GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב פרי: במדינת ישראל יש 39 קונסרבטוריונים שהם בתי ספר מקצועיים, רובם, הייתי אומר או כולם, התברכו במורים מצוינים ובקהל אדיר של תלמידים.
יעקב פרי: לצערי לא כל הנוער - - -
יעקב מרגי: ובוגרים מוכשרים, אלה שזכו.
יעקב פרי: לא כל הנוער במדינת ישראל זוכה, כמובן, ובעיקר בגלל שכר הלימוד.
יעקב פרי: בעבר, בשנות ה-70 התקציב התחלק בשלושה שלישים: בין ההורים, בין הרשות המקומית ובין הממשלה או משרד החינוך.
יעקב פרי: הדברים האלה כמובן דעכו.
יעקב פרי: למרות זאת, התברכנו, לפחות ממה שאני שמעתי, אינני מכיר אישית את המפקח הארצי על החינוך המוסיקלי.
יעקב פרי: אדוני, שמעתי עליך דברים טובים מאוד, אני שמח לשבח אותך, אתה עושה עבודה מקצועית וטובה, מר בצלאל קופרוסר שהיה גם - - -
יעקב מרגי: מפמ"ר (מפקח מקצועי ארצי) מוסיקה.
יעקב פרי: הקונסרבטוריונים מעניקים השכלה מוסיקלית רחבה, לא רק נגינה, אלא עושים גם כבוד, כפי שאדוני היושב ראש ציין, כבוד רב למדינת ישראל.
יעקב פרי: הבוגרים שלנו מופיעים, הבוגרים הישראלים מופיעים על במות המובחרות ביותר בעולם.
יעקב פרי: מיותר לציין שגם חינוך באמצעות מוסיקה הוא כלי מאוד מאוד חשוב שהוכיח את עצמו, לא רק במחקרים רבים אלא במציאות, הוא בעל ערך רב לחינוך דור העתיד של ארצנו.
יעקב פרי: המדינה הכירה בחשיבות של הקונסרבטוריונים, מפקחת עליהם, מתקצבת אותם, אבל לעצרנו כאשר תקציב משרד החינוך היה 26 מיליארד שקל התקציב לקונסרבטוריונים היה 10.5 מיליון שקל, וכאשר תקציב של משרד החינוך היום הוא 64 מיליארד כסף, התקציב לקונסרבטוריונים הוא 10.5 מיליון שקל – אותו דבר.
יעקב פרי: כבר ציינתי מה קרה בעבר, כל רשות מקומית עושה היום כפי שהיא יכולה, כפי שהיא רוצה.
יעקב פרי: יש רשויות מקומיות שמשתתפות בצורה מאוד מאוד יפה והוגנת, ויש כאלה, כמו לקונסרבטוריונים בירושלים, ישנה כאן מנהלת ה לקונסרבטוריונים ילנה, אצלה התקציב הוא 2% - אם אינני טועה עיריית ירושלים משתתפת ב-2% מהתקציב שלה.
יעקב פרי: מבחינתי או מבחינתנו, אסור לנו להסכים למצב שילד שרוצה יכול ללמוד מוסיקה לא יתאפשר לו העניין.
יעקב פרי: המדינה לא מתקצבת מלגות, כמות של הקונסרבטוריונים ואיכותם בעיירות פיתוח אומנם קיימות, חבר הכנסת ידיד מאיר כהן גם ידבר מניסיונו האישי.
יעקב פרי: אני גם שמעתי שמשרד החינוך הולך לצאת בקול קורא להוספת קונסרבטוריונים נוספים, אני לא בטוח שהתקציב יגדל באופן שווה לאותם קונסרבטוריונים שיתווספו.
יעקב פרי: כלומר, תוספת של קונסרבטוריונים היא בהחלט ברוכה.
יעקב פרי: צריך לומר, כיום, אני כמעט מסיים, שחלק גדול מהקונסרבטוריונים, אולי כולם, גם מכין תלמידים לבחינות בגרות בחמש יחידות.
יעקב פרי: כלומר, הגיע הזמן שמדינת ישראל תתחיל לטפל טיפול שורש גם בעניין הזה שהוא לא עניין ביטחוני, הוא אפילו לא עניין קיומי, אבל יש בו ערכיות.
יעקב פרי: התרומה שלו לילד בשעות הפנאי והאדרת שמה של מדינת ישראל היא אדירה.
יעקב פרי: אני הייתי מציע את הדברים המעשיים הבאים: אחת, שבקונסרבטוריונים יכרו בהם כבתי ספר מקצועיים, כמובן אם הם יעמדו בתנאים, בקריטריונים, כך שהם לא יהיו תלויים רק בתמיכות.
יעקב פרי: דבר שני, קביעת מפתח ברור לתקצוב של משרד החינוך והרשויות המקומיות כך שהנטל הכספי לא ייפול רק על ההורים, במיוחד הורים שידם איננה משגת.
יעקב פרי: אפשרות למתן מלגות, שאיננה קיימת היום, למשפחות מעוטות יכולת – כל אלה יחד יכולים להוות את השקעה הדרושה היום בחינוך המוסיקלי שלפי דעתי תפיק תשואה אדירה.
יעקב פרי: אני אבקש מכבוד היושב ראש שתיתן רשות הדיבור אחרי, או מתי שהיושב ראש יקבע, לפרופסור תומר לב שהוא יושב ראש וועדת המקצוע במשרד החינוך, כראש הקונסרבטוריון או האקדמיה בתל אביב.
יעקב פרי: לאחר מכן ידידי אלכס פיאלקו מנהל קונסרבטוריון בנס ציונה לנה ויסקינד מנהלת הקונסרבטוריון בירושלים.
יעקב פרי: אני מודה שוב על קיום הדיון הדחוף הזה.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה כפי שאנחנו נוהגים בוועדה.
יעקב מרגי: ניתן לאורח, חבר כנסת, אורח וחבר כנסת.
יעקב מרגי: רק לקצר ולא לחזור על דברים כי אנחנו היום, יום רביעי, מתחילים את המליאה בשעה 11:00, אנחנו נחרוג, אבל לא נבנה על החריגה.
יעקב מרגי: ברשותך, אני הייתי נותן למפמ"ר מוסיקה במשרד החינוך, למרות שאנחנו מדברים על קונסרבטוריונים.
יעקב מרגי: כשיגיע לקונסרבטוריון תלמיד, מישהו יזהה את היכולות שלו וידחוף אותו, האם בכלל מערכת החינוך חושבת שיש לזה חשיבות?
יעקב מרגי: איך אתה אמרת, זה לא נושא ביטחוני ולא נושא זה, גם בגוף האדם יש דברים - - -
יעקב פרי: לא פחות חשובים.
יעקב מרגי: אתה יודע, הנתרן בגוף הוא, אבל כשהוא לא קיים זה קטלני.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר שאם אין מוסיקה זה קטלני, אני גם לא רוצה לפוצץ אתכם בקלישאות ובמילים.
יעקב מרגי: אין ספק שהרוח, הנשמה תורמים תרומה רב-ערכית לחיים ולשיתופיות שאנחנו מנסים לבנות פה בחברה הרב-גונית שלנו, הרב התרבותית.
עודד פורר: תראה כמה חברי כנסת הגיעו לדיון, זה מראה את החשיבות.
נורית קורן: זה דיון חשוב בהמשך ל- - -
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני מוגדר כבחור עם אוזן מוסיקלית שהחבר'ה שלי, אני יליד 60.
יעקב מרגי: בסדר, אתם יודעים מה הגיל שלי ומתי הייתי ביסודי.
יעקב מרגי: החבר'ה שלי היו הולכים אחר הצהריים ל- -- ואני, עיניי היו כלות, אני הייתי מתאמן על הגיטרה בבית ולא הגעתי למה שהם הגיעו, כי לא היה מי שישלב, זו הסיבה היחידה, לא היה מי שישלב.
נורית קורן: לי היה מזל, אנחנו ילדים של אותו שנתון, לי היה מזל שבן דודי היה מורה למוסיקה ושירה, לא ניגון.
נורית קורן: אני ניגנתי על פסנתר וגם מנדולינה.
בצלאל קופרוסר: כבוד יושב ראש וועדת הכנסת, אני קודם כל לא מרגיש שאנחנו נמצאים בשני צדי המתרס.
בצלאל קופרוסר: אנחנו חושבים, קודם כל אנחנו מאוד מעריכים את קהילת מנהלי הקונסרבטוריונים.
בצלאל קופרוסר: כמו שהזכיר חבר הכנסת פרי, אני עד לפני שנה הייתי בתפקיד הזה, מכיר את עבודתם, מוקיר את עבודתם באופן מאוד מאוד מיוחד אפילו הייתי אומר, מכיר ומוקיר.
בצלאל קופרוסר: אני יכול להגיד לך שאנחנו פועלים במשרד רבות, לא היה פקיד גבוה במשרד החינוך שלא פנינו אליו כדי לקדם את התחום.
בצלאל קופרוסר: לדעתי, אנחנו עושים בשנה האחרונה הרבה מאוד מהלכים בתוך התחום כדי לטפל בעניין הזה.
בצלאל קופרוסר: קודם כל אנחנו פותחים את הקול קורא הזה.
בצלאל קופרוסר: הוא לא נפתח במשך 40 שנה.
בצלאל קופרוסר: אנחנו פותחים אותו כי יש לנו רגישות לרב-תרבותיות, כמו שאמרת.
בצלאל קופרוסר: יש לנו רגישות לפריפריה, יש לנו רגישות לשוויונות ויש לנו גם הכרה לתחום ולתרומתו.
מאיר כהן: צר לי לקטוע את דברייך, אבל אני קצת מתקומם על מה שאתה אומר.
מאיר כהן: לא, במשרד אין רגישות לפריפריה בנושא המוסיקה, אז תזרקו - - -
יעקב מרגי: אתם יודעים מי מדבר, הוא היה גם מנהל בית ספר.
מאיר כהן: זה יפה מאוד שאתם, אני בשביל לפתוח חמש יחידות בבית הספר הלכתי כמו פושט יד מפילנתרופ לפילנתרופ כי משרד החינוך אמר לי בפירוש: 'אני לא אממן את זה'.
מאיר כהן: אז אני מצטער, זה נחמד, זה נשמע מאוד יפה - - -
יעקב מרגי: במסגרת מה שהם עושים, בוא נראה מה הם עושים בפריפריה.
יעקב מרגי: בוא נשמע.
בצלאל קופרוסר: אני מדבר על התכנית - - -
מאיר כהן: זה לא אישי, חס וחלילה.
בצלאל קופרוסר: אני מדבר על התכנית העתידית שלנו.
בצלאל קופרוסר: קול קורא שיצא הוא יצא דיפרנציאלי, הוא ייתן תעדוף גם לפריפריה, הוא ייתן תעדוף גם ברמה הסוציו-אקונומית - - -
יעקב מרגי: קול קורא יתוקצב?
בצלאל קופרוסר: תכף נדבר גם על הסוגיות האלה.
בצלאל קופרוסר: אני אומר - - -
יעקב פרי: 10.5 מיליון שקל היום ייתנו ל-39 הקונסרבטוריונים מחר על 50 קונסרבטוריונים.
יעקב מרגי: אני מבקש תנו לו.
בצלאל קופרוסר: אני אומר כך, שבסך הכול אני עובד בשיתוף פעולה עם הקהילה הזאת, קהילת המנהלים.
בצלאל קופרוסר: לאורך כל הדרך, לאורך כל פסיק ונקודה שאנחנו רוצים לעדכן אנחנו משתפים אותם.
בצלאל קופרוסר: יש כאן בהחלט שיתוף פעולה בין הרגולציה לשטח, אלו לא דברים שנכפים עליהם.
בצלאל קופרוסר: גם העניין הזה של מהלך כתיבת קול קורא, הניסוח שלו והבאתו בפני מודעות המנהלים עוברים את הפילטר שלהם לאורך כל הדרך.
בצלאל קופרוסר: אני רק אוסיף דבר אחד, הישיבה הזאת של וועדת הכנסת הגיעה שבוע קודם, כי אנחנו במשרד לא חכינו לוועדת הכנסת כדי לטפל בעניין הזה.
בצלאל קופרוסר: אנחנו נחלצנו לעניין הזה כדי לטפל בו ברמות הגבוהות.
בצלאל קופרוסר: בשבוע הבא, ביום שלישי, אנחנו אמורים להתכנס כל צמרת החינוך - - -
יעקב מרגי: מה זה 'צמרת משרד החינוך'?
בצלאל קופרוסר: מרמת המנכ"לית ולמטה, כדי לדון בבעיה הזאת לעומקה ולרוחבה.
יעקב מרגי: אני אתן לחבר הכנסת דב חנין - - -
סופה לנדבר: זה יפה מאוד להשתמש בעתיד.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים לדעת מה עשו ועד כמה משרד החינוך.
סופה לנדבר: אני פשוט רוצה - - -
יעקב מרגי: יש כאלה ששקועים בעבר, יש כאלה שפניהם לעתיד.
יעקב מרגי: בואו נראה מה אנחנו.
יעקב מרגי: אני יודע שאתה צריך לצאת.
יעקב מרגי: , אני אתן לדב חנין, למשרד התרבות ואחר כך אני אתן לך.
דב חנין: תודה רבה אדוני היושב, אני אהיה מאוד קצר.
דב חנין: קודם כל אני רוצה להצטרף לכל מילה שאמר חבר הכנסת פרי וגם להצעות המעשיות שלו.
דב חנין: אנחנו נמצאים פה כרגע באיזה סוג של מלכוד, כי מסביב לזה נמצאים, גם מהצד של חברי הכנסת וגם מהצדדים של אנשי המקצוע, המשוכנעים – כולנו כולל יושב ראש הוועדה.
דב חנין: כולנו בעד חינוך מוסיקלי, כולנו בעד תמיכה בקונסרבטוריונים למוסיקה ככל הניתן.
דב חנין: הבעיה נמצאת מחוץ לחדר הזה.
דב חנין: לכן אדוני היושב ראש הוועדה, אני חושב שכתוצאה מהדיון הזה, פה התרומה הקטנה שלי, צריכה להיות פניה מאוד ברורה לשר החינוך: 'אם לא יהיה שינוי תקציבי דרמטי, דרמטי, אנחנו נגיע פשוט לטרגדיה.
דב חנין: אנחנו נהנים היום, נמצאים פה חברי כנסת שמכירים את זה היטב, אנחנו נהנים מהעובדה שמוסיקאים הגיעו אלינו מכל מיני מקומות - - -
סופה לנדבר: על מגש של כסף.
דב חנין: על מגש של כסף.
דב חנין: בדיוק, על מגש של כסף.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים לנגן על האנדלוסית.
דב חנין: על האנדלוסית, בדיוק.
דב חנין: כולנו נהנים מזה.
דב חנין: אין, זו דאגה לעתיד המוסיקה.
דב חנין: החינוך המוסיקלי והנוכחות המוסיקלית בחברה הישראלית יש לה חשיבות עצומה.
דב חנין: מהוועדה הזו חייב לצאת מסר לשר החינוך, 'הגדלה משמעותית של התקציבים'.
יעקב מרגי: משרד התרבות, נמצאים איתנו?
יעקב מרגי: פלטו שרון, בואי ספרי לנו מה עשית בשביל מדינה.
יעקב מרגי: איך אתם משתלבים?
יעקב מרגי: זה לא רק חינוך, זה תרבות.
מריה יריב: נכון.
מריה יריב: משרד התרבות - - -
יעקב מרגי: כדי שיהיו מופעים בעתיד, כי אם אין גדיים אין תיישים.
יעקב מרגי: ספרי לנו.
מריה יריב: ראשית, משרד התרבות אינו מתקצב קונסרבטוריונים כי זה מנדט של משרד החינוך.
מריה יריב: - - -
יעקב מרגי: את יודעת שזה לא מדע מדויק.
מריה יריב: נכון, אבל יש חלוקה כזו בין משרד החינוך לבין משרד התרבות.
מריה יריב: משרד התרבות מתקצב את מוסדות התרבות המקצועיים הפועלים בארץ.
מריה יריב: כמובן שאנחנו רואים חשיבות מאוד גדולה - - -
סופה לנדבר: במשמרת הזאת אתם לא רוצים להתחלק במנדט?
מריה יריב: זו המדיניות שצריכים לקבוע אותה - -
יעקב מרגי: צריכים לקבוע אותה.
יעקב מרגי: היא צודקת.
יעקב מרגי: סופה, אני אתן לך, תני לה לסיים.
סופה לנדבר: בינתיים אני שותקת, אני פשוט בקריאות ביניים.
יעקב מרגי: תנו לה, אני מבקש לא להפריע לה.
מריה יריב: כמובן שאנחנו רואים חשיבות בקיומם של הקונסרבטוריונים כי הם מגדלים את דור העתיד של המוסיקאים בארץ.
מריה יריב: אם לא יהיה דור עתיד לא יהיו נגנים בתזמורות או זמרים באופרות שלנו.
מריה יריב: אבל, המצב הוא, שעל זה אמון משרד החינוך והוא כמובן צריך להגדיל את תקציב הקונסרבטוריונים.
יעקב מרגי: למרות שהשרה שלך מבינה פרק א'(3) לחוק התמיכות, תאמיני לי, אני מוכן לדבר איתה איך אפשר לתת שלא יחשב כפל תקציבי, זו פעילות נוספת בקונסרבטוריונים כדי לקיים אותם גם כן.
יעקב מרגי: אנחנו בוודאי לא נשחרר את משרד החינוך מהחובה, אבל אי אפשר לומר שמשרד התרבות, זה לא נתפס לי.
יעקב מרגי: אנחנו בסיכום נבקש גם מהשרה להתייחס.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר, נשחרר אותך.
מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שדבריה של הגברת מריה ממשרד התרבות והספורט בעצם עונים לנו על חלק גדול מהשאלה.
מכלוף מיקי זוהר: אין לי בכלל ספק ששרת התרבות והספורט, מירי רגב, כן תרצה לאמץ את הרעיון של הקונסרבטוריונים.
מכלוף מיקי זוהר: העניין הוא אחר.
מכלוף מיקי זוהר: העניין הוא, שאנחנו פה במדינת ישראל מרגע לרגע קצת שוכחים שהרעיון של המוסיקה הקלאסית, של המוסיקה האנדלוסית שגם מנוגנת באותו מקום בדיוק, זה לא - - -
יעקב מרגי: אלו אותם כלים, לא משנה איזו מוסיקה.
מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא מדברים פה על משהו שהוא מאפיין חלק אחד של החברה, זה מאפיין את כל החברה בכללותה.
מכלוף מיקי זוהר: אנחנו פשוט מאבדים את זה מרגע לרגע ויש לה ערכים חינוכיים חברתיים מאוד מאוד חשובים לחברה הישראלית.
מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רוצים לחנך את ילדנו על מוסיקה קלאסית, על מוסיקה אנדלוסית.
מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא רוצים שהם יתחנכו על מוסיקה אחרת שלפעמים אפילו לא מיטבה איתם לא מבחינה חינוכית ולא מבחינה ערכית וגם לא מבחינה שורשית לנפש שלהם.
מכלוף מיקי זוהר: לכן, העניין הזה הוא עניין בוער וחשוב.
מכלוף מיקי זוהר: הפתרון לדעתי, בסופו של דבר הוא מצוי דווקא אצל השרה מאחר והיא רוצה לאמץ את הנושא הזה ובמיוחד באזורי הפריפריה.
מכלוף מיקי זוהר: אזורי הפריפריה היום הם אזורים שכן חייב להשקיע בהם בנושא הזה כמה שיותר כדי להציף את הסוגיה.
מכלוף מיקי זוהר: אפשר לשכנע את השרה להירתם לכך.
מכלוף מיקי זוהר: אני כמנהל הקואליציה בוועדת הכספים מוכן לקחת על עצמי את הסיוע בעניין הזה, שלפחות אם יש תקציב מסוים במשרד החינוך שהוא לא ממומש או שהוא לא מספיק, - - -
יעקב מרגי: הוא בחסר.
מכלוף מיקי זוהר: או בחסר, ניקח את התקציב הזה בחסר, נעביר אותו למשרד התרבות והספורט, נוסיף עליו עוד כסף ממשרד האוצר וכך נוכל להרים את הנושא.
יעקב מרגי: אנחנו נייצר תקציב חדש מתוך ה-150 מיליון, שהיא הביאה לתוך המוסיקה לתוך הקונסרבטוריונים, ונדאג ששר החינוך מן הגורן ומן היקב יעבה תקציב.
יעקב מרגי: אנחנו - - -
עודד פורר: אדוני היושב ראש, יושבים פה ארבעה שרים לשעבר.
עודד פורר: אתה יודע איך בתוך תקציב של 65 מיליארד, מה הם מוצאים, לא צריך לא את משרד האוצר ולא את אף אחד, עושים את זה בבסיס - - -
יעקב מרגי: הוא מוכן לסייע גם אם זה בתקציב.
יעקב מרגי: פרופסור תומר לב בבקשה.
תומר לב: אני מודה לכולם על האפשרות להציג את הנושא של החינוך המוסיקלי והקונסרבטוריונים למוסיקה, לא ממבט של מתקצב ומתוקצב, אלא ממבט - - -
יעקב מרגי: תציג את עצמך, מה זה ראש האקדמיה למוסיקה.
יעקב מרגי: לא כל אחד יודע.
תומר לב: באוניברסיטת תל אביב יש אקדמיה למוסיקה שהיא חלק בלתי נפרד מהאוניברסיטה.
תומר לב: זה מוסד משותף לאוניברסיטה ולתזמורת הפילהרמונית הישראלית ואני עומד בראשה כבר פעם שניה.
תומר לב: ברשותך אני אומר כמה דברים שיציגו את החשיבות של הקונסרבטוריונים למדינת ישראל מבחינה חברתית, מבחינה ערכית וכו'.
תומר לב: הפיקוח על הקונסרבטוריונים והתפיסה שלהם בתור מערך של בתי ספר מקצועיים למוסיקה גובש במהלך שנות ה-70, זה היה על ידי שר החינוך המנוח זבולון המר.
תומר לב: הרציונל שעמד מאחורי ההכרה הזאת, ההכרה, הפיקוח, התקצוב של משרד החינוך, מדוע בעצם משרד החינוך לקח על עצמו את המערך היה, כי בעצם בלי הכרה ממלכתית ותקצוב ציבורי מסודר לא תאפשר השכלה מוסיקלית ברמה נאותה במדינת ישראל.
תומר לב: לא יהיה אפשר לנגיש אותה לכלל האוכלוסיות וכלל האזורים במדינה.
תומר לב: אנחנו חייבים לזכור שמדובר פה בעלות גבוהה מאוד של הוראת הנגינה.
תומר לב: הנגינה נלמדת, מאז ימי בית המקדש ויוון העתיקה, במתכונת של אחד על אחד.
תומר לב: זה לא מורה לג'ודו שיש לו 20 איש ושכר הלימוד מתחלק בין 20 משפחות.
תומר לב: פה משפחה מחזיקה את המורה, את השיעור במלוא העלות - -
יעקב פרי: ואת עלות הכלי.
תומר לב: כן, שלא לדבר על עלות הכלי שצריך לרכוש אותו ותחזק אותו, לקנות מיתרים, לקנות לו חומרים וכו' וכו'.
תומר לב: רבותיי, מדובר פה על אלפי שקלים לשנה.
תומר לב: אני רוצה לסבר את האוזן ולומר, מי שלומד היום באזור תל אביב, ירושלים או חיפה משלם 7,000, 8,000 ו-9,000 שקל לשנה לילד.
תומר לב: מה עושים אם יש במשפחה שלושה וארבעה ילדים, אומרים: 'אתה תלמד ואחרים לא ילמדו?'.
יעקב מרגי: לא מחליפים לו את האייפון פעמיים.
תומר לב: אבל אייפון קונים פעם בכמה שנים.
יעקב מרגי: גלקסי 7, שגעו אותם.
יעקב מרגי: אני קונה לבן שלי פעם בארבע שנים.
תומר לב: משפחה שרוצה שהילדים שלה ינגנו צריכה להשקיע 40 אלף שקל בשנה רק בכדי להחזיק את הדבר הזה.
תומר לב: אני שואל אותך אדוני היושב ראש, כמה משפחות במדינת ישראל יכולות לעמוד במטלה הזאת גם אם הן משוגעות לדבר?
תומר לב: תפיסת ההפעלה של כל הסיפור הזה הייתה של שליש, שליש ושליש.
תומר לב: שליש תשלם המדינה, שליש תשלם הרשות המקומית ושליש ישלמו ההורים – זה דבר שבהחלט אפשר לעמוד בו, ועוד קצת יתמכו במלגות לאוכלוסיות שאפילו את השליש לא יכולות לשלם.
תומר לב: על ידי כך תהייה זכות יסוד לכל ילד במדינת ישראל לעבור את החוויה הכבירה הזאת - - -
יעקב מרגי: באיזו שנה התערערה ההסכמה הזאת של שליש, שליש, שליש?
תומר לב: ההסכמה הזאת התערערה בשתי פאזות.
תומר לב: האחת הייתה פאזה של שחיקה איטית כאשר התקציבים לא עודכנו.
תומר לב: הפאזה השנייה, אני רוצה להגיד את דראון של מי שהחליט את ההחלטה ב-1995, זאת הייתה הגברת רונית תירוש שיום אחד, מהיום למחר בלי היוועצות ציבורית, מנכ"לית משרד החינוך עשתה כבתוך שלה, סליחה.
תומר לב: החליטה לחתוך את התקציב של הקונסרבטוריונים שעד אז חושב כשעות הוראה בדיוק כמו בתי ספר תיכוניים.
תומר לב: כל שנה המערך קיבל X שעות הוראה צמוד למדד, צמוד להסכמי השכר, צמוד לכל מה שקורה לכל מורה בתיכון – כך קיבל כל מורה בקונסרבטוריונים.
תומר לב: היא העבירה, ופה אם כל חטאת, העבירה את הקונסרבטוריונים לתקציב תמיכות יחד עם מועדוניות, מתנ"סים וכו' וכו'.
תומר לב: אין לי, לרגע אני לא מזלזל במועדוניות ובמתנ"סים - - -
יעקב מרגי: אני אגיד לך מה ההבחנה.
תומר לב: כן.
יעקב מרגי: זה תקציב, נכון שגם שר שמעצב את המדיניות שלו הוא יכול לשנות סעיפי תקציב, כן לתקצב בחסר או ביתר, אבל זה הליך יותר מסובך ומסורבל.
יעקב מרגי: תקציב תמיכות, ברצונו מקיים ברצונו לא מקיים.
יעקב מרגי: זה הדבר האחרון בסדרי העדיפויות של שר במשרד.
תומר לב: כן, אבל הנקודה הייתה ששם הוא שם את הקונסרבטוריונים במשבצת שהם בכלל לא שייכים אליה.
תומר לב: כולם מכירים את הבדיחה הזאת: אם זה נראה כמו ברווז, נשמע כמו ברווז, מרגיש כמו ברווז – זה ברווז.
תומר לב: אותו דבר עם הקונסרבטוריונים.
תומר לב: אלו מוסדות שמפוקחים על ידי המדינה.
תומר לב: מתוקצבים על ידי המדינה, המורים מוכשרים על ידי המדינה, התלמידים נבחנים על ידי המדינה, על פי תכניות הלימודים של המדינה מכינים אותם לבגרות חמש יחידות.
תומר לב: לכן, אם זה נראה כמו בית ספר, נשמע כמו בית ספר, מרגיש כמו בית ספר – זה בית ספר, זה לא מועדונית והמורים שם הם מורים מוסמכים עם תואר שני ושלישי שמתוקצבים היום בשכר עוני ורעב.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, שר לשעבר, בבקשה.
מאיר כהן: שלום חברים.
מאיר כהן: אדוני היושב ראש, אני מכיר מלפני ופנים את שאלת - - -
יעקב פרי: לא כולם יודעים שהיית ראש העיר דימונה.
מאיר כהן: ארז יודע.
יעקב מרגי: ומנהל בית ספר.
מאיר כהן: אני רוצה לדבר על שלושה דברים ואני אעשה את זה בקיצור.
מאיר כהן: אחת, אני זוכר את ההחלטה הזאת הנוראית להעביר את הקונסרבטוריונים לתמיכות ולא תקצוב ממלכתי.
מאיר כהן: אדוני היושב ראש, השאלה אם אנחנו נצליח דרך הוועדה או בחקיקה שתהייה כשוט - - -
יעקב מרגי: כנראה, כנראה שנצטרך להעביר חוק הקונסרבטוריונים.
מאיר כהן: אני אמרתי עכשיו שהוועדה וחבר כנסת פרי צריכים להוביל חוק ושהחוק הזה יונח, חוק שמחזיר את האחריות הממלכתית למשרד החינוך ולמדינת ישראל.
מאיר כהן: אני לא אדבר הרבה על הדברים הטובים ואיך בית ספר בדימונה שהיה בית ספר בינוני, מי שמכיר.
מאיר כהן: אדוני המפקח, אולי אתה מכיר את בית ספר נווה בדימונה.
מאיר כהן: זה בית ספר עם 400 תלמידים שחשבתי מה לעשות ייחודי ולהעריך את בית הספר, אז הכנסתי לבית ספר ניגון, כל תלמיד מכיתה א' עד כיתה ו' מקבל שעתיים לימודים.
מאיר כהן: לרכוש את הכלים זה הפילנתרופיה.
מאיר כהן: יש פילנתרופ, בחור מיוון, שנותן 60 אלף דולר כל שנה ועל זה אנחנו מוסיפים עוד ועוד ועוד.
מאיר כהן: אבל, זה טלאי על טלאי, כי ברצותו.
מאיר כהן: אנחנו כל שנה במתח על השנה הבאה.
מאיר כהן: בית הספר הפך להיות למשהו יוצא מהכלל, אין שם בעיות משמעת.
מאיר כהן: בית ספר נהדר, בית ספר נהדר, המוסיקה שם חוללה שינוי מדהים.
מאיר כהן: אבל, זה רק במקום שיש אנשים משוגעים שרצים לחפש פילנתרופיה.
מאיר כהן: כשאין, אז אנחנו כולם הולכים לכיוון הבינוניות.
מאיר כהן: אני חוזר ומסכם.
מאיר כהן: אדוני היושב ראש, להוביל חקיקה, חוק הקונסרבטוריונים, שבא ואומר לשר החינוך: 'אנחנו וועדת החינוך' בראשותך ינקל'ה פרי, 'אנחנו מבקשים לשים על השולחן חוק כזה שמחזיר את הסטטוס של המצב של שנות ה-70' – רק ק זה יוביל.
מאיר כהן: אגב, לא חייבים להקים בכל רשות, אפשר לעשות את זה באזורים על פי אשכולות, על פי מפתח מסוים, אבל אי אפשר להמשיך את המציאות הזאת.
מאיר כהן: רצוי לחשוב על המורים המקסימים האלה שמוצאים את עצמם מחוסרי עבודה.
מאיר כהן: יש הרבה מאוד מורים שהגיעו מחו"ל שהיום הם מחוסרי עבודה כי אנחנו לא יכולים להעסיק אותם, אין לנו כסף.
יעקב מרגי: פרופסור משה אהרון אפשטיין.
משה אהרון אפשטיין: כן, זה אני.
משה אהרון אפשטיין: תודה רבה לך כבוד היושב ראש - - -
יעקב מרגי: יש ביקוש?
משה אהרון אפשטיין: אני חושב שיש ביקוש עצום.
משה אהרון אפשטיין: שמי פרופסור משה אהרון אפשטיין, אני דיקן הפקולטה המוסיקלית במכללת לוינסקי שבתל אביב.
משה אהרון אפשטיין: בעצם אנחנו הפקולטה שמכשירה בארץ מורים להוראת מוסיקה בתוך מכללה שמכשירה מורים.
משה אהרון אפשטיין: אנחנו מכשירים, אנחנו קוראים לזה מלידה ועד יב'.
משה אהרון אפשטיין: כלומר, על כל ההתפרסות של מערכת החינוך.
משה אהרון אפשטיין: ברור שהבעיה הגדולה ביותר של העניין שאנחנו מדברים בו היום, היא עלות, כסף.
משה אהרון אפשטיין: אני רוצה להכניס איזו עובדה, לפי דעתי אין בעיית עלות בטווח קצת ארוך משום שכל ילד שנכנס לקונסרבטוריון בשעת אחר הצהריים, או חלק מהילדים, אנחנו הצלחנו לגאול אותם מדברים בעייתיים.
משה אהרון אפשטיין: באיזו הזדמנות אחרת אמרתי שכל ילד במערכת החינוך המוסיקלית, זה בנאדם, נוער ומבוגרים, אחת פחות בבית הסוהר.
משה אהרון אפשטיין: זה קצת פרדיגמטי כמו שאני מתאר את זה, אבל אנחנו יודעים שזה פחות או יותר המצב.
משה אהרון אפשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן, בזמנו הייתי באגודת מאסטרו ואותו בית ספר נווה שבעירך הוא שינה מאוד את אופיו.
משה אהרון אפשטיין: ראינו את זה דרך הכנסת מוסיקה.
משה אהרון אפשטיין: אני סבור, ואנחנו בפקולטה שלנו סבורים, שיש לפתוח את הקונסרבטוריונים לכל סוגי המוסיקה, לא להפריד בין סוגי מוסיקה - - -
קריאה: משה, זה קיים.
משה אהרון אפשטיין: אנחנו מדברים על מוסיקה טובה ומוסיקה פחות טובה.
משה אהרון אפשטיין: תמיד אפשר לדאוג לכך שהמוסיקה תהייה טובה, אבל היא רחבה בצורה בלתי רגילה, העולם כולו פתוח.
משה אהרון אפשטיין: זה האינפוט שיש לי - - -
יעקב מרגי: בתור נער נמשכתי למוסיקה, היה אצלנו בשכונה ד' בבאר שבע יהודי מרוקאי מבוגר שמנגן על עוד.
יעקב מרגי: בכל פעם שהייתי עובר ליד החלון ראיתי מישהו יושב איתו.
יעקב מרגי: אמרו לי: 'באים ללמוד אצלו לנגן על עוד'.
יעקב מרגי: אמרתי: 'אני לא אוהב עוד'.
יעקב מרגי: אמר לי: 'אם תדע לנגן על עוד תדע לנגן על כל הכלים וגם תאהב כל מוסיקה' – וזה נכון.
יעקב מרגי: זה נכון אם זו מוסיקה טובה.
יעקב מרגי: מי שעושה ריקועי פחים לא תמיד.
משה אהרון אפשטיין: חשוב לי להגיד עוד משפט אחד ברשותך.
משה אהרון אפשטיין: לימודי המוסיקה זה הרבה מעבר להכשרת מוסיקאים לעתיד, מוסיקאים מקצועיים.
משה אהרון אפשטיין: בעצם זה עבודה על הנשמה של הילדים, של המתבגרים ושל המבוגרים ותרומה בלתי רגילה לאיכות חיי החברה.
משה אהרון אפשטיין: שוב אני אומר, בסופו של דבר זה חוסך בממון ולא מוסיף עליו.
יעקב מרגי: חברת הכנסת, השרה לשעבר, סופה לנדבר.
סופה לנדבר: לפני שאני אברח אני רוצה לומר שגם אני למדתי מוסיקה ואין לי כשרון כמו שיש כשרון לאנשים האלה.
סופה לנדבר: אין לי שמיעה מוסיקלית, אבל במדינה שנולדתי הייתה חובה, היו יכולים להשקיע וללמד וללמוד.
סופה לנדבר: הייתה לי מורה בסן פטרבורג שחשבתי שכל הרעה שיש, לא שמכריחים אותי ללמוד, אלא היא אחראית על זה שיש לי שיעורי מוסיקה, אבל אחר כך למדתי בקונסרבטוריון.
סופה לנדבר: לא על זה אני רוצה לדבר.
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד, סיפור מאוד מעניין, אני לפני כמה חודשים פתחתי לשכה פרלמנטרית באשדוד.
סופה לנדבר: אני רגישה לפניות ציבור ואני רוצה שלאנשים תהייה דרך גם לחברי הכנסת.
סופה לנדבר: פניות ציבור זה מקום בעיסוק הפרלמנטרי שלי.
סופה לנדבר: הגיעה אלי משפחה, סיפור מאוד מעניין, אבא ישראלי, לפני 17 שנה הוא היה באחת ממדינות חבר העמים, לפני 4 שנים נודע לו שיש לו בת בגיל 16.
סופה לנדבר: הבת הגיע לכאן בפרויקט נעלה, ילדה מאוד מאוד מוכשרת ברמה גבוהה מאוד, מוכשרת ברמות וצריכה ללמוד פרופסורה בקונסרבטוריום בירושלים ובתל אביב, המליצו על פרופסור מיוחד שייתן לה שיעורים, אבל השיעורים האלה עולים המון המון כסף.
סופה לנדבר: הייתי צריכה שמישהו יתרום ושמישהו יעשה.
סופה לנדבר: צריכים להגיד שהנהלת פרויקט נעלה עשתה הכול כדי לתת לה מלגה מיוחדת וכדי לרכוש כלי נגינה חדש מקצועי.
סופה לנדבר: ילדה מאוד מוכשרת.
סופה לנדבר: למה אני מביאה את הדוגמה הזאת, מפני שהילדה מאוד מאוד מוכשרת.
סופה לנדבר: לאבא, נכון להיום, אין כלים ואין כספים ללמד אותה ולתת מה שמגיע לתת לילדה הזאת, היא מאוד מאוד מוכשרת.
סופה לנדבר: יש כאלה המון מקרים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, אני קודם כל חושבת שמשרד החינוך זו חובתו, כמו הבקשה שלנו, ונעביר את זה דרך חקיקה, חובתו במנדט להתחלק עם משרד התרבות בגלל - - - -
יעקב מרגי: לי כבר עלה הרעיון לדבר עם השרה.
יעקב מרגי: ברשותך, יש לה תקציב ייעודי שהיא קיבלה.
יעקב מרגי: מאחר ואנחנו תמיד אוהבים לבקש תרומות לספורט ותרומות למוסיקה – משרד החינוך יחנך ומשרד התרבות ייתן מלגות.
יעקב מרגי: מה דעתך?
סופה לנדבר: אני חושבת שזו חובה של התרבות והחובה של החינוך וחובת מדינת ישראל להשקיע בילדים האלה.
סופה לנדבר: זה לא משנה מאיפה, יכול להיות שהוא במרכז המדינה ואין להורה כסף ויכול להיות שהוא מהפריפריה ויש להורה אמצעים ללמד את הילד הזה.
סופה לנדבר: אני חושבת שחובה של מדינת ישראל להשקיע בילדים ובתרבות כדי שהדור ההמשך שלנו יהיה תרבותי וחינוכי ודור טוב ודור למופת.
יעקב מרגי: חברת הכנסת נורית קורן, לאחר מכן לינה.
יעקב מרגי: בבקשה חברת הכנסת קורן.
נורית קורן: תודה על הדיון הזה אדוני היושב ראש.
נורית קורן: דיון חשוב שהוא נעשה בהמשך של המוזיאונים, תיאטראות והארכיונים, זה הבא בתור וזה ממש חשוב.
נורית קורן: אנחנו רואים שכל המשרדים, גם משרד החינוך וגם משרד התרבות, לא שומרים לנו על התרבות – וזה דבר מאוד חשוב.
נורית קורן: אני רוצה לומר שעלה פה, הפרופסור אמר שעולה בערך 40 אלף שקל למשפחה להחזיק מורה ושהילד ילמד לנגן, אני אומרת שלאו דווקא הילד, כי יש גם אנשים מבוגרים שלומדים, הם פתאום מחליטים שהם רוצים גם ללמוד ולכן זה חשוב.
נורית קורן: אני אומרת שאם אנחנו כחברי כנסת היום, וגם ממשלה, מדברים על יוקר המחייה – זה בדיוק העניין, זה בדיוק העניין.
נורית קורן: מהנתונים שנמצאים מולי עולה שמשנת 2005 משרד החינוך העביר רק 10.4 מיליון שקל וזה נשאר גם בשנת 2014.
נורית קורן: זה נראה לי הזוי.
נורית קורן: מה, לא נולדו יותר ילדים, המדינה לא גדלה, לא צריך יותר תמיכה?
נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שאני אישית, הילדים שלי, שתי הבנות הגדולות שלי קיבלו שיעורים פרטיים וברגע שלא יכולתי לשלם באמת הפסקתי את השיעורים וחבל, כי יכול להיות שהיה יוצא מהן משהו.
נורית קורן: אני בכל זאת למדתי והייתי מוכשרת ואני מאמינה שזה עבר בגנים.
נורית קורן: יש לי ילדה שיש לה בעיות שמיעה, יש לה ליקוי שמעתי.
נורית קורן: רשמתי אותה לבית ספר גורדון בהרצליה שהוא התחיל להיות בית ספר מנגן.
נורית קורן: שם הקונסרבטוריום נתן את הכלים, נתן את כל מה שצריך כדי התלמידים ילמדו.
נורית קורן: היו קרוב ל-4 שעות נגינה.
נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שזה היה מפליא, למרות ליקוי השמיעה שלה היא ניגנה, המורה לא האמינה בכלל שככה היא יכלה ללמוד.