GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איתן ונונו: אם בדבר אחד היתה לנו בחירה, אנחנו לא רוצים שזה יילקח מאתנו.
<איתן ונונו: עוד פעם אני חוזר על העניין החברתי.
<איתן ונונו: אתם צריכים להבין ששלומי הוא ישוב קטן.
<איתן ונונו: כרגע מדובר על שכבה של בערך 70 ילד, בשנה הבאה תהיה 40 ילד.
<איתן ונונו: זה כל שכבות חטיבת הביניים של כיתות ז'.
<איתן ונונו: זה ילדים שגדלו איתם מהגן ועלו איתם ליסודי, ועכשיו הם גם צריכים לבלות איתם עוד שש שנים – זו האוכלוסייה.
<איתן ונונו: אתם צריכים להבין שבשלומי יש אנשים מאוד טובים, אבל יש גם גרעין של מעמד סוציו-אקונומי נמוך, וזה לא סוד לאף אחד.
יעקב מרגי: כמו בכל עיר.
יעקב מרגי: גם בתל-אביב יש לנו פריפריה חברתית.
<איתן ונונו: כמו בכל עיר, בשלומי קצת יותר.
<איתן ונונו: אין לנו בעיה עם זה, אבל אנחנו רוצים שהילדים שלנו גם יתערו עם אוכלוסייה אחרת ויהיו בקטע חברתי גם עם אוכלוסייה אחרת.
<איתן ונונו: אנחנו לא חושבים שמישהו יכול להכריח אותנו להיסגר עם אותה אוכלוסייה למשך כל כך הרבה זמן.
יעקב מרגי: תתקתק את המצגת, עברתי עליה.
יעקב מרגי: תן לי את הנתונים שאתה כל כך פוחד מהם, זה מה שחשוב.
<איתן ונונו: אוקי, אתקדם.
<איתן ונונו: זו הכתבה שהיתה בעיתון.
<איתן ונונו: שלחנו בקשות.
<איתן ונונו: אני רוצה להגיד שניסינו ללכת בצינורות המקובלים ובצורה מסודרת.
<איתן ונונו: ביקשנו במילים, אך לא הלך.
<איתן ונונו: היינו בפגישה.
<איתן ונונו: אחרי זה כתבנו מכתב.
<איתן ונונו: אחרי זה יש טופס סטנדרטי של המועצה שנותנים לנו אישור לתושב חוץ וללימודי חוץ.
<איתן ונונו: מלאנו את זה.
<איתן ונונו: כמובן שכולם קיבלו הודעה לקונית אחידה: בדקנו את הממצאים וגילינו שלילדכם יש מענה הולם, ואנחנו לא נוכל לאשר.
<איתן ונונו: יש לחץ של זמן, ולכן אקצר.
<איתן ונונו: פה זה נקודה מאוד חשובה.
<איתן ונונו: במהלך הזמן הזה שהיינו במאבק נכנסו לבית-הספר היסודי נציגים של מחלקת החינוך של שלומי ונציגים של בית-ספר "אורט" והתחילו לדבר עם הילדים בצורה ישירה, ובצורה שהיא ממש לא לעניין.
<איתן ונונו: כמו לדוגמה, ההורים עלולים להגיע לבית משפט, אם אתם תרשמו את הילדים לכברי ואם אתם תמשיכו להשבית, אתם עושים עבירה על החוק.
<איתן ונונו: מי שלא נרשם - - -
יעקב מרגי: זה החוק, הם רק הפנו את תשומת ליבך.
<איתן ונונו: אבל לא צריך להגיד דבר כזה לילדים, ולא צריך להמריד אותם נגד ההורים שלהם.
<איתן ונונו: יש לכם משהו – תבואו אלינו.
<איתן ונונו: אל תלכו לילדים.
<איתן ונונו: עשו להם הצבעה מי נרשם לכברי ומי לא.
<איתן ונונו: מה זה הדבר הזה?
<איתן ונונו: אני לא מבין איך בכלל ניגשים לילדים.
<איתן ונונו: איימו עליהם שלא יוכלו להירשם למצוינות אם הם ילכו להירשם בכברי או שהם לא יירשמו ב"אורט".
<איתן ונונו: מפעילים עליהם לחץ והם גם עושים להם קבוצות בתוך הכיתות.
<איתן ונונו: בסוף גם שכנעו אותם: תבואו ל"אורט", ביום שישי לא לומדים אצלנו, ותקבלו גם המבורגר וצ'יפס – עד כדי כך.
<איתן ונונו: זה לא אני אומר, זה עדות שמיעה של הרבה מאוד ילדים שכל אחד ואחד סיפר את זה להורים שלו.
<איתן ונונו: כתבנו למנהלת בית-הספר שזה לא מקובל עלינו.
<איתן ונונו: ראינו שזה לא עוזר, הלכנו לאורנה שמחון.
<איתן ונונו: ישבנו אצלה במשרד.
<איתן ונונו: היא החזירה אותנו חזרה לרשות ואמרה לנו: זה החלטה של הרשות, אני לא יכולה להתערב.
<איתן ונונו: אם אני אוכל להתערב, זה בכמה בודדים.
<איתן ונונו: אחזיר לכם תשובה באוגוסט.
<איתן ונונו: לא היה מקובל עלינו.
<איתן ונונו: המשכנו הלאה, כתבנו גם לשר החינוך.
<איתן ונונו: אני רק רוצה שתבינו כמה תלאות וייסורים אנחנו עוברים כדי שהילדים שלנו יקבלו חינוך הולם שאין בנמצא כרגע אצלנו.
<איתן ונונו: פנינו אז לחברת הכנסת גרמן.
<איתן ונונו: שלום, יעל.
יעל גרמן: היינו בדיון אחר ולא יכולתי להגיע.
<איתן ונונו: היא הסכימה לקחת את הנושא הזה לידיים ולהביא אותנו לאן שאנחנו נמצאים.
<איתן ונונו: מבחינתנו, כרגע זה אחד הניסיונות האחרונים שלנו.
<איתן ונונו: מפה הרבה הלאה אין לנו.
<איתן ונונו: אבל יש עוד, נקווה שלא נגיע.
<איתן ונונו: יש הבדל במגמות, לא רק ברמת החינוך אלא גם באפשרויות שיש בבית-הספר "אורט" בשלומי שמטבעו הוא בית-ספר קטן עם מעם תלמידים, מעט מורים, סגל שהתחלף לאחרונה הרבה מאוד פעמים, לעומת ההיצע הגדול שיש לנו בבית-הספר האזורי שהוא בית-ספר עם מעל 1,000 ילדים.
<איתן ונונו: הנה הנתונים שאני כל כך פוחד מהם.
<איתן ונונו: 35 מדד מדלן למיצ"ב בבית-ספר "אורט" בשלומי, כאשר הממוצע הוא משהו כמו 60 ומשהו בגלל בית-ספר היסודי "בן צבי" שמביא נתונים טובים של משהו כמו 80.
<איתן ונונו: אני לא יכול לשלוח את הילדה שלי למקום כזה שאני יודע שבמרחק רבע שעה נסיעה ממני, ומה שהיה נהוג עד היום ובגלל זה החלטתי להישאר בשלומי, זו אחת הסיבות, שאני יודע שיש לה אופציה יותר טובה, הרבה יותר טובה, אני לא רואה סיבה ששלושה שבועות לפני הזמן יגידו לי: לא, הבת שלך תהיה רק פה.
<איתן ונונו: אני לא מוכן לקבל זה.
<איתן ונונו: בגלל זה הגענו לפה, כדי שלפחות יתנו לנו.
<איתן ונונו: אם זו החלטה של ראש המועצה, נכבד אותה.
<איתן ונונו: אבל אני חושב שמידתי וסביר לתת לנו לפחות שנתיים כדי שנוכל להתארגן ולשקול את צעדנו.
<איתן ונונו: אולי נחליט לא לגור פה, אולי בית-הספר הזה בשנתיים האלה יתעורר ויביא צוות מצוין ואנשים גם מבחוץ, מכברי, ירצו לבוא לשם, לא רק אנחנו נרצה לבוא לשם.
<איתן ונונו: ואז נהיה בית-ספר גדול עם הרבה מגמות.
<איתן ונונו: הכי נוח לי לשלוח את הילדה ברגל במדרכה, חמש דקות, בלי הסעות ובלי סיפורים.
<איתן ונונו: רגע.
יעקב מרגי: לא, תודה.
יעקב מרגי: יש פה מי שמנהל את הדיון.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, האם נשמע קודם את ראש הרשות או שניתן לכם לדבר?
מרדכי יוגב: אני אשמח לשמוע.
יעל גרמן: ראש הרשות, ברצון.
יעקב מרגי: בבקשה, גבי נעמן.
<גבריאל-גבי נעמן: צהריים טובים לכולם.
<גבריאל-גבי נעמן: אנחנו נאלצים גם להגיע לישיבה הזו ולעזוב את העיסוקים הרבים שלנו, אבל כבוד ההורים הוא מאוד מאוד חשוב בעיניי.
<גבריאל-גבי נעמן: גם חשוב שנמצה פה דיון בפני כבוד היושב-ראש וחברי כנסת שנמצאים כאן אתנו בעניין "אורט" שלומי.
<גבריאל-גבי נעמן: ראשית, אני מבקש להדגיש בנושא הסמכויות.
<גבריאל-גבי נעמן: הסמכויות מוקנות לראש הרשות ולמחלקת החינוך.
<גבריאל-גבי נעמן: חברת הכנסת יעל גרמן בהיותה ראשת עיר יודעת את החוקים.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, הדיון הזה הוא דיון עקר מיסודו.
<גבריאל-גבי נעמן: אין לו שום תכלית, למעט הצגת עמדה של ארבעה הורים.
<תהילה וקנין: 60 הורים.
יעקב מרגי: זו הפרעה אחרונה.
יעקב מרגי: את רוצה לדבר, את יכולה לבקש רשות ממנהלת הוועדה ויתנו לך.
יעקב מרגי: צריך גם לכבד האחד את השני.
<תהילה וקנין: טוב, תודה.
<גבריאל-גבי נעמן: בין היתר, יש גם בג"צים שנדונו בבית-המשפט העליון, בבית המשפט השלום, המחוזי.
<גבריאל-גבי נעמן: למעשה, כל הנושא הזה של סמכות ואחריות למתן אישורי לימודי חוץ או אזורי רישום נקבעו בחוק גם של משרד החינוך, גם בבג"צים, וכן הלאה, כך שחברת הכנסת יעל גרמן מביאה נושא שהיא יודעת היטב את החוקים שלו.
יעקב מרגי: כן, אבל היא רוצה לדון בוועדה כדי שנשמע מה הביא אתכם לעשות.
<גבריאל-גבי נעמן: היה חשוב לי להביא את הדברים מבחינת החוקיות שלהם.
<גבריאל-גבי נעמן: חברים, הקמנו בית-ספר בשלומי.
<גבריאל-גבי נעמן: היינו 4,000 תושבים, גדלנו ל-7,000 תושבים.
<גבריאל-גבי נעמן: אנחנו בונים כרגע שכונה חדשה של 1,200 יחידות דיור מתוך 4,000 יחידות דיור.
<גבריאל-גבי נעמן: המערכת החינוכית שלנו חייבת להתבסס ולהתכנס לתוך מסלול מאוד מאוד חזק ומשמעותי.
<גבריאל-גבי נעמן: מה שקרה עד היום שלא היה לנו בית-ספר תיכון.
<גבריאל-גבי נעמן: ב- 14 מוסדות חינוך ילדי שלומי היו מפוזרים.
<גבריאל-גבי נעמן: במלחמת לבנון השנייה הגענו להחלטה להקים סוף סוף בית-ספר תיכון.
<גבריאל-גבי נעמן: חשבנו על רעיון מאוד מאוד גדול שבו שני הזרמים - כלומר, שני בתי הספר: הממלכתי-דתי והממלכתי - מתאחדים יחד תחת קורת גג אחת.
<גבריאל-גבי נעמן: אלה לומדים במסלול ממלכתי-דתי ואלה לומדים מסלול מלכתי.
<גבריאל-גבי נעמן: כל מקצועות הליבה נלמדים ביחד.
<גבריאל-גבי נעמן: הסוגיה הזו אפילו הגיעה לבית-המשפט העליון.
<גבריאל-גבי נעמן: קיבלנו את ברכת הדרך גם מבית-המשפט עליון, ובתנאי שאם אתם קובעים שזה בית-ספר ממלכתי-דתי אתם צריכים לתת את הזכות הלגיטימית לבחור לזרם הממלכתי, וכך עשינו.
<גבריאל-גבי נעמן: למעשה, בית-הספר היה תחת פיקוח של ממלכתי-דתי ושני הזרמים למדו בבית-ספר אחד.
<גבריאל-גבי נעמן: עם הזמן הממלכתי-דתי הפכו לחרדים יותר, ובית-הספר הפך להיות באופן מעשי, וכמעט ב-100%, שהתלמידים הממלכתיים לומדים בבית-הספר.
<גבריאל-גבי נעמן: עוד משנה קודמת העלנו את הסוגיה הזו בפני אורנה שמחון ובפני כולם.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, נוצר מצב שהילדים הדתיים עוזבים ולא נשארים ואין להם אזור רישום.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, הם הולכים על דעת עצמם.
יעקב מרגי: בלי אגרות חוץ, בלי כלום.
<גבריאל-גבי נעמן: בלי אגרות חינוך, בלי אגרות חוץ, בלי הסעות.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, הזרם הממלכתי-דתי נפגע בצורה באמת כמו שפה כרגע מרגישים.
<גבריאל-גבי נעמן: אבל זו היתה ההחלטה.
<גבריאל-גבי נעמן: נתנו להם את האופציה ללמוד, בחרו אחרת.
<גבריאל-גבי נעמן: יצאו החוצה על דעת עצמם.
<גבריאל-גבי נעמן: אנחנו כעיקרון לא התנגדנו, כל אחד שיבחר איפה שטוב.
<גבריאל-גבי נעמן: אני לא נותן אישור - זה לזרם הממלכתי-דתי.
<גבריאל-גבי נעמן: מאחר ובית-הספר הפך להיות באופן מוחלט ממלכתי לכל הדעות נוצר מצב שאלה עוזבים ואלה יש להם זכות בחירת.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, כל אחד בוחר, ובסוף יש לנו 270 ילד בבית-הספר.
יעקב מרגי: לפי התוכנית שלך בית-הספר הזה הופך לצאת מהפיקוח של הממלכתי-דתי.
<גבריאל-גבי נעמן: לא.
<גבריאל-גבי נעמן: דקה, כבוד היושב-ראש.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, בית הספר הפך להיות ש-99% מהילדים הם ממלכתיים תחת פיקוח כפוי של הזרם הממלכתי-דתי.
<גבריאל-גבי נעמן: הכול הפוך פה.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, הציבור החליט, קבע, שבית-הספר "אורט" שלומי הוא בית-ספר ממלכתי.
<גבריאל-גבי נעמן: זה הכיוון שהילדים רוצים, זה הכיוון שההורים החליטו.
<גבריאל-גבי נעמן: מה אני כראש רשות הולך לעשות?
<גבריאל-גבי נעמן: לכפות את הפיקוח של הזרם הממלכתי-דתי על ילדים שהם חילוניים?
<גבריאל-גבי נעמן: בוודאי שלא.
<גבריאל-גבי נעמן: לכן, הגענו להחלטה ולמסקנה כאשר כל ההורים וכל התושבים ידעו את התהליך שהולך להתבצע בשנה הבאה.
<גבריאל-גבי נעמן: הודעתי זאת קבל עם ועולם.
<גבריאל-גבי נעמן: כולם ידעו ששנה הבאה אנחנו הולכים לקבל החלטה כזו.
<גבריאל-גבי נעמן: הגענו עם אורנה שמחון, עם "אורט" ישראל, כאשר המסקנה היא אחת: או משנים את זה לזרם ממלכתי או סוגרים את בית-הספר כי אי-אפשר להחזיק כיתה עם 30 ילד.
<גבריאל-גבי נעמן: לכן, ההחלטה שלי והאחריות שלי כראש רשות להציל את בית-הספר ולתת לבית-הספר "אורט" שלומי את העוגן החזק שלו ולהפוך אותו לבית-ספר ממלכתי.
<גבריאל-גבי נעמן: כל מה שיידרש מאתנו לתת לילדים באיכויות, בלמידה ובכל מה שזה צריך, אני מתחייב ומבטיח.
יעקב מרגי: אתה מבטיח פה בוועדה.
<גבריאל-גבי נעמן: לא רק זה, שר החינוך לשעבר יבוא אלינו ב-21 לחודש.
<גבריאל-גבי נעמן: הוא ייכנס אתנו לבנות מערכת חינוכית מיטבית.
יעקב מרגי: שי פירון – "הכל חינוך".
<גבריאל-גבי נעמן: שי פירון ייכנס אלינו ואנחנו הולכים לסגור אתו מהלך מאוד מאוד משמעותי לעשות חינוך מאוד מאוד משמעותי ביישוב שלנו.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, אף ילד לא יסבול חלילה מהמערכת החינוכית שלנו.
<גבריאל-גבי נעמן: לראיה, בתי-הספר שלנו ברמות - - -
יעקב מרגי: ומה יהיה עם ילדים שכבר לומדים במסגרות חוץ?
<גבריאל-גבי נעמן: שאלה טובה.
<גבריאל-גבי נעמן: כדי לא לפגוע בתוך המערכת ובכל התושבים, מה שהחלטנו ב-7.1 אצל אורנה שמחון עם פרוטוקול כתוב ומסודר שאנחנו לא מקבלים החלטה על כל הילדים של שלומי, אלא רק על ילדי ו' שלומדים בשלומי ועולים ל"אורט".
<גבריאל-גבי נעמן: כל הילדים שלומדים היום מחוץ לשלומי ימשיכו ללמוד.
יעקב מרגי: יהיה להם רצף חינוכי.
<גבריאל-גבי נעמן: אנחנו נשלם אגרות חינוך, אנחנו נסיע אותם.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, בעוד חמש שנים כל ילדי שלומי ילמדו פה.
<גבריאל-גבי נעמן: כל מי שרוצה לבחור לגור בשלומי ולקבל את ההחלטות בניגוד לחוק, זו בעיה שלו.
<גבריאל-גבי נעמן: זו לא צריכה להיות בעיה שלי.
<גבריאל-גבי נעמן: אני עושה מה טוב לשלומי, ואני חושב שזו חובה גם עלייך לכבד את החוק שהוא למעשה מקנה לנו את הזכות לעשות מה טוב לילדים שלנו ולא מה לא טוב לילדים.
<גבריאל-גבי נעמן: זה שבאים ונותנים נתונים על בית-הספר, אני אשמח מאוד אם יורשה לנו לתת למנהל בית-הספר לספר קצת על ההישגים של בית-הספר "אורט" שלומי, כך שלא יהיה לנו כאן חלילה איזה משהו שיישאר כאילו בית-הספר "אורט" שלומי נמצא במקום חינוכי לא טוב - נהפוך הוא.
<גבריאל-גבי נעמן: מה עשינו פה?
<גבריאל-גבי נעמן: דאגנו לשני הזרמים.
<גבריאל-גבי נעמן: הזרם הממלכתי-דתי קיבל אזורי רישום – נהריה, שני מוסדות, ואת קנדי בעכו - כולל הסעות, כולל אגרות חינוך, כולל הכול.
<גבריאל-גבי נעמן: הזרם הממלכתי קיבל את העצמאות שלו.
<גבריאל-גבי נעמן: יש לו את בית-הספר שלו, מבית-ספר "בן צבי" עולה לבית-הספר – רצף חינוכי פנטסטי.
<גבריאל-גבי נעמן: כמובן שלכל מהלך יש מתנגדים.
<גבריאל-גבי נעמן: אני רוצה לומר לך שיש פה גם סממנים פוליטיים מעבר לדעות של חלק מההורים.
יעקב מרגי: אנחנו לא נתייחס אליהם כרגע.
יעקב מרגי: ניקח את הסוגיות החינוכיות.
<גבריאל-גבי נעמן: לצערי, יש גם סממנים פוליטיים וגם אני איש פוליטי, והכול מתחבר ביחד.
<גבריאל-גבי נעמן: מערכת החינוך של שלומי נמצאת במסלול מצוין, ובעוד שנתיים אנחנו הולכים לקלוט 500 תושבים שכבר רכשו אדמות והם צריכים לקבל בית-ספר.
<גבריאל-גבי נעמן: חברים, איך אני מחזק את בית-הספר?
<גבריאל-גבי נעמן: שימו לב מה כותבים פה השופטים בבית-המשפט העליון: גם אם נקבל החלטה שמשחררים חלק מהילדים, המשמעות היא שאנחנו פוגעים באותם ילדים שנשארים.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, אי-אפשר פה - - -
יעקב מרגי: זה מה שקרה לחינוך הממלכתי-דתי.
<גבריאל-גבי נעמן: פוגעים גם בילדים בנשארים.
<גבריאל-גבי נעמן: כלומר, בית-הספר "אורט" שלומי - האם הוא יכול להחזיק שכבת גיל אחת עם 30 ילד בכיתה?
<גבריאל-גבי נעמן: האם עם זה הוא יכול להיבנות?
<גבריאל-גבי נעמן: זה פשוט הרס טוטאלי.
<גבריאל-גבי נעמן: ההחלטה שלנו היא חוקתית, חוקית.
<גבריאל-גבי נעמן: אני עומד מאחוריה.
<גבריאל-גבי נעמן: אני מבקש שתסייעו בידנו לעקור את הסאגה הזאת של לתת לחלק מההורים לחשוב שעדיין יש עוד אפשרות של שינוי ולכפות עליי משהו.
יעקב מרגי: משרד החינוך, אבקש לדעת האם ליוויתם את המהלך, האם אתם מכירים את המהלך?
<יעל שטיינברג: קודם כל, אני מחזקת את דברי ראש המועצה.
<יעל שטיינברג: יעל שטיינברג, סגנית מנהלת המחוז מינהל מחוז צפון.
<יעל שטיינברג: ראש המועצה אמר את עיקרי הדברים.
<יעל שטיינברג: גם הרשות וגם משרד החינוך פועל על-פי דין, על-פי התקנות, תקנות רישום.
<יעל שטיינברג: המהלך הזה נעשה בתיאום מלא עם המחוז.
<יעל שטיינברג: התקיימו מספר ישיבות.
<יעל שטיינברג: הרשות הציגה בפנינו נתונים מספריים ששכנעו את מנהלת המחוז לשנות את הזרם מהפיקוח הממלכתי-דתי לפיקוח הממלכתי.
יעקב מרגי: אז זה עובר לפיקוח הממלכתי.
<יעל שטיינברג: עובר חד וחלק לפיקוח הממלכתי.
<יעל שטיינברג: אני רק רוצה לחדד נקודה אחת שלא הוזכרה פה.
<יעל שטיינברג: ההורים טענו שיש מגמות רבות בבית-הספר גליל מערבי שהם מבקשים לעבור אליו.
<יעל שטיינברג: משרד החינוך לא מכיר במגמות בחטיבות הביניים, רק בחטיבות העליונות.
<יעל שטיינברג: כשההורים ירצו מגמות לבגרות יוכלו לעשות את זה כשהילדים יגיעו לכיתה י'.
יעקב מרגי: זה עונה על השאלה.
<קריאה: זה לא עונה לשאלה.
יעקב מרגי: רגע, תוכל אחר כך.
יעקב מרגי: השינוי הולך להתבצע בשנה הבאה וכולנו רוצים להביא את החינוך המיטבי ולהצעיד את מערכת החינוך בשלומי, עד כמה שהיא טובה היום, לטופ ולמדדים טובים יותר.
יעקב מרגי: האם בעקבות השינוי הזה אתם הולכים לתת תשומת לב מיוחדת, הולכים להשקיע?
יעקב מרגי: הייתי מצפה לשמוע את זה.
<יעל שטיינברג: רשת החינוך "אורט" שותפה למהלך הזה והם יוכלו לומר את ההשקעות שהם משקיעים.
<יעל שטיינברג: משרד החינוך כמובן ייתן את דעתו כשנעשה את חלוקת המשאבים לקראת פתיחת שנת הלימודים.
יעקב מרגי: בואו נשמע את רשת "אורט", בבקשה.
<דוד אטמור: דוד אטמור, מנהל אזור ברשת "אורט".
<דוד אטמור: הרשת נמצאת כבר עשר שנים, ובעקבות המהלך הזה התקבלה החלטה בתוך הרשת לתת תשומת לב מיוחדת ל"אורט" שלומי.
<דוד אטמור: קודם כל, במאמר מוסגר אני מבקש לומר, ואת זה המנהל ידגיש אחריי, שהנתונים שנשמעו כאן או נרמזו כאן אין להם שום קשר למציאות.
<דוד אטמור: אני מבקש שלמנהל בית-הספר תהיה האפשרות להציג אותם כי יש פה רמה של יותר הכפשה מאשר עובדות, וחבל מאוד שהדברים ייאמרו.
<דוד אטמור: את הדיוק בנתונים נשאיר למנהל בית-הספר.
<איתן ונונו: לא אני כתבתי את הנתונים.
<דוד אטמור: רשת "אורט" התחילה כבר השנה כדי לקדם את המהלך הזה שהתקבל ברוח חיובית במשרד החינוך, ואנחנו כרשת ליווינו אותו מהמנכ"ל ועד סמנכ"ל חינוך ותפעול.
<דוד אטמור: התחלנו בפעולות בתוך בתי-הספר היסודיים כדי לקדם את המיתוג של בית-הספר כדי להביא את בית-הספר אל התלמידים.
<דוד אטמור: הפעולות היו פעולות חינוכיות מקצועיות.
יעקב מרגי: לא המבורגר וצ'יפס.
<דוד אטמור: חס וחלילה, זאת הכפשה.
<דוד אטמור: אני לא רוצה לרדת לעניין הזה.
<קריאה: ממש - - -
יעקב מרגי: זה הערה שלי.
יעקב מרגי: הלאה, הלאה.
<דוד אטמור: הפעולות שאנחנו עשינו, ומנהל בית-הספר יעיד על כך, זה השקעות כספיות ושעות כדי שמורים מהחטיבה העליונה יבואו לבתי-הספר היסודיים, יתנו שיעורים, ומבתי-הספר היסודיים תלמידים יעלו לפעולות ולחוגים בתוך בית-הספר כדי להיוודע לכל מה שקיים ולכל האפשרויות – תוכנית רצף.
<דוד אטמור: יש לנו כוונה.
<דוד אטמור: אני מחזק את כל מה שאמר ראש המועצה.
<דוד אטמור: הוא נמצא בקשר עם מנכ"ל רשת "אורט" לתוכנית של מודל הוליסטי.
<דוד אטמור: כמו שאנחנו מפעילים מודל הוליסטי בבית-שאן, במעלות, במגדל העמק, תוכנית כזו הולכת להיכנס לתוך שלומי.
<דוד אטמור: אני חושב שמהלך כזה יעצים את הרצף וייתן את כל מה שחסר.
<דוד אטמור: היום ב"אורט" שלומי אפשר להתגאות באחד מבתי-הספר היפים, לא רק בנראות אלא בהצטיידות.
<דוד אטמור: אני חושב שגם המורים שכאן נאמר שמתחלפים, אני לא יודע בהחלט מאיפה הנתונים האלה.
<דוד אטמור: בית-הספר הוא אחד מבתי-הספר היפים שיש היום ברשת "אורט", לא במובן הנראות רק אלא גם בתוכן שלו.
<דוד אטמור: לכן, אני חושב שרשת "אורט" מחזקת את המהלך שהובילו משרד החינוך והרשות.
<דוד אטמור: אנחנו בהחלט מצפים לשיתוף פעולה.
יעקב מרגי: בואו נשמע את מנהל בית-הספר.
<אופיר גליק: שלום, בוקר טוב.
<אופיר גליק: אופיר, מנהל בית-הספר.
<אופיר גליק: לא אחזור על הדברים שנאמרו כאן, אבל בהחלט שלושה דברים חשוב לי להדגיש: ראשית, אני יצירה של מערכת החינוך הממלכתית-דתית.
<אופיר גליק: גדלתי בבני-ברק, מהמעון ועד ישיבת ההסדר, כולל ניהול בית-ספר ממלכתי-דתי.
<אופיר גליק: באתי לשלומי לא בגלל שהציעו לי איזה תנאים מיוחדים, אלא בגלל שאני מרגיש שהמקום הזה מצריך שליחות מיוחדת.
<אופיר גליק: זו הסיבה שכל 40 אנשי הצוות שלי באו ליישוב הזה.
<אופיר גליק: הם באו לעבוד במקום שבו אפשר לעשות עם ילדים דברים שמדינת ישראל לפעמים שוכחת אותם בקצה הארץ, וזה בסדר לכולם.
<אופיר גליק: שני נתונים אני יכול לתת.
<אופיר גליק: בדקתי אחורה בלמ"ס, אפשר לבדוק את זה.
<אופיר גליק: אלו נתונים מפורסמים.
<אופיר גליק: מ-2004, אבל גם עשרות שנים אחורה, ממוצע הבגרויות בשלומי, הזכאות לתעודת הבגרות מבין תושבי היישוב שלומי תלמידי כיתה י"ב, זז סביב סדר גודל של 40% זכאות לבגרות.
יעל גרמן: אלה שלומדים בבית-הספר או אלה שגרים ביישוב?
<אופיר גליק: לא, לא.
<אופיר גליק: אלה שגרים ביישוב.
יעל גרמן: זה לא אומר כלום.
יעל גרמן: כמה בתוך בית-הספר?
יעקב מרגי: תני לו, הוא התחיל.
יעקב מרגי: הוא רוצה להיכנס לזה.
<אופיר גליק: אני מיד אומר.
<אופיר גליק: אני מדבר על עשרות שנים אחורה, עוד לפני שהיה "אורט" שלומי.
<אופיר גליק: ב-2004 הנתון היה 46.8% זכאים לתעודת בגרות.
יעל גרמן: ברשות.
<אופיר גליק: ברשות.
יעל גרמן: אבל כמה בבית-הספר?
<אופיר גליק: לא היה בית-ספר.
<אופיר גליק: כל הילדים למדו באותו בית-ספר מפואר גליל מערבי – כולם.
<אופיר גליק: גם ילדים של הרב מימון, בית –ספר היסודי הדתי, 90% ממנו הלכו לאותו בית-ספר שההורים היום מדברים עליו.
<אופיר גליק: גם בית-ספר הממלכתי במשך עשרות שנים - - -
יעקב מרגי: מהאזורי אתה רוצה לומר לי שהממוצע הוא 40%.
<אופיר גליק: של ילדי שלומי.
יעקב מרגי: ילדי שלומי, ודאי.
<אופיר גליק: מתוך ילדי שלומי.
<אופיר גליק: זה פורסם בלמ"ס.
<אופיר גליק: זאת זכאות לדרישות הסף של האוניברסיטה להמשיך לתואר ראשון.
<אופיר גליק: ובאמת כשמסתכלים מי המשיך לתואר ראשון מבין תלמידי שלומי רואים שיש בודדים.
יעקב מרגי: בוא תחדד.
יעקב מרגי: כשנותנים נתונים לוועדה צריך לתת אותם ברצף ובצורה מדויקת.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי 40%, זה זכאות לאקדמיה?
<אופיר גליק: 40% זכאות לאקדמיה.
יעקב מרגי: כמה מתוכם הגיעו לאקדמיה?
<אופיר גליק: אחוזים בודדים, ממש ספורים.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים שיש הבדל בין נתוני זכאות לאקדמיה לבין מי שמצליח להשתלב בסוף באקדמיה.
יעל גרמן: ודאי.
<אופיר גליק: ספורים.
יעקב מרגי: למה יש הבדל?
יעקב מרגי: העירו את עיניי בוועדה, גם אני לא ידעתי את זה, שיש רשויות חינוך, לטובת העניין בשפה המקצועית, ששיפרו את הנתונים שלהם בתוצאות.
יעקב מרגי: כשהלכו לפרוט את זה במכולת, להתקבל לאקדמיה, לא הצליחו להתקבל.
יעל גרמן: זה היה מינימום.
יעקב מרגי: למרות שבהגדרה הם עונים לתנאי הסף, הם לא באו עם יכולות.
יעל גרמן: מאידך, יש נתונים של זכאות לבגרות.
יעל גרמן: אני מבקשת לדעת את הזכאות לבגרות, בגרות מלאה, אדוני.
<אופיר גליק: שני נתונים: האחד, בשנת 2004 זכאות לבגרות שעומדת בתנאי הסף לאוניברסיטה - - -
יעל גרמן: אל תיתן לי את אלה.
יעקב מרגי: הוא רוצה לקחת אוויר כדי להמריא.
יעקב מרגי: מטוס גם מתחיל לאט לאט.
יעקב מרגי: תני לו, הוא יגיע להמראה.
יעקב מרגי: כל פעם כשהוא בא להמריא אנחנו מנחיתים אותו ואין לי סבלנות להתאפק כל פעם.
<גבריאל-גבי נעמן: כדי שתבין, כשאנחנו אומרים אלפיים ו- - -
יעקב מרגי: גבי, תאמין לי שידעתי מה הוא הולך לומר.
יעקב מרגי: יעל, אני כמו חיה במארב לראות אם הוא הולך להתחמק.
יעקב מרגי: לא אתן לו להתחמק.
יעל גרמן: ראיתי.
<אופיר גליק: הממוצע בעשר שנים של הנתון הזה הוא בערך 40%, 45%.
<אופיר גליק: הנתון הכללי של הזכאות הכללית לא לאוניברסיטה היא סביב ה-50%.
<אופיר גליק: בית-הספר שלנו הוציא עד כה שלושה מחזורים.
<אופיר גליק: היום המחזור הרביעי מסתיים.
<אופיר גליק: אנחנו התחלנו נמוך, התחלנו בדור מדבר של עבודה בתוך מתנ"ס.
<אופיר גליק: אני פגשתי את בית-הספר הזה אחרי שלוש שנים שהוא עבד.
<אופיר גליק: התחלנו ב-50%, בית-הספר אחר כך הוציא מחזור של 43%.
<אופיר גליק: בשנה שעברה סיימו אצלי בוגרים עם 70% זכאות לבגרות.
<אופיר גליק: 20% מתוך המחזור שלי הלך לעתודה, 18% נוספים הלכו למכינות קדם צבאיות.
יעקב מרגי: אני לא למדתי באקדמיה, אני איש מספרים.
יעקב מרגי: כשאתה עושה השוואות אתה חייב לתת לי השוואות מקבילות.
יעקב מרגי: אני מבקש שמישהו מכם ייתן לי את האחוז של תושבי שלומי שלמדו באזורי, האם הם הגיעו ל-70%?
<אופיר גליק: הנתון של שנה שעברה, של 2015, עוד לא התפרסם במשרד החינוך.
יעקב מרגי: קח שנה שהתפרסם.
יעקב מרגי: לאיזה אחוזים הגיעו תושבי שלומי המקבילים שלמדו באזורי?
<אופיר גליק: בשנת 2013 היינו באותו מקום.
יעל גרמן: 43%?
<אופיר גליק: לא.
<אופיר גליק: 50% היינו ב-2013.
<אופיר גליק: בוגרי 2013 הם 50%.
יעקב מרגי: אתה יודע שאתה הגעת ל-70% בשנה שעברה.
<אופיר גליק: כן, כי זה יש לי את הנתונים שלי.
<אופיר גליק: הצפי לסוף שנה זו יהיה 73%, הצפי לע"ז יהיה 80%, ובשנה לאחר מכן נגיע קרוב ל-90%.
<אופיר גליק: אנחנו יודעים את זה כי יש לנו שיטה מסוימת שאנחנו עובדים דרכה בכל רשת "אורט".
<אופיר גליק: אני יודע מה המענה האישי שאני נותן לכל תלמיד, אז אני יודע בדיוק לומר, בדיוק, על המילימטר כמעט, מה אני אגיע אתו בעוד שלוש שנים בצורה מאוד מדויקת.
יעקב מרגי: בצורה מטאפורית אני מוריד את הכיפה – לא אוריד אותה כי יש לי קצת קרחת למעלה - ואני עכשיו הורה חילוני.
יעקב מרגי: בית-הספר הולך להיות ממלכתי, מה שנקרא חילוני.
יעקב מרגי: אני בכוונה שם את הדברים בצורה הזו.
יעקב מרגי: הוא הולך לקבל צוות הוראה שבו המנה דתי והצוות הם דתיים.
יעקב מרגי: אמרת: הבאנו צוות.
יעקב מרגי: אולי יש להם חשש מזה.
<אופיר גליק: אני אתמול בשעה עשר וחצי בלילה סיימתי ישיבה של ועד הורים.
<אופיר גליק: החיבוק הכי גדול שאנחנו מקבלים - - -
יעקב מרגי: אני לא מופתע.
<אופיר גליק: אני אדם דתי והצוות שלי מורכב גם מדתיים וגם מחילונים וגם ממסורתיים.
<אופיר גליק: 85% מהתלמידים שלי בשלומי הם מסורתיים.
<אופיר גליק: הם רק מחבקים אותנו, הם רק אוהבים את בית-הספר.
<אופיר גליק: הם רק רוצים שניתן להם עוד ועוד ועוד.
<אופיר גליק: אני בעיקר בונה בתוכם שאיפות.
<אופיר גליק: לא סתם תלמיד שלי זכה השנה בחידון התנ"ך הממלכתי במסלול הארצי, לא סתם הוא הגיע כסגן שני לחתן חידון התנ"ך העולמי.
<אופיר גליק: זה לא סתם קורה.
<אופיר גליק: לא סתם הילד הזה בשנה הבאה יוכל להתחיל ללמוד בטכניון תואר ראשון, ולא סתם 20% מגיעים לעתודה.
יעקב מרגי: זה גנטיקה, לא הכול זה אתה.
<אופיר גליק: לא הכול אני, נכון.
<אופיר גליק: אני שמח שזכיתי לעבוד עם הגנטיקה הזו.
<אופיר גליק: אני רוצה עוד נתון אחד, אם אפשר.
<אופיר גליק: הנתון שהוצג כאן לגבי המיצ"ב – אני רק רוצה לצטט כי הכול בנוי על אותו אתר מדלן.
<אופיר גליק: בשנת 2011 תוצאות המיצ"ב של מתמטיקה ועברית בתיכון אזורי גליל מערבי היו נמוכות מהתוצאות הראשונות שלי בבית-הספר שנה לאחר מכן, ואפשר לבדוק את זה.
<אופיר גליק: המבחן הבא במתמטיקה ובעברית ב-2015 שהיה שנה שעברה בגליל מערבי הגיע לנתון של 2012 שלנו.
<אופיר גליק: אנחנו בפעם הראשונה נעשה מיצ"ב בשנה הבאה על כל המקצועות ואז באמת אפשר יהיה לראות איפה אנחנו נמצאים.
יעקב מרגי: חברת הכנסת המציעה יעל, בבקשה.
יעל גרמן: קודם כל, אני מאוד מאוד מעריכה את זה שקיימת את הדיון בצורה כל כך מהירה מפני שזה חשוב מאוד להורים.
יעקב מרגי: יש לך מזל שהייתי בחו"ל והמזכירה שלי דחפה את זה.
יעקב מרגי: אני לא יודעת למה.
יעקב מרגי: עשית איתה משהו שאני - - -
יעל גרמן: שוב, אני מתנצלת מעומק ליבי.
יעל גרמן: בדיוק הייתי בדיון שבו דיברתי ולא יכולתי להפסיק באמצע, אז אני ממש מתנצלת על כך שאיחרתי.
יעל גרמן: אני רוצה לבוא ולומר, ראשית, כמו שכתבתי, אגב.
יעל גרמן: אתה צודק ללא ספק, גבי.
יעל גרמן: יש לי הערכה אדירה למה שאתה עושה, אני מבינה מה שאתה עושה.
יעל גרמן: בסופו של דבר, אנשים בוחרים את מקום היישוב על-פי כמה פרמטרים, ואחד מהם זה רמת החינוך.
יעל גרמן: אין לי ספק שאם אתה רוצה להוסיף עוד אנשים לשלומי אתה רוצה לשפר את רמת החינוך ואתה רוצה על ידי כך למשוך.
יעל גרמן: מה שאתה עושה הוא נכון וראוי וחוקי.
יעל גרמן: צדקת בכול.
יעל גרמן: על זה בכלל אין לי מה לומר.
יעל גרמן: גם כשנפגשתי עם ההורים באתי ואמרתי להם מילה במילה מה שאמרתי עכשיו.
יעל גרמן: שמן העבר השני ישנם הורים שהם במשך שנים ידעו שפה יש באמת בית-ספר ממלכתי-דתי שההישגים שלו כנראה אינם בדיוק כפי שאומרים.
יעל גרמן: אני לא יודעת, אבל כנראה שיש נתונים ויש מספרים.
יעקב מרגי: הוצגו.
יעל גרמן: אז יש גם נתונים אחרים.
יעל גרמן: בעובדה בית-הספר הזה לא התרחב, אלא הצטמצם.
יעקב מרגי: אבל שמענו למה.
יעקב מרגי: זו המחלה של כל החינוך הדתי והחרדי.
יעקב מרגי: הם הולכים למסגרות ייעודיות וייחודיות ואז זה מחליש את עמוד השדרה.
יעל גרמן: לי היה מקרה דומה בהרצליה של "אורט", אני לא יודעת אם אנשי "אורט" שיושבים פה זוכרים את "אורט" בהרצליה, שפשוט הצביעו ברגליים.
יעל גרמן: אנשים לא הגיעו, לא רצו את "אורט".
יעל גרמן: בסופו של דבר, סגרתי את "אורט" ופתחתי בית-ספר אחר.
יעל גרמן: אני רוצה לומר שלפעמים הורים וילדים מצביעים ברגליים ואז מספר התלמידים בבית-הספר הולך ופוחת.
יעל גרמן: האפשרות במספר התלמידים הנמוך לתת את השעות השבועיות ובאמת את כל המגמות הולך ופוחת.
יעל גרמן: אני שמחה מאוד לשמוע ש"אורט" מתכוון להשקיע, כי באמת רק על-ידי השקעה נוספת.
יעל גרמן: על 270 תלמידים אי-אפשר יהיה לתת מגמות, וזה צריך להיות ברור.
יעל גרמן: אין הצדקה בכלל לקיים.
יעקב מרגי: אנחנו לא שם כרגע.
יעקב מרגי: אתם מדברים על חטיבה.