GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טלי ארנולף: יש אמנם הרבה חסמים תרבותיים, חברתיים, סביבתיים, הרבה לחצים שמופעלים עליהם ובגלל זה יש אחוזי יציאה נמוכים ואנחנו רוצים לשנות את השיח הזה ולתת את התחושה לכל צעיר שהוא יכול וזה גם בשבילו וזה לא רק לאליטות.
<טלי ארנולף: עוד משפט אחד.
מירב בן ארי: לא, אני אתן לך להעיר אחרי זה, גם נתתי להם.
<טלי ארנולף: אבל לא התייחסתי למה שאנשים אמרו.
מירב בן ארי: את תתייחסי.
מירב בן ארי: יוסי, מרכז מעשה, בבקשה.
<יוסי מלכה: אני רוצה לפתוח בברכות.
<יוסי מלכה: אני חושב שמדובר במפעל חינוכי, אולי מהחשובים ביותר בחברה הישראלית.
<יוסי מלכה: לא בכדי קיבל מי שקיבל את פרס ישראל, בצדק קיבל את פרס ישראל, באמת מדובר במפעל שיש לו תרומה משמעותית לצעירים שלוקחים בו חלק קודם כל ואחר כך, לפי סדר עדיפות, הצבא והחיים האזרחיים, כי מי שבוגר מכינה עובר שירות צבאי מסוג אחר, עובר שירות אזרחי מסוג אחר, הוא ממשיך להיות פעיל ולתרום לחברה ולקחת חלק בתפקידים משמעותיים בחברה האזרחית.
<יוסי מלכה: צריך גם לומר בהגינות, הסימפטומים של מכינות קדם צבאיות דומות מאוד לשנת השירות, אנחנו מדברים פה פחות או יותר על אותו מגרש.
<יוסי מלכה: החסמים הם חסמים דומים ומאחר שמרכז מעשה מפעיל גם מכינה שנתית עם עמותת 'אחריי' - - -
מירב בן ארי: כמה חניכים יש במכינה שלך?
<יוסי מלכה: 105 חניכים.
<יוסי מלכה: גם מכינה שנתית עם 'אחריי' וגם מכינה קצרה, אופק, בטבריה, וגם שנת שירות, אנחנו מוציאים כ-160 צעירים וצעירות מהפריפריה לשנת שירות.
<יוסי מלכה: אז אני יכול לומר באופן ברור שהחסמים הם חסמים דומים.
<יוסי מלכה: אני יכול לומר לגברתי יושבת הראש שאנחנו עוקבים כבר עשר שנים אחרי הבוגרים שלנו ומדובר בדרמה, דרמה של החיים, לא פחות מזה.
<יוסי מלכה: לא פחות מזה.
<יוסי מלכה: אני מדבר על מאות צעירים יוצאי אתיופיה, אפילו לא נושר אחד מהשירות הצבאי ואנחנו יודעים יפה מאוד מה אחוזי - - -
מירב בן ארי: כי יש בעיה קשה מאוד בצבא עם יוצאי אתיופיה, כי הייתי שם בחוץ וביטחון ושמעתי את הנתונים ואלה נתונים מאוד קשים.
<יוסי מלכה: אני מדבר על נתוני קצונה שהם גבוהים משמעותית מהממוצע הצה"לי ואני בעיקר מדבר על מה קורה ביום שאחרי וביום שאחרי אנחנו מדברים על צעירים שרבים מהם מגיעים לאקדמיה ורבים מהם משתלבים בתפקידי עשייה אזרחית מאוד מאוד חשובים.
מירב בן ארי: יוסי, שאלת הבהרה, איך צעיר מגיע אליך למכינה?
<יוסי מלכה: מרכז מעשה עובד מאוד מאוד קשה כדי להגיע לצעירים.
<יוסי מלכה: אנחנו פוקדים למעלה מ-200 בתי ספר מקיפים במדינת ישראל, רק בפריפריה, אנחנו מפעילים תכנית ב-22 פנימיות וכפרי נוער, ממוקד, ולכן אחוז הצעירים שמגיעים חסרי עורף משפחתי למכינות אצלנו הוא יחסית מאוד גבוה ואנחנו מקווים להיכנס, בעזרת מינהל חברה ונוער, בשנה הבאה לתכנית יותר מקיפה בבתי ספר מקיפים בפריפריה.
מירב בן ארי: דני, אתה מכיר את זה?
<יוסי מלכה: צריך גם להודות ולומר, השר בנט, אפשר להגיד הרבה דברים, אבל צריך להגיד לשבחו שהוא מכיר במפעל הזה כמפעל חשוב והוא מגויס והוא הגדיל את התקציב של מכינות אופק ושנת השירות וצריך לברך על זה.
<יוסי מלכה: זה חצי הכוס המלאה ועכשיו אני רוצה לקלקל קצת את המסיבה.
מירב בן ארי: המסיבה לא משהו עד עכשיו.
<יוסי מלכה: יש פה קבוצה של פקידי ציבור, אני אומר את זה כמחמאה, חלילה לא בגנותכם, יש לי כבוד עצום אליכם, שכולם מודים מסביב לשולחן שיש בעיה, שהייצוג של הפריפריה הגיאוגרפית וחברתית בשנות ההתנדבות הוא בעייתי.
<יוסי מלכה: אז אני אומר, ריבונו של עולם, אתם מכירים בעובדה ואני שואל אתכם איך אתם עוזרים לנו לשנות את המפה.
<יוסי מלכה: אני יודע שאודי יצעק ויגיד 'רגע, רגע, אבל מתוך ה-130 צעירים אתיופים, אתה מחזיק 40 מהם אצלך במכינה' ואני אגיד לו 'אתה צודק' ובמידה רבה בזכות אודי, גם על זה אני אומר צודק, אבל אני מסתכל עכשיו במבט לאומי, לא למרכז מעשה, אני לא מייצג פה את מרכז מעשה, אני רוצה לדבר בהשקפה רחבה.
<יוסי מלכה: ובהשקפה רחבה הבעיה היא לא רק כסף, דני.
<יוסי מלכה: יש פה שלוש בעיות מרכזיות שאני רוצה לחשוף אותן, כי אם לא ניגע בהן לא נטפל בשורש הבעיה.
מירב בן ארי: אגב, זו פעם ראשונה, אני פה כבר שנה פלוס בוועדות, שהבעיה היא לא כסף.
מירב בן ארי: יש פה את הנציג של משרד האוצר, שיושב ומהנהן - - -
<שאול קירשנבוים: פעם ראשונה שלי גם.
מירב בן ארי: פעם ראשונה, לכן הנקודה שלך ברורה.
<יוסי מלכה: אני רוצה לומר שחלק גדול מהמכינות הקדם צבאיות הן מכינות אליטיסטיות בהגדרה, הן אידיאולוגיות, מבחינה זאת הן אידיאולוגיות והן לא מתביישות לומר את זה.
<יוסי מלכה: מי שרוצה טיפ טיפה ללמוד על זה יקרא ספר שרק יצא עכשיו, הוא נקרא 'סרוגים בקנה' של יניב סגל, שעשה רעיונות עומק עם מקימי המכינות הקדם הצבאיות והם אומרים שם, הרב אלי סדן ואחרים, חד משמעית, 'אנחנו מכינות לאלופים, לא לאלפים'.
<יוסי מלכה: חד וחלק.
<יוסי מלכה: זאת האמירה.
<יוסי מלכה: אני רוצה לשאול אותם, חשבתי שהם יהיו פה, אז הייתי שואל אותם, האם האלופים בצה"ל לא יכולים לבוא מקרית שמונה או מירוחם?
<יוסי מלכה: למה הם באים מרעננה וכפר סבא ותל אביב?
<יוסי מלכה: ומי שלוקח את המכינות המובילות היום, למרות שבעיניי הן הרבה פחות מובילות, אז המכינות האלה לא מגויסות לסדר היום הלאומי וסדר היום הלאומי צריך לפתוח את שורותיו לאוכלוסיות מודרות בהגדרה וזה לא קורה.
<יוסי מלכה: זה קורה במשורה, זה קורה כי האנשים האלה שיושבים פה לוחצים, גם אם לא באמצעים אגרסיביים הם לוחצים.
<יוסי מלכה: מועצת המכינות שאני חבר בה, אני מתבייש להיות חבר בה.
<יוסי מלכה: את יודעת למה?
<יוסי מלכה: כי המובילים שלה הם המכינות הכי אליטיסטיות שיש, ממכינת רבין ודרך מכינת עלי, אלה המכינות הכי אליטיסטיות.
<יוסי מלכה: תשאלי אותה כמה יש במכינת רבין, שמי שהוביל אותה זה היום מנכ"ל מועצת המכינות, כמה צעירים יוצאי אתיופיה יש במכינת רבין וכמה אתיופים יש במכינת עלי ואחרות.
<יוסי מלכה: אז אל תבואו ותסתכלו על פקידי המדינה שעושים את עבודתם, לפני שאנחנו, הארגונים, עושים את שיעורי הבית ואת המאמצים הנדרשים.
<יוסי מלכה: אז המחסום קודם כל הוא אידיאולוגי וצריך לומר את זה, לא להתבייש.
<יוסי מלכה: יש פה החמצה של סדר יום לאומי אחר.
<יוסי מלכה: המדינה קלטה, עובדה, התכנית של משרד החינוך היא תכנית נפלאה, התכנית של קרן הידידות היא תכנית נפלאה, לא מספיק.
<יוסי מלכה: המחסום השני זה המודעות, הם צודקים, חבריי פה צודקים, יש בעיה.
<יוסי מלכה: המסר שאני קיבלתי לפני שיצאתי לשנת שירות ב-1985 מההורים שלי, 'יוסי, חבל על הזמן, לך לצבא, תהיה קצין בסדר, אל תהיה קצין גם בסדר, תגמור את השירות הצבאי שלך, לך ללמוד, חבל על הזמן'.
<יוסי מלכה: זה המסר שאנחנו נתקלים בו.
<יוסי מלכה: איך עושים שינוי?
<יוסי מלכה: רק בחריש עמוק, בעבודת כיתות רגליים, בעבודה חינוכית, במסר של ראשי המערכת, במסר של מנהלים וזה צריך להיעשות.
<יוסי מלכה: זה נעשה, צריך לומר גם.
<יוסי מלכה: המאמצים נעשים, זה לא שמשרד החינוך לא עושה את זה, לא מספיק בפריפריה.
מירב בן ארי: שאלה, אני רואה שאתה בלהט העניין לכן חשוב להתייחס.
מירב בן ארי: היא אמרה כאן שחסרה הקצאת משאבים כדי ללכת לבתי הספר ואני אמרתי שלא נראה לי שזה - - - ואתה אומר שאתה כן עושה תהליך של reaching out בבתי הספר, איך אתה עושה את זה?
מירב בן ארי: כי אתה במינימום משאבים.
<יוסי מלכה: נכון, לצערי עד היום עיקר הכסף לא מגיע מהמדינה, אבל למדינה יש תקנות כאלה ואחרות, כל מיני תכניות, שאמורות לעודד הצטרפות לשנת התנדבות.
<יוסי מלכה: יש כל מיני עמותות שעוסקות בזה.
<יוסי מלכה: לדעתי המאמץ הזה חייב להתגבר במקומות שאנחנו כבר מבינים שמשם לא יוצאים מספיק צעירים, לא יוצאים מספיק צעירים.
<יוסי מלכה: הבעיה של הכסף.
<יוסי מלכה: קודם כל הבעיה היא לא רק של יוצאי אתיופיה, צריך להגיד את זה.
<יוסי מלכה: אני מברך מאוד על הצעד של משרד החינוך, זה צעד חשוב ביותר, אבל צריך להגיד בהגינות, ההתמודדות הכלכלית, הבת שלי בשנה הבאה הולכת למכינה בבית ישראל בירושלים, אנחנו משלמים 11,500 שקלים למכינה.
<יוסי מלכה: ברוך ה' אני יכול לשלם, אבל צעיר או צעירה מהפריפריה שרק שומע מהבת שלי שהוא צריך לשלם כזה סכום הוא מראש מוותר.
מירב בן ארי: וגם כסף לחיות.
<זיוה מקונן-דגו: וגם נסיעות - - -
<יוסי מלכה: לא, מנסיעות הם פטורים.
<יוסי מלכה: אני לא מדבר על זה שחלק מהמשפחות אומרות 'מה זאת אומרת?
<יוסי מלכה: אנחנו רוצים שהם יעזרו לנו ויסייעו לנו, אז מה פתאום בכלל לשלוח אותם לשנת התנדבות?
<יוסי מלכה: זה בזבוז זמן'.
<יוסי מלכה: אז אני אומר, החסם של הכסף הוא גם בהשקפה של מי ששומע את זה, הצעיר או הצעירה ששומעים בפריפריה אומרים 'רגע, סכומים כאלה, עזוב אותי מהתמודדות, לא רוצה להתמודד'.
<יוסי מלכה: והדבר שלפני אחרון שחשוב לי פה לומר.
<יוסי מלכה: למכינת גל ניגשו בשנה החולפת, לקראת תשע"ז, 500 צעירים וצעירות.
<יוסי מלכה: אין בעיה של צעירים שרוצים להגיע למכינת גל, אין בעיה וכולם מהפריפריה.
<יוסי מלכה: אני אתן לך מספר, היו 87 צעירים בני העדה האתיופית שהגיעו למיונים אצלנו, לצערי קיבלנו רק 40, לא יכולנו לקבל יותר, כי יש לנו 105 תקנים.
<יוסי מלכה: אנחנו לא מכינה צבועה, אנחנו מכינה שרוצה לראות את כל עם ישראל בתוכה, יכולנו לקבל רק 40.
<יוסי מלכה: אבל אם היו לי יותר דח"שים, לצורך העניין הקצאות מהמדינה, הייתי יכול לקבל את כולם ועוד.
<יוסי מלכה: כלומר הבעיה כאן, לטעמי לפחות, במכינות הקדם צבאיות, לשנת שירות כן, אבל במכינות הקדם צבאיות היא לא ביקושים, יש ביקושים של צעירים להגיע למכינות קדם צבאיות, זה כבר מחלחל בפריפריה.
<יוסי מלכה: עכשיו אני רוצה לומר פה דבר חריף, אני מצטער, אני חייב לומר אותו.
<יוסי מלכה: למה אני חושב שהבעיה היא לא רק כסף ולמה אני חושב שהכלי שמשרד החינוך עשה, אם הוא לא יושלם בכלי נוסף, אין לו סיכוי לייצר מהפכה?
<יוסי מלכה: אני אסביר.
<יוסי מלכה: למכינות הקדם צבאיות אתה מגיע למבחני מיון שמי שממיין אותך זה צעירים שכבר נמצאים במכינה - - -
<יוסי מלכה: הצעירים האלה בוחרים - - - אל תגידי לא נכון, אני קצת מצוי בעניין.
<יוסי מלכה: גם יש לי מכינה, גם שתי בנות שהלכו לתהליכי מיון.
<יוסי מלכה: הצעירים שנמצאים כבר במכינה מחפשים אנשים בדמותם ובצלמם, חד משמעית, ולכן יש פה מחסום שהוא עם מי אני מזדהה.
<יוסי מלכה: הבת שלי הייתה במכינה, אני לא אומר את השם שלה, לא חשוב, כי זה ממש לא רלוונטי, אבל מכינה אליטיסטית, היא חזרה הביתה ואמרה לי 'אבא, גם אם יגידו לי כן אני לא הולכת למכינה הזו', היא לא התחברה לצעירים שנמצאים שם, שנמצאים שם צעירים, אגב נפלאים, אין לי מילה רעה להגיד, אבל הם צעירים מסוג מאוד מאוד מסוים.
<יוסי מלכה: ולכן גם אם המכינות יקבלו עכשיו כסף כדי לקלוט אוכלוסיות מודרות, אם לא יהיה שינוי במנגנון המיון לא תקרה מהפכה.
<יוסי מלכה: עכשיו אני אומר עוד משהו ואני מסיים.
<יוסי מלכה: אחת, המכינות, גם כשהן לא מקבלות, אגב זה לא קורה בגל, כשהן לא מקבלות צעירים הן לא מחויבות בדין וחשבון.
<יוסי מלכה: את הבת שלי לא קיבלו למכינה קדם צבאית, לא משנה כרגע, היא התקבלה אחר כך למכינה אחרת, כשפניתי לראש המכינה ושאלתי 'אתה יכול להסביר לי למה?' ילדה שמתנדבת יומיים בשבוע, אגב גם במהלך הצבא, בשירות קרבי, כשהיא חוזרת לחופשה היא יוצאת להתנדבות, 'היא לא מתקבלת אצלך?' הוא אמר לי 'אני לא חייב לך דין וחשבון, לא קיבלנו אותה, נקודה'.
<יוסי מלכה: מה הקריטריונים?
<יוסי מלכה: אתה מקבל כסף ציבורי.
<יוסי מלכה: לא עניין אותו כלום, הוא לא נתן דין וחשבון.
<יוסי מלכה: מה אני בא ואומר?
<יוסי מלכה: חברים, אתם מבינים שיש פה בעיה ויש פה בעיה לאומית, יש לכם את היכולת, אתם הרגולטור, אתם המפעיל, אצלכם הדח"שים, אצלכם הכסף, כן, אתם מקצים את הכסף, מה לעשות, בלי הכסף שהמדינה מקצה אין מכינות קדם צבאיות, אם אתם יודעים שיש בעיה, אז אפילו אם תגידו, אתם יודעים מה, לצבא יש בעיה עם דח"שים - - -
מירב בן ארי: אבל, יוסי, בשביל זה אנחנו נמצאים כאן.
<יוסי מלכה: אני אומר, חברת הכנסת בן ארי, אם אכן יש בעיה, אז את הגידול של ה-5% תיתנו דיפרנציאלי, תיתנו למכינות שיקלטו אוכלוסיות מודרות ואל תיתנו לאוכלוסיות חזקות.
<קריאה: אל תקרא מודרות.
מירב בן ארי: לא מודרות, בסדר.
מירב בן ארי: הנקודה ברורה, יוסי, תודה רבה.
מירב בן ארי: דנה, הסוכנות היהודית.
<דנה זקס: שלום לכולם.
<דנה זקס: לפני חמש וחצי שנים אנחנו התחלנו עם תכנית ראשונה, תכנית אופק.
<דנה זקס: יוסי התחיל בברכות, אני רוצה להצטרף אליהן ולהגיד שאני חושבת שזה אחד המקרים הכי מהירים שראיתי שהמדינה זיהתה פוטנציאל של תכנית ויצרה תקנה מיוחדת עבור מכינות אופק.
<דנה זקס: בשנה הבאה הסוכנות מפעילה 14 תכניות קדם צבאיות, מתוכן תשע תכניות אופק ועוד תכנית אחת לנוער יוצא ברית מועצות, שמוגדרת טיפה אחרת, ואני לא רוצה להתעכב על הסוכנות כי זו לא המטרה.
<דנה זקס: אני דווקא כן רוצה לדבר על נושא התקצוב ולקלקל את החגיגה והשמחה ולומר, המצב היום הוא שיש חוק מכינות ויש תקנת אופק.
<דנה זקס: כמו תמיד בתקנה יש לנו שאלה של כמה כסף יוקצה באותה שנה ויושם בתקנה.
<דנה זקס: כרגע, לשנה הבאה, אנחנו יודעים שיש לנו רישום של 600 חניכים לתכניות אופק, לכלל תכניות אופק, לא רק של הסוכנות היהודית, אחרי שהסוכנות הקימה יש עוד גופים, כמו מרכז מעשה, אני מסכימה, אגב, עם כל מילה שנאמרה כאן, כמו 'אחריי', כמו שחר, אני לא אמנה כל אחד - - -
מירב בן ארי: ה-600 האלה שמיועדים לאופק עברו תהליך מיון?
<דנה זקס: עברו תהליך מיון, כבר קיבלו את שינוי תאריך הגיוס - - -
<אודי דרור: אבל לא כולם מוחלשים.
מירב בן ארי: כן, אני יודעת, אנחנו גם לא רוצים שהכול - - -
<דנה זקס: המטרה שלנו היא באמת להגיע לאוכלוסיות שעד היום לא הגיעו למכינות קדם צבאיות.
<דנה זקס: יש לנו בשנה הבאה מכינה לנוער חרדי, יש לנו מכינה לנוער שבתוך המכינה חצי מהנוער יהיה נוער דרוזי וחצי מהנוער יהיה נוער יהודי.
<דנה זקס: בתוך הדבר הזה אנחנו מנסים להגיע כמה שיותר לאוכלוסיות שלא הגיעו.
<דנה זקס: בדרך כלל אנחנו משתדלים שזה יהיה ככה, שליש מהנוער שיהיה נוער בסיכון, כלומר נוער שאפילו לחלקו, גם אם יש לו תיק פלילי, גם אם אנחנו יודעים שהוא עסק בסמים, גם אם הוא נשר והיה ברחובות, גם אם הוא שייך לקידום נוער, שליש מהנוער הוא נוער שמגיע משכונות או בתי ספר מקיפים, שבעבר לא גייסו.
<דנה זקס: אני רוצה להגיד, כשבאנו בפעם הראשונה למקיף בדימונה, מעולם לא היה שם ניסיון גיוס לפני שהגענו, בירוחם הבת הראשונה שיצאה למכינה הגיעה לאופק וכן הלאה.
<דנה זקס: ושליש מהאוכלוסייה אנחנו משתדלים שתהיה אוכלוסייה שתגיע מהפריפריה, אבל תהיה שייכת לקבוצות יותר חזקות, כי אנחנו מעוניינים ואנחנו אומרים שמפעל המכינות יהיה משהו שיסמן שאתה שייך לקבוצת מנהיגות ואיכות.
מירב בן ארי: כן, אנחנו לא רוצים שכולם יהיו מוחלשים, זה בסדר.
<דנה זקס: אני רוצה להגיד משהו על נושא התקצוב.
<דנה זקס: בשנה הבאה, לשמחתי, השר הגדיל את התקצוב, הכפיל את התקנה, שזה נורא מרשים, אבל הסכום עומד על 7 מיליון שקל.
<דנה זקס: 7 מיליון שקל חלקי 600 חניכים אומר שכל חניך יקבל 11,500 שקל לשנה, כלומר פחות מ-2,000 - - -
מירב בן ארי: זה לא מסתדר עם ה-17 שלך.
<דנה זקס: פחות מ-2,000 שקל לחודש.
<דנה זקס: חניך במכינה כמו שלנו צריך יותר כוח אדם.
<דנה זקס: אני אומרת, יש פה צורך בכוח אדם שיהיה - - - אי אפשר לקחת ילדים שהם חלקם ילדים בסיכון וילדים שהגיעו מהרחוב ולא לחשוב שיהיה צוות ש - - - אנחנו משלמים משכורות מאוד נמוכות, אנחנו מאוד חסכנים, אני אומרת לכם, אני מוכנה לחשוף את התקציב לפרטיו, המצב שאנחנו נמצאים בו והשנה היה באמת תקצוב נדיב של המדינה, כי היו פשוט פחות חניכים עדיין באופק, קיבלנו בחלק מהמכינות סכום שעמד בערך על 50% מעלות המכינה, אבל זה אומר שכל שנה אנחנו צריכים לגייס למכינה, בהנחה שיהיה תקציב יותר גבוה של 2017, תקציב כמו של 2016, משהו כמו 600,000 שקל למכינה.
מירב בן ארי: אני חייבת להגיד לך, אל תתייחסי למה שעבר, יש שר חינוך שהכפיל את אופק.
מירב בן ארי: אל תתייחסי למה שהיה, עכשיו ואני גם שואלת את דני, זה יסתדר עם ה-17,000.
מירב בן ארי: זה לא יסתדר?
מירב בן ארי: אז אנחנו נחזור לשר.
<דנה זקס: אני רק רוצה לומר על ה-17,000.
<דנה זקס: אני חושבת והבקשה שלי שבסך הכול חניך שנמצא בתכנית אופק יקבל לחודש, אני לא מדברת לשנה, ברור לי שאנחנו חצי שנתי, יקבל לחודש אותו סכום שמקבל חניך שנמצא בתכנית שנתית, למה?
<דנה זקס: כי לא רק שאני לא יכולה לגבות את השתתפות ההורים וכבר חסר 1,000 או 1,500 שקל לחודש, לחלק גדול מהחניכים אני צריכה לתת מלגות כשהם יוצאים הביתה כדי שיהיה להם לקנות לצרכים אישיים או לבילוי או לעזור להורים טיפונת, כי אחרת הילדים האלה לא יישארו בחג וקרן הידידות יהיו עדיי שאני מתקשרת ואני אומרת להם 'אם לא תיתנו לי כרטיס לאוכל לראש השנה הילד הזה לא יישאר במכינה', כי אמא שלו צריכה אוכל לראש השנה והוא הולך לעבוד עכשיו כדי שיהיה לו כסף לתת לה.
<דנה זקס: אז אני חושבת שהמינימום המתבקש הוא שהמדינה לא תיתן לאוכלוסייה שמגיעה משכבות סוציו אקונומיות נמוכות פחות כסף לחודש מאשר היא נותנת לילד במכינה שנתית רגילה.
<דנה זקס: אותו סכום.
<דנה זקס: אני חושבת שאם זה יהיה אותו סכום, אז למרות שאין לנו את השתתפות ההורים אנחנו עושים מאמצים מאוד גדולים לגיוס כספים ולשמחתי יש גם פילנתרופיה ישראלית וגם אנחנו מביאים הרבה מאוד כסף מחו"ל כדי לנסות להתמודד עם זה.
<דנה זקס: אנחנו גדלנו, מ-23 חניכים לפני חמש שנים ל-600 חניכים השנה, אנחנו מתכוונים תוך שלוש שנים להגיע ל-1,000 חניכים ואנחנו מתכוונים לגדול.
<דנה זקס: לא נוכל לעשות את זה בלי ההשוואה הפשוטה של התקציב לחודש.
מירב בן ארי: זיוה.
<זיוה מקונן-דגו: זה שהמכינות הן אליטיסטיות זה ברור, זאת אומרת זה שיש איזה שהוא ניסיון ורצון להגיע לאוכלוסיית פריפריה זה ידוע, בשנתון במשרד החינוך יש כ-100,000 תלמידים, מתוכם רק כ-5,000 יוצאים או לשנת שירות או למכינות קדם צבאיות.
<זיוה מקונן-דגו: זה אומר משהו, זה אומר שהסיפור הזה הוא מיועד לאוכלוסייה מאוד מאוד ספציפית.
<זיוה מקונן-דגו: אם משרד החינוך והצבא בכלל רואה שהמכינות האלה תורמות, שנת הי"ג היא משמעותית אז צריך לקבל החלטה שהשנה הזאת היא משמעותית לכולם ולעשות מהפכה לאומית פה.
<אודי דרור: לא, אבל צריך להגיד שיש עוד שנות י"ג, יש ישיבות הסדר שיש שם - - -
<זיוה מקונן-דגו: ישיבות הסדר זה מגזר אחר לגמרי.
<אודי דרור: יש ישיבות הסדר שמיועדות לאוכלוסיות - - - זה לא נכון.
מירב בן ארי: זיוה, בואי לא נחזור על דברים שנאמרו, כי את רואה שיש פה את התמיכה.
<זיוה מקונן-דגו: בנושא של יוצאי אתיופיה, כשאנחנו מתמקדים, הסיפור עמוק יותר.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מתחילים עם בתי ספר, עם נתונים מאוד מאוד נמוכים, עם בתי ספר גם סגרגטיביים אבל עם פערים מאוד מאוד גדולים.
<זיוה מקונן-דגו: אז בכלל כשאנחנו ניגשים לשיח הזה של האם יוצא אתיופיה יכול להגיע למכינה, גם אלה שמגיעים למכינות, עכשיו בואו נבדוק אותם, הם מגיעים מבתים יותר חזקים ומודעות מאוד גבוהה והם נמצאים בבתי ספר המאוד איכותיים וכו'.
<דוד יאסו: או שהפנימייה מפנה אותם ומלווה אותם.
<דוד יאסו: הפנימייה הרלוונטית שלמדו בה.
<זיוה מקונן-דגו: הסיפור זה לא התקצוב.
<זיוה מקונן-דגו: ברור שהתקצוב הוא בעיה והוא חסם, אנחנו מכירים את זה, אבל לגבי יוצאי אתיופיה לפחות, בהצהרות ובהחלטות ממשלה כן אומרים שנותנים כסף, הסוגיה היא איך מנגישים את הסיפור הזה ואיך מונעים מתלמידים יוצאי אתיופיה להיות בתכניות ייחודיות עוד בבתי הספר.
מירב בן ארי: כן, הפעם דווקא אין תכניות ייחודיות, זה מה שאנחנו דיברנו.
<זיוה מקונן-דגו: לא, אבל עוד בבתי הספר.
<זיוה מקונן-דגו: אם אחרי הצהריים הם נשארים בתכניות מיוחדות ובאמת הסוגיה הזאת של הגיוון לא נמצאת שם והם מודרים ו - - - דרך אגב, כאילו כל התלמידים יוצאי אתיופיה מוגדרים כאוכלוסייה בסיכון, שזה בהחלט אמירה מסוכנת.
<זיוה מקונן-דגו: אם זה המקום שלהם איך אנחנו מצפים באמת שיגיעו לשם ובאמת לנצל את התקציבים שהמשרד עכשיו קבע שיהיו חלק תלמידים כך וכך.
<זיוה מקונן-דגו: לכן השינוי צריך להיות מהותי, משמעותי ולהגיע לאותם בתי הספר, כולל היסודיים, שההתנעה שלו היא משמעותית ביותר.
<זיוה מקונן-דגו: הדבר השני הוא הנושא של הצבא.
<זיוה מקונן-דגו: צבא ההגנה לישראל הפעיל בחמש ובעשר השנים האחרונות שש תכניות מיוחדות ליוצאי אתיופיה - - -
מירב בן ארי: זיוה, אל תיכנסי איתי לצבא, מפאת קוצר הזמן.
מירב בן ארי: דיברת יפה על הנושא של המכינות, מה שקורה בצה"ל לא רלוונטי.
<זיוה מקונן-דגו: מה שאני רוצה להגיד הוא, במקום לעשות תכניות מיוחדות, אילו היו באים ואומרים 'אנחנו רוצים לעודד את היותם חלק מכלל החברה, מכלל התכניות המובילות והמשמעותיות והמנהיגות', המקום שלנו היה אחר לגמרי גם בצבא ולא הייתה נשירה.
<זיוה מקונן-דגו: כי הנתונים באים ואומרים שמי שהיה במכינות לפני כן, גם אם זה ב'אחריי' או במכינות, הוא מצליח.
<זיוה מקונן-דגו: אז איך יכול להיות שהצבא, במקום לבוא ולהגיד 'אני מגדיל ראש, אני אסגור את כל התכניות, אני אשקיע לפני כן במלש"בים', הוא לא עושה את זה?
<זיוה מקונן-דגו: זה הדבר המהותי.
מירב בן ארי: זמנה אחיהון, עמותת פידל.
<זמנה אחיהון: גברתי היושבת ראש, קודם כל תודה על הדיון הפורה.
<זמנה אחיהון: אני מודה ומתוודה שזו פעם ראשונה שאני בדיון בנושא של מכינות.
מירב בן ארי: זו פעם ראשונה, נראה לי שיש פה, היה פעם משהו, דני?
<זמנה אחיהון: אני לא יודע, אם כי אני משתתף בהרבה דיונים, אבל לא חברי כנסת ולא שרים בדיון כל כך מעמיק וחשוב.
<זמנה אחיהון: אני תוהה בכלל, גברתי, אל"ף, כפתיח, אני לא רוצה לעשות פינג פונג, אבל כמה בני הקהילה מועסקים באותן מסגרות של מכינות קדם צבאיות, ודבר שני, סוגיית בני הקהילה האתיופית הפכה להיות טרנד חדש לדיונים חדשות לבקרים, גם בכנסת, מי אוכף את הסוגיה של התקצוב הדיפרנציאלי?
<זמנה אחיהון: אם אין בריחה תקציבית בכלל בנושא של מכינות קדם צבאיות.
<זמנה אחיהון: אנחנו, כעמותת פידל, פזורים ברחבי הארץ, מטירת הכרמל עד באר שבע, יש לנו מועדוני נוער, רק בעצם המפגש הזה יכול להיווצר שיח של חיבורים משותפים, לעבודה של עומק ולעשות באמת לאותם פילוחים חשובים, שננגיש את ההנגשות אם המכינות הקדם צבאיות הן חשובות כל כך.
<זמנה אחיהון: אני לא יודע באמת בסוגיה הזאת, אם כי אני התחנכתי בפנימייה דתית, בפנימיית ימין אורד, שהולכים הרבה, אני יודע על בוגרי ימין אורד שהולכים למכינות קדם צבאיות שהן חשובות.
<זמנה אחיהון: הסוגיה הנוספת, באותן מסגרות שעושים תהליכים של גיוס ומיון, או קראת לזה reaching out, מי עושה את עבודת העומק שם?
מירב בן ארי: זו כבר נקודה שאני אברר.
מירב בן ארי: אין טעם לחזור על דברים, הנקודה ברורה והיא צריכה טיפול.
<זמנה אחיהון: ועוד סוגיה, מי עושה את ההנגשה של ההורים?
<זמנה אחיהון: באותם מרכזים קהילתיים סוגיית ההורים היא מאוד חשובה וקריטית.
מירב בן ארי: אתה צודק, ההנגשה היא רלוונטית לילדים ולהורים, זו נקודה מאוד מאוד חשובה.
מירב בן ארי: דוד יאסו, מנהל אגף יחידת עולי אתיופיה, בבקשה, דוד.
<דוד יאסו: תודה, גברתי, משתתף בברכות.
<דוד יאסו: אני באמת לא אדבר על המשרד, הנושא הוא כל כך מעניין אז אני אדבר על הנושא, גם כי הבן היה בשנת שירות במכינת גל, זו הייתה הבחירה שלו, אבל הוא לא הגיע סתם למכינת גל, דני, זה מלפני, הנושא של פעילות של עמותת 'אחריי'.
מירב בן ארי: הבן שלך היה במכינת גל?
<דוד יאסו: היה, היום הוא לוחם ב - - -
מירב בן ארי: אבל אתה יודע, זה עוד פעם, דיברנו על זה, זה לקחת את השכבה הגבוהה ביותר.
<דוד יאסו: לא, מכינת גל, אם הוא סייע לבת שלו - - -
מירב בן ארי: איפה מכינת גל הזאת?
<דוד יאסו: בעכו.
<דוד יאסו: אנחנו גרים בבאר שבע, מבאר שבע לעכו, עשה את המשימה.
<דוד יאסו: אבל מה שרציתי פה לחזק או לקשור, זה לא אני שהלכתי וחיפשתי, אני גם סגן אלוף במילואים ואני מכיר את העניין של הצבא, העניין של הביטחון, מכיר הכול, לא זה, הוא בעצמו עשה את זה מבית הספר.
<דוד יאסו: ברגע שכל הגופים הגיעו, כמו 'אחריי' וכמו כל תנועות הנוער למיניהן, בני עקיבא, שהגיעו כדי לעודד, גירוי בבית הספר, כפי שאמרה חביבה שזה מה שחסר, זה בדיוק מה שיכול להפעיל.
<דוד יאסו: דני, זה אצלכם במערכת החינוך - - -
מירב בן ארי: לא, אנחנו נדאג לזה.
<דוד יאסו: אני אומר, הדבר הזה יכול לשנות גם את בני הקהילה.
<דוד יאסו: בני הנוער של הקהילה, יש חוסר של מודעות, או 'תן לי לעשות את השלוש שנים ולצאת כמה שיותר מהר' ולא לדחות בעוד שנה ועוד שנה, כי זה, זה נאמר גם על ידי זמנה וכל אלה מבחינת כל הדברים האלה.
מירב בן ארי: זהבה, טיספי מהקרן לידידות.
מירב בן ארי: זהבה, לא לחזור על דברים שנאמרו, כי הדברים שנאמרו נשמעו כאן היטב.
<זהבה טיספי: אני רוצה רק לאגוד את כל הדברים שנאמרו כאן, כי יש מהלך שהקרן בשנתיים האחרונות הובילה יחד עם מועצת המכינות ויש לציין גם את חבר הכנסת לשעבר, שמעון סלומון, שהיה מהאנשים שהיו ברוח הדברים.
<זהבה טיספי: בעצם הקרן לידידות מפעילה תכנית שנקראת 'אזימוט' שאחד מהצירים שקיימים בה זה שירות צבאי משמעותי ומכינות קדם צבאיות ושנות שירות באמת זיהו כפלטפורמה שממנפת לתוך שירות משמעותי.
<זהבה טיספי: מתוך המקום הזה הקרן נותנת לנוער מבני הקהילה האתיופית, מלגה שנעה בין 1,200 ל-2,000 דולר לתקופת המכינה.
<זהבה טיספי: זו בעצם מלגה שאמורה לתת מענה לכל הנושא של גביית הורים ואנחנו רואים שיש גידול.
<זהבה טיספי: הגידול שדיברה עליו טלי, בשנת 2014-2015 היינו על כ-122 צעירים שקיבלו מאיתנו מלגה, השנה אנחנו נמצאים על 235 ואנחנו גם עם ראי קדימה לשנת תשע"ז, אנחנו בקשר עם המכינות, כשהמהלך שפה הובלנו, חייבים להבין, זה לא רק לעורר את השטח, אלא גם לחבר כאג'נדה את המכינות.
מירב בן ארי: את מדברת רק על יוצאי אתיופיה או באופן כללי על פריפריה?
<זהבה טיספי: אני מדברת כרגע רק על נוער מבני הקהילה האתיופית.
<זהבה טיספי: אני מצטרפת לחלוטין לדבריו של יוסי לגבי החיבור האידיאולוגי והאג'נדה.
<זהבה טיספי: אני פוגשת מכינות, יש מכינות שאני יודעת שהתמריץ הוא תמריץ כספי וצריך לשים את זה רגע על השולחן, אבל הרעיון הוא לייצר כאן חיבור שהוא חיבור מעבר לזה, להבין למה לך חשוב, כי אתה פותח את דלת המכינה שלך ואתה רואה את החברה הישראלית ולא רואה את אותם פנים בהעתק-הדבק, ולא כל מכינה נמצאת שם באידיאולוגיה, יש מכינות שחסרות את זה.
<זהבה טיספי: אני רוצה להוסיף עוד משהו מבחינת הנושא של יצירת המודעות וחשיפה.
<זהבה טיספי: צעיר שפוגשים אותו בי"ב, ואני יודעת שלא כל המכינות מחפשות, הן לא צריכות לגייס, יש חבר מביא חבר, אבל כשמחפשים ורוצים להביא ספציפית, דרך אגב לא רק לבני הקהילה אלא בכלל, אז צריך לחשוב אחרת.
<זהבה טיספי: אני יכולה להגיד לך שאחד הדברים אל מול המכינות, אני שלחתי דף עם טיפים, אתם רוצים לבוא ולייצר?
<זהבה טיספי: ישנם מופעים מאוד ברורים, לכו לעיר מסביבכם, שלוש הערים מסביבכם, תאתרו בתי ספר שהם בתי ספר או בעלי אוכלוסיות מוחלשות או בעלי ריכוז של בני הקהילה האתיופית.
<זהבה טיספי: כמה מהם עשו את זה?
<זהבה טיספי: אני לא יודעת להגיד לך, יש מכינות שבדנ"א שלהן יודעות איך לעשות את זה, 'אחריי', גל, ימין אורד וכו', ויש מכינות שעדיין לא קיימות שם בתמריץ האידיאולוגי חברתי שלהן.
<זהבה טיספי: אנחנו מנסים להחזיק גם את זה ולא לשלול, אלא לבוא ולהסביר למה זה כדאי ולמה זה ראוי ולמה זה נכון לנו בתור החברה הישראלית.
מירב בן ארי: דני, מי מפקח על המכינות?
מירב בן ארי: לא הבנתי מכל הדיבורים פה.
<חביבה סולומון: שני המשרדים.
<חביבה סולומון: משרד החינוך ומשרד הביטחון - - -
מירב בן ארי: מפקחים גם על תהליך הגיוס של המכינה?
מירב בן ארי: או שזה חבר מביא חבר?
<חביבה סולומון: לגבי הגיוס, את מעלה כאן סוגיה מאוד מורכבת, כי בסוף כל מכינה פועלת באופן אוטונומי והיא מגייסת לה את בני הנוער.
<חביבה סולומון: ונכון שאנחנו מגיעים, יש 54 מכינות, אני משתדלת להגיע לכל מכינה במהלך השנה ולשבת עם ראש המכינה ויחד איתו להסביר לו את החשיבות והמשמעות.
<חביבה סולומון: ואני כן חוזרת ואומרת שוב שיש מכינות שהן המכינות החזקות יותר שהן באות ואומרות לי 'אנחנו רוצים לקחת מהאוכלוסייה הזו', אבל נכון שאותה אוכלוסייה חוששת להגיע כי יש פער בין הדימוי - - -
מירב בן ארי: הנקודה הזו ברורה.
<זהבה טיספי: הנושא של המודעות הוא נכון, גם לנוער הפוטנציאלי וגם להורים.
<זהבה טיספי: צריך לבוא ולחשוב איך יוצרים את אותן חשיפות.
<זהבה טיספי: אנחנו, בתוך הקרן, בשיתופי פעולה שלנו עם ארגונים, אמרנו איך אנחנו חושפים את זה רוחבית, חשפנו את זה בארבעה מופעים עם פידל, חשפנו את זה עם תכנית 'זינוק בעלייה' דרך הרכזים.