GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: היום תעסוקת הנשים בחברה החרדית עברה את החברה הכללית אז הפסיקו את ההטבות ואף אחד לא מתלונן, בצדק כי הגענו ליעד.
יעקב מרגי: עם הגברים עדיין חלש – דחוף שם.
יעקב מרגי: המגזר הבדואי – דחוף שם עד שניגע ליעד.
יעקב מרגי: זו מטרת החברה, מטרת המדינה, זה האינטרס של המדינה.
יעקב מרגי: זו מטרת הדיון כי ראיתי כשאני מנסה לדבר על בגרות למבוגרים כל אחד לוקח, אפילו לא ידעו מה תכלית הדיון.
יעקב מרגי: כל אחד לקח את זה למקום אחר.
יעקב מרגי: אני הייתי חדור מטרה להביא, תזכור את המקרר שיצא מהיצרן והגיע לבית הלקוח ועדיין יש אחריות.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, המוקדניות הן עדיין זוכרות: 'תגיד לי, יש לך מדיח מדגם כזה וכזה, אתה רוצה לעשות ביטוח לכל המכשירים'.
יעקב מרגי: אתה מכיר את הטלפניות האלה?
<דוד גל: אני רוב הזמן בעבודה, לא מגיע לזה.
יעקב מרגי: שומרים על קשר ואז הם מגיעים אלי.
יעקב מרגי: שומרים על קשר כדי להביא אותם.
יעקב מרגי: זה פחות או יותר סיכום הדברים.
יעקב מרגי: אני בזה אסכם.
<מגי קורן: אני מבקשת משפט.
<מגי קורן: קודם כל אני רוצה להודות על ההזדמנות של פעם לנהל דיון ככה ענייני.
<מגי קורן: זה לא קורה כל יום - - -
יעקב מרגי: עכשיו נפגעתי.
יעקב מרגי: הרגישות התלמודית, "מתוך הן שומעים לאו".
יעקב מרגי: מה, עד היום הדיונים לא היו ענייניים?
יעקב מרגי: מתוך הן שומעים לאו.
<מגי קורן: חלילה.
<מגי קורן: באינטימיות כזאת אפשר להעמיק ולומר את הדברים.
<מגי קורן: אתה יודע, אתה מנהל וועדות רבות, זה לא תמיד אפשר.
<מגי קורן: אני שמחה להזדמנות כי לתפיסתי זה אחד הנושאים החשובים ביותר בחברה הישראלית.
<מגי קורן: אם אתה תוביל אותו, בעיניי זה באמת דבר משמעותי.
<מגי קורן: בהזדמנות זאת אני רוצה לבקש ממך, אנחנו פנינו אליך, כנס של למידת מבוגרים באוניברסיטת חיפה, היום קיבלת שוב תזכורת, אנחנו רוצים מאוד את השתתפותך בכנס.
<מגי קורן: אנחנו מדברים שם, זה כנס שני על למידת מבוגרים, חסמים - - -
יעקב מרגי: אנחנו פנינו לאונסקו לתת לנו עוד יומיים בשבוע, לעשות אותו תשעה ימים.
<מגי קורן: אני אומרת כאן, אם זה יתאפשר פנינה, גם רינה פנתה אליך הבוקר, זה חשוב.
יעקב מרגי: אנחנו נבדוק.
יעקב מרגי: אם זה אפשרי בשמחה נענה.
יעקב מרגי: רבותיי, אני תוך כדי קריאה אנסח את הסיכום יחד אתכם.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לכם חברי הכנסת שהשתתפו בדיון, לאורחים, לאנשי משרד החינוך.
יעקב מרגי: מטרת הדיון הייתה להיחשף לדרכי הפעולה מול אותם בוגרי מערכת החינוך שלא השלימו או לא הגיעו לכלל תעודת בגרות.
יעקב מרגי: שמענו ממשרד החינוך על הפעולות האגף לחינוך מבוגרים.
יעקב מרגי: אנחנו יחד עם האגף ועם משרד החינוך בכלל ננסה להעצים את פעולות האגף.
יעקב מרגי: אנחנו נקרא למשרד החינוך להעצים את פעולות האגף.
יעקב מרגי: אנחנו כוועדה נבחן מחדש את יוזמת חקיקת חוק חינוך מבוגרים כדי שנביא את החברה בישראל לכך שהקשר של מערכת החינוך עם התלמיד יהיה גם במהלך חייו, לפחות עד אמצע חייו כדי לתת ההזדמנות לאותו בוגר שלא סיים ההשכלה תיכונית ובין אם לא הגיע לתעודת בגרות, לאפשר לו זאת, ואף לאפשר לו לממש את עצמו באקדמיה.
יעקב מרגי: הוועדה תבחן את סוגית הבגרות ללוחמים מול צה"ל, אם צריך נקיים דיון.
יעקב מרגי: שוב, אני מודה לכולם ותודה רבה על החשיפה.
יעקב מרגי: מבחינתי, יצאתי עם מספר נקודות שאני הולך לגעת בהן.
מירב בן ארי: היום יום שלישי כח' באדר א' תשע"ו, 8.3.2016.
מירב בן ארי: אני אחליף את יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי, של וועדת החינוך התרבות והספורט.
מירב בן ארי: בעיקרון אנחנו אומרים לעסוק בשכר הלימוד במכללות האקדמיות הפרטיות, על פי הצעתו של חבר הכנסת אראל מרגלית.
מירב בן ארי: כרגע הוא לא הגיע - - -
<יורם עדן: אין מכללות פרטיות, יש מכללות לא מתוקצבות.
מירב בן ארי: סליחה, תודה על התיקון, הוא חשוב.
מירב בן ארי: אנחנו נדון במכללות הלא מתוקצבות, הטעות היא פה, אני אף פעם לא אומרת פרטיות, שכר הלימוד במכללות האקדמיות הלא מתוקצבות.
מירב בן ארי: לתקן את הנושא, בסדר.
מירב בן ארי: אנחנו נתחיל את הדיון, אם הוא יצטרף הוא יצטרף אם לא אז לא.
מירב בן ארי: בבקשה מר גדי פרנק מנכ"ל המל"ג (המועצה להשכלה גבוהה).
<גדי פרנק: אני אגיד בקצרה.
<גדי פרנק: עמדתנו המקצועית לאורך שנים, ואנחנו דבקים בה גם כעת, שאנחנו לא מתערבים בגובה שכר הלימוד במכללות הלא מתוקצבות.
<גדי פרנק: המכללות הלא מתוקצבות גם לא מתוכננות על ידי המדינה כלל.
<גדי פרנק: יש אלמנטים במקומות שזה נוגע בתשתית ציבורית, מקצועית והבריאות זה כן, אבל ככלל הן לא מתוכננות ועל כן גם לא מתוקצבות, לא מטילים עליהן חובות וגם לא דורשים מהן מהצד השני.
<גדי פרנק: אנחנו חושבים שהגמישות שיש למכללות הלא מתוקצבות בהקשר לגובה שכר הלימוד היא נכונה שבעתיים בתקופה הנוכחית.
<גדי פרנק: אנחנו מכירים את התקופה שבה בעצם פחות או יותר ממצים את מספרי הסטודנטים ויש איזו סטגנציה בדבר הזה, אפילו בחלק מהמוסדות, גם המתוקצבים וגם הלא מתוקצבים, יש ירידה במספרי הסטודנטים.
<גדי פרנק: היכולת של מכללות לא מתוקצבות שקמו - - -
מירב בן ארי: אראל, התחלנו רק עכשיו.
מירב בן ארי: בוא, אתה הצעת.
מירב בן ארי: ממש עכשיו התחיל גדי.
מירב בן ארי: חכינו וחכינו - - - <קריאה:> יש לו דברים יותר חשובים.
מירב בן ארי: אני מבינה שזו הפעם הראשונה שלך בוועדת החינוך.
מירב בן ארי: גדי בדיוק התחיל לדבר, נשמח אם תצטרף.
<גדי פרנק: שלום גדי פרנק, מנכ"ל המל"ג.
<גדי פרנק: ככלל עמדתנו המקצועית לאורך שנים, אנחנו לא מתערבים בשכר הלימוד במכללות החוץ תקציביות.
<גדי פרנק: לעמדה הזאת יש בסיס.
<גדי פרנק: זאת אומרת, מצד אחד לא מוטלות עליהן דרישות מסוימות בהקשר של תכנון ומצד שני הן גם לא מפוקחות בעניין של גובה שכר הלימוד.
<גדי פרנק: אני חושב שבתקופה הנוכחית, הדבר הזה הוא נכון שבעתיים בגלל שינוי במספרי הסטודנטים.
<גדי פרנק: בכלל המוסדות, המתוקצבים והלא מתוקצבים, יש ירידה במספרי הסטודנטים.
<גדי פרנק: כאשר לעומת הלא המתוקצבות, למתוקצבות יש תשתית מינימאלית של תקציב שמובטחת להם ולכן הם יכולות להתמודד עם זעזועים כאלה.
<גדי פרנק: מוסדות הלא מתוקצבים הם חשופים יותר, לצורך העניין לירידה במספרי הסטודנטים, ולכן מצד שני נדרשת להם יכולת יותר טובה להגיב לשינויים בשוק.
<גדי פרנק: אני כן אגיד במה אנחנו מתערבים, גם את זה אנחנו עושים במקרה קיצון.
<גדי פרנק: במקרה קיצון, בודדים כאלה היו בעבר לרבות בתקופה האחרונה, אנחנו מתערבים באופן גביית שכר הלימוד ולא בגובה שכר הלימוד.
<גדי פרנק: בעיקר הדבר נוגע לכללים של הוגנות ביחסים, לצורך העניין, בין נותן שירות ללקוח, זה דבר שהוא נהוג גם במקומות של שוק פרטי, לפעמים נוגעים בדבר הזה.
<גדי פרנק: הכוונה לדוגמה, היו מוסדות בעבר שגבו שכר לימוד מספר רב של שנים קדימה.
<גדי פרנק: בהקשר הזה ביקשנו מהמוסדות להתכנס לשכר לימוד שנה בשנה, ודברים מהסוג הזה.
<גדי פרנק: גם אלו מקרים קיצוניים ואנחנו משתדלים שלא לגעת בהם אלא אם אנחנו חושבים שיש משהו מאוד מאוד חשוב או קריטי בהקשר הזה.
<גדי פרנק: אני חייב להגיד אלא אם זה ישתנה בהקשר הזה, אני חייב להגיד שכן קיבלנו היענות מצד המוסדות החוץ מתוקצבים כאשר באותו מקרה קיצון סברנו שיש מקום להסדיר כללים אחרים או כללי הוגנות אחרים בינם לבין הסטודנטים.
<גדי פרנק: אבל בנוגע לגובה שכר הלימוד, אנחנו מקצועית לא סבורים שאנחנו צריכים להתערב לא היום וגם לא בעתיד ולכן אנחנו לא חושבים שאין צורך להסמיך אותנו לזה או לקיים את סמכות היום.
מירב בן ארי: בבקשה חבר הכנסת אראל מרגלית.
אראל מרגלית: קודם כל תודה.
אראל מרגלית: תודה רבה יושבת הראש ולחברים שהגיעו.
אראל מרגלית: אני רואה את הדברים קצת אחרת ואני רוצה רגע לנסות להבהיר.
אראל מרגלית: אני אומר שוב, אני לא חושב שההצעה שלי באה להביא פתרון כולל אלא לשים את הבעיה על השולחן.
אראל מרגלית: הייתי מאוד רוצה שנידרש לה ביחד.
אראל מרגלית: אני רוצה רגע לדבר על הבעיה.
אראל מרגלית: תראו, מה שקרה בשני העשורים האחרונים, ממשלות ישראל בעצם מעודדות, כמו רפואה פרטית השכלה פרטית בצורה שהיא דרמטית שהופכת להיות מכת מדינה במובן זה שרמת החוב של משפחות כלפי ההשכלה של הילדים שלהם, בחלק מהמקומות, היא בלתי מתקבלת על הדעת.
אראל מרגלית: מצד אחד רוצים עלייה בנגישות להשכלה הגבוהה וזה בסדר גמור.
אראל מרגלית: המכללות, כמובן המתוקצבות אבל בטח גם הלא מתוקצבות, עזרו להרבה יותר ציבור להגיע.
אראל מרגלית: הציבוריות זה: ספיר, אשקלון, עמק יזרעאל, תל חי וכו', אבל יש גם הרבה מכללות פרטיות - - -
מירב בן ארי: אנחנו לא קוראים להן פרטיות.
מירב בן ארי: אנחנו קוראים להן מכללות לא מתוקצבות.
אראל מרגלית: הלא מתוקצבות, פרטיות - - -
מירב בן ארי: זה לא פרטי, זה לא מתוקצב פשוט - - -
אראל מרגלית: מה זאת אומרת לא פרטי?
מירב בן ארי: גדי תסביר לו - - -
אראל מרגלית: זו מכללה שהיא או מלכ"ר (מוסד ללא כוונות רווח) או עמותה וכל כולה לא משלמת מס, שכל העובדים - - -
מירב בן ארי: איך אתה אומר שמכללה כזאת לא משלמת מס?
אראל מרגלית: מכללה כזאת לא משלמת מס.
אראל מרגלית: את צריכה להבין - - -
מירב בן ארי: אתה מוכן להסביר למה - - -
אראל מרגלית: תנו לי, רק - - -
מירב בן ארי: לא, אבל יש לך פה את מנכ"ל המל"ג.
מירב בן ארי: זה לא נכון לפרוטוקול להגיד שזה - - -
אראל מרגלית: המכללות האלה הן או מלכ"ר או עמותות או חברות לא מטרות רווח ולכן הן משלמות את כל העלויות שלהן בתוך השכר עד הסוף.
אראל מרגלית: אין אף אחת מהן לא משלמת גרוש אחד מס למדינת ישראל.
אראל מרגלית: או.
אראל מרגלית: קיי, אני בדקתי את זה, כל המכללות האלה לא משלמות מס.
אראל מרגלית: שכר הלימוד באוניברסיטאות זה 11 אלף שקל.
אראל מרגלית: המדינה משלמת סכום נוסף.
אראל מרגלית: קיימת מגבלה למספר הסטודנטים, נגמר המרחב של מקצועות הלימודים על דגש מדעי, רוח וחינוך.
אראל מרגלית: התוצאה של המדיניות הממשלתית היא כזאת, רבים מהצעירים לא מתקבלים לאוניברסיטאות, כלומר, או בגלל פסיכומטרי, או בגלל שלהורים שלהם לא היה כסף לשלם להם שכר לשיעורים פרטיים ולכן הם לא יתקבלו לאוניברסיטאות.
אראל מרגלית: המכללות הפרטיות, מרביתן משמשות כמלכ"רים, מגוון מצומצם של מקצועות לימוד, דגש על לימודי משפטים, כלכלה ומנהל עסקים.
אראל מרגלית: בעצם כך, לטענה שלי, כך נראית פתיחת פערים חברתיים במדינת ישראל.
אראל מרגלית: למה, כי גם הבנאדם הרבה פעמים, ואני מכליל, גם הבנאדם לא בא ממרכז הארץ ואולי לא קיבל את כל העזרה כדי להגיע לאוניברסיטה, בסופו של דבר הוא הולך למכללה פרטית בגלל שהוא רוצה מקצועות מסוימים, וגם הוא משלם פי ארבע, פי שלוש ממה שמשלמים באוניברסיטאות.
אראל מרגלית: כך בעצם נוצר הדבר הבא: יפעת ואבי שהולכים לאוניברסיטה בתור זוג צעיר משלמים, נניח הולכים ללמוד שלוש וחצי שנים, יפעת היא תשלם 33.5 אלף ואבי ישלם 11 אלף כפול שלוש, 33 אלף.
אראל מרגלית: כלומר, אחרי שהם נפרדו מהתואר הראשון הם הוציאו ביחד, הזוג הצעיר הזה, 71,500 שקל לאוניברסיטה על התואר.
אראל מרגלית: מה קורה, אותו זוג שהוא לא הצליח להתקבל לאוניברסיטה הולך עכשיו למכללות הפרטיות.
אראל מרגלית: יפעת משלמת 37.5 כפול 3.5, זה 129.
אראל מרגלית: אבי משלם 37 כפול 3, זה 111.
אראל מרגלית: ביחד הם משאירים, אני לא מדבר על ההוצאות האחרות וכו', 240 אלף שקל.
אראל מרגלית: כלומר, מצד אחד 71,500 שקל ומצד 240 אלף שקל.
אראל מרגלית: אחרי זה, בעצם משפחה אחרי משפחה בעצם נמצאת במצב של הצורך לקחת, חלק יש להם זה מאוד יפה ולרוב אין להם, היום המצב במדינת ישראל של כמות החוב כלפי המכללות הפרטיות האלה הוא בלתי מתקבל על הדעת.
אראל מרגלית: הוא גדל - - -
מירב בן ארי: החוב הוא של המכללות הלא מתוקצבות?
אראל מרגלית: של האזרחים.
אראל מרגלית: רק שתשימי לב - - -
מירב בן ארי: אין חוב של המכללות הלא מתוקצבות.
אראל מרגלית: חוב של האזרחים כלפי הבנקים, לא משנה, למי שהם צריכים לשלם.
אראל מרגלית: שימו לב שבארה"ב - - -
מירב בן ארי: סליחה אדוני, רק אם אתה יכול להחליף מקום כדי שחבר הכנסת ג'בראין יוכל לשבת ליד חברי הכנסת?
מירב בן ארי: בסדר בסדר, שב שב, אם יגיע עוד חבר כנסת נתחלף.
מירב בן ארי: סליחה חבר הכנסת אראל.
אראל מרגלית: בארה"ב אחרי סאב פריים, שזה החובות של המשכנתאות, החוב הכי גדול הוא חוב מוסדות החינוך, זו אחת הבועות הכי גדולות, אנשים פשוט לא עומדים בחובות האלה - - -
מירב בן ארי: אתה מדבר על חובות כמו של האוניברסיטאות, נגיד של הפנסיות שלהן?
אראל מרגלית: של המשפחות.
אראל מרגלית: - - -
מירב בן ארי: גם על החוב של האוניברסיטאות אתה מדבר?
אראל מרגלית: לא, לא, אני לא מדבר על החובות של האוניברסיטאות.
אראל מרגלית: אני מדבר על חוב משקי בית - - -
מירב בן ארי: של הציבור - - -
אראל מרגלית: של משקי הבית כלפי הבנקים.
אראל מרגלית: החוב בארץ גדל לממדים אסטרונומיים - -
מירב בן ארי: רק תסביר לי, אתה מדבר על חוב של תושבי המדינה, המדינה שנתנה להם את ההלוואה?
אראל מרגלית: יכול להיות שזה בנק, יכול להיות לפעמים שזה גורם אחר, כולם נותנים הלוואה.
אראל מרגלית: אם אנחנו שואלים את עצמנו מדוע קשה כל כך לצעירים שהם לאו דווקא מהמרכז להשיג את ההון העצמי הראשוני לרכישת דירה, הנה לנו עוד תשובה לאן הולך הכסף.
אראל מרגלית: עכשיו אנחנו יכולים לדבר על העלות של המילקי, אנחנו יכולים לדבר על העלות של כמה מוצרי יסודי – העלות של ההשכלה הגבוהה ל-50 אלף חבר'ה צעירים שרובם באים מהפריפריה היא אסטרונומית לחיים שלהם קדימה, אסטרונומית!
אראל מרגלית: מה שאני בעצם מבקש - - -
מירב בן ארי: מה אתה מציע?
אראל מרגלית: אנחנו מציעים ש- - -
מירב בן ארי: שהמכללות - - -
אראל מרגלית: שבסך הכול המל"ג ייתן את דעתו לזה, שיפקח, שיגיד איך הוא רוצה לפתור את זה.
מירב בן ארי: בעצם אתה אומר, הפתרון שלך כמו שקראתי בהצעת החוק, אתה מלין ובצדק על שכר ההשכלה הגבוה במדינת ישראל.
מירב בן ארי: אני בעצמי שילמתי הרבה כסף להשכלה הגבוהה שלי, כן כי לא קיבלו אותי לאוניברסיטה.
מירב בן ארי: אני תוהה באמת עם עצמי על מי אתה מלין, על המוסדות הלא מתוקצבים?
מירב בן ארי: הרי הטענה שלך נכונה, אבל לדעתי אתה צריך להפנות אותה, אני מודה, למשרד האוצר למשרד החינוך לא אליהם.
מירב בן ארי: מה הן עושות הן מתמודדות עם זה שהמדינה לא נותנת להן - - -
אראל מרגלית: אבל אני לא באתי כרגע, אני לא באתי ואמרתי שאני יודע איך אני יודע איך בדיוק הפתרון הזה צריך להתחרש.
אראל מרגלית: רק רציתי להגיד, קודם שמעתי אותך מגחך, הבועה החדשה, בועת האשראי החדשה בארה"ב.
אראל מרגלית: או,קיי, אני הייתי נרגע במקומך, גם מהג'סטות האלה הייתי נרגע.
אראל מרגלית: אני מדבר, אתה לא מסכים איתי תגיד לי, אני אקשיב לך.
אראל מרגלית: אני עשיתי את הדיון הזה כדי לדבר, לא צריך את הג'סטות האלה.
אראל מרגלית: המצב בארה"ב הוא כמו שהוא.
אראל מרגלית: מה שאני אומר, אין לי פתרון קסם.
אראל מרגלית: אני לא מציע איך בדיוק המוסד להשכלה צריך לטפל בזה.
אראל מרגלית: אני רק מבקש שייתנו על זה את הדעת.
אראל מרגלית: אני מבקש להסתכל על הסטודנטים ועל המשפחות שלהם, אני מבקש לחשוב איך עושים את זה, האם רוצים לתת יותר מלגות לסטודנטים, האם רוצים להגיד - - -
מירב בן ארי: אולי להחזיר את דוח וינוגרד שהיה ב-2001 ונתן כסף לסטודנטים למוסדות הלא מתוקצבים - - -
אראל מרגלית: יכול להיות.
מירב בן ארי: אני אישית קיבלתי 1,500 שקל מהמדינה ואחרי שנתיים זה נעלם.
מירב בן ארי: אני מסכימה איתך, אני רק חושבת שהכיוון צריך להיות אחר.
אראל מרגלית: בואו נדרש לזה.
אראל מרגלית: שמתי את זה על זה השולחן - - -
איציק שמולי: שמעתי את הלב שם.
מירב בן ארי: לא משנה, עזוב, הוא יגיד את זה - - -.
מירב בן ארי: אני לפחות זכיתי מוינוגרד.
אראל מרגלית: שמתי את זה על השולחן, אני מבקש התייחסות.
אראל מרגלית: אני רק אומר שאם אנחנו לא מתייחסים, רוב רובם אלה, דרך אגב, אולי גם מילה על החבר'ה מהחברה הערבית.
אראל מרגלית: בחברה הערבית יש הרבה מאוד אתגרים.
אראל מרגלית: אני באופן אישי עוזר להרבה מאוד חבר'ה צעירים מהחברה הערבית בקורס של פסיכומטרי והבגרות.
אראל מרגלית: למה, כי הרבה פעמים הפסיכומטרי הוא קצת שונה, מאוד קשה להתקבל.
אראל מרגלית: הרבה מאוד מהמשפחות שולחות את הילדים שלהן למקומות אחרים ומשלמות הרבה מאוד כסף, לוקחות הלוואות מאוד מאוד גבוהות.
אראל מרגלית: זו דוגמה מאוד מסוימת של קבוצה מסוימת שאתה ממש יכול למדוד אותה.
אראל מרגלית: המשפחה ממש לוקחת לפעמים חצי מהחסכונות שלה כדי לתת את ההשכלה לילדים.
אראל מרגלית: אז מה שאני מבקש - - -
יוסף ג'בארין: מוכרים קרקע.
מירב בן ארי: מודעים לקושי.
איציק שמולי: לא מוכרים קרקע במגזר הערבי.
יוסף ג'בארין: לצורך לימודים כן.
אראל מרגלית: אני מבקש את ההתייחסות.
אראל מרגלית: אני לא מתיימר להיות המומחה איך המוסד להשכלה צריך לפתור את זה.
אראל מרגלית: אני כן הקשבתי - - -
מירב בן ארי: הנחת את הבעיה על שולחן הוועדה.
אראל מרגלית: אני רוצה לראות איך אנחנו מתמודדים עם זה.
מירב בן ארי: תודה רב חבר הכנסת אראל מרגלית.
מירב בן ארי: רק אני רוצה, בגלל שאתה אמרת שאתה לחוץ על הזמן, עד מתי יש לך, עד אחת וחצי.
מירב בן ארי: אני רוצה שגם אתה תשמע את חבר הכנסת סעדי אוסמה ואחרי זה את איילת בן עזר.
אוסאמה סעדי: גברתי יושבת הראש, תודה שאת נותנת לי כי אני באמצע דיון בוועדת חוקה, אנחנו מצביעים היום סוף סוף על חוק לשכת עורכי הדין, כך שאני צריך לחזור להצבעה.
אוסאמה סעדי: אני חושב ששני הדברים קשורים אחד עם השני - - -
דב חנין: גם כחבר כנסת וגם כעורך דין.
אוסאמה סעדי: כעורך דין, אבל גם זה קשור למכללות ולנושא שלנו פה, כי הרבה מהסטודנטים לומדים במכללות האלה דווקא את מקצועות: משפטים, ראיית חשבון ומנהל עסקים.
אוסאמה סעדי: אני מודה לחברי אראל מרגלית שהעלה את הנושא הזה.
אוסאמה סעדי: זה באמת נושא חשוב מאוד.
אוסאמה סעדי: שכר הלימוד הוא כזה גבוה.
אוסאמה סעדי: אני אישית, יש לי בת שלומדת באחת מהמכללות ואני משלם מכיסי הפרטי את שכר הלימוד המופקע הזה, יותר מ-30 אלף שקל לשנה כאשר באוניברסיטאות שכנות בין אם זה בירדן, בין אם זה בחו"ל, אפילו הרפואה, גברתי היושבת ראש לא משלמים סכומים כאלה.
אוסאמה סעדי: היום לומדים ברוסיה, לומדים ברומניה, לומדים במולדובה ומשלמים 5,000 דולר לכל השנה.
אוסאמה סעדי: 30 אלף שקל זה רק שכר הלימוד, אני לא מדבר על - - -
מירב בן ארי: זה רק ההתחלה.
אוסאמה סעדי: זה רק ההתחלה בלי כל ההוצאות מסביב, ספרים וכל הדברים.
אוסאמה סעדי: אני חושב שכאשר אנחנו מדברים על המגזר הערבי, התחיל אראל לדבר על זה, יש הרבה חסמים בין אם זה הפסיכומטרי בין אם זה מקצועות היוקרה האלה: רפואה, משפטים שמבקשים מעל 700 בפסיכומטרי, אז מי יתקבל לשם אז נאלצים- - - <קריאה:> אני לא.
אוסאמה סעדי: למרות שאני למדתי, אני חייב להגיד, אני למדתי באוניברסיטה העברית וגם חברי דוקטור ג'בארין.
אוסאמה סעדי: למדנו שם ושילמנו את שכר הלימוד הזה.
אוסאמה סעדי: אם באמת משלמים סכומי עתק כאלה אז לא כל המשפחות - - - <קריאה:> שכר הלימוד באוניברסיטה העברית זה 11 אלף.
אוסאמה סעדי: 11 אלף.
אוסאמה סעדי: בזמני אני חושב שזה היה 7,000 שקל וקיבלנו מלגות ומענקים ואיכשהו התאזנו בדברים האלה.
אוסאמה סעדי: אני חושב שהנושא הוא נושא חשוב מאוד לעלות איך לעשות את זה.
אוסאמה סעדי: אם באמת המכללות האלה לא משלמות מס, כי הם מלכ"רים וכל זה, אז גם זו סוגיה חשובה מאוד.
אוסאמה סעדי: אני חושב שצריך לעזור לסטודנטים, בין אם וינוגרד או לא וינוגרד, כאשר יש מיליארדי שקלים ברזרבות והאוצר שיכול לעשות ולהעביר ממקום למקום, אני חושב שצריך לדאוג לסטודנטים בין אם זה למכללות ובין אם זה לזה.
אוסאמה סעדי: אני קראתי שיש עמדה ללשכת עורכי הדין, אז כדאי שנשמע את זה כי הם כל הזמן נגד המכללות, אבל קראתי באיזה מקום שהם כן בעד להוריד את שכר הלימוד במכללות.
אוסאמה סעדי: כדאי - - -
מירב בן ארי: כולם בעד להוריד את שכר הלימוד.
מירב בן ארי: השאלה מי ישלם את הכסף שהמכללות גובות.
מירב בן ארי: מה שנקרא בשביל הסטודנטים עצמם.
מירב בן ארי: אנחנו נתייחס.
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את דוקטור איילת בן עזר שהיא סגנית נשיא לעניינים אקדמיים של המרכז הבינתחומי, ואת המרצה שלי בשני קורסים.
מירב בן ארי: אני מודה שאני לא אובייקטיבית.
מירב בן ארי: בבקשה איילת.
<איילת בן עזר: תודה רבה.
איציק שמולי: תגידי לנו רק מה היו הציונים.
מירב בן ארי: ספרי להם, תלמידה מצטיינת.
<איילת בן עזר: נדבר על זה אחרי הישיבה.
<איילת בן עזר: הייתה תלמידה מעולה.
אוסאמה סעדי: איפה למדת?
מירב בן ארי: במרכז הבינתחומי, אל תדאג למדתי על מלגה מלאה, תנוחו כולם.
<איילת בן עזר: למען גילוי נאות, אני בוגרת של אוניברסיטת תל אביב, תואר ראשון, שני ושלישי של אוניברסיטת תל אביב.
<איילת בן עזר: <קריאה:> מה התפקיד שלך איילת בבינתחומי?
מירב בן ארי: סגנית נשיא לעניינים אקדמיים.
<איילת בן עזר: לענייני סטודנטים.
<איילת בן עזר: אני דוקטור איילת בן עזר, סגנית נשיא לענייני סטודנטים במרכז הבינתחומי.
<איילת בן עזר: המרכז הבינתחומי, לפי כל המבחנים של המל"ג, הוא מוסד שהוא מחקרי ברמה של האוניברסיטאות.
<איילת בן עזר: הוא עמד בכל הקריטריונים של המאגדים לדוקטורט שהמל"ג מכיר היטב.
<איילת בן עזר: עבר בהצטיינות וועדות אקדמיות בינלאומיות ויש מחקר מאוד פורה במקום הזה.
<איילת בן עזר: ההצעה של חבר הכנסת מרגלית לגבי פיקוח על שכר הלימוד, לתפיסתנו יש לבחון לפי שני פרמטרים.
<איילת בן עזר: פרמטר אחד הוא המימון של האוניברסיטאות.
<איילת בן עזר: אני רוצה לתת לכם מספר נתונים.
<איילת בן עזר: אוניברסיטת תל אביב מקבלת מהות"ת (הועדה לתכנון ותקצוב) סכום כולל של מיליארד ושלוש מאות וחמישים מיליון שקל בשנה.
<איילת בן עזר: אגב, יש את המסמך שאני מדברת ממנו, חילקתי לכולם, כל מי שרוצה יש פה עותקים נוספים, בבקשה.
<איילת בן עזר: אם כך, אוניברסיטת תל אביב מקבלת מות"ת סכום של מיליארד שלוש מאות וחמישים מיליון שקל לשנה.
<איילת בן עזר: לומדים בה כ- 27 אלף סטודנטים.
<איילת בן עזר: לפיכך יוצא שכל סטודנט מתוקצב ב- 50 אלף שקל בממוצע לשנה בתוספת ה-11 אלף שקל של שכר הלימוד שהוא משלם.
<איילת בן עזר: יוצא שהמוסד בעצם ממומן ב-61 אלף שקל בממוצע לסטודנט בשנה.
<איילת בן עזר: שכר הלימוד שאנחנו בבינתחומי, ואנחנו באמת יקרים, שכר הלימוד שלנו - - -
אוסאמה סעדי: אבל יש גם הוצאות הנהלה וכלליות.
אוסאמה סעדי: כלומר, כשאתה מחשב דבר כזה אתה לא אומר שכל התקציב הולך, את מדברת על הכולל.
<איילת בן עזר: אני מדברת מה עולה סטודנט, מה המימון של סטודנט.
<איילת בן עזר: באוניברסיטת תל אביב, על פי הנתונים האלה, המימון של סטודנט הוא 61 אלף שקל לשנה בעוד - - - <קריאה:> כולל, כולל מנהלה.
<איילת בן עזר: אנחנו גובים שכר לימוד של 39.500 שקל לשנה.
<איילת בן עזר: יוצא בעצם שהבינתחומי, בדוגמה הזאת, גובה 65% מהסכום שבו ממומן כל סטודנט באוניברסיטת תל אביב.
<איילת בן עזר: דוגמה שנייה, האוניברסיטה העברית - - - <קריאה:> What the is kais - - -
<איילת בן עזר: רגע, עוד רגע.
<איילת בן עזר: ה-kais הוא שאנחנו גובים 65% מהסכום שממומן סטודנט באוניברסיטת תל אביב - - - <קריאה:> זה כאילו שהסטודנט באוניברסיטת תל אביב עולה פי כמה.
<איילת בן עזר: בו ניקח דוגמה, אוניברסיטה העברית, אני אסביר את הכול, מקבלת מהות"ת סכום כולל של למעלה מ- 1.5 מיליארד שקל לשנה.
<איילת בן עזר: לומדים בה כ-20 אלף סטודנטים ולכן יוצא שכל סטודנט מתוקצב ב-75 אלף שקל בממוצע בשנה בתוספת 11 אלף שקל שכר הלימוד.
<איילת בן עזר: המוסד ממומן ב- 86 אלף שקל בממוצע לסטודנט בשנה.
<איילת בן עזר: כלומר, הבינתחומי גובה 46% מהסכום שבו ממומן כל סטודנט באוניברסיטה העברית.
<איילת בן עזר: - - -
יוסף ג'בארין: למה ההבדל הזה בין תל אביב לירושלים?
<איילת בן עזר: זאת שאלה שצריך לשאול את הות"ת.
מירב בן ארי: תשאל את גדי אחר כך.
<גדי פרנק: בסוף זה עניין של תמהיל.
איציק שמולי: אבל תקצוב פר סטודנט הוא לכולם.
<איילת בן עזר: שוב אני אומרת, הנתונים שלי הם בממוצע, זה אולי משתנה לפי פקולטות וכדומה.
<איילת בן עזר: הפרמטר השני שאני רוצה לדון בו הוא הנתונים התקציביים של הבינתחומי.
<איילת בן עזר: שכר הלימוד שאנחנו גובים, אמרתי קודם 39,500 שקל, ממן רק כ-80% מההוצאות השוטפות שלנו בשעה ש-20% מההוצאות בתוספת תשתיות ובינוי, אנחנו מממנים מתרומות.
<איילת בן עזר: זה מאוד קשה, אנחנו עובדים מאוד קשה כל שנה כדי לאזן את התקציב.
<איילת בן עזר: 20% מהתקציב הכולל זה תרומות.
<איילת בן עזר: אנחנו מנהלים את זה בצורה מאוד שקולה ואחראית ולכן 21 שנה המוסד הזה קיים, 21 שנה הוא נמצא באיזון - - - <קריאה:> מה התקציב הכולל שלכם?
<איילת בן עזר: אני לא בטוחה שזה נתון שהוא רלוונטי.
אראל מרגלית: אבל כל העמותות - - - <קריאה:> למה, אבל על עמותות יכולים לדעת.
<איילת בן עזר: כן, אבל זה לא נתון שהוא רלוונטי לטיעון שלי.
אראל מרגלית: רגע, למה אנחנו לא יכולים לדעת?
אראל מרגלית: את אומרת 20% מהתקציב של הבינתחומי - - -
<איילת בן עזר: חבר הכנסת מרגלית, מה שחשוב הוא - - -
<גדי פרנק: הדוח הכספי, זה משהו שיהיה לראשונה, יהיה באתר המועצה להשכלה גבוהה, החל מעוד - - -
<איילת בן עזר: זה לא סודי ולכן אני רוצה לתת נתון - - - <קריאה:> עד היום זה לא היה בצורה מסודרת, תהייה לך השוואה מסודרת של כל המכללות, אוניברסיטאות - - -
אראל מרגלית: אבל סדרי גדול, נגיד האוניברסיטה העברית.
אראל מרגלית: עזבו את - - -
<יורם עדן: אראל אני יכול לומר לך מה התקציב שלנו.
<יורם עדן: התקציב של המסלול האקדמי שלנו, מאז שאנחנו המכללה הלא מתוקצבת הגדולה ביותר, הוא בין 260 - - - <קריאה:> אתם כבר לא.
<יורם עדן: כבר לא, היינו.
<יורם עדן: הוא בערך 260 מיליון שקל.
מירב בן ארי: רק תזכיר לי מי אדוני שנדע לפרוטוקול, תגיד לי את שמך.
<יורם עדן: יורם עדן.
<גיל רשף: הנתונים האלה כבר נמצאים באתר גיידסטאר של העמותות, אתה יכול לראות.
<איילת בן עזר: התקציב שלנו יותר גובה, יותר קרוב לכיוון ה-400.
<איילת בן עזר: שוב, אני לא רוצה לומר נתון לא מדויק, זה לא באמת רלוונטי.
<איילת בן עזר: מה שחשוב הוא - - -
אראל מרגלית: אנחנו רוצים סדר גודל.
<איילת בן עזר: בסדר גמור.
<איילת בן עזר: אלה סדרי הגודל.
<איילת בן עזר: מה שחשוב הוא ש-80% מהתקציב הזה אנחנו צריכים לממן משכר הלימוד שלנו ו-20% מתרומות.
<איילת בן עזר: כמובן שאם אנחנו צריכים בינוי ותשתיות וכו' זה גם מתרומות.
<איילת בן עזר: הדבר הזה אומר, אולי עוד נתון אחד, 8% מתוך התקציב הזה הולך למלגות.
<איילת בן עזר: אנחנו המוסד שנותן יותר מלגות מכל המוסדות האקדמיים בארץ.
<איילת בן עזר: 8% מהתקציב שלנו הולך למלגות.
<איילת בן עזר: המלגות הולכות לסטודנטים מהפריפריה, לסטודנטים מהקהילה האתיופית, דרוזית, עיירות ופיתוח וכו'.
<איילת בן עזר: בניגוד לתדמית שלנו אנחנו עושים, אני מכירה את התדמית שלנו, רק שנכנסתי לפה מישהו אמר לי: 'אה, את מהבינתחומי', אני מכירה, מכירה אבל עדיין - - -
מירב בן ארי: כן, זה ידוע.
<איילת בן עזר: כן, אבל עדיין אני מוכרחה לציין שיש לנו עשייה אין סופית לטובת הקהילה ולטובת המדינה.
<איילת בן עזר: המוסד הוא מאוד ערכי ופועל הרבה מאוד לטובת הקהילה.
מירב בן ארי: איילת, בואי, רק משפט סיכום כי אנחנו רוצים להתקדם.
<איילת בן עזר: עוד רגע.
<איילת בן עזר: אני רוצה לציין.
<איילת בן עזר: ציינתי שהתקציב שלנו מאוזן.
<איילת בן עזר: לעומת זאת האוניברסיטאות, אנחנו יודעים, שיש להן חובות גדולים, חובות אקטואריות בגלל אי הפרשות לפנסיה, בסדר גודל של 24 מיליארד שקל.
<איילת בן עזר: חשוב לי עוד כמה מילים, המדינה מעבירה כל שנה מיליארד ורבע שקל לסיוע האוניברסיטאות כדי לסייע בהחזר פנסיה שלא הפרישו להם.
<איילת בן עזר: אילו חילקו את המיליארד ורבע שקל האלה בין ה-47 אלף סטודנטים של המוסדות הלא מתוקצבים היה אפשר לקבל שכר לימוד מאוד מאוד נמוך, ועוד יותר נמוך ממה שהאוניברסיטאות גובות ועוד לצאת עם עודף.
אראל מרגלית: אני רוצה רק משפט שתתייחסי כי את מסודרת.
אראל מרגלית: מה שאני רוצה כשאת מסכמת, אני מבין לחלוטין את האסטרטגיה התקציבית של המדינה ואת חוסר הסימטריה.
אראל מרגלית: אנחנו נרצה לשמוע את התגובה.
אראל מרגלית: מה שאני ארצה לשמוע ממך זה מבחינת הסטודנט.
<איילת בן עזר: עכשיו בדיוק הגעתי לזה.
<איילת בן עזר: אנחנו מסכימים לחלוטין ואין ביננו שום מחולקת שעדיף שעלות שכר הלימוד הייתה יורדת ועדיף שבועת החוב תרד.
<איילת בן עזר: אנחנו רואים את דאגת האמת לסטודנט כמו שאתה אמרת.
<איילת בן עזר: אבל המצב שבו חלק מאוכלוסיית הסטודנטים במדינת ישראל, כל הסטודנטים במוסדות הלא מתוקצבים בעצם לא נהנים מסבסוד המדינה.
<איילת בן עזר: בעצם הם מופלים לרעה.
<איילת בן עזר: היחס של המדינה כלפיהם הוא בעצם לא שוויוני ולא הוגן מכיוון שהסטודנטים שלומדים במוסדות המתוקצבים מקבלים, עקיף באמצעות המוסדות באמצעות הוזלת שכר הלימוד, ואילו אנחנו כל המוסדות הלא מתוקצבים, הסטודנט צריך לשלם את כל שכר הלימוד המלא.