GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: מתי יהיו בחירות ב"אשל הנשיא"?
<קריאה: עד סוף השבוע.
יעקב מרגי: עד סוף השבוע הנוכחי?
איתן ברושי: עוד מעט הם לא - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, סליחה, אני נסעתי 36 שעות, הוזמנתי למדינה מסויימת, או מדינות מסויימות, זה עדיין בוויכוח, 36 שעות, מתוכן 24 בטיסות ובנסיעות, ב-12 שעות היה לילה והצלחנו לעורר מהומת אלקים בשעתיים של הדיונים האלה, אבל שם, שמעתי שלא התערבו, כי יש פחד, שם יש משטר פחד באמת, לא שזה השתנה עם הכיבוש שם אבל יש משטר פחד ומתערבים והבחירות זה רק בשביל התפאורה.
יעקב מרגי: אני לא אתן ואני אומר לכם, עומדת לכם הזכות, אנחנו נלמד את הסוגיה של הבחירות לקראת סוף הדיון ונתייחס לזה.
יעקב מרגי: אם לגבי ההתנהלות שעשו שם את הבחירות, נשמע את הדברים, ואם עדיין תהיה תחושה שזה לא נעשה כמו שצריך נוכל לבדוק זאת לעומק.
<זאב גולדבלט: הערה קטנה לגבי סוגית הבחירות, כיוון שאני חושב שהיתה כאן נימה שמטעה את הועדה, אני רוצה להבהיר, הנושא של בית ספר אזורי, שמרכז או שיש בו תלמידים ממספר ישובים ולכן הישובים רוצים ייצוג, היא לא אופיינית רק ל"אשל הנשיא" וגם לא לאותם ארבעה בתי ספר בלבד, אלא יש הרבה מאוד בתי ספר אזוריים ובהרבה מאוד מועצות אזוריות, שכל ישוב רוצה שגם הנציגים שלו יהיו ולכן, זו לא בעיה ייחודית ולכן ברור שמשרד החינוך יתן את דעתו על זה כבר לפני ששים שנה.
יעקב מרגי: אבל אנחנו יכולים לכבד את הטענה הזו אלא אם כן תסתרו לי את זה מבחינה מדעית.
<זאב גולדבלט: מכבדים את זה.
יעקב מרגי: מכבדים את הטענה שבאה ואומרת סליחה, אי אפשר לתת יצוג שווה למי שיש לו אחוז מסוים, לעומת ישוב שיש לו אחוז אחר לכן, צריך לעשות הכול.
<זאב גולדבלט: יחסית, בוודאי, אלה סוגיות שמשרד החינוך צריך לתת עליהן את דעתו.
יעקב מרגי: הייתי חייב את זה באיזון של ההצהרה שלך.
<זאב גולדבלט: הנושא השני הוא כל מה ששייך לחשבון הבנק.
<זאב גולדבלט: עם כל הכבוד, אין כאן שום לקונה על פי תפיסתי והבנתי ואני אמנם לא משפטן.
<זאב גולדבלט: יש הגדרה שאם הרשות המקומית היא לא זו שמוסמכת לפתוח אז הבעלות חייבת לעשות את זה ועם כל הכבוד, אם הבעלות זו המדינה אז שהמדינה תפתח ותפתור את הבעיה הזו אבל, חוק חינוך חובה - - -
יעקב מרגי: לא, לא, לא, בוא תקשיב.
יעקב מרגי: אתה יודע, הרבה פעמים באים אלינו פה גופים, אני שואל: והמדינה עוזרת?
יעקב מרגי: אומרים לי: עשה טובה שלא תעזור, רק שלא תפריע.
יעקב מרגי: המדינה מצד אחד אומרת: אין לנו כלי, לא פיתחנו כלי לאפשר נציגות הורים בחשבון שהוא כספי ההורים.
יעקב מרגי: נשאלת השאלה מעיקרה, שפיגל, נשאלת השאלה מעיקרה, איך, אם זה מוסד ממשלתי וזו בעלות, אתה טוען לבעלות, אז איך בכלל קמה העמותה?
יעקב מרגי: סליחה, בוא, אני לא רוצה תשובה, תכניסו לכם את זה במחשבה.
יעקב מרגי: העולם הזה בנוי על איזונים, ברגע שמפרים את האיזונים מישהו צועק 'איי' מפה והשני צועק 'איי' משם.
יעקב מרגי: אי אפשר לקחת את זה חד צדדי.
יעקב מרגי: והשאלות עולות, נקרא לזה, הגוף הזה, המורכב, שכבר קיים, עוד לפני ש"להבים" קמה, יצר מציאות שמישהו היה צריך להידרש אליה לפני שלושים שנה וקודם.
<זאב גולדבלט: חבר הכנסת מרגי, אני רוצה רק להפנות את תשומת לבך, חוק חינוך חובה שה"בכירות" שלו מבחינת ספר החוקים היא קצת מעל לחוזר המנכל, מגדיר ש"יש חובה למתן זכות עיון דיווח להורים ולוועד ההורים במוסד לעיין בכספי התשלומים וניהולם".
<זאב גולדבלט: ברגע שאתה מדיר את רגלי ההורים ממה שנקרא רשות להיות מורשה חתימה, באותו רגע אתה גם מונע מהם את זכות העיון, כי היא מותנית ברצון הטוב של הבעלות על החשבון ומכיוון שבמקרה הספציפי הזה, ככל הנראה אין רצון טוב, אז גם ההורים לא רואים את החשבון.
<זאב גולדבלט: והדבר הנוסף - - -
<זאב גולדבלט: אני אעשה את זה ממש טלגרפית כי אתה לקחת תשעים אחוז מן הזמן - - -
יעקב מרגי: תאמר שלא סייעתי בידך.
<זאב גולדבלט: להיפך, אתה כל הזמן רק מסייע לי.
<זאב גולדבלט: אני חייב להודות בזה.
<זאב גולדבלט: זה נראה די הזוי וניגוד עניינים שמנהל המוסד הוא גם ראש עמותה, שגם מנהלת את חשבון ההורים ויש כאן ניגוד עניינים מובנה, ששוב, על זה עמד גם רשם העמותות עד כמה שאני הבנתי, בדוח הביקורת הוא כתב.
<זאב גולדבלט: דבר נוסף, אני חושב שכאן היטעו את הועדה ושוב, אני חושב, זו דעתי הפרטית, כשאומרים שלא היה ועד שאפשר אתו לאשר את תשלומי ההורים.
<זאב גולדבלט: עד כמה שהבנתי – ויכול להיות שהטעו אותי אבל זה מה שהבנתי, חוזר התשלומים הועבר להורים כבר באוגוסט, במהלך הקיץ, לצורך העניין באוגוסט ובאוגוסט עדיין ועד ההורים שנבחר ב 2014, ממלא את תפקידו לכל דבר וענין.
<זאב גולדבלט: הוא עדיין בתפקיד עד לבחירות הבאות.
<זאב גולדבלט: בדיוק כמו שהכנסת, עד שאין כנסת חדשה הכנסת הקודמת עדיין בתפקיד, אותו הדבר עם השרים, אותו כלל יש להחיל גם על ועדי הורים.
<זאב גולדבלט: יותר מזה, גם פיזור - - -
יעקב מרגי: אתה יודע, במדינה שבאתי אליה לביקור, כשנבחר ראש ממשלה, הם לא מודיעים לראשי הרשויות, הם רואים לבד.
<זאב גולדבלט: כדי שתבין את מידת החומרה שאני לפחות ברמה הארצית רואה בה את החלק של הכפר, מנהל המוסד החינוכי חייב בסוף שנה ובוודאי בתחילת שנה, להעביר דיווח מסודר על כל השימושים שנעשו בכספי ההורים במהלך השנה החולפת, ולהביא לאישורם את התכניות "מה עומדים לעשות קדימה" וזה לא נעשה על פי הבנתי.
יעקב מרגי: אביגדור שטכמן.
<אביגדור שטכמן: אני אגע ברשותך בשני דברים.
<אביגדור שטכמן: אביגדור שטכמן, מ"להבים", הנהגת הורים בית ספרית.
יעקב מרגי: האם יש לך מה להוסיף?
יעקב מרגי: כי לא כתבת עוד, כתבת לי "אשל הנשיא".
<אביגדור שטכמן: אני יכול להוסיף בקצרה שני דברים.
<אביגדור שטכמן: האחד, אנחנו מצרים על כך שבכל ההליך הזה, שהחל בסך הכל מדרישה מאוד פשוטה, של ניהול כספי הורים בצורה שקופה, הגיע לכך שנאלצנו להגיע לכאן ומצרים על כך שעירבו בכל ההליך הזה, גם את סגל המורים של בית הספר וגם את הילדים של בית הספר.
<אביגדור שטכמן: על זה אנחנו מצרים כי זה לא מכובד, זה לא צריך להיות - - -
<זהבה גראומן טולדנו: אתם עירבתם, בתור הנהגת ההורים.
יעקב מרגי: תודה גבירתי.
יעקב מרגי: האם נרשמת לרשות דיבור?
<אביגדור שטכמן: נושא שני, ברשותך, בקטע הזה, אני פניתי אישית, אישית, למשרד החינוך למנכ"לית משרד החינוך ולצערנו לא קיבלנו עד היום מענה על השאלה איך אנחנו מעבירים מסר להורים - - -
יעקב מרגי: נוהל שקיפות, נכון?
יעקב מרגי: כנראה אתם שקופים.
יעקב מרגי: או.קיי., תודה.
יעקב מרגי: דני קציר.
יעקב מרגי: כמה אני אוהב לתת לנציגי מועצת תלמידים לדבר בוועדה.
<דן קציר: אני פה כנציג מועצת תלמידים והנוער הארצית, אני גם תלמיד "אשל הנשיא" ותושב "להבים" אז אני מכיר קצת את הסיפור.
<דן קציר: קודם כל אדגיש שאנחנו לא רוצים – לא כמועצה ארצית ולא כמועצה בית ספרית, להיכנס לכל הסיפור של הכספים.
<דן קציר: אני לא חושב שזה המקום שלנו.
<דן קציר: אנחנו נכנסנו לסיפור כשהובא לידיעתנו שהפעילויות החברתיות השנה מבוטלות, דיברו על זה פה ואנחנו הבנו שמי שנפגע פה זה בעצם התלמידים ואז החלטנו גם להיכנס לסיפור הזה.
<דן קציר: אנחנו מיד פנינו לכל הגורמים הנוגעים לסיפור ואני נפגשתי גם עם מנהל בית הספר, מנהל הכפר, דיברתי עם ראש המועצה אלי לוי בטלפון ונפגשתי עם הנהגת ההורים, כדי לראות איך אנחנו ממשיכים בסיפור הזה בלי לפגוע בתלמידים.
<דן קציר: לאחר שלא קיבלנו את המענים שרצינו, מועצת התלמידים הבית ספרית השביתה שעה.
<דן קציר: כתוצאה מכך או לא כתוצאה מכך, בסופו של דבר הובאה הנחיה להסדיר את כל הפעילויות החברתיות.
<דן קציר: מה שאנחנו מבקשים ומה שאנחנו דורשים בעצם, זה שכל המאבק הזה, כל הצדדים, לא יעשו צעדים שמשפיעים עלינו, שבעצם באים על הגב שלנו ואנחנו מבקשים שאם נעשים איזשהם צעדים אז שזה יקרה בתיאום אתנו, כי יש פה איזושהי מלחמה שאנחנו לא נכנסים אליה אבל, אנחנו נפגעים בה הכי הרבה, אם זה פעילויות חברתיות ואם זה אחרי כן כשהחזירו את הפעילויות החברתית אז בעצם נמנע מתלמידי "להבים" להגיע לבית הספר, שזה יצר – ואני חושב שזה יותר גרוע אפילו מלבטל את הפעילויות החברתיות, כי זה יצר איזשהו פילוג, "אשל הנשיא" הוא בית ספר מעורב וכיתות מעורבות, "להבים" וכל השאר, פתאום כל התלמידים נמצאים ורק ה"להבים" לא, זה יצר איזשהו מעמד בבית הספר - - -
יעקב מרגי: תהיה כנה אתי.
יעקב מרגי: כשאתה צועק ולא שומעים אותך, צועק ולא שומעים אותך אז מה אתה עושה בסוף – צועק יותר חזק.
<דן קציר: אנחנו?
יעקב מרגי: זה מה שנעשה ואני שמח שנענו לקריאתנו לבטל את אותה ישיבה.
<דן קציר: כן, על זה באמת אני מודה לך, אני גם הודיתי לך לפני כמה שבועות כשפגשתי אותך פה, אז אנחנו באמת מבקשים שהשיגרה של הפעילויות תישאר.
יעקב מרגי: אז אנחנו נבוא כאן לעזרת
יעקב מרגי: כם כדי שהדברים יחזרו להיות כפי שהיו עד לפני – בכל אופן כפי שנאמר שהיה, עד לפני שלש שנים כשכולם היו מרוצים.
<דן קציר: תודה רבה.
יעקב מרגי: נראה, הורה מ"אשל הנשיא", הורים דיברו, אומרים לי כאן שמנהל המוסד לא הגיע מאחר ויש תביעות אישיות בינו לבין ראש המועצה "להבים" אלי לוי.
יעקב מרגי: חבל שלא נועצנו קודם.
<אלי לוי: זו תביעה שהוגשה לבית המשפט.
<אלי לוי: אני רוצה לתקן.
<אלי לוי: הוא שלח לי שני מכתבים מעורכי דין.
<אלי לוי: באחד הוא מבקש ממני 30,000 שקל ובשני נדמה לי 50,000 שקל ולא – הוא יתבע.
<קריאה: גם אנחנו קיבלנו את זה כהנהגת הורים.
<קריאה: גם הנהגת הורים קיבלה.
<אלי לוי: מאיים מאייים מאיים מאיים.
<אלי לוי: תתבע.
יעקב מרגי: טוב, רבותי, אני חושב שמשרד החינוך ו"אשל הנשיא", אני רוצה לסיים את הפרק הזה של ההתנהלות הכספית והטענות שעולות.
יעקב מרגי: שמעתם את הטענות, על כל השדרה שלכם, מעוזי עד שפיגל, באמצע כל המפקחות.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת, נאמרו כאן, נאמרו קודם, יש טענה אחת, למה אין מענה?
יעקב מרגי: אף אחד לא עושה טובה –ואני פונה למשרד החינוך– אף אחד לא עושה טובה שהוא ממלא את התפקיד שלו.
יעקב מרגי: אין גזירה משמים להיבחר או להתמודד על תפקיד.
יעקב מרגי: מרגע שקיבלת את התפקיד, אזרח פונה – חייבים לענות.
יעקב מרגי: חייבים לתת תשובה.
יעקב מרגי: גם "אתה לא צודק" זו תשובה אבל לתת תשובה חייבים.
יעקב מרגי: אני שומע את זה לאורך כל השדרה, מהורה, ראש מועצה, נציגות הורים, אני אומר לכם, אחרי חמש דקות הייתי יכול לתת מכה בפטיש, רבותי, פרק ראשון של ההתנהלות – סיימנו אותו, יש לי מסקנות.
יעקב מרגי: אני, כמי שעומד מן הצד ושומע את הדברים, יש לי מסקנות מגובשות.
יעקב מרגי: הצורה והקולות שנשמעים – ואתם לא מכחישים, אלא אם תבואו ותגידו: לא קיבלנו מכתבים אז שימו את זה פה.
יעקב מרגי: תגידו 'לא ידענו' אבל גם תשימו.
יעקב מרגי: שימו את הדברים, כי איך שזה נראה מכאן זה נראה לא טוב, לא טוב, הנה, אני אומר לכם.
יעקב מרגי: אנחנו לא קונספירטיביים ואין לנו פראנויות ואני אומר לך, התחושה היא, למרות שאני רוצה להאמין למנהל בית הספר, אני רוצה להאמין לבני פישר, אני רוצה להאמין למשרד החינוך, התחושה היא שמישהו פה פוחד, מישהו פה מפעיל משטר, תחושה, כי אין לי משהו כנגד שיתקן לי את התחושה הזאת.
<תמי יהושע: אני ארצה להגיב.
<תמי יהושע: קודם כל, אנחנו לא מכחישים, קיבלנו את כל הפניות, הפניות של מר לוי והפניות של ההנהגה, הן התקבלו, הן התקבלו גם בלשכה המשפטית - - -
<קריאה: גם של הורים.
<תמי יהושע: גם של הורים וכל הפניות התקבלו.
<תמי יהושע: הם הציפו את המשרד בפניות.
<תמי יהושע: באותן פניות.
<תמי יהושע: ללשכה המשפטית, לחשבות המשרד - - -
יעקב מרגי: ואף אחד לא ענה.
<תמי יהושע: מה שקרה זה קודם כל, כן ענינו.
<תמי יהושע: אני רוצה להגיד כך.
<תמי יהושע: הפניות התקבלו, נמצאות על סדר היום - - -
<אלי לוי: שלש שנים – האם עניתם לי?
יעקב מרגי: אלי, אלי, תן לי לעזור לך בסדר?
יעקב מרגי: אל תפריע לי לעזור לך.
<תמי יהושע: אני רוצה להגיד לכבוד יושב הראש, אנחנו ניהלנו מגעים לאורך כל התקופה עם הפונים אלינו.
<תמי יהושע: דיברתי עם אביגדור ודיברנו עם נציגי ההורים.
<תמי יהושע: קיימנו פגישות עבודה, קיימנו פגישות עבודה גם עם הנציג פה, רגע, רגע, חייבים לדייק - - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, אתה רוצה להגיב?
יעקב מרגי: הוזכרת בשמך?
יעקב מרגי: תצביע, אני אתן לך, למה צריך את הקרקס הזה?
<תמי יהושע: ברגע שקיבלנו את הפניות קיימנו אתם מגעים.
<תמי יהושע: כלומר, פנינו אליהם בטלפון, קיימנו אתם ישיבות עבודה וחלק מן הפניות אף נענו ויש לי פה תיק תכתובת.
<תמי יהושע: פנה מר לוי וביקש לקבל את דוח העמותה.
<תמי יהושע: אנחנו אפילו הודענו, כלומר, בקשתו של מר לוי לקבלת הדוח טופלה והדוח הכספי הועבר לשנים המבוקשות.
<תמי יהושע: 2014.
<קריאה: ועל שבע השנים?
<תמי יהושע: יש לציין שהבקשה הזאת, היתה פגישה - - -
יעקב מרגי: אין דבר יותר איום מחצי.
<תמי יהושע: יעדתי את התשובות שלנו אז יש לי תשובה, אני אומרת, לבקשה הזאת נקבעה פגישה במשרדו של ראש המינהל בראשון לנובמבר, כלומר, התקיימו ישיבות עבודה בעקבות הפניות שהתקבלו.
<תמי יהושע: לא יצאו תשובות בכתב – זה נכון אבל, התקיימו שיחות טלפוניות, התקיימו פגישות עבודה, מפגשים אישיים עם הפונים אז ב-1.11.15 הייתה ישיבה של אלי לוי אצל ראש המינהל, בה סוכם שבטווח של שבועיים ישלח הדוח המבוקש ואכן זה נעשה, ומר לוי אף הודה לנו בפקס שקיבל את הדוח המבוקש.
<אלי לוי: בתחילת מכתבי אליכם הודיתי לכם.
<אלי לוי: תקראי את כל המכתב.
יעקב מרגי: אלי, אלי, הבנתי בתחילת הדיון.
<תמי יהושע: ב-19 לנובמבר הוא הודה לנו ואז הוא כתב שהוא מבקש דרישה נוספת.
<תמי יהושע: דרישה נוספת לקבל תוך 7 ימים שבע שנים אחורה.
<תמי יהושע: אנחנו קיבלנו את הדרישה הזאת ואנחנו אמרנו שזה בסדר, זה נמצא בטיפול, כי צריכים להפיק דוח מיוחד לפי הדרישה שלו והנושא נמצא בטיפול.
יעקב מרגי: הדוח הזה של רואה חשבון אלחנתי, האם הוא מוכר לכם כמשרד החינוך?
<תמי יהושע: אני רק אסיים את זה ואני כבר אגיב.
<תמי יהושע: אני רוצה להגיד שבשלישי לדצמבר נשלח למר לוי מכתב תגובה על ידי מנהל הכפר שבו נאמר שהדוח לא כתוב כמו שהוא מבקש כי אנחנו נמצאים בטיפול להפקת הדוח, וזה יועבר להתייחסותם.
<תמי יהושע: בגין הדוח עלו מספר שאלות.
<תמי יהושע: חלק קיבלו תשובה וחלק לא.
<תמי יהושע: הדוח נמצא אצלנו בלמידה, אנחנו לומדים אותו עכשיו.
<קריאה: איזה דוח?
יעקב מרגי: סליחה, של אלחנתי.
<קריאה: כבר שנתיים לומדים את הדוח.
יעקב מרגי: סליחה, מי מפריע לי?
<אלי לוי: הדוח מאוגוסט, הדוח מאוגוסט, מאוגוסט הדוח.
<אלי לוי: אתם לומדים אותו.
יעקב מרגי: אלי, אלי, אי אפשר, אני רוצה - - -
<קריאה: גבירתי, מאוגוסט, גבירתי.
יעקב מרגי: האם את רוצה שאני אחרוג ממנהגי ואוציא אותך?
<תמי יהושע: קודם כל ניסיתי לתת מענה לגבי הסוגיה של פניות שהתקבלו ולא קיבלו מענה, אנחנו כן ענינו, ענינו בדרך מסויימת.
<תמי יהושע: לא בדרך המקובלת אלא באמצעות מכתב אבל כן התקיימו פגישות עבודה, כן דיברנו בטלפון וכן הנושא נמצא על סדר היום של מנהל המינהל וכל הגורמים השותפים, גם לשכת המנכ"לית, גם הלשכה המשפטית, גם חשב המשרד, אנחנו מקיימים דיונים, אנחנו נמצאים בתהליך של הסדרה של הנושא, אנחנו מודעים לבעייתיות - - -
יעקב מרגי: אתם גם מודעים שאישור ניהול תקין שנתן והפיק משרד המשפטים רשם העמותות מותנה בתשעה סעיפים?
<עוזי תפוחי: יש לנו בינתיים אישור שהוא לא מותאם לשום דבר.
יעקב מרגי: המסמך הזה, סליחה, למה אתם?
יעקב מרגי: סליחה, אדוני, אדוני, אני אומר לכם, מי שיפריע לי אני אנעל את הדיון, בלי סיכום, כי ההפרעות באות מן הצד שרוצה סיכום.
יעקב מרגי: עוד הפרעה אני אנעל את הדיון בלי סיכום אז בוא תקשיב, עוזי, אני מחזיק בידי מסמך, "מדינת ישראל, משרד המשפטים, רשות התאגידים ורשם העמותות", שלא נתבלבל, שמדינת ישראל היא לא הרפובליקה של סין, "כ"ב בטבת תשע"ו, 03 ינואר 2016.
יעקב מרגי: לכבוד הקרן לחינוך משלים "אשל הנשיא".
יעקב מרגי: אתם יודעים, הרבה משחקים לא היו לי בשכונת ד' בבאר שבע, גדלתי בין תשעה אחים ואת תרבות הפנאי שלי לא ההורים לי לא נתנו לי לעשות ברחוב, היינו משחקים בנק בתוך הבית.
יעקב מרגי: היינו מייצרים שטרות, אני הייתי האדמיניסטרטור כבר מלידה אז אל תנסו לבלבל אותי עם מספרים, שמגישים לי מסמך אני רואה כותרת ותאריך, בסדר?
יעקב מרגי: לפחות קצת צניעות.
יעקב מרגי: המסמך שהבאתם לי, ממתי?
יעקב מרגי: האם אתה רוצה שאני אומר?
יעקב מרגי: 31.12.15.
יעקב מרגי: המסמך שאני מקריא אותו הוא מ- 3.1.2016.
יעקב מרגי: ואמרתי את זה לפני שהגשתם לי את המסמך.
יעקב מרגי: הוא מקריא פה, הוא כתב, אחת, שתיים, שלש, ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה, תשע, לא טעיתי, נכון?
יעקב מרגי: תרצו, אין לי בעיה, תרצו, אני יכול לצלם ולתת לכם אם אין לכם את זה.
יעקב מרגי: בסדר, אני מקווה אני מקווה שבאמת אין לכם.
יעקב מרגי: בשורה האחרונה הוא אומר כך: "אבקש לקבל התייחסות של הגוף - - - בהעסקת עובדים באמצעות עמותה וביצוע ההתקשרויות על ידי העמותה, על סעיף 9 - - - מוגבלויות אשר חלות, אבקש לקבל מענה עד ליום 29.2.2016, אם לא יתקבל מענה יישקל ביטול אישור ניהול תקין שניתן לעמותה לשנת 2016".
יעקב מרגי: רבותי, רשם העמותות פה נתן אזהרה לא בטאבו, אזהרה מהדהדת, מהדהדת.
יעקב מרגי: רבותי, שוב, הדברים ברורים, שמו את זה, אני מבקש לתת התייחסויות לכך, שהרושם ייווצר, כי אני עדיין רוצה מיקצה שיפורים לקראת הסיכום.
יעקב מרגי: "אשל הנשיא", אתה משמש, אני מבין, כראש ההיררכיה, מתחתיך זה בית הספר.
יעקב מרגי: תחת חסותך יש מורסה, מה לעשות, יש מורסה, נדבר בעברית פשוטה – מוגלה.
יעקב מרגי: מה אתה הולך לעשות כדי לטפל בזה?
<עוזי תפוחי: אני, קודם כל, רוצה להתייחס לנושא העמותה.
<עוזי תפוחי: נושא העמותה כמו שנאמר פה, הוא כבר שלושים וחמש שנה ואני, אחת השאלות שאני שאלתי – וזו לא פעם ראשונה ששומע אותי ידידי אלי לוי בעניין הזה, היא מה קרה עכשיו שלא קרה קודם.
יעקב מרגי: אמר לא אלי לוי פה, סליחה, אני רוצה, אנחנו ברשות דיבור.
יעקב מרגי: אומר לך אלי לוי, והנה אני אומר לך, "עד לפני שלש שנים אני הייתי האדם הכי מרוצה וגאה בשותפות שלי עם "אשל הנשיא".
יעקב מרגי: מאז הוא נתן את הנימוק של השאלה של הבחור, הוא סימן את זה כתאריך יעד מסוים, מאז אין קומוניקציה, בעברית פשוטה אין תקשורת, ומעבר לכך שאין תקשורת יש התנגשויות.
יעקב מרגי: זה מה שעלה.
<עוזי תפוחי: אז אני אענה, אני אענה.
<עוזי תפוחי: זה לא אם אלי לוי מרוצה או לא מרוצה.
יעקב מרגי: שאלת אז אני אומר לך.
<עוזי תפוחי: אדוני כאן מדבר על התנהלות נכונה של דברים אבל בסופו אנחנו עוסקים בענין הזה - - -
יעקב מרגי: שלושים שנה נהגתם ככה?
<עוזי תפוחי: אני שואל - - -
יעקב מרגי: שלשים שנה נהגו ככה עם אלי לוי?
<עוזי תפוחי: אני שואל מתי בפעם האחרונה ראו הנהגת הורים וראש מועצה, לא של העמותה, מתי זה היה, רכבים, דברים שנאמרים פה - - -
יעקב מרגי: הם לא פעלו כדין, סליחה, הם מעלו בתפקידם, תן לי רגע, בוא, עוזי, תשתדלו, רבותי, אני מכבד אתכם, תשתדלו לא להביא אותי לשם.
יעקב מרגי: מה לעשות, אני מחוקק ואני הגוף שמבקר, לא בגלל שלא התנהלתי כמו שצריך אני אמשיך להתנהל, יש - - -
<עוזי תפוחי: צודק.
יעקב מרגי: יש פתגם תלמודי שאומר: וכי מאחר ואכל שום – האם ימשיך לאכול שום?
יעקב מרגי: זה אפרופו ריחות מהפה, אז הוא אכל שום אז האם אני אגיד לו: תמשיך לאכול שום?
יעקב מרגי: זו לא שאלה, זו לא שאלה.
יעקב מרגי: אומר לך אלי לוי: אני - - -
<קריאה: צודק מאה אחוז.
<עוזי תפוחי: אני אומר צודק, זה נכון, אין פה התנהלות אבל יש פה איזושהי, ההתנהלות לצורך הענין היא התנהלות לא תקינה שיש לה מסורת רעה, עכשיו, לצורך הענין הזה אנחנו בשלש השנים האחרונות עשינו – בתוך התהליך הזה, הפרדה בין העמותה לבין הכפר.
<עוזי תפוחי: בעבר בכלל לא היתה גם הפרדה.
<עוזי תפוחי: זה היה איזשהו תהליך שלם, מאז שנכנסתי לתפקיד, התחיל להיעשות איזשהו סוג של סדר בתוך העמותה.
<עוזי תפוחי: אין ספק שהסדר הזה, ובכלל, הסיפור – ואלי מצטט אותי ואני כתבתי מכתב שגביית הכספים באמצעות העמותה היא תהליך מנוגד לחוזר מנכל, זאת אומרת, ההצפה של התהליך הזה באה מאתנו, אנחנו, ההיפך, באנו ואמרנו: אנחנו רוצים לעשות סדר.
יעקב מרגי: אז אני שואל אותך שאלה.
יעקב מרגי: אתה מבחינתי גוף מוניציפלי, האנדרוגינוס הזה בהגדרות של משרד המשפטיים ומשרד החינוך אתה גוף מוניציפלי ואפילו ראש המועצה "מרחבים" אומר: אתה בתוך השטח אבל שלו ולא שלו.
יעקב מרגי: לכן שאלתי, לא סתם שאלתי, איך זה קורה ברשויות אחרות.
יעקב מרגי: הדבר הכי, הבסיסי, איפה שמשרד החינוך חדל – הם לא אוהבים שאני אומר כשל, אחר כך כל המשרד עומד על הרגליים שלו כשאני אומר כשל– וחדל ולא עשה, אז לפחות, לפחות משהו כ'מעֵין', אפילו, אתם המשפטנים, החיים שלנו הסתבכו מאז שהתרביתם, אפילו בית משפט שיושב על כסא המשפט אומר: בהיעדר הנחיות, מה הכי קרוב, מה הכי דומה.
יעקב מרגי: שהרשות המוניציפלית תפתח את החשבון היעודי ותנהל אותו.
יעקב מרגי: ואז היית חוסך, בלי לקרוא את הדוח, רק ממה צדה עיני, ארבעה סעיפים מתוך הסיכום.
<איילה ביטון: זה מה שביקשנו, אדוני.
יעקב מרגי: סליחה, אני לא יודע, אני לא שם איתך.
יעקב מרגי: אני באתי היום לדיון, צללתי לתוכו אז את יכולה להגיד, 'כל הכבוד לך הבנת מהר' אבל למה - - - ?
יעקב מרגי: אז בוא, אתם שם, אני בא ואומר, וזו גם ביקורת כלפי משרד החינוך, המפקחת, לפחות משהו דומה, זה לא תקין, זועק.
<עוזי תפוחי: אני אבוא ואגיד: אנחנו, כשהגשנו את הדוחות היה ברור, הדוחות של הקרן, מגישים את הדוחות למאזן בוחן.
<עוזי תפוחי: מאחר ויש פה תהליך שהוא בין הכפר לבין העמותה, החשבונות שעוברים בתוך התהליך הזה ולא תמיד יש להם קבלות, כשאני מוציא, לדוגמה, אוטובוס של הכפר, זה לא משהו שאני יכול להוציא קבלה בגין הענין הזה, יש לו לכפר אוטובוס משלו - - - אני אלמד אותך איך עושים את זה.
<עוזי תפוחי: יש הודעות חיוב, גם כשאתה מוכר עז, אתה לא - - - רגע, אלי, בוא, עוזי, עוזי, תאמין לי, שהביקורות, ההוראות, יצרו את הפתרונות למה שאתה מעלה, יצרו, ואתה היום נותן הסברים שלא בטובתך, לא הדברים שאתה אמור לתת עליהם תשובות.
<עוזי תפוחי: שלא בטובתך אבל זה יתנקז אליך, אתה עלול למצוא את עצמך, הנה, אני אומר לך, יש מושגים כמו הורדת מסך, האם אתה יודע מה זה?
<עוזי תפוחי: הרמת מסך, הורדת מסך, ואני אומר לך, זה יכול ליפול עליך, אני אם הייתי עכשיו תובע והייתי רואה את מערכת היחסים, ורוצה לזרוק, אני כגוף תובע, לא יכול לתפוס את מנהל בית הספר כי הוא ממולח והוא לא כאן, אדם ממולח וזה, אז הייתי מחפש את הטרף הכי קל והטרף הכי קל זה אתה.
<עוזי תפוחי: ואני אוכיח שיש ביניכם קשרים ויחסי גומלין ויכול להיות שאתה אפילו הבעלים של כל הסיפור.
<עוזי תפוחי: קח את זה.
<עוזי תפוחי: זה זועק.
<עוזי תפוחי: שיעזבו אותי, אלי לוי לא מעניין אותי, תעזבו אותי, יש עכשיו גוף ממשלתי, "אשל הנשיא", שם, בדרום, יש להם הרבה דברים, אתה יודע, המינהל לחינוך התיישבותי יש להם הרבה דברים יותר מעניינים מ"אשל הנשיא", שהגיע הזמן, לא רוצה לומר לכם כי זה יהיה רשום בפרוטוקול, מה צריך לעשות עם כל הדבר הזה.
<עוזי תפוחי: אני מקבל על עצמי לפני כל דיון להתאפק, לא לומר, לא עוזר לי, לא עוזר לי, כי האמת זועקת מתוכי.
<עוזי תפוחי: לי אין ספק שהחלק הזה של התנהלות, של קרן, צריכה לקבל את המענה, דרך המסגרת המשפטית, כדי שנדע איך אנחנו מתנהלים - - -
יעקב מרגי: ויפה שעה אחת קודם, אני אומר לך.
<עוזי תפוחי: נכון.
<עוזי תפוחי: אני מסכים אתך, לחלוטין אני מסכים אתך ואנחנו מחכים כרגע לתשובות בנושא הזה.
<עוזי תפוחי: נאמרו פה הרבה דברים.
<עוזי תפוחי: אני חייב לבוא ולהגיד מספר דברים כי זה צובע בהרבה בצבע אבל צריך להבין מה "אשל הנשיא" כן עושה.
יעקב מרגי: צר לי, הנה, אני אומר לכם, בגלל שיש לי מקום של כבוד למוסד הזה, עוד בהיותי ילד, צר לי שמנהל בית הספר, גם אם יש תקלות, לא נמצא כאן כדי לומר לפחות, ואני אומר לכם, במקומות אחרים, תשמעו את זה טוב טוב המפקחות ומשרד החינוך, במקומות אחרים ובמגזרים אחרים, משרד החינוך היה מכליל – אם זה נכון, הכל בהסתייגות, היה עושה שם החלפות פרסונאליות אם זה נכון ואני אומר את זה בהסתייגות, אם זה נכון ויש הרבה דוגמאות שאנחנו נדרשים אליהן.
יעקב מרגי: עוזי, לסיכום.
<עוזי תפוחי: אני רוצה להתייחס לעוד שני דברים.
<עוזי תפוחי: אחד, הכפר, נותן, מבחינת השעות שהוא צריך לתת, נותן הרבה יותר וזה מתקציבו, מתוך הכנסות הוצאות הורים, כשעשינו את המאזנים, את הדברים, לא על בסיס דוח עמותה, שהכפר מוציא מכיסו 300,000 שקלים מעבר למה שהוא מקבל מהכנסות הורים.
<עוזי תפוחי: אז זה נתון שצריך לדעת אותו.
<אלי לוי: אני תומך בנתון הזה, זה נכון.
יעקב מרגי: עוזי, אמרתי לך, אתה יושב פה על כורחך, על כורחך ומתמודד עם דברים אבל, אתה נושא באחריות לא פחות ממשרד החינוך.
<עוזי תפוחי: אני אומר עוד דבר אחד ופה אני רוצה להצטרף לדבריו של דן.
<עוזי תפוחי: ראו, יש פה קרב בין מבוגרים, בתווך יש ילדים והילדים לא צריכים להיות בתווך הזה.
<עוזי תפוחי: לצערי, אנחנו הגענו ליומיים השבתה של המסגרת הזאת, אני חושב שהיה רע מאוד כדוגמה של מבוגרים לילדים, אני אבוא - - -
יעקב מרגי: כשהסתדרות המורים וארגון המורים השביתו עד עשר, אחת עשרה, שמעתם?
יעקב מרגי: לא כאב לכם.
יעקב מרגי: אני מחיתי על ההשבתה.
<עוזי תפוחי: אני רוצה רגע להגיד משהו.
<עוזי תפוחי: אתה יכול להגיד "על גב התלמידים" אני בהחלט להגיד את הפעולות שאנחנו חושבים, כי אתה אומר 'שבתתם לא שבתתם', אז אני אבוא ואגיד לך מה אנחנו עשינו ביומיים האלה, ביומיים האלה, כדי שתלמידים לא יפגעו, נערכה למידה מקוונת במקביל ללמידה רגילה.
יעקב מרגי: אלי, אלי, אתה מפריע, אני לפני סיכום.
<עוזי תפוחי: ביום השני היתה בגרות במתימטיקה.
<אלי לוי: איפה היתה בגרות במתימטיקה?
<עוזי תפוחי: ביום שני - - -
<אלי לוי: היה ילד אחד מ"להבים" שקיבל הסעה עם רכב של המועצה, ילד אחד.
<אלי לוי: למה אתה מספר סיפורים?
יעקב מרגי: אלי לוי, אלי לוי, תן לי, יש לי גם מה לומר בסוגיה הזו.
<עוזי תפוחי: אלי, עשרים ושמונה תלמידים, רגע, רגע, תקשיב עד הסוף, עשרים ושמונה תלמידים מ"להבים" נבחנו באותו יום, לשניים לא היו הסעות ואנחנו שלחנו את הרכב.
יעקב מרגי: סליחה, תודה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, זה לא סוד וזה כבר פורסם אז אני יכול לומר את זה.
יעקב מרגי: השביתה הופסקה ונכון שאני פניתי, אבל יותר ממה שאלי רצה להפסיק אותה אבל חייב, אף אחד לא שמע את הזעקה שלו.
יעקב מרגי: הוא בא אלי במצוקתו, הוא בא אלי לכנסת.
יעקב מרגי: כשהוא עדיין עם מקל מהתאונה.
יעקב מרגי: אמרתי לו: אם הייתי יודע שאתה עם מקל, לא ידעתי שהוא עבר תאונה, אני הייתי יורד אליו, כי אני גר קרוב אבל, רבותי, כולם רצו, אף אחד לא רצה, אני לא יכול להאשים, אף אחד לא רצה להשבית ואומר לך אלי, אני גם לא רוצה לבלוט, הלוואי ונחזור למערכת היחסים שהייתה קודם.
יעקב מרגי: אמר אלי בצורה הכי כנה, אמר את זה בשיחה אתי, אמר את זה כאן היום, לבי על אותם תלמידים פנימייתיים, אני רוצה שבית הספר הזה ימשיך לשגשג, הוא בית ספר ראוי, ההורים אומרים את זה, ההורים רוצים אבל שוב, ואני אומר לכם, שש מאות שבע מאות תלמידים זה בסיס איתן להקים בית ספר צומח ומתפתח בתוך הישוב.
יעקב מרגי: אבל עזבו, "להבים" ישוב חזק שיכול גם להרים את המוסד החינוכי הזה ולתת לו עוד ערכים מוספים אחרים אבל, בוא, בכלל, אני לא רוצה להיות שם, אני רוצה, רבונו של עולם, קחו את העסק, תבריאו אותו, בבקשה.
יעקב מרגי: אני מסכם כרגע את הפרק הזה, אני רוצה להגיע לסיכום.
<תמי יהושע: אתה רוצה שאני אגיב לדברים שנאמרו?
יעקב מרגי: לא, אני רוצה שתעני.
יעקב מרגי: אני רוצה שתקשיבי.
יעקב מרגי: שמעת את הדברים, תגידי לי מה את הולכת לעשות, אני אדע אם אני מרוצה, אם לא אני אשלים את מה שאת הולכת לעשות.
<תמי יהושע: קודם כל אני מודה לכבוד יושב הראש על הדיון הזה כי הוא מאוד חשוב.
<תמי יהושע: אנחנו, לפני שבוע שלחנו אליך מכתב בשמו של דר' דני פישר וביקשנו לדחות את הדיון בעוד חודש, כי אמרנו שאנחנו בודקים מספר חלופות - - -
יעקב מרגי: ותודי לי על שלא נעניתי לך.
<תמי יהושע: ואני מודה מאוד כי בעצם אנחנו יודעים את כל הדברים שנאמרים פה, זה נמצא וזה מונח על השולחן ועל סדר היום, אנחנו מטפלים ורצינו זמן לבוא היום עם פתרונות.
<תמי יהושע: הלשכה המשפטית נמצאת בישורת האחרונה לחזור אלינו עם חוות דעת משפטית כיצד לפעול.
<תמי יהושע: אנחנו נמצאים בתהליך של הסדרה ובדיקה של "אשל הנשיא", לכן ביקשנו עוד קצת זמן על מנת לבוא כבר עם תשובות ופתרונות.
<תמי יהושע: זה בסדר שהדיון התקיים היום כי אני מקבלת את זה על עצמי, לקיים ישיבות עבודה.
יעקב מרגי: תודה שאת מאשרת לנו את זה, באיחור של הרבה שנים.
<תמי יהושע: אני חדשה בתפקיד, נכנסתי כסגנית של בני רק בשנה האחרונה, הנושא של המוסדות הממשלתיים מונח אצלי על השולחן ואני לומדת אותו.
יעקב מרגי: יש מה שנקרא רציפות שלטונית.
יעקב מרגי: את תגזרי את הסרטים של קודמתך בתפקיד ותחטפי גם בגלל קודמתך בתפקיד, זה לא אישי.