אין הצדקה שמקצוע מסוים במערכת השעות ילווה אותי מכיתה א' עד י"ב.
יעקב מרגי: אין הצדקה.
<בלהה גליקסברג: אני רוצה להראות לכם, במינהל החינוך הדתי כל שנה יש דמות מופת, שהתלמידים של החמ"ד לומדים לאורה וכל שנה הדמות הזאת מתחלפת.
<בלהה גליקסברג: בשנה הזאת זה הרב קפאח ורעייתו הרבנית ברכה זכרונה לברכה.
<בלהה גליקסברג: אני רק רוצה להראות לכם חומרים שיצאו – דיברתם על גן הילדים, דיברתם על החינוך היסודי, בבקשה, ספר, זה אמנם - - - אבל כל מורשת יהודי תימן משתקפת, כרטיסיות עבודה, עם סיפורים לגני הילדים - - -
יעקב מרגי: אני רואה שהכנת שיעורי בית.
<בלהה גליקסברג: אני הכנתי שיעורי בית.
<בלהה גליקסברג: אני הכנתי, אני מורה באופיי.
<בלהה גליקסברג: כרטיסיות, סיפורים, חוברת לחטיבה העליונה, שגם עוסקת בדמותם בכל הדיסציפלינות כולל - - -
יעקב מרגי: רגע, ודאי, רגע, ב-30%, היא אמרה, ב-30%.
יעקב מרגי: בקצרה, בבקשה.
<רצון ערוסי: אני מקווה שאת לא מצמצמת את תחום הלמידה להיסטוריה ואזרחות, במיוחד שהיום אני כבר לא יודע למה הם מתכוונים.
<רצון ערוסי: אני מתכוון לתכנים, השירה היא מהתכנים, אהבת הארץ, אהבת העם, אהבת התורה, האמונה - - - אישים, רבותי, זה גם הפרשנויות, אלה תכנים - - -
יעקב מרגי: ההבהרה מתבקשת.
נורית קורן: כבוד הרב, אם תוכל להכין לנו נייר עמדה שאנחנו נגיש אותו למשרד החינוך וזה חשוב מאוד, כי באמת יש - - - גם פרופ' טובי, שאני מאוד מקווה שהשר יקח וישמע - - -
<רצון ערוסי: ששה פרופסורים התפטרו - - - .
יעקב מרגי: תודה, לא, זה מהמל"ג, תודה, תודה.
יעקב מרגי: רבותי אני יודע, תקשיבו, בשלש וחצי אני צריך לסכם את הדיון ואני רוצה לצאת עם אמירות בסיכום.
יעקב מרגי: ואני יודע - - -
נורית קורן: אני אומר משהו - - -
יעקב מרגי: רגע, רבותי, לפני כן, אני מוכן לחרוג דקה שתים.
יעקב מרגי: אני מבין שיש רדיו שבזי, יש דבר כזה?
יעקב מרגי: משפט, משפט.
יעקב מרגי: את הרעיון?
<אורי רצון: אז ככה, במילה קצרה מאוד.
<אורי רצון: מורשת יהודי תימן כמו שראינו מהגדולים באבות אבותינו, שהנחילו לנו את המורשת העצומה הזאת - - -
יעקב מרגי: זה רדיו אינטרנטי?
<אורי רצון: רדיו אינטרנטי, חוקי לחלוטין.
<אורי רצון: אמרו כאן כמה ובצדק, מכיוון שאנחנו צריכים להעביר לדור הצעיר ואין דרך יותר טובה להעביר לדור הצעיר מאשר באמצעות המדיה, אז המדיה הזו היא האינטרנט, והוא משהו שרץ ופועל בכל מקום, אני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש שמאזינים לנו בארץ ובכל העולם, כולל בתימן ולכל מי שיושב פה, אנחנו השופר של כל אחד ואחד שיושב פה, החל ממורנו ורבנו הרב ד"ר יצחק ערוסי, ד"ר יגאל בן שלום - - -
יעקב מרגי: ידידי הצעיר והמלומד, חשיפה.
יעקב מרגי: אתן לך עצה, חשיפה.
יעקב מרגי: לא מאמין שכל מי שרוצה להיחשף לתכנים שלך יודע שאתה קיים.
<אורי רצון: למעלה מ-20,000 הורדות לאפליקציה.
יעקב מרגי: יפה אבל עדיין, ואל תאמר די.
יעקב מרגי: חשיפה.
יעקב מרגי: יש אתנו עוד זמר, אהרן ירימי?
<אהרון ירימי: כן.
יעקב מרגי: מה אתה יכול לעשות לנו בשלושים שניות?
<אהרון ירימי: כבוד היושב ראש, כבוד הרבנים, הרב ערוסי - - -
יעקב מרגי: עזוב, כולם פה.
<אהרון ירימי: אני חושב שזה חשוב מאוד מאוד שהתכנים והשירים הנפלאים של רבי שלום שבזי, כן יכנסו למערכת הלימוד, וחשוב מאוד גם להנחיל את זה לדורות הבאים.
יעקב מרגי: כן, זהו?
יעקב מרגי: בזה אתה מסתפק?
<אהרון ירימי: כן, אני יותר זמר מאשר אומר דברים.
יעקב מרגי: אבנר זכריה מ"שרשרת הדורות".
<אבנר זכריה: אני רוצה לתת זווית ראיה אחרת.
<אבנר זכריה: קצר קצר קצר.
<אבנר זכריה: יש פה דברים שהתחברתי אליהם, אני בתפקידי מנהל תשתיות בחברת "בזק", שייך לגופים גדולים, לא אכנס לזה אבל כשאני החלטתי לקום ולעשות מעשה, הרי אני נולדתי כשאבא שלי היה בן 64', בן זקונים אחרי אחד עשר ילדים - - - אני לא אזכיר את כל השמות שאני מכיר, את רובכם המוחלט, וכשבאחת הישיבות של "בזק" הילדה לא הפסיקה להתקשר אמרתי לה – כי אנחנו מדברים עם הילדים באמצעות הווטסאפ אז כתבתי לה: תסמסי.
<אבנר זכריה: היא רצתה להגיד לי שהיא קיבלה מאה במבחן, אז כתבתי לה בתימנית כמו שאני רגיל ושמעתי בבית אבא "מינשיגי ליגי" אז היא עוד פעם מתקתקת לי: "אבא, מה זה מנשאקי לאקי?" ואז אמרתי, תשמע, מה שאני ספגתי בבית אבא, זה רק - - -
<קריאה: רק - - - שרצה להעביר את זה לילדים.
<אבנר זכריה: זה מתחבר לנושא של המדיה, כי אנחנו דור של מדיה ולא יעזור, התחברתי לדברים של ידידי פרופ' טובי, "חנוך לנוער כל פי דרכו" וגם בכובע שלי כחבר מועצה, מחזיק תיק צעירים ונוער שתים עשרה שנה, אנחנו כן עושים דברים כמו סיפורי חיים שבעצם המלים מאבותינו הופכות לחיים.
<אבנר זכריה: משפט אחרון, שאני, כמנכל חברת "שרשרת הדורות" שהווקטורים האלה, אני חייב להזכיר את הצד שלי, ביחד עם האגודה לחברה וטיפוח, של ד"ר יגאל בן שלום חברי וד"ר רחל ידיד, מ"אעלה כתמר" יחד עם יצחק ערקבי, אנחנו הולכים לתת לכם fight וזה כמו בחברות במשק, בחברה עיסקית, ככל שנבוא ונתחרה אחד בשני ככה נרחיב את המעגלים - - -
יעקב מרגי: "קנאת סופרים תרבה חכמה" – הקדימוך חכמים.
יעקב מרגי: ומאחר ובהגדה, בעל ההגדה אמר "עמלנו - אלו הבנים" ומינהג זה הוא מציווי מפורש בפסוק אז אחרון הדוברים, אליחי סקוטו נציג מועצת התלמידים הנוער הארצית.
<אליחי סקטל: אני ממש אקצר בגלל שאני יודע שאין לי כל כך הרבה זמן.
<אליחי סקטל: קודם כל צהריים טובים לכולם, אני אליחי סקיטל מאשקלון, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<אליחי סקטל: מאוד חשוב לי להגיד שבתור תלמיד תימני, שלומד את ההיסטוריה הנלמדת בבית הספר, מצער אותי לדעת שאני לא יכול ללמוד את ההיסטוריה של ההורים, של סבא וסבתא שלי, את ההיסטוריה שלי בתור בן וילד למשפחה תימנית.
<אליחי סקטל: הייתי רוצה שחברים שלי לכיתה ידעו מי אני, מהי המורשת שלי, מהי ההיסטוריה שלי ולצערי כרגע, מערכת החינוך לא נותנת לי את האפשרות.
<אליחי סקטל: שמעתי את מה שאמרת, אני בתור תלמיד לא חווה את זה בבית הספר.
<בלהה גליקסברג: איזו כיתה?
יעקב מרגי: עוד לא, עדיין.
<אליחי סקיטל: כיתה י'.
<בלהה גליקסברג: חלק - - - בשנה הבאה.
<בלהה גליקסברג: י"א.
<אליחי סקיטל: או.
<אליחי סקיטל: קיי.
<אליחי סקיטל: , בנוסף, כמו שראינו בסרטון שהוצג בהתחלה, רואים שהנער בסרטון קצת לוקה בחסר בידע במורשת היהודית בתימן וזה בדיוק המצב כיום.
<אליחי סקיטל: אני, כבן נוער תימני, מכיר את השירים, מכיר את המנגינות אבל את ההיסטוריה והמשמעות שיש מאחורי השירים האלה, מאחורי המלים האלו, אני לא כל- כך מכיר והלוואי שהייתי מכיר.
<אליחי סקיטל: בנוסף, ממש בקצרה, חברים שלי שלומדים אתי באותו בית הספר, שהם לא בהכרח תימנים, גם מעוניינים להכיר את המורשת וההיסטוריה שלי, המורשת וההיסטוריה התימנית.
<אליחי סקיטל: לסיכום, אני חושב שתכנית לימודים שתכלול את המורשת התימנית תפתור את הבעיה, תכנית לימודים שתכלול את כלל בתי הספר ושלא תהיה רשות אלא תהיה חובה.
יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה לומר לכם - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, רגע, רגע.
יעקב מרגי: לא תחסום שור בדישו.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, הועדה בקדנציה הזו – שזה כמעט שנה, קיימה 156 דיונים, 157 דיונים עם היום ואני נהנה מהרבה דיונים.
יעקב מרגי: אני גם כועס, הרבה כועס, "נושך" לפעמים –מה שנקרא, בפרוטוקול ואני אומר, מבחינתי זו הייתה טעימה חווייתית, אין ספק, לא חוּדש לי כלום פה, על ההדרה בה"א, שוב, איך אומרים, "מודה ועוזב ירוחם", יש שלב ההודאה, עכשיו מדברים אתנו על הבטחה "על עזיבה", בואו נראה.
יעקב מרגי: מ.י.
יעקב מרגי: הן לא רק ראשי תיבות של יעקב מרגי אלא גם "מעשיהם יקרבו ומעשיהם ירחיקו" ואנחנו נעקוב אחרי משרד החינוך ואני לא פוטר גם את משרד התרבות ואני ניגש לסיכום.
יעקב מרגי: הועדה, קודם כל, מודה לחברת הכנסת נורית קורן על היוזמה הברוכה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני אומר עכשיו מחוץ לסיכום בווידוי אישי, אני אמרתי, יהיה דיון על מורשת שבזי, אבל באמת, יצקתם תוכן, יצקתם תוכן איכותי דרך חבורה של מנהיגים, אני אומר לכם, שהעדה שלכם יכולה, סליחה שאני בא כאילו מי אני בכלל, לא בצורה שיפוטית אלא אני אומר שהיא יכולה להוביל שינוי, אתם מסוגלים ויכולים להוביל שינוי.
יעקב מרגי: אל תמתינו למשרד החינוך, אל תמתינו, תדחפו אותו, שבו עליהם, זה הזמן שהם יושבים ומעצבים ומגבשים והוועדה עובדת, שבו עליהם ואיך אומרים בלשון עדינה, כפו את עצמכם כי אנחנו עלולים לפספס.
יעקב מרגי: הועדה שמחה לשמוע על הכנסת תכנים על יהדות תימן ושזה בתהליך הטמעה.
יעקב מרגי: הועדה קוראת למשרד החינוך לקחת בחשבון במסגרת ההיערכות החדשה של המשרד, את שילוב הפרק על היהודים מארצות האסלאם – ושמחתי שאמרת מארצות האסלאם ולא מארצות המזרח, את יודעת למה?
יעקב מרגי: כי ישראל היא טבורו של עולם ואם אני מסתכל בגלובוס מישראל, איפה המזרח ואיפה המערב אז מישהו התבלבל אצלנו – במסגרת יהדות מדינות האסלאם והעדות כולן, שלא מצאו את מקומן עד היום במקצועות הנלמדים במערכת החינוך, ושפרקה של יהדות תימן יקבל את מקומו הראוי בסיפור היהודי- ישראלי במדינת ישראל.
יעקב מרגי: הועדה קוראת להיעזר באנשי המקצוע והמחקר היעודיים, בכל תחום ומכל עדה.
יעקב מרגי: הועדה קוראת לשרת התרבות, שבמסגרת הרפורמה שהיא עורכת במבחני התמיכה, לשלב את תרבות העדות בכלל ותרבות מורשת יהדות תימן בפרט.
יעקב מרגי: 2 במרץ 2016, כ"ב באדר א' תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: מעמד מזכירות בתי הספר.
יעקב מרגי: כמובן שהדיון ביוזמתו של חבר הכנסת מסעוד גנאים ואני מקדם גם את חבר הכנסת, ד"ר אחמד טיבי, שנמצא אתנו, מכבד אותנו בוועדה.
יעקב מרגי: תראו, אני אומַר מספר מילות פתיחה ואעביר את רשות הדיבור לחברי הכנסת.
יעקב מרגי: לאחר מכן נשמע גם את המזכירות ונציגי המזכירות.
מסעוד גנאים: מהי מסגרת הזמן, אדוני היושב ראש?
יעקב מרגי: לדברים שלך או לדיון?
מסעוד גנאים: לדיון.
יעקב מרגי: שעה.
יעקב מרגי: מה שקורה בתחום מערכת החינוך הוא שיש את מעמד המורה ובדרך –וזה נכון לא רק על המזכירות אלא שהרבה פונקציות נוספות נעלמות: גננות, סייעות ועוד הרבה כמו שבצבא מצאו להם הגדרה "תומכי לחימה", אבל פה הם נשכחו והיה צריך לנהל מאבק כשדיברו על מעמד המורה, כי אך טבעי שיטפלו בכל המערכת הנילווית אבל כל פעם אנחנו מטפלים בנפרד; בקב"סים מטפלים בנפרד, ביועצות בנפרד, בפסיכולוגים בנפרד ועכשיו הגיע זמנכן, שנשמע את טענותיכן, נשמע את הבעיה וננסה להתמודד עם זה.
יעקב מרגי: רק לפני כן הייתי רוצה לדעת על האורחים שלנו, האם משרד החינוך נמצאים אתנו?
יעקב מרגי: האוצר?
יעקב מרגי: מרכז שלטון מקומי?
יעקב מרגי: ההסתדרות החדשה?
יעקב מרגי: ארגוני המורים נמצאים כאן?
יעקב מרגי: עכשיו נכנסים לדיון ואני מבקש ללא קריאות ביניים.
יעקב מרגי: מי שרוצה לדבר או לקבל רשות דיבור צריך לעשות דבר קטן – פתק למנהלת הועדה, אז ברשות מנהלת הועדה, דובר הועדה, הרשם הנכבד שהציל אותנו אתמול מן התקלה, בבקשה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.
מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב ראש, אני מברך אותך על קיום הדיון, אני מברך את כל המזכירות והמינהלניות שבאו ואת כל הנוכחים בדיון החשוב הזה.
מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, הדיון הזה הוא דיון המשך, הייתה הצעה לסדר ואחר כך היה דיון בוועדת החינוך ביום 31.12.2013 והיה יו"ר הועדה עמרם מצנע - - -
יעקב מרגי: הוא מחזיק ברציפות שלטונית.
אחמד טיבי: הצטרפתי אליו אז ואני מצטרף אליו גם היום.
מסעוד גנאים: כן, חבר הכנסת טיבי היה ב-2013 וגם עכשיו.
מסעוד גנאים: אני מקווה שאחרים שהבטיחו לבוא גם יבואו, במיוחד כמה שרים שהבטיחו שהם יבואו משום שהעניין חשוב ללבם.
מסעוד גנאים: הם אמרו לי שזה עניין חשוב מאוד וצריך להזיז את העניינים בנושא הזה.
מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, העניין של המזכירות והמינהלניות – איך שאתה קורא להן הוא אחד, העניין הוא לעשות צדק עם אלה שממלאים עבודת קודש, עם אלה שעושים עבודה נפלאה וחשובה ואני יכול להגיד לך, אין קיום לבית הספר ולעשייה הבית ספרית בלי המזכירה או בלי המינהלן או המינהלנית.
מסעוד גנאים: הבעיה היא כך, אדוני היושב ראש, כל הדברים סביב המזכירות השתנו.
מסעוד גנאים: מצב המורים, מצב בית הספר, "אופק חדש", "עוז לתמורה", "ניהול עצמי" – והם דברים חשובים כי הועברו דברים מהרשות לבית הספר אבל מה לא השתנה?
מסעוד גנאים: המעמד של המזכירה בבית הספר.
מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, הגדרת התפקיד: אני רוצה לחלק את הנושא לשני דברים.
מסעוד גנאים: הדבר הראשון החשוב הוא לדון בצורה רצינית בשינוי הגדרת התפקיד של המזכירה.
מסעוד גנאים: יש כאלה שהציעו שאנחנו נקרא לה או נקרא לו מנכל בית הספר, משום שבאמת כל המשימות, כל המשימות שהן עושות הן של מנכל.
מסעוד גנאים: הן עובדות מול התלמידים, מול ההורים, מול מנהל בית הספר, מול הרשות, מול משרד החינוך, משרד הבריאות, מול חברות בטוח, מול חברות כלכליות, מול קניינים, כל הדברים האלה, כל הניירת, גביית כספים, הן ממלאות את מקומה של האחות שאיננה עכשיו בבתי הספר אז ריבונו של עולם, כל השינויים האלה, כל העומס הזה ועדיין מסתמכות הזכויות שלהן על הגדרת תפקיד מלפני עשרים או שלושים שנה – אני לא זוכר, ולא טורחים לבוא ולהגיד: בוא, יש פה דבר חשוב מאוד: פניו של בית הספר, מי שמעצב אותו, תאמין לי, זה לא המנהל, זה לא המנהל, זאת המזכירה.
יעקב מרגי: מדבר אתכן איש חינוך.
מסעוד גנאים: כן, כן, הן יודעות את זה.
מסעוד גנאים: הן מכירות את זה.
מסעוד גנאים: אני מסייר בבתי הספר כל שבוע, כל שבועיים, אני יודע מה המצב של המזכירות שהיו בבית הספר שלי, כל שבוע, כל יום שבת אני נוסע לשם לשתות קפה בבית הספר, כל שבת הן פורסות בפניי את הבעיות שלהן, במיוחד, למשל, בבתי ספר תיכון, בתקופת הבגרות וכל ההרשמה וכל האחריות שעליהן, אז אדוני היושב ראש, תחילה אני מבקש ואני דורש, מכל הגורמים הרלבנטיים, אם זה שלטון מקומי, משרד חינוך, אוצר, הסתדרות – כולם, לפי דעתי, חייבים לשבת ברצינות, כדי לשנות את הגדרת התפקיד, כי כל העניין של השכר ותנאי עבודתן, הוא ניגזר גם מהגדרת התפקיד שלהן.
מסעוד גנאים: הדבר השני – ואני לא אאריך, היו שני עניינים בדיון האחרון, אדוני היושב ראש, ואני מחזיק בידי גם מכתב ששלחתי ליו"ר שעבר מצנע, מחודש מאי 2014, זאת אומרת, כחמישה חודשים אחרי הדיון שהיה בסוף דצמבר 2013 ובמכתב הזה אני אומר לו - - -
יעקב מרגי: היה דיון באוקטובר 2014, 28 באוקטובר 2014.
אוסאמה סעדי: נכון, גם.
אוסאמה סעדי: במכתב אני אומר לו שבדיון של 2013 הובטחו שני דברים: כאשר בתי הספר יעברו לניהול עצמי כל מזכירה תעבור דרגה מ-9 ל-10.
אוסאמה סעדי: הם אמרו שזה כרוך בתנאים, כרוך באיזה תשלומים, כנראה כדי להקשות והדבר השני, נאמר לנו שם על ידי ההסתדרות והשלטון המקומי וכולם, שהם על סף פתיחת הסכמי השכר, זה היה 2014 או תחילת 2015 וכאשר ייפתחו הסכמי השכר הם ידאגו שלכל מזכירה תהיה העלאה בשכר של כ- 10%.
יעקב מרגי: בוא, אני אעזור לך - - -
מסעוד גנאים: לא, זהו, אני רוצה לשמוע אותם.
יעקב מרגי: היה דיון אתמול בסוגיית העובדים הסוציאליים, כולם מחכים לפתיחת ההסכם, עם סיום ההסכם הקיבוצי.
יעקב מרגי: מה הבשורה שהם קיבלו?
יעקב מרגי: שב- 2016, גם בגלל ההסכם הקודם שלהם, החילו עליהם צו הרחבה של ההסכם שעשתה ההסתדרות עכשיו.
יעקב מרגי: זה לא שינוי מהותי - - -
<חגית מגן: אבל ממש - - -
יעקב מרגי: זה לא השינוי המהותי האמתי מעבר לשכר, אני אתן לך גבירתי, אני אתן לך.
יעקב מרגי: השאלה היא כזו, הדיון הוא קודם כל – מיד אני מעביר לך את רשות הדיבור, חבר הכנסת אחמד טיבי, הדיון היום הוא קודם כל הגדרת התפקיד, כדי שנוכל לדעת ולהיאבק גם על השכר והמעמד אז קודם כל הגדרת התפקיד.
יעקב מרגי: כותרת, אתה דיברת על הכותרת – זה חשוב אבל בוא נראה מה ההגדרה, כי היום מנהל כזה רוצה מהמזכירה סך מטלות כזה, מנהל אחר רוצה סך מטלות אחר וכשהדברים לא מוגדרים וזה על סמך נוהג, או "כך היה נהוג" – דבר שהשתרש, נוהג שהשתרש, אז זה דבר שלא הולך לשום מקום.
יעקב מרגי: היום אין תפקיד –אני חושב, בשירות המדינה, בשירות הציבורי שאין לו את הגדרת המטלות.
יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.
אחמד טיבי: תודה רבה אדוני היושב ראש.
אחמד טיבי: אני רוצה לצטט את הדברים שאני אמרתי בישיבה שיזם חברי, חבר הכנסת מסעוד גנאים ב-31 לדצמבר 2013 ואני קורא מהפרוטוקול.
אחמד טיבי: כך אמרתי "אני רוצה להודות לעמיתי חבר הכנסת מסעוד גנאים שהעלה את הנושא הזה, גם אני הייתי בקשר וקיבלתי פניות מחלק מהמזכירות, בעיקר מעֲבִּיר, מטורעאן, היא נמצאת גם כאן, עֲבִּיר נמצאת.
אחמד טיבי: אני רוצה לומר מילה טובה על הקמפיין שאתן עושות, כדי לקדם ולהרים את הנושא, הדבר החשוב ביותר הוא שחבר הכנסת גנאים הביא את זה לדיון בוועדה.
אחמד טיבי: השורה התחתונה היא שאכן נעשו שינויים – תכניות חדשות, עומס כבד יותר על המזכירות והמנהלניות וכל זה ללא תמורה כספית וללא שינוי בשכר, כאשר הסטטוס של השכר הוא הסטטוס שנקבע –נדמה לי– לפני 14 שנים ומאז הוא לא זז.
אחמד טיבי: יש לתגמל את המזכירות על עבודה נוספת, על ניהול חשבונות, על הפקת תעודות וכד', דבר שלא היה קיים בעבר".
אחמד טיבי: נדמה לי שאני יכול לאמץ את אותם דברים עכשיו.
אחמד טיבי: שוב, חברי מסעוד גנאים יוזם את הדיון, שוב אני מצטרף אליו, שוב שנינו לבד נמצאים כאן, הדבר היחיד שהשתנה כאן זה זהותו של יושב ראש הועדה.
יעקב מרגי: אבל השיניים יותר חדות.
אחמד טיבי: מקווים, כן, אבל מה גם לא השתנה?
אחמד טיבי: הנחישות של המזכירות והעמידה על הזכויות ועל התביעות שכולנו מסכימים להן.