GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אשרת מימון: מאז 2001 נבנו 476 כיתות במזרח ירושלים.
<אשרת מימון: יש לנו כל הנתונים, אני אשמח לשבת אתכם.
<אשרת מימון: אני באמת מאמינה שהכוונות טובות ואני רוצה להבחין בין הפקידות המקצועית שבאמת עושה עבודה נאמנה, יושבת אתנו, ולפעמים כועסת יותר מאתנו אפילו, אבל לצערי קובעי המדיניות נמצאים - - -
<אמנון מרחב: אין לנו שום אינטרס להחביא את המספרים, אנחנו רק רוצים להגדיל אותם.
מירב בן ארי: הם דיברו באופן כללי, לא רק על מזרח ירושלים.
<אשרת מימון: יש פער עצום במספרים.
<אשרת מימון: יש אחוזי נשירה של 13%, פער גדול במספר התוכניות.
<אשרת מימון: שנים ישבנו פה בוועדת החינוך, ושנים נטען כלפינו מצד העירייה שהבעיה היא לא תקציבית.
<אשרת מימון: תקציב יש, הבעיה היא שאין קרקע.
<אשרת מימון: אני רוצה להבחין פה בין בעיה של מחסור בקרקע לבין מחסור באדמה.
<אשרת מימון: אדמה יש, הבעיה היא שאין מספיק תכנון במזרח ירושלים שמאפשר בנייה של מבני ציבור.
<אשרת מימון: מנתונים של "במקום" אפשר לראות שפחות מ-2.6% מהשטח במזרח ירושלים מיועד למבני ציבור.
<אשרת מימון: כשהגברת ממשרד החינוך אומרת שאין קרקעות, יש קרקעות, רק שלצערנו מחמת אפליה קשה בתכנון, הן לא מיועדות למבני ציבור, והעירייה עצמה עושה מלחמה.
<אשרת מימון: אני חוזרת על אותה דוגמה, העירייה עצמה עושה מלחמה על גן לאומי מורדות הר הצופים, במקום לבנות שם קריית חינוך לא-טור ולעיסאוויה.
<אשרת מימון: העירייה לא רט"ג, העירייה.
מירב בן ארי: אני חייבת לסיים את הישיבה.
מירב בן ארי: יש כאן אנשים שמחכים.
<אשרת מימון: ממש-ממש דבר אחרון.
<אשרת מימון: לגבי התוכנית הפלסטינית, הסקר הזה הוא סקר שהעירייה כל הזמן מפמפמת אותו, הוא סקר מכון וושינגטון, הוא נעשה על-ידי מישהו שחקרנו את כל מניעיו וגם שמענו אותו - - -
מירב בן ארי: זה לא רלוונטי לדיון.
<אשרת מימון: אני רק אומר שהתוכנית הפלסטינית מעוגנת - - -
מירב בן ארי: גברתי, שמענו את דבריך, נתתי לך זמן.
מירב בן ארי: תאמיני לי מעבר לזמן.
מירב בן ארי: אני לא מתייחסת עכשיו לסקר, זה גם לא מעניין את הוועדה - - -
<אשרת מימון: אני רק אומר שזה מעוגן בהסכמי אוסלו.
מירב בן ארי: אני מסכמת את הדיון.
מירב בן ארי: תודה לכל מי שהגיע, תודה לכל המשתתפים, אני מתנצלת על מה שהיה כאן עם חברי הכנסת, אני לא חושבת שדיון צריך להיות ככה, בטח לא בוועדת החינוך, אבל זה קורה.
מירב בן ארי: כל אחד, זה חשוב לו וזה בנפשו, אז כל אחד נלחם פה על הנושאים שהוא רוצה לקדם.
מירב בן ארי: אני רוצה להודות גם לראש העיר, גם למנכ"ל, גם לחברי המועצה שהגיעו לכאן, כמובן לנציגי הציבור וההורים.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו גם לאוצר וגם לחינוך: יש כאן משבר, אין מה לעשות, מעבר לכמות הבלתי נתפסת.
מירב בן ארי: גם אני יודעת מה זה משבר בכיתות.
מירב בן ארי: אני באה מתל-אביב, הייתי חברת מועצה, אני יודעת מה זה לבנות, לבנות ולבנות, כשאין לך קרקע, אין מכרזים.
מירב בן ארי: לצורך העניין הבעיה מוכרת, אבל יש הבדל, בגלל המורכבות של העיר הזאת, בגלל המגזרים המרכיבים אותה, מערבים, חרדים, אזרח ירושלים, ממלכתי, לא ממלכתי.
מירב בן ארי: בסוף אנחנו לא מתעסקים ב-350 של הממלכתי, למרות שאמרה את זה חברת הכנסת עזריה, ובצדק, גם שם יש משבר.
מירב בן ארי: אנחנו מסתכלים על כמעט 4,000 כיתות, וזה משבר לאומי.
מירב בן ארי: אין ספק שיש כאן תוכנית חומש, ולפי מה שכתוב בתוכנית החומש, זה לא מדבר על עם ישראל או על מדינת ישראל, זה מדבר על מחסור בבינוי כיתות לימוד במזרח ירושלים, זאת אומרת, צריך להיות ספציפי.
מירב בן ארי: אני יודעת שגם בתל-אביב יש משבר, בסדר, יש בעוד ערים, אבל אי-אפשר להשוות בין מה שקורה בירושלים למה שקורה בעיר אחרת במדינת ישראל מבחינת הכמות והמורכבות, הקרקע, והיא אומרת שאין ניצול של התקציב.
מירב בן ארי: ועדת החינוך התעסקה בזה בפברואר, ועדת החינוך קיבלה את התגובות גם של ראש העיר, גם של האוצר, התגובות האלה לא מספקות.
מירב בן ארי: אני חושבת שאתם יכולים למצוא פתרון.
מירב בן ארי: מהיכרות אישית אתך, אני חושבת שאת יכולה למצוא פתרון.
מירב בן ארי: אתם צריכים לשבת, משרד החינוך, משרד האוצר ועיריית ירושלים ולבוא עם משהו יותר פרקטי.
מירב בן ארי: גם אם תבואי ותגידי שזה תשע"ז, שגם כך אנחנו בעוד חמש דקות שם, מה התוכנית?
מירב בן ארי: איך אנחנו פותרים את העניין הזה?
מירב בן ארי: ועדת החינוך תמשיך ללוות את הנושא הזה.
מירב בן ארי: לא תבואו לפה בפעם הבאה בעוד שלושה חודשים באותו מצב של עכשיו, תבואו לכאן אחרי שישבתם וקיבלתם איזו החלטה.
מירב בן ארי: אני מצפה להתייחסויות שלכם גם בכתב.
מירב בן ארי: אמרת שיש פה חוסר ניצול של 40% במגזר החרדי, זה גם הטריד אותי.
מירב בן ארי: אני רוצה להבין איך זה הגיוני.
<אמנון מרחב: זה כבר לא קיים, אין מחלוקת.
מירב בן ארי: אני מבקשת שישבו שני המשרדים הרלוונטיים עם עיריית ירושלים, ובפעם הבאה יבואו ויגידו מה התוכנית.
מירב בן ארי: אני מגדירה לכם במפורש.
מירב בן ארי: עכשיו אנחנו בתחילת יוני.
מירב בן ארי: יש לכם מלא זמן, הסתדר לכם, כי הכנסת תתכנס שוב - - -
יוסף ג'בארין: תחילת אוגוסט, עוד חודשיים.
<יהודית גידלי: אנחנו בפגרה.
יוסף ג'בארין: לפני הפגרה.
מירב בן ארי: אני יודעת שוועדת החינוך תתכנס כאן גם בפגרה בשביל לדון כרגיל בתשלומי הורים, כרגיל ב-31 באוגוסט.
מירב בן ארי: אל תתפסו אותי במילה, אבל זה יקרה כנראה.
מירב בן ארי: אני נותנת לכם עד סוף אוגוסט.
מירב בן ארי: היה שוועדת החינוך תתכנס, והיא תתכנס, כי גם בשנה שעברה היא התכנסה, תבואו לפה עם הסברים.
מירב בן ארי: זה מספיק זמן שלושה חודשים.
מירב בן ארי: היה שוועדת החינוך לא תתכנס, למרות שאל תבנו על זה, נדחה את זה לתחילת מושב החורף.
מירב בן ארי: אני כבר אומרת לכם:
מירב בן ארי: תתכוננו לסוף אוגוסט.
מירב בן ארי: נתתי זמנים לכולם, לכל הגורמים הרלוונטיים, ואני מבקשת שאם לא קורה כלום בחודש וחצי הקרובים, לפחות לקבוע תאריך ולעדכן אותי, את מרגי, את ועדת החינוך.
מירב בן ארי: אתם יכולים למצוא אותנו בלי בעיה.
מירב בן ארי: אני רוצה לדעת שאתם יושבים.
מירב בן ארי: אל תבואו לפה בסוף אוגוסט בלי שישבתם.
מירב בן ארי: אל תבזבזו את הזמן של הוועדה.
מירב בן ארי: תודה רבה ושיהיה לכם חג ירושלים שמח.
<אשרת מימון: ורמדאן כרים ומבורך.
יעקב מרגי: 22 במרס 2016, י"ב באדר ב' התשע"ו.
יעקב מרגי: היום הילדים יתחפשו, מחר תענית אסתר, מחרתיים קצת מבזבזים כסף ושותים.
יעקב מרגי: פורים.
יעקב מרגי: למה פתחתי, בוודאי שצריך להזכיר, אבל הנושא על סדר היום – מיגור הגזענות והממוסדת במערכת החינוך כנגד יוצאי ברית המועצות לשעבר ובכלל.
יעקב מרגי: נושא שיזמו אותו חברי הכנסת - - -
מסעוד גנאים: זה כולל ה - - -
יעקב מרגי: זה כולל הכל.
יעקב מרגי: גזענות אין לה צבע.
יעקב מרגי: ובכלל.
יעקב מרגי: ובכלל זה כולל הכל.
יעקב מרגי: יוזמת חברי הכנסת השרה לשעבר סופה לנדבר וחבר הכנסת יואל רזבוזוב.
יעקב מרגי: לפני שאתן להם להתייחס לנושא, לא שהנושא חדש לנו, כל פעם זה צץ באמירה כזו או בספר כזה או בעבודה, אפילו בבחינה.
יעקב מרגי: הבוקר שמים לי על השולחן, ופורים, אפרופו פורים, אני חושב שבפורים דווקא ההתחפשות, שכל אחד מתחפש לאחר ולמשהו שונה, צריך לעקור בכלל ממזמן ולא צריך להיות קיים בכלל, בעם היהודי לפחות, באנושות בכלל, סוגית הגזענות.
יעקב מרגי: אנחנו אוהבים לדבר – האחר הוא אני והאני הוא השונה וכל האמירות האלה – אבל עדיין אנחנו לא מצליחים להתנתק.
יעקב מרגי: והנה הבוקר, אני מקבל בניוז חדשות של YNET, ספר לימוד לכיתה א', כשהכותרת – לכושיות אנו מחופשות.
יעקב מרגי: בסדר, מישהו אמר לי יכול להיות שכושיות זה לאו דווקא אתיופיות ולא - - -
<קריאה: כושיות משונות.
יעקב מרגי: אז רגע, תני לי רק ליהנות לפחות מהתפקיד שלי.
יעקב מרגי: אבל אנחנו יודעים מה זה במלל, ולבסוף כך החליטו השנה לכושיות משונות אנו מחופשות.
יעקב מרגי: ואני לא רוצה לומר שכנראה זה הוטבע בנו, אוי ואבוי לנו, אבל הגיע הזמן לעקור את זה, לפחות כשאנחנו מדברים גבוהה-גבוהה על מערכת החינוך במדינת ישראל ואנחנו לא מצליחים עדיין לעקור מן השורש.
יעקב מרגי: איזה אומץ יש למי שעורך מסמך כזה, אני לא מבין מאיפה זה בא לו.
יעקב מרגי: או שיש לו יצר התרסה מכוון, כי אני לא מאמין שיש במערכת שלנו אנשים חסרי דעת שיכולים לנסח בחינות, חוברות עבודה, ספרים, ושעברו את כל הוועדות ה-.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לתת להם תואר.
יעקב מרגי: המלאות האלה במשרד החינוך, עד שמאשרים איזה תכנית לימודים ובסוף יוצאים לנו דברים מעופשים כאלה, סליחה על הביטוי.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.
יואל רזבוזוב: תודה כבוד יושב הראש על הדיון הזה.
יואל רזבוזוב: אני חושב שהדיון הזה הוא יותר מחשוב והדיון הזה גם אמור להיות מאד מאד החלטי עם תוצאות שאנחנו מחויבים לדרוש.
יואל רזבוזוב: במקום שמשרד החינוך יחנך לשוויון, לסבלנות ולרב תרבותיות, הוא מחנך לגזענות, לסטריאוטיפים.
יואל רזבוזוב: התחלנו עם לפני כמה חודשים מורה שאסרה על תלמיד ממוצא רוסי לקרוא ספר ברוסית בהפסקה.
יואל רזבוזוב: אחרי זה אמרה לו ולכמה חברה לא לדבר רוסית.
יואל רזבוזוב: אחרי זה הגענו למצב של שאלון של משרד החינוך בכישורי חיים, בדרך למסיבה, האם אנשים ממוצא רוסי משתכרים פחות – נכון או לא נכון; ואז אנחנו מגיעים לספר בכיתה ד', ספר לימוד ושם פתגמי חוכמה מכל העמים, מכל העדות.
יואל רזבוזוב: פתגם חכם מאד – יום חג בלי וודקה כמו מלח בלי ספינה.
יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד לכם ובדקנו את זה – אין פתגם כזה.
יואל רזבוזוב: היה צריך להמציא, להמציא סטריאוטיפ, פתגם שבכלל לא הגיוני ומופיע בספר לימוד בכיתה ד', בחוברת לימוד.
יואל רזבוזוב: הילדים קוראים והספר הזה קיים במערכת החינוך שנתיים.
יעקב מרגי: זה קיים, זה קיים.
יואל רזבוזוב: קיים, כן.
יואל רזבוזוב: כתוב.
יואל רזבוזוב: מילא היו מוצאים איזה פתגם.
יואל רזבוזוב: השפה הרוסית היא באמת עשירה ובכלל תרבות עשירה, יש המון המון פתגמי חכמה.
יואל רזבוזוב: מצאו משהו.
יואל רזבוזוב: המציאו.
יואל רזבוזוב: לא מצאו, לקחו המציאו משהו והכניסו.
יואל רזבוזוב: אותו בן אדם שכתב את זה ואותו בן אדם שבדק, וכמו שאמרת, כל מערכת משרד החינוך, אנשי מקצוע שאמורים לבדוק את התכנים שמגיעים למשרד החינוך.
יואל רזבוזוב: זה הרי עבר מאות עיניים, זה עבר מאות ידיים, לאף אחד זה לא הדליק נורה אדומה, שיכול להיות שדבר כזה אנחנו מכניסים למודעות, לתת המודע של הילדים בכיתה ד', בכיתה ה', לא משנה איזו כיתה, על אנשים ממוצא רוסי שהם אלכוהוליסטים?
יואל רזבוזוב: למה לעשות את זה?
יואל רזבוזוב: משרד החינוך צריך לעשות את העבודה בדיוק הפוכה.
יואל רזבוזוב: הוא צריך לחנך לשוויון.
יואל רזבוזוב: מה שאני אומר, שאני מבקש שהוועדה הזאת תדרוש ממשרד החינוך, ואני גם דיברתי עם השר בנט והוא הסכים ואני מבקש ממך גם כיושב ראש הוועדה.
יואל רזבוזוב: זה ממש לא המלצה אלא דרישה – קודם כל לחקור איך זה הגיע לספרי הלימוד, איך בכלל זה מגיע לתכנים שלנו – הנושא של הגזענות, ואני כבר לא אומר על מה שראינו היום – לכושיות אנו מחופשות.
יואל רזבוזוב: זה רק מאתמול.
יואל רזבוזוב: זה כאילו הכינו לנו את זה לדיון.
יואל רזבוזוב: אני מבקש לחקור ולמצוא את האחרים ולפטר.
יואל רזבוזוב: רק כך אנשים ממשרד החינוך, ממערכת החינוך, אלא שאחראים על התכנים, יבינו ויפנימו ולא יבצעו את זה עוד פעם.
יואל רזבוזוב: פשוט אין.
יואל רזבוזוב: זה לא טעות.
יואל רזבוזוב: זה לא טעות תמימה.
יואל רזבוזוב: אם זה היה פעם אחת - - -
יעקב מרגי: זו לא טעות.
יואל רזבוזוב: זה מכוון.
יואל רזבוזוב: זה גזעני וזה לא צריך להיות במדינת ישראל בשנת 2016 ולא לפני ולא במערכת החינוך, שזה הדבר הכי חשוב.
יואל רזבוזוב: אז אני אומר פיטורים אך ורק ואנחנו נדרוש את זה בכל הכוח.
יעקב מרגי: לפני שאעביר לך את רשות הדיבור, אני תוך כדי נזכרתי שגם באוניברסיטה העברית לא מזמן – מבחן בדיני נזיקין שנעשה במסגרת לימודי המשפטים באוניברסיטה העברית, ואני לא נמנה עם המפלגה הזו, הציג את השרה מירי רגע כצבועה ואת מפלגת הליכוד כסולדים מתרבות והשכלה.
יעקב מרגי: עדיין תיוג של קבוצה של שלמה בחברה הישראלית, להכניס את זה במבחן, באוניברסיטה - מרכז הידע וההשכלה.
יעקב מרגי: זו הטעמה של סטריאוטיפים, הטעמה של דעות קדומות, הטעמה של תיוג ותיאור של קבוצות באוכלוסייה.
יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת סופה לנדבר, השרה לשעבר.
סופה לנדבר: קודם כל אדוני יושב הראש וחברי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לך תודה על זה שהגבת במהירות.
סופה לנדבר: התקשרתי אליך ואתה אמרת שאתה תקבל החלטה ואתה לא רוצה שכל פעם הוועדה שלך, שברשותך, תדון בנושא הזה.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה די מספיק, זה כבר מגעיל וזה כבר נמאס.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שנכון שאנחנו היום ביום מלחמה נגד גזענות וגזענות כאן במדינת ישראל וקשה לדבר על גזענות כאן במדינה של יהודים.
סופה לנדבר: אנחנו לא יכולים להסכים עם התופעה הזו, תופעה שבעצם עם שלם, עם שעבר את מלחמת העולם השנייה כאשר התופעה הזאת חגגה, אנחנו עברנו את זה על בשרנו, אנחנו הרגשנו את זה על בשרנו.
סופה לנדבר: לא יכול ולא יתכן שבעצם התופעה הזאת יש לה מקום במדינה ויש לה מקום במערכת החינוך.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שלפעמים הגזענות היא תופעה שהיא תופעה רדומה, אבל לעיתים קרובות היא מרימה את הראש ויוצאת מכן החורים של החברה הישראלית.
סופה לנדבר: וכאן זה קורה בוועדות שאנחנו דנים בנושא הזה.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שבעצם תופעה של גזענות זה בכל פינה של החברה הישראלית.
סופה לנדבר: ילד חוזר מבית הספר עם התופעה הזאת.
סופה לנדבר: אנחנו מבקרים בקניון, נפגשים עם התופעה הזאת.
סופה לנדבר: אנחנו נמצאים באוניברסיטה וגם יש את התופעה הזאת.
סופה לנדבר: אנחנו נמצאים בכנסת ישראל.
סופה לנדבר: אתמול אחת מחברות הכנסת המכובדות נואמת על העלייה מאתיופיה ואומרת שאם היו בלונדיניות עם עיניים כחולות, אז זה לא היה קורה.
סופה לנדבר: זה לא גזענות?
סופה לנדבר: על במת הכנסת אנחנו יוצאים נגד עדה שלמה?
סופה לנדבר: אז נכון שהם עם עיניים כחולות לעיתים קרובות ולעתים עם עיניים ירוקות ובלונדיניות, אבל זה לא אומר שמעל במת הכנסת זה צריך להישמע.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שבעצם התופעה שחבר הכנסת רזבוזוב הזכיר עכשיו, היא תופעה שבזמן האחרון חוזרת על עצמה בבתי הספר ובמערכת החינוך.
סופה לנדבר: לא יתכן שילד חוזר מבית ספר והוא מרגיש שבעצם הוא נדבק בגזענות.
סופה לנדבר: איך יכולה מערכת החינוך להסביר, ובלי הרצאות, אני מבקשת, בלי הרצאות.
סופה לנדבר: אנחנו שמענו בישיבות שאתה ניהלת הרצאות של פילוסופיה.
סופה לנדבר: אני גם יכולה להיות חזקה בפילוסופיה ובהרצאות עד מחרתיים, אבל אני דורשת, אני לא רוצה לחזור לתופעות של ההרצאות מטעם מערכת החינוך.
סופה לנדבר: אני רוצה לדרוש לא נזיפה, לא נזיפה.
יואל רזבוזוב: לא נזיפה, פיטורים.
סופה לנדבר: אני לא אסכים לנזיפה, כמו שחבר הכנסת רזבוזוב אמר.
סופה לנדבר: לא נזיפה.
סופה לנדבר: במקרה הזה כבר פיטורים ואני דורשת לקבל החלטה קשה.
סופה לנדבר: למחנך, למורה, למי שמוציא לאור חוברת כזאת אין מקום במערכת החינוך.
איתן ברושי: מתי יצאה החוברת?
איתן ברושי: באיזה תקופה?
איתן ברושי: עם איזה שר?
יעקב מרגי: לפני שנתיים.
איתן ברושי: צריך להביא את שר החינוך הקודם.
יעקב מרגי: יש רצף שלטוני והתחייבות שלטונית.
איתן ברושי: מה איכפת לך שיבוא?
סופה לנדבר: אני אומרת ככה, אדוני, באחת ה - - -
איתן ברושי: הוא אהב להופיע.
סופה לנדבר: באחת מהחוברות בבית הספר קורצ'אק בקריית מוצקין, היה כתוב – האם נכון שהרוסים משתכרים יותר בקלות?
סופה לנדבר: או תגידו את הפתגם הזה – יום חג בלי וודקה כמו מלח בלי ספינה.
סופה לנדבר: קודם כל אין פתגמים כאלה, אבל התופעה הזאת נגד רוסים היא תופעה שאינה מקובלת.
סופה לנדבר: עכשיו, לדוגמא, אנחנו דיברנו כאן על ילדה שקיבלה מכות רצח ופה מערכת החינוך ומשרד החינוך אומרים הילדים השלימו.
סופה לנדבר: מה זה הילדים השלימו?
סופה לנדבר: מי קיבל עונש בבית הספר?
סופה לנדבר: ואיך מורים יכולים להגיד לנו כאן – הילדים השלימו, שום דבר לא קרה?
סופה לנדבר: הוציאו את האחים האלה מבית הספר.
סופה לנדבר: ילד בבית ספר דרור.
סופה לנדבר: ילד בן 7 סובל מאלימות.
סופה לנדבר: עכשיו קיבלו החלטה, הוציאו את האחים האלה מבית הספר.
סופה לנדבר: עכשיו אחד מהאחים חזר לבית הספר ומי קיבל את העונש?
סופה לנדבר: ילד בן 7 לא נכנס לבית הספר.
סופה לנדבר: הוא מת מפחד.
סופה לנדבר: רבותי, אני חושבת שמדינה שהוקמה על ידי עולים, מדינה שיש בה עולים מכל התפוצות ומכל הגלויות, שמגיעים כאן למדינת ישראל, לא יכול להיות שאנחנו לא נעקור את התופעה הזאת.
סופה לנדבר: ולעקור אותה ממערכת החינוך זה לפני הכל.
סופה לנדבר: וכמו שדרשו לפני, אני דורשת פיטורים.
סופה לנדבר: אנחנו לא נסכים לנזיפה ודברים אחרים – זה היה, זה כבר לא קיים.
סופה לנדבר: זה היה, זה חוזר על עצמו.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שבמערכת החינוך של מדינת ישראל התופעה הזאת חוגגת.
יעקב מרגי: פרופסור מנואל טרכטנברג, חבר הכנסת, בבקשה.
מנואל טרכטנברג: כן, תודה.
מנואל טרכטנברג: תראו, ביטויה של הגזענות בחברה הישראלית נגלים לכל עבר.
מנואל טרכטנברג: אנחנו חיים בתקופה וזו תקופה קשה ביותר.
מנואל טרכטנברג: והזכרת, חברת הכנסת סופה לנדבר, גם בבית הזה, גם בכנסת.
מנואל טרכטנברג: גם בכנסת ישראל אנחנו שומעים כמעט בכל דיון ביטויים לפעמים בוטים מאד, שהם טעונים בגזענות.
מנואל טרכטנברג: אבל מערכת החינוך זה אופרה אחרת, מכיוון ששם מעוצבים האזרחים של המחר ואם שם אנחנו נכשלים, אז אי אפשר לצפות לכלום לאחר מכן.
מנואל טרכטנברג: ולכן אני נדהמתי לשמוע את הדברים שציינתם.
מנואל טרכטנברג: באמת, יש כל מיני דברים שאנחנו - - -
יעקב מרגי: ואלה רק דוגמאות.
מנואל טרכטנברג: כן, דוגמאות.
יעקב מרגי: אם היינו נוברים וחוקרים - - -
מנואל טרכטנברג: כן, כל פעם אני נדהם מחדש לפגוש דבר שלא העליתי על דעתי שיכול לקרות והנה זה קורה מול העיניים.
יעקב מרגי: אתה יודע שיש פתגם תרבותי, חז"ל ירדו לסוף דעתם של עד סוף כל הדורות ויש פתגם שאומר – אל תאמר אי אפשי על מה שאפשי.
יעקב מרגי: אף פעם.
יעקב מרגי: כלומר אם זה בלתי אפשרי, עוד יוכח לך שזה אפשרי.
מנואל טרכטנברג: עוד יוכח שזה אפשרי, אכן כך.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להציע הצעה קונקרטית, בסדר?
מנואל טרכטנברג: כי אנחנו שותפים לסערת הנפש מהביטויים האלה וכו'.
מנואל טרכטנברג: אני לא מתווכח על עונש זה או אחר, אבל זה לא פתרון ואני רוצה להגיד למה.
מנואל טרכטנברג: כי בסדר, נניח שפיטרת מישהו שתחת ידו עבר הדבר הזה.
מנואל טרכטנברג: נו?
מנואל טרכטנברג: אז מה?
מנואל טרכטנברג: זה מבטיח שלא יהיו דברים כאלה בעתיד?
מנואל טרכטנברג: אז אני רוצה להגיד מה אני מציע - - -
סופה לנדבר: לא, לא, זה לא יכול להיות.
סופה לנדבר: זה לעקור מהשורש.
סופה לנדבר: מישהו אחראי, מישהו צריך להיות - - -
יעקב מרגי: סליחה - - -
סופה לנדבר: הסיפור הזה.
יעקב מרגי: סופה, הוא אומר את זה כהצעה.
יעקב מרגי: יש סיכום דברים.
מנואל טרכטנברג: רגע, רגע.
מנואל טרכטנברג: יש רישא ויש סיפא.
מנואל טרכטנברג: מה שאני מציע, שבמשרד החינוך ימונה, תקשיבו טוב, ימונה ממונה על – אני לא רוצה להגיד על מיגור הגזענות, כי זה אמירה שלילית – ממונה על פלורליזם.
מנואל טרכטנברג: זה מה שיהיה.
מנואל טרכטנברג: עכשיו, מה יהיו הסמכויות של אותו הממונה?
מנואל טרכטנברג: קודם כל המנדט, שלושה ואפשר להרחיב.
מנואל טרכטנברג: הראשון, לעבור על כל חומרי הלימוד, כי לפעמים יש ביטויים סמויים של גזענות.
מנואל טרכטנברג: זה לא רק הבוטים ביותר כמו הפתגם הלא קיים הזה, הבוטה, המתועב.
יואל רזבוזוב: אבל היום יש כנראה עשרות אנשים שזה המקצוע שלהם, בשביל זה קיבלו אותם.
יואל רזבוזוב: הם מלומדים.
יואל רזבוזוב: סביר להניח שיש להם תואר שני ב - - -
מנואל טרכטנברג: אז יש לי חדשות בשבילך, גם נציבות שירות המדינה לכאורה, עם כל תהליך המרכזים, צריכה לתת פתח לכולם כדי להשתלב בשירות המדינה.
מנואל טרכטנברג: תשאל את יושב הראש האם זה קורה עם החרדים או עם נשים - - -
עודד פורר: או עם העולים.
מנואל טרכטנברג: או עם העולים.
מנואל טרכטנברג: אז זה לא קורה.
מנואל טרכטנברג: ולכן אתה צריך ממונה שזה התפקיד שלו ועל זה הוא נבחר ואז יש כתובת.
מנואל טרכטנברג: אז אלף הוא צריך לעבור, הוא או היא, על כל חומרי הלימוד, כדי לוודא שאין ביטויים של גזענות לא גלויה ולא סמויה.
מנואל טרכטנברג: שנית, כתובת לפניות מכל עבר.
מנואל טרכטנברג: כי כיום, אתה מבין, אתם קיבלתם את זה אני לא יודע מאיפה, אבל אין כתובת, אז למי יפנו?
סופה לנדבר: אנחנו כנראה הכתובת.
מנואל טרכטנברג: בסדר, אבל אתה יודע, זה לא כתובת בתוך המערכת שאפשר בלא מורא וללא פחד לכתוב ולפנות.
מנואל טרכטנברג: שלישית, שהוא יכתוב או היא יכתבו דו"ח שנתי על מה נעשה, מה מצבנו.
מנואל טרכטנברג: אז זו הצעה קונקרטית.
יעקב מרגי: הצעה ראויה.
יעקב מרגי: מאחר שאתה בא ממגזר שלא סובל מביטויים גזעניים - - -
מסעוד גנאים: בכלל לא.
מנואל טרכטנברג: בכלל לא, כן.
יעקב מרגי: תגיד לנו איך אתה מסתכל מן הצד.
יעקב מרגי: כמסתכל מן הצד.
מסעוד גנאים: אדוני יושב הראש, אני - - -
יעקב מרגי: זה היה ציני, באירוניה.
מסעוד גנאים: חוץ מזה שאני חבר ועדת חינוך ומורה לשעבר ומקפיד לבוא, אבל אני גם הקפדתי לבוא לדיון הזה, למרות שהכותרת שלו היא גזענות בבתי ה - - -
יעקב מרגי: אני מדגיש – בכותרת כתוב ובכלל.
מסעוד גנאים: ובכלל.
מסעוד גנאים: תאמין לי, אתה הבהרת לי שבכלל, אבל אני גם הייתי בא אילו הייתה גזענות כלפי כל שכבה אחרת.
מסעוד גנאים: אם זה האתיופים, אם זה מזרחיים, אם זה ברית המועצות ואחרים, משום שאני חושב שאת התופעה הזאת, את המחלה הזאת, היא מאיימת על כולם והיא מדבקת.
מסעוד גנאים: היא מתחילה נגד ערבים, אחר כך נגד רוסים, אחר כך נגד אתיופים, משום שהגזענות מכוונת נגד כל אחד שהוא שונה.
מסעוד גנאים: נכון, הייתה סיסמת משרד החינוך בתקופה שעברה – האחר הוא אני – אז היא צריכה להיות אני האחר, לפי דעתי.
מסעוד גנאים: אני האחר.
מסעוד גנאים: במובן כזה שמערכת החינוך לצערי הרב, נכון, את הסימנים של התופעה מגלים אצל הילדים או המורים במערכת החינוך, אבל מערכת החינוך לצערי הרב ואני אמרתי כמה פעמים, שבמקום שהיא תהיה ראי מתקן למה שיש בחברה, היא ראי משקף, משום שבאמת בחברה יש את גילויי הגזענות האלה.
מסעוד גנאים: וכאשר אנחנו מדברים על למגר את התופעה במערכת החינוך אצל התלמידים, אנחנו שוכחים שבבית, אצל המשפחה, הילד מושפע גם ממה שאומרים שם, ממה שמרגישים שם, מהדעות שלהם שם.
מסעוד גנאים: אז התופעה יותר מדי מסובכת גם.
מסעוד גנאים: זה לא אומר שאני נגד זה - - -
יעקב מרגי: אבל השולחן הזה הוא שולחן הניתוחים של משרד החינוך.
מסעוד גנאים: נכון, נכון, של משרד החינוך.
מסעוד גנאים: זה לא אומר שאני נגד זה שתהיה הרתעה ותהיה ענישה, כדי שכולם יירתעו, אבל במקביל זה לא יעקור את זה מהשורש.
מסעוד גנאים: מה שיעקור את זה מהשורש זה המישור החינוכי, התודעתי לחנך נגד גזענות, נגד האחר, נגד כל אחד.
עודד פורר: אני חייב לומר שאני נעלבתי פה פעמיים.
עודד פורר: פעם אחת כמי שהיה מנכ"ל משרד העלייה והקליטה וכמובן שעולבים בעולים ולא משנה מהיכן הם מגיעים, אבל אני גם אני גם שרתי בחיל הים, אז הפתגם הזה על המלח וזה, לא אהבתי אותו.
יעקב מרגי: אני הפסקתי להיעלב.
יעקב מרגי: זה לא שהסיבות להיעלב נעלמו.
עודד פורר: אבל אני חייב לומר, אדוני יושב הראש, יש באמת ואני מתחבר פה לדברים שאמר פרופסור טרכטנברג, יש הבדל בין דברים שקורים ככה כשיושבים אנשים וההוא סיפר בדיחה כזאת שאני יכול לאהוב אותה או לא לאהוב אותה, לבין מה שקורה במערכת החינוך.
עודד פורר: אז זה כולנו מכירים את המערכון של חבורת לול בזמנו, על העולים שמגיעים ואיך כל עלייה מקבלת את קודמתה במה שנקרא זרועות סגורות, לא זרועות פתוחות, וככה שהוא צוחק על המצב הקיים, אבל לא אותו דין במערכת החינוך.
יעקב מרגי: בוא, אתה יודע כמה סטנדאפיסטים מתפרנסים בגלל זה?
עודד פורר: שיתפרנסו.
עודד פורר: וזה ההבדל אבל.
יעקב מרגי: אני אומר את זה שוב בציניות.
עודד פורר: נכון, זה ההבדל.
עודד פורר: כי מערכת החינוך היא שונה, אגב, בדיוק כמו שיש לנו את צה"ל, שאנחנו רואים בו צבא העם, במקום שהוא יש איזה שהוא כור היתוך ואתה פתאום רואה את כולם, לא משנה מאיפה הם באו, לא משנה מאיזה מעמד הם באו, לא משנה מאיזה עדה הם באו, כולם אתה רואה אותם בגובה העיניים.
עודד פורר: כך צריך להיות גם בתוך מערכת החינוך.
עודד פורר: וזה פשוט מדהים שכבר 67 שנים אחרי שהמדינה הזאת קמה, אנחנו עדיין מתמודדים עם העניין הזה בתוך מערכת החינוך.
עודד פורר: משהו פה כנראה לא עובד במערכת ואני חושב שצריך לעשות פה חיבור של שתי הצעות.
עודד פורר: מצד אחד, צריך לתפוס את הבן אדם שכנראה, כשהוא כתב את השאלון הזה, אז יכול להיות שאחוז האלכוהול בדם שלו היה קצת גבוה מהמותר.
עודד פורר: צריך לתפוס אותו ולפטר אותו, זה כצעד אחד.
עודד פורר: והצעד השני, כמו שמינו בזמנו, כשרצו ועדיין אנחנו נמצאים בתהליך, אבל בוודאי שבנושא מעמד האישה אנחנו נמצאים במקום אחר ממה שהיינו לפני 20 ו-30 שנה, גם בעניין הזה צריך למנות בכל משרד ממונה לעניין הזה.
יעקב מרגי: טולרנטי, הממונה.
עודד פורר: כן, כן.
עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה, אנחנו בקדנציה הקודמת הובלנו תכנית שנקראת הדרך החדשה לעניין של קידום שילובם של יוצאי אתיופיה בישראל, ואחת מאבני היסוד, וזו תכנית שנעשתה בשיתוף הציבור, הייתה נושא הגזענות והתעקשנו לשים את זה על השולחן, כי היה רצון של הרבה מאד אנשים לטאטא את זה ולא לשים את זה ואמרו לא, אל תגידו גזענות.
עודד פורר: ואנחנו אמרנו כן.
עודד פורר: חלק מהיעדים של התכנית הזאת צריכים להיות המלחמה בגזענות, כי התופעה הזאת קיימת.
עודד פורר: ואם לא מבינים שהתופעה הזו קיימת, אז גם אי אפשר לטפל בה.
עודד פורר: צריך להבין שהיא קיימת וצריך לטפל בה בכל החומרה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי, אחרון חברי הכנסת הדוברים, לפני פתיחת הדיון.
איתן ברושי: אדוני יושב הראש, חברי חברי הכנסת, עוד פעם משרד החינוך מגיע לכאן לא פעם בנסיבות לא חיוביות.
איתן ברושי: אני לא שמעתי את הדברים, בטח נשמע עוד את ההסבר, אבל אחרי כל כך הרבה שנים של העלייה הכל כך חשובה בתולדות המדינה שתרמה כל כך הרבה לחיזוקה וביטחונה ולפי דעתי עוד חלק מהתרומות עוד לא ידועות ועוד ייוודעו בעתיד, למצוא אדוני יושב הראש, ביטויים כאלה, אני לא יודע אם זה, וסליחה חברי, באתי כדי להזדהות ולומר ואני לא יודע לומר מה יותר חמור – הגזענות אם יש כזאת ואפשר להבין שיש, או שזה סתם טיפשות ושלומיאליות.
איתן ברושי: לא יודע מה יותר חמור.
איתן ברושי: בכלל, אנחנו נתקלים בממשלה - - -
יעקב מרגי: אתה יודע, אני - - -
איתן ברושי: אתה יושב הראש, מותר לך הכל.
יעקב מרגי: לא, ברשותך, עדיין ברשותך.
יעקב מרגי: אתה יודע, כשלכאורה הנושא בא, אתה באמת מחפש אולי איזה משהו, אבל כזה בא כבדיחה, ואני גם לא כבדיחה משתדל וצריכים להיגמל כבר מהבדיחות האלה, כי יש בדיחות יותר מוצלחות.
יעקב מרגי: אבל כשמישהו ערך את זה בבחינה או בחוברת, אז זה משהו - - -
איתן ברושי: אז תיכף אני אתייחס.
יעקב מרגי: אז זה משהו, סליחה על הביטוי מרושע.
יעקב מרגי: משהו מושרש.
איתן ברושי: אז אני מצטרף לכל מילה, אבל אני אומר לא בטוח מה יותר חמור לגזענות, אין פה ויכוח, ולכן באתי להיות פה כדי להיות שותף, אבל אני אומר, בכל זאת יש עובדי מדינה, מקבלים אותם במכרזים, יש תנאי סף לקבלת עובדי מדינה ובדרך כלל נדרשים גם להשכלה אקדמאית.
איתן ברושי: שכל ישר אני מניח שבודקים.
איתן ברושי: איך זה יכול להיות וזה לא פעם ראשונה, בשאלות של בחינות, בספרי לימוד, איפה הבקרה והמעקב?
איתן ברושי: לכן אני שאלתי מי היה שר החינוך הקודם.
איתן ברושי: איך זה יכול להיות שתחת משרד החינוך יוצאות שטויות כאלה?
איתן ברושי: אני לא חושב שאפשר לשחרר את הדרג הבכיר יותר, דרך אגב שהוא לוקח על עצמו כל הישג, גם הישגים שכבר מפוקפקים כמו הסייעת השנייה, אחרי שכבר מורידים למי שירד מ-30 ל-29 במהלך השנה, מורידים את הסייעת השנייה.
איתן ברושי: אתם לא יכולים כל הזמן להופיע עם הישגים חלקם מדומים ולהסתתר עם הכישלונות האלה.
איתן ברושי: אני לא חושב שאפשר פה בכנסת להחליט על הדחה, משום שזה לא בסמכותנו.
איתן ברושי: יש בתי משפט או בתי דין לעובדי מדינה.
יעקב מרגי: אנחנו יכולים לקרוא.
איתן ברושי: אני חושב שצריך ללכת פה עד הסוף פעם אחת, כדי לראות אם גם יש טעם בדיונים האלה.
איתן ברושי: אם אנחנו מתכנסים רק כדי לפזר מחאות, לא בטוח שזה שווה את הזמן הזה.
איתן ברושי: אני לכן חושב - - -
יעקב מרגי: אז בוא תשב איתי, תראה כמה אנחנו עוקבים אחרי דברי הסיכום ומקבלים תשובות והתייחסויות.
איתן ברושי: לא, לא, אני אומר שני דברים, בבקשה אדוני יושב הראש.
יעקב מרגי: שלא ישתמע ש - - -