GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נורית קורן: רק בגלל שהיא החליטה להפסיק, היא החליטה להפסיק וכמה שרצנו אחריה ואמרנו לה שלמרות זאת היא צריכה.
נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שאם אני גרה בהרצליה ולי היה קונסרבטוריום ואם בפריפריה לא נותנים את השירות הזה, כמה אנחנו מפסידים ילדים שלומדים - - -
יעקב מרגי: אני גרתי בפריפריה והיה קונסרבטוריום נפלא בבאר ושבע, יצאו משם ילדים והמנהל המיתולוגי ניסים אלשיך.
נורית קורן: נכון, חשוב מאוד.
נורית קורן: אני רוצה להזכיר משהו שלא עלה.
נורית קורן: אני, כיושבת ראש השדולה לאנשים עם מוגבלות, אני חושבת איפה המוסיקה שמטפלת בילדים עם מוגבלות, שנותנת להם את כל האפשרות.
נורית קורן: תחשבו, כמה ילדים יש היום שיש להם צרכים מיוחדים והיה אפשר לטפל באמצעות המוסיקה, אם רק נאפשר לקונסרבטוריום לעשות.
נורית קורן: אני רק רוצה לחזור לדבריו על חבר הכנסת פרי.
נורית קורן: חשוב מאוד להכיר בהם כבתי ספר מוכרים, כך הם יתוקצבו ולא יחכו לתמיכה וגם לתת מלגות.
נורית קורן: אני אשמח לשתף פעולה בנושא של הצעת חוק וגם לפנות לשרה.
נורית קורן: אני חושבת שגם משרד התרבות צריך לתת פה חלק, זה לא רק ילדים.
יעקב מרגי: לינה ראבוחין, אני כמעט הכנסתי מין שאינו במינו בדיון, אבל לא יכולתי מאחר והנושא עולה – הספרייה המוסיקלית בחולון, מה הבעיה שם?
לינה ראבוחין: נכון.
לינה ראבוחין: קודם כל אני תושבת חולון 22 שנה, זה כמספר השנים שאני בארץ.
לינה ראבוחין: אני אימא ל-4 ילדים.
לינה ראבוחין: בחולון במתחם של הספרייה גדולה ומרכזית של חולון יש ספרייה מוסיקלית ממש מיוחדת במינה.
לינה ראבוחין: אנחנו שומעים שהתקבלה החלטה לפרק אותה וככה לשנות לגמרי את הקונספט.
יעקב פרי: ספרייה עירונית או ספרייה - - -
לינה ראבוחין: זאת ספרייה עירונית.
לינה ראבוחין: ספרייה עירונית שבתוכה פועלת ספריית מוסיקה גדולה מאוד, מאוד מאוד מרשימה.
לינה ראבוחין: יושב ראש וועדת החינוך, אני רוצה לומר שאם היית גדל בתור ילד בחולון ולא יכולת ללמוד כלי, עדיין יכולת במחיר של מנוי רגיל של ספרייה, כל יום במשך כל השנה, כולל בחופשות ובחגים, להגיע לספרייה ולהיחשף לעולם ענק ואדיר של מוסיקה.
לינה ראבוחין: לגמרי בחינם יכולת לשבת, לקחת אוזניות ולשמוע מוסיקה.
לינה ראבוחין: לא רק שהיית נחשף למוסיקה זולה וזמינה באינטרנט אלא היית מגיע למקום שנראה ומתפקד כמוזיאון למוסיקה, הייתי קצת מרחיקת לכת ואומרת אפילו כמקדש למוסיקה.
לינה ראבוחין: אתה נכנס כמו בשער, מגיע לעולם אחר ואתה רואה עולם.
לינה ראבוחין: בנוסף לזה זה מוזיאון לעיצוב, זה מקום שמשפיע עליך בכל מיני צורות.
לינה ראבוחין: היית נחשף להיסטוריה של המוסיקה.
יעקב מרגי: נמצא איתנו מישהו מעיריית חולון פה?
יעקב מרגי: קיימנו שיחה עם ראש העיר, ההתראה הייתה קצרה לטעמו ולכן הוא שלח אף אחד.
יעקב מרגי: הוא הבטיח, הוא הבטיח שלאחר גמר השיפוץ של המבנה הספרייה תחזור למקומה.
יעקב מרגי: איך אמרה המנהלת: 'כוחותינו שבו בשלום לבסיסם'.
יעקב מרגי: היא תחזור למקומה כבעבר ותחזור לתפקד בצורה.
יעקב מרגי: מבחינת ראש העיר, הוא נתן תשובה שהספרייה, לאחר השיפוץ, תחזור לתפקד כרגיל.
אילנה אור חוף: סליחה, אני יכולה להוסיף, גם אני מייצגת את המדיטק בחולון.
יעקב מרגי: זה שייך גם לספרייה?
אילנה אור חוף: כן.
אילנה אור חוף: שמי אילנה אור חוף, אני מוזיקולוגית.
אילנה אור חוף: הספרייה לדיסקים, אני רוצה להדגיש את זה, זו אחת הספריות הגדולות בארץ לדעתם של מוסיקולוגים ואנשי מוסיקה.
אילנה אור חוף: בידי הרשימה שנמצאת לגבי אלה שאישרו את הממצא הזה.
אילנה אור חוף: זאת ספריה שנותנת שירותים לילדי בתי הספר בהרצאות, בימי עיון, בחדר עיון, בכתבי עת מוסיקליים.
אילנה אור חוף: הספרייה הזאת, בהתחלה, נאמר לנו לפני כחודשיים, שאת הספרייה הזאת רוצים לסלק.
אילנה אור חוף: לא אמרו לנו מה רוצים לעשות איתה, אבל כשלחצנו על העניינים התחילו לספר לנו שאפשר להעביר אותו לאיזה מחסן מאחורי משרד הפנים, שאפשר להעביר אותה לאיזה מחסן אחר שהעירייה ירשה - --.
אילנה אור חוף: כל מיני הצעות, ממש לא מתקבלות על הדעת, ממש לא מתקבלות על הדעת.
אילנה אור חוף: צריך להבין פה שהספרייה למוסיקה היום משרת את כל סוגי האוכלוסייה כולל קונצרטים, קונצרטים מוסברים, כיתות בית ספר שבאות ללמוד – זה אפילו מעין קונסרבטוריון קטן, אם הייתי מסתכלת על זה במושגים שנאמרו כאן.
אילנה אור חוף: הספרייה יש בה כ-30 אלף דיסקים.
אילנה אור חוף: היא מכילה מוסיקה - - -
יעקב מרגי: היא עדיין ספרייה.
אילנה אור חוף: ספריית מדיטק.
אילנה אור חוף: היא מכילה, אני רוצה שתדעו, מוסיקה לילדים, מוסיקה אתנית, מוסיקה קלאסית ישראלית, מוסיקה חזנית, מוסיקה חסידית, מוסיקה מזרחית - - -
יעקב מרגי: אנחנו נחלק את האוסף הזה בין הקונסרבטוריונים כדי שהאוסף הזה - - -
אילנה אור חוף: האוסף הזה הוא באמת אוסף ייחודי שנבנה על ידי ארבעה ספרנים.
אילנה אור חוף: אני רוצה עוד מילה לומר.
יעקב מרגי: יש עוד דוברים שרוצים ואנחנו, השעון מאיץ.
יעקב מרגי: א', אני מאוד מודה לך על הסקירה.
אילנה אור חוף: עוד משהו שמאוד חשוב לומר.
יעקב מרגי: אז ממש בקצרה.
אילנה אור חוף: בקצרה.
אילנה אור חוף: הרעיון האחרון אחרי כל הרעיונות, היה להעביר חזרה למקום שבו היא הייתה בהתחלה.
אילנה אור חוף: המקום שבו היא הייתה בהתחלה הוא מקום קטן, אין מקום לקונצרטים - - -
יעקב מרגי: אנחנו נפנה לראש העיר.
אילנה אור חוף: אין אפשרות לעשות את זה.
יעקב מרגי: גברתי, אני מסכם את הנושא.
יעקב מרגי: אנחנו נפנה לראש העיר ונבקש להשאיר אותה במקומה, אבל אנחנו לא יכולים להכריח אותו.
יעקב מרגי: אם הוא רואה לנכון שימוש אחר למבנה הזה, אז להעמיד לטובת הספרייה מבנה ראוי ומתאים במקום ראוי ונגיש.
יעקב מרגי: מנהל הקונסרבטוריון קריית ים.
יעקב מרגי: בוא נשמע על הפרקטיקה, עם מה אתה מתמודד.
רן נחום: תודה כבוד היושב ראש, בוקר טוב לכולם.
רן נחום: שמי רן נחום מנהל הקונסרבטוריון למוסיקה בקריית ים.
רן נחום: קונסרבטוריון שבעצם נמצא בפריפריה.
רן נחום: אני בא לכאן קצת להביא את דבר התלמידים וההורים וקצת מהשטח, כדי להבין קצת לעמוק ולהכיר איך זה ומה קורה בפריפריה בעניין הזה.
רן נחום: מדד סוציו-אקונומי של קריית ים הוא מדד מאוד נמוך.
רן נחום: ההשתתפות של ההורים בשכר הלימוד היא נמוכה ביותר, מכיוון שראש העיר הנוכחי וקודמו החליטו שחייב להיות בעיר הזאת קונסרבטוריון והשקיעו רבות- העירייה מסבסדת את כל הלימודים.
רן נחום: אתם יודעים שאם ברצותו של ראש העיר יהיה ושלא ברצותו לא יהיה.
רן נחום: אנחנו נאלצים להתמודד עם זה כל יום מחדש.
רן נחום: הורים באים, אנחנו נאצלים לתת המון מלגות לתלמידים.
רן נחום: את המלגות האלה, יש לנו תלמידים מצטיינים, אומנם זה פריפריה אך יחד עם זה יש תלמידים שמתקדמים יוצא מגדר הרגיל.
רן נחום: תלמידים מצטיינים שמגיעים בהמשך הדרך גם לאקדמיות למוסיקה וגם לתזמורות מקצועיות בארץ.
רן נחום: לאורך כל הדרך אנחנו תומכים בהם.
רן נחום: נוצר מצב שאנחנו נאצלים לפנות לגופים פרטיים.
רן נחום: אני בעצמי פניתי לחברים שייתנו מלגות לתלמידים כדי שיוכלו להתקדם וללמוד אצל מורים מקצועיים מאוד ובאמת יוכלו להגיע לגופים מקצועיים ביותר.
רן נחום: מעבר לזה, נאמר פה גם על ידי חברי הכנסת ואני רוצה לחזק את העניין הזה, בקריית ים אין אולם תרבות גדול, אין חיי תרבות שוקקים בעיר הזאת.
רן נחום: כל התרבות מסתובבת סביב הקונסרבטוריון העירוני.
רן נחום: ישנם הרבה עולים חדשים שהם צרכני תרבות שמגיעים לקונסרבטוריון - - -
יעקב מרגי: הרשות המקומית משתתפת?
רן נחום: הרשות המקומית משתתפת הרבה, זה מה שאמרתי קודם.
יעקב מרגי: באחוזים?
רן נחום: סדר גודל של 70% סבסוד של הרשות המקומית.
יעקב מרגי: ראוי לציון.
תומר לב: זה חריג לצערנו.
רן נחום: ראש העיר הנוכחי וקודמו פשוט לקחו את זה כפרויקט ייחודי להרים את זה.
רן נחום: כמו שאמרנו קודם, זה מרים את כל חיי התרבות - - -
יעקב מרגי: הוא היה אצלי בדיון בנושא אחר, על עתידו של בית הספר רבין.
יעקב מרגי: הוספת להם כמה נקודות זכות.
רן נחום: ויש להם עוד הרבה.
רן נחום: אני חייב לציין שבאמת כל חיי התרבות בקהילה מסתובבים סביב הקונסרבטוריון העירוני ומאוד מאוד חשוב לתת את כל הכוח לדבר הזה.
יעקב מרגי: לילך מידן, עפולה.
לילך מידן: שמי לילך מידן, אני באה מעפולה, אני אימא לשלושה בנים מנגנים.
לילך מידן: חלק מהדברים - - -
יעקב מרגי: האבא או האימא גם מנגנים?
לילך מידן: אני.
לילך מידן: אתה שואל שאלה מעניינת - - -
יעקב מרגי: היא מוכחת, היא לא מעניינת.
לילך מידן: נכון.
לילך מידן: אני חושבת שהכישרון המוסיקלי זה משהו שעובר בגנים.
לילך מידן: יש משפחות מבורכות בזה ושם נתקלים חזק מאוד בדילמה שתומר לב הזכיר קודם, שאם יש לשלושה בנים מנגנים.
לילך מידן: לשמחתי אני גרה בעפולה, לא משפחה נזקקת תודה לאל, אבל עדיין מצאנו את עצמנו עומדים במצבים של מה עושים, למי מהם נותנים.
לילך מידן: כששניים מתוך השלושה למדו במקביל, כי אנחנו משפחה שהחליטה שזה מאוד חשוב לנו הנושא של חינוך מוסיקלי - - -
יעקב מרגי: ברשותך תרשי לי, אני אתן לך להמשיך.
יעקב מרגי: כיושב ראש וועדת החינוך אני שואל את עצמי הרבה פעמים, 'יעקב', אני שואל את עצמי תקשיבו: 'מערכת החינוך מזהה את הפוטנציאל אצל הילד' במקרה אצלך אחד הבנים, תבחרי שם - - -
לילך מידן: תומר.
יעקב מרגי: תומר.
יעקב מרגי: היא מזהה פוטנציאל אצל תומר, תחום המוסיקה הולך להיות משהו בשבילו, הוא יתרום משהו למדינה, נכון, הוא יעשה?
יעקב מרגי: אנחנו, מערכת החינוך במדינת ישראל, עדיין עם אותה מערכת חינוך מסורתית שתקועה עם אותה מערכת שעות לכולם, הולכת איתה מכיתה א' עד יב', חונקת אותה במקום להעצים את זה במוסיקה ואת ההוא בפיסיקה ואת זה בביולוגיה ואת השלישי בספרות, ואת ההוא בדקדוק – אנחנו עובדים בפס רחב כמו בעבודות, כך היינו עובדים בבסיס, בפס רחב.
יעקב מרגי: אני זועק ואני אומר את זה כמו תוכי בוועדה, שמישהו ירים את הכפפה, שאיזה שר חינוך באמת יעשה את השינוי המתבקש.
יעקב מרגי: מערכת החינוך שלנו עוברת, כמה פעמים שמעתי 'רפורמה בחינוך'.
יעקב מרגי: אמר לי אחד ממנהלי בתי הספר: 'קיבלתי ורטיגו, מהפכות'.
יעקב מרגי: ורטיגו, 'אני לא יודע איפה אני נמצא'.
יעקב מרגי: זה טלאי על טלאי על טלאי, זו מערכת גדולה, מסורבלת - - -
יעקב פרי: רק המוסיקה יכולה להרגיע את זה.
יעקב מרגי: הייתי חייב ברשותך לחשוב בקול, להרהר בקול.
לילך מידן: בשמחה.
לילך מידן: אני אתחבר לדברים שלך ואני אוסיף ואומר, אני אסיים את המשפט שהתחלתי בו קודם.
לילך מידן: אנחנו גייסנו את עזרת הסבים והסבתות כדי לאפשר באמת לחבר'ה ללמוד, לילדים שלי.
לילך מידן: אני רוצה לדבר על איזה פן שאני לא בטוחה שעלה כאן למרות שגם דובר על הנושא הרגשי.
לילך מידן: אני ראיתי את הבן שלי הגדול, הוא ילד עם אי אילו לקויות, לא תומר, האח שלו הגדול, עם חסמים רגשיים קשים מאוד.
לילך מידן: הוא הגיע לבית המוסיקה בעפולה בכיתה ה', בחר לנגן כינור שזה אחד הכלים היותר סיזיפיים וקשים.
לילך מידן: ראיתי אותו במהלך 8 שנים שהוא למד בקונסרבטוריון.
לילך מידן: התפתחות.
לילך מידן: אני לא חושבת שהוא היה מצליח להגיע אליה באיזה אופן אחר, כולל הביטחון העצמי שלו, כולל התקשורת הבינאישית שלו, כולל התמודדויות עם מצבים מאוד לא פשוטים, כי לנגן בתזמורת זה דורש המון סבלנות וסובלנות ואיפוק ודרישות מחמירות מאוד.
לילך מידן: ילדים שנוטים להתפרץ ולהגיב בקוצר רוח נדרשים להחזיק את עצמם שם.
לילך מידן: אני ראיתי שינוי מאוד גדול.
לילך מידן: עבור הילד שלי המקום הזה היה סוג של הצלה- - -
יעקב מרגי: מסגרת טיפולית.
לילך מידן: לגמרי, לגמרי.
לילך מידן: מה גם שהחברויות שנקשרות שם הן חברויות לשנים.
לילך מידן: אני רוצה להגיד דרך הבן השני שלי, אתה דיברת שנשקיע במי שמוכשר במוסיקה ומי שבביולוגיה נשקע בו – אני רואה את הנגנים כמוכשרים בכל התחומים מסביב.
לילך מידן: אני רואה את הילדים שלי כילדים שלמדו ארגון זמן, שלמדו לחלק את עצמם בין משימות שונות.
לילך מידן: שלושתם תלמידים מצטיינים שהגבירו בגרויות בעוד אי אלו מקצועות ואכן עשו את הבגרות במוסיקה של 10 יחידות ואת הרסיטל.
לילך מידן: אם מדברים על תומר שנמצא היום במקום בצבא שאני לא יכולה לדבר עליו, אני רואה גם שם את התרומה.
לילך מידן: אני אומרת כאימא, בפריפריה במיוחד לילדים האלה אין את מגוון האפשרויות והיכולות שיש במקומות אחרים בארץ.
לילך מידן: כמו שרן הזכיר, הקונסרבטוריון הוא המרכז החברתי שלהם, הם חיים סביבו, הם קוראים לזה הבית השני.
לילך מידן: אני חושבת שזה דבר שבאמת צריך להיות מונח על סדר היום.
לילך מידן: מעודד לשמוע אותך - - -
יעקב מרגי: לא התכוונתי להגיד בקיצוניות שאם הוא במוסיקה הוא לא ילמד מתמטיקה ואנגלית - - -
לילך מידן: ברור.
יעקב מרגי: שוב, זו העצמה.
יעקב מרגי: יש לנו את אלכסנדר פיאלקו, אחריו אסכם את הדיון.
אלכסנדר פיאלקו: זה אני, אני אשתדל לעשות את זה קצרה.
אלכסנדר פיאלקו: קודם כל, תודה רבה ענקית על ההזדמנות שאנחנו יכולים לשבת פה ולדבר - - -
אלכסנדר פיאלקו: אלכס פיאלקו, מנהל הקונסרבטוריון בנס ציונה.
אלכסנדר פיאלקו: באמת תודה על ההזדמנות שניתנה פה ושזה עולה על סדר היום, החשיבות של הדבר הזה.
אלכסנדר פיאלקו: אחד מחברי הכנסת הזכיר שאנחנו לקראת טרגדיה, אז אני קצת יותר חריף – זאת טרגדיה, אנחנו בתוך הטרגדיה.
אלכסנדר פיאלקו: להסביר- - -
יעקב מרגי: יש לנו מספיק טרגדיות בארץ.
אלכסנדר פיאלקו: רגע, רגע, רגע כבוד היושב ראש, בוא תשמע.
אלכסנדר פיאלקו: כשאני יושב כמנהל קונסרבטוריון וניגשת אלי אימא, שואלת ורוצה ללמד את הילד נגינה ואני אומר לה את שכר הלימוד והיא מתחילה לבכות ואני לא יכול לעזור לה.
אלכסנדר פיאלקו: לא רק שאני לא יכול לעזור לה- - -
יעקב מרגי: היא לפחות יכלה לבכות, ההורים שלי לא הגיעו לבכות.
אלכסנדר פיאלקו: אני אפילו לא יודע להציע, לה מפחד, לנגב את הדמעה – כי אין לי.
אלכסנדר פיאלקו: עכשיו האין לי, כשיושבים אנשי משרד החינוך, יושבים ומדברים ועל פניו זה נשמע ואו, הם מתגאים בזה שיש קונסרבטוריונים.
אלכסנדר פיאלקו: יוצא מהכלל, הם כל כך שמחים שיש קונסרבטוריונים.
אלכסנדר פיאלקו: המקום הטבעי של הקונסרבטוריונים זה במשרד החינוך.
אלכסנדר פיאלקו: אולי משרד התרבות יכול לעזור - - -
יעקב מרגי: אתה רוצה להגיד לי שעיריית נס ציונה לא מסוגלת?
אלכסנדר פיאלקו: עיריית נס ציונה עוזרת לי, אבל גם לעזרה יש גבול.
יעקב מרגי: כמה באחוזים?
אלכסנדר פיאלקו: כ-40%, זה המון.
אלכסנדר פיאלקו: להבדל בירושלים זה 2%, אז אני בכלל במקום מעולה כאילו.
אלכסנדר פיאלקו: - - -
יעקב מרגי: אבל 2%, בוא הנה, אל תסחף.
יעקב מרגי: 2% מתקציב העירייה הולך לזה.
אלכסנדר פיאלקו: 2% מתקציב העירייה?
אלכסנדר פיאלקו: לא.
יעקב מרגי: מה, אז מאיר כהן היה ציני כשהוא אמר 2%, אז מה הוא התפאר בזה?
קריאה: מתקציב ה קונסרבטוריון.
יעקב מרגי: זהו?
יעקב מרגי: אני מחזיר להם את זה במעטפה, בלי שם השולח.
אלכסנדר פיאלקו: העניין הזה שאנחנו - - -
יעקב מרגי: חשבתי 2% מהתקציב, אמרתי שהוא מפרגן לעיריית ירושלים, זה צריך להיות 2% מהתקציב.
אלכסנדר פיאלקו: שייתן לי את העיניים שלו, אני אבכה איתם.
אלכסנדר פיאלקו: אני רוצה להמשיך ולהגיד, כשאין לי תשובה כמנהל, אין ספק ולא ארחיב פה על החשיבות של הנגינה ועל זה שהמקום הטבעי של הקונסרבטוריונים הוא במשרד החינוך, אבל המטרייה של תמיכות שבנו לזה היא - - -
יעקב מרגי: לא נכונה.
אלכסנדר פיאלקו: לא נכונה אם נהייה בעדינות, ואני אתחבר איתך, לא נכונה.
יעקב מרגי: זה נקרא 'מסלול המעטה'.
אלכסנדר פיאלקו: זה שצריך ללכת לחקיקה כמו שאמרו כאן, זה יוצא מהכלל.
אלכסנדר פיאלקו: אבל, גם היום משרד החינוך, חקיקה אני לא יודע כמה זמן זה לא לוקח, אני לא מבין בדברים שלכם, כבר היום משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: בוא אני אחדד לך, הדברים שלנו הם הדברים שלך, אל תזלזל בזה.
אלכסנדר פיאלקו: לא מזלזל בזה.
יעקב מרגי: אם נכשל אתה תכשל.
אלכסנדר פיאלקו: אני לא מבין בזה.
יעקב מרגי: אנחנו השליחים שלכם.
יעקב מרגי: אתה אומר דברים, זה לא התחביב שלנו.
אלכסנדר פיאלקו: אין ספק.
אלכסנדר פיאלקו: כבר היום צריך לפתור את זה, זה צריך להיות בית ספר וכמו שתומר אמר: הוא מקרקר, הוא נשמע, הוא מרגיש . . .
יעקב פרי: כבוד היושב ראש, אני מבקש ברשותך דקה אחת.
יעקב פרי: א', אני מבקש ואני בטוח שזה יקרה, שאתה תקבע דיון המשך על מנת שיהיה דיון מעקב ושלא חס וחלילה זה יתמסמס.
יעקב פרי: אני יודע שאפשר לסמוך עליך.
יעקב פרי: דבר שני, אני מבין שאתה הולך להוציא מכתב בשם הוועדה לשר החינוך.
יעקב פרי: השאלה היא, אם גם אני אכתוב זה נכון או לא נכון?
יעקב מרגי: א', שר החינוך יקבל את הסיכום של הדברים.
יעקב מרגי: חשוב שגם תפנה באופן אישי.
יעקב פרי: אני אפנה.
יעקב פרי: הדבר האחרון, אני מאוד מאוד מבקש שבפנייה למשרד החינוך אנחנו נבקש גם הגברת תקצוב, גם שעות הוראה וגם מלגות.
יעקב פרי: כמובן אנחנו מברכים על קול הקורא ואנחנו מברכים על העשייה עד עכשיו.
יעקב פרי: אנחנו רוצים להיות באותו צד של המתרס ולא חס וחלילה האחד נגד השני.
תומר לב: אנחנו חייבים שינוי סטטוטורי, זה לא רק כסף – שיוני של ההגדרה.
יעקב פרי: הכרה כבתי ספר מקצועיים.
קריאה: ושלא יוסיפו עוד 20 קונסרבטוריונים וההכנסות יהיו קטנות יותר.
יעקב מרגי: תודה רבותיי, תם ולא נשלם.
יעקב מרגי: רבותיי, תם ולא נשלם, מה לעשות, אפשר לשבת עוד שעות.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת המציעים: חבר הכנסת יעקב פרי וסתיו שפיר, על היוזמה הברוכה לקיום דיון על גורלם ועתידים של הקונסרבטוריונים והחינוך המוסיקלי.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להחזיר את התקנה התקציבית המתקצבת את הקונסרבטוריונים – תקצוב ולא תמיכה, במקביל לעדכון התקציב באופן ריאלי כפי שהיה.
יעקב מרגי: ריאלי ולא להשאיר באותו מצב.
יעקב מרגי: זה אפילו לא נשאר, זו נסיגה.
יעקב מרגי: להישאר ב-10 מיליון שקל זה חזרה אחורה.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לקבל לידה את מסקנות הדיון שאמור להתקיים אצל המנכ"לית בסוגית הקונסרבטוריונים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשרת התרבות לתקצב תקציב מלגות לתלמידי הקונסרבטוריונים בפריפריה ולמצוא דרך להשתתף בפעילות הקונסרבטוריונים.
יעקב מרגי: אנחנו גם נוציא פנייה לשרה.
יעקב מרגי: כפי שאמר חבר הכנסת פרי, הוועדה תקיים דיון המשך, דיון מעקב.
יעקב מרגי: 15 בפברואר 2016, ו' באדר א' התשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: כפר הנוער "אשל הנשיא" – התנהלות כספית ופירוק ועד ההורים.
יעקב מרגי: רבותי, אני חייב לומר מספר מילים לפני שאנחנו נתחיל את הדיון.
יעקב מרגי: אני מבין שמערכות היחסים קצת טעונות והנה, אני אומר לכם, באתי עכשיו סוף סוף מהצעת חוק שאני מחוקק, התפניתי קצת לקרדיטציה שלי, של עצמי, אז באתי ואמרתי, אתם יודעים, כששואלים אותי 'מה שלומך' אני עונה 'ברוך השם', כששואלים אותי 'מה נשמע' אני עונה 'תלוי איפה אתה שם את האוזן', תלוי במקום בו תשים את האוזן, כל אחד בא, מה לעשות, אנחנו מקורצים מחומר וכל אחד קרוב לעצמו ואין אדם רואה חובה לעצמו, לכן, הנה, אני אומר לכם, אני בא בנפש חפצה למצות, לבדוק, ללמוד ולהסדיר את העניינים.
יעקב מרגי: לכן, אין לנו דעה קדומה, לא מכאן ולא מכאן.
יעקב מרגי: קיבלתי את החומרים מכאן, קיבלתי את החומרים מכאן.
יעקב מרגי: אני מבקש, הדיון יהיה דיון בכבוד, אנחנו נרשה לכולם להתבטא, באנו ללמוד את הסוגיה ולאחר מכן, לאחר שאני איווכח, סליחה, מה לעשות, אני נבחרתי כיושב ראש הועדה, יחד עם חברי הועדה, צוות היועצים המשפטיים ומנהלת הועדה, ניווכח שלמדנו כמו שצריך ונוכל להביע את עמדתנו ודעתנו, אז בסוף זה יבוא לידי סיכום.
יעקב מרגי: שוב, אני פותח את הדיון ואני רוצה לומר, מאחר והסוגיה של ההתנהלות הכספית קשורה, מכוח הוראות של חוזר מנכ"ל משרד החינוך בנושא הזה, משרד החינוך נמצאים אתנו?
יעקב מרגי: מי אמור להציג לנו, ואני מבקש, להציג לנו את הוראות חוזר המנכ"ל ואיך צריך להתנהל - - -
<אלי לוי: אפשר לעשות, סליחה אדוני יושב הראש, אפשר לעשות סבב היכרות כדי שנוכל - - -
יעקב מרגי: אלי, אתה לא חדש, אין דובר פה בוועדה שידבר בלי שיציג את עצמו ותפקידו לכן חבל לבזבז זמן.
יעקב מרגי: אני מבקש שתציגו לנו את הוראות חוזר המנכ"ל, לאחר מכן נפתח את הדיון.
יעקב מרגי: שם ותפקיד בבקשה, למיקרופון, להטות אליה את המיקרופון בבקשה.
<שושנה מירוצ'ניק: שמי דר' שושנה מירוצ'ניק, אני מפקחת כוללת על כפר הנוער "אשל הנשיא" במינהל, דרך המינהל לחינוך התיישבותי, משרד החינוך.
<שושנה מירוצ'ניק: אני מפקחת על המוסד שנה שניה, התברר לי שהשנה לא היו בחירות מסודרות לוועד הורים, מקובל להשתמש בשם הנהגת הורים, ומערכת היחסים והקשיים הביאו לכך שהשנה לא אושר חוזר תשלומי הורים, כי לא היו הסכמות עם הועד הקודם ולא נבחר ועד חדש, אי לכך, החוזר לא הוזן למערכת "אפיק" ולא אושר.
<שושנה מירוצ'ניק: ההשלכות הן פגיעה ישירה בפעילות המתוכננת לתלמידים ולאחר שהתברר שהנושא נמצא בחילוקי דעות, פעלתי לפי חוזר מנכ"ל, לא לפני שהייתה ישיבה, גם במשרד, עם האגף ליישומי חוק מדיניות במערכת החינוך, של דר' חגית מאיר, היועץ המשפטי לירן שפיגל והוריתי לפזר את ועד ההורים, לקיים ישיבות ובמקביל, בחירה חדשה ובמקביל פנינו גם, לאותו אגף במשרד, כדי לבחון את הנושא של קיום - - -
יעקב מרגי: סליחה, רק שאלה, מתי הייתה אמורה להיבחר הנהגת הורים חדשה?
<שושנה מירוצ'ניק: עד נובמבר, תחילת השנה, ספטמבר, אוקטובר, מקובל שזה - - -
יעקב מרגי: קיי., תודה.
מירב בן ארי: האם כל שנה נבחרים מחדש?
<שושנה מירוצ'ניק: כן.
יעקב מרגי: בבקשה, המשיכי את הסקירה שלך.
<שושנה מירוצ'ניק: במקביל, היות ובית הספר הוא קולט מן הרשויות השכנות, חוזר מנכ"ל לא מותאם למציאות כזו וגם לא למציאות של בחירה מקובלת בבתי ספר אזוריים, "אשל הנשיא" הוא כפר נוער שקולט מרשויות שונות, פנינו גם ליעוץ המשפטי של אותו אגף במשרד - - -
יעקב מרגי: מתי היתה הפניה?
<שושנה מירוצ'ניק: לפי כחודש, משהו כזה - - -
יעקב מרגי: הדינמיקה הזו, צורת החיים הזו ב"אשל הנשיא", כמה זמן היא כבר קיימת?
יעקב מרגי: שהוא קולט מרשויות אחרות?
<שושנה מירוצ'ניק: לא, לא - - -
יעקב מרגי: כמו שאני יודע זה הרבה שנים - - -
<שושנה מירוצ'ניק: זה הרבה שנים - - -
יעקב מרגי: אבל רק לפני חודש עלה בפניכם העניין?
יעקב מרגי: האם את מבינה למה אני שואל מתי צריכה להיבחר הנהגת הורים ומתי אתם עושים?
<שושנה מירוצ'ניק: אני עונה לך.
<שושנה מירוצ'ניק: - - -
יעקב מרגי: אנחנו יודעים לעבוד בחירום.
<שושנה מירוצ'ניק: יש רשויות, קודם כל יש - - -
יעקב מרגי: תני לי, כדי להכניס את האווירה לדיון, מדי פעם אשחרר אותך כדי שתקחי אויר, רגע, מדינת ישראל היא מקום ראשון בעולם בהתנהלות בזמן חירום, ברגיעה אני לא רוצה להגיד לך באיזה מקום אנחנו.
יעקב מרגי: המשיכי הסקירה, זה בשבילי, הרהורים בקול.
<אלי לוי: מה אחוז התלמידים - - -
יעקב מרגי: אלי, אלי, אני מבקש, אני אתן לך את רשות הדיבור לומר מה שאתה רוצה.
יעקב מרגי: תן לנו, לא, אלי, לא, לא, אני מכבד אותך, אני לא רוצה להשתיק אותך.
יעקב מרגי: תן לנו, תקבל את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: לאורחים החדשים, רבותי, זה שונה ממה שאתם רואים במליאה, יש פה סדר וזו ועדת החינוך, אין קריאות ביניים, רק ברשות מדברים, בבקשה.
<שושנה מירוצ'ניק: היות שלא היו הסכמות ולאחר שראינו שתיווצר פגיעה בתכנית הלימודית, החברתית המתוכננת לשנה זו, הוריתי על פיזור הנהגת הורים, ועד הורים ולקיים בחירות חדשות אבל, במקביל, פנינו גם –ויושב לידי עו"ד רן שפיגל מן האגף של דר' חגית מאיר, כדי לבחון את ההחרגה של הבחירות לשנה זו, כך שיהיה אפשרי לעשות החרגה בנושא של בחירות עם יצוג יישובי.
<שושנה מירוצ'ניק: קיימות פניות רבות מהורי התלמידים, מישובים שונים, שבמציאות נוכחית אין להם יצוג וזה מה שקרה.
יעקב מרגי: כל מי שרוצה להתבטא ולדבר שיירשם ואני חייב לתקן, זה שנרשמתם לדיון לא אומר שנרשמתם לרשות דיבור, מי שרוצה רשות דיבור, "לדבר בפתקים" – פתק למנהלת הועדה, בבקשה.
יעקב מרגי: את מבינה, גברת שושנה, גם לפי איך שהצגת, את מבינה שאני נדרש לסוגיה גם בגלל, ששמעתי צלילים או קול זעקה – מה שנקרא, אבל המדינה סופרת את העשור השביעי, עומדת לסיים את העשור השביעי שלה, "אשל הנשיא" כאיש מן הדרום, אני מכיר את המוסד הזה, כמעט כמעט כמו מרחב הגיל שלי, את מבינה שזה אומר 'דרשני' שמשרד החינוך, כמשרד הרגולטור, לא נתן את הדעת על מציאות כזו, כמו של "אשל הנשיא" שקולט ממספר ישובים.
<שושנה מירוצ'ניק: לא, זה לא מה שאמרתי, אמרתי שחוזר המנכ"ל - - -
יעקב מרגי: לא - - -
<שושנה מירוצ'ניק: לא רק הנושא של "אשל הנשיא" אלא גם - - -
יעקב מרגי: כרגע על שולחני "אשל הנשיא" ו"אשל הנשיא" לא קיים חודש, מסכימה אתי?
יעקב מרגי: ולא שנה ולא שנתיים, תודה.
יעקב מרגי: זו לקונה של הרגולטור ותפקידי לפקח ולהעיר למשרד החינוך שהוא לא מתנהג כמו שצריך לפעמים אבל, אני עוד לא הגעתי למסקנה הזו, בואי נחכה לסוף הדיון.
יעקב מרגי: משרד החינוך, לא קיבלתי מה שביקשתי.
יעקב מרגי: נכון שאמרת שהתקנות וההוראות לא מותאמות אבל עדיין, זה לא איזה ואקום, "אשל הנשיא" לא קיים בוואקום, לא מתקיים בוואקום מסוים.
יעקב מרגי: עלו טענות, עלו זעקות על התנהלות לא תקינה בתוך הכפר, בתוך המוסד החינוכי של הכפר, נעשה את האבחנה.
יעקב מרגי: אני מבקש לדעת האם משרד החינוך בדק שהדברים נעשים לפחות לפי חוזר המנכ"ל הלא מותאם?
יעקב מרגי: לא תהיה לי זכות מוסרית לבוא לתבוע אתכם למה לא התנהלתם לפי החוזר העתידי שאין לי עדיין את רוח הקודש לומר איך הוא ייראה, אבל לפחות החוזר הלא מותאם, האם היתה התנהלות לפי החוזר הלא מותאם?
יעקב מרגי: אני מבקש לדעת מה אומר החוזר, מה אומרות התקנות ואיך היתה ההתנהלות, וגם אם לא נבדקה זו גם תשובה.
<תמי יהושע: שמי תמי יהושע, אני סגנית מנהל המינהל, מינהל משאבי אנוש, אני ממלאה את מקומו של בני פישר, שנבצר ממנו להשתתף בדיון היום - - -
יעקב מרגי: הוא התנצל בפניי.
<תמי יהושע: והוא מתנצל על כך.
<תמי יהושע: אני רוצה להתייחס ולעשות את האבחנה.
<תמי יהושע: האבחנה היא בעצם, יש סוגיה של העמותה שפועלת ויש את הסוגיה של הנהגת ההורים.
<תמי יהושע: אלה שתי סוגיות שונות שאנחנו מטפלים בהן היום והן נמצאות על סדר היום של הנהלת המינהל לחינוך התיישבותי.
<תמי יהושע: הטענה שעולה בעצם, אני רוצה להגיד כך, שיש עמותה שפועלת ב"אשל הנשיא", החל משנת 1982.
<תמי יהושע: זו עמותה סטטוטורית שקמה וקיבלה אישור מכל הגורמים החוקיים במדינת ישראל ובעצם העמותה פועלת מזה 34 שנים.
<תמי יהושע: מיום הקמת העמותה העמותה הזו גם גובה את כספי ההורים ומנהלת אותם.
<תמי יהושע: אז זו סוגיה אחת שנמצאת על הפרק וזה משהו יחודי למוסדות הממשלתיים - - -
יעקב מרגי: האם יש לה אישור ניהול תקין של רשם העמותות?
<תמי יהושע: יש אישור.
יעקב מרגי: תוקף?
<תמי יהושע: הוא בתוקף עד לשנת 2016 וזה מונח לפניכם.
יעקב מרגי: זו לא תכלית הכול אבל לפחות.
<תמי יהושע: יש אישור תקין, העמותה קמה ויש לה אישורים כמוסד ציבורי לצרכי מס, כמלכ"ר - - -
יעקב מרגי: רגע, אדוני, ההנחיה שלי לא נתפסה?
<תמי יהושע: יש אישור על ניהול תקין של העמותה עד לשנת 2016, היא פועלת על פי חוק ואנחנו מבקרים את הפעילות של העמותה והנושא על סדר היום.
<תמי יהושע: יש את הסוגיה של תשלומי הורים.
<תמי יהושע: תשלומי הורים, כל התהליך נמצא בהסדרה על ידי משרד החינוך ולירן יוכל להרחיב בנושא הזה, כל הנושא הזה נמצא בהסדרה בכלל, בכל מערכת החינוך, הנושא של תשלומי הורים ואצלנו הסוגיה היא ייחודית בגלל שיש לנו את המוסדות הממשלתיים, "אשל הנשיא" הוא מוסד ממשלתי.
יעקב מרגי: את מרגיעה אותי, את יודעת, אם יש נושא, אני בדרך כלל, צריך ללמוד מהר ואין לי סבלנות, אבל אם יש נושא שלא הצלחתי לקלוט אותו כמעט שנה מאז שאני בתפקיד, זה ההפקרות של תשלומי הורים, בין בתי הספר השונים, כל הסוגיות, כל הסטארט-אפים שפיתחו כל מיני סוגי זרמים ויש כל מיני סוגים, זה משהו, הנה, אני אומר לכם, יכול להיות שעכשיו אני מגלה סודות ואז ינצלו את זה, אני לא תופס ראש ואני מקבל על עצמי, קיבלתי על עצמי בסוף להתאמץ, לקחת אם צריך את כל סוגי הכדורים, כדי להתרכז וללמוד את הסוגיה הזו, כי צריך לעשות מחקר, ופה משרד החינוך, משרד החינוך – סוגיית התשלומים, התחושה שלי היא שהוא לא רוצה לראות את האמת, או שנוח לו עם למצב אבל, גירית אותי אז הגבתי אבל זה לא קשור ישירות לנושא.
<תמי יהושע: נכון, בנושא הזה, הנה לירן, אם אתה רוצה - - -
יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע אבל לא לעזור לי, אתם לא חייבים להסכים אתי בכל.
<לירן שפיגל: אם יושב הראש רוצה אז אני אתייחס.
<תמי יהושע: אני אבקש שהלשכה המשפטית תתייחס לנושא של ההסדרה של תשלומי ההורים, כי הנושא מנוהל ומטופל על ידם.
<תמי יהושע: בנושא של "אשל הנשיא", אני אומרת, בגלל שזה מוסד ממשלתי, יש לקונה בחוזר המנכ"ל, שלא התייחס לסוגיה הזאת של מוסד ממשלתי.
<תמי יהושע: המשמעות היא שאין רשות מקומית, המדינה היא הבעלות ולכן יש כאן לקונה בחוזר מנכ"ל.
יעקב מרגי: לירן, יש לך משהו שאתה יכול לתרום לדיון של "אשל הנשיא"?
יעקב מרגי: לא מה שהוא עתידי אלא המצב הנוכחי היום?