GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילנה שמלה ללום: אנחנו כרשות עיצבנו סביבה שמעודדת ספורט ואם התחלנו בסקרים שמראים על 27% תושבים שמבצעים לפחות פעם אחת בשבוע ספורט, אז לשמחתנו, בשנה שעברה, משרד התרבות והספורט עשה סקר חיצוני לא שלנו, שבא וסיפר לנו שיש 78% בארבע השנים האחרונות, מ-27% ל-78% תושבים שעושים לפחות פעם אחת ספורט.
<אילנה שמלה ללום: הגענו ל- 53% שכן עושים שלש פעמים בשבוע ספורט.
<אילנה שמלה ללום: בתחום החינוך – עירית יכולה לבסס את זה, תשעה עשר בתי ספר מקדמי בריאות, אני חושבת שזה המספר הגדול ביותר בארץ, מבחינה רשותית, של מקדמי בתי ספר.
<אילנה שמלה ללום: אצלנו כל הגנים עברו השתלמויות.
<אילנה שמלה ללום: התערבנו בנושא של תזונה, מגיל שלש, גם גיל שלש נכללים במעונות - - -
יעקב מרגי: כמה זמן אתם ברשת?
<אילנה שמלה ללום: העיר ברשת משנת 1997.
יעקב מרגי: האם אתם מודדים?
יעקב מרגי: קוד, סליחה, - - -
<אילנה שמלה ללום: בוודאי.
<אילנה שמלה ללום: יש לנו שאלונים שאנחנו עושים, יש לנו סקרים שאנחנו מבצעים כרשות, והיחידה האסטרטגית איתנו.
<אילנה שמלה ללום: יצאנו בקמפיינים, אנחנו שותפים גם עם עמותת "מהיום" בבניית מודל עירוני, יצאנו בקמפיין מאד פשוט של "אשדוד שותה מים" אנחנו כבר שנה רביעית, אתה מוזמן לראות, אצלנו בבתי הספר אין את ה - - -
יעקב מרגי: אלה שלא הבינו הלכו לים.
<אילנה שמלה ללום: הם לא שותים את מי הים, אותם אנחנו שולחים לכיוון אחר אבל אצלנו, בבתי הספר, אין מכונות שתיה, כבר קרוב לשש שנים.
<אילנה שמלה ללום: אצלנו בבתי הספר כל המטבחים העירוניים עברו תהליך של בניית תפריטים מומלצים ללא אוכל מעובד, ללא שתיה מתוקה, ללא פרוסות לחם עם שוקולד.
<אילנה שמלה ללום: אנחנו מנסים עדיין – ויש לנו גם כן תקציב, אנחנו חולמים, החלום הבא שלנו הוא לבנות מטבח שהוא יהיה המטבח המזין של העיר, שאנחנו נצמצם פערים - - -
יעקב מרגי: אשדוד מצטיינת גם בקטע שהם היו מן הראשונים במרכז העצמת הורים, אם אני לא טועה.
<אילנה שמלה ללום: נכון, אנחנו עושים סדנאות להורים גם.
<אילנה שמלה ללום: יש לנו עכשיו, היום, אתם יכולים לבוא, היום בערב, יש לנו סדנה שקראנו לה "סדנת המקרר הבריא", יש לנו בסדנה הזו שלושים משפחות וקשה להוציא אותן מהבית אבל יש לנו כבר סדנה רביעית בנושא, שהורים כן רוצים לדעת, כי העיר מייצרת שיח אחר ולרשות יש השפעה מכרעת על התרבות העירונית שלה.
<אילנה שמלה ללום: כשראש העיר החליט שאצלנו יהיה חוג לכל ילד אז עודדנו חוגים בספורט כדי שילדים יתחילו להתנהל אחרת.
<אילנה שמלה ללום: זה פותר הרבה בעיות.
<אילנה שמלה ללום: לא רק את הנושא של תזונה אלא גם את הנושא של ישיבה, יושבנות מממושכת, מחלות שהן לא בעקבות תזונה.
<אילנה שמלה ללום: אני חושבת, אם באתי להגיד את מה שיש להגיד, אז זה שלרשות יש מקום בקבלת החלטות גם בנושא של משרד החינוך, גם התרבות והספורט, לקדם את העניינים הבריאותיים.
<אילנה שמלה ללום: אנחנו אבן שואבת לכל הבעיות של התושבים ואנחנו נשמח שגם - - -
יעקב מרגי: התפרצת לדלת פתוחה, אני מאמין בזה, חושב כך, בגלל זה הרבה פעמים שהם לא פה אז אני נוזף בהם.
<אילנה שמלה ללום: בגלל זה אני אומרת.
<אילנה שמלה ללום: מצד אחד, - - -
יעקב מרגי: אבל זו דוגמה, אין ספק.
<אילנה שמלה ללום: אנחנו יכולים להוביל תהליכים - - -
יעקב מרגי: - - - השלטון המקומי, אבל את רואה, כשיש מקום לשבח אני עושה את זה בנדיבות רבה.
<אילנה שמלה ללום: אבל המדינה צריכה להבין שהרשות גם צריכה תקציבים כדי להוציא אותן לפועל, לא כל רשות היא רשות אשדוד.
יעקב מרגי: לכן שאלתי, זה ראוי לשבח, כי אם הייתי יודע שיש תמיכה של משרד ממשלתי כזה או אחר אז הייתי אומר, בסדר, אבל כשזה ללא תקנה תקציבית ורשות שיוזמת ועושה זה דבר מבורך.
<אילנה שמלה ללום: אני שומעת פה "לא, לא" בשנתיים מאז שהתחיל "אפשרי בריא" שזה לארבע שנים, זכינו לקבל מיליון ₪, זה הכול.
יעקב מרגי: וזה נעצר.
<אילנה שמלה ללום: וזה נעצר.
<אילנה שמלה ללום: והמיליון ₪ לא עושים כל כך הרבה, הרוב בא מהרשות.
יעקב מרגי: הקשיבי, לא יודע, לא שמעתי את קריאת הביניים אבל מי שאמר בסך הכול "הרים לי להנחתה", כי אנחנו נדון גם ב"אפשרי בריא" לאן נעלם, מי ברח, השותפים שברחו, - - -
<אילנה שמלה ללום: חבל, זו תכנית ש - - -
יעקב מרגי: בקטע הזה, משרד הבריאות, אני מבין למה זה בא מהצד הזה כי משרד הבריאות נשאר כמעט לבד שם.
יעקב מרגי: בואי נשמע, נשמע אחר כך, יכול להיות שאני טועה, נשמע על "אפשרי בריא".
יעקב מרגי: הסקירה שלך הייתה חשובה.
<רות דיין מדר: אפשר להוסיף?
<רות דיין מדר: משפט אחד.
<רות דיין מדר: יש יחידה בתוך מרכז השלטון המקומי בשיתוף פעולה המתקיים כבר עשרים וחמש שנה עם משרד הבריאות עם משרד החינוך ועם משרד התרבות והספורט, הם שותפים לעבודה שמתקיימת ברשת.
<רות דיין מדר: אנחנו, בוועידה של השלטון המקומי שתתקיים ב 20 לינואר, נחלק לכל ראש רשות ומנכ"ל מדריך, מדריך הערים הבריאות, ודיסק און קי על מנת שכל רשות תדע מה היא צריכה לעשות כדי להפוך להיות עיר בריאה, מהי המתודה, מהי השיטה, ניתן דוגמאות של ערים החברות שם, נשמח להעביר גם לוועדה דיסק.
יעקב מרגי: אני חסיד, אני מכיר את הזווית מכאן ומכאן, הייתי בקדנציה אחת שר ואני אומר לך שאני חסיד של לתמרץ רשויות במבחנים כאלה, מסוימים, של בריאות, של מודעות, ומבחני תמיכה זה לא חכמה לעשות ושר צריך להיות כן עם עצמו כשהוא מעצב מדיניות במבחני התמיכה שלו, שהם מעבר לתקציבים.
יעקב מרגי: מבחני תמיכה הם לא תקצוב, הם בנוסף, לתת העדפה לערים שיוזמות בתחומים כאלה, כל אחד והכיוון שלו, אני חושב שזה מבורך.
יעקב מרגי: איך אתם קוראים לזה?
יעקב מרגי: רשת?
<אילנה שמלה ללום: ערים בריאות.
יעקב מרגי: רשת ערים בריאות?
<אילנה שמלה ללום: זו רשת שגם מחוברת לרשת - - -
יעקב מרגי: להתאזר בסבלנות, אנחנו לקראת סוף רשימת הדוברים.
יעקב מרגי: דר' צור, ארגון ההורים הארצי.
<צור טהון: שמי צור טהון, אני מרכז את כל נושא ההזנה מטעם ארגוני ההורים בכלל בארץ.
<צור טהון: מבחינתי, כל הנושא הזה, אחרי עיסוק של שנים די רבות בו יחסית לגילי, לדעתי הנושא הזה הוא דוגמה קלאסית לאנדרלמוסיה ואני אנסה להסביר גם למה.
<צור טהון: יש הרבה תכניות – החל מתחילת שנות האלפיים וזה הוזכר גם היום, יש ידע אינסופי, דיברו על זה רופאים שמבינים בזה יותר טוב ממני, יש הרבה רצון טוב אבל, אין סינכרון בין כל הגורמים ויש פער גדול, בין למשל התכנית שהרגע הוצגה "רשת ערים בריאות" לבין מה שקורה בפועל בשטח, ואני מדבר לא רק בתוקף היותי תושב גבעתיים שמרכז את הנושא בגבעתיים, אלא מדבר גם כאחד שמתמצא בערים אחרות.
<צור טהון: קודם כל הנושא קצת מדאיג אותי, כי אני חושש ממצב של היווצרות פערים בין רשויות קצת יותר חזקות ואיתנות כלכלית לבין רשויות יותר חלשות.
<צור טהון: זה דבר אחד.
<קריאה: זה קיים כבר.
<צור טהון: אני אעשה קצת סקירה רק ברמת הכותרות, של השחקנים המרכזים.
<צור טהון: מבחינת רגולציה, הוזכר החוק מיולי 2014, אין עדיין תקנות, למרות אולטימטומים שכבר ניתנו.
<צור טהון: זו עובדה.
<צור טהון: מבחינת רשויות מקומיות שכמו בהרבה תחומים הן הגוף הביצועי, הוא זה שדואג בשטח לפעולה, הוא נעזר הרבה פעמים במכרזים, הרבה פעמים לצערי גם במכרזי מחיר וברגע שהעיקרון הכלכלי הוא דומיננטי הילד כבר מפסיד מזה - - -
<אילנה שמלה ללום: הוכחנו שבאותו מחיר אפשר לקבל אוכל יותר טוב.
<צור טהון: לא בתשעה שקלים וזו עובדה.
<צור טהון: אין ויכוח.
<צור טהון: אני לא יודע מה לגבי אשדוד, אני לא מייצג כרגע את אשדוד.
יעקב מרגי: גבירתי, אין ספק שכשבתכנית העבודה יש סעיף שנקרא ערים בריאות אז במיכרוז שוב, כשזה נכנס לעבודה מערכתית אז התוצאות הן בהתאם, ולכן ההתפרצות שלך היא אמנם ברורה אבל מיותרת.
יעקב מרגי: לא מדברים - - -
<צור טהון: אני כמובן יכול לענות לך אבל אחרי זה.
<צור טהון: ישבתי לא פעם ולא פעמיים אלא עשרות פעמים מול בעלים של מפעלי מזון למיניהם, חלקם במכרז של משרד החינוך, חלקם כגוף פרטי והם אומרים לי: אין לי שום אפשרות בתשעה שקלים לקיים ארוחה כמו שאתה דורש.
<צור טהון: זאת עובדה ואפשר לתת לה המון סימוכין.
<צור טהון: כל מה שקשור למשרד הבריאות ומשרד החינוך – שני הגופים המרכזיים, יש שם אנשים מצוינים, אבל ה matching לוקה בחסר.
<צור טהון: לפעמים אנחנו מביאים אותם בכוח לאותו שולחן.
<צור טהון: ה- matching פה בעייתי, דיברנו על זה גם בישיבה הקודמת.
יעקב מרגי: צימוד, צימוד.
יעקב מרגי: יש מילה למצ'ינג.
<צור טהון: סורי.
<צור טהון: הצימוד לוקה בחסר.
<צור טהון: עוד גורם שהוא מבחינתי קריטי, זה צוותים חינוכיים, אני מצר על העובדה, ואם קיים פה נציג של צוותים חינוכיים כמו התאחדות המורים או כל מיני ארגונים כאלה אז חבל שהוא לא נשמע, כי בסופו של דבר זה הגורם המתווך.
<צור טהון: ולמה אני אומר את זה?
<צור טהון: אני יכול להביא ארוחה נהדרת לילד אבל אם הוא לא אוכל אותה אז לא עשיתי פה כלום.
<צור טהון: הזכירו פה את חורה, חורה זה דוגמה למקום שהתגבר על הפער התרבותי, כי ילדי חורה התקשו לאכול 'צימֶס', הם מעדיפים אוכל שהם מכירים מהבית, אותו דבר אצלנו.
<צור טהון: אני יכול לתת דוגמה קונקרטית.
<צור טהון: בנינו ארוחה מפשטידה עתירת חלבון, עדשים ומג'דרה, אם היו יכולים היו זורקים לי את זה על הראש ואני בכוונה מגזים.
<צור טהון: הילדים לא אכלו, הופעל לחץ על ההורים, ההורים הפעילו לחץ על הגורמים שמפעילים את הצהרונים, אלה גורמים פרטיים ובזה זה נגמר.
<צור טהון: צריך להקצות משאבים גם לגורמים החינוכיים.
<צור טהון: הרבה פעמים מכניסים חלק מהאג'נדה שלהם, שמבוססת על שלושים שנה ניסיון והם לא מחוברים לתהליך.
<צור טהון: זה מאוד מאוד חסר לי גם בדיון הזה.
<צור טהון: וזה מביא אותי גם לכותרת האחרונה שהיא אנחנו ההורים, אנחנו משוועים לעזרה ולהכוונה פה, אני אומר את זה במלוא הצניעות.
<צור טהון: כמו שהמדינה יכולה לחנך אזרח לחסוך עם הפנסיה, שתחנך אותו לבריאות נכונה.
<צור טהון: אני רוצה להוריד את זה מסדר היום שלי כהורה, אני רוצה שהמדינה תלמד אותי מה לעשות.
יעקב מרגי: אתה יודע למה המדינה מחנכת אותך כאזרח לחסוך לפנסיה?
יעקב מרגי: לא בגלל הפנסיה, רגע, רגע, רבותי, רגע, אני לא מאלה שרואה הכול שחורות ו"לעומתי".
יעקב מרגי: חברות הבטוח וקרנות הפנסיה הפכו להיות החמצן של המדינה במקום הבנקים והן עוברות את הבנקים.
יעקב מרגי: חלק מן היציבות של שוק ההון היום הוא חברות הבטוח וקרנות הפנסיה.
יעקב מרגי: ככל שאתה חוסך יותר, האוצר, כשהוא עושה את הקמפיין הזה, אם משרד הרווחה או הבטוח הלאומי היה עושה את הקמפיין הזה הייתי מאמין לכנות כוונותיו - - -
<צור טהון: אבל אני מדבר רק על הרציונאל של: בוא תעזור לי לעזור לעצמי.
יעקב מרגי: אין ספק, אין ספק שנגעת בנקודה חשובה.
יעקב מרגי: עבודה רב מערכתית היא נכונה לכל התחום.
<צור טהון: כל יום נוסף שעובר - - -
יעקב מרגי: עבודה רב מערכתית, שילוב ידים ותיאום בין מערכות זה דבר מתבקש, דבר חשוב אבל לכן אנחנו כאן.
<צור טהון: והנהגה, הנהגה חזקה בעניין הזה.
יעקב מרגי: הזכרת את ארגוני המורים, האם יש כאן ארגוני מורים?
יעקב מרגי: האם יש לך משהו לתרום לדיון?
<דפנה אבן: מאוד.
<דפנה אבן: שמי דפנה.
<דפנה אבן: אני גננת ואני נמצאת כאן גם כגננת להשמיע את קולם של הילדים וגם כנציגת ארגון גננות מחנכות.
<דפנה אבן: קודם כל אני באמת רוצה לברך את פרופ' רז שפתח ואמר שהטיפול במחלה הוא לפני התרחשותה, כי באמת הגיע הזמן לשים את האצבע ולהישיר מבט אל הגיל הרך ולהתחיל משם את הטיפול ואת המניעה.
<דפנה אבן: אני גננת וסיימתי הסמכה של שנתיים כגננת מקדמת בריאות ואני מנסה ליישם את זה בגן ולא קל לי.
<דפנה אבן: אני לצערי, שומעת בקנאה את מה שנעשה באשדוד ואומרת: אני בתל אביב חיה כנראה במקום אחר.
יעקב מרגי: מה, לא ידעת שתל אביב זה מקום אחר?
יעקב מרגי: מכל הבחינות.
<דפנה אבן: מדינת תל אביב.
<דפנה אבן: אחר.
<דפנה אבן: אני יודעת מה אני מנסה לעשות בגן שלי וכמה קשה לי – לא בגלל הילדים אלא דווקא בגלל ההורים ואני תיכף אתאר למה.
<דפנה אבן: גם חוסר היכולת שלי לקבל גיבוי מהמערך מעליי, שזו דר' - - - שיושבת פה לידי ומכירה אותי ממסך המחשב, כי אני אחת לחודש שולחת לה מכתב ושואלת: מה קורה?
<דפנה אבן: ותיכף נשמע אם יש לה תשובה.
<דפנה אבן: זה מתחיל מזה שהילדים בגן אצלי, אני עובדת ברמת אביב, ילד בן שלש, שלש וחצי, הוא לא הולך ברגל, הוא גר שני רחובות מהגן, אימא שלו דוחפת אותו בעגלה, או מביאה אותו בג'יפ, או לוקחת אותו על הידיים, וככה היא מכניסה אותו לגן.
יעקב מרגי: את יודעת למה ג'יפ?
יעקב מרגי: כדי שתוכל לעלות על המדרכה.
<דפנה אבן: כל כמה שדיברתי בתחילת שנה על חשיבות המזון, על "גן מקדם בריאות" ועל זה שאני אוסרת להביא ממתקים אז קורה לא אחת שילד מגיע עם שקית של קורנפלקס, שזו בעצם ארוחת הבוקר שלו, וזה לא קורנפלקס בלי הסוכר, זה הקוביות האלו, השוקולדים עם הקרם בפנים, שזה יהיה טעים ומתוק, - - -
יעקב מרגי: רבותי, אנחנו הורים, אנחנו עושים, אנחנו ממלאים את המגירות בבית.
<דפנה אבן: אז לצערי הרב זה עדיין קורה, למרות שאני הרבה פעמים מציעה: בואו ניתן בננה או תפוח כתחליף.
<דפנה אבן: אני גם מציעה להורים לתת ארוחת בוקר של פרוסה עם גבינה ולא את שקית הכריות הזו אבל זה לא תמיד עוזר.
<דפנה אבן: זה ממשיך עם זה שתזונה בגן היא לא משהו שיש מאחוריו חוזר מנכ"ל ברור.
<דפנה אבן: נכון שיצא חוזר מנכ"ל – והודיתי לעירית על זה בתחילת שנה, שיצא חוזר מנכ"ל שמדבר על בתי הספר.
<דפנה אבן: שאלתי אותה מתי תתייחסו לגנים?
<דפנה אבן: מתי ייצא חוזר מנכ"ל שמדבר על זה שאסור להביא ממתקים לגן ואסור שגננת תחלק מיץ, -- -
יעקב מרגי: עירית, רגע, רגע, בואו - - -
<דפנה אבן: אני שאלתי אותך ואת אמרת לי לפני ששה חודשים שהחוזר מוכן ומעוכב ושיש - - -
<עירית ליבנה: 2011 - - -
יעקב מרגי: עירית, עירית, רגע, עירית, עירית, בואו תקשיבו, דפנה, שניה.
יעקב מרגי: אני כופר בכל הסוגיה הזאת של חוזר מנכ"ל, הייתי שר, גם המנכ"ל שלי הוציא חוזר, בסדר, לא - - -
<קריאה: הוא חשוב - - -
יעקב מרגי: סליחה, איך למצוא מנגנון אחר, אני אסביר לכם.
יעקב מרגי: חוזר מנכ"ל במשרד שהוא עתיר פעילות הופך להיות ספר לא קריא, כי הוא גם לא מושך.
יעקב מרגי: האותיות שהן כתובות בו הן מתקופה מנדטורית.
יעקב מרגי: אני כיו"ר ועדה רוצה לפעמים לראות את החוזר לצורך הדיון, אני מתחיל, פותח אותו, סוגר.
יעקב מרגי: גם לי יש מגבלות מסוימות.
יעקב מרגי: אני לא מקבל, טוב שיש חוזר מנכ"ל, טוב שיוצא חוזר מנכ"ל אבל אני לא מקבל את זה שבזה יצאתי ידי חובה.
יעקב מרגי: אני, הרגולטור, לא יכול לצאת ידי חובה בזה ש"יצא חוזר מנכ"ל" ולא משנה איזה משרד זה.
יעקב מרגי: במיוחד שאני שָׂם בו שָׁם את כל התסכולים של המערכת ואת כל ההנחיות.
יעקב מרגי: אי אפשר, אי אפשר, צריך הטמעה, צריך תהליך הטמעה וחוזר מנכ"ל, הנה, יצא חוזר מנכ"ל וראית אותו כבר - - -
<דפנה אבן: אנחנו בוויכוח על זה כי הוא יצא והוא מעוכב על שולחנה של ההסתדרות כבר חמישה חודשים ואני שואלת את עירית: עירית, מה לעניין ארגון עובדים שהוא הסתדרות המורים ועניין בריאות הציבור?
יעקב מרגי: אז בואי תקשיבי.
<דפנה אבן: והיא לא נותנת סיבה.
<דפנה אבן: אולי אתה - - - בכוחה של הועדה - - -
יעקב מרגי: דפנה, דפנה, אני מוצא את עצמי, סליחה, שאלתי אם יש פה ארגוני מורים וקפצת, היית אמיצה, תני לי רגע, תני לי רגע, לצערי הרב אסור להם, לצערי הרב, אני חוזר על זה ועד יחשבו שיש לי משהו נגדם אבל מה לעשות, העובדות מדברות.
יעקב מרגי: אל"ף, גיל הפרישה מן הארגונים לא רוצה להגיד לכם מה זה, זה תעודת פטירה.
יעקב מרגי: זה אל"ף, בי"ת, לא יתכן שבמערכת החינוך הפכנו להיות, כשהם באים לפה ביום המורה ומדברים על מקצוע ההוראה כעל "שליחות" ו"זו עבודה עם נשמה" אבל, הארגון כנראה מנותק מן הסיסמאות האלו, כי הארגון הפך להיות כזה שעל כל דבר יש לו מה לומר.
יעקב מרגי: אם אתה ארגון עובדים אז סליחה, אני קורא למורים ולגננות, אני מבין את ההערה שלך, אני אומר לכם, לא, לא, להפריד, יש ארגון, תעשו לכם ארגון שידאג לכם להשתלמות בים המלח ובאילת, להשתלמויות האלה ולנופשים ולחבילת ההטבות של הנחות מארגוני המורים ומהסתדרות המורים, תעשו לכם את זה, אין לי בעיה אבל, אם אתם רוצים לשמר את המעמד שלכם, תקימו לכם ארגון שידאג למעמד שלכם.
<קריאה: הקמנו.
יעקב מרגי: למעמד המורה.
יעקב מרגי: ומעמד המורה בישראל, תקשיבו, לפני כעשור, עשור וחצי, הסכמתי עם ארגוני המורים, כי חל פיחות במעמדם ובשכרם אבל, בעשור האחרון, אמנם לא די, לא מספיק אבל המורים קיבלו דחיפה.
יעקב מרגי: זה הסקטור היחיד שהאוצר נתן לו דחיפה בלי לדרוש תשומות אחרות פה.
יעקב מרגי: זה היה רק לדרוש ולדרוש ונתנו להם והמשרד הקים להם חדרים עם תאים, עם זמן לשבת, ומי שעושה סיור בבתי הספר בדרך כלל תמצאו את כל התאים שוממים ואיזו יועצת אחת יושבת אז עם כל הכבוד, אני מוצא את עצמי נוזף ונוזף ונוזף, ארגון המורים שיעשה 'ברקס', קודם כל שיעשה 'ברקס', שידרוש, אם יש מצב של מתנה נוספת אין לי בעיה אבל, זה הפך להיות התפקיד העיקרי.
<דפנה אבן: נכון והגננות זיהו את זה ולכן, מספר גננות דעתניות – שבע, קמו, - - -
יעקב מרגי: והן לא פה.
<דפנה אבן: אני נציגתן.
יעקב מרגי: אני מדבר על ארגוני המורים.
<דפנה אבן: אבל אנחנו הקמנו בשביל זה ארגון גננות, גם כדי לשים על המפה את איכות החינוך בגיל הרך וגם כדי לשים את רמת הגננת.
<דפנה אבן: אני רוצה לציין, התזונה בגן לא נאכפת, כי אם אחרי שנתיים אני עובדת קשה בחריש עמוק להקנות לילדים בני שלש הרגלי תזונה נכונים, הם עוברים לגננת שהיא שכנה שלי, בגן חובה, ושם היא נותנת ב"קבלת שבת" מיץ פטל, סוכריה על מקל וחלה של שבת, אז מה עשיתי?
<דפנה אבן: אז אין חוזר מנכ"ל.
<דפנה אבן: אני נורא מבקשת שעירית תספר לך, כי אמרת שלך יש - - - למה החוזר מונח על שולחן ההסתדרות ומה להסתדרות המורים לחוזר מנכ"ל שדואג באמת לתזונה בגן?
יעקב מרגי: אנחנו באילוצים של זמן, יש לנו עוד שתי דוברות שהן מחוץ למשרדי הממשלה, לעשות את זה בקצרה ואני רוצה לתת לנציגי משרדי הממשלה לדבר.
יעקב מרגי: דורית אדלר, הפורום הישראלי לתזונה בת- קיימא.
<דורית אדלר: קודם כל אני מודה על הדיון החשוב.
<דורית אדלר: כמה נקודות מאד חשובות.
<דורית אדלר: אין ספק, כמו שפרופ' וייס אמר –מניעה.
<דורית אדלר: המניעה לא מתחילה בגן אלא בהכנת האישה להריון.
<דורית אדלר: אנחנו יודעים היום שמה שהאישה, המצב התזונתי של האישה לפני ההיריון ובהריון, קובע את הסיכון של הילד שלה לחלות גם בבגרותו.
<דורית אדלר: חייבים לטפל בנושאים האלה, בפרט באוכלוסיות החלשות שהן בסיכון הרבה יותר גבוה, גם להשמנה וגם לסוכרת.
<דורית אדלר: ולכן ההתערבות צריכה להתחיל לפני ההיריון, להכין להריון, מעקב בהריון, התערבות במחלקת יולדות ואחר כך בטיפות חלב, חייבים להכניס דיאטנית לטיפול בעניין הזה, כי כמו שתשים לב, כל כך הרבה גורמים עוסקים בתזונה, אבל אנשי המקצוע הם לא אלה שמובילים - - - את הטיפול וזו נקודה ראשונה.
<דורית אדלר: נקודה שניה.
<דורית אדלר: אמרת שהדיון הוא קצת על מי מנוחות.
<דורית אדלר: תאר לך שהיינו עכשיו, שר החינוך מוציא את שיעורי הספורט מבתי הספר, ובעוד שלש שנים היינו מתחילים להכניס תכניות ומנסים לעשות שמונה בתי ספר, קבוצת מחקר, קבוצת ביקורת, לחשוב אם צריך להכניס את זה.
<דורית אדלר: - - -
יעקב מרגי: את יודעת מה היה פה - - -
<דורית אדלר: רגע, רגע, תן לי.
יעקב מרגי: אני נותן לך, אני עוזר לך, זה לא על חשבונך.
יעקב מרגי: את יודעת מה היה פה בדיון על השינויים שעשו בגין הקדימויות בספר האזרחות – מה היה פה?
יעקב מרגי: מהומת אלקים בכנסת.
<דורית אדלר: אבל אני באה ולוקחת אתכם ל'סנריו' מסוים, כי אנחנו נמצאים במצב הזוי.
<דורית אדלר: צריך להבין, נציג האו"ם אמר לפני שנה שהדיאטות הלא בריאות – ופרופ' נמט, זה לא רק מאתיים קלוריות, זה הדיאטה הלא בריאה.
<דורית אדלר: הדיאטה הלא בריאה מהווה סיכון יותר גדול מבחינת בריאות הציבור מאשר סיגריות.
<דורית אדלר: אנחנו מדברים על קלוריות ואנחנו מדברים על השמנה אבל, המציאות היא שהמחלות האלה הן תולדה של מגיפת התזונה המערבית.
<דורית אדלר: אנחנו חיים בסביבת מזון רעילה, היא נמצאת בבתי הספר, היא נמצאת – לידיעתך, בתוך בתי החולים, היא נמצאת בכל מקום, - - -
<עירית ליבנה: בבית.
<דורית אדלר: סליחה, זאת אומרת - - -
יעקב מרגי: עירית, אם לא היית אומרת את זה הייתי מופתע.
<דורית אדלר: אני רוצה לחזור לפתרונות ונאמרו פה, אנחנו צריכים תכנית לאומית אבל לא רק תכנית לאומית, אנחנו צריכים להחזיר לבתי הספר את מקצוע התזונה, הבישול, החקלאות והקיימות כמקצוע אחד.
<דורית אדלר: אנחנו לא מבקשים הרבה, תנו לנו שעה וחצי בשבוע אבל מדברים על להגדיל את הפעילות הגופנית לשעה כל יום וכולם מכניסים, ראית את התכנית הזו של עשרים בתי הספר – מליון וחצי.
<דורית אדלר: עוד נקודה.
<דורית אדלר: אנחנו לא יכולים לחנך ילדים – לא בגיל הרך ולא אחר כך, להתאפק מבחינה תזונתית.
<דורית אדלר: מזון זה צורך פיזיולוגי, אדם שהוא רעב – אוכל, ואם סביבת המזון שלו מזיקה והוא יתאפק אז אחר כך אנחנו נטפל בהרבה יותר הפרעות אכילה, כי פיזיולוגית האדם לא מתוכנת להתאפק בנוכחות אוכל ולכן, אנחנו צריכים לשנות את סביבת המזון.
<דורית אדלר: היא צריכה להפוך לסביבת מזון בריאה - - -
יעקב מרגי: כשיש לו רמת סוכר וכולסטרול ולחץ דם, תאמיני לי, שאחרי שיש לו הוא יודע להתאפק.
<דורית אדלר: התשובה היא, התשובה היא בוודאי לא.
<דורית אדלר: כי אני אגיד לך מה הכותרות האחרונות של המחקרים.
יעקב מרגי: את יודעת כמה פעמים אני שולח ילד והוא מחזיר אותה, את צלחת העוגות?
<דורית אדלר: אבל אדוני היה שר במדינת ישראל, אני מדברת על העם.
<דורית אדלר: העם – והמחקרים מוכיחים את זה, שלמרות השיפור בטיפולים ביתר לחץ דם, שיעור האנשים עם לחץ דם לא מאוזן רק הולך וגדל.
<דורית אדלר: שיעור הסוכרת הולך וגדל וגם אם אנחנו נעשה תכנית כזאת או אחרת לא נצליח למגר את זה.
<דורית אדלר: אז אני חוזרת, טרום הריון, הריון, טיפות חלב – דיאטנים, שיעורים בבתי הספר, זה לא צריך להיות - - -
יעקב מרגי: חינוך לבר קיימא.
יעקב מרגי: זו הכותרת.
<דורית אדלר: תזונה ברת קיימא.
<דורית אדלר: כל בית ספר שיהיה לו גן ירק, ילַמדו לגדל, ילַמדו לטפל בזה ואז אנחנו יודעים שהם אוכלים יותר, הם ילמדו לבשל.
<דורית אדלר: עוד נקודה, כל הנושא של מזון לבתי ספר חייב לחזור להפוך להיות מזון אמתי, מבושל על ידי קבוצות מקומיות.
<דורית אדלר: זה צריך להיות מנוף כלכלי להעצמת נשים.
<דורית אדלר: ואז אתה מוציא גם נשים - - -
יעקב מרגי: היה דיון בוועדה הזאת.
<דורית אדלר: אני יודעת, תראו, כל אחד כאן נותן, אני נותנת את התמונה הגדולה.
<דורית אדלר: הנקודה האחרונה היא נושא של רגולציה.
<דורית אדלר: כותרת היום "שיעור האנשים שאוכלים גבינה צהובה עלה מאז הרגע שפה" – לא פה אלא במשרד הכלכלה, "הורידו את המס על גבינה צהובה".
<דורית אדלר: אנחנו מצד אחד מקיימים בלי סוף דיונים פה, - - -
יעקב מרגי: ו"טרה" השקיעו בפרסומות.
<דורית אדלר: בבקשה.
<דורית אדלר: זאת אומרת, אנחנו לא יכולים לדאוג לתזונה בריאה לאוכלוסייה ללא שינוי סביבת המזון.
<דורית אדלר: זאת אומרת, להכניס את הלחם הבריא לפיקוח ואת הנושא של מיסוי, מיסוי, כן מיסוי על משקאות ממותקים וכיוצ"ב דברים ולהוזיל סל מזון בריא.
<דורית אדלר: זה דבר שגם המועצה הלאומית לביטחון תזונתי אמרה.
<דורית אדלר: תודה רבה.
יעקב מרגי: בילי כהן, דיאטנית ראשית.
<בילי כהן: קצר ומקווה שלעניין.
<בילי כהן: אני מנהלת המחלקה לתזונה ב"מכבי".
<בילי כהן: אצלנו הנתונים על השמנה הם לא שונים מן הנתונים הכלל ארציים והעולמיים, לצערי הרב.
<בילי כהן: כדי לחולל שינוי – ואנחנו רוצים לעשות פה מהפיכה, אנחנו צריכים לתקוף את זה רב מערכתית.
<בילי כהן: לא יתכן שאנחנו נחשוב ונשלה את עצמנו שאם נעסוק עם הילדים רק במערכת החינוך אז זה יחולל את השינוי כי זה לא מספיק.
<בילי כהן: נכון שהילדים הם כ"חומר ביד היוצר" אבל, צריך לתת גם כלים להורים וצריך להעביר מסרים אחידים.
<בילי כהן: ילד שיקבל חינוך בבית ספר ויחזור הביתה להורים ששותים "קולה" או אוכלים תזונה לא בריאה, השינוי לא יתחולל.
<בילי כהן: חשוב לי שתדעו, אנחנו, במערכת הבריאות, עושים המון כדי לטפל בילדים האלה ואנחנו מטפלים בהם כשהם כבר סובלים מהשמנה, אנחנו חייבים - - -
יעקב מרגי: אני מוכרח להתפרץ לדברייך ולשאול אותך שאלה, בסדר?
יעקב מרגי: כי אני בא מהשטח.
<בילי כהן: גם אני.
יעקב מרגי: אני מאלה שנשארו עם אותם קולות של המרפאה השכונתית ואני שומע מה העם מדבר.
יעקב מרגי: כמה בממוצע רופא משפחה מפנה ילד לתזונאי?
<בילי כהן: לצערי מעט מדי.
יעקב מרגי: בכל הקופות.
<בילי כהן: רק שניה, לצערי מעט מדי.
<בילי כהן: אנחנו עושים עבודה in house וצריך לעשות את זה גם עבודה חיצונית.
<בילי כהן: כל מימשק - - -
יעקב מרגי: במערכת הבריאות זה win win.
<בילי כהן: לגמרי.
<בילי כהן: כל מימשק של גורם חינוך עם האוכלוסייה צריך לעסוק גם בתכנים האלה.
<בילי כהן: חשוב לי לשבר את אוזניכם, כשאנחנו מטפלים בילדים עם עודף משקל, אנחנו מקבלים אותם כי הרופא או ההורים היפנו אותם למרכזים לטיפול בילדים עם עודף משקל.
<בילי כהן: ההורים תופסים אותם כילדים שמנים וזאת הבעיה שהם רואים על פני השטח.
<בילי כהן: אנחנו בודקים את הילדים האלה.
<בילי כהן: 40% מן הילדים האלה חולים.
<בילי כהן: הם סובלים או מיתר לחץ דם, או משומנים בדם, אף אחד לא ידע את זה.
<בילי כהן: אין screening לילדים שמנים.
<בילי כהן: מתייחסים לבעיית ההשמנה ואפילו פה היה פחד לקרוא לזה מחלה – זו מחלה.
יעקב מרגי: אם לא היו לי אילוצי זמן הייתי מרחיב ואני אסביר לך למה.
יעקב מרגי: כשאני אמרתי, למה ילדים – ופניתי אלייך, תראי, הבעיה היא שבין המבוגרים זה יהיה אבל, אתם יודעים שמערכת הבריאות אומרת: הרציונל, כדי לדעת, אדם, כדי שיידע, הרי החולה הכי קשה הוא החולה שלא מודע למחלותיו.
יעקב מרגי: אנחנו מבוגרים ויש המלצה לעשות לפחות כל חצי שנה בדיקת דם.
יעקב מרגי: מה, זה בעיה?
יעקב מרגי: זה מסוכן לעשות לילד בדיקות דם?
יעקב מרגי: פעם בשנה, לא כל חצי שנה.
יעקב מרגי: ייחשפו לזה, למה אנחנו לא עושים ככה?
יעקב מרגי: אני קורא – ופה יש את משרד הבריאות, אני לא חושב שאתם צריכים להכניס את זה בסל, אתם בפרקטיקה, אתם בסוף בסוף הקליינטים ואני עכשיו הופך את המשוואה, אתם הקליינטים של התופעות האלו.
יעקב מרגי: זה בסוף מתנקז אל הקופות.
יעקב מרגי: נמצאים אתנו "מכבי" יכול להיות שעוד אבל זה לקופות.
<אבי פורת: הקמפיין צריך לצאת על ידי המשרד, זה בסל, רק שיבואו - - -
יעקב מרגי: אבל כשאני אומר רופאי המשפחה, זה כי רופאי המשפחה לא מציעים את זה.
יעקב מרגי: למה כשאני מגיע לרופא שלי הוא אומר לי: יעקב, נו, נו, נו, נו, כבר שנה לא עשית בדיקות דם?
יעקב מרגי: למה לילד אני לא שומע את הנו-נו-נו הזה?
<אבי פורת: הקמפיינים העיקרים והאפקטיביים - - -
<אבי פורת: הקמפיינים - - -
יעקב מרגי: אני יודע שדרכתי על איזו יבלת אבל שניה.
<אבי פורת: קודם כל אני אגיד כך, הקמפיינים היעילים ביותר למודעות של האוכלוסייה הם מה שהמשרד עושה, אנחנו - - -
יעקב מרגי: אני כבר רוצה לסכם.
יעקב מרגי: תסכמי ואני אתן למשרדי הממשלה.
<בילי כהן: עוד נקודה אחת שלא עלתה פה בדיון וחשוב לי לשים אותה על השולחן.
<בילי כהן: כל המסרים שהילדים יקבלו במערכת החינוך והבריאות, לא יוכלו להחזיק מים אם לא נעשה רגולציה על התקשורת, על המדיה.
<בילי כהן: ילד שחשוף לתכניות טלוויזיה וכל הפסקת פרסומות שולחים אותו לקחת איזשהו חטיף אז המסרים לא אחידים ואנחנו חייבים לעבוד גם על התחום הזה.
יעקב מרגי: משרד החינוך בסוף.
<קריאה: הייתה - - - בנושא, שהוגשה לפני שבועיים.
<שלומית ניר טור: שלומית.
יעקב מרגי: אני רוצה ממשרד הבריאות, נגיע גם למשרד החינוך, משרד הבריאות, אני רוצה שתתייחסי גם ל"אפשרי בריא", מה היה אתה, איפה היא נמצאת היום?
<רונית אנדוולט: קודם כל תודה על הדיון - - -
<רונית אנדוולט: שמי פרופ' רונית אֱנְדְווְלט ואני מנהלת המחלקה לתזונה במשרד הבריאות.
<רונית אנדוולט: התכנית "אפשרי בריא" היא תכנית לאומית לקידום חיים פעילים ובריאים, שכוללת התייחסות מאד נרחבת להגברת הפעילות הגופנית ותזונה בריאה, מתוך מחשבה למגר את הבעיות הנילוות לתופעת השמנת היתר, תחלואה כרונית וכו'.
<רונית אנדוולט: מדברים פה על תכנית לאומית, יש תכנית לאומית והתכנית הלאומית היא פרי שיתוף פעולה של משרד הבריאות יחד עם משרד התרבות והספורט, יחד עם משרד החינוך ובניגוד למה שנאמר פה על ידי שכני וידידי, יש שיתוף פעולה רב בין שלושת המשרדים האלה, אנחנו עובדים על בסיס שבועי, יש לנו פגישות כל שבוע, כל שבועיים, אנחנו מתואמים מאד בינינו.
<רונית אנדוולט: לגבי חוק הפיקוח על ההזנה בבתי הספר, החלקים התזונתיים נכתבו על ידי משרד הבריאות, אולי עם אנשי משרד החינוך, היישום של זה לוקח קצת זמן אבל ההמלצות מאד חד משמעיות.