GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענבר הוכברג: קודם כל, חשוב לי להגיד שאנחנו האגודה היחידה בארץ שיש לה מחלקת דיור שמתעסקת בכל נושא המעונות בצורה הדוקה עד מאוד.
<ענבר הוכברג: במשך הארבע השנים האחרונות העבודה שלנו עם עופר ועם האוניברסיטה היא באמת צמודה.
<ענבר הוכברג: הנושא הזה ובכל נושא ההגשה של הבג"צ והסיפור, אנחנו מכירים ויודעים ועובדים בשיתוף הפעולה.
<ענבר הוכברג: היום, אין ספק שהנושא של החיוב הוא נושא כואב וקשה לכל הסטודנטים.
<ענבר הוכברג: מן הסתם, אם היה חיוב של תקורות או אילו תוספות לא ראויות, תאמינו לי שאנחנו הראשונים שהיינו עולים על זה.
<ענבר הוכברג: יכולים להעיד על זה חברנו שאנחנו יודעים לעשות חיים לא פשוטים כשיש דברים שיש לנהוג בהם אחרת.
<ענבר הוכברג: אני כן רוצה להוסיף שבנושא של החיוב הארנונה, אני ישבתי בחודשים האחרונים יחד גם עופר וגם לבד, במחלקת הארנונה בעיריית תל-אביב.
<ענבר הוכברג: הנושא של חיוב השטחים הציבוריים הוא נושא קשה.
<ענבר הוכברג: אנחנו ניהלו מאבק של חודשים כשרצנו לעלות את תעריף המעונות, בעצם מתעריף של מעונות שזה חיוב שהוא כמו הוטל כזה שהוא תעריף יותר גבוה מתעריף של מגורים.
<ענבר הוכברג: הצלחנו להוריד את התעריף לתעריף מגורים, אבל השטחים הציבוריים נשארים בעיינם.
<ענבר הוכברג: אם יש כבר שמחה וששון ואפשר לקדם את הנושא של המים, אז על אחת וכמה צריך לדחוף, אנחנו פרטנרים ושותפים שאת שמנו מכירים.
<ענבר הוכברג: אנחנו נשמח עוד להמשיך בסיפור הזה כי זה שני דברים שהולכים ביחד.
<ענבר הוכברג: אני כן יכולה להגיד שסטודנטים היום, ואנחנו מנהלים ישיבות דיירים באופן קבוע, בישיבה הגדולה שהייתה גם אני השתתפתי בה, נושא החיוב פר סטודנט, פר צריכה - - -
יעקב מרגי: כמה סטודנטים באוניברסיטה בתל-אביב משתמשים במעונות?
<ענבר הוכברג: במעונות.
<ענבר הוכברג: בשני המעונות יש באמת 1,558 ובמעונות עין, יאיר דייקתי?
<יאיר בן ענת: כן.
<יאיר בן ענת: 2,500.
יעקב מרגי: כמה יש באוניברסיטת תל-אביב?
<הודיה שחר: 30 אלף.
אוסאמה סעדי: יעני, 10%.
<ענבר הוכברג: בקירוב, 30 אלף.
<ענבר הוכברג: אגב, אני חייבת להגיד שהאוכלוסייה היא מגוונת בעיקר במעונות ברושים.
<ענבר הוכברג: הרצון לקבל חיוב פר שימוש זה משהו שעולה חד-משמעי מהדיירים.
<ענבר הוכברג: זאת אומרת, החיובים הקבועים האלה הם איזו רעה חולה שאנחנו מאוד מאוד רוצים לשנות ותקן את זה.
<ענבר הוכברג: בסופו אומר הבנאדם: 'וואלה, אני בתקופת מבחנים אוהב ללמוד בבית, לא הייתי בדירה, הייתי יום-יומיים.
<ענבר הוכברג: אין שום סיבה שאני אשלם כמו דייר שכל יום היה, התקלח, הדליק חשמל - - -
עיסאווי פריג': ענבר, הבעיה הזאת שנים קיימת.
עיסאווי פריג': אני הבנתי מהחברים מהאוניברסיטה שאתם חייבים חקיקה לצורך פתרון הבעיה הזאת.
עיסאווי פריג': מה עשיתם, למה במשך חמש שנים לא ניסתם לדחוף חקיקה שתביא - - -
<ענבר הוכברג: קודם כל אני אומרת לך שהנושא - - -
יעקב מרגי: אנחנו לא וועדת חקירה.
<ענבר הוכברג: בסוף, תשמע, לפני חמש שנים אני לא אוכל להעיד, לא הייתי בתפקידי, נכנסתי לתפקיד לפני שנה וחצי ולכן אני יכולה להעיד ולתת דין וחשבון על תקופתי.
<ענבר הוכברג: אני כן יודעת שהנושא הזה טופל, על הנושאים האלה אנחנו עושים ישיבות קבועות, זה לא משהו שהוא נפל - - -
<הודיה שחר: אני חייבת לציין, זה לא נכון ש- - -
יעקב מרגי: שחר, את מפריעה.
יעקב מרגי: גברתי, אנחנו וועדות חינוך, אין קריאות ביניים.
אוסאמה סעדי: זה לא דיון פוליטי, אל תיקחו את זה לשם.
איציק שמולי: דיון על הבחירות באוניברסיטת תל-אביב, לא על תעריפים.
עיסאווי פריג': אנחנו דנים על תעריפי המים.
יעקב מרגי: גברתי, לסכם.
<ענבר הוכברג: אני אתייחס לעניין ולא לדברים שאין להם טעם.
<ענבר הוכברג: בסוף יש המון דברים שאנחנו עושים.
<ענבר הוכברג: זה שנכנסים מעונות חדשים זה מכניס את הכמות הסטודנטים, אנחנו החלנו בשנים האחרונות עם הקמת מעונות ברושים.
<ענבר הוכברג: יש המון דברים שאנחנו מטפלים בהם.
<ענבר הוכברג: אין ספק שאלו נושאים חשובים.
<ענבר הוכברג: אנחנו מבחינתנו, כמו שאמרו פה, חקיקה זה משהו שאנחנו יותר נשמח שיוקדם, גם הארנונה.
<ענבר הוכברג: תודה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת שמולי בבקשה.
איציק שמולי: בעיקר על מה שאתה אמרת בדברים שנוגעים לסטודנטים, כאשר מגיעים לפה ראשי מערכת ההשכלה הגבוהה, הם יוצאים מפה לא פעם ולא פעמיים חבוטים.
איציק שמולי: אני אומר את זה בזכות הוועדה, כי אנחנו לא חוששים בוועדה הזאת לקחת פרות קדושות, כמו שאומרים, ולעשות איתן מה שאנחנו עושים איתן.
איציק שמולי: אני חושב שצריך להיות גם הגונים ולחלוטין זה לא המקרה כאן.
איציק שמולי: מילא אם אוניברסיטת תל-אביב הייתה אומרת שהיא רוצה לעשות משהו והיא לא הייתה עושה דבר בנדון, והייתה בעמדה כאילו היא משחקת משחק כפול.
איציק שמולי: ברגע שהאוניברסיטאות בעצמן, הן אלו שהגישו את הבג"צ והן מנהלות אותו מאז שנת 2013, אז אפשר להפליג במחשבות ולהגיע עד ל"כולבוטק", אבל זה לא רציני.
איציק שמולי: בסופו של דבר, אני חושב שאנחנו צריכים להשקיע את האנרגיות בקידום החקיקה שעליה אנחנו מדברים - - -
יעקב מרגי: החקיקה של כל חברי הכנסת.
איציק שמולי: זהו.
איציק שמולי: אנחנו נביא את האופוזיציה, את תעזרי לנו להביא את הליכוד ונראה כמה חברי כנסת של הליכוד יחתמו ויצביעו כאן - - -
<הודיה שחר: חברי הכנסת של הליכוד הגיבו בעניין הזה - - -
איציק שמולי: על הכיפאק.
עיסאווי פריג': זה לא דיון פוליטי.
איציק שמולי: בתגובות כולנו - - -
<הודיה שחר: אני פשוט רוצה שהיום אנחנו יוצאים עם פתרונות.
איציק שמולי: בתגובות כולנו אלופי עולם, השאלה מה עושים עם האצבעות.
איציק שמולי: בסופו של דבר אני מציע שאנחנו נקדם את החקיקה הזאת כמה שיותר מהר כחקיקה משותפת של כל חברי הכנסת ושנביא מזור לבעיה הזאת של המעונות באוניברסיטת תל-אביב.
עיסאווי פריג': זה לא רק מעונות.
עיסאווי פריג': אדוני היושב ראש, גם חשמל.
עיסאווי פריג': נגיד שאני נכה שגר במעונות, נכה, מגיעה לי הנחה מחברת חשמל על פי חוק.
עיסאווי פריג': האם אני זכאי להנחה הזאת כשאני גר במעונות או לא?
יעקב מרגי: אמרנו כבר, בהגדרה המשפטית צריך להפוך את ההסתכלות לדיור.
יעקב מרגי: ברגע שהסטטוס החוקי של מעונות, מכל הבחינות יתייחסו אליהם כדיור אז הכול - - -
<עופר לוגסי: זה המפתח.
איציק שמולי: רק להבין.
איציק שמולי: יש עוד שותפים לבג"צ חוץ מהאוניברסיטאות?
<עדי מוסקוביץ': אמרתי, חמש אוניברסיטאות.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, תודה על קיום הדיון המהיר.
אוסאמה סעדי: באמת הוא דיון מהיר, כשמו הוא.
אוסאמה סעדי: אני חושב שנחשפו פה להרבה דברים שהם חמורים ביותר ולא רק בנושא המים.
אוסאמה סעדי: כל הנושא הזה שמתייחסים למעונות כאל משהו שהוא מסחרי ואפילו משלמים ארנונה יותר מרמת אביב ויותר מסביון, סטודנטים?
אוסאמה סעדי: זה משהו מדהים, זה משהו חמור ביותר.
אוסאמה סעדי: אני לא מבין איך הרשויות, אני לא רוצה באמת להאשים ולקחת את זה לפן הפוליטי ולפן המפלגתי.
אוסאמה סעדי: אבל, יעני, 10% מהסטודנטים משלמים פי כמה מאשר 90% שהם גרים, אולי מישהו שהוא גר בדירה שכורה ליד המעונות של ברושים והוא משלם מים לפי תעריף מוזל, חשמל לפי תעריף מוזל, ארנונה לפי תעריף מוזל, ואותו סטודנט שקוף מהפריפריה, הסטודנט החרדי, הסטודנט הערבי שבקושי הולך למעונות על מנת אולי למצוא משהו יותר זול, אז מתברר בדיעבד שהוא משלם יותר גבוה מאשר הסטודנט שגר בשכירות בתנאים טובים יותר.
איציק שמולי: האבסורד הוא יותר גדול, כמו שהוא אמר גם בהשוואה לתושב ולא רק - -
אוסאמה סעדי: לתושב ולכן אני אומר.
איציק שמולי: ברמת אביב ג'.
יעקב מרגי: אני חושב שיש עוד פן.
אוסאמה סעדי: הנושא שרשות המים הוזמנה ולא הגיעה לדיון בוועדת החינוך בכנסת הוא חמור ביותר.
יעקב מרגי: ייבדק הנושא.
אוסאמה סעדי: אני חושב שלפני שנתחיל בתהליך של חקיקה, אני מבקש מכבודו לקיים עוד דיון, להזמין את רשות המים ולחייב אותם לבוא, להתייצב ולתת הסברים.
עיסאווי פריג': לעשות דיון מעקב.
<תאיר מוסקוביץ': אני תאיר, אני דיירת במעונות איינשטיין.
<תאיר מוסקוביץ': אני חייבת לציין, אני לא שייכת לשום גוף פוליטי - - -
יעקב מרגי: מה זה איינשטיין?
<תאיר מוסקוביץ': במעונות איינשטיין.
יעקב מרגי: באיזו אוניברסיטה?
<תאיר מוסקוביץ': תל-אביב.
<תאיר מוסקוביץ': אני מהפריפריה.
<תאיר מוסקוביץ': אני מקריית שמונה, עברתי למעונות.
<תאיר מוסקוביץ': לפני כן גרתי בשכירות, אני יודעת מה אני אמורה לשלם, אני יודעת מה החיובים אמורים להיות.
<תאיר מוסקוביץ': אני עברתי בין הדיירים, אני בדקתי את זה – יש פה חיוב קבוע חודשי של מים של 48 שקל לדייר.
<תאיר מוסקוביץ': זה כמעט 200 שקל לדירה.
<תאיר מוסקוביץ': זה לא יכול להיות.
<תאיר מוסקוביץ': אין לנו פה תעריף שמחייבים לפי 14 שקל או 7 שקל.
<תאיר מוסקוביץ': אני אפילו לא יודעת אם יש מונה מים באיינשטיין.
<תאיר מוסקוביץ': זה לא תקין, זה לא הגיוני.
<תאיר מוסקוביץ': לא יכול להיות שדיירים שלא נמצאים כמעט בדירה שלהם, הם כל היום באוניברסיטה.
<תאיר מוסקוביץ': אני סטודנטית לביולוגיה, אני כל היום לומדת, אין לי זמן להיות בדירה.
<תאיר מוסקוביץ': אפילו מים - - -
יעקב מרגי: כנראה את מחויבת ארנונה גם העכברים שבמעבדה.
<תאיר מוסקוביץ': גם עליהם.
<תאיר מוסקוביץ': זה פשוט בזיון, אתם מנצלים אותנו, לא אכפת לכם.
<תאיר מוסקוביץ': יש פה חוזה שבו רשום שזה לפי צריכה, אין לי פה קוב של מים - - -
יעקב מרגי: ולכן, מר עופר לוגסי מה אתה מסביר לי על איינשטיין?
<עופר לוגסי: במעונות איינשטיין החיוב נעשה לפי הצריכה בפועל, אבל החיוב מחולק בין הצריכה הקולקטיבית לבין - - -
יעקב מרגי: אבל תמיד זה קבוע 48 - - -
<תאיר מוסקוביץ': כן, יש לי הוכחות.
יעקב מרגי: למה את מפריעה?
<עופר לוגסי: החיוב נעשה לפי שנה קודמת.
<עופר לוגסי: אני לא יודע אם תמיד זה 48, אני מוכן לבדוק את זה.
<עופר לוגסי: בכל אופן, החיוב היה אמור להיעשות לפי החיוב בפועל ולא מעבר לכך ולא עבור שום דבר נוסף מעבר למים.
יעקב מרגי: נבקש את בדיקתך לעומק ולתת תשובות לוועדה.
עיסאווי פריג': היא אומרת משהו אחר.
איציק שמולי: הוא אומר שאין שם - - -
<עופר לוגסי: ההסכם שיש לאוניברסיטה - - -
יעקב מרגי: מאחר והייתי עסוק בלנגב את התה וגם הקשבתי לך, אני אסביר לך מה שלא הבינו אחרים.
יעקב מרגי: תקשיב, הוא בא ואומר שזה מחויב על פי צריכה בפועל.
יעקב מרגי: הוא הולך לבדוק את הטענה הזאת.
יעקב מרגי: תאיר הציגה לנו שזה 48 שקל דיכוטומי, חוזר על עצמו, כך קבעו באופן קבוע.
יעקב מרגי: הוא אומר שזה לא נראה לו, זה לפי צריכה בפועל.
יעקב מרגי: הוא חייב תשובה לוועדה.
עיסאווי פריג': אבל יש פה הוכחות כתובות.
<תאיר מוסקוביץ': יש לי חשבונות.
יעקב מרגי: תאיר, שנייה.
יעקב מרגי: תהיו קצת משוחררים, קחו נשימה עמוקה, זה לא שדה קרב.
יעקב מרגי: תאמיני שיש לי רגישות גבוהה, את לא מכירה אותי.
יעקב מרגי: חכו, אנחנו רוצים לברר.
יעקב מרגי: את טענת טענה שסותרת את מה שאמר מר לוגסי מאוניברסיטת תל-אביב, הוא גם סמנכ"ל תחזוקה.
יעקב מרגי: היא גם מחזיקה חשבונות.
יעקב מרגי: אני מבקש לבדוק מה קורה באיינשטיין, לתת תשובה לוועדה לגבי הטענה של איינשטיין.
יעקב מרגי: בלי שום קשר, הבעיה עדיין עומדת בעינה.
יעקב מרגי: היא קיימת גם אם זה היה, סליחה על הביטוי, חצי ממה שאת משלמת, שזה יהיה 100 שקל ל-4 דיירים.
יעקב מרגי: רבותיי, אני גר במשק פרטי, בית גדול.
יעקב מרגי: בזמן החורף כשאני לא משקה את הגינה והבריכה לא מלאה, 140 שקל.
יעקב מרגי: תאמין לי, המקלחת לא מפסיקה ומכונת הכביסה לא מפסיקה מלעבוד.
<תאיר מוסקוביץ': אין לנו מכונת כביסה.
יעקב מרגי: ואין חלוקה של החיים שלי, חצי אצל האימא שלי וחצי במושב.
<עופר לוגסי: התעריף הוא כפול, אבל עדיין זה לא היה אמור - -
יעקב מרגי: רבותיי, גם אם נוריד חצי ממה שהיא אמרה זה עדיין טעון ברור.
יעקב מרגי: מה לעשות, אני רק בתחום המספרים, אין לי הרבה תחומים שאני חזק.
עיסאווי פריג': אתה עדין היום.
יעקב מרגי: חכה, בסיכום אני לא עדין.
<פימה ורשבסקי: אני מפימה ורשבסקי, גם אני מאוניברסיטת תל-אביב.
<פימה ורשבסקי: רציתי להוסיף שכל העניין הוסתר מהסטודנטים.
<פימה ורשבסקי: חשבון המים, לא מופיע התעריף שם, רק אחרי שהלכנו והתעקשנו הם הודו בתעריף המים הזה.
<פימה ורשבסקי: כשרצינו לעלות את העניין הזה בפני הגורם, 'זה בטיפול, זה בטיפול'.
<פימה ורשבסקי: זה העניין, שהסטודנטים לא מודעים לעניין הגזל הזה שמתבצע שנים רבות.
<פימה ורשבסקי: כאילו, אם זה היה מודע הדברים היו נראים אחרת לגמרי.
יעקב מרגי: מי זה רומן?
יעקב מרגי: אתה לא רוצה לדבר, נרשמת.
יעקב מרגי: כן גברתי, תציגי את עצמך.
<ליאת הלבץ: נציגת התאחדות הסטודנטים.
<ליאת הלבץ: אני רוצה להוסיף משהו אחד לגבי - - -
יעקב מרגי: הארצית.
<ליאת הלבץ: הארצית.
יעקב מרגי: אנחנו חייבים לדייק פה, אני לא מבין אתכם.
<ליאת הלבץ: סליחה.
<ליאת הלבץ: אני רק רוצה להוסיף לגבי הארנונה.
<ליאת הלבץ: זה נושא ששמענו עכשיו, שר הפנים הולך להקים וועדה שתבחן מחדש את חיובי הארנונה וההנחות שמתקבלות, באמת לסטודנטים ומעונות הסטודנטים - - -
עיסאווי פריג': הוא מש"ס, את יודעת את זה.
<ליאת הלבץ: אני קוראת פה ליושב ראש הוועדה להצטרף אלינו, לעזור לנו מול שר הפנים כדי לשנות את ה- - -
יעקב מרגי: הוא התחייב לבדוק את סוגית הארנונה בכלל, או לסטודנטים?
<ליאת הלבץ: כן, כן, ארנונה בכלל.
<ליאת הלבץ: ההמלצות וועדת - - -
יעקב מרגי: אני אחזק את ידיו במה שהוא בודק מבחינת הארנונה, אבל שר הפנים דואג גם לשלטון המקומי, את מכירה.
יעקב מרגי: אנחנו כאן מחויבים כפול.
יעקב מרגי: קודם כל, יש לקונה אלא אם מישהו פה באופן אובייקטיבי יבוא וישכנע אותי למה למעונות צריך להתייחס בצורה מסחרית או כמו הוסטל או מלון.
יעקב מרגי: לא מבין את זה, לא מבין.
יעקב מרגי: אנחנו נתקוף את זה כנראה בחקיקה.
יעקב מרגי: לא יעזור כלום, כי אם זה בתהליך בג"צ ומתעקשים מ-2012, לא יעזור כי לפעמים כשלא הולך בכוח הולך עם יותר כוח.
יעקב מרגי: אם פטיש של קילו לא מכניס את המסמר עד הסוף לוקחים חמישה קילו.
עיסאווי פריג': ואם יטילו וטו בוועדת השרים לחקיקה?
יעקב מרגי: אנחנו נתעקש.
אוסאמה סעדי: הם לא יטילו.
אוסאמה סעדי: הנה הסטודנטים - - -
יעקב מרגי: עזוב, אני לא נכנס לזה.
יעקב מרגי: היא צעירה וגם אני הייתי צעיר מתלהב ותולה תקוות בחברים שלי, מה שרואים מכאן לא רואים משם.
יעקב מרגי: מותר לך, אני לא כמוהם, לא מיד קפצתי עליך.
יעקב מרגי: אני שמח שאת נותנת אמון במערכת הפוליטית, כך צריך להיות.
יעקב מרגי: מה לעשות, יש אילוצים כאלה ואחרים.
יעקב מרגי: אני מאמין שראשי הרשויות יגידו: 'עוד פעם אתם פוגעים לנו בהכנסות'.
יעקב מרגי: כמו שאנחנו מגנים עליהם - - -
אוסאמה סעדי: זה לא הכנסות, זה רשות המים.
יעקב מרגי: כמו שאנחנו מגנים עליהם כשלא משיתים - - -
עיסאווי פריג': זה לא קשור לרשויות.
<ענבר הוכברג: הארנונה כן.
עיסאווי פריג': הארנונה כן, המים לא, חשמל לא.
יעקב מרגי: פתחנו את דיון עכשיו?
יעקב מרגי: כמו שאנחנו משתדלים לא להשתית עליהם עלויות בלי שיפוי, נכון איציק שזו התשובה הסטנדרטית בוועדת השרים שהם מתנגדים לחוקים.
יעקב מרגי: פה אנחנו נתבע את ההיגיון ואת השכל הישר.
יעקב מרגי: סיכום - - -
עיסאווי פריג': יש חמישה מקומות בארץ, חמש עיריות שהן חזקות: תל-אביב, ירושלים, - - -
יעקב מרגי: 15, ואם תרצה לדעת, היום זה כבר 20.
יעקב מרגי: חלק גדול מהן, החזקות האלה, בוא נגיד לך, זו לא גזרה משמים.
יעקב מרגי: תרשו לי לפרוק תסכולים שלי, המדינה נתנה להם משאבים כמו שמשרדי ממשלה, כמו מרכזי רפואה, כמו מרכזי תעשייה וכל זה הביא הון אנושי לערים האלה.
יעקב מרגי: שלא יסתכלו על זה כאילו זה כוחי ועוצם ידי של אותו ראש רשות שעשה את החיל הזה, זה לא נכון.
יעקב מרגי: יש לזה הרבה פרמטרים שתרמו לכך, אני קורא לזה משאב של הציבור הרחב.
יעקב מרגי: המשאב הזה צריך לחזור אליו ולאו דווקא, ואני לא מזלזל במשהו גרנדיוזי ולהחליף פרחים צבעוניים למרות שלא קמלו הישנים.
יעקב מרגי: אני רואה אותם, הארגזים באים, תמיד שיהיה צבעוני בכיכר, זה טוב, זה חשוב, אבל יש דברים לא פחות חשובים.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים להתערב להם, אנחנו כמפקחים כחברי כנסת.
יעקב מרגי: רבותיי, הסיכום לא כתוב, בדרך כלל אני כותב את הסיכום תוך כדי הדיון - - -
<הודיה שחר: אפשר שאלה אחרונה.
<הודיה שחר: מה לגבי הכסף שכבר נגזל מהסטודנטים.
עיסאווי פריג': זה נאמר שתחילה צריך לעשות - - -
יעקב מרגי: מה את לומדת באוניברסיטה?
<הודיה שחר: מדעי המדינה ותקשורת.
יעקב מרגי: מדעי המדינה.
יעקב מרגי: אם היית לומדת כלכלה או - - -
<הודיה שחר: יכולתי ללמוד גם כלכלה.
יעקב מרגי: גם במדעי המדינה יש עניין של תהליכים.
יעקב מרגי: אנחנו כרגע בתחילת התהליך.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני לא משפטן, אבל אומר לך שמבחינה משפטית אין לך ממי לתבוע.
יעקב מרגי: לא מהאוניברסיטה כי היא משלמת תעריף גבוה, לא מתאגיד המים כי הוא הגדיר אותך ככה.
יעקב מרגי: עכשיו, אם מישהו חושב כרגע על תביעה ייצוגית, שמעתי בהתחלה: 'תחזירו לנו'.
יעקב מרגי: חבל על הכסף שתשלמי לעורך הדין.
יעקב מרגי: הוא יהיה מבסוט, הוא יבטיח לך הרים וגבעות, לא תגיעו לכלום משם.
יעקב מרגי: תנו לנו לטפל בזה, זה במישור - - -
עיסאווי פריג': גורם הפיצוי יעבור.
<תאיר מוסקוביץ': גם אם החיוב קבוע והוא לא לפי צריכה?
יעקב מרגי: הוא חייב לנו תשובה.
יעקב מרגי: השאלה שלך במקום - - -
עיסאווי פריג': זה כתוב בפרוטוקול.
<עופר לוגסי: אנחנו נבדוק את הסוגיה של איינשטיין.
יעקב מרגי: יפה, ותשלח לנו תשובה לוועדה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, לפחות אלה שנוכחים בדיון, עיני העם נשואות אלינו.
יעקב מרגי: אנחנו כנראה נצטרך להתערב בחקיקה.
יעקב מרגי: אני לוקח על עצמי להכין את זה, אני אחתים את חברי הכנסת ששותפים לדיון.
<ענבר הוכברג: אנחנו באגודת הסטודנטים מוכנים לעזור ולהביא את כל הסטודנטים שצריך, אם צריך למה שצריך.
יעקב מרגי: אתם תהיו הלוביסטים לחוק הזה.
<ענבר הוכברג: אין שום בעיה.
יעקב מרגי: נגייס אתכם.
<הודיה שחר: נראה שראוי שאני אהיה הלוביסטית לחוק הזה.
יעקב מרגי: דברי הסיכום נאמרו.
יעקב מרגי: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, 29 בפברואר 2016, כ' באדר א' התשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא: בגרות למבוגרים.
יעקב מרגי: משרד החינוך, מי שלא סיים עם תעודת בגרות, לפחות מינימלית כלשהי, ואלה שסיימו תיכון ללא תעודת בגרות, האם משרד החינוך נוקט פעולות כלשהן במסגרות מסוימות?
יעקב מרגי: תרצה להוסיף קודם משהו?
יעקב מרגי: בבקשה מי מכם, שיציג את עצמו בבקשה.
<דוד גל: אני דוד גל.
<דוד גל: אני סגן מנהל אגף הבחינות במשרד החינוך.
<דוד גל: אני יחסית חדש במשרד, משהו כמו 5 חודשים.
<דוד גל: 12 שנה מנהל הגימנסיה העברית בירושלים.
<דוד גל: - - -
יעקב מרגי: מי זה מנהל האגף?
<דוד גל: משה דקלו שנמצא כרגע בכנסים שהמנכ"לית עושה בארץ.
<דוד גל: אני אחלק את התשובה שלי לשתיים: בתוך המערכת ואחרי שהילדים מסיימים.
<דוד גל: אני יכול להגיד שבתוך המערכת כשהילדים נמצאים עד גיל 18, משרד החינוך מתקצב באמצעות אגף שח"ר (אגף שירותי חינוך ורווחה) אוכלוסיות חלשות, אוכלוסיות מוחלשות באמצעות כיתות מסוימות שנקראות: כיתות מב"ר, כיתות שח"ר וכיתות אתגר - - -
יעקב מרגי: מה זה מב"ר?
<דוד גל: מב"ר – מסלול כיתות של ילדים שנמצאים בבתי ספר רגילים ונמצאים במסלול בגרות רגיל, זה ראשי התיבות של מב"ר.
<דוד גל: אלו ילדים שיש להם קשיים.
<דוד גל: עם קשיים, אבל לא מוותרים עליהם ולא מוותרים להם, אלה ילדים שמצליחים בבגרות.
<דוד גל: בהרבה מקרים כיתות שח"ר מגיעות ל-100% בגרות למרות - - -
יעקב מרגי: מה ההבדל בין מב"ר לשח"ר?
<דוד גל: שח"ר זה אגף.
<דוד גל: זאת אומרת, האגף הזה מפעיל - - -
יעקב מרגי: כן, אני יודע.
יעקב מרגי: אמרת עושה את מב"ר, אתגר - - -
<דוד גל: אתגר, אלו ילדים יותר חלשים שהם יותר מתקשים.
<דוד גל: בדרך כלל הם נמצאים במסלול בגרות חלקית.
<דוד גל: יש שלושה סוגי כיתות שאגף שח"ר מפעיל אותן בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית לאוכלוסיות - - -
יעקב מרגי: יצוין ש"אתגר" הצליח ועדיין הוא נכנס לסטטיסטיקה ללא תעודת בגרות.
<דוד גל: נכון.
<דוד גל: ילד יכול לסיים 12 שנות לימוד, יכול לעבור את סף המסוגלות.
<דוד גל: זאת אומרת, הוא עבר חלק מהבגרות – אנחנו רואים בזה הצלחה מאוד גדולה, כי אם הוא עבר חלק זה יכול להוות טריגר להמשך, תכף נדבר על ההמשך.
<דוד גל: בדרך כלל יש כיתות מב"ר ששם אחוזי ההצלחה מגיעים ל-70%-80%, זה עובר את הסטטיסטיקה - - -
יעקב מרגי: "אתגר" גם במסגרות הרגילות?
<דוד גל: "אתגר" גם בתוך בתי ספר רגילים, בוודאי.
יעקב מרגי: אומרים לחברי כנסת לא להגיע עוד כי זה יעבור את האורחים בסוף.
יעקב מרגי: סליחה, תמשיך.
<דוד גל: את זה אני אומר לגבי התלמידים האלה.
<דוד גל: יש גם הרבה תלמידים היום, על פי וועדת דורנר יש הרבה שילוב של חינוך תלמידי חינוך מיוחד בתוך המערכת הרגילה.
<דוד גל: נכון שהאחוזים לא טובים.
<דוד גל: זאת אומרת, אי אפשר להתכחש לזה, אבל אני יכול להגיד לך מהניסיון האישי שלי - - -
יעקב מרגי: כשאתה אומר אחוזים לא טובים, תן לנו נתונים.
<דוד גל: הנתונים מדברים על סדר גודל של 50% מכלל התלמידים במדינת ישראל עם תעודת בגרות.
<דוד גל: זה אומר ש-50% אין להם תעודת בגרות.
<דוד גל: הנתונים האלה - - -
יעקב מרגי: וב-50% יש את כל סוגי התעודות בכל הרמות?
<דוד גל: כן.
<דוד גל: אותם תלמידים שלא סיימו עם תעודת בגרות, הם יכולים להשלים את תעודת הבגרות שלהם גם במהלך הצבא.
<דוד גל: אגב, חלק במהלך הצבא וחלק בכלל יכולים להשלים את תעודת הבגרות.
<דוד גל: אגף הבחינות מאפשר לכל תלמיד במדינת ישראל שרוצה להשלים את תעודת הבגרות - - -
יעקב מרגי: דוד, אנחנו נעשה את הדיון פתוח.
יעקב מרגי: כשאתה אומר באמצעות הצבא, אני לא רוצה לדלג על זה, זה הצבא או שזה בשילוב אתכם, אתם נמצאים במסלולים האלה?
<דוד גל: בטח.
<דוד גל: לא רק שאנחנו נמצאים, אנחנו יזמנו את זה.
<דוד גל: בזה שאנחנו מאפשרים - - -
יעקב מרגי: זה שאתם מכירים בתעודה?
<דוד גל: לא.
יעקב מרגי: תסביר במה זה מתבטא.
<דוד גל: ברגע שאנחנו יושבים עם הצבא וקובעים איתו מועד נפרד, שמשרד החינוך מקצה מועד נפרד, זה מבחן שונה לחיילים לוחמים, אנחנו באים לקראת הצבא ולקראת חיילים לוחמים.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, זה בלי טובות.
יעקב מרגי: סליחה שאני אומר את זה.
יעקב מרגי: זה חשוב שאתה אומר שאתה מקצה מעוד נפרד ותכיר בזה, בכוונה חידדתי.
יעקב מרגי: האם אתה נמצא שם כאינטרס של משרד החינוך, מעבר להכרה והקצאת מועד, כמה אתה פעיל יחד עם הצבא בהשלמת תעודת הבגרות?
<דוד גל: תראה, זה לא שאני אומר לצבא: 'בואו קחו מועד ואנחנו נכתוב לכם בחינה ותסתדרו'.
<דוד גל: הצבא מאפשר להם להיכנס לסוג של מכינה כשאנחנו מעורבים בתוך המכינה - - -
יעקב מרגי: במה זה מתבטא.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לחלוב אותך, במה מתבטא כשאתה מעורב כמשרד?
<דוד גל: עוד פעם, המשרד בשיתוף עם הצבא, אגב, התכנית הזאת ירדה, רק שתשמע - - -
יעקב מרגי: תשמעו חברי כנסת, אתם זוכרים את הדיון על הבגרות - - -
מירב בן ארי: בגרות ללוחמים.
<דוד גל: אני אומר, בגדול התכנית הזאת ירדה כחלק מהקיצוצים האחרונים של הצבא, אבל בגדול אנחנו - - -
מירב בן ארי: זה מהקרן להכוונת חיילים משוחררים?
<מגי קורן: כן, זה במסגרת המכינות הקדם - - -
מירב בן ארי: המכינות, דרך אגב , הבנתי שכולם חתמו- - -
<מגי קורן: עוד לא.
<מגי קורן: בשבוע הבא יש דיון - - -
מירב בן ארי: אני שמעתי מ- - - שכולם חתמו.
מירב בן ארי: רעיונית.
<מגי קורן: רעיונית, כן.
יעקב מרגי: כבר שנה.
יעקב מרגי: רעיונית שנה - - -
מירב בן ארי: הוא הבטיח לנו, בתחילת מרץ יש לו ועדת ביקורת, עד אז הוא יסיים את זה.
יעקב מרגי: אתה אומר 'ירדה'.
יעקב מרגי: בוא נצא מתוך נקודת הנחה שהיא לא ירדה כי אנחנו נאלץ אותם לחזור - - -
<דוד גל: מעולה.
יעקב מרגי: במה מתבטאת המעורבות?
יעקב מרגי: שחרר מידע.
<דוד גל: המעורבות שלנו, אני לא מסתיר מידע.
יעקב מרגי: שחרר, אולי אתה צנוע, לא מצד הסתרה.
<דוד גל: המעורבות שלנו, עוד פעם, זה בכל נושא ההוראה, לתת לתלמידים האלה, אתה צריך לתת להם מורים, אתה צריך לתת להם חומרים, אתה צריך לתת להם זמן - - -
יעקב מרגי: משרד החינוך מקצה את המורים?
<דוד גל: כדי שהם יצליחו.
<דוד גל: משרד החינוך מאפשר את הפלטפורמה להצלחה.
<דוד גל: מי שמקצה כסף - - -
יעקב מרגי: אתם לא משתתפים במשאבים?
<דוד גל: בבגרות ללוחמים חלקית, אם איני טועה, ב- 5 מיליון - - -
<מגי קורן: הצבא מימין את זה, הפסיק לממן ואז ניסינו למצוא פתרון לפרויקט במסגרת המכינות.
יעקב מרגי: יש לנו דיון נוסף.
יעקב מרגי: אני לא מבין, יושבים פה, מצהירים הצהרות ועושים דברים אחרים.
איציק שמולי: זה חדש לך.
איציק שמולי: אתה יכול להגיד גם כמה מילים אדוני.
איציק שמולי: אני לא כל כך הבנתי את ההקשר של מה שאמרת לחינוך מבוגרים, מה שעולה לי בראש חינוך מבוגרים - - -
<מגי קורן: אני אדבר.
יעקב מרגי: עוד לא.
יעקב מרגי: אני עצרתי אותו בשלב ההצגה.
יעקב מרגי: אתה אומר שבגרות ללוחמים כרגע ירדה ואתם מעורבים יותר בפלטפורמה.
יעקב מרגי: תמשיך הלאה בבקשה.
<דוד גל: לאחר מכן.
<דוד גל: עכשיו אני הולך אחרי הצבא.
<דוד גל: אני רק אזכיר שמשרד החינוך, בגדול, אחראי עד גיל 18.
<דוד גל: הוא לא אמור לתת חינוך עד גיל 30 או משהו כזה.
יעקב מרגי: אתה יודע כשאתה קונה מקרר, אחרי שזה הגיע לבית הלקוח יש עדיין אחריות לספק.
יעקב מרגי: אתה מביא את הרציונל אליו אני חותר?
<דוד גל: תראה, אתה חבר כנסת, אני לא רוצה - - -
יעקב מרגי: דוד, אתה תאמר רק מה שאתה חייב.
יעקב מרגי: אני רוצה שתבין את הרציונל שלי.
יעקב מרגי: כשאתה קונה מקרר היצרן עדיין אחראי לי ולמשווק עדיין יש לו אחריות.
יעקב מרגי: להבדיל, להבדיל, אפילו כשיוצאים מבית החולים עדיין יש ליווי של מרפאות חוץ.
יעקב מרגי: אני רוצה להוביל, הנה אני כבר מקדים והולך לסוף הדיון, לשם אני חותר.
<דוד גל: אני הולך לאנלוגיה שלך.
<דוד גל: אנחנו לוקחים אחריות גם אחרי גיל 20 וגם אחרי גיל 22.
<דוד גל: זאת אומרת, אחרי גיל 18.
<דוד גל: באופן עקרוני אנחנו מאפשרים לתלמידים לעשות את בחינות הבגרות בשלוחות אקסטרניות.
<דוד גל: כל ילד - - -
מירב בן ארי: אנחנו תכף מקיפים את האורחים.
מירב בן ארי: בואי בבקשה.
<מגי קורן: יחס אינטימי כזה אף פעם לא - - -
מירב בן ארי: ותראי כמה זה חשוב לנו.
מירב בן ארי: את מבינה.
מירב בן ארי: התרגשנו מזה שענת הגיע.
<דוד גל: חיה תדבר על השלוחות האקסטרניות.
<חיה מאור: אני חיה מאור, אני ממונה על המערכת האקסטרנית.
<חיה מאור: המערכת האקסטרנית למעשה נותנת שירות היבחנות בלבד, לא - - -
מירב בן ארי: רגע, אקסטרנית של תיכוניים או אקסטרנית של מבוגרים?
<חיה מאור: זה גם וגם.
<חיה מאור: שוב, נעשה הפרדה.
<חיה מאור: אקסטרנית של תיכוניים, בעיקרון תלמידים שסיימו 12 שנות לימוד והספיקו להיבחן לפחות בבחינת בגרות אחת בבית ספרם יכולים אחר כך לחזור ולהיבחן בבית הספר.
יעקב מרגי: אם הוא לא עשה שום בחינה - - -
<חיה מאור: אם הוא לא עשה שום בחינה הוא נבחן באמצעות המערכת האקסטרנית.
<חיה מאור: שוב, המערכת הזאת לא נותנת - - -
מירב בן ארי: מספיק שיש לך בגרות אחת ואתה יכול לחזור לתיכון המקורי שלך.
מירב בן ארי: <קריאה:> ואם אין?
מירב בן ארי: אם אין, אז באקסטרנית.
יעקב מרגי: עד איזה גיל יש את האחריות, נקרא לזה, השלוחה אם הוא עשה בגרות אחת?
מירב בן ארי: של בית הספר.
<חיה מאור: כל זמן שבית הספר קיים הוא יכול להיבחן באמצעות בית הספר.
<חיה מאור: היה ובית הספר לא קיים, הוא לא הספיק להיבחן באף אחת מבחינות הבגרות בבית הספר, או לחלופין הוא למד - - -
יעקב מרגי: יש את המסגרות האקסטרנית, אבל זה לא לימודית, זה רק בחינות.
יעקב מרגי: פלטפורמה לבחינות.
<מגי קורן: אני אמשיך.
<מגי קורן: שמי מגי קורן אני מנהלת את האגף לחינוך מבוגרים.
<מגי קורן: מעצם - - -
מירב בן ארי: תגידי הבהרה אחת גם לפרוטוקול וגם לי.
מירב בן ארי: כשאת אומרת חינוך למבוגרים, מבחינתכם מעל גיל 18 זה מבוגר.
<מגי קורן: זה בדיוק מה שאנחנו - - -
יעקב מרגי: היא תיתן רקע כללי.
<מגי קורן: אנחנו קיימים במשרד החינוך, זו איזו אמירה שבכל זאת יש אחריות מעל גיל 18.
<מגי קורן: האגף מטפל ב-3 נושאים עיקריים וכל פעם אנחנו נפגעים בנושא אחר.
<מגי קורן: באולפנים להנחלת לשון, השלמת השכלה למבוגרים – תכף אני ארחיב – והמכינות הקדם אקדמיות.
<מגי קורן: במסלול להשלמת השכלה, האגף פיתח תכניות לימודים מרמה של השכלת היסוד, מרמת אנאלפביתים עד 12 שנות לימוד – זו תעודת גמר תיכונית - - -
ענת ברקו: כמה כאלה יש?
<מגי קורן: המסגרת הזאת, זה תלוי תקציב מכוון שהחוק עד 18 זה כביכול חוק חינוך חובה, אבל עם מבוגרים יש לנו כעת כמה פרויקטים.
<מגי קורן: התכניות שלנו היום מתבצעות במימון משרד החינוך בלבד.
<מגי קורן: ברשויות המקומיות אנחנו כבר בשנה השלישית השגנו את התקציב, אנחנו מאפשרים תמיכה של כיתות למבוגרים - - -
יעקב מרגי: זה באמצעות מבחן תמיכה, "קול קורא".
<מגי קורן: הקצבה, אנחנו מקציבים - - -
יעקב מרגי: רגע, אני בכוונה רוצה שתביני את השאלה שלי.