GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פורר: אתה אומר שזה ענין אישי שלו.
<מוחמד יונס: זה ענין אישי.
עודד פורר: מה, הוא שונא את מנהל בית הספר באופן אישי?
עודד פורר: עשרים וארבעה אנשים?
<מוחמד יונס: לא - - -
עודד פורר: אתה אומר שזה ענין אישי אז תעמוד מאחורי הדברים שלך.
עודד פורר: מה אישי?
<מוחמד יונס: שאדי חלול לא רוצה - - -
עודד פורר: לא שאדי חלול, יש עוד עשרים ושלושה, מה הענין האישי שלהם?
<מוחמד יונס: תביא אותם, למה לא?
עודד פורר: תראה, אתה אומר, סליחה רגע, סליחה, אם אתה אומר שהעניין הוא ענין אישי, בוא תגיד איזו נקודה אישית.
עודד פורר: אישי זה שהוא לא אוהב אותו ובגלל זה יש לו איזושהי בעיה אישית אתו, אז אם יש עשרים ושלושה אנשים שיש להם בעיה אישית עם מנהל בית הספר - - -
<מוחמד יונס: אם שמעת את תגובת המועצה היית מבין.
עודד פורר: אני הייתי שמח שהמועצה הייתה מכבדת את הכנסת כמוסד נבחר, ומגיעה לפה ושולחת לפחות נציג, אז אני הייתי מכבד את המועצה אבל מועצה שלא טורחת אפילו לשלוח נציג, שלא לדבר על ראש המועצה אלא לשלוח נציג לפה, זה רק מראה את היחס שלה, גם לבית הזה וגם לאנשים שיושבים כאן.
עודד פורר: כשזה טוב "לחלוב את הכסף" מהמדינה אז כן אבל זה לא טוב לבוא ולכאן ולתת דין וחשבון על מה שעושים או לא עושים.
עודד פורר: וזה לא טוב.
עודד פורר: אם אנחנו כבר מדברים על בית הספר אז הייתי שמח לדעת מהו אחוז הגיוס לשירות לאומי – צבאי, או אזרחי מתוך בית הספר הזה?
<מוחמד יונס: אתה יודע מה?
<מוחמד יונס: אני אתן לסגנית שלי לדבר, על כמה בחורות בדואיות עושות שרות לאומי בבית הספר שהיא מלמדת.
עודד פורר: לא, לא, לא, לא, לא, בבית הספר הזה, בבית הספר הזה.
<מוחמד יונס: למה להתייחס לבית ספר אחד?
עודד פורר: כי זה בית הספר - - -
מסעוד גנאים: זה לא שייך לוויכוח פה.
עודד פורר: זו הרשות שמסרבת לתת את ההסעה.
עודד פורר: אתה מכניס פה את העניין האישי, עם האג'נדה האישית שלך.
עודד פורר: יש פה רשות שמסרבת לתת את ההסעה, למה היא מסרבת לתת את ההסעה?
עודד פורר: למה אתה בורח ולמה אתה הופך את העניין הזה לאישי?
<מוחמד יונס: הרי אתה יודע ששאדי חלול היה מועמד להיות חבר כנסת - - -
עודד פורר: מה זה רלבנטי בכלל?
עודד פורר: האם בגלל זה הוא לא זכאי להסעה?
עודד פורר: בגלל זה הוא לא זכאי להסעה, כמו כל תלמיד אחר?
<מוחמד יונס: אז גם כל הילדים הערבים זכאים להסעות, אם הם רחוקים מבית הספר שלהם.
איציק שמולי: אני מבקש, רגע, שניה.
עודד פורר: אין על זה מחלוקת בכלל.
<מוחמד יונס: החוק קובע 1,700 מטר רחוק מהבית מגיעה לו הסעה.
<מוחמד יונס: הוא לא דיבר על זה.
<קריאה: בוא נהפוך את הדיון הזה לכללי, יש כאן בעיה.
איציק שמולי: אדוני, אתה מוכן - - -
עודד פורר: אתה הופך את הדיון הזה לפוליטי.
<מוחמד יונס: לא, אני אומר - - -
איציק שמולי: אדוני, האם אתה מוכן, אתה מוכן שניה רגע?
איציק שמולי: אני שומע יותר טוב כשמדברים בשקט, אז אני מבקש ממך להביא את הדברים בנחת, לחברי כנסת מותר להעיר הערות ביניים, אתה יכול לבחור אם להתייחס או לא להתייחס.
<מוחמד יונס: אני מתייחס.
איציק שמולי: אז בבקשה, תשיב את דבריך בנחת וברוגע ואנחנו נמשיך הלאה.
<מוחמד יונס: אז כך, קודם כל, בכל בית ספר, ערבי או יהודי, מגיעה ההסעה לילדים שרחוקים מבית הספר 1,700 מטר.
<מוחמד יונס: ברגע שיש מרחק כזה מגיעה להם הסעה אבל, לבחור ללמד את הילדים שלו בבית ספר שרחוק מהכפר ולבקש הסעה, הוא צריך לשאת בנטל הזה ולא המועצה המקומית.
<מוחמד יונס: ולא להפוך את העניין לפוליטי אישי.
<מוחמד יונס: כי הוא לא בא לדבר על המגזר הערבי אלא הוא בא לדבר קונקרטית על עשרים וארבעה ילדים.
עודד פורר: אבל - - - עשרים וארבעה ילדים הם לא ענין אישי.
<מוחמד יונס: אז אל תהפוך את הדיון לעשרים וארבעה ילדים, דבר על כל המועצות המקומיות, כשילד בא מכפר אל ראם ללמוד בנצרת זה מרחק של ארבעים קילומטר, למה אין לו הסעה?
<מוחמד יונס: הוא לומד במיגזר הדרוזי, שכולם משרתים בצבא.
איציק שמולי: בואו נישאר בתחום הגיאוגרפי של - - -
<מוחמד יונס: אתה יודע מה, קחו כפר חורה - - -
איציק שמולי: אני מבטיח לך שאם אתה - - -
<מוחמד יונס: כפר - - -
איציק שמולי: אני מבטיח לך - - -
<קריאה: תעשה דיון על זה.
<מוחמד יונס: כפר חורה ו- - - מרחק של פחות מחמישה קילומטר, ילדים הולכים ברגל, תתייחס לזה, שיתנו להם הסעות.
<מוחמד יונס: ולא מדבר על עשרים וארבעה תלמידים כי שבע מאות תלמיד יש.
איציק שמולי: בבקשה, אבל יש זה שיש עוול במקום אחד לא אומר שצריך להתעלם מעוול במקום אחר.
<מוחמד יונס: אז לא להפוך אותו לפוליטי אישי.
איציק שמולי: בבקשה, מסעוד גנאים.
מסעוד גנאים: אני לא הייתי בתחילת הדיון, נכון, הבעיה שהצביעה מוחמד עליה היא בעיה כוללת בהרבה מקומות, אם זה בנגב ובגליל, לגבי הרבה תלמידים שנוסעים בלי שאף אחד יממן אותם, או אפילו הולכים ברגל אבל, ספציפית למקרה הזה, זה לא אומר שלא לכל תלמיד מגיעה הסעה, שתהיה מי שתהיה ההשתייכות שלו, אני גם חולק הרבה על מר חלול אבל, העניין פה הוא עניין של התלמידים.
מסעוד גנאים: רק לא הבנתי, האם המועצה היא שמתנגדת או שמשרד החינוך הוא שמתנגד לממן את ההסעה?
איציק שמולי: אני אגיד, קודם כל משרד החינוך עד עכשיו העמדה שלו היא ניטראלית, הסיבה שהעמדה שלו ניטראלית היא כי הוא טוען שהוא לא קיבל פנייה מהמועצה.
איציק שמולי: הרשות, לדברי משרד החינוך, לא העבירה פנייה.
איציק שמולי: מנגד, בתגובה הכתובה שאנחנו קיבלנו מהרשות, משתמע, שהיא מוכנה מחר בבוקר, לא רק להעביר פנייה אלא גם להשתתף בעלות של ההסעה.
מסעוד גנאים: אז מה הבעיה?
איציק שמולי: אין שום בעיה, רק כשהופכים את העניין הזה, בגלל שבאים לטפל בבעיה שקיימת בישוב מסוים, הופכים את העניין הזה לפוליטי ובאים עם איזושהי הסתבכות שהיא לא במקומה.
איציק שמולי: רק אם יש משהו להוסיף אז כן, אני רוצה לסכם את הדיון.
איציק שמולי: האם אתה רוצה להוסיף?
איציק שמולי: תזכרו מה אנחנו - - -
<דועא ג'זמאוי: לי יש תגובה.
<דועא ג'זמאוי: נעים מאד, אני הסגנית של מוחמד וקוראים לי דועא אבל, לפני שאני הסגנית שלו, אני מורה בנגב ומתוך בחירה, אני אמרתי לעצמי: אני חייבת ללכת וללמד שם.
<דועא ג'זמאוי: אם אנחנו מדברים על גוש חלב, שאני לא יודעת מהו המרחק הגיאוגרפי בינו לבין קיבוץ סאסא - - -
<שאדי חלול: חמישה קילומטר.
<דועא ג'זמאוי: חמישה קילומטר, ארבעה, שלושה, עשרה, זה לא הקטע של המרחק ולא נדייק במספרים, כי רוב הדיונים, לצערי, שאני משתתפת בהם, הנגב תמיד שוכחים אותו, או תמיד שמים אותו בעדיפות האחרונה.
<דועא ג'זמאוי: אני מורה וכואב לי לראות ילדים, שהם הולכים, רוצים ללמוד, הרי בתי הספר בנגב, כל בית ספר מלמד את הערכים של מדינת ישראל.
<דועא ג'זמאוי: יש לנו את הדגל תלוי, אפילו יותר גדול מהדגל שיש מאחוריך, יש לנו את התמונה של נשיא המדינה וראש הממשלה, הילדים יודעים מהי מדינת ישראל, הילדים יודעים מהם הערכים של מדינת ישראל והילדים יודעים מה זה גיוס לצבא.
<דועא ג'זמאוי: יש מאה אחוז של בנות מן הכפר שאני מלמדת בו, זה הכפר שליד חורא, מאה אחוז של בנות שירות לאומי והבנות אומרות: אנחנו רוצות להתנדב, אף אחד לא מכריח אותן.
<דועא ג'זמאוי: הקטע שנשאר פה הוא שאת חורה מכירים ברשויות, ואילו את - - - לא מכירים, אם אתם זוכרים לפני כמה ימים, את התאונה שקרתה בכביש בנגב עם שלושת הבחורים שנהרגו, זה המרחק בין הכביש - - -
מירב בן ארי: בואי תתייחסי, אני אומרת לך - - -
עודד פורר: דועא, דועא, זה דיון אחר - - -
מירב בן ארי: אני חברה בוועדה הזו וגם גנאים - -
<דועא ג'זמאוי: אין בעיה - - -
<קריאה: זה לא הדיון.
<קריאה: בוא תלך לוועדה אחרת - - -
<דועא ג'זמאוי: אתה יודע מה, בסדר, אין שום בעיה, תן לי לסיים.
<מוחמד יונס: זאת הוועדה - - -
<דועא ג'זמאוי: אני לא סיימתי - - -
מסעוד גנאים: דועא, דועא, אנחנו בוועדת החינוך, שוואייה, בוועדת החינוך - - -
מירב בן ארי: היינו פיזית גם בנגב.
<דועא ג'זמאוי: איפה בנגב?
מסעוד גנאים: ובכל מיני ועדות בקשר לענייני הנגב והתלמידים, דועא, היו גם דיונים, היו דיונים על כל הבעיה שאת מזכירה - - -
מירב בן ארי: חבל להתפזר.
מסעוד גנאים: בקשר לנגב, לצערי הרב הבעיה עודנה, נכון אבל, בקשר לדיונים, להסעות ולתלמידים, למערכת החינוך בנגב, היו כמה דיונים בנושא הזה.
איציק שמולי: אני רוצה - - -
<דועא ג'זמאוי: אתה יודע מה, בסדר, אז אין שום בעיה, אתה יודע מה, אני אגיד לך כזה דבר, אני אמשיך לקום כל יום בבוקר - - -
איציק שמולי: גבירתי.
<דועא ג'זמאוי: משפט אחרון, תסלח לי ואני אסיים.
<דועא ג'זמאוי: אני אמשיך לקום כל יום בבוקר עם הידיעה שאכפת לי מהילדים, עם המצפון הנקי שיש לי, ואני אאסוף אותם בדרך לבית הספר.
<דועא ג'זמאוי: זה מה שעשיתי וזה מה שאמשיך לעשות.
מירב בן ארי: כל הכבוד לך, באמת, בלי ציניות.
איציק שמולי: אני אתייחס.
<דועא ג'זמאוי: אני לא אחכה למועצה ואני לא אחכה כמובן למשרד החינוך.
<דועא ג'זמאוי: לצערי הרב.
מירב בן ארי: אנחנו לא מזלזלים בזה, להיפך.
איציק שמולי: אני רוצה לסכם את הדיון בבקשה, ברשותכם.
איציק שמולי: תראו, קודם כל אני אתחיל עם מה שאת אמרת.
איציק שמולי: הוועדה כן קיימה בחודש ינואר האחרון סיור במוסדות החינוך בנגב ובחודש הבא גם שר החקלאות יהיה בוועדה.
איציק שמולי: הוא יהיה כאן אז אתם כמובן מוזמנים לקחת חלק בדיון.
איציק שמולי: אני מבטיח לך, אני מבקש למרות שהנושא הזה נדון שוב ושוב, בוועדת החינוך, אני מבקש ממך בקשה אחת, מהעמותה, תעבירו לנו בבקשה בקשה קצרה לקיים דיון כזה בוועדת החינוך של הכנסת, ספציפית על הנגב, אני בטוח שגם אני וגם - - -
<מוחמד יונס: אני אפנה לחבר הכנסת גנאים.
מירב בן ארי: אתה יכול לפנות גם אלינו.
מירב בן ארי: אנחנו היינו במגזר הבדואי שלש פעמים.
איציק שמולי: אני מזמין אתכם בבקשה לפנות, בטח ובטח לכל חבר כנסת שכאן, לשלוח את הבקשה לכל חברי הכנסת, רק תוודאו שזה הגיע.
איציק שמולי: אני מבקש מכם.
איציק שמולי: לעצם העניין, תראו, קודם כל אני לא יכול שלא להתייחס להחלטת המועצה לא להגיע לדיון בכנסת ואני מפרש את זה כיריקה בפרצופה של הכנסת.
איציק שמולי: מי שצריך להעביר את המסר שיעביר את המסר, שאם ראשי הרשויות קטנות כגדולות יתייחסו באופן הזה לוועדות הכנסת אז אחת ההמלצות - - -
מירב בן ארי: בטח בדיון כל כך מהותי שעם הנוכחות שלה כאן, יכולנו כבר להתקדם.
איציק שמולי: אז שלושה דברים אנחנו מסכמים.
איציק שמולי: האחד, אין חולק בדבר הזכות של ההורים לשלוח את ילדיהם ללמוד בקיבוץ, או לחלופין, כך אני מבין מתגובת המועצה, בבית ספר יסודי בכפר ראמה, והוועדה כן מכירה בצורך שעולה להסדיר את העניין של ההסעה.
איציק שמולי: השני, באופן מעשי.
איציק שמולי: אנחנו נוציא, בשם ועדת החינוך של הכנסת, פנייה, תגובה, למועצה המקומית, לאור התגובה שלהם, בבקשה שיפנו באופן יזום לאגף של משרד החינוך, שאחראי להסעות, ויגישו את הבקשה כמה שיותר מהר, בשאיפה לימים הקרובים.
איציק שמולי: במקביל אנחנו נבקש מכם, משרד החינוך, שמעון אבני, לנסות – וכפי שאתה אמרת בסוף דבריך, גם ביוזמתכם, לאור התגובה שעלתה כאן מצד המועצה, לברר, להפעיל את הלחץ גם מן הכיוון שלכם ולפנות למועצה המקומית כדי שהיא תגיש את הבקשה.
איציק שמולי: המצוקה שעולה כאן מצד ההורים היא ברורה.
איציק שמולי: והדבר השלישי, לבקשת חברי הכנסת, נקיים פה דיון מעקב בעוד כחודש, בנוכחות המועצה המקומית ואני מבקש, גבירתי המנהלת, להודיע למועצה המקומית, כבר מעכשיו, שבעוד כחודש עומד להתקיים דיון ושהוועדה מצפה שלא ירקו לה בפרצוף פעמיים.
עודד פורר: הדיון יתייתר אם נקבל מכתב מהמועצה שהעניין נפתר.
מירב בן ארי: לא נבזבז את זמנכם.
איציק שמולי: היה ותוגש בקשה, היא תמשיך להיות מטופלת בצינורות המקובלים ואנחנו נתמקד בבעיית ההסעות במקומות אחרים כפי שאתם העליתם.
מירב בן ארי: אני רוצה להוסיף משהו אחד, שאדי, בגלל שבאמת זה כל כך בנפשך העניין, שאם אין לך התייחסות והנושא נמרח, תפנה אלינו ואנחנו נפנה, אם צריך גם נערב את מי שצריך במשרד החינוך אבל שמעון עושה את עבודתו.
מירב בן ארי: פשוט תעדכן אותנו בדברים נוספים.
איציק שמולי: תודה רבה לכם.
איציק שמולי: הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת וועדת החינוך, התרבות והספורט.
יעקב מרגי: 20 במרץ 2016, י' באדר ב' תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא: קשיים וחסמים בקבלת תלמידים למוסדות ההשכלה הגבוהה בקרב העדה הדרוזית ותושבי עוספייה בפרט.
יעקב מרגי: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור לנציגת מרכז המחקר והמידע של הכנסת, לעורכת המסמך שתיתן לנו קצת נתונים.
יעקב מרגי: א', אני צריך ללמוד את הכותרת הזו "ותושבי עוספייה בפרט", למה, מה הבעיה בעוספייה.
יעקב מרגי: בבקשה, תנו לנו סקירה מה קורה במערכת הדרוזית, כי במערכת החינוך הכללית אנחנו פחות או יותר יודעים מה קורה, לא שהכי מרוצים.
יעקב מרגי: נשמע לגבי מערכת החינוך במגזר הדרוזי.
<אתי וייסבלאי: אני כתבתי מסמך שמונח לפניכם - - -
יעקב מרגי: סליחה, רק לפני כן.
יעקב מרגי: לאחר מכן אנחנו ניתן ליוזם, למר זיידאן עטשי שפנה אלי בפנייה אישית.
יעקב מרגי: נמצא איתו גם, זה לא מובן מאליו, חבר הכנסת - - -
עבדאללה אבו מערוף: אני ברשותך בסוף אציג את חלק מהחבר'ה.
יעקב מרגי: נמצא איתו חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף שגם התעניין ודחף לקיום הדיון.
יעקב מרגי: ניתן גם לו להתייחס ולאחר מכן לאורחים, לא צריך להציג אותם, כל מי שיבקש רשות דיבור לא יוכל לדבר מבלי שהוא מציג את עצמו.
<אתי וייסבלאי: שמי אתי וייסבלאי.
<אתי וייסבלאי: לבקשת הוועדה כתבתי מסמך בנושא מערכת החינוך הדרוזית והשתלבות הדרוזים בהשכלה הגבוהה.
<אתי וייסבלאי: אני אציג באמת את הנתונים המרכזיים שמופיעים במסמך החל מהחינוך העל יסודי ועד להשכלה גבוהה.
<אתי וייסבלאי: מה שראינו בשנת הלימודים הקודמת, תשע"ה, למדו שבמערכת החינוך הדרוזית מגן ילדים ועד התיכון, כ-41,200 תלמידים.
<אתי וייסבלאי: שיעור התלמידים בחינוך הדרוזי מכלל תלמידי מערכת החינוך נמצא במגמה ירידה קלה מאז שנת 2009.
<אתי וייסבלאי: בשנת הלימודים האחרונה הם היו 1,9% מתלמידי מערכת החינוך - - -
יעקב מרגי: את יודעת לסמן לנו ממה נובעת הירידה בשנתונים?
<אתי וייסבלאי: המספר נשאר בערך אותו דבר.
<אתי וייסבלאי: מכיוון שבכלל במערכת החינוך מספר התלמידים גדל אז השיעור שלהם ירד, במיוחד בהקשר של כלל מערכת החינוך הערבית שגדלה יותר מערכת החינוך הכללית.
<אתי וייסבלאי: נתון נוסף מעניין, כמו שאתם רואים בטבלה 2 במסמך, מספר התלמידים בכיתה בחינוך הדרוזי והתקציב הממוצע לתלמיד, בממוצע הוא גבוה מהממוצע מהחינוך הרשמי בכל שלבי החינוך.
<אתי וייסבלאי: בחינוך העל יסודי יש פער מאוד משמעותי.
<אתי וייסבלאי: אם אנחנו עוברים לנושא של הזכאות לבגרות, כמעט 85% מקבוצת הגיל ביישובים הדרוזים לומדים בכיתה יב'.
<אתי וייסבלאי: בשנת תשע"ד, זו השנה האחרונה שיש לנו נתונים, 61.7% מקבוצת הגיל היו זכאים לתעודת בגרות.
<אתי וייסבלאי: בשנתיים האחרונות זה שיעור גבוה מהזכאים במערכת החינוך העברית - - -
יעקב מרגי: וזה הדליק נורה אדומה.
<אתי וייסבלאי: עם זאת, כמו שאנחנו רואים בתרשים 2 במסמך, שיעור הזכאים לתעודת בגרות שעומדת בדרישות הסף של האוניברסיטאות, כלומר, 4 יחידות באנגלית ובמקצוע מוגבר נוסף, ירד באותן שנים.
<אתי וייסבלאי: כיום הוא 71% מכלל הזכאים לתעודת בגרות למרות שמספר הזכאים עלה, אז המספר של בעלי תעודת בגרות שמעומדת בדרישות הסף של האוניברסיטאות למעשה עלה, אפשר לראות את זה בתרשים 2.
<אתי וייסבלאי: אם אנחנו עוברים להשכלה הגבוהה, הנתונים שאנחנו קיבלנו, שיש לנו נתונים מלאים, היא שנת הלימודים תשע"ד, 2014.
<אתי וייסבלאי: בשנה זאת למדו בכלל המוסדות להשכלה גבוהה כ-4,200 סטודנטים דרוזים – 1,900 סטודנטים באוניברסיטאות, 1,100 סטודנטים במכללות האקדמיות, 560 סטודנטים באוניברסיטה הפתוחה ו-680 פרחי הוראה.
<אתי וייסבלאי: באותה שנה שיעור הסטודנטים הדרוזים היה כמעט 1.4% מכלל הסטודנטים באקדמיה.
<אתי וייסבלאי: באותה שנה קיבלו תארים מהאוניברסיטאות והמכללות, והמכללות לחינוך, 766 בוגרים דרוזים.
<אתי וייסבלאי: אם נפרט לפי המוסדות השונים, באוניברסיטאות יש כ-1,900 סטודנטים.
<אתי וייסבלאי: בשנתיים האחרונות הצטמצם מספר הסטודנטים הדרוזים באוניברסיטאות ושיעורם מכלל התלמידים.
<אתי וייסבלאי: המכללות האקדמיות, דווקא רואים מגמה של עלייה משמעותית במספר הסטודנטים הדרוזים.
<אתי וייסבלאי: בשנת הלימודים תשע"ה למדו במכללות האקדמיות 1,350 סטודנטים שהיו 1.4% במכללות האקדמיות.
<אתי וייסבלאי: נעבור עכשיו לנושא של התכנית הממשלתית להרחבת הנגישות האקדמיה לערבים, דרוזים וצ'רקסים – היא הכלי הממשלתי המרכזי להגדלת הניגשות של המיעוטים להשכלה גבוהה - - -
יעקב מרגי: הממשלה מגדירה את זה כהצלחה.
<אתי וייסבלאי: מאז שנת 2013 התכנית הזאת מיושמת על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
<אתי וייסבלאי: מה שראינו לגבי התכנית הזאת, בעצם ברוב המקרים הם לא יכלו.
<אתי וייסבלאי: שאלנו אותם לגבי ההשתתפות של הדרוזים בתכניות השונות, ברוב המקרים הם לא יכלו לעשות את זה.
<אתי וייסבלאי: בהקשרים ספציפיים אנחנו יודעים שבשנת הלימודים הנוכחית התכנית פועלת ב-18 בתי ספר תיכוניים דרוזים, משתתפים בה בין 900 ל-1,000 תלמידים במסגרת תכנית רואד שבה מוקמים מרכזים לבוגרי מערכת החינוך לייעוץ ולתמיכה.
<אתי וייסבלאי: יש 16 מרכזים לייעוץ ותמיכה ביישובים הדרוזים.
<אתי וייסבלאי: נתון נוסף שלא מופיע במסמך שקיבלנו הבוקר, בשנת 2015, 87 מלגות לסטודנטים ניתנו לסטודנטים דרוזים.
<אתי וייסבלאי: - - -
<אתי וייסבלאי: 87.
<קריאה: מתוך?
<אתי וייסבלאי: מתוך 650 מלגות.
<אתי וייסבלאי: גורם נוסף שמעניק מלגות לסטודנטים דרוזים הוא משרד החינוך שחילק בשנת 2015, 1,940 מלגות לסטודנטים דרוזים.
יעקב מרגי: רבותיי, זו סקירה טלגרפית שנוגעת בהרבה נתונים, אבל מה שעולה ממנה באופן גס ובולט, לא צריך ללכת לעומקם של דברים, מבחינה אחת רואים לכאורה הצלחה במערכת החינוך עד התיכונית שלא מתורגמת הלאה באותה מסה בהשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: מי שאכן מצליח ומשתלב במוסדות להשכלה גבוהה ומצליח שם רואים את זה.
יעקב מרגי: גם האחוזים של הנכנסים אל מול המסיימים הם בפערים גדולים מאוד.
יעקב מרגי: הפונה הוא זיידאן עטשי.
יעקב מרגי: הנתון הוא צורם לכאורה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר מהן המסקנות המתבקשות ממנו, יש כאן חוסר קורלציה.
יעקב מרגי: לא אומר לכם שבחינוך הכללי במדינת ישראל, גם שם עולה הטענה שכביכול מערכת החינוך אינה מכינה את בוגריה להשכלה גבוהה.
יעקב מרגי: בכלל השאלה שנשאלת תמיד היא האם, התשובה היא לא.
יעקב מרגי: האם מערכת החינוך הישראלית מכשירה את בוגריה להשתלבות מיטבית במוסדות להשכלה גבוהה.
יעקב מרגי: התחושה היא שהנושא של הסטודנט שמתקבל למוסדות להשכלה גבוהה כאילו מתחיל מחדש.
יעקב מרגי: סביב זה מתפתחת תעשייה לא מבוטלת בכלל של השלמה, הכשרה, של מכינות, מבחנים וקורסים כדי שהאדם יגיע ליעד הנכסף.
יעקב מרגי: מעבר לזה, אני לא הייתי רוצה להסיק מסקנה מידית שכביכול שיש משהו לא תקין ברמת הציונים שמתקבלת במערכת החינוך של המגזר.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להטיל דופי.
יעקב מרגי: הטענות עולות לא אחת במגזרים כאלה ואחרים.
יעקב מרגי: משרד החינוך נותן לנו תרופת ארגעה בכל פעם שאנחנו שואלים את השאלות, הם נותנים לנו תרופת ארגעה של כן ושל נעשה, אבל כולנו, איך אומרים, בתוך עמנו אנחנו יושבים ומכירים ויודעים, והתפוצצו פה חלק מהפרשיות.
יעקב מרגי: כשמתפוצצת איזו פרשיה אתה יודע מתוך ההן אל הלאו, אתה יודע שיש פרשיות אחרות שלא התפוצצו וצריך לטפל בהן.
יעקב מרגי: זיידאן, אתה תאמר לנו כאן בוועדה מה לך מפריע שהבאת ביום ראשון, לא יום פעילות בכנסת, הבאת יחסית אנשים כל כך רבים וחשובים לדיון כזה.
זיידאן עטשי: בדרך כלל אני מכבד הזמנות בכל מקום ובמיוחד כאשר שאני מצפה לתוצאות טובות.
יעקב מרגי: אנחנו נשתדל.
זיידאן עטשי: ראשית אני רוצה להודות לך.
זיידאן עטשי: מר מרגי יושב ראש הוועדה על היוזמה ועל ההחלטה.
זיידאן עטשי: משום שאני מרגיש בתור ישראלי גאה שבנושאי חינוך באזורים מסוימים אנחנו עזובה, אני אומר, עזובה ובמיוחד בעוספייה, לא כן בכפרים בגליל.
זיידאן עטשי: אני רוצה להבדיל וגם לעלות על נס את ההישגים בגליל, ומה שקורה בעוספייה ובדאליה זה הרבה פחות מהישגים בגליל עד כדי שאני עומד מחוסר אונים ובבושה רבה.
יעקב מרגי: אני אשאל שאלה כדי להבין.
יעקב מרגי: הנתונים הסטטיסטיים בדאליה ובעוספייה שונים מהנתונים הכלליים שהוצגו כאן?
זיידאן עטשי: לגמרי.
זיידאן עטשי: היא אמרה מילה חשובה מאוד, ואתה אדוני היושב ראש אמרת שיש הבדל עם קורלציה והמדובר בעיקר בעוספייה.
זיידאן עטשי: אם תרשה לי אני אתן סקירה - - -
זיידאן עטשי: אני אתן סקירה.
זיידאן עטשי: אני מעולם לא כתבתי נאום וגם כשהייתי בכנסת שמונה שנים לא כתבתי מילה, אבל לצורך הדיוק ולחסכון בזמן אני חשבתי לכתוב כמה הערות שיסברו את אוזני כולנו.
זיידאן עטשי: לפני שלושים שנה אדוני, בהיותי חבר כנסת הקמתי עם מספר חברים אנשי ציבור ומשכילים דרוזים קרן לעידוד ההשכלה הגבוהה במדעים מדויקים לעדה הדרוזית, ב-1986.
זיידאן עטשי: הקרן לעידוד מדעים מדויקים, כי אז כמעט ולא היה לנו כלום, היה לנו בכלל בטכניון 19 תלמידים, סטודנטים.
זיידאן עטשי: בחלוף השנים חשתי, בדקתי ואימתי שמספר הלומדים לימודים מדויקים מעוספייה הולך ומצטמצם לאט לאט, להבדיל משאר הכפרים הדרוזים.
זיידאן עטשי: אני רוצה להיות מאוד מדויק.
זיידאן עטשי: מצב הזה חייב אותי לפנות לגורמים הרלוונטיים לבדוק פשר הדבר, זה ירידה תלולה.
זיידאן עטשי: אני מבקש גם את ההתנהלות, זה לא רק החינוך, זה ההתנהלות של המוסדות האזוריים של משרד החינוך.
זיידאן עטשי: ביולי 2011 פניתי פעמיים למנהלת מחוז חיפה וביקשתי שתדון בנדון.
זיידאן עטשי: הוזמנתי אליה בסופו של דבר, זה ב-2011.
זיידאן עטשי: בשיחה הראשונה שלנו מנהלת המחוז הודיעה לי, עכשיו במרכאות, "אני חדשה בתפקיד, מבקשת ממך מר עטשי לתת לי ארכה של שלוש עד ארבע שנים ואז נפגש", נגמר ציטוט.
זיידאן עטשי: בעדה הדרוזית אני מוכר, סליחה, אני מאוד עקבי ובעיקר בענייני חינוך, גם זה טוב.
זיידאן עטשי: בתקופה זו, כלומר שלוש עד ארבע שנים, שביקשה גברת מתוקי המשכתי לעקוב אחרי המצב.
זיידאן עטשי: נוכחתי לדעת פעם אחר פעם שהמצב ממשיך להיות בנסיגה מתמדת, ואני בקשר מתמיד עם משרד החינוך, יש נציגים כאן.
זיידאן עטשי: ב-11.12.13 ישבתי עם ראש המועצה המקומית בעוספייה לדון במצב הירוד במערכת החינוך בעוספייה.
זיידאן עטשי: ראש המועצה הבטיח לי שישב מיד עם ראש המועצה המקומית בדאליה כדי לבנות עם רשת אורט, כי היא מפעילה את בית הספר, כדי להפיל את האשמה עליהם.
זיידאן עטשי: יעני, משרד החינוך אין לו עניין פה.
זיידאן עטשי: ב-2.5.14 פניתי לשר החינוך פירון, יושב ראש וועדת החינוך, קודמך, מר מצנע ולמנהלת מחוז חיפה, למנכ"ל אורט ישראל ולראש המועצה המקומית בבקשה להקים וועדת חקירה לבדיקת המצב.
זיידאן עטשי: ב-10.6.14 קיבלתי תשובה מפורטת ממנהלת המחוז המפרטת את ההשקעות הנדיבות, אני שם את זה במרכאות, באמת נדיבות, אבל לא שאלה אף פעם לאן זה הלך.
זיידאן עטשי: - - -
יעקב מרגי: לא בדקו תפוקות.
זיידאן עטשי: לא בדקו תפוקות ולא נתנו לנו.
זיידאן עטשי: למה, כי זה הולך למועצה המקומית.
זיידאן עטשי: מה עשתה עם זה המועצה המקומית אף אחד לא יודע, גם לא חברי המועצה.
זיידאן עטשי: כלומר, הניווט של המשרד במערכת החינוך בעוספייה.
זיידאן עטשי: ב- 18.6.14 קיבלתי תשובה מאורט ישראל המהללת את הצלחות בבחינות הבגרות.
זיידאן עטשי: הערה שלי, אני יודע ערבית ואני יודע מצוין עברית, המכתב חתום על ידי הנהלת אורט, אבל הוא נכתב בעוספייה ונשלח על ידי אורט.
זיידאן עטשי: הוא לא נחתם על ידי מי ששלח אותו.
יעקב מרגי: לקחת את זה לבדיקת מעבדה, מאיפה אתה יודע?
זיידאן עטשי: כשאוזמן לחקירה אחרי האשמות האלה אני אעמוד בזה.
זיידאן עטשי: ב-18 ל- התקיימה ישיבה עם מנהלת המחוז בנוכחות ראש המועצה המקומית, המפקח האזורי.
זיידאן עטשי: סיכום הדיון, כלומר אני לא אכנס לדיונים, סיכם ראש המועצה המקומית ואמר לנוכחים, חלק מהם נמצא כאן, "אני מבין ואני משוכנע שזיידאן עטשי צודק.
זיידאן עטשי: אני לוקח על עצמי את הנושא ואני מקים וועדה ואקרא לה 'מגנה כרתה', אני קצת יודע מזה 'מגנה כרתה', ה'מגנה כרתה' לא הוקמה מאז.
זיידאן עטשי: אני שלחתי לו את הרשימה של האנשים שלי שהם אנשי חינוך ושלו שנעבוד ביחד כדי להניף, היא לא הוקמה.
זיידאן עטשי: בינתיים, בשל המעקב הצמוד והאחראי שלי הוצעה הצעה מיום 12.7.15 כפשרה לנדנודים שלי, חלק מהשותפים להצעה נמצא כאן.
זיידאן עטשי: בנוכחות ראש המועצה, מפקח המחוז ועוזרתו והממונה על החינוך הדרוזי בזמנו, הפשרה הייתה שמשרד החינוך לוקח את מחזור 2015, מחזור שלם של אורט מונסון ובודק אותו אחד אחד בטלפון, סקר, זו בדיקה.
זיידאן עטשי: התוצאות להלן, מתי הגיעו התוצאות?
זיידאן עטשי: היו 150, היא לא מסרה את זה בכתב, היא קראה את זה מעל המחשב - - -
יעקב מרגי: תן לנו את התוצאות.
יעקב מרגי: זיידאן, אני רואה את הדפים, אני נכנס לחרדה.
יעקב מרגי: באת מהצפון, תן לי חיוך.
יעקב מרגי: אצלנו, אצל היהודים יש דרשנים.
יעקב מרגי: היה לנו דרשן, אתה יודע כשאתה נותן מיקרופון לדרשן אתה אף פעם לא יודע, הוא בעל הבית, מתי הוא יפסיק.
יעקב מרגי: כשהיה בא דרשן עם פתקים היית שמח.
יעקב מרגי: למה, הוא היה עושה ככה ואתה סופר לו את הדפים, אבל לא ידענו שאחרי שהוא גומר מהכתב הוא מתחיל לדבר בעל פה.
יעקב מרגי: תקשיב, אני רואה את היומן שלך, תעצור.
יעקב מרגי: אני רוצה להתמקד כי 20 דקות - - -
זיידאן עטשי: האמת יש לי, אם תיתן לי עוד שלוש דקות.
יעקב מרגי: אני רוצה שתתמקד.
יעקב מרגי: אני רוצה לעזור לך, אנחנו אנשים פרקטיים.
יעקב מרגי: אתה את הבעיה הזאת מכיר, בוערת בך.
יעקב מרגי: אתה, חשוב לך ואני מבין את הצורך לפרוס את הכול כדי להוכיח לנו שבאמת אתה עושה עבודה.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת עכשיו, התמקדת לי בעוספייה ובדאליה - - -
זיידאן עטשי: גם דאליה.
יעקב מרגי: עוספייה ודאליה, בסדר, אבל עם דגש על עוספייה - - -
זיידאן עטשי: יש כאן נציג מדאליה.
יעקב מרגי: תן לי, אני רוצה לשים את הדבר, מה לעשות, בסוף אני יושב על ההגה וצריך לכוון את כלי הרכב לכיוון.
יעקב מרגי: הרי לא באת לשחרר קיטור ושלא נעשה כלום, צריך לעשות משהו ובסוף הדיון לקרוא למשהו.
יעקב מרגי: אתה בא ואומר, תכלס, בסוף קורה משהו בעוספייה, משהו לא טוב בתחום החינוך.
יעקב מרגי: למה, א' השקעות.
יעקב מרגי: מהמסמך אנחנו יודעים כשהממשלה דחפה ונתנה, וגם המענה שהיא נתנה לקידום המגזר הערבי הדרוזי בפנים, את זה מקבלים גם בנתונים הסטטיסטיים.
יעקב מרגי: תקציב לכיתה במגזר הדרוזי הוא גבוה מהמגזר הממלכתי כללי, מבחינת העדפה שניתנת במסגרת שהממשלה מעצימה את זה.
זיידאן עטשי: להגיע לאוניברסיטאות?
: למכללות ולאוניברסיטאות.
: נקרא לזה 'לימודים על תיכוניים', להשכלה גבוהה על תיכונית.
זיידאן עטשי: אני בתקופת ההייטק מחפש איפה הראש הדרוזי יכול לתרום לעולם, בעיקר וקודם כל למדינת ישראל ולכן אני התרכזתי במדעים מדויקים - - -
יעקב מרגי: מסכים אתך, הלכתי לשם אתך.
יעקב מרגי: כמה מתוך ה-150 בוגרים האלה הגישו מועמדות להשכלה גבוהה?
זיידאן עטשי: את זה לא בדקנו.
זיידאן עטשי: אני נתתי, זו הבדיקה של משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני אשמע אותם.
זיידאן עטשי: אני רוצה שתיתן לי, - - -
זיידאן עטשי: דקה-שתיים.
יעקב מרגי: יאללה, אתה לא תעמוד בזה, אבל קח שתיים.
זיידאן עטשי: אני לא דרשן .
זיידאן עטשי: קודם כל, בית הספר התיכון המקיף בעוספייה הוא הראשון מבתי הספר התיכוניים בכל הכפרים הדרוזיים, הראשון.
זיידאן עטשי: ב', הוא רחוק 5 דקות בדיוק מאוניברסיטת חיפה ו-9-10 דקות מהטכניון.
זיידאן עטשי: אדוני, 9-10 דקות מהטכניון - - -
יעקב מרגי: עדיין זה לא עושה את ההשכלה הגבוהה נגישה.
יעקב מרגי: כלומר, הקרבה לא - - -
זיידאן עטשי: לא.
זיידאן עטשי: היישוב עוספייה הוא הקרוב ביותר.
זיידאן עטשי: אחר כך אני רוצה לומר, 320-330 תלמידים דרוזים מבתי הספר בעוספייה כול יום הולכים לחיפה ללמוד וחוזרים - - -
יעקב מרגי: לא לומדים במערכת החינוך ה- - -
זיידאן עטשי: יש עוד - - -
<קריאה: שזה בעיה.
יעקב מרגי: שזה יכול להיות בעיה.
יעקב מרגי: זה יכול להיות בעיה גם במקומות אחרים.
זיידאן עטשי: לא, אין במקומות אחרים, בדקתי - - -
יעקב מרגי: שיעור כזה?
זיידאן עטשי: שיעור כזה.
יעקב מרגי: כמה תלמידים יש בעוספייה ש-?
זיידאן עטשי: ובדאליה כ-500 - - -
יעקב מרגי: כמה בסך הכול תלמידים יש בעוספייה?
זיידאן עטשי: נדמה לי 2,700, אבל נציג המועצה המקומית - - -
יעקב מרגי: בסדר, זו ההערכה שלך.
יעקב מרגי: בקיצור, 10% לומדים מחוץ לכפר.
זיידאן עטשי: מחוץ לעוספייה יום-יום, מכיתה א' עד כיתה 12.
יעקב מרגי: זיידאן, הדברים שלך מדברים בעד עצמם.
יעקב מרגי: אמרתי לך שלא תעמוד בשתי דקות, נגמרו.
יעקב מרגי: יהיה לך להמשיך במהלך הדיון.
<קריאה: אדוני, רק להעיר הערה - -
זיידאן עטשי: זה לא מחייב בדיקה?
יעקב מרגי: זיידאן, נתת לנו טעימה, בסדר.
יעקב מרגי: מספיק לי כרגע מה שנתת לי.