GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דגנית בן דב: מי חבר בוועדה החדשה?
<דגנית בן דב: סתם אני אשמח לדעת.
איציק שמולי: אף אחד לא יודע על איזו ועדה את מדברת.
<דגנית בן דב: הוא הזכיר ועדה חדשה לכתיבת חוזר המנכ"ל.
<אבי אלקיים: מי שעכשיו נמצא בוועדה, זאת נציגה של שפ"י וליאת יודעת שהשבוע הייתה לנו פגישה עם שפ"י ואנחנו בעניין הזה מטפלים.
<אבי אלקיים: יש את דודי כהן שהוא מנהל אגף האכיפה ויש את המדריכה הארצית.
<אבי אלקיים: יש לי שני מדריכים, אחד במחוז צפון והשני במחוז מרכז.
<אבי אלקיים: זאת אומרת, יש ועדה.
איציק שמולי: אני מבקש בשם הוועדה לנסות ולבחון את האפשרות לכל הפחות להרחיב את הוועדה.
איציק שמולי: כלומר, יש כאן את משרד החקלאות, את המשרד להגנת הסביבה ואת הארגונים בהם הצטבר ידע רב.
איציק שמולי: בסוף סמכות ההחלטה היא של המנכ"לית שהיא זו שמוציאה את חוזרי המנכ"ל והיא חתומה עליהם אבל אני חושב שבדרך לשם אפשר להתייעץ עם דגנית בן דב, עם הארגונים, עם הארגון של הרופאים הווטרינריים ולשמוע עוד דעות.
איציק שמולי: אני רוצה לקבל תשובה ברורה.
איציק שמולי: מתי חוזר המנכ"ל אמור לצאת?
<אבי אלקיים: אחרי שנסגור את הנושא של האכיפה עם דודי כהן, עם משרד החינוך, אז נוציא את חוזר המנכ"ל כשהוא מתוקן ומסודר כמו שצריך.
<אבי אלקיים: ברשותך, יש לי עוד שלוש נקודות שאני רוצה להעלות.
<אבי אלקיים: אנחנו עושים גם את הנושא של ההשתלמות וכיום כל מי שמפעיל פינת חי מחויב לעבור תהליך של השתלמות של 120 שעות, כמובן בחלוקה של שנתיים או יותר.
<אבי אלקיים: זה תלוי בתקציב.
<אבי אלקיים: יש חובה של כל פינת חי להתקשר לווטרינר כדי שהוא יעשה את הטיפול השוטף.
<אבי אלקיים: דרך אגב, דיברת על נושא של קשרים.
<אבי אלקיים: אנחנו עובדים גם מול משרד החקלאות, גם מול רשות הגנים, גם מול המשרד להגנת הסביבה.
<אבי אלקיים: כל הגופים האלה עובדים אתנו והמדריכה שלי בכל מקרה, כל פעולה שאנחנו מבצעים, אנחנו מתייעצים אתם ואנחנו גם מקבלים את כל הסיוע.
איציק שמולי: אתה מכיר תופעה של איך למשל באופן יזום בתקופת הקיץ והחגים אותן פינות חי נערכות כדי לטפל בבעלי החיים?
איציק שמולי: אני אגיד לך שיש פער גדול מאוד בין מה שאתה מתאר כאן לבין הפניות שמגיעות אלי.
איציק שמולי: עיקר הבעיה עליה אני שומע היא בחגים ובתקופת הקיץ, שם לא רק שלא מטפלים בחיות אלא משאירים חלק מהחיות בתוך הכלובים למות ברעב ואלוהים ישמור.
איציק שמולי: זאת לא התופעה הרווחת אבל בהחלט יש מקרים כאלה.
איציק שמולי: לכן מה שמעניין אותי זה לא מה רשום בנוהל, את זה תחסוך מהוועדה, את זה אנחנו נשמח לקבל בכתב, אבל אנחנו מבקשים לדעת לגבי המצב בפועל, מה קורה בפועל, מה הן הבעיות המרכזיות ומה אתם עושים באופן יזום מול הבעיות האלה.
<אבי אלקיים: מה שאנחנו עושים בכל בית ספר בו יש פינת חי, אנחנו מתנים שתהיה קבוצה של נאמני פינות חי.
<אבי אלקיים: חלק מפינות החי מאפשרים לתלמידים לקחת את פינות החי בתקופת החופשות ולטפל בהם אצלם בבית.
<שגיב לוי: זאת בעיה.
<אבי אלקיים: נכון.
<אבי אלקיים: זאת בעיה.
<אבי אלקיים: לכן אמרתי שאני רוצה לפנות אליך, היושב ראש.
<שגיב לוי: אתה כבר לא יכול לאכוף את זה.
<אבי אלקיים: לכן אמרתי שאני רוצה לפנות ליושב ראש הוועדה ולומר שבעצם כל הנושא הזה של פינות חי, מאחר ואנחנו אומרים שלא נועדו ליופי אלא בחלקן הן יותר טיפוליות, חייבים לחשוב על שלוש נקודות.
<אבי אלקיים: הנקודה הראשונה היא להגדיל את ימי ההדרכה, השנייה היא לתת תקצוב לאחזקת פינות חי מאחר שכל פינת חי מחייבת תקציב למזון, וטרינר וכולי.
<אבי אלקיים: לכן ללא הסיוע הזה אנחנו באמת נוכל להגיע למצב שאתה תקבל המון תלונות לגבי תחזוקת פינות החי שלא נעשית על פי נוהל כפי שמקובל.
איציק שמולי: אנחנו מצמצמים את זמן דוברים לשתי דקות כי יש כאן המון אנשים שרוצים להתייחס.
איציק שמולי: דגנית בן דב, בבקשה.
<דגנית בן דב: בשנת 2013 פורסם חוזר מנכ"ל משרד החינוך בנושא פינות חי, אחרי עבודה ארוכה וממושכת של הרבה גורמים.
<דגנית בן דב: אני כבר מתנצלת, אני בטח אשכח להודות למישהו – שפ"י, משרד החקלאות והמשרד להגנת הסביבה, הרופאים הווטרינרים ברשויות המקומיות, הרופאים הווטרינרים הפרטיים, רשות הטבע והגנים והרבה גורמים אחרים כולל כאלה שמנסים לקדם שיפור בפינות חי קיימות.
<דגנית בן דב: אני מאלה שלא כל כך מבינה למה צריך להמציא את הגלגל מחדש.
<דגנית בן דב: צריך להקצות את המשאבים הקיימים והם חסרים לכל הגופים האלה, להקצות אותם לשיתופי פעולה ולהטמעה של מה שכבר קיים.
<דגנית בן דב: יש חקיקה בנושא, יש נהלים בנושא, יש חוזר מנכ"ל בנושא ואני חושבת שראוי לקדם שיתופי פעולה ולא את ההפך מזה.
איציק שמולי: עומר גינצבורג, מנהל תחום חינוך, עמותת אנונימוס.
<עומר גינצבורג: שלום לכולם.
<עומר גינצבורג: כל הכבוד על הדיון החשוב הזה.
<עומר גינצבורג: כשאנחנו מדברים על חינוך להגנה ולכבוד של בעלי החיים בבתי הספר, חשוב מאוד לזכור שבעלי החיים, עם כל הכבוד הראוי לכלבים וחתולים, יש הרבה בעלי חיים אחרים שחולקים אתנו את העולם וחשוב לבסס את ההכרה בכבוד גם לבעלי חיים שמנוצלים על ידי בני אדם, בין אם אלה פרות, תרנגולות, קופים, עכברים ואחרים שלכולם יש את אותם צרכים חשובים להיות בחברה, במשפחה, עם תנאים פיזיים נאותים.
<עומר גינצבורג: אם נסתכל היכן נמצאת רוב הפגיעה בבעלי חיים, אנחנו רואים שרוב הפגיעה לא נעשית באופן פרטי על ידי ילדים בבית וברחוב, אלא בתעשיות ממוסדות, בין אם אלה תעשיות הלבוש, הבידור, המזון, הניסויים וחשוב לתת את הדעת על זה, אם רוצים למנוע את ההתעללות המאוד רחבה שכולנו נחשפים אליה כל הזמן, שמתרחשת בתעשיות הגדולות האלה כאשר המטרה שלהן היא כלכלית.
<עומר גינצבורג: למשל, כלובי הסוללה שהוזכרו קודם בהם התרנגולות חיות בצפיפות מאוד מאוד קשה, דבר שהצליחו כבר לאסור בחלק מהמקומות בעולם ואם רוצים להצליח לאסור את זה בישראל, חשוב לקדם את המודעות גם בבתי הספר.
<עומר גינצבורג: אנחנו באנונימוס שולחים מערכי הדרכה למורים בשיתוף עם המשרד להגנת הסביבה שעוסקים בנושא הזה.
<עומר גינצבורג: אנחנו עורכים מפגשים למורים שהנושא הזה חשוב להם.
<עומר גינצבורג: אנחנו מפעילים בני נוער במחויבות אישית שעושים פעילות בתוך בית הספר כדי לעורר מודעות לשאלות האלה בקרב התלמידים האחרים.
<עומר גינצבורג: מה חשוב שייכנס בתכנית הלימודים כרגע.
<עומר גינצבורג: קודם כל, אנחנו יודעים שבמסגרת לימודי מדעים וסביבה לומדים להכיר בעלי חיים וחשוב שיכירו את כל בעלי החיים.
<עומר גינצבורג: חשוב שיכירו את האינטליגנציה של התרנגולות, את חיי החברה והמשפחה של פרות וכל בעלי החיים שהם רלוונטיים.
<עומר גינצבורג: חשוב גם להבין מה הטכנולוגיה גורמת לבעלי החיים.
<עומר גינצבורג: היום רוב בעלי החיים שעוברים פגיעה, עוברים פגיעה קודם כל בבריאות שלהם.
<עומר גינצבורג: למשל, כלבים שעוברים עיוותים גנטיים כתוצאה מהכלאות, וכמובן תרנגולות בתעשיית הבשר ותרנגולים שעוברים עיוותים מאוד קשים שפוגעים בבריאות שלהם.
<עומר גינצבורג: זה משהו שחשוב מאוד שיבינו את ההקשר שלו.
<עומר גינצבורג: מעבר לזה, גם הנושא של אקטיביזם, לחנך בני נוער לאקטיביזם למען בעלי החיים, כמו הדוגמאות הנפלאות שיש כאן ויש בני נוער שפועלים גם עם אנונימוס וגם עם ארגונים אחרים בנושא הזה והצליחו לעזור במאבק נגד פיטום אווזים, עגלי חלב ותעשיות אחרות שנאסרו בזכות זאת.
<עומר גינצבורג: חשוב לציין ש-שפ"י גם הגדירו את זה בחוזר המנכ"ל הנהדר שקיים כבר היום.
<עומר גינצבורג: יום בעלי החיים במערכת החינוך, זה משהו שמאוד חשוב לקדם אותו.
<עומר גינצבורג: י"א באייר, השנה זה יוצא ב-19 במאי.
<עומר גינצבורג: אני חושב שכל בתי הספר בארץ, אדוני היושב ראש, צריכים לשמוע שיש יום בעלי חיים ולציין אותו ולקיים אותו.
איציק שמולי: זה במסגרת חוזר מנכ"ל?
<עומר גינצבורג: חוזר מנכ"ל שקיים היום מציע באחד הסעיפים לקיים יום בעלי חיים בבית הספר, ב-י"א באייר.
איציק שמולי: מה זה מציע?
איציק שמולי: זאת המלצה?
<קריאה: זאת המלצה.
<עומר גינצבורג: כדאי שזה יהיה מעבר להמלצה.
<עומר גינצבורג: דברים נפלאים, כמו ששמענו כאן היום, שקורים בבית ספר לטבע, צריכים לקרות בכל בתי הספר בארץ.
<עומר גינצבורג: אין סיבה שזה יהיה רק בחלק מהם.
<עומר גינצבורג: יש כאן הצעות נפלאות למעורבות של תלמידים בנושא הזה.
<עומר גינצבורג: כמובן אני רוצה רק לחזק את מה שנאמר כאן בנושא כבוד לבעלי החיים בתוך בית הספר.
<עומר גינצבורג: פינות חי, זה לא דבר שחייב להיות.
<עומר גינצבורג: פינות חי הן דרך אחת מבין רבות להכיר בעלי חיים, דרך שפוגעת בבעלי חיים, ואין מה לעשות, איך שלא נסתכל על זה.
<עומר גינצבורג: אם רוצים לראות בעלי חיים ולהכיר אותם מקרוב, אפשר לזמן אותם כמו שהוצע כאן, לזמן אותם לבית הספר, בתחנות האכלה, לדאוג ולבקר בכלביות.
<עומר גינצבורג: יש אין סוף דרכים לעשות את זה בלי לשלול מבעלי החיים את הצורך שלהם לחיות בסביבה טבעית שלהם.
<עומר גינצבורג: מניתי כאן רק מגוון קטן מאוד של הצעות.
<עומר גינצבורג: כל מי שרוצה להיות בקשר בנושא הזה ולקדם דברים, אני מאוד מאוד אשמח.
<עומר גינצבורג: תודה.
איציק שמולי: אני רוצה לפנות לאורלי שגב מאגף ההגנה על בעלי חיים, נציגת המשרד להגנת הסביבה.
<אורלי שגב: אנחנו במשרד להגנת הסביבה עושים פעילות תדירה של חינוך והסברה.
<אורלי שגב: כמו שריקי בצרי אמרה, אנחנו פועלים בשיתוף פעולה הדוק של המשרד להגנת הסביבה, משרד החינוך ועמותת אס.
<אורלי שגב: או.
<אורלי שגב: אס חיות, כדי להפעיל את תכנית "הרוח החיה שבחבורה", תכנית שמופעלת כבר הרבה מאוד שנים ובתי ספר חדשים מצטרפים אליה.
<אורלי שגב: הגענו למצב שבתי ספר פונים אלינו כדי לבקש להצטרף וזה יפה מאוד.
איציק שמולי: מה התקציב השנתי של הפרויקט?
<אורלי שגב: המשרד להגנת הסביבה מממן למעלה מ-700 אלף שקלים מדי שנה למימון התכנית.
איציק שמולי: וזה רק הוא.
<אבי אלקיים: את מי הוא מממן?
איציק שמולי: מממן את התכנית.
<אבי אלקיים: את התכנית.
<אבי אלקיים: לא את המערכות עצמן.
<אבי אלקיים: לא פינות חי או משהו כזה.
איציק שמולי: היא מדברת על התכנית.
<אורלי שגב: מעבר לזה, המשרד להגנת הסביבה תומך מדי שנה ומקצה סכום של למעלה משלושה מיליון שקלים – 3.4 מיליון שקלים – לתמיכה בעמותות למען בעלי חיים כאשר אחד הסעיפים של התמיכה הוא חינוך והסברה.
<אורלי שגב: עמותות כמו אס.
<אורלי שגב: אס חיות, אנונימוס, חי משק שיושבות כאן אתנו יודעות ומכירות.
<אורלי שגב: אנחנו תומכים בפעילות שלהן, של חינוך והסברה.
<אורלי שגב: מעבר לזה, אנחנו משקיעים בהפקת פרסומים משלנו כשאנחנו רואים שיש צורך, שיש חוסר ויש הזדמנות.
<אורלי שגב: בשנתיים האחרונות הפקנו סדרה של פוסטרים שחלקם מעודדים חמלה למען בעלי חיים, חלקם מדברים על עיקור וסירוס של בעלי חיים שזה משהו שאנחנו מעודדים.
<אורלי שגב: כשיצאו תקנות החזקת בעלי חיים שלא לצרכים חקלאיים, הוצאנו חוברות הסבר שחולקו בפינות חי ובחנויות, חוברות שפשוט תירגמו לאנשי המקצוע את מה שהחוק אומר בצורה ידידותית למשתמש ובצורה ויזואלית.
<אורלי שגב: חוברות צביעה שהוצאנו שגם יש בהן מסרים של חמלה למען בעלי חיים וכולי.
<אורלי שגב: זאת השותפות שלנו.
איציק שמולי: כדי להגדיל את הפעילות של פרויקט כמו הרוח החיה שבחבורה, המגבלה האפקטיבית היחידה הוא התקציב או שיש עוד מגבלות כמו גיוס מדריכים?
<ליאת פלד חיים: לגבי גיוס מדריכים אין שום בעיה משום שזאת פונקציה של תקציב.
<ליאת פלד חיים: אני רק אומר שבשנתיים האחרונות לצערי הרב אנחנו נאלצים ממש להדוף מסגרות חינוכיות כי אין לנו מספיק כוח אדם להגיע לכל בתי הספר שרוצים.
<ליאת פלד חיים: אני חייבת להגיד שאין פיקוח.
איציק שמולי: פיקוח על התכנית או על פינות החי?
<ליאת פלד חיים: גם וגם.
<אבי אלקיים: אולי כדאי לחשוב, אם אנחנו כבר יושבים בפורום כזה, אני שומע כאן את המשרד להגנת הסביבה שאומר שיש תקציבים ויכול להיות שאם אנחנו עושים איגום תקציבים ולוקחים את כל אותם ראשי גופים ומקימים ועדה – ואני הייתי מציע אפילו שכבוד היושב ראש ירכז פעם אחת את הוועדה הזאת – ואני אשמח מאוד שהמהלך הזה ייעשה דווקא על ידך.
איציק שמולי: אני אתייחס לזה בסיכום.
איציק שמולי: יש תחומים שאני לא אוהב להיות יעיל בהם אלא להפך.
איציק שמולי: אין לי כוונה שהתקציב של תכניות החינוך יעבור לממן את פינות החי.
איציק שמולי: אנחנו נביא תקציב גם לפינות החי וגם לתכניות החינוך.
איציק שמולי: לדעתי במצב שבו התקצוב הוא חסר לפינות החי, לא צריכות להיות כל כך הרבה פינות חי בבתי הספר.
איציק שמולי: אני רוצה לפנות לעורך דין שגיב לוי מתנו לחיות לחיות.
<שגיב לוי: קודם כל, תודה ליושב הראש על שהזמין אותנו.
<שגיב לוי: אני רוצה לדבר קצת על ההבדל בין פינת חי לבין פינת ליטוף.
<שגיב לוי: שני נושאים שונים שכאן קצת התערבבו להם סביב השולחן הזה.
<שגיב לוי: פינת חי היא סגורה, לא נוגעים בבעלי החיים.
<שגיב לוי: בבתי הספר בעצם אלה פינות חי שהן גם פינות ליטוף ועליהן חלות תקנות הרבה יותר מחמירות, ויסכימו לזה הגבירות הנכבדות שאמונות על הנושא הזה במשרד החקלאות.
<שגיב לוי: התקנות מחמירות מאוד והן לא נאכפות.
<שגיב לוי: חוזר מנכ"ל מחמיר עוד יותר, החוזר הקיים, אבל הוא לא נאכף.
<שגיב לוי: אם כן, לשם מה לעשות עוד חוזר מנכ"ל עוד יותר קשה אם אלה הבסיסיים לא נאכפים היום?
<שגיב לוי: אנחנו קוראים לזה פינת כיפוף ולא פינת ליטוף.
<שגיב לוי: אנחנו כל יום מתמודדים עם בלי חיים שנשברים לרסיסים בגלל שאין מדריכים בבתי הספר.
<שגיב לוי: חבר'ה, אם זה לא היה בבית ספר, אני הייתי תובע את אותו בן אדם לדין פלילי, זה כמו אותו בן אדם שהוריד לארנב את האוזניים ונכנס לכלא לתשעה חודשים עם עוד 12 חודשים על תנאי לשלוש שנים.
<שגיב לוי: זה גזר דין חמור.
<שגיב לוי: אותו דבר מבחינתי, כל מורה בבית ספר שלא דאג שלא יכופפו את הארנב, אמור לעמוד לדין פלילי כזה ואתם מדברים אתי על 1,500 מקומות מתוכם אנחנו יודעים על אולי ארבע בשנה שעברו הדרכות?
<שגיב לוי: חבר'ה, זה לא רציני כל הדיון הזה.
<שגיב לוי: צר לי.
<שגיב לוי: אין כאן צער בעלי חיים אלא יש כאן רק הרג וסבל.
<שגיב לוי: המטרה של פינות הליטוף או של אותם מתחמים היא לבוא ולדבר על חמלה ועל אהבה.
<שגיב לוי: איך חמלה ואהבה שהם מתים שם בתוך כלוב?
<שגיב לוי: איך חמלה ואהבה כשיש שגר כל חודש של עשרה ארנבונים, ויש מאה כאלה כי יש עשרה שגרים במקביל, ואז בית הספר נותן אותם לכל ילד שרוצה להאכיל אותם לנחש.
<שגיב לוי: זה מה שהם לומדים, שאוגרים נולדים על מנת להאכיל נחשים.
<שגיב לוי: זה מה שהצלחנו ללמד אותם.
<שגיב לוי: חבר'ה, אנחנו נכשלנו.
<שגיב לוי: בואו נסתכל למציאות בעיניים.
<שגיב לוי: השורה התחתונה, זה כישלון של כל האנשים כאן, כולל עבדכם הנאמן.
<שגיב לוי: כישלון.
<שגיב לוי: הפינות האלה צריכות להיסגר וטוב יום אחד קודם.
<שגיב לוי: אם אנחנו רוצים לחנך לחמלה, חבר'ה, יש תעשייה.
<שגיב לוי: כל יום גורסים 15 אלף אפרוחים זכרים.
<שגיב לוי: קחו עשרה מהם, תצילו אותם וזאת פינת חי ראויה לחמלה.
<שגיב לוי: כל יום יש כלבים פסחים שאף אחד לא רוצה אותם ומודיעים לעמותה.
<שגיב לוי: קחו אותם וטפלו בהם בבתי הספר.
<שגיב לוי: זה חינוך לחמלה.
<שגיב לוי: כל יום ארנבים יוצאים מתעשיות הניסויים, כלבי ביגל מתעשיות הניסוי, קחו אותם.
<שגיב לוי: זה חינוך.
<שגיב לוי: דרך אגב, עוד דבר ששכחו כאן
<שגיב לוי: כי משרד החקלאות לא אמון על זה, למה יש צבים בפינות ליטוף?
<שגיב לוי: צב הוא חיית בר מוגנת.
<שגיב לוי: איפה רשות הטבע והגנים?
<שגיב לוי: איך אף אחד לא אומר כלום?
איציק שמולי: דוקטור רפאלוביץ מארגון הרופאים הווטרינריים.
איציק שמולי: קודם כל, אני רוצה לברך אותך ביום הזה על זה שאתה מוביל מפנה יחד עם הארגון שלך בעיקר בתקופה בה אני מעורב בתחום.
איציק שמולי: זה לא דבר טריביאלי ואני מודע לעובדה שגם יש מתחים פנימיים לפעמים בתוך הארגון אבל אני חושב שרוח המפקד שורה על הכלל ועל כך תבורך.
<משה רפאלוביץ: תודה על ההקדמה, אדוני.
<משה רפאלוביץ: אני אגיד רק שאין מתחים בתוך הארגון שלנו.
<משה רפאלוביץ: הארגון שלנו בעניין הזה עומד מאחורי כאיש אחד.
יעקב מרגי: סליחה על ההפרעה.
יעקב מרגי: קיבלתי ברשות היושב ראש אישור.
יעקב מרגי: אני לא אוהב להפריע לו.
יעקב מרגי: הוא עושה עבודתו נאמנה.
יעקב מרגי: רק לברך אתכם.
יעקב מרגי: אל תחשדו בי, אני לא פנוי מדברים אחרים או שנעלמתי מהדיון הזה, אבל אתם בידיים נאמנות ובאתי ליום חשוב בכנסת.
יעקב מרגי: אין ספק שהגברת המודעות, מה שנעשה ומה שתעשה ועדת המשנה, חשוב.
איציק שמולי: זאת הזדמנות נוספת להודות ליושב ראש ועדת החינוך.
איציק שמולי: זה לא טריביאלי שיש ועדת משנה לעניין מניעת צער בעלי חיים בכנסת ישראל.
איציק שמולי: תאמינו לי, זה לא טריביאלי.
יעקב מרגי: והיא מופקדת בידי חבר הכנסת שמולי.
<משה רפאלוביץ: אדוני, מילה לעניין האכיפה על פינות החי.
<משה רפאלוביץ: פינות החי באמת הן מקום איום ונורא בעיני.
<משה רפאלוביץ: קורים שם דברים שהם מסוכנים גם מהבחינה של התעללות בבעלי חיים, וסקרו את זה לפני ואני לא ארחיב, ויש גם סכנות בריאותיות לתלמידים שלא דנו בהן כאן וזה קורה כרגע בשטח, בחוץ.
איציק שמולי: לכם יש סמכויות אכיפה בפנים?
<משה רפאלוביץ: לא ממש.
<משה רפאלוביץ: אנחנו מציעים שבמסגרת חוזר מנכ"ל שדנים עליו עכשיו, במקום לדון בהנחיות חדשות כאשר כבר יש הנחיות למכביר, ידונו בנושא האכיפה.
<משה רפאלוביץ: אין היום סמכויות בתוך המשרד לסגור את פינות החי האלה, לפי מה שאני מבין, ואין סמכויות במקום אחר.
<משה רפאלוביץ: אני חושב שטוב היה עושה משרד החינוך ומפמ"ר חקלאות אם היה מצרף את הממונה על חוק צער בעלי חיים ואולי גם את הארגון שלנו לתוך הדיונים יחד עם נציגי העמותות, כדי לדון איך אוכפים את התקנות הקיימות וזאת במקום להמציא חוקים חדשים.
<אבי אלקיים: זאת הסיבה אנחנו משפרים את חוזר המנכ"ל.
<שגיב לוי: פעם אחת נעמיד מורה לדין פלילי על עבירות לפי חוק צער בעלי חיים ולא צריך יותר כלום כי כולם יתיישרו באותו רגע.
<משה רפאלוביץ: משפט אחרון.
<משה רפאלוביץ: חשוב שבכל פינת חי יהיה אדם אחראי שהוא יהיה אחראי כל השנה ולא רק בתקופת הלימודים.
<משה רפאלוביץ: גם בתקופת הלימודים קורים שם דברים נוראיים אבל החופשים הם ארוכים ושם בכלל אין לנו מושג מה הולך עם בעלי החיים.
איציק שמולי: עורכת הדין ענבר מפרקליטות המדינה.
<עירין ענבר: שלום.
<עירין ענבר: אני אחראית על צער בעלי חיים בפרקליטות המדינה.
<עירין ענבר: משפט אחד אוסיף לדיון הזה.
<עירין ענבר: בתכנית העבודה שהעברנו לפרקליט המדינה ושאושרה על ידו ל-2016, נכללת בין היתר עבודה בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות.
<עירין ענבר: כפי שאתם יודעים הפרקליטות הרבה פעמים מתנדבת בבתי ספר בנושאים שונים כדי למנוע עבירות ולא רק כדי להעמיד לדין פלילי אחר כך.
<עירין ענבר: עשינו את זה בנושא גזענות, עשינו את זה בנושא אלימות ואנחנו מתכוונים להשתלב בשיתוף משרד החקלאות גם בנושא מניעת התעללות בבעלי חיים, מתוך הפן הפלילי, כדי שידע נער שבועט בחתול שהוא לא רק עושה דבר לא מוסרי, דבר נעדר חמלה, אלא שהוא גם מסתכן בהליך פלילי על כל מה שמשתמע מכך.
<עירין ענבר: מכתב שיצא ממני לכל התובעים על דעת היועץ המשפטי לממשלה הקודם הבהיר שאנחנו לא רואים גם בעבירות שנעברות על ידי קטינים, לא רואים בכך איזושהי משובת נעורים שאפשר לקרוץ עין ולהמשיך הלאה ובמקרים המתאימים אנחנו מעמידים לדין פלילי וממצים את ההליך.
איציק שמולי: ישראל אליסף, יושב ראש פורום ועד הגנים הארצי ונציג פורום ועדי ההורים.
<ישראל אליסף: קודם כל, תודה על הדיון החשוב.
<ישראל אליסף: אנחנו רואים כאן הרבה גופים שמאוד אכפת להם ומאוד בוער בהם הנושא.
<ישראל אליסף: אני חושב שצריך לעשות איגום משאבים גם ממשלתי וגם של ארגוני החברה האזרחיים, ובעיקר לגעת בנושא של ההסברה במוסדות החינוך, שזה הנושא.
<ישראל אליסף: בנושא פינות החי, כבר אמרו אחרים שחוזר מנכ"ל לא נאכף ויש שם הרבה דברים לא ברורים.
<ישראל אליסף: אני יכול להעיד גם מהניסיון האישי, אמנם אנחנו לא מכירים פנים אל פנים אבל דיברנו לא מעט, שקשה מאוד להקים פינת חי וכשאתה רוצה מענה מהמערכת, מאוד קשה לקבל אותו וחבל שזה כך.
<ישראל אליסף: להורים יש רצון טוב להקים פינת חי כמו שצריך והם אפילו מוכנים להשקיע מכספם, הם פונים למערכת ולא מקבלים מענה ראוי.
<ישראל אליסף: בנושא של ההסברה.
<ישראל אליסף: כמו שראית, יש הרבה גורמים שמתעסקים בנושא הזה.
<ישראל אליסף: אני חושב שזה חשוב מאוד שתהיה ועדה כמו שנאמר כאן ואם אתה תוביל את זה, זה יהיה מבורך.
<ישראל אליסף: אותה ועדה צריכה לדעת לעשות איגום משאבים.
<ישראל אליסף: אני יכול לתת דוגמה.
<ישראל אליסף: בכובע שלי כיושב ראש ועד הגנים, נפגשנו לא מזמן עם עמותת אור ירוק בנושא ההסברה שלהם לזהירות בדרכים בגני הילדים.
<ישראל אליסף: יש להם פרויקט ענק שמשתמש במתנדבים מהמגזר השלישי, מתנדבים גמלאים, והוא נקרא סבא חיים.
<ישראל אליסף: במסגרתו הם נכנסים לגנים ומעבירים זהירות בדרכים.
<ישראל אליסף: זה עוד נושא.
<ישראל אליסף: אמרת שאחד הדברים הבעייתיים שלכם זה תקציב ונושא של גיוס כוח אדם, אז תחשבו גם על האפשרות הזאת.
<ישראל אליסף: אפשר לחשוב גם על גמלאים, יש כאן את המשרד לשוויון חברתי שהוא אחראי גם על האזרחים הוותיקים ואני חושב שאפשר לפנות אליהם ולבקש עזרה בתחום הזה של גיוס מתנדבים.
<ישראל אליסף: אם המשרדים האמונים על הנושא ייקחו אחריות ויפעילו את כל המערך הזה, יהיו לכם גם מדריכים טובים.
<ישראל אליסף: מעבר לזה, יש גם את הפורום שאני נמצא בו, פורום ועדי ההורים שהוא גוף חזק מאוד ומאורגן מאוד.
<ישראל אליסף: יש לנו כבר למעלה מ-150 ועדים יישוביים, סדר גודל של מיליון וחצי תלמידים במערכת החינוך ואנחנו מרושתים למטה.
<ישראל אליסף: אנחנו יכולים לעזור.
<ישראל אליסף: מספיק שיהיה לכם מתנדב מכל ישוב שיהיה אחראי על הנושא ויעביר את התכנים, תהיה לכם אפשרות להכניס את הנושא.
איציק שמולי: הציפייה שלנו מההורים היא שהם יהיו שחקן אקטיבי ומעורב בתחום הזה ולא ניטרלי.
<ישראל אליסף: לכן אני כאן.
<ישראל אליסף: אנחנו מציעים את עזרתנו.
<ישראל אליסף: צריך לשבת עם המשרדים הממשלתיים ויש הרבה רעיונות שאפשר להעלות ואפשר גם להעביר אותם לביצוע.
איציק שמולי: אבנר פורת, ארגון חותם, יהדות על סדר היום.
איציק שמולי: אני בטוח שתהיה לך פרספקטיבה מעניינת במיוחד לתת לנו.
<אבנר פורת: קודם כל אנחנו רוצים לברך את היושב ראש ואת כל השותפים לדיון הזה בנושא המאוד מאוד חשוב ומאוד מאוד יהודי.
<אבנר פורת: היהדות היא אולי המקור לנושא הזה של צער בעלי חיים וקשה להפריז בחשיבות של העיסוק בנושא הזה במיוחד מבחינה חינוכית ובמיוחד בהקשר הזה של הדברים שעלו כאן, של ההתעללות בבעלי חיים מבחינת מה שזה עושה לבעלי החיים ומה שזה עושה לאותם ילדים ונוער.
<אבנר פורת: עם זאת, אנחנו חושבים שבמסגרת התכניות החינוכיות הקיימות ואלו שנכתבות צריך להדגיש את מכלול המערכת.
<אבנר פורת: כלומר, עם הנושא של היחס לבעלי חיים, גם את מערכת היחסים הנכונה על פי היהדות בין בני אדם לבעלי חיים, השימוש הלגיטימי שיש בבעלי החיים, נושא הצרכים התזונתיים של החברה וכמובן גם הערך לחקלאות שצריך לראות איך היא לא נפגעת ואיך היא נתפסת בצורה הנכונה כערך לאומי.
איציק שמולי: ליאת מורגן.
<ליאת מורגן: אני סטודנטית לווטרינריה ומקימת אתר יד ארבע.
<ליאת מורגן: אני אדלג על הברכות ועל דברים שכבר נאמרו ואציע שתי הצעות ותר אופרטיביות לדיון הזה.
<ליאת מורגן: הדבר הראשון הוא בנושא של מחויבות אישית ואני אנצל את זה שדוקטור רפאלוביץ נמצא כאן.
<ליאת מורגן: אני לא יודעת האם יש איזושהי מדיניות בנושא אבל אני יודעת שיש רשויות של בתי ספר שנתקלים בזה שהכלבייה הרשותית לא מקבלת תלמידים למחויבות אישית ואלה תלמידים שכן רוצים לבוא ולהגיע.
<ליאת מורגן: אני חושבת שזה משהו שיחסית בפעולה קלה כן אפשר לדרוש אותו וזה דבר שהוא כן חשוב.
<שגיב לוי: ביטוחים, ביטוחים, ביטוחים.
<משה רפאלוביץ: אתה רוצה שאני אשיב על זה?
איציק שמולי: לא נפתח על זה עכשיו דיון.
איציק שמולי: תרשמו את זה ואולי אני אתייחס לזה בסיכום.
<ליאת מורגן: הדבר השני שאולי יהיה קצת מופרך להציע אותו, אבל להכניס לתוך תכנית החינוך סיור חובה בכלביות הרשותיות.
<ליאת מורגן: אני חושבת שזה יכול לפתור הרבה בעיות.
<ליאת מורגן: אני לא צריכה להסביר מה היתרונות של זה.
<ליאת מורגן: אם בסוף היום ילד יבוא ויגיד לאימא שלו שהוא רוצה לאמץ כלב ולא לקנות כלב, כבר עשינו את שלנו.
<ליאת מורגן: אני אדלג על נושא פינות החי שהוא נושא לדיון אחר ויש לי הרבה מה לומר אבל כאחת שהשתתפה בביקורות האלה ברשות שכן עושה את הפיקוח על הווטרינריים הפרטיים שאמורים להגיע פעם בחודש לפינות החי בבתי הספר, גם כאשר הפיקוח הוא הכי טוב ויש מה לאכוף - - -
<קריאה: היכן?
<ליאת מורגן: בעיריית ראשון לציון.
<ליאת מורגן: יש שם וטרינרים מצוינים שעושים את העבודה ואני השתתפתי בביקורות האלה ומאוד הופתעתי ממה שראיתי.
<ליאת מורגן: בכל נושא חיות הבר ובריאות הציבור, ואני לא אכנס לזה, יש הרבה מה להגיד וזה דורש דיון נפרד.
<שגיב לוי: את הנושא של אותם פקחים אפשר לפתור בקלות.
<שגיב לוי: לכל הווטרינרים הרשותיים יהיו סמכויות פיקוח לפי חוק צער בעלי חיים אבל כרגע לרובם אין.
איציק שמולי: ברור לך שזה נושא לדיון נפרד.
איציק שמולי: לא נספיק לשמוע את כולם.
איציק שמולי: נמצאת כאן יפית בר-און שהיא המורה של אלה ושל שאר התלמידים.
איציק שמולי: פתחנו בתלמידה ונסיים במורה.
<יפית בר-און: אני המורה של התלמידים שנמצאים כאן ואני גם מדריכה יחד עם ליאת במשרד החינוך.
<יפית בר-און: אני חושבת שנסיים בזה ששמענו כאן על הרבה מקרי אלימות ואני חושבת שכולנו מסכימים שהכול מתחיל ונגמר בחינוך.
<יפית בר-און: אם באמת היו לנו את המשאבים לעשות את התכנית שלנו כמו שצריך בכל בתי הספר, לא היינו מגיעים למקרי האלימות האלה מלכתחילה.
<יפית בר-און: התכנית קיימת.
<יפית בר-און: זאת תכנית מעולה.
<יפית בר-און: תכנית "הרוח החיה שבחבורה" היא תכנית מעולה, זאת תכנית שפותחה על ידי אס.
<יפית בר-און: או.
<יפית בר-און: אס חיות, המשרד להגנת הסביבה ומשרד החינוך.
<יפית בר-און: מה שאנחנו צריכים זה בסך הכול הנחיה מלמעלה שתחייב את כל בתי הספר אכן לעסוק בתכנית ואנחנו בהחלט צריכים תקציב למדריכות נוספות כי כרגע המדריכות שלנו פשוט מלאות בעבודה.
<קריאה: וזקוקים למורים מצוינים כמוך.
<ליאת פלד חיים: המדריכים שלנו הם אנשים מומחים.
<ליאת פלד חיים: בקשר להצעה שהורים ומתנדבים יעסקו בנושא הזה, זה מאוד קשה לי עם האמירה הזאת משום שאנחנו כולנו, כמו שאמרתי, יועצים חינוכיים ופסיכולוגים.
<ליאת פלד חיים: יש כאן הרבה התייחסות לפן הרגשי שילד נחשף בתוך בית הספר להתעללות בבעל חיים ולא כל אחד יכול ויש לו את המיומנויות לעשות את העבודה שהמדריכים שלנו עושים.
איציק שמולי: אנחנו מסכמים את הדיון.
איציק שמולי: הדיון הוא דיון ראשוני.
<אבי פנקס: מה עם חיות המשק?
<אבי פנקס: אין משהו לומר מטעם חיות המשק?
איציק שמולי: אני בטוח שלחיות המשק יש מה להגיד.
איציק שמולי: יש עוד מספר דיונים במשך היום, גם בוועדות נוספות וגם בשדולה, ואני בטוח שנמצא את ההזדמנות לתת ביטוי לכל מי שירצה לומר דבר מה.
איציק שמולי: התחייבנו לסיים את הדיון בשעה 1:00 ובדרך כלל אני משתדל לעמוד במילתי.
איציק שמולי: קודם כל, אנחנו מודים לכל העוסקים במלאכה, גם במשרדי הממשלה, וגם בתוך הארגונים.
איציק שמולי: אני חושב שיש הבנה ברורה סביב השולחן הזה שהמפתח לשינוי הוא התערבות משמעותית יותר, רחבה יותר בתחום של החינוך בצד הפעולות המבורכות שאנחנו עושים ביחד בתחום של האכיפה ובתחום של החקיקה.
איציק שמולי: אני רוצה לברך גם את שר החקלאות על ההודעה שלו כאן על כך שהוא פועל במסגרת ועדת העבודה והרווחה לקידום האפשרות שניתן יהיה לעשות שירות לאומי במסגרת ארגונים למען בעלי החיים.
איציק שמולי: זה צעד מבורך מאוד ואני חושב שהוא יהיה לעזר.
איציק שמולי: אני רוצה לתת תשומת לב מיוחדת.
איציק שמולי: אני לא דורש ביום חגיגי אבל תבינו את הטון.
איציק שמולי: אותה ועדה שיושבת על המדוכה במשרד החינוך, אני מבקש שתרחיב את השורות ותשתף במהלך הדיונים באופן קבוע גם את משרדי הממשלה האחרים – את משרד החקלאות, את המשרד להגנת הסביבה, בוודאי אם לפרקליטות יש מה לתרום בעניין – את הארגונים למען בעלי החיים ואיגוד הרופאים הווטרינריים.
איציק שמולי: אני רוצה את תשומת לבכם המיוחדת למצב כרגע בפינות החי.
איציק שמולי: בקשתי אליכם, לקראת שנת הלימודים הבאה, לא לאשר פתיחה של פינות חי חדשות כל עוד אנחנו רואים שיש לא בעיה אלא יש משבר אתו אנחנו לא מצליחים להתמודד.
איציק שמולי: אנחנו ניזוקים פעמיים, פעם אחת כפי שאמר נציג תנו לחיות לחיות, בגלל שאין פיקוח, לפעמים המסר שיוצא מתוך פינת החי הוא שבעלי החיים נולדו לספק בסך הכול צורך של בעל חיים אחר, אם זה נחש ואם אלה בני אדם, ופעם שנייה, יש סבל נוראי שמתחולל בתוך פינת החי הללו.
איציק שמולי: את הדבר הזה אנחנו כמובן רוצים למנוע.