GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יגאל בן שלום: העמותות שפועלות בהתנדבות מנסות לעשות את תפקידו של מערך החינוך, שגם הם מנסים והמסר הוא זה, יושבת פה חברתי יושבת ראש עמותת "אעלה בתמר" רחל ידיד ואני יו"ר האגודה לטיפוח התרבות, התבקשנו ותמכנו כספית בהוצאת חוברת על יהדות תימן אבל, היא פוזרה במערכת החינוך באופן חד פעמי למשך שנה אחת בלבד במסגרת פרויקט.
<יגאל בן שלום: בַּקשתי היא שזה לא יהיה דבר שהעמותות ממנות אלא מערכת החינוך.
<יגאל בן שלום: יש להם מערכת ותכניות לימודים ואני מכיר את - - - מצויינת שהם יפיקו תכניות אמיתיות לכל המערכת לכל השנים.
<יגאל בן שלום: לא כפרויקט על יהדות תימן ואגב, מנהלי בית הספר נתבקשו בהתנדבות, רק אם הם רוצים הם קונים את החוברת ומלמדים.
<יגאל בן שלום: זה מסר אחד.
<יגאל בן שלום: המסר השני, הכול על בסיס של חינוך.
<יגאל בן שלום: וזה רק מסרים.
<יגאל בן שלום: הייתה לנו מפקחת על לימודי המוזיקה, שהלכה לעולמה, ד"ר יעל שי וממרום תפקידה עשתה המון למען המורשת, הקימה פרויקט שרשים, נמצאת פה ד"ר שרונה ואנחנו, כעמותה, הוצאנו חוברת מיוחדת לכבודה, ד"ר יעל שי, כדי להראות שלפעמים זה תלוי גם באנשים, כי אם היא לא הייתה בת תימן ולא הייתה מפקחת על מוזיקה, אז הנושא לא היה עולה.
<יגאל בן שלום: מה שאני מבקש ממערכת החינוך וממך אדוני היושב ראש, הרי כולנו עובדים בצורה מקצועית, לוודא, שבמערכת תכניות הלימודים יהיה מקום של כבוד, לפחות 50% ממערכות הלימודים לתכניות שהם יכתבו על הנושא ואגב, עברתי אתמול, לקראת הישיבה הזאת וגלשתי בכל מערכות האינטרנט של החינוך, של "מטח" ושל כל המערכות הלימודיות, לראות כמה מופעים יש של יהודי תימן, אז יש עוד פעם, עלייה ועלייה ועלייה, רבותי, יש עלייה אבל יש היסטוריה ופילוסופיה ושירה וספרים שהוצאנו, אנחנו לבד הוצאנו מחדש חמישה ספרים, גם את ספר המוסר של דהרי ומה שאני מבקש, כדי שנהיה מעשיים ואדוני, אני מכיר אותך שנים, כאדם מעשי, אדוני היושב ראש, להנחות, מה שמותר לכנסת, את מערך החינוך שיישבו עם תכניות לימודים ויכתבו תכניות לשנים, לדורות ולא חד פעמי לשנה אחת, תודה.
יעקב מרגי: 'הרמת לי להנחתה', בוא, אני אספר לך משהו.
יעקב מרגי: בקדנציה שעברה, משרד החינוך עשה איזה מיזם, לא יודע איך קראו לו, על חכמי ישראל, חוברת כזו, עם עשרים וחמישה, חיפשתי שם, חיפשתי, זה היה תפוצות אבל תימן, איראן, פרס, מרוקו, עירק, בבל – לא היה.
יעקב מרגי: עכשיו, אני לא אומר את זה כביקורת אבל אנחנו עברנו את זה שם.
יעקב מרגי: יכולת ההכלה כנראה לוקח לה זמן.
<יגאל בן שלום: ששים שנה?
יעקב מרגי: שבעה עשורים.
יעקב מרגי: אתה מתחיל.
יעקב מרגי: אני אומר לך, חשבתי שרק אני התרגשתי וכעסתי.
יעקב מרגי: לקחתי את החוברת, שמתי אותה בצד.
יעקב מרגי: לימים אני מתמנה יו"ר ועדת חינוך, מבקשים פגישה.
יעקב מרגי: האם אתם זוכרים את כי"ח?
יעקב מרגי: הם עדיין פועלים, כל ישראל חברים.
יעקב מרגי: הם ראו וכעסו, הם עשו פרויקט נפלא, יש אפליקציה, "החכם היומי", מסתבר שיש מקום לכולם, וכל יום הם מעלים חכם, עם אמירות שלו, כתיבות שלו, יצירות שלו, יש אפליקציה שקוראים לה "החכם היומי", רק למה חלק מהסיפור – כמעט אמרתי חצי אבל הוא אפילו לא חצי, למה רק חלק מהסיפור?
יעקב מרגי: מר מאיר יצחק הלוי, ראש עירית אילת.
מאיר יצחק הלוי: ראשית לכל, אני רוצה לברך את עורכת הדין חברת הכנסת נורית קורן, על היוזמה הברוכה, וכמובן להודות לך אדוני היושב ראש מרגי, בכלל ובוודאי על הנושא החשוב הזה.
מאיר יצחק הלוי: אני אגיד – לא רק כבן העדה אלא כבן לשושלת של רבנים, אני אגיד שאני מתחבר לחלוטין למה שקורה כאן ואני חושב שצריך לגרום לכך, שגם מורשתה של יהדות תימן, שהיא מורשת מאוד מאוד ענפה, מגוונת ומשובחת וגם המורשת של שלום שבזי – ראוי שתהיה להן הניראות המגיעה להן.
מאיר יצחק הלוי: אני אתחבר לאמירה הפרגמטית של ידידי ורעי, ד"ר יגאל בן שלום, שהייתה לי הזכות הענקית להכיר גם את אביו, עובדיה בן שלום זכרו לברכה, עובדיה בן שלום.
מאיר יצחק הלוי: אני חושב שצריכה להיות אמירה שלוקחים את התכנית על שלל התכנים שבה, ופרופ' טובי יודע טוב מכולנו מה התכנים, אני פעם שמעתי את פרופ' טובי מספר, על עידן מלכת שבא, בבואה מן האיזור ההוא לכיוון ישראל ועל שלמה המלך וכן הלאה, דברים שהם היו מדהימים ומרתקים לכן, אני חושב שהחיבור של המינהל הפדגוגי של משרד החינוך, גם של המדען הראשי וגם של האקדמיה, הוא חיבור שצריך להכיל את התכנים בעומק הכי עמוק שלהם, לא רק לצאת ידי חובה, ומפה לראות איך מחלחלים את זה לתוך תכנית לימודים מסודרת ובלי שמתנצלים, זה צריך להיות מתוך אמירה מאוד מאוד ברורה וכמו שלומדים על כל המיגזרים וכך צריך להיות, לא - - - אלא יש כאן אמירה מאוד מאוד ברורה, עשירה ומגוונת ולכן אני פונה אליך אדוני, ואני מכיר את היכולות שלך, אפשר בטווחים קצרים יחסית לראות שהנושא נמצא בתוך המערכת.
יעקב מרגי: נמצאת אתנו חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו.
יעקב מרגי: האם את רוצה לברך את המעמד?
ענת ברקו: כן, קודם כל אני רוצה לברך את חברתי חברת הכנסת נורית קורן על הפורום הזה, הוא מאוד חשוב.
ענת ברקו: אדוני יושב הראש, חבר הכנסת לשעבר ד"ר אוחיון ידידי ואחרים.
ענת ברקו: אני יכולה להגיד לכם שמתחום המומחיות שלי בחקר הטרור, כמה טוב שכולכם פה, ולא היום נמצאים שם כשיש את ה"חוטים" ואת ה"סונים", את השיעים ואת כל המלחמות, אני כל פעם אומרת את זה, כמה טוב שההורים שלי יצאו מעיראק, כמה טוב שאנחנו לא שם.
ענת ברקו: אנחנו פה, על המרבד בכנסת ולא על מרבד הקסמים, אלא עם כל הפורום הזה והקהילה המפוארת הזו עם התרבות הנהדרת הזאת.
<קריאה: יש לנו עוד כמה עשרות.
ענת ברקו: מעטות מאוד.
ענת ברקו: לפחות לדעתי.
ענת ברקו: כבר אפשר לספור על יד אחת ואתם יודעים מה, לא רק יהודים אלא גם נוצרים.
ענת ברקו: הם צריכים לדעת את זה.
ענת ברקו: שתמיד זה מתחיל בנו ולא נגמר בנו.
ענת ברקו: אני רוצה באמת לומר שחשוב מאוד לתת מקום לקהילות שהיו ואינן עוד.
ענת ברקו: להיסטוריה, לתרבות, לאוכל, למוזיקה, כל הדברים הללו יש להם מקום אדיר ומשרד החינוך, היום יותר מתמיד, מבין את זה.
ענת ברקו: זה לא רק יהדות תימן, זה יהדות בכל מקום באשר הוא, זה לא רק קהילות, כמובן קהילות שנכחדו בשואה זה ברור אבל יש קהילות שלמות שנמחקו ולא יודעים עליהן שום דבר.
ענת ברקו: בדור שלנו, שכבר לא מדברים, אין את העניין הזה של "רק כור היתוך", אלא יש את המקום הזה של הגיוון ושל הטעמים ושל האנשים ושל המקומות שבאנו מהם וההורים שלנו, והסבא והסבתא, זה חשוב להנחיל את זה גם לדורות הבאים.
ענת ברקו: אני מודה לך אדוני יושב הראש.
יעקב מרגי: ד"ר שרונה עומסי.
יעקב מרגי: למה כתבתם עמוסי?
<קריאה: נכון, עומֵסי.
<שרונה תם עמוסי: עֲמוֹסִי.
יעקב מרגי: עמוסי?
<שרונה תם עמוסי: אין עיר כזאת - -
יעקב מרגי: בואו נשמע מה את אומרת.
<שרונה תם עמוסי: כן, כי אין מקום כזה בתימן עומסי, אנחנו, התימנים, אומרים במקום עמוסי – עומסי אבל אין מקום כזה.
יעקב מרגי: ידעתי שאני אלמד משהו - - -
<שרונה תם עמוסי: כבוד היושב ראש וחברת הכנסת נורית קורן, כבוד הרב ערוסי ותודה לך ד"ר יגאל בן שלום, שעושה רבות בעבודה ומחייה את הדברים האלה.
<שרונה תם עמוסי: אני רוצה להתחבר לדברים של שני אלה, של פרופ' טובי ושל ד"ר יגאל בן שלום.
<שרונה תם עמוסי: אנחנו יכולים להגיע לאוניברסיטה עם מורשת ושם לא - - - מורשת.
<שרונה תם עמוסי: בסדר, ראיתי מורשת וכו', ניסו להכניס דרך החינוך הערכי, דרך מקומות שהם לא פורמאליים, אבל זה לא צלח כי אני מסכימה שהמורים בעצמם לא היו מוכנים לזה, אבל, יש כאן את המפקחת בהיסטוריה ויש את הגנון, מהגן, כי זה לא מתחיל לצמוח באוניברסיטה אלא זה צומח מהגן.
<שרונה תם עמוסי: ועדת היגוי שצריכה לעבוד על זה, צריכה לדעת מאיפה באים אנשי החינוך, אלה שזה זורם בדמם, אלה שיודעים את זה ויודעים מעבר למה שכתוב בספר, כי מה שכתוב בספר זה כתוב אבל, צריך לדעת מעבר לזה.
<שרונה תם עמוסי: ואני עברתי על גיאוגרפיה, היסטוריה, ספרות, יש לי כאן חומר שלא הספקתי, לצערי, אני קמתי רק אתמול מה'שבעה' של אמא שלי - - -
יעקב מרגי: תנוחמו.
<שרונה תם עמוסי: ולא הספקתי להכין לכם דפים ומצגת, הייתם רואים, יש בספרות את כולם, מימי הביניים, ריה"ל, רשב"ג, כולם ועד כל הספרות שאני יכולה לראות כאן, אני לא ראיתי ספרות, יש לנו אנשי ספרות, יש לנו חכמים שיכולים להיכנס גם לשירה אז יהי מקומם בשירה, בהיסטוריה, כמה יש בהיסטוריה, יש על העלייה של 1948, שזה "על כנפי נשרים" ומי שקרא בספר, רבותי, רואה שדווקא זה כל ההיסטוריה של עם ישראל.
<שרונה תם עמוסי: ויהדות עירק ואני לא יודעת, ולנו זה רק כזו, שאלה אחת בלבד.
<שרונה תם עמוסי: זה מדהים לראות איך, ריבונו של עולם, דף כזה מכיל את אלפיים שנות גלות של עם ישראל ושל המורשת היקרה הזו אבל אני מפרידה, אני אומרת, נכון, יש מקום למוזיקה כי צריך וכשאני יושבת בשבתות עיון ורואה, גם את ההרצאות וגם את ההתפתחות של זה, וזה לא רק ג'עלה ומכירים אותנו עם הגעלה והג'חנון – זה לא זה.
יעקב מרגי: המופלטה – הם אהבו לדחוף אותנו לשם.
<שרונה תם עמוסי: יפה.
<שרונה תם עמוסי: זה מה שיודעים, לרקוד.
<שרונה תם עמוסי: אתה יודע לשיר?
<שרונה תם עמוסי: את יודעת לרקוד?
<שרונה תם עמוסי: לא, אנחנו לא התוף הזה, וכשאני, במערכת החינוך, שלושים ושש שנה, נמצאת שם וניסיתי, אני חייבת לומר, בזכותו של הרב אהרון בן דוד, לפני הרבה הרבה שנים, נכנס אלי מפקח ואומר: למה את מלמדת דווקא את הרמב"ם וחלק מזה, אמרתי לו: אבל זה הרמב"ם, אמר: אבל איפה רש"י?
<שרונה תם עמוסי: אמרתי לו: בוודאי שגם רש"י אבל השאלה למה אני עומדת על לימודי הרמב"ם התסיסה אותי, פשוט התסיסה.
יעקב מרגי: את יודעת למה לא רש"י קודם?
<שרונה תם עמוסי: כן ?
יעקב מרגי: קודם רֹאשי ואחר כך - - -
<שרונה תם עמוסי: אני באמת לא הבינותי את השאלה, לא הבינותי מה, ואני אומרת את זה ויש לנו דרכים, וכן, אני כאן כן מסכימה עם שניכם, גם עם פרופ' טובי וגם אתך, את התכנים האלה יש להכין ואני אומרת, אנחנו צומחים למעלה ולא צונחים מלמעלה למטה, זה צריך להיות מהגן, אירועים חווייתיים שיש בהם חוויה, שיש בהם מסר.
<שרונה תם עמוסי: נכון שהדורות השתנו, נכון, אבל, יש כלים, יש הכנה.
<שרונה תם עמוסי: אם יש עדת היגוי שהיא יודעת מה היא עושה אז היא מעבירה את ההשתלמות קודם למורים, והמורים צריכים להיות מעוניינים, לא מורשת שאני כופה על המורה והיא אומרת "בחייך, תורידי ממני" וזה לא חובה, אגב.
<שרונה תם עמוסי: ומה זה הפרויקט הזה, אנחנו הולכים מפרויקט לפרויקט, המורים לא נושמים, הם הפכו להיות טכנוקרטים, אין עוד חינוך, אין כבר כלום, יש רק טכנוקרטיה, אני צריכה למלא יומן, לעשות 'וי', אז אם אתם רוצים שאני אעשה 'וי' אז אני אעשה 'וי' אבל, זה לא זה.
<שרונה תם עמוסי: לכן, כשמדברים על מורשת תימן אז אני אגיד – משהו שלא כל כך נעים אבל אני אומרת תמיד "של נעליך מעל רגליך כשאתה מדבר על מורשת יקירה ויקרה" ובאמת, אני מודה כאן לכמה כאלה שעוסקים בה ונותנים לה, תודה רבה לך באמת ד"ר יגאל בן שלום, האם הזמן שלי תם כי אם לא אז יש לי כאן מחברת שלמה.
<שרונה תם עמוסי: תודה רבה.
יעקב מרגי: לא, לא, אין לנו זמן.
יעקב מרגי: אגיד לך את האמת, ניצלת את זה שאהבתי לשמוע את הצליל, את המבטא ונתתי לך לגלוש עם הזמן.
<שרונה תם עמוסי: אחרי חמש עשרה שנה בארצות הברית אמרו לי ששמרתי על התימנית.
יעקב מרגי: באמת, כל הכבוד.
<יגאל בן שלום: אהדה ככהן גדול שאומר: יותר משאמרתי, יש כאן.
יעקב מרגי: אני רוצה להזמין את ד"ר שמעון אוחיון לתת לנו דברי ברכה ואמירות קצרות, במסגרת אילוצי הזמן, בבקשה.
שמעון אוחיון: קודם כל תודה רבה אדוני היושב ראש, על קיום הדיון הזה ואני יודע שמה שנוגע למורשת יהדות המזרח זה לא הדיון הראשון, אתה מוביל ואתה נותן לזה מקום נכבד ומעשי.
שמעון אוחיון: אני בכוונה מדגיש את המילה מעשי כי אני יודע מה הוא עושה בתחום הזה, כדי לקדם בצורה מעשית את הנושאים הללו, אז, חברת הכנסת קורן, על היוזמה באמת ברכה, ידידי הרב, מורֵנו, הרב ד"ר רצון ערוסי, תסלחו לי אם לא אציג את כל האנשים הנכבדים שאני שמח לעבוד אתם בשיתוף פעולה לא מהיום, בתור מנהל מרכז דהאן.
שמעון אוחיון: תראו, הפסיכולוגים החברתיים אומרים שאם אתה רוצה באמת לעסוק באינטגרציה אמיתית ולתת מקום ושייכות לכל קהילה וקהילה, אז תכיר לציבור הרחב את מנהיגיה, את יוצריה, את האנשים שתרמו, שיוכלו להזדהות ולראות את הקהילה במלוא גודלה ובמלוא תפארתה.
שמעון אוחיון: כבר הזכירו.
שמעון אוחיון: לצערנו, נדחפנו הרבה פעמים לצד הקולינרי – ג'חנון ומלאווח ואני בוודאי לא מזלזל, גם בתור מרוקאי לא מזלזל במטבח המרוקאי אבל זה לא העיקר, זה לא העיקר אלא בוודאי שהיצירה, היצירה הרוחנית והתרבותית בכלל, להכיר אותה ולהציג אותה בפני הנוער, בפני ילדי ישראל, זהו האתגר האמיתי שיש לפנינו.
שמעון אוחיון: ואני רוצה דווקא לברך, פרופ' טובי, אני רוצה לומר לך, אני רוצה כן לברך את השר, אני לא יודע כמה הוא בקי בדברים הללו, שמעתי אותו אתמול אומר רבי מחלוף, חיפשתי בדיוק למי הוא התכוון אבל, בסדר - - -
יעקב מרגי: רגע, אם הוא היה אומר 'כלוף' אז הוא היה מוצא?
לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: זה לא משנה כרגע אבל, אני אשפוט אותו לפי העשייה שלו, בקטע הזה בוודאי.
לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: אני יודע שהוקמה ועדה ויש ועדות משנה, ואני גם התבקשתי להיות חלק מזה.
לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: פרופ' טובי, שם נמצאים בעיקר עדות המזרח, ואם הם בעצמם לא ייקחו, ויש ביניהם והם מייצגים, לפי מה שראיתי, כל אחד ואחד, כל עדה מיוצגת, גם על ידי איש מחקר וגם על ידי איש הוראה וחינוך, עם איש דידקטיקה.
לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: ובדקתי.
לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: אתה הצגת שזאת בעיה מרכזית, איך אנחנו מציגים את זה לנכדינו היום באמצעים דידקטיים מתאימים כדי לקרב, תראו, זה משמח אותי שאני רואה את עידן רייכל מלחין ומבצע את השירים של שבזי.
לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: בוודאי בתחום הזה - - -
<קריאה: תימני - - -
שמעון אוחיון: בסדר אבל הנגישות שלו, הנגישות שלו לקהל הרחב, הנגישות שלו לכלל ילדי ישראל, ששומעים בקטע הזה, זה העניין.
שמעון אוחיון: הוא לא שר בתוך כנס של – תסלחו לי, אני לא רוצה לדבר כרגע על "אעלה בתמר" בלבד או של "אפיקים" בלי לפגוע באף אחד, אני אוהב את כולם אבל פה מדובר באדם יוצר וזמר ואומן ששר, אל כלל ילדי ישראל, ומשם, משם לקחת את הדמות המופלאה של רבי שלום שבזי, שהוא באמת איש אשכולות, הוא לא עסק רק בשירה כי הוא עסק גם בהלכה, עסק גם בפרשנות, עסק בתחום התפילה ואנחנו בוודאי, ותסלחו לי שאני לא רוצה - - - מאחר וכולכם שותפים, ובעוד שבועיים יתקיים עוד כינוס אחד והכינוס מוקדש לרבי שלום שבזי, לפני השירה היפה של האמנים הנפלאים, של אהרן עמרם, של ציון גולן, של שגית כהן, קודם כל נציג את דמותו בשמונה הרצאות.
שמעון אוחיון: רב-כיווני מבחינת תרומתו של רבי שלום שבזי ומשם, אני מקווה, יהיו שם כאלף איש, גם סטודנטים, גם כלל ישראל, לא רק ילדים שלנו.
שמעון אוחיון: אם הועדה, שאני מקווה, שעכשיו מקים שר החינוך, תוכל גם לפקוח עין ולהוביל גם לידי מעשה.
<יגאל בן שלום: נדגיש שהיום הזה בשיתוף עם האגודה לטיפוח חברה ותרבות.
<יגאל בן שלום: לא הזכרת.
שמעון אוחיון: אני גם לא אמרתי שזה בהכרח מרכז דהאן, בוודאי, היום הזה הוא בשיתוף עם כמובן ידידנו וחברינו, ד"ר יגאל בן שלום, זו לא פעם ראשונה, גם פרופ' יוסף טובי הוציא עכשיו את הספר השני והשלישי - - -
יעקב מרגי: ועכשיו חובב צברי.
לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: תודה.
יעקב מרגי: לפי החיוך אתה לא הולך להאריך.
<חובב צברי: אני ממש קצר ואני רוצה לשתף אותך, אדוני היושב ראש, וגם את החברים.
<חובב צברי: כמובן תודה לנורית חברת הכנסת ולכל החברים.
<חובב צברי: אנחנו, לדוגמה, אצלי ביישוב, בקרית עקרון, עשינו לפני כחודש, אחד עשר סופרים ומשוררים מקרית עקרון שבאו מצפון תימן, עשינו להם ערב משלהם - - -
יעקב מרגי: מה עם הדרום?
<חובב צברי: רגע, אני מדבר על קריית עקרון.
<חובב צברי: כולם עולים מתימן שכתבו ספרים וזו חוויה מדהימה, כולל, נמצא פה גם שאול ליבי, שאבא שלו - - -
<שאול ליבי: אני יכול להעיד.
יעקב מרגי: שאול.
<חובב צברי: כולל אבא שלו שכתב ספר, משה ליבי ז"ל שהיה ראש מועצת קריית עקרון.
<חובב צברי: אני רוצה גם במשפט לספר לכם איך אני נכנסתי לכל העניין.
<חובב צברי: נכון שאני נראה בן תימן אבל אני, עשרים ושמונה שנים בצבא, שבע שנים במשרד החינוך, שנתיים בערך ראש מועצה, במסגרת משרד החינוך ליוויתי משלחות של נוער לפולין.
<חובב צברי: אחרי פעמיים שאלתי את עצמי: רגע, ומה עם המורשת שלי?
<חובב צברי: ואז הייתי שלש שנים וחצי כבר ב"שרשרת הדורות" ועשינו את כל אותן שבתות עיון וחלק מהאנשים יושבים כאן, החליף אותי אבנר זכריה שהוא היום המנכל ואני התפניתי.
<חובב צברי: עשינו עוד כמה תכניות- - -
יעקב מרגי: יש צמא.
יעקב מרגי: אתה מרגיש את הצמא.
<חובב צברי: בוודאי שיש, כולל זה שיש שותפויות גם עם ד"ר יגאל בן שלום ויש אפילו כבר ניצנים של שירה של הצעירים שלנו, שלומדים את כל הנושא של השירה, גם של שלום שבזי.
<חובב צברי: 'ישר כח' על המיזם ותודה רבה.
יעקב מרגי: ד"ר רחל ידיד, בבקשה.
<רחל ידיד: מכובדיי, - - - יקרים, אני כל כך מאושרת להיות כאן ולהיות שותפה לרעיון הזה.
<רחל ידיד: אני ארבעים ושש שנה במערכת החינוך, מן הגיל הרך ועד לאקדמיה, ששם אני עובדת כבר שלושים ומשהו שנים.
<רחל ידיד: ואני לא אלאה אתכם ואחזור על הדברים שנאמרו.
<רחל ידיד: בכובע השני שלי אני יו"ר עמותת "אעלה בתמר", זו עמותה שהוציאה עשרות ספרי מחקר על יהדות תימן, שהאחרון שבהם טרם הושק והוא נקרא "ממקור ראשון", שהוא בעצם ספר של תוצאה של 1,200 ראיונות שקיימנו, שהם כר נרחב להרבה מאוד חוקרים בדרך, שיכולים לעשות בו שימוש ולהרחיב את הידע שלהם.
<רחל ידיד: אמש, השתתפתי בערב מרתק שהיה לי מאוד קשה להירדם בעקבותיו, בבית קפה "קרוסלה" בירושלים.
<רחל ידיד: היו שם שותפים, מי שהינחה את הערב, צעיר תימני, חמד, דוקטוראנט בירושלים, ששמו תם פוגל, שאירחנו אותו באחת השבתות האחרונות שלנו, אני פשוט נפעמתי מן השליטה שלו בשירה של תימן.
<רחל ידיד: היו שם לפחות שש מאות חבר'ה צעירים ששרו את המילים של שבזי עם ציון גולן ב- live, בלב ירושלים, ברחביה, עד אחת עשרה בלילה.
יעקב מרגי: אני עברתי שם אתמול, ראיתי הרבה תנועה.
<רחל ידיד: היה פשוט מרתק ואני רוצה לומר שכמו שאמרת, זה רנסאנס לשירה ולתרבות ואני עדיין לא התקלקלתי, שים לב, אני הוגה את האותיות הגרוניות כבבית אבא, למרות שחלק מהחברים שלי שכחו את זה כבר אבל זה עוזר לנכדים שלי - - -
יעקב מרגי: השכיחו מהם, אל תאשימי אותם.
<רחל ידיד: לא, חלילה.
יעקב מרגי: כי גם אני חוטא בזה.
<רחל ידיד: זו הסיבה שעכשיו הנכדים שלי כותבים נח בחמש עשרה שגיאות, כי מחליפים את האל"ף והעי"ן והחי"ת והכ"ף והכול.
יעקב מרגי: לא מאמין לך.
<רחל ידיד: עכשיו אני חוזרת ויש שתי נקודות להזכיר.
<רחל ידיד: ההיסטוריה שלנו, של יהודי תימן בעליה מתרמ"ו, והרי העמותה שלנו נקראת "אעלה בתמר" בעקבות העלייה של 1981, של עשרות תימנים לארץ - - -
יעקב מרגי: שקט, עוד יגידו שהתימנים אין להם קשב וריכוז.
<רחל ידיד: בספרי ההיסטוריה הם כמעט לא מוזכרים ואילו לביל"ויים – כמורה להיסטוריה לשעבר, מוזכרים פרקים שלמים על הביל"ויים, כמה עלו ובקושי שנשארו כמה בודדים מהם, ממש חוסר איזון משווע.
<רחל ידיד: אותו הדבר עם מגורשי כנרת, אמרו שלא, הם פרשו, הם עזבו אבל הם גורשו, הם גורשו וזה ממש פצע שלא הגליד.
<רחל ידיד: הבאתי את הנכדה שלי הבכורה - - -
יעקב מרגי: האם את רוצה שאני אספר לך מה היה ב"בני ראם"?
<רחל ידיד: אני יודעת.
<קריאה: ו"תוחלת".
<רחל ידיד: ו"תוחלת" כנ"ל.
<רחל ידיד: חצי דקה ממני נתתי לה.
יעקב מרגי: זה משלי, זה לא משלך, את שלך כבר גמרת.
<כליל ידיד: שמי כליל ידיד, תלמידת כיתה י"א.
<כליל ידיד: באתי לפה היום בתור תלמידה במערכת החינוך שנמצאת כרגע בשנה הכי רלבנטית לדיון שבו אתם עוסקים, כיוון שזו השנה שבה אני נבחנת בבחינת הבגרות שלי.
<כליל ידיד: אני באה מבית מעורב, אימא ממוצא 'יקה' - - -
<קריאה: שם בית הספר.
<כליל ידיד: אולפנית "הראל".
<כליל ידיד: אני באה מבית מעורב, אימא ממוצא 'יקה'-שווייצרי ואבא ממוצא תימני.
<כליל ידיד: בבית אימצנו מנהגים משתי המסורות באופן שווה, כך גדלתי על ערכים של כבוד, שוויון, העצמה וסבלנות.
<כליל ידיד: כשאני בוחנת את החומר הנלמד בהיסטוריה, מתקבלת תחושה של האדרה של יהדות אירופה והדרה של אוכלוסיות שלמות, כמו עדות המזרח למשל.
<כליל ידיד: ואם הן מוזכרות אז זה כהערת שוליים או כדרך אגב.
יעקב מרגי: הנה, עכשיו אמרת, האדרה.
יעקב מרגי: האדרה והדרה כמעט אותו דבר.
<רחל ידיד: כמעט אותו הדבר.
<רחל ידיד: החלפה של האל"ף בה"א.
<כליל ידיד: היו דמויות מאוד משמעותיות לאורך ההיסטוריה שאנו ממעטים ללמוד עליהן כגון רבי שלום שבזי, פייטנים, הוגי דעות, חכמים נוספים מעדות המזרח וכמובן מהיסטורית אחינו בני העדה האתיופית.
<כליל ידיד: אין ספק שבעת החדשה הדומיננטיות שייכת באמת ליהדות אירופה, שיזמה את התנועה הציונית והקמת המדינה, אך בהיסטוריה המעט רחוקה יותר, קיימת האדרה של התרבות האירופית על חשבון התרבות המזרחית המפוארת, שהייתה מפותחת באותה המידה אם לא יותר.
<כליל ידיד: לסיכום, אני חושבת שיש צורך אמיתי בלימוד דמויות מפתח מכל התרבויות, בתוכן שווה בהתאם להשפעתן ולא בהתאם לשייכות של כותבי ספרי הלימוד.
<כליל ידיד: יש מקום ליותר הטרוגניות בחומר הנלמד, דבר שיחבר יותר תלמידים וייתן תחושת שייכות וגאווה גדולה.
<כליל ידיד: תודה רבה.
יעקב מרגי: למרות שהקראת את זה במהירות באילוצי הזמן, הבנו, ואת יודעת מה, מעבר ל'הבנו', אנחנו חווינו.
יעקב מרגי: ד"ר משה נחום, "בן פורת יוסף" עם הדוקטורים פה.
<משה נחום: אדוני היושב ראש, כבוד הרבנים, כל הדוקטורים, כל התימנים, מרוקאים, אשכנזים, כולנו בני עם אחד אנחנו.
<משה נחום: מה שאותי מעציב כשאנחנו מדברים על עליית תרמ"ו, אנחנו קראנו עכשיו בשיר של רבינו אבוהרי עלה לארץ בשנת שכ"ח, 1568, אחריו עלה רבנו יהושע עדני - - - של שלמה במשנה, בשנת של"ה, 1571 ובן הישועה אֲדַני שלח את רבינו יחיא אבוהרי חזרה לתימן לעודד עלייה, עלייה ציונית.
<משה נחום: אני מקווה שאתם יודעים על מה אני מדבר כי הייתה כבר קהילה אז, לפני חמש מאות שנה, בארץ, ולא רק זאת אלא בן גוריון כותב על זה, על עלייתו של רבינו עובדיה מברטנורא, שעלה לארץ בשנת רמ"ד – 1484, הוא אומר במפורש "שום דבר לא הסעיר אותי כמו המפגש עם יהודי תימן שתורתם אמנותם".
<משה נחום: מי שיבין ספרדית, אני יכול לומר לכם, הוא אמר זאת - - - הסערה הזו בגופי בנפשי, היא לראות את אחיי היהודים ששולטים בתורה בעל פה.
<משה נחום: קראנו פה "הֱתֵל בדתי, בז לתורתי ותלש עטרתי" לרבנו יחיא בן סעדיה בהרי, הוא כתב את זה בשיר, והוא כתב גם את ספר המוסר.
<משה נחום: בן גוריון, בספרו "בטרם מדינה" אתם תראו המון עליות והוא מציין את עלייתו של רבנו עובדיה מברטנורא.
<משה נחום: הרמב"ם התארח בארבע נקודות ישוב אצל התימנים בשנת תת-קכ"ה, 1,165, והרמב"ם כותב באגרותיו – והן נמצאות בחולון, ברחוב חומה ומגדל 39, במכון יהודה הלוי, הרמב"ם מתפעל מאלף היהודים התימנים שנמצאים כאן בישראל, זה לא מופיע בשום ספר היסטוריה.
<משה נחום: מה שאנחנו לא מבינים, מדוע אנחנו מזדהים עם עליית תרמ"ו?
<משה נחום: הרי לפני כן עלו הרבה מאוד תימנים.
<משה נחום: התימנים סבלו כאן מאפליה גזענית איומה, בדיוק כתבתי את הספר הזה על התעלומה של מה שקרה לילדי תימן, כולל חטיפות הילדים ומכירתם, והם מתכחשים לזה אבל, לצערם הרב, אנשי הרב משולם, הרב משולם עלה על כל העניין, הארכיון נמצא אצלו, הוא הראה לי מסמכים מצמררים ולכן, בית המשפט העליון, כשהוציא את הפסיקה כשעתרתי לבג"ץ להקים ועדת חקירה ממלכתית, שמתי בספר גם את פסק הדין של השופטים, שני שופטים ברחו לי בבוקר, נשארו רק שלושה, מה שקורה עם התימנים זה מפליא אותי מאוד מאוד, שהם לא מופיעים בהיסטוריה, רק עליית תרמ"ו.
<משה נחום: איפה ההיאחזות?
<משה נחום: הגברת נגעה בנקודה שגירשו אותה מ"כנרת", נכון, גבירתי לא יודעת שנהרגו שם ששה איש, גם זה את לא יודעת - - -
<רחל ידיד: יודעת גם יודעת.
<משה נחום: ולמזלנו, האחים - - -
יעקב מרגי: רבי משה, ד"ר משה נחום, הייתי מוכן לשבת שעתיים לשמוע הרצאה מאלפת שלך, אני נהנה מכל רגע, ואני יודע ליהנות מהעבודה שלי, רק תקצר לנו, עוד מעט הפעמון יצרח ויש לנו עוד כמה דוברים.
<משה נחום: אני שמעתי את כל הדוברים.
<משה נחום: אני רוצה להודות לך ולגברת, סגנית יושבת ראש הכנסת, גברת קורן, היה לי הכבוד והעונג להכיר אותה ואת בעלה באילת, ואני נתתי לכם חשיבה איך להתמודד עם העליות והזכויות של יהודי תימן בתנועה הציונית, שבנו את המדינה, אנחנו, לא התנועה ביל"ו, שבסך הכל עלו ארבעה עשר איש, ששה ברחו, שמונה נותרו ואומרים: זו העלייה והתנועה הציונית.
יעקב מרגי: ומי אמר שלא יודעים לשכתב את ההיסטוריה?
יעקב מרגי: תודה רבה אדוני, תודה רבה.
<אבנר עורקבי: תעשה יום של יהדות תימן, תעשו יום של יהדות תימן.
יעקב מרגי: ומה אנחנו עושים עכשיו?
נורית קורן: ומה אנחנו עושים עכשיו?
<אבנר עורקבי: קבוע, קבוע בכנסת.
נורית קורן: קבוע?
יעקב מרגי: אבנר עורקבי, אחרי שאני עושה דיון שהוא ביקש, הוא יוצא, בא אלי ללשכה: נו, מתי אני מקבל את הדיון שלי?
יעקב מרגי: אף פעם לא שבע.
יעקב מרגי: מר שלומי קעתבי – לא הגיע.
יעקב מרגי: טוביה סולמי, גם לא הגיע ולפני הזמר, אני רוצה לתת לידידי, מוטי מגער.
יעקב מרגי: תדעו לכם, אל תפרסמו, אני יודע שאנשים לא מקליטים את השירים ואני, שירי שבת שלי זה גם פיוטים אבל גם נעמי שמר והרבה מהספרים שרכשתי אצל מוטי מגער ושם, שירת יהדות תימן מככבת.
יעקב מרגי: אבל אי אפשר להתחרות בכם בשירה, אני לא אדגים לכם.
<מוטי מגער: אדוני היושב ראש, גבירתי סגנית יו"ר הכנסת, אני חושב שזה יום חשוב לעֵדה ואני חושב שזה גם יום חשוב לכל עם ישראל.
<מוטי מגער: אני לא רוצה לחזור על כל המנטרות ש"מה עשו לעדה ואיך שיכתבו את ההיסטוריה" וכל הדברים האלה, מה שחשוב, ויושבים פה הרבה אנשים שהיינו ביחד הרבה שנים וכל פעם מתחילים משהו ואז זה באיזשהו מקום זה נפסק.
יעקב מרגי: אצל כולם ככה.
<מוטי מגער: יכול להיות, אבל יש פה באמת, אני אומר שמוכרחים - - - את רבי יעקב אני מכיר הרבה שנים, בולדוזר אמיתי אם רק נותנים לו, ואני חושב ששיתוף הפעולה והשילוב הזה עם - - - יכול להצמיח באמת, באמת תקווה גדולה, תודה לכם על היום הנפלא הזה.
יעקב מרגי: הזמר אהרן עמרם.
נורית קורן: משורר.
נורית קורן: הזמר הראשון שהתחיל פה בארץ ואני, כילדה קטנה זוכרת, תמיד אתה שרת את השירים בעגה התימנית החזקה ועם הפח, כמובן עם הפח והקול שלך תמיד מרטיט.
<אהרון עמרם: מחיל אל חיל.
<אהרון עמרם: "אהבת הדסה על לבבי נקשרה, ואני בתוך גולה, פעמיי צוננים.
<אהרון עמרם: לו יש רשות לי, אעלה, אתחברה תוך שערי ציון אשר הם נהללים" (שירת הזמר)
יעקב מרגי: אתם יודעים, אני לא מבין גדול בשירה אבל, אלה שאוהבים את השירה הקצבית, זו לא חכמה, בואו נראה אותם עושים את הטונים האלה, המתמשכים, 'ישר כח', לא יחר גרונך בעזרת השם.
<אהרון עמרם: אמן.
נורית קורן: אמן והרבה בריאות.
<אהרון עמרם: תודה.
יעקב מרגי: ועכשיו יש לנו את משרד החינוך, בואו נשמע.
<בלהה גליקסברג: שלום לכולם, שמי בלהה גליקסברג, אני מפמ"ר שזה ראשי תיבות של מפקחת מרכזת, על לימודי הסטוריה בחינוך הדתי.
<בלהה גליקסברג: אני חייבת להגיד שאחריות גדולה רובצת על כתפיי עכשיו ואני אשתדל לעמוד בה.
<בלהה גליקסברג: אני רוצה להתחבר למה שיגאל פתח - - -
יעקב מרגי: לפני כן, הועדה שהקים משרד החינוך – אני רוצה להיות פרקטי, שמעת את הדברים, גם מפרופ' טובי, החשש הוא שאי אפשר להכיל הכול, אנחנו, משבעים ארצות הגענו הנה, וכל אחד רוצה את המקום שלו וצריך לתת את הסיפור השלם והפחד והחשש שמא ידלגו הוא קיים, ואם כבר לא ידלגו וייכנס – ייכנס עקום, סליחה על הביטוי המושאל.
יעקב מרגי: אני מקווה ששמעת את הקולות, לא רק את המוזיקה אלא את הצלילים, את הטונים.
יעקב מרגי: רציתי לדעת אם הועדה אכן בנויה לכך, זו השאלה שלי, האם הועדה אכן בנויה לכך שכשמדברים על משהו יעודי אז להשתמש באנשי מקצוע יעודיים.
יעקב מרגי: לצורך העניין, כדי להסביר לך מה אני מתכוון, אם הולכים להכניס את הפרק של יהדות תימן והמורשת של הרב שלום שבזי, אז להיעזר במומחים, באותנטיות.
נורית קורן: אני רק רוצה להפריע לָך כי אני רוצה לשים דברים על דיוקם.
נורית קורן: אני הגשתי הצעת חוק שמדברת על כך שאני רוצה שמורשת יהדות תימן והמורשת של רבי שלום שבזי, ייכנסו לספרים, אם זה לספרי אזרחות ואם זה לספרי ספרות.
<בלהה גליקסברג: היסטוריה.
נורית קורן: לא, באזרחות מדברים על ההיסטוריה ובספרי אזרחות כשמדברים על הקמת המדינה והעלייה, אז שיהיה לנו מקום נפרד שמתאר מה עשינו פה בארץ, גם הגירוש של קבוצת כנרת לשעריים וכל הסיפור הזה.
נורית קורן: העניין הוא שהשר בא ואמר לי: אני לא מאשר לך את הצעת החוק ואז, יום אחרי שדיברתי אתו, הלך והקים את הועדה.