GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איציק שמולי: הכל נובע מתוך מקום אחד, ונכון, זה לא נעים לומר את זה, בטח לא מצד מישהו שמגיע ממפלגת העבודה, אבל אני אומר לכם, אם אנחנו לא נידרש להתעסק ולטפל בחטא הקדמון של הרכב המל"ג והרכב הות"ת, אז שום דבר לא ייפתר, כי אנחנו לא מייבשים את הביצה.
איציק שמולי: מה, אנחנו מתפלאים?
איציק שמולי: הרי בסוף מה קורה?
איציק שמולי: נציגי המפוקחים הם המפקחים.
איציק שמולי: אז אנחנו מתפלאים שלא הדרישה הראשונה של תיקון מצב הסגל הזוטר של המכללות הוא זה שעולה על השולחן?
איציק שמולי: אנחנו מתפלאים על זה שאין מספיק מחקר במכללות?
איציק שמולי: אנחנו מתפלאים על זה שאוניברסיטאות עברייניות, שאחרי שוועדת החינוך של הכנסת אומרת להן באופן חד משמעי לחדול מיישום התכניות הפרטיות בתוך המוסדות המתוקצבים, הן ממשיכות לעשות את זה כאילו כלום?
איציק שמולי: אז אין מה להתפלא וצריך להפסיק לעצום את העיניים.
איציק שמולי: צריך לטפל בעניין הזה של הרכב המל"ג והרכב הות"ת.
איציק שמולי: ועד שהדבר הזה לא ייפתר, אנחנו כל פעם נתעסק בו בסוגיה בזווית אחרת שנוגעת לכשלים של המערכת, שאין לה אינטרס מובנה לתקן את עצמה.
איציק שמולי: אני אומר לכם, ישבתי במל"ג.
איציק שמולי: אין למערכת שום אינטרס לתקן את עצמה, וגם כשהיא עושה את זה, זה בדרך כלל למראית עין.
מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת שמולי.
מירב בן ארי: אני וחבר הכנסת שמולי מובילים את הנושא הזה של התכניות החוץ תקציביות ואנחנו התחייבנו מה שנקרא, למרות שבפעם האחרונה שוועדת החינוך החליטה החלטה המל"ג עשה מה שהוא רוצה.
מירב בן ארי: אני יכולה להיות בטוחה, גם דיברתי על זה גם גדי, שאנחנו לא נשקוט עד שהסיפור הזה יסתיים ועוד השנה.
מירב בן ארי: לגבי הפריבילגיה, כי התייחסת לזה, אז לא יכולתי להתעלם מהשערורייה הזאת של התכניות חוץ תקציביות.
מירב בן ארי: עכשיו לענייננו.
מירב בן ארי: בבקשה, מה שמך ותפקידך לפרוטוקול?
<דנה אהרון: דנה אהרון, ממונה תחום שכר, סמנכ"ל משאבי אנוש במל"ג.
מירב בן ארי: תתייחסי לדברים שנאמרו כאן על ידי חברי הכנסת וכמובן לסוגיה.
<דנה אהרון: אוקיי.
<דנה אהרון: אני בכל זאת אתחיל עם הקדמה ואני אגע בכל הנקודות שציינה חברת הכנסת גלאון.
<דנה אהרון: בסוף שנת הלימודים הקודמת באמת נחתמו שני הסכמי שכר בשתי מכללות, שהיו אחרי - אני לא יכולה אפילו לספור - מספר רב של דיונים בוועדת החינוך.
<דנה אהרון: בסופו של דבר הם גם נחתמו אחרי עדכון וברכת יושב ראש החינוך הקודם, חבר הכנסת מצנע וגם אושרו על ידי ות"ת והממונה על השכר ויצאנו לדרך.
<דנה אהרון: כרגע ההסכמים האלה מיושמים, להבנתנו - - -
מירב בן ארי: של מי הייתה היוזמה לחתום על ההסכם, של המכללה?
<דנה אהרון: מה זאת אומרת?
מירב בן ארי: מה הביא את ההסכם?
מירב בן ארי: מי יזם?
<דנה אהרון: אני אומר את הדינאמיקה של משאים ומתנים.
<דנה אהרון: בדרך כלל לפחות בעולם המורים מן החוץ עד לפני מספר שנים, בוא נאמר ככה, לא היו התארגנויות של ארגוני נציגים במכללות.
<דנה אהרון: אותי איתי יזכיר לי, אני לא זוכרת לפני זמן - - -
<איתי סבירסקי: שלוש שנים.
<דנה אהרון: התארגנו שנקר ותל אביב יפו באמצעות ארגון כוח לעובדים ויש עוד כמה ארגונים יציגים בכמה מקומות - - -
<מוטי גיגי: לפני כן ספיר התארגנה, שנתיים לפני.
<דנה אהרון: נכון, נכון.
מירב בן ארי: תנו לה להמשיך.
<דנה אהרון: שנקר ותל אביב יפו פחות או יותר במקביל פנו אלינו בבקשה לאגן את תנאי ההעסקה ואת המעבר של המורים מן החוץ לסגל עמית בהסכם קיבוצי ואנחנו התחלנו משא ומתן שפחות או יותר התנהל במקביל, וכן אני אומר הוא התנהל בוועדת החינוך.
<דנה אהרון: אנחנו הגענו לוועדת החינוך של הכנסת כמעט לאורך כל המשא ומתן.
מירב בן ארי: רגע, זאת אומרת היוזמה לעשות את ההסכם הגיעה בעצם מהמכללה, לא מכם.
זהבה גלאון: מהסגל.
מירב בן ארי: מהסגל.
מירב בן ארי: לא מכם.
<דנה אהרון: רגע.
מירב בן ארי: אתם בסך הכל נתתם - - -
<דנה אהרון: לא, לא, רגע, שנייה, אני אתן את הנקודה הזאת.
<דנה אהרון: באופן רוחבי, עוד לפני כן, אנחנו פרסמנו הנחיות חדשות למסלול חדש שנקרא סגל עמית.
<דנה אהרון: פשוט אמרנו, ראינו שהנושא הזה של עמיתי הוראה במכללות הוא נושא שבעבר הסגל הבכיר טען שהוא מייצג את המורים מן החוץ.
<דנה אהרון: אנחנו חשבנו שבאמצעות משא ומתן ארצי כזה אנחנו נגיע להסדרה ארצית.
<דנה אהרון: אנחנו ראינו שהסגל הבכיר בסופו של דבר לא ייצג את המורים מן החוץ, ועשינו באופן חד צדדי, פרסמנו הנחיות חדשות לסגל המכללות שהן רלבנטיות לכל המכללות, כל מכללה היום יכולה להעביר את הסגל שלה לסגל עמית והמתווה הזה פורסם לכולם.
<דנה אהרון: במקביל לפרסום המתווה או מאד קרוב אליו, כבר היו ההתארגנויות האלה של קבוצות של מורים מן החוץ במוסדות ספציפיים, ש - - -
זהבה גלאון: במקביל לחוסר הנחת מהמתווה, ממה שפורסם במתווה.
<דנה אהרון: לא, אבל עוד מעבר לזה הם גם אמרו, ואני מכבדת את זה, כי זה באמת האווירה הכללית בכלל ביחסי עבודה, אז הם רצו להסדיר את תנאי ההעסקה שלהם בהסכם קיבוצי.
<דנה אהרון: אין הסכם קיבוצי ארצי למרצים מן החוץ, אין ארגון ארצי, אז הם רצו לאגן את זה בהסכם קיבוצי מקומי וזה מה שהתחלנו לעשות.
<דנה אהרון: ות"ת בדרך כלל מלווה הסכמים כאלה, היא בסופו של דבר צריכה לאשר אותם יחד עם הממונה של השכר, שהנציג נמצא כאן.
<דנה אהרון: וזהו, ויצאנו לדרך.
<דנה אהרון: אחרי משא ומתן שבסופו של דבר בשתי המכללות עלו נושאים שגם אנחנו לא הכרנו אותם עד אז, כל מיני סוגיות בשנקר שנגעו לקורסים לעיצוב ובתל אביב יפו למאפיינים מסוימים של סגל ולתשלום, ובסופו של דבר הגענו להסכם שבסופו של דבר היטיב, לא רק הסדיר, הוא גם היטיב עם המורים מן החוץ מבחינת משך ההעסקה, התנאים הסוציאליים וגם, זאת אומרת, שמרנו על גבולות מסוימים שאנחנו - - -
זהבה גלאון: היטיב ביחס למה?
זהבה גלאון: מה זה, היטיב ביחס למה שהיה, לא ביחס לדרישה שלנו - - -
<דנה אהרון: בסדר, השאלה מה נקודת הייחוס.
<דנה אהרון: אני אתייחס לזה גם.
מירב בן ארי: תגידי, אני חייבת להבין משהו אחד, כאדם מן היישוב, האדם הסביר מה שנקרא.
מירב בן ארי: אני גם מגיעה מעולם המשפטים, למדתי את האדם הסביר.
מירב בן ארי: כמה שנים את במל"ג?
<דנה אהרון: 10 שנים.
מירב בן ארי: 10 שנים את במל"ג.
מירב בן ארי: אני האדם הסביר תוהה אם זה לא נראה לך מוזר שמבין עשרות מכללות, רק שתיים הצלחתם להביא עד היום?
<דנה אהרון: מה זאת אומרת להביא?
מירב בן ארי: הרי יושבים בוועדות חינוך שנים, אומרים שיש בעיה, בעיה לאומית, בעיה שיש מרצים סוג א' ומרצים סוג ב'.
מירב בן ארי: הנה אני, יושבת ראש הוועדה אומרת את זה בגלוי.
מירב בן ארי: דרך אגב, גם עכשיו בהסכם של העובדים שנחתם שבוע שעבר עם ניסנקורן, גם גילינו שיש עובדים סוג א', גילינו – ידענו את זה, זה פשוט בא לידי ביטוי.
מירב בן ארי: זה לא נראה לך קצת מוזר שמבין עשרות מכללות, רק שתיים?
מירב בן ארי: וכשראית את השתיים – הבנת כמה ההסכם הזה נחוץ ועדיין זה לא גרם לכם מה שנקרא קצת להשקיע יותר מאמץ מלשחרר הנחיות?
<דנה אהרון: לא, אבל רגע, אני חושבת שאנחנו צריכים להבהיר את תפקיד ות"ת וגם מה היכולת שלנו להגיע בכלל להסכמים קיבוציים.
מירב בן ארי: האם מל"ג זה הגוף המפקח?
<דנה אהרון: לא, אז אני אומר.
מירב בן ארי: האם אתם מקבלים את התקציבים שלהם?
<דנה אהרון: אני יכולה ל - - -
מירב בן ארי: אני יודעת, תאמיני לי, 389 מיליון שקלים התקציב שלכם לשנת 2016.
<דנה אהרון: היכולת שלנו להביא להסכם קיבוצי היא-.
<דנה אהרון: זאת אומרת אנחנו לא יכולים להכריח קבוצת עובדים להתארגן.
מירב בן ארי: מה עשיתם, חוץ מלפרסם הנחיות?
<דנה אהרון: יש לנו דרך אחת.
<דנה אהרון: הות"ת לא חתומה על הסכמים קיבוציים.
מירב בן ארי: אל תדאגי, כשאתם רוצים משהו, יש לכם הרבה - - -
<דנה אהרון: לא, אז - - -
מירב בן ארי: אבל אני פשוט מביעה - - -
איציק שמולי: מה תפקידה של ות"ת בעניין של הסכמי השכר של הסגל הבכיר?
<דנה אהרון: אני אומר גם.
איציק שמולי: למה שם היא שחקן מאד משמעותי?
<דנה אהרון: לא, אז תנו לי רגע לענות.
<דנה אהרון: אני אאסוף את כל השאלות.
<יורם רז: סליחה, אתם מתקיפים אותה.
<יורם רז: היא רק השליח.
מירב בן ארי: לא, זה לא משנה.
מירב בן ארי: זה התפקיד שלה, היא נציגת ה - - -
<איתי סבירסקי: צריכה לשבת פה יושבת ראש הות"ת, צריך לשבת פה מנכ"ל הות"ת.
מירב בן ארי: אל תדאג, גם - - - היא לא צריכה הגנות.
מירב בן ארי: היא 10 שנים שם.
מירב בן ארי: סליחה, תנו לי לשמוע אותה בבקשה.
מירב בן ארי: 10 שנים היא שם, אני חושבת שהיא מספיק מיומנת כדי לייצג את הארגון שלך נאמנה, נכון?
<דנה אהרון: בוודאי ואני יכולה גם לענות, ואני חושבת שזו פשוט שאלה ממישור של יחסי עבודה ודיני עבודה.
<דנה אהרון: אני לא עורכת דין, אבל גם איתי יכול לאמת ולחזק את מה שאני אומרת.
<דנה אהרון: ות"ת היא לא יישות - - - היא - - - שחותם על הסכמים.
<דנה אהרון: אנחנו לא מעסיקים ישירים של עובדים.
<דנה אהרון: באף מוסד להשכלה גבוהה הות"ת היא לא צד להסכם.
<דנה אהרון: היא אולי מחדשת, אבל היא לא צד.
<דנה אהרון: עכשיו, גם אם אני אקח את הדוגמא - - -
<יורם רז: דנה, אתם חתומים על ההסכם עם מכללת יפו תל אביב.
<דנה אהרון: לא, אנחנו לא חתומים כצד להסכם.
זהבה גלאון: הם פרסמו את המתווה.
<איתי סבירסקי: ות"ת כותבת מתווה ומתקצבת.
<איתי סבירסקי: היא מתקצבת, וברגע שהיא מתקצבת - - -
<דנה אהרון: תקשיבו, אתם עושים - - -
מירב בן ארי: שנייה, אני מבקשת.
מירב בן ארי: אני נותנת לכם, תאמינו לי, בניגוד לחבר הכנסת מרגי אני נותנת לכם פה, אבל בואו תנו לה.
מירב בן ארי: נשמע.
מירב בן ארי: אתה מכוח העובדים?
<מוטי גיגי: הוא מכוח לעובדים, אני ממכללת ספיר.
מירב בן ארי: אז אתם תדברו.
מירב בן ארי: תנו לנו לשמוע לפחות משהו, כי בינתיים אנחנו עוד לא שמענו כלום.
<דנה אהרון: עכשיו, התחלתי לומר שהות"ת היא לא גורם שמולו-.
<דנה אהרון: זאת אומרת היא לא המעסיקה הישירה של המורים מן החוץ, היא לא חותמת מולם על הסכמים.
<דנה אהרון: מה שהיא עושה, ואני אתן כדוגמא את הסגל הבכיר באוניברסיטאות, היא מלווה בסופו של דבר אם מתקיים משא ומתן, כשהיא מלווה אותו כי היא צריכה לדאוג לתקצוב שלו ובסופו של דבר היא מלווה אותו יחד עם הממונה על השכר, כי בסופו של דבר הממונה על השכר צריך לאשר אותו, אבל היא לא צד להסכם.
<דנה אהרון: בסופו של דבר נחתם הסכם קיבוצי, שהוא בין ההנהלה לארגון העובדים.
<דנה אהרון: זה נכון שבמשא ומתן ארצי לפעמים יש לנו את הארגון הארצי.
<דנה אהרון: הארגוניים המקומיים מיוצגים על ידי איזו שהיא מועצה ארצית, אבל אפילו היא לא חתומה על ההסכם, אלא כל ארגון מול כל הנהלה.
<דנה אהרון: זה יכול להיות על אותו מסמך וזה יכול להיות על קובץ או על מספר מסמכים - - -
מירב בן ארי: זה ברור.
מירב בן ארי: זה ברור שהמכללה חותמת מול - - -
<דנה אהרון: יפה, ברור.
<דנה אהרון: עכשיו, אנחנו בסופו של דבר, כדי שתהיה חתימה כזאת צריך שני צדדים.
<דנה אהרון: צריך הנהלת ארגון, וזה ברוך השם יש לנו פה, וצריך גם ארגון סגל.
<דנה אהרון: ארגון סגל, באמת, אנחנו כות"ת לא יודעים לייצר או ליצור ארגון סגל יש מאין.
<דנה אהרון: בעיקרון, מה שעשו נגיד בתל אביב יפו, ואני לא יודעת מה הייתה הדינאמיקה בדיוק, אבל הם החליטו להתאגד וזה היה בסדר ומבחינתי, אני אומרת את זה ברמה האישית ואני אומרת את זה גם כמייצגת גוף, היה עדיף לנו שיבוא אלינו ארגון ארצי ויאמר אני פותח במשא ומתן ארצי, אבל אין.
<דנה אהרון: אז כרגע יש לנו - - -
זהבה גלאון: אבל אין, אז מי הגוף?
מירב בן ארי: בואי תדברי איתנו על המציאות, לא מה היה.
<דנה אהרון: לא, אני אומרת, - - - משרתת ארגונים מקומיים - - -
זהבה גלאון: שאלה קטנה לפני שאת ממשיכה.
זהבה גלאון: והיה ואת היית במצב אופטימאלי והיה לך ארגון ארצי יציג, או שהיו לך ארגונים מקומיים, האם המתווה שלכם היה משתנה?
זהבה גלאון: נניח שלא היית צריכה לנהל משא ומתן מול כל מכללה, שכרגע זה המצב.
זהבה גלאון: הרבה זמן מנעתם את הדיון בגלל שאמרתם אין ארגון יציג, יש התאגדות בספיר, עכשיו הנה, שנקר ותל אביב יפו החליטו.
זהבה גלאון: והיה ופתאום הם מחליטים, רק לשם הדיון, שאיתי סבירסקי מייצד את כולם, הוא הארגון היציג של כולם, הייתם משנים את המתווה?
זהבה גלאון: זה היה משנה לכם?
זהבה גלאון: אתם כותבים פה אנחנו גיבשנו, אתם מתייחסים למה שגיבשתם.
זהבה גלאון: התשובה הזאת – אנחנו גיבשנו – אי אפשר כל כמה זמן לשנות.
זהבה גלאון: ואני שואלת, הייתם עולים, בהתחלה רציתם 16 שעות, עכשיו ירדתם ל-14.
זהבה גלאון: נניח שעכשיו איתי מייצג את כל המכללות ויושב מולכם, הייתם משנים את תנאי הסף?
זהבה גלאון: אז מה זה משנה את כל הפרוצדורה?
זהבה גלאון: הפרוצדורה היא בעייתית.
זהבה גלאון: דנו בה בישיבות הקודמות.
<דנה אהרון: אתם שואלים - - -
זהבה גלאון: זה לא משנה את הפרוצדורה, זה עניין של התפיסה שלכם.
זהבה גלאון: זאת אומרת אתם בעצם נותנים יד להמשך העסקה פוגענית.
זהבה גלאון: העובדה שירדתם מ-16 ל-14 לא משנה את המצב.
זהבה גלאון: העובדה שפה אין הסדר ושם אין ועד יציג, זה בעיה ידועה, את צודקת.
זהבה גלאון: הלוואי וזה היה עכשיו מוסדר, אבל זה לא.
זהבה גלאון: אז עד עכשיו זה נתן לכם אתמלא כדי לא להגיע להסדר – אין ועד, אין ועד, אין ועד.
זהבה גלאון: עכשיו כבר יש בכמה מקומות, המתווה היה משתנה?
זהבה גלאון: התשובה היא לא, נכון?
זהבה גלאון: זהו.
<דנה אהרון: אני לא יודעת למה.
<דנה אהרון: בסדר, אפשר להמשיך את הדיון - - -
זהבה גלאון: זו התשובה של גדי פרנק.
זהבה גלאון: תשובה מזלזלת - - -
<דנה אהרון: לא, אפשר - - -
זהבה גלאון: ואני אומרת, אני לא מפנה את זה כלפייך.
זהבה גלאון: את אמנם עובדת שם 10 שנים ואת מייצגת וזה לא להרוג את השליח, בהחלט יש לה מקום של כבוד והיא השתתפה גם בכל הדיונים.
זהבה גלאון: אני חושבת שהעמדה שהות"ת מייצג היא עמדה שמבקשת לשמר העסקה פוגענית, גם אם יגידו עשינו שינויים במתווה הראשון.
<יורם רז: אבל יש פה היררכיה, כי יש אוצר ויש הם ויש אנחנו ויש הסגל.
<יורם רז: והות"ת עושה מה שהאוצר אומר לו, אנחנו עושים מה שהות"ת אומר לנו והסגל עושה מה שאנחנו אומרים לסגל.
זהבה גלאון: זאת השרשרת.
מירב בן ארי: בואי תסיימי.
מירב בן ארי: בואו נתקדם קצת.
<דנה אהרון: אני אתייחס.
<דנה אהרון: בסופו של דבר מה שנכתב בסיכום הדיון הקודם, סיכמתם מספר נקודות שפשוט משמעותן הייתה לא רק פתיחת הסכמים, וזה נכון שעמדתנו היא, ואני יכולה לנמק לגבי כל אחת מהנקודות, מדוע יש איתה בעיה, אבל זה נכון ובוודאי שבמצב שיש לנו שני הסכמים חתומים – לפתוח עכשיו את הסוגיות האלה מחדש לדיון ולפתוח את הנושאים האלה לדיון או לעשות בהם שינוי, זה דבר שהוא פשוט במישור של יחסי עבודה ופתיחת הסכמים.
<דנה אהרון: כרגע יש הסכמים חתומים.
<דנה אהרון: אנחנו בדרך בעוד מוסד ואני מניחה שיהיו עוד מוסדות שיצטרפו.
<דנה אהרון: אני רק רואה, ואנחנו מכירים את ספיר שהתחילו דיון ועמק יזרעאל שהתחילו דיון ואני מניחה שיש עוד כמה.
זהבה גלאון: נציג ספיר יושב פה.
מירב בן ארי: תיכף אנחנו נשמע.
<מוטי גיגי: אנחנו תיכף נדבר על המשא ומתן.
<דנה אהרון: תדברו אצלכם, כל אחד, ככה זה פתיחת משא ומתן.
<דנה אהרון: זה לא תמיד, לא כל הצדדים מאושרים.
<דנה אהרון: אז בסופו של דבר - - -
זהבה גלאון: לא, הבעיה היא לא אם הצדדים מאושרים.
מירב בן ארי: לא, רגע.
זהבה גלאון: אנחנו ועדת החינוך של הכנסת, קיבלנו כאן החלטה.
זהבה גלאון: אנחנו לא מאושרים, זה ברור שהם לא מאושרים.
זהבה גלאון: אנחנו לא מאושרים וההחלטה שלנו לא שווה את הנייר שכתב עליה חבר הכנסת מרגי.
<דנה אהרון: לא, אבל דווקא בשום כבוד ל - - -
זהבה גלאון: איזה כבוד?
זהבה גלאון: לא התייחסתם לשום הערה ולא קיבלתם שום הערה מארבע הנקודות שחבר הכנסת מרגי ציין.
<דנה אהרון: תראו, חבר הכנסת מרגי לא נמצא פה בשביל - - -
מירב בן ארי: אל תדאגי, אני יודעת, תאמיני לי, דיברתי - - -
זהבה גלאון: חברת הכנסת בן ארי מייצגת אותו נאמנה.
<דנה אהרון: לא, אני אומרת פשוט לעניין ה - - -
מירב בן ארי: את יודעת, כשקוראים את המכתב, וקראתי אותו שלוש פעמים, כל מה שחבר הכנסת מרגי כתב – לא התייחסתם אליו.
מירב בן ארי: ואת יודעת מה?
מירב בן ארי: זה לא פעם ראשונה, זה כבר מתחיל לייעץ את הוועדה.
מירב בן ארי: אני לא זוכרת, הנה, חבר הכנסת שמולי, האם הייתה פעם אחת שכתבנו ובאו המל"ג ואמרו – לקחנו את ההמלצות של ועדת החינוך, עשינו שיעורי בית.
מירב בן ארי: ואת יודעת, אני לא מצליחה להבין, כי - - -
איציק שמולי: את יודעת מה ההבדל בינינו?
איציק שמולי: שאני במקרה של המל"ג כבר לא מצפה.
זהבה גלאון: אתה יודע מה ההבדל בינינו?
זהבה גלאון: שהיא כבר התעייפה והיא חברת כנסת חדשה.
מירב בן ארי: אני אומרת לך, לא ראיתי דיון אחד של הוועדה, ובאמת, יש לי יחסים מעולים עם גדי פרנק, אנחנו עובדים ביחד, מקדמים.
מירב בן ארי: יש פרויקט מדהים עכשיו, אז למה?
מירב בן ארי: למה אתם מגיעים למצב כזה?
מירב בן ארי: ודרך אגב, את מדברת כאן 10 דקות ואני מקשיבה לך קשב רב, באמת.
מירב בן ארי: לא שמעתי כלום עדיין.
מירב בן ארי: אז בואי, חכי שנייה רגע, תני לי לשמוע קצת מה קורה בשטח.
מירב בן ארי: אנחנו עוד נחזור אליך.
מירב בן ארי: קודם כל נתחיל עם עורך הדין איתי סבירסקי, בבקשה.
<איתי סבירסקי: טוב, אז האמת שלא שמענו עוד על חלק מהתייחסות שהייתי שמח לשמוע מהות"ת, כדי שנוכל להתייחס בתגובה, כי באמת הדברים לא השתנו.
<איתי סבירסקי: אנחנו נמצאים כאן בעצם באותה סיטואציה שהיינו בדיון הקודם, בוועדה הקודמת.
<איתי סבירסקי: אוקיי, אז בשלב ראשון אני מאד מעריך את גברת דנה אהרון, אבל לא נמצא כאן לא יושבת ראש הות"ת ולא מנכ"ל ות"ת הנכבד.
<איתי סבירסקי: אני חושב שהיה ראוי - - -
מירב בן ארי: אני חושבת שאולי עם יושבת הראש החדשה כן אפשר יהיה, לפחות לפי מה שהיא אומרת, אולי כן אפשר יהיה לקדם איתה משהו, אבל בסדר.
מירב בן ארי: זו אופטימיות.
מירב בן ארי: בוא תספר לנו איפה הדברים עומדים.
<איתי סבירסקי: כמה דברים לגבי הדברים שבינתיים נאמרו.
<איתי סבירסקי: קודם כל המתווה שות"ת פרסם, אגב בניגוד למה שנאמר, הוא פורסם במהלך המשאים והמתנים עם כוח לעובדים בעניין שנקר והאקדמית.
<איתי סבירסקי: כלומר, זה לא היה, בהתאם לשאלות שלך, יושבת הראש, זו לא הייתה איזו שהיא יוזמה של ות"ת משום מקום, זה היה תגובה.
מירב בן ארי: כן, את זה הבנתי מתחילת הדברים, שאין שום יזמה.
<איתי סבירסקי: זה התגובה.
<איתי סבירסקי: נכון שות"ת לא חותם הסכמים קיבוציים בעצמו, אבל ות"ת הוא זה שקובע את הקריטריונים ובעצם את המסגרת לתנאי ההעסקה האפשריים בהסכמים והוא זה שמתקצב אותם.
<איתי סבירסקי: ולכן, בוודאי שהות"ת כאן הוא שחקן מאד מאד משמעותי ומה שהוא קבע ויקבע ישפיע באופן דרמטי על ההסכמים הקיימים ועל כל ההסכמים החדשים שייחתמו.
יוסף ג'בארין: אבל ההסכם גם צריך אישור מל"ג, נכון?
<יורם רז: בהחלט.
<איתי סבירסקי: מל"ג ות"ת.
<איתי סבירסקי: הם צריכים גם את הממונה על השכר, אבל זה אותו עניין.
<איתי סבירסקי: עכשיו, בניגוד למה שכתב מנכ"ל הות"ת/מל"ג במכתב שלו, וכמו שכתבנו גם לחבר הכנסת מרגי, יושב ראש הוועדה, אין בעיה לפתוח את ההסכמים בהקשרים האלה.
<איתי סבירסקי: אין בעיה.
<איתי סבירסקי: אין בעיה, זה אפשרי ברגע ששני הצדדים להסכם, ההנהלות של המכללות והוועדים מסכימים לזה, אפשרי לפתוח את הדברים האלה.
<איתי סבירסקי: ויותר מזה, אנחנו מראש נערכנו לנושאים האלה וביקשנו או צפינו או קיווינו שהקריטריונים האלה, ארבע הנקודות האלה לא יישארו קפואים כל חמש שנים, אלא ישונו במהלך הדרך גם כשעוד מכללות הולכות ומתאגדות.
<איתי סבירסקי: ולכן גם בהסכם של שנקר והאקדמית, אני פחות מכיר בספיר, אבל תיכף נפרט, הכנסנו סעיפים שאומרים – היה וישונו הקריטריונים על ידי ות"ת, במהלך תקופת ההסכם, אז תנאי ההעסקה ישונו.
<איתי סבירסקי: זאת אומרת כולם מוכנים, כולם מחכים, הכל אפשרי, זה רק שאלה של רצון - איזה קריטריונים רוצה הות"ת לעצב וכמה הוא מוכן לתקצב.
<יורם רז: איתי, אתם חתומים על ההסכם?
<איתי סבירסקי: שנייה.
<איתי סבירסקי: וכאן אני אומר זה בפירוש עניין, אני לא מצליח לראות אחרת, אולי נשמע תיכף הסברים לזה, אבל אני לא מצליח לראות דבר אחר חוץ מאפליה בתנאי העסקה של מי שעובדים באותה תצורה, באותם דברים באוניברסיטאות ומי שעובדים במכללות.
<איתי סבירסקי: וזה לא רק אפליה של המרצים – בין מרצה למרצה – סוג א', סוג ב' - בהחלט זה גם אפליה של הסטודנטים.
<איתי סבירסקי: למה אני כסטודנט למדעי התנהגות, או לא יודע, במכללה האקדמית תל אביב יפו, צריך שהמרצה שלי יהיה בתנאי העסקה נחותים הרבה יותר מהמרצים של סטודנט באותם קורסים באוניברסיטאות?
<איתי סבירסקי: זה הרי אותם דברים.
<איתי סבירסקי: זה אותה מטרייה.
<איתי סבירסקי: לא ניכנס כאן לבדוק פרופיל סוציו-אקונומי ועדתי וכו' בפילוח בין האוניברסיטאות למכללות, אבל זה ברור שאפשר לעשות את זה וזה גם די ברור לאיזה מסקנות נגיע שם.
<איתי סבירסקי: אבל אפילו לא צריך להיכנס לזה.
<איתי סבירסקי: שתי קבוצות עובדים, שתי קבוצות סטודנטים, נהנים מתנאי העסקה שונים לגמרי ואני חושב שאת הדבר הזה חייבים לשנות.
<איתי סבירסקי: שאל חבר הכנסת ג'בארין לגבי תקציבי מחקר לסגל הזוטר.
<איתי סבירסקי: האמת שכמעט לא נעים לי להגיד את זה, אבל אני אגיד בכל זאת.
<איתי סבירסקי: התקציב שהות"ת אישר בהסכמים של שנקר והאקדמית, זה ככה: זה 6,500 דולר לשלוש מאות מרצים לשנה.
<איתי סבירסקי: 6,500 דולר ל-300 מרצים, זה בערך הסכום שניתן, אני לא מדייק, זה ניתן פחות או יותר לבין מרצה אחד או שניים באוניברסיטאות.
יוסף ג'בארין: כן, או שייקחו גרעינים לכנסים.
<איתי סבירסקי: אז זה מה שאושר.
<איתי סבירסקי: ניסינו להילחם, ניסינו להיאבק, אבל בא הות"ת ואמר זה מה שאני חושב שמגיע.
<איתי סבירסקי: זו כאילו סוגיה שולית, אבל - -
מירב בן ארי: את מבינה למה אני מתכוונת כשאני אומרת מדיניות?
מירב בן ארי: זו מדיניות.
מירב בן ארי: כשמל"ג בא ומתקצב 6,500 דולר על 300 מרצים מן החוץ, זו מדיניות ואתם אלה שקובעים את המדיניות.
מירב בן ארי: את יודעת מה, לא סתם נתתי לו לדבר מיד אחריך, כי הוא מביא את הדברים בשם אומרם והוא אומר את הדברים בלי שום אינטרסים אלא מתוך מקום חברתי נטו.
מירב בן ארי: ובעיני, כשהמל"ג, ואנחנו גם נתייחס לזה, בעיקר עכשיו עם יושבת ראש הות"ת החדשה, שאני מאד מקווה שהיא מבינה מה קורה כאן ואיזו אפליה אתם עושים מדי יום.
מירב בן ארי: אבל לבוא ולתת סכום כזה, עלוב כל כך, מה זה אומר?
מירב בן ארי: איזה מקום אתם נותנים למרצים מן החוץ?
מירב בן ארי: את תתייחסי לזה אחר כך.
<איתי סבירסקי: רק דבר אחרון לעניין הדברים של חבר הכנסת שמולי - - -
יוסף ג'בארין: איתי, סליחה, לפני שאתה עובר, לא התייחסת לוותק.
<איתי סבירסקי: הוותק?
יוסף ג'בארין: כי אמרתי שעכשיו מלמדים כמה שנים ובאופן מפוזר כמובן על כמה מוסדות, וזה יכול להיחשב לך רק אם אתה מתקבל באותו מוסד.
<איתי סבירסקי: קודם כל לכל המורים מן החוץ אין בכלל ותק.
יוסף ג'בארין: אין ותק.
<איתי סבירסקי: האלמנט של הוותק בכלל לא קיים וכאן יש קריטריונים שמונעים מאנשים לצאת מהמעמד של מרצה מן החוץ.
<איתי סבירסקי: אם זכית ונכנסת למעמד של עמית הוראה, או מה שנקרא סגל עמית, אז כבר מונים לך את הוותק, אבל אתה צודק שמונים אותו רק בהתייחס למוסד ספציפי ולא באיזו שהיא ראייה כוללת.
<איתי סבירסקי: אני חושב שברגע שיהיה הסכם ארצי ואולי אפילו לפני זה, צריך לקחת את השיקול הזה.
יוסף ג'בארין: ואם אתה בסגל הזוטר בכלל אין ותק.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת נניח שאתה לימדת כמרצה בסגל הזוטר 5 שנים, זה לא משנה מבחינת ה - - -
<איתי סבירסקי: אם נכנסת כמורה מן החוץ - - -
יוסף ג'בארין: אין לזה שום ערך.
<איתי סבירסקי: נכון להיום ברוב המכללות, כשברוב המכללות אין הסכמים קיבוציים, זה מורים מן החוץ ולכן אין בכלל את האלמנט של ותק.
<איתי סבירסקי: רק מי שבמוסדות המעטים שבהם נחתמו הסכמים, אז חלק מהאנשים יכולים להיכנס כעמית הוראה ואז בונים להם את הוותק, אבל רק מהמוסד שלהם.
מירב בן ארי: בבקשה, חברת הכנסת תמר זנדברג.
תמר זנדברג: תודה על הדיון ובהקשר הזה אני גם חייבת לציין את חברת הכנסת זהבה גלאון, חברתי, שקודם כל אני לא יודעת אם חגגתם לה יום הולדת היום.
מירב בן ארי: מזל טוב.
מירב בן ארי: איך לא אמרת כשנכנסת.
זהבה גלאון: אני מחליפה קידומת.
תמר זנדברג: כן, יום הולדת עגול, זה לא סתם, אז מזל טוב.
תמר זנדברג: אבל באמת על הליווי של הנושא ובמכתב של יושב ראש הוועדה הקבוע, מפורטים כאן התאריכים שבהם אנחנו מתכנסים כדי לדון בנושא הזה, ואני ממש שמתי לי למטרה בתור מרצה מן החוץ, לשעבר - - -
מירב בן ארי: כן, גם שמעתי.
תמר זנדברג: לבוא כל פעם וממש להכות בנושא הזה, בגזרן הזה.
תמר זנדברג: יושב כאן מוטי גיגי שהיה לי הכבוד ללוות אותו עת הוא נבחר ליושב ראש הסגל במכללת ספיר, שם לימדתי בתור מרצה מן החוץ.
תמר זנדברג: 9 שנים לדעתי, ממש עד שנבחרתי לכנסת, בלי ותק.
תמר זנדברג: 9 שנים, מרצה מן החוץ, שכר שמונה חודשים בשנה, בלי ותק.
תמר זנדברג: שכר לפי קורסים, בלי תנאים נוספים, ממש עבודת הקבלן של האקדמיה, לא פחות ולא יותר.
תמר זנדברג: גם בשכר לא יותר מדי גבוה.
תמר זנדברג: אמנם התפרנסתי ממנו, ואני פותחת סוגריים – אפרופו שמדברים על שכר חברי הכנסת, אני כל פעם אומרת שאני מרוויחה עכשיו פי ארבעה ממה שקודם, משהו כזה.
תמר זנדברג: כאילו, רק תבינו את הפרופורציות.
זהבה גלאון: כדאי להיות חבר כנסת.
תמר זנדברג: יותר ממרצה מן החוץ, זה בטוח.
תמר זנדברג: מבחינה כלכלית לפחות.
<יורם רז: כדאי להיות סגל בכיר.
מירב בן ארי: עדיף להיות נתב בנמל חיפה.
תמר זנדברג: שוב, אני אומרת את זה בהקשר שאנחנו מנהלים פה כל הזמן את הדיונים והעובדה שהם לא מתקדמים ואנחנו נמצאים כמעט באותו מקום כל הזמן, מעידה משהו על התפיסה, ואני מצטערת שלא הייתי בפתיחת הדיון, אבל בדיונים הקודמים התפיסה, גם של משרד החינוך, גם של המל"ג, גם של הות"ת, מזה זה נקרא א' - סגל זוטר, וב' – החינוך וההשכלה במכללות.
תמר זנדברג: מהפכת המכללות - שאנחנו עוד מעט חוגגים לה 20 שנה - באמת הביאה דמוקרטיזציה של החינוך, הביאה את החינוך לכל הארץ, הוציאה אותו ממגדל השן ויצרה עוד כל מיני דברים שהתפתחו עם הזמן.
תמר זנדברג: בהתחלה היה הבדל בין האוניברסיטאות שהתמקדו במחקר למכללות שהתמקדו בהוראה המעשית.
תמר זנדברג: היום הפער הזה הולך ומצטמצם.
תמר זנדברג: המון המון חוקרים וחוקרים צעירים שמובילים את המחקר הישראלי בתחומים שלהם, שהם פורצי דרך, נמצאים במכללות.
תמר זנדברג: אחר כך עוד פעם כשהצטמצם, זה הפער בין האוניברסיטאות, כאלה שבהן יש את ההוראה נטו, ובמכללות כביכול כל מיני רואי חשבון והייטיקסים ויועצים ארגוניים ואינני יודעת מה, שגם מלמדים.
תמר זנדברג: גם הפער הזה הלך ונעלם.
תמר זנדברג: היום אנחנו מדברים על הגוף הארי, החלק המרכזי של הסגל שוב – הצעיר יותר, שמביא לסטודנטים גם מחקר והוראה שהם קצת פחות, נקרא לזה במגדל השן, אבל לא רק.
תמר זנדברג: כאילו גם מגוף המחקר בכל מיני מקומות, אנשים שעובדים משרה מלאה, לפעמים בשתיים ושלוש וארבע מכללות, שנמצאות מפוזרות גיאוגרפית בכל רחבי הארץ ולכן הנסיעות, שכמעט ולא משולמות, או משולמות באופן מאד מאד חלקי וביטול הזמן וכל הדברים האלה.
תמר זנדברג: וזה גוף ההוראה המרכזי.
תמר זנדברג: כלומר, זה לא איזה הייטקיסט שבא לשעה אחת באיזו מכללה, אלא זה אנשים שההוראה הזאת, במתכונת ההעסקה הזאת, היא לחם חוקם.
תמר זנדברג: כל הדברים האלה לא באים לידי ביטוי בכלל ביחס, בתפיסה לסגל ההוראה הזה במכללות.
תמר זנדברג: וכשבאים כן לתקן, אז אנחנו רואים את הדברים המגוחכים של התקצוב, של חוסר היכולת להשוואת התנאים בין הסגלים באוניברסיטאות למכללות וכו' וכו'.
תמר זנדברג: אז אני חושבת, אני לא יודעת, זאת אומרת מה אנחנו אמורים לעשות עכשיו?
מירב בן ארי: יש לי כבר איזה שהוא רעיון.
תמר זנדברג: גברתי יושבת הראש, בדיון אחר שהיינו את אמרת, לא זוכרת באיזה נושא, אבל את אמרת מה זה, אנחנו באים פעם אחרי פעם ואחרי פעם ומכים בגרזן הזה וכלום לא קורה.
תמר זנדברג: מה עוד צריך לעשות כדי שדברים יקרו כאן עם כסף, עם תקציב, כי בלי כסף ובלי עיגון של תקציב זה לא ילך.
מירב בן ארי: בבקשה, מחברת הכנסת זנדברג למוטי גיגי ממכלת ספיר, היא גם הזכירה אותך.
מירב בן ארי: אז בוא תספר לנו.
מירב בן ארי: אומרים שמשהו קורה, אז תאיר את עיני הוועדה.
<מוטי גיגי: אז בדיוק, קודם כל אני רוצה להאיר את עיני הוועדה בעניין הזה.
<מוטי גיגי: אני אדבר במישור העקרוני ואחר כך אני אדבר במישור הספציפי של ספיר.
<מוטי גיגי: במישור העקרוני, ואני מסכים עם מה שאמרה חברת הכנסת גלאון, קבעו מתווה ואנחנו כפופים לחוק טבע עכשיו.
<מוטי גיגי: זאת אומרת אנחנו לא יכולים לזוז ממנו, והמתווה היה שערורייתי, ואני מרשה לעצמי כארגון יציג להגיד אותו.
<מוטי גיגי: זה התחיל ב-16 שעות, שזה בעצם 16 שעות, 4 שנות ותק ושליש משרה.