GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מוטי גיגי: אחרי שלוש או ארבע ועדות חינוך שאני נמצא פה, או חמש ואני כבר לא זוכר כי הפסקתי לספור, נלחמנו בכל דרך אפשרית, נלחמנו בכל דרך אפשרית, כולל השבתה של תל אביב יפו למשך כמעט חודשיים, מה שהצלחנו להשיג זה הסדרה של תנאי השכר.
<מוטי גיגי: לא הטבה חס וחלילה, הסדרה של תנאי השכר והורדה ל-14 שעות.
<מוטי גיגי: זה מה שהגענו.
<מוטי גיגי: זה מה שהגיעו תל אביב יפו ושנקר.
<מוטי גיגי: אנחנו מתנגדים לזה.
<מוטי גיגי: מכללת ספיר זה הארגון היציג היחידי שמכיל בתוכו את כל הסגלים, גם מתרגלים, גם מרצים מן החוץ וגם מרצים במינוי.
<מוטי גיגי: אין לו אח ורע לא במכללות ולא באוניברסיטאות.
<מוטי גיגי: ובתוך המקום הזה, אנחנו עומדים בסיטואציה מאד בעייתית, שבעצם ברגע שנסגר עם תל אביב יפו, הם כבלו אותנו כשאנחנו תחת סכסוך עבודה, לפני שביתה.
<מוטי גיגי: אנחנו מתנגדים למתווה הזה ואם אנחנו לא נגיע לפתרון הולם ושמניח את הדעת, אנחנו לא נפתח את סמסטר ב'.
<מוטי גיגי: זאת אומרת יש פה כבר שביתה שעומדת בקצה.
<מוטי גיגי: אנחנו כבר שלושה חודשים, אנחנו לא רצינו לפתוח את השנה בגלל שאנחנו עומדים בסיטואציה הזויה, כי את כל הכעס שלנו אנחנו מפנים כלפי המכללה, שהמכללה ברוב הדברים מסכימה איתנו, רק אומרת שישפו אותנו.
<מוטי גיגי: שרק ישפו אותנו, אנחנו מסכימים עם ההעסקה הפוגענית הזאת.
<מוטי גיגי: אנחנו לא רוצים אותה, אבל שישפו אותנו.
<מוטי גיגי: ברגע שישפו אנחנו ניתן לכם.
<מוטי גיגי: מה שאני לא מבין זה דבר נוסף, ותיכף אני ארד למישור של ספיר.
<מוטי גיגי: במישור העקרוני, אני לא מבין למה דוקטורנט באוניברסיטת תל אביב, אני דוקטורנט באוניברסיטת בן גוריון, אני אלמד באוניברסיטה, יגידו לי אתה מחויב ב-10 שעות, אתה לא מחויב בוותק ואתה לא מחויב בהיקף משרה.
<מוטי גיגי: יבקשו ממני ללמד בספיר – אני מחויב ל-16 שעות שירדו ל-14.
<מוטי גיגי: אני צריך 4 שנות ותק ואני צריך לפחות שליש משרה.
<מוטי גיגי: מה ההיגיון בזה אם לא אפליה?
<מוטי גיגי: עכשיו עמית הוראה.
<מוטי גיגי: אנחנו לא עמית הוראה.
<מוטי גיגי: קראו לאוניברסיטאות עמית הוראה, אנחנו סגל עמית.
<מוטי גיגי: מה זה סגל עמית?
<מוטי גיגי: ניתן לכם גרסה, downgraded לעמיתי הוראה של האוניברסיטאות.
<מוטי גיגי: הרבה פחות ממה שנתנו לאוניברסיטאות.
<מוטי גיגי: עכשיו אני שואל, מה ההיגיון בזה?
<מוטי גיגי: עכשיו, אם אני אחזיר את מה שסבירסקי, חברי סבירסקי אמר, את כל הטיעונים של היבטים פריפריאליים, היבטים אתניים, מעמדיים, צריך לתת יותר לפריפריה, לא פחות.
<מוטי גיגי: איזה אבסורד זה.
<מוטי גיגי: עכשיו ממילא בין האוניברסיטאות למכללות, בין מרצים מן החוץ, יש פער של 20%.
<מוטי גיגי: מה הות"ת הסכים?
<מוטי גיגי: בפער בין עמיתי ההוראה הוא הגדיל את הפער ל-40%.
<מוטי גיגי: אני מנסה להבין, באמת, אני פה כבר שנתיים, אני יושב ראש כבר 4 שנים - - -
תמר זנדברג: אתה מדבר על פער מספרי או פער בתנאים?
<מוטי גיגי: בשכר.
תמר זנדברג: בתנאים.
<מוטי גיגי: בתנאי השכר.
<מוטי גיגי: עכשיו אני עומד פה, אני יושב ראש ארבע שנים, אני נמצא פה וכל מי שמוכן להקשיב לנו אנחנו רוצים להגיד את הדבר הזה – למה מפלים בצורה כזאת פוגענית?
<מוטי גיגי: שמישהו יסביר לי הגיונית.
<מוטי גיגי: לא לספר לי סיפור – יש הבדלים בין אוניברסיטאות למכללות.
<מוטי גיגי: זה ישנה את תנאי השכר, כי הרי מה?
<מוטי גיגי: זה התחיל בחטא הקדמון, כמו שאמר חבר הכנסת שמולי.
<מוטי גיגי: מה זה התחיל?
<מוטי גיגי: קבעו שבאוניברסיטאות מלמדים 8 שעות, אמרו המכללה, חס וחלילה שישוו להם את התנאים.
<מוטי גיגי: הם ילמדו 12 שעות.
<מוטי גיגי: אני מדבר על הסגל הבכיר.
<מוטי גיגי: אז עכשיו כשיוצרים עמיתי הוראה, אומרים אה, אם הם 10 שעות, איך אנחנו ניתן 12, 12 זה כמו סגל בכיר, אז נעלה את זה ל-14 או 16.
<מוטי גיגי: ויש פה חטא קדמון שזה חטא על פשע.
<מוטי גיגי: חטא על פשע שממשיך וממשיך וממשיך, ואני מבקש את זה.
<מוטי גיגי: צריך לעצור את זה.
<מוטי גיגי: פשוט לעצור את זה.
<מוטי גיגי: אין לי מילה אחרת להגיד את זה.
<מוטי גיגי: עכשיו מילה נוספת אחרונה לסכם.
<מוטי גיגי: אנחנו נמצאים בבעיה מאד לא פשוטה וההסדר שהם יתנו לתל אביב יפו ושנקר, הוא לא מסדיר את התנאים שלנו, הוא מרע את התנאים שלנו, וזאת הסיבה שאנחנו מתנגדים לזה.
<מוטי גיגי: הוא מרע את התנאים, ואני לא אכנס לכל ההיבטים של חישובי השכר, זה לא הזמן לזה.
<מוטי גיגי: אבל הוא מרע את התנאים ואנחנו נמצאים בבעיה שאנחנו אומרים חברים, מישהו שיקשיב לנו.
<מוטי גיגי: אנחנו חושבים שאנחנו מדברים בצורה הגיונית, שמישהו יקשיב למה שאנחנו אומרים.
זהבה גלאון: מוטי, משפט אחד.
זהבה גלאון: בדיוק מירב אמנם היא אישה ויש לה חלוקת קשב, אבל היא דיברה מנהלת הוועדה ואמרת - חוץ מכל הדברים החשובים שאמרת - נתת דוגמא שאני חושבת שאנחנו צריכים הסבר.
זהבה גלאון: הוא אמר דוקטורנט בבאר שבע, אתה מוכן לחזור על זה?
זהבה גלאון: אני לא צריכה לחזור על זה.
<מוטי גיגי: אני אחזור.
<מוטי גיגי: אני דוקטורנט באוניברסיטת בן גוריון.
<מוטי גיגי: אם אני מלמד באוניברסיטת בן גוריון כעמית הוראה, 10 שעות.
<מוטי גיגי: אם אני אלך בספיר ויקבלו את הסגל עמית, זה 14 שעות.
זהבה גלאון: אותו בן אדם.
<מוטי גיגי: אותו קורס, אותו תחום - - -
זהבה גלאון: זה הרי מצב אבסורדי.
זהבה גלאון: זה אותו בן אדם, זה מגולם באותו בן אדם.
זהבה גלאון: הוא יושב כאן מולנו.
זהבה גלאון: כשהוא באוניברסיטת בן גוריון הוא מלמד 10 שעות, הוא מקבל כל מה ש - - -
<מוטי גיגי: 2,500 דולר אישית - - - וזה התחיל בשנת 2007.
זהבה גלאון: צריך לעצור את זה.
זהבה גלאון: לכן אנחנו מנסים לשנות את זה.
<מוטי גיגי: עמית הוראה אני מתכוון, 2007.
מירב בן ארי: בסדר, תודה רבה.
מירב בן ארי: אנחנו מבינים את המצב הזה שאתה נמצא בו.
מירב בן ארי: אנחנו מקשיבים לך.
מירב בן ארי: אני רואה את הלהט שאתה מדבר, כי זה ממקום שמאד מאד כואב לך.
מירב בן ארי: אני מאד מודה לך שבאת לפה ושיתפת אותנו.
מירב בן ארי: מנכ"ל ור"מ, ד"ר פינחס חליווה, בבקשה, והוא גם מנכ"ל המכללה האקדמית אשקלון.
<פינחס חליווה: כן.
<פינחס חליווה: לפני שאני אתייחס לסגל הזוטר, אני רוצה להגיד הקדמה.
<פינחס חליווה: אני לגמרי מסכים עם מה שחבר הכנסת שמולי אמר, הבעיה היא בעיה מבנית.
<פינחס חליווה: אם אתם מתחפרים בתוך העניין של הסגל הזוטר, אתם לא תראו את התמונה, לא תראו את הפסיפס פה.
<פינחס חליווה: יש פה בעיה מבנית.
<פינחס חליווה: הבעיה המבנית התחילה לפני 20 שנה, ברגע שאמרו שהמכללות הן מוסדות לא למחקר ואוניברסיטאות הן מוסדות מחקר, משם נוצר כל הפער והשכר של הזוטר הוא רק נגזרת אחת מיני רבות.
<פינחס חליווה: כמו שעכשיו הזכרתם שהתכניות לא מתוקצבות ואצלנו עשו תכניות מתוקצבות והשכר.
<פינחס חליווה: אגב, השכר של הבכירים, שיש להם הסכם קיבוצי, הוא מופלה גם.
<פינחס חליווה: כי קודם כל מספרית, פרופסור אצלי לא מקבל את אותו שכר שהוא מקבל באוניברסיטאות.
<פינחס חליווה: מספרית.
<פינחס חליווה: ב', הוא עובד יותר שעות.
<פינחס חליווה: אז עכשיו אני אומר, אם מטפלים בבעיה של הזוטר, אתם מתחילים מלמטה ולמעלה יש בעיה שלוחצת כל הזמן.
זהבה גלאון: נגיע גם למעלה.
<פינחס חליווה: אז לכן אני אומר שהיום ההסכם הקיבוצי של הבכירים הוא 12 שעות משרה ואני שומע ממך, מחברת הכנסת גלאון, גם בדיון הקודם, שאתם מבקשים 10 שעות ואנחנו כור"מ לא מתנגדים.
<פינחס חליווה: אנחנו קודם כל מתנגדים לסוג העסקה הזה של מורה מן החוץ לגמרי.
<פינחס חליווה: אמרתי את דעתי בדיון הקודם.
<פינחס חליווה: זו עמדת ור"מ.
<פינחס חליווה: אנחנו רוצים שתהיה לנו יציבות בהעסקה, אנחנו רוצים יציבות במכללה, יציבות בסגל.
<פינחס חליווה: גם לנו לא נוח שמרצים יכולים בקיץ לעזוב אותנו.
<פינחס חליווה: אנחנו לא חייבים להם, הם לא חייבים לנו.
<פינחס חליווה: ולכן זה מזעזע את המערכת כל שנה מחדש.
<פינחס חליווה: אז אנחנו לגמרי מתנגדים לזה.
<פינחס חליווה: אבל הבעיה היא בעיה מבנית, ואם לא תיפתר הבעיה המבנית, אנחנו כל הזמן נבוא לפה לדיון כזה או אחר.
<פינחס חליווה: נאמר שעכשיו, במכללות אחרות יהיה הסכם ונאמר שירדו ל-12 שעות, אנחנו נבוא בעוד חצי שנה עם בעיה אחרת שתצוץ, בגלל שבעיית ההגדרה היא הבעיה המרכזית.
<פינחס חליווה: צריך לטפל בבעיית ההגדרה.
<פינחס חליווה: והסגל הזוטר, אנחנו כור"מ יש לנו גם בעיה.
<פינחס חליווה: כל עוד יש לנו את ההסכם הקיבוצי, לוחץ עלינו מלמעלה, יש לנו איזו תקרת זכוכית שאנחנו יכולים להרים לשם את הסגל הזוטר.
<פינחס חליווה: זאת אומרת לא יכול להיות מצב שאנחנו נקבל את העמדה שחברת הכנסת גלאון הציגה בפעם שעברה וגם במכתב של חבר הכנסת מרגי, שהסגל הזוטר יעבוד 10 שעות.
<פינחס חליווה: הרי יש לנו עכשיו הסכם קיבוצי שהסגל הבכיר הוא 12 שעות, אז הסגל הבכיר ישבות.
<פינחס חליווה: כלומר, יש פה בעיה.
<פינחס חליווה: אז לכן, גם כשפותרים את הבעיה של הסגל הזוטר, צריך להסתכל על הסגל הבכיר, מה יקרה איתו מחר.
<פינחס חליווה: ועכשיו זה שרשור.
<פינחס חליווה: הסגל הבכיר אומר אני אכנס למשא ומתן רק אחרי שהסגל של האוניברסיטאות יסיים את המשא ומתן ואם הוא לא סיים, אז אני לא אכנס.
<פינחס חליווה: והם רוצים לחכות, הסגל הבכיר באוניברסיטאות ובצדק ואנחנו איתם בעמדה הזאת.
<פינחס חליווה: והסגל הזוטר אומר – אני רוצה להיות ביחס, כלומר נקודת היחס שלי תהיה הסגל הבכיר במכללות.
<פינחס חליווה: אנחנו מסכימים לזה, אבל צריך לטפל בבעיה המבנית של השכר.
מירב בן ארי: יורם רז ממכללת עמק יזרעאל, בבקשה.
<יורם רז: אלף אנחנו פה באיזה שהוא דיון שכולם מסכימים עם כולם.
<קריאה: לא, לא כולם.
<יורם רז: כולם, כולם.
<יורם רז: חסרים פה האנשים שצריכים לקבל החלטה, שזה האוצר.
מירב בן ארי: הם פה.
מירב בן ארי: האוצר תיכף יתייחס.
תמר זנדברג: הוא מנסה להתחבא.
<יורם רז: נכון, אבל הוא יותר בצד.
<יורם רז: הממונה על השכר - - -
תמר זנדברג: זה כמו במיץ פטל, הוא מנסה להסתיר את עצמו מהצער הזה.
<יורם רז: תראו, באמת הרעה החולה הייתה לפני 22-23 שנים, שמי שתיקן את תיקון 10 לחוק המכללות היו מנכ"לים – היו פנחס, אני ויהודית שגם הייתה איתנו.
<יהודית גידלי: פרופסור רובינשטיין גם היה.
<יורם רז: ולא היו פרופסורים איתנו, כי לא היו.
<יורם רז: כי היינו מכללות אזוריות שהיו שלוחות של האוניברסיטאות, שאז התנאים היו יותר טובים, כי הם היו תנאים של האוניברסיטאות.
<יורם רז: ובעצם ברגע שעברנו אקדמיזציה, עברנו שינוי והתפתחנו וגדלנו, ובעצם כמעט בכל מכללה בסדרי הגודל לפחות של השלוש שיושבים כאן, יש קרוב ל-400 תעודות זהות של מורים מן החוץ, שזה דרך אגב בוננזה כלכלית מאד טובה לכל מכללה.
<יורם רז: ברור למה.
זהבה גלאון: רגע, מה זה השלישי?
זהבה גלאון: אשקלון, עמק יזרעאל?
<יורם רז: וספיר.
<יורם רז: ולכן, עם כל הבעייתיות הזאת שישנה, קשה מאד, לנו כמכללות, כור"מ וגם לפי דעתי לות"ת, ואני לא ה - - - של ות"ת, לצורך העניין הזה, לקיים משא ומתן פרטני מול מכללה מאשר לקיים משא ומתן ארצי.
<יורם רז: המכללות הן לא עשויות מקשה אחת.
<יורם רז: אין לי זמן לנתח אותן, אבל הן מאד שונות.
<יורם רז: לספיר בכלל נחתם הסכם עוד לפני בכלל מי שחשב שיש איזה שהוא הסכם שכלל את כולם.
<יורם רז: שנקר היא מכללה מאד מיוחדת.
<יורם רז: גדעון אוברזון הוא מנהל שם של כל נושא האופנה, אז מישהו חושב שהוא צריך להיות עמית הוראה, עם תנאים כאלה ואחרים?
<יורם רז: כלומר, גם הקבוצה הזאת של ה-400 , ואין לנו זמן כרגע, אבל כתבנו על זה, כתבתי גם לך לא מעט אפילו על העניין הזה.
<יורם רז: גדלנו באותן ערוגות.
<יורם רז: הם מחולקים לאיזה ארבע חמש קבוצות.
<יורם רז: ומה שבעצם צריך לעניין אותנו במידה רבה מאד, זו הקבוצה שאותה אנחנו רוצים להעביר ממורים מהחוץ לעמיתי הוראה, שהם הסגל העתידי.
<יורם רז: הם הצעירים שהם צריכים אחר כך להיות הסגל של המכללות בשנים הבאות.
<יורם רז: ולכן עם כל הביקורת שיש לנו תמיד על האוצר ועל הות"ת, יש פה התקדמות מאד גדולה.
<יורם רז: חלק גדול מהם גם בזכותכם, בזכות כל המאבקים שנעשו וחלק אני מכיר מאד מאד אישי, ומישהו יכול לספר לכם גם למה.
<יורם רז: אז לכן יש פה התקדמות מאד גדולה.
<יורם רז: וכשאנחנו מקיימים היום משא ומתן, אנחנו באנו לוועד שלנו ולנציג האזורי, אני לא יודע אם הוא צפוני או לא, או שהוא ארצי, זה לא משנה, ואמרנו לו בוא ניקח את יפו תל אביבas is ונחתום.
<יורם רז: לא צריך משא ומתן.
<יורם רז: אנחנו מקבלים את כל זה, ות"ת מקבל את כל זה, הממונה על השכר באוצר חתום על זה, הות"ת חתום על זה, הוועד שם חתום על זה, ההנהלה שם חתומה על זה, יש הסכם.
<יורם רז: בואו נגמור עם העניין.
<יורם רז: אז מתחיל משא ומתן - - -
מירב בן ארי: רגע, למה לא?
<יורם רז: כי הם מסרבים.
מירב בן ארי: מי זה הם?
<יורם רז: הסגל והארגון היציג שלהם.
<יורם רז: הם באים ואומרים המתווה, כמו שאומרת חברת הכנסת גלאון, הוא לא טוב.
<יורם רז: אנחנו רוצים 10 שעות ואנחנו לא רוצים את ה-33%.
<יורם רז: אנחנו רוצים את הנושא של הקביעות, כל הדברים שבעצם העליתם פה.
<יורם רז: אז עכשיו אנחנו בין איזה שהוא פטיש לסדן ואני תוהה בכלל האם זה תפקידה של ועדה סטטוטורית בכנסת לקיים משא ומתן במקום הגורמים שצריכים לקיים משא ומתן.
<יורם רז: יש פה איזו שהיא בעייתיות.
איציק שמולי: הכנסת היא הרגולטור.
איציק שמולי: הכנסת היא גורם מפקח על הממשלה.
<יורם רז: יפה, אז אם אתם יכולים להכתיב למישהו, לצורך העניין הזה לאוצר ולות"ת, ולהגיד חברים יקרים, אלה צריכים להיות התנאים, אנחנו קונים את זה מחר בבוקר.
איציק שמולי: יורם, אבל אתם ב-Dead end.
איציק שמולי: אתה יודע למה?
איציק שמולי: כי ברגע שסגל זוטר אחד במכללה מסוימת ישיג קצת יותר מסגל אחר שחתם לפני זה על הסכם, עוד פעם הכל ייפתח.
<יורם רז: לכן אנחנו רוצים שזה יהיה ארצי.
<יורם רז: עכשיו, למה זה לא יכול להיות ארצי?
<יורם רז: אף אחד כאן לא אשם, כי הארגונים במכללות - - -
מירב בן ארי: אמרת בתחילת דבריך למה זה לא יכול להיות ארצי.
<יורם רז: ולפעמים יש איזה שהן יוזמות כאלה מקומיות, של אנשים שאיכפת להם, אדון גיגי הוא אחד מהם, אני אמרתי שאני מכיר עוד מישהי שהיא גם מאד פעילה בדברים הללו, וזהו.
<קריאה: תל אביב יפו.
<יורם רז: אז זה מאד קשה מהבחינה הזאת.
איציק שמולי: יורם, אבל ההשוואה היא לא נכונה.
איציק שמולי: בסוף יש מל"ג.
איציק שמולי: בוא אני אתן לך דוגמא.
איציק שמולי: הסטודנטים שיוצאים לשרת במילואים הם מאוגדים באיזו שהיא אגודת סטודנטים אחת?
איציק שמולי: הסטודנטיות בהיריון ואחרי לידה, הן מאוגדות באיזה שהוא ארגון אחד?
איציק שמולי: ובכל זאת המל"ג, אחרי הרבה לחץ של ארגוני הסטודנטים, מצא לנכון להסדיר את הסוגיה.
<יורם רז: יפה.
איציק שמולי: זה בדיוק אותו דבר.
איציק שמולי: בדיוק אותו דבר.
<מוטי גיגי: אבל השאלה הנשאלת, ורק עוד משפט אחד, אם ות"ת היה אומר אני מאמץ את המתווה של עמית הוראה באוניברסיטאות, אף אחד לא היה מתנגד.
<מוטי גיגי: למה לא?
<מוטי גיגי: אבל ברגע שהיא אומרת לא, 60% יותר - - -
מירב בן ארי: שנייה, שנייה.
מירב בן ארי: תסיים את דבריך.
<יורם רז: אני רוצה לסיים בשני דברים.
<יורם רז: אחד, יש להם אחריות של המוסדות לקיים את עצמם מבחינה כלכלית ולכן, כאשר משנים את תנאי ההעסקה הללו של המורים מן החוץ, שהם בלתי אפשריים ובאמת מישהו השווה אותם לעובדי קבלן בכל מה שקשור לעניין הזה, אז מישהו צריך לתת את השיפוי.
<יורם רז: אנחנו סוכנים מתווכים בין - - - לצורך העניין הזה לבין הסטודנטים.
זהבה גלאון: נכון, אתם באמצע.
<יורם רז: אנחנו באמצע לצורך העניין הזה.
<יורם רז: ולעולם כנראה, עוד ייקחו עוד הרבה מאד שנים שאנחנו נשנה את האמירה של פקיד האוצר, שזרק לי ולפינחס לפני 23 שנים – תעשה השכלה בזול, ככה עם היד, בחדר ההוא של הבניין הישן.
<יורם רז: תעשה השכלה בזול.
<יורם רז: וזה מה שאנחנו עושים.
<יורם רז: אנחנו אומרים מה שהם אומרים לנו לעשות.
<יורם רז: עכשיו, אם אנחנו חורגים בשקל, האדון קורא לנו.
<יורם רז: הוא קורא לנו לוועדת משמעת שיש בה עבירה פלילית.
<יורם רז: אתם יודעים?
זהבה גלאון: אני מתלבטת מאיפה להתחיל.
זהבה גלאון: כמה הערות.
זהבה גלאון: אין ספק שהמכללות באמצע במובן הזה, הן בין הפטיש לסדן, וההערה שלך היא נכונה, אתה אומר רגע, יש תקרת זכוכית מלמעלה, זה לוחץ גם עלינו.
זהבה גלאון: אם עכשיו מסדירים נניח לסגל הזוטר 10 שעות ולא 14 ואנחנו 12, אז מה?
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד משהו שאני חושבת שאולי לא תאהבו את זה.
זהבה גלאון: קודם כל, לוועדת החינוך של הכנסת יש ניסיון מצטבר ויכולת לכפות, ויכולת לכפות אני אומרת, על המדינה או לצורך העניין על הרשות המבצעת, דברים.
זהבה גלאון: עשינו את זה בכמה דברים.
זהבה גלאון: פתחנו את ההסכם הקיבוצי עם הסייעות.
זהבה גלאון: אנחנו עשינו את זה כאן בוועדה.
זהבה גלאון: שינינו הסכמים קיבוציים, הושבנו לשולחן עגול את יושב ראש ההסתדרות, את יושב ראש השלטון המקומי ושכחתי מי עוד, ואת שר החינוך.
זהבה גלאון: את זה גם עשה מצנע וגם עשה מרגי.
זהבה גלאון: שינינו את זה.
זהבה גלאון: זאת אומרת זו לא גזירת גורל שעכשיו הות"ת הציג מתווה ועל פיו יישק דבר וכאילו זה משהו שאי אפשר לשנות את זה.
זהבה גלאון: אז זו הערה אחת.
<פינחס חליווה: אף אחד לא אמר את זה.
זהבה גלאון: לא, לא, היו כאן.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד עוד הערה.
זהבה גלאון: במדרג הזה בין סגל בכיר לסגל זוטר, זאת אומרת המרצים מהחוץ שאנחנו רוצים לדאוג להם להעסקה ישירה ושלא יפטרו אותם כל תשעה חודשים וכל הסיפור שכבר טחנו אותו עד דק בישיבה כאן.
זהבה גלאון: זאת אומרת אם הייתי עכשיו במצב שאני לצורך העניין או שרת החינוך או שר האוצר או מישהו שיכול לעשות עכשיו שינוי מבני ענק שיש לו השלכות על המרצים מהחוץ ועל המכללות ועל המרצים הזוטרים והכל, ועושים עכשיו שינוי גדול, היינו אומרים הולכים על זה.
זהבה גלאון: אבל אנחנו לא שם.
זהבה גלאון: אנחנו יודעים איך המערכת הזאת עובדת.
זהבה גלאון: אז במדרג הזה, של מי שצריך להסדיר לו כרגע את הבעיות, אז מבחינתנו, אני אומרת מבחינת סדרי עדיפויות.
זהבה גלאון: זה לא אומר שלא יצטרכו.
זהבה גלאון: אם נצליח להגיע להסדר של 10 שעות לסגל הזוטר, זה לא אומר שלא יצטרכו להסדיר אחר כך את תקרת הזכוכית לסגל הבכיר לצורך העניין, שבאמת יוצא תקוע.
זהבה גלאון: אבל אם אני צריכה לעשות סדרי עדיפויות כרגע - מה המצב הכי קשה או מצבם של מי הכי קשה - זה מצבם של המורים מהחוץ, של הסגל הזוטר, שעכשיו רוצים להפוך אותם לעמית הוראה.
זהבה גלאון: איך קוראים לזה?
זהבה גלאון: סגל עמית ולא לעמית הוראה, שזה גם.
זהבה גלאון: הרי גם הגדרה מייצרת מעמד, מייצרת יחס.
זהבה גלאון: עצם העובדה שקובעים להם הגדרה כזו של סגל עמית ולא עמית הוראה, אז מראש זה משפיע גם על שעות ההעסקה, גם על השכר.
זהבה גלאון: זאת אומרת זה מתחיל משם.
זהבה גלאון: זה מתחיל בראש שלכם, בתפיסה שלכם.
זהבה גלאון: איך אמרת - השכלה בזול, או השכלה במכללות בזול, או אני לא יודעת איך.
זהבה גלאון: זה חלק מהראש שלכם.
זהבה גלאון: תשנו את הראש.
זהבה גלאון: נכון, זה ישפיע על המכללות שיצטרכו תקצוב יתר.
זהבה גלאון: אז אם אני צריכה לעשות מדרג, אני לא יודעת, זה על דעתך מה שאני אומרת?
זהבה גלאון: אם צריך לעשות מדרג – את הבעיה של מי צריך לפתור ראשונים.
זהבה גלאון: זה צריך להיות חלק מהסדר כולל, אין ספק.
זהבה גלאון: אני מסכימה איתך, זה מצב לא הגיוני הרי.
<פינחס חליווה: גם ההסכם של הבכיר הוא - - -
<פינחס חליווה: לא, הוא יסתיים - - -
מירב בן ארי: כן, אבל אנחנו עכשיו - - -
<פינחס חליווה: הוא עדיין פתוח.
מירב בן ארי: שנייה, תן לה לסיים.
זהבה גלאון: משפט אחרון ואני מסיימת.
זהבה גלאון: יש כאן עניין של כדור שלג.
זהבה גלאון: אם נצליח לפתור את הבעיה של הסגל הזוטר, הדבר הזה ישליך הלאה.
זהבה גלאון: הרי אתם מצבכם טוב יותר, בואו ננסח את זה, מכל הסיבות.
זהבה גלאון: הקשר לקובעי מדיניות, היכולת שלכם להשפיע, מאשר המרצים שצריכים לרוץ בין 5 אוניברסיטאות, סליחה, 5 מכללות, לייצר להם עכשיו משרה.
זהבה גלאון: אתם יושבים בכל זאת בתפקידים שלכם.
זהבה גלאון: אני לא מבקשת לזלזל חלילה בדרישה הצודקת, שלא יובן שלא נכון.
זהבה גלאון: אני רק אומרת, במדרג, זאת אומרת אם זה יצליח, המאבק הזה יצליח, זה ישפיע הלאה.
זהבה גלאון: הרי אתה יודע איך זה.
זהבה גלאון: האסקלציה הזאת היא ברורה.
זהבה גלאון: אז אני חושבת שההתאגדות צריכה להיות דרמטית ולוחצת לכיוון פתרון הבעיות של הסגל הזוטר.
זהבה גלאון: ובשורה של רכיבים, אחת בהגדרת השם, שתיים בהגדרת המשרה, ושלוש בהגדרת השכר.
זהבה גלאון: אי אפשר אחרת.
זהבה גלאון: בגדול אני אומרת את זה.
מירב בן ארי: אורנה גיגי.
יוסף ג'בארין: אני רק רוצה להוסיף, מירב.
מירב בן ארי: תן לה שנייה כדי אני אשמע גם את האנשים שבאו, כי יש לנו פחות מעשר דקות.
מירב בן ארי: אורנה, בבקשה, מנכ"לית המכללה האקדמית ספיר, ואחרי זה - - -
יוסף ג'בארין: כן, אבל כל מה שרק רציתי לומר, ונראה לי, ואני אשיב למל"ג, באמת לא ניתן לפתור את הבעיה הזאת באופן יסודי מבלי שתהיה הסתכלות מערכתית, כי הפתרון היסודי צריך פשוט להסתכל על כלל העבודה שהם עושים בכל המקומות.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת מרצה שמלמד אולי בחמישה מקומות, בחמש מכללות, פשוט צריך מישהו שיסתכל מבחוץ וייקח את התנאים האלה בחשבון.
יוסף ג'בארין: זה לא רק פר מכללה.
יוסף ג'בארין: מכאן החשיבות שזה תהיה מערכתית של המל"ג.
<אורנה גיגי: גברתי, המכללה האקדמית ספיר היא המכללה הציבורית הגדולה בישראל, ולצערי היא מעסיקה מעל ל-600 מרצים בסטאטוס מורה מן החוץ.
<אורנה גיגי: ואני מצהירה ואני אומרת, שהמכללה האקדמית ספיר, יותר מכולם, חושבת שזאת העסקה פוגענית וצריך לפתור את זה.
<אורנה גיגי: צריך שזה ייאמר, ופה האמירה היא אמירה של כל המכללות ואנחנו שותפים לזה שזה צריך להיפתר.
<אורנה גיגי: עכשיו אני רוצה לתת נקודת מבט נוספת, מעבר לנקודת המבט של להסדיר מה קורה עם הסגל הקיים, את נקודת המבט שכאשר אני כמנכ"לית צריכה לגייס מרצה, אני עומדת מול אוניברסיטת בן גוריון, ומציעה בעצם תנאים שהם נמוכים ב-40% מאשר התנאים לסגל הזוטר באוניברסיטת בן גוריון.
<אורנה גיגי: מצב כזה הוא מצב בלתי אפשרי לגיוס מרצים במכללות.
<אורנה גיגי: ולכן אני חושבת שהמתווה שאנחנו צריכים ללכת אליו, הוא מתווה שמשווה בין תנאי ההעסקה בסגל הזוטר, בין אוניברסיטאות לבין מכללות.
<אורנה גיגי: אבל לצד השוואה כזאת חייב לבוא - המכללות מתוקצבות באופן חסר בצורה משמעותית - וזה חייב לבוא לצד שיפוי מלא ולא שיפוי חלקי.
<אורנה גיגי: אחרת הסדרה כזאת, בלי פיצוי באופן מלא, לא תאפשר למכללות לפעול וזה חשוב שזה ייאמר.
מירב בן ארי: חברת הכנסת מיכל בירן, את רוצה להתייחס?
<מיכל אבן: ממש מילה.
<מיכל אבן: אני מודה שלא התעמקתי בזה.
<מיכל אבן: אני מברכת על הדיון.
<מיכל אבן: יצא לי להיות סגל זוטר, אמנם לא במכללה אבל באוניברסיטת תל אביב.
<מיכל אבן: אני מכירה את ה - - -
<אורנה גיגי: שפר מזלך.
<מיכל אבן: כן, וגם זה היה ממש - - -
<יורם רז: כל חברת כנסת צריך לעבור את הסוציאליזציה הזאת.
מירב בן ארי: אני הייתי בבינתחומי, אז אני לא מדברת.
<אורנה גיגי: מצבך הכי טוב.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם שאפילו נסיעות לא שילמו לי.
מירב בן ארי: מצבי ממש לא היה טוב.
מירב בן ארי: אבל בואו נתקדם.
<מיכל אבן: בקיצור, אני בעיקר זוכרת את החוויה של לעשות כשיש לי חמישה בוסים ושמונה רבעים משרה.
<מיכל אבן: אני זוכרת את החוויה.
<מיכל אבן: אני לרשות
<מיכל אבן: כם במה שצריך.
<מיכל אבן: אתעמק בזה לקראת הדיונים הבאים.
מירב בן ארי: חבר הכנסת שמולי, הערה שלך, בבקשה.
איציק שמולי: אני רוצה בבקשה לשאול את נציג האוצר, כמה כסף מתוקצב בתכנית החומש לטובת טיפול בתופעה הזאת.
מירב בן ארי: האם יש בכלל תקציב לתופעה?
<משה בכר: אני משה בכר, אני מרכז בכיר באגף הממונה על השכר.
<משה בכר: לא הבנתי לאיזו תופעה אתה מתייחס.
מירב בן ארי: כן, אבל הוא באגף של הממונה על השכר.
מירב בן ארי: אין כאן נציג של האוצר, של אגף תקציבים.
<משה בכר: אלף זה נכון וב' אני רוצה להגיד משהו.
<משה בכר: כעיקרון, צריך להבין שמי שאחראי על התכנון של מערכת ההשכלה השלישונית בישראל זה הות"ת, ובתוך כך הם מעמידים איזה שהם סדרי עדיפויות בתוך התקציב.
<משה בכר: הרי ברור שהתקציב הוא לא אין סופי.
<משה בכר: הוא צריך להעמיד במגבלת של משאבים מוגבלים.
<משה בכר: אגב, המשאבים להשכלה הגבוהה בישראל הם רבים, כמו שידוע.
<משה בכר: הייתם לא מזמן בדיונים על התקציב של ההשכלה הגבוהה.
<משה בכר: לא מזמן עבר התקציב, אז אתם מכירים את זה היטב, אבל בתוך כך צריך גם להעמיד סדרי עדיפויות.
<משה בכר: מי שעושה את זה זה הות"ת.
<משה בכר: הוא עושה את זה מתוך ראייה מערכתית, מקצועית.
<משה בכר: הוא עושה את עבודתו נאמנה.
<משה בכר: מי שיושב בות"ת ובמל"ג זה אנשים מקצועיים והם מתווים את המדיניות.
איציק שמולי: משה, אני רוצה לתקן אותך.
איציק שמולי: אני הייתי בחדר, באותו חדר שבו ראיתי איך גם אגף תקציבים הוא זה שקובע את המדיניות ולא רק הות"ת.
איציק שמולי: אז בגלל ה - - -
מירב בן ארי: אתה יכול לקחת את הדוגמא של נקודת זיכוי שעכשיו ירדה לכל האקדמאים והמלצת האוצר, לא בהמלצת המל"ג.
מירב בן ארי: סתם כדוגמא כשאנחנו פה אומרים משהו - - -
<מיכל אבן: בזמן שבזבזו חמישה מיליארד על הורדת מע"מ שאף אחד לא הרגיש.
מירב בן ארי: עזוב, זה לא רלבנטי.
מירב בן ארי: בסופו של דבר הם לא מחליטים לבד, גם משרד האוצר.
מירב בן ארי: ראינו את זה עכשיו בדיוני התקציב.
מירב בן ארי: אני הייתי שם גם במקרה.
מירב בן ארי: התקציב שלהם אמנם הוא קרוב ל-400 מיליון שקלים וגם יש לי תלונות על איך שהם מחלקים את התקציב, זה אין שאלה, אבל עדיין, אל תוציא את משרד האוצר מקביעת המדיניות, ועדיף שאני לא ארחיב בעניין, כי יש בדיוק עכשיו משהו שגם הוא קשור לסטודנטים ומי שהחליט שם זה האוצר.
מירב בן ארי: ואם אני יכולה להגיד לך שאני מפולגת עם שר האוצר, שיש לי מלחמה על העניין הזה, אז בוא.
מירב בן ארי: עדיף שאני לא אתחיל לדבר על זה, אבל באמת שהאוצר, כמו שחבר הכנסת שמולי אמר, הוא חלק בלתי נפרד מקביעת ה - - -
<משה בכר: לא אמרתי שזה נפרד, אמרתי - - -
איציק שמולי: לא, אמרת כאילו האוצר מעביר כסף לות"ת והות"ת קובע את המדיניות.
איציק שמולי: אז אני אמרתי לך שאני ישבתי בחדר, לא שליח ולא מלאך ואני ראיתי איך מי שקובע מה יעשו בשימושים של תכנית החומש של מערכת ההשכלה הגבוהה, זה הות"ת יחד עם אגף תקציבים.
<משה בכר: בסדר, ברור שזה גם יחד, אבל יש - - -
מירב בן ארי: עזוב, זה ממש.
מירב בן ארי: חבר הכנסת שמולי תיקן אותך ובצדק, כי זה באמת באמת - - -
<משה בכר: אבל יש גורם מקצועי במדינת ישראל שנקרא הות"ת/מל"ג, שיש לו את הראייה גם המקצועית, גם האקדמית.
<אורנה גיגי: אז אולי הוא יכול להשיב כאן.
מירב בן ארי: לא, לא, אל תדאגי, הם לא ישיבו פה, כי כל פעם שהם משיבים פה לא יוצא לנו מזה כלום.
מירב בן ארי: מיכל אבן.
מירב בן ארי: תפקידך?
<מיכל אבן: אני יושבת ראש הסגל הזוטר באוניברסיטת חיפה.
מירב בן ארי: או, את זה עוד לא שמענו.
<מיכל אבן: כן, יכולים לשאול גם למה שנשמע, כי זו אוניברסיטה וזה דיון על מכללות.
מירב בן ארי: לא, אין לנו שאלה כזאת.
<מיכל אבן: אז למה אני נדחפת.
<מיכל אבן: אז למי שאולי שאל, אני אגיד שאנחנו מבינים.
<מיכל אבן: אני יושבת פה לצד מוטי, כי אנחנו מבינים שזו בעיה אחת ומאבק אחד משותף ורואים את המערכת כמערכת אחת.
<מיכל אבן: דיברו קודם, חברת הכנסת ברקו דיברה על זה שיש אוניברסיטאות ויש מכללות.
<מיכל אבן: אני רוצה להוסיף שיש סגל בכיר ויש סגל זוטר.
<מיכל אבן: אני אקלקל לכם אולי את החגיגה, לחברים מהמכללות, שגם אם ישוו להם את התנאים לעמית הוראה באוניברסיטה - - -
מירב בן ארי: גם לא משהו.
<מיכל אבן: אז פה יתחילו הבעיות שלהם כעובדים.
<מיכל אבן: הם יעלו מעבדים לעובדים ואז תתחלנה הבעיות.
<מיכל אבן: זאת אומרת הם לא יהיו אנשים שעובדים 12 חודשים ומרוויחים משכורות רק על 8 חודשים, אבל לא הרבה ישתנה.
<מיכל אבן: אין סוג א' וסוג ב'.
<מיכל אבן: אנחנו לא סוג א'.
<מיכל אבן: סגל זוטר באוניברסיטאות, ובוודאי במכללות, האוניברסיטאות מתעקשות לראות בנו סגל ארעי, זמני.
<מיכל אבן: אתה 20 שנה, אני 15 שנה סגל זוטר, אני ארעית כל שנה מחדש.
<מיכל אבן: אז אני חושבת, וזה גם נאמר ואני מאד מתחברת לזה.
<מיכל אבן: לא צריך להתווכח מה יהיו תנאי הכניסה ממורה מן החוץ לעמית הוראה.
<מיכל אבן: לא צריך להיות מורה מן החוץ.
<מיכל אבן: הדבר הזה צריך להיעלם - שאני עובד X ומשכר X פחות משהו ואין לי ותק.
<מיכל אבן: גם אם יצאתי לפנסיה מהאוניברסיטה, אין לו ותק.
<מיכל אבן: האנשים האלה מקבלים פנסיה רק משנת 2008 בזכות ה - - -
<יורם רז: גם אם הוא מלמד 4 שעות בשבוע?
<מיכל אבן: גם אם הוא מלמד, אני לא אקצין את זה, אבל גם אם הוא מלמד שעה.
<מיכל אבן: אני חייבת להגיד, אני לא מבינה את האמירות האלה של לא יעלה על הדעת שגדעון אוברזון יהיה עמית הוראה.
<מיכל אבן: איפה העולם מאבד את מראה הצדק בזה?