GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אליעזר אדלר: אתה יודע מה, 'תנסה למצוא באלעד שלושה רבנים שמקובלים על כולם', אמרתי 'אין שום בעיה', תוך שלושה ימים הבאתי שלושה שמות של רבנים שמקובלים על כולם והיו מוכנים להירתם לזה.
<אליעזר אדלר: ניתן למצוא את זה בכל עיר, בכל ריכוז חרדי.
<אליעזר אדלר: והדבר האחרון, דובר פה על פיקוח על הרשתות.
<אליעזר אדלר: יש המון מוסדות פרטיים שהם לא רשתות, שם הבעיה קשה יותר מאשר ברשתות, כי רשת בסופו של דבר לא יכולה להתנהל איך שהיא רוצה, כי היא רשת, היא גם כפופה לראשי הרשת - - -
יעקב מרגי: וגם יש מוסדות פרטיים שהרשתות לא מוכנים לקבל אותם, שיילכו לממ"ח.
<אליעזר אדלר: בדיוק.
<אליעזר אדלר: מוסד פרטי עושה מה שהוא רוצה, בימים ההם אין מלך בישראל, איש הישר בעיניו יעשה.
<אליעזר אדלר: ברגע שהפיקוח יוגבר - - - עוד פעם, אנחנו לא מדברים פה על תכנים.
<אליעזר אדלר: אני התווכחתי עם מנהלי מוסדות בשידור ואומר לי מנהל מוסד מאוד ידוע בירושלים בשידור, הוא אומר בצורה הזאת, 'נכון, אף פעם אצלי לא ניסו להכניס תכנים, אבל אני שומע סיפורים'.
<אליעזר אדלר: ככה מנהלים דיון, על שמענו?
יעקב מרגי: תסכם, אלי.
<אליעזר אדלר: אני חושב שאלה הדברים שמבחינתי הם דברים מאוד חשובים לקידום.
<אליעזר אדלר: תודה רבה.
<עמרי כבירי: שמי עורך דין עמרי כבירי.
<עמרי כבירי: קודם כל רציתי לברך את מאיר על התפקיד שהוא ביצע עד היום, על הרבה מאוד יוזמות חינוכיות שאמורות להועיל באמת להמון ילדים במגזר החרדי.
<עמרי כבירי: שמעתי את מרבית המיזמים, אבל יש לי הערה אחת שאני חושב שהיא הערה חשובה לגבי הפעילות במגזר החרדי.
<עמרי כבירי: ציינת כאן רצון לקחת ולפצח הרבה דברים במגזר עצמו, אבל מגיע שלב בכל מוסד כשהוא צריך לחזק את הבסיס שעליו הוא עובד.
<עמרי כבירי: הבסיס כאן הוא בסיס של רישוי.
<עמרי כבירי: אם אתה מציין שבשנת הלימודים ע"ו, מתוך כ-5,000 מוסדות כ-3,000 קיבלו כבר רישיון המשמעות היא שיש 2,000 שפועלים ללא רישיון.
<עמרי כבירי: 2,000 ללא רישיון או 2,000 מוסדות שנמצאים עכשיו ללא רישיון אלה מוסדות שבעצם בתחילת שנת הלימודים, כשהם התחילו לפעול, אין להם את הידע אם יש להם את אישורי הבטיחות, אם יש להם את אישורי הבריאות, מורים לא יודעים אם הם עובדים במוסד שהוא מוסד שהוכר ותלמידים לא יודעים אם הם לומדים במוסד שהוא מוכר.
<עמרי כבירי: יש קושי רב בכל נושא הרישוי של אותן בעלויות, דבר שגוזל מהם הרבה מאוד משאבים במקום להתעסק בעיקר בפדגוגיה ובלימוד התלמידים עצמם.
<עמרי כבירי: זה דבר אחד חשוב.
<עמרי כבירי: לצד הליך הרישוי מתקיים הליך נוסף שהוא הליך ביקורת, שגם הוא הליך חשוב מאוד, כמו הליך הרישוי.
<עמרי כבירי: יש מקום לבצע ביקורות.
<עמרי כבירי: אם אנחנו מדברים על ביקורת של איתנות פיננסית, אז עכשיו יצא נוהל חדש לבקר האם מוסדות יכולים בכלל להתקיים.
<עמרי כבירי: אלא שהנוהל הוקם מבלי בכלל להתייחס לבעלויות עצמן, כלומר לא התקיימו הליך של התייעצות.
<עמרי כבירי: המשמעות היא שאם מוציאים היום נוהל שאומר לבעלויות שהן ייבדקו על פי הנתונים הכספיים בשנים קודמות והם לא נערכו לכך יש כאן החלה, לטעמי לא חוקית, של הנוהל הספציפי הזה ויש קשיים שאותם בעלויות עתידים למצוא את עצמם כבר בשנים הקרובות, וגם בנוהל הספציפי הזה של איתנות פיננסית.
<עמרי כבירי: הרצון כאן, שאתה הדגשת אותו הרבה מאוד פעמים, לשפר את הרגולציה ולדאוג לאותם מוסדות, בסופו של דבר מונע מהמוסדות להתעסק בעיקר וזה בפדגוגיה.
<עמרי כבירי: לכן אם כן הייתי חושב שיש איזה מסר להעביר למי שממלא את מקומך היום ולומר לו שנדרש לעשות, זה בהחלט לשפר את כל נושא הרישוי, זה בהחלט לשפר ולהקל בתהליכי עבודה בכל מה שקשור גם בבקרה, שאני חושב שהיא בהחלט בקרה חשובה, וזאת על מנת שבאמת המוסדות עצמם יוכלו להשקיע בחינוך הילדים.
<עמרי כבירי: תודה.
יעקב מרגי: ליאת מלכה, רשת 'עתיד'.
<ליאת מלכה: ברשותך, היושב ראש, אני אתייחס לשני נושאים שמאיר דיבר ושהועלו פה.
<ליאת מלכה: הנושא הראשון זה הנושא של הרישום.
<ליאת מלכה: אני רוצה דווקא לקחת את זכרון כדוגמה של התוויית מדיניות.
<ליאת מלכה: בזכרון זה באמת מהלך היסטורי.
<ליאת מלכה: שני בתי הספר, הבנות הספרדיות והאשכנזיות אוחדו, הו לומדות תחת מבנה אחד, בכיתות מעורבות לחלוטין.
<ליאת מלכה: אני רוצה להגיד שהאיחוד הזה היה מוצלח, מניב, גם מבחינת צוותי ההוראה, גם מבחינת המשאבים שהבנות קיבלו.
<ליאת מלכה: זאת אומרת אנחנו רואים שכשהטיפול הוא שורשי ומעמיק אז באמת אנחנו לא מתעסקים עם הנושא של קבלה של הבנות וכן ערער ולא ערער.
<ליאת מלכה: זאת אומרת המהלך הזה של האיחוד פתר את זה בצורה בלתי רגילה.
<ליאת מלכה: אני חושבת שהיום המוסד הוא מוסד שיכול להיות דוגמה להרבה מקומות בארץ.
<ליאת מלכה: מפה אני רוצה להמשיך לנושא של פתיחת אזורי הרישום.
<ליאת מלכה: זאת אומרת אם בנות לומדות כבר בכיתה ח' בקבוצות הטרוגניות, זאת אומרת אשכנזיות וספרדיות ביחד, אז גם כך הן יכולות להמשיך לבתי הספר העל יסודי, אין מניעה, זאת אומרת אנחנו רואים את זה גם בתהליך הזה.
<ליאת מלכה: ודרך אגב, בכל המקומות בארץ אנחנו רואים שעד כיתה ח' הן לומדות ביחד, הבעיה המרכזית זה בדיוק במעבר לעל יסודי.
<ליאת מלכה: אני חושבת שגם שם צריכה להיות התוויית מדיניות.
<ליאת מלכה: ואני רוצה להגיד למאיר פה, שבאמת כל הקהילה פה מודה לו.
<ליאת מלכה: אני חושבת שהמהלך הזה היה נכון והיה חכם ואנחנו רואים את התוצאות.
<ליאת מלכה: הנושא השני שאני רוצה להתייחס אליו זה הנושא של המסגרות האלטרנטיביות.
<ליאת מלכה: אני חושבת שפחות הייתה התייחסות לנוער המאתגר, קוראים לו נוער נושר, נוער בסיכון, איך שתקראו לו, הוא באמת נוער מאתגר.
<ליאת מלכה: אנחנו יודעים שבאמת החברה החרדית היא חברה הטרוגנית החל משנות ה-70-80, אבל החינוך הוא חינוך מאוד דיכוטומי, זאת אומרת לא היו מסגרות נוספות לילדים ולנערים ואנחנו רואים היום את התוצאות.
<ליאת מלכה: לכן הנושא של המיקוד, כן לבנות מסגרות אלטרנטיביות, שנותנות מענה, שמשאירות את הילד בתוך הקהילה, ששומרות על הזהות שלו, אבל מאידך הוא לומד מקצוע, הוא לומד לימודי ליבה ואנחנו רואים שזה כן מצליח בעל יסודי.
<ליאת מלכה: היום לומדים למעלה מ-1,500 תלמידים.
<ליאת מלכה: אני כן רוצה להדגיש ליושב ראש שכן צריך לתת את הדעת על המוסדות האלה, כן צריך להגדיל את המשאבים שם, גם בנושא של הבינוי צריך להתייחס מאוד ברצינות לנושא הזה.
<ליאת מלכה: אני דווקא מדברת על האוכלוסייה שהיא אוכלוסייה בדרך כלל מוחלשת, אנחנו נמצא אותם בפריפריות וצריך לתת על זה את הדעת.
<ליאת מלכה: המצוינים יצליחו בכל מקרה, איתנו ובלעדינו, זה חשוב, זה נכון לתת להם את הכלים, אבל אני חושבת, אם אנחנו רוצים ליצור פה חברה שוויונית גם בחברה החרדית אנחנו צריכים לתת להם ארגז כלים שבו הם יוכלו לבנות את העתיד שלהם ועדיין הם יהיו שייכים לחברה החרדית עם זהות חרדית ועדיין שייכים לקהילה.
יעקב מרגי: עורכת דין רבקה שפירא, בבקשה.
<רבקה שפירא: אני ממרכז רפורמי לדת ומדינה.
<רבקה שפירא: אני רק רציתי להתייחס לנתונים של המפקחים.
<רבקה שפירא: אנחנו פנינו לאחרונה למשרד החינוך וביקשנו מידע על כמה מפקחים יש וקיבלנו מידע שיש 27 מפקחים על כל המגזר החרדי.
<רבקה שפירא: אז אני מופתעת מאוד מהנתון זה והייתי שמחה לקבל הסבר.
<רבקה שפירא: ומה זאת אומרת שהמפקחים האלה לא מפקחים על תוכן, כלומר האם הם לא אחראים לבדוק שאכן לימודי הליבה נלמדים או לא?
<רבקה שפירא: אני לא מכירה מצב שבו מפקח אחראי רק על עניינים טכניים ולא אחראי על תוכן.
<רבקה שפירא: הייתי שמחה לקבל הסבר על העניין הזה.
יעקב מרגי: בסוף הוא ייתן את ההתייחסויות.
<רבקה שפירא: וגם על עניין הכשרת המורים שזה נושא שכבר אנחנו הגשנו בג"צ ב-2010 על כל הנושא של היעדר לימודי ליבה במגזר החרדי וקיבלנו תשובה ממשרד החינוך שהוא הולך לערוך הכשרה מאוד מסיבית של מורים בתחומי מתמטיקה ואנגלית ואנחנו יודעים שיש חסר עצום ועדיין אין הכשרות.
<רבקה שפירא: כלומר למרות שאנחנו נמצאים היום ב-2015 אין הכשרות במידה מספקת למורים חרדים שיוכלו ללמד מתמטיקה ו - - -
<מאיר שמעוני: זה לא מדויק.
יעקב מרגי: בסוף תתייחס.
יעקב מרגי: בבקשה, גב' כהן.
<בילי כהן: ממש בקצרה.
<בילי כהן: בעיקרון אני באה לכאן בתור עדה, עצוב לי שאין הרבה בנות שבאמת באות ומספרות את הסיפור שלהן, גם לי זה לקח הרבה שנים לקום ולעשות את זה, אבל בוא נגיד שאני מדברת בשמן ותחשבו שעומדות כאן עוד מאות בנות.
<בילי כהן: מה שאני באה להגיד, זאת באמת שואה, זה - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, אני אומר לך משהו, אל"ף, תחזרי בך לפני כן, כי אין דבר איום ונורא שאפשר להשוות אותו לשואה.
יעקב מרגי: עם כל הפאתוס והכאב והרגישות שאנחנו מגלים, אין דבר שאפשר להשוות אותו לשואה.
יעקב מרגי: ואנחנו בשידור לילדי ישראל, אז אנא, קצת כבוד למילה המזעזעת הזאת שנקראת שואה.
<בילי כהן: אוקיי, אז בשבילך זה מזעזע שואה, אבל בשבילי זה באמת ככה.
<בילי כהן: אין מה להתווכח, אני עברתי - - -
יעקב מרגי: תודה, גברתי, חבל - - -
<בילי כהן: שנייה, אני רוצה להסביר.
יעקב מרגי: את לא חוזרת בך, נכון?
יעקב מרגי: מותר לי, אין לך רשות - - -
<בילי כהן: אני רוצה להסביר למה אני - - -
יעקב מרגי: לא, אל תסבירי לי.
יעקב מרגי: אם את לא מבינה בבסיס, תודה רבה, אין צורך.
יעקב מרגי: שלי אלקיים, תציגי את עצמך, בבקשה.
<בילי כהן: אני פשוט בהלם.
יעקב מרגי: מותר לך להיות בהלם.
יעקב מרגי: גם אני בהלם.
<שלי אלקיים: מהסקירה של מר שמעוני אנחנו שמענו שעיקר העבודה של המחוז החרדי היא פיתוח המערך של החינוך הפורמלי ותתקן אותי אם אני טועה, עם כ-100 או יותר מפקחים בתחום החינוך הפורמלי שפועלים בשטח.
<שלי אלקיים: לעומת זאת שמענו בסקירה החשובה של מר שמעוני שמנהל חברה ונוער בתוך המחוז החרדי, זה שתפקידו החינוך הלא פורמלי, הוא תפקיד שנמצא עדיין בחיתוליו.
<שלי אלקיים: בכלל כל המחוז, אפשר לומר, הוא די בחיתוליו.
<שלי אלקיים: אבל הנושא של האיזון או חוסר האיזון בין החינוך הפורמלי והחינוך הלא פורמלי הוא דבר שגורם לחוסר נחת, שהרי ידוע שמחליפו של מאיר שמעוני, לפחות נכון לרגע זה, הגיע לחלוטין מן החינוך הלא פורמלי והוא חסר כל בקיאות וידע בתחום החינוך הפורמלי.
<שלי אלקיים: גם ידוע שהתחום של החינוך הלא פורמלי במשרד החינוך, יסודו בחלוקה הפוליטית, כגון השומר הצעיר, הצופים, תנועת הנוער העובד והלומד, בני עקיבא, התאחדות האיכרים וכו'.
<שלי אלקיים: אני שואלת האם נעשה דיון ציבורי עם ההנהגה של המגזר החרדי הקשורה למגמה הברורה של פיתוח החינוך הלא פורמלי, דהיינו תנועת נוער, מבלי שידוע על דיון ציבורי שנעשה עם המגזר החרדי ונציגיו ומה המשמעות של נבחר בעל תפקיד שהוא חסר למעשה ניסיון בחינוך הפורמלי.
יעקב מרגי: תודה, שלי.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים זמן לתשובות.
<שלי אלקיים: מה המשמעות של הדבר הזה, מה המדיניות אומרת, מה מסמלת הבחירה הזאת.
<לורן פוריס: מאיר, בשם ארגון ההורים בירושלים אנחנו רוצים להודות לך על שיתוף הפעולה ועל העבודה המצוינת שעשית איתנו במשך התקופה שכיהנת בתפקיד שלך.
<יואב ללום: הוא עדיין יעשה, הוא נשאר במחוז.
<יואב ללום: הרווחתם אותו במשרה מלאה.
יעקב מרגי: יואב, תודה, אין לי זמן.
<לורן פוריס: בכל מקרה, דבר אחד רציתי לברך אותך על הנושא של התלמידים המחוננים.
<לורן פוריס: אני לא רואה את זה לגמרי, אני יושבת ראש ארגון התלמידים המחוננים, יש בית ספר בירושלים, יש שם שילוב של תלמידים חילוניים ותלמידים דתיים, יש כיתות נפרדות לתלמידים הדתיים.
<לורן פוריס: מבחינת התכנים אין שם לימודי קודש, זה קורסים כלליים.
<לורן פוריס: אני לא רואה איזה סוג של התאמות.
<לורן פוריס: כשדיברת על נושא של התאמות לא לגמרי הבנתי למה הכוונה, זאת אומרת מה אתם מתכוונים לעשות.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב בן צור.
יואב בן צור: אני רוצה רק לברך את מאיר שמעוני באמת על התקופה היפה שהייתה לו במחוז החרדי.
יואב בן צור: אני חושב, לטעמי בכל אופן, שהוא עשה עבודה יפה ונאמנה והיה קשוב, ברוב המקרים הוא לא עשה דווקא אלא השתדל להסתדר עם כולם.
יעקב מרגי: אל תתרגש מה'ברוב', אפילו מרדכי היהודי היה רצוי לרוב אחיו.
יואב בן צור: הרב עובדיה זצ"ל אמר לי פעם, אם בן אדם רצוי לכל אחד תבדוק איזה בעיה יש לו.
יואב בן צור: אז רצוי לרוב, ברוב הדברים בעזרת ה' היה בסדר ואין לי ספק שחלק גדול מזה קרה בכלל האישיות המיוחדת שלך.
יואב בן צור: אני בטוח שתמשיך לנהל את מחוז ירושלים ביד רמה ותתמסר כולך למחוז, זה מחוז מורכב גם ככה ואני מאחל לך הצלחה בהמשך הדרך.
יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, אחרון הדוברים, לפני התייחסויות של מאיר.
<איתמר בר עזר: אני רק אשלים מדברים שנאמרו.
<איתמר בר עזר: תודות למאיר זה ברור.
יעקב מרגי: אולי לך זה ברור, לא לכולם.
יעקב מרגי: אבל אל תתייחס להערה שלי.
<איתמר בר עזר: אני אומר לך באישי ובכללי.
<איתמר בר עזר: שני נושאים.
<איתמר בר עזר: האחד, מחוז צריך שיהיה לו גם גזר ואני לא מדבר על החינוך הציבורי שפתחו, החרדי ממלכתי, אני מדבר על המוכש"ר ובפטור.
<איתמר בר עזר: במוכש"ר ובפטור יש לנו בעיה במתי"א, שאנחנו יודעים, יש לנו בעיה במרכז פסגה וכו'.
<איתמר בר עזר: אין למחוז כסף לשעות או משהו לבוא לבית ספר.
<איתמר בר עזר: זאת אומרת בית ספר היה מתייחס אחרת למחוז אם המחוז היה בא ואומר לו 'תשמע, בוא נעשה איתך תכנית' - - -
יעקב מרגי: יש את המקל, אבל הנה הגזר.
<איתמר בר עזר: כן, זה הבהרתי.
<איתמר בר עזר: אני רוצה בקצרה מאוד.
<איתמר בר עזר: דבר שני, אני חושב שיותר צריכים להיכנס לנושא של ישיבות קטנות בהנשרה, בשליחת תלמידים הביתה.
<איתמר בר עזר: אני לא מדבר על קבלה, אני לא רציתי להיות שם, אבל באלה.
יעקב מרגי: נתת אלטרנטיבה, כפי שהציע.
<איתמר בר עזר: זהו.
<איתמר בר עזר: על הפטורים אני לא מדבר בגלל - - -
יעקב מרגי: מאיר, יש לך שתי דקות להתייחס טלגרפית.
יעקב מרגי: אתה לא חייב, זה לא גזרה משמים, תנסה להתייחס בשתי דקות כי אנחנו מסיימים.
<מאיר שמעוני: אני אתייחס לכמה דברים לפי הסדר שעלה פה בצורה ככל שניתן ממצה.
<מאיר שמעוני: קודם כל לגבי הבקשה של הרב צביקה, להקדים את הערר וכו', אנחנו נבחן את זה עוד פעם.
<מאיר שמעוני: יש לזה השלכות, אבל בהחלט - - -
יעקב מרגי: אנחנו נקרא לכם בסיכום לעשות את זה, בלי בחינה.
<מאיר שמעוני: אנחנו ננסה להקדים את המועדים ככל שניתן.
<מאיר שמעוני: שתיים, לגבי האלטרנטיבה של הציבורי חרדי, שאלה שנשאלה על ידי מנכ"ל הרשת, הרב ביטון.
יעקב מרגי: אתה פטור מהתייחסות, אני אסגור את זה איתו.
<מאיר שמעוני: נושא המפקחים.
<מאיר שמעוני: קודם כל שיהיה ברור, מפקחים יש במשרד החינוך.
<מאיר שמעוני: אין כפילויות, לא צריכות להיות כפילויות של מפקחים.
<מאיר שמעוני: יחד עם זאת אין פה סתירה, אדוני היושב ראש, ולא נלקח שום כסף לטובת המפקחים שתוקצבו באופן מיוחד.
<מאיר שמעוני: הקמת המחוז החרדי, דרך אגב, תוקצבה בחצי מיליארד שקל, כל המחוז עם כל האנשים מתקציב ייעודי, לא על חשבון שום רשת - - -
יעקב מרגי: את הטענה הזו שמעתי, הלכתי לבדוק מעל הראש שלך ואז גיליתי שהיה גידול.
יעקב מרגי: אמרו לי שזה בגלל התקנים, וביקשתי לבודד את התקנים, גם אחרי בידוד התקנים יש גידול.
<מאיר שמעוני: אז לכן אין פה שום כפילות.
<מאיר שמעוני: יחד עם זאת צריך להבין, יש מפקח אחד למשרד החינוך או בכל משרד כזה או אחר, ובנוסף לזה לאור הייחודיות של הרשתות בעבודה שעשינו עם משרד האוצר וכו' הכרנו, עדיין אנחנו לא מתוקצבים במאה אחוז עם הרשתות, שבכל רשת יהיו ממונים פדגוגיים שיובילו תכנים ודברים ייחודיים לרשת עצמה.
<מאיר שמעוני: אז זה לא אחד על חשבון השני.
<מאיר שמעוני: נושא אזורי רישום באלעד.
<מאיר שמעוני: הנושא בטיפול.
<מאיר שמעוני: צודק עורך דין ללום ברמה עובדתית, הנושא בטיפול.
<מאיר שמעוני: הועברה פנייה לראש עיריית אלעד, טרם קיבלתי פנייה מסודרת מטעמו.
<מאיר שמעוני: הנושא הזה נמצא על סדר היום שלנו, גם בהיבט של הלשכה המשפטית וגם של המחוז החרדי.
<יואב ללום: אבל בפועל הליכי הרישום - - -
יעקב מרגי: יואב, אתם יודעים לדבר אחרי הדיון.
<מאיר שמעוני: לגבי התלמידה מבני ברק, ציינתי את זה גם בפתיח, יש תלמידה בבני ברק שזו באמת סוגיה מורכבת, מטופלת על ידי - - -
יעקב מרגי: מאיר, אני חייב לסיים.
<מאיר שמעוני: נתת לי שתי דקות, אדוני היושב ראש.
<מאיר שמעוני: אני יודע שבזמן הנאה הזמן עובר יותר מהר, אבל זה מה שיש.
<מאיר שמעוני: נושא התקנות של הסמינרים טופל, כמו שנאמר.
<מאיר שמעוני: עורך דין כבירי, יש פה לטעמי משהו שלא הובן, מתוך כ-5,500 3,000 טופלו לקראת תשע"ו.
<מאיר שמעוני: רוב הבקשות הן כבר ב - - -
יעקב מרגי: תודה רבה לתלמידים שהיו איתנו ושמעו את הדיון.
<מאיר שמעוני: רוב הבקשות הן בקשות כבר הרישוי שנשאר, ה-2,000 לכאורה, אלה בקשות שיש להן רישיון.
<מאיר שמעוני: אחד הדברים שעשינו, אולי לא ציינתי את זה, בעבר היה ניתן רישיון לשנה אחד, אחד הדברים שעשיתי, מוסד שהוא קיים, נושם וכו' יקבל בין שלוש לחמש שנים רישיון.
<מאיר שמעוני: אז יש לא מעט בתי ספר כאלה ולכן יש פה אי הבנה וצריך לדייק את זה.
<מאיר שמעוני: דבר אחרון, נושא הפסגה והמתי"א שעלה פה.
<מאיר שמעוני: בהחלט, אחד הדברים והאתגרים זה להקים פסגה, יש לנו כבר מקום אחד שאנחנו רוצים להקים.
<מאיר שמעוני: נושא סוגיית המתי"אות שבהחלט אמורות לתת שירות בהיבט של החינוך המיוחד שציינתי - - -
יעקב מרגי: ועוד לא דיברנו על גני יוח"א.
<מאיר שמעוני: בזה אני מסיים, אבל לעומת זאת עם כל הדברים שיש באלעד, אדוני עורך דין ללום, פתחנו חווה חקלאית ראשונה בארץ למגזר החרדי בעיר אלעד, חווה אקולוגית חקלאית ראשונה.
יעקב מרגי: מבחינת חוטא יוצא נשכר?
<מאיר שמעוני: טובת ילדי אלעד.
יעקב מרגי: אני חושב שאם כבר דיברו על מקל וגזר, תשקלו בעתיד גם לצ'פר את אלה שהולכים ועובדים לפי הנהלים.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למנהל המחוז החרדי היוצא, מר מאיר שמעוני, על עבודתו, מסירותו ותרומתו הרבה לשיפור המחוז החרדי מאז הקמתו.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבצע בקרת רישום מבעוד מועד כבר בשבועיים הקרובים על מנת לבחון את תהליך הרישום.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך/המחוז החרדי להתערב בסוגיית הרישום המוקדם, הן בנוהל ברור, הן בסנקציה וברישום הרטרואקטיבי.
יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב ותקיים דיון נוסף בסוגיית השיבוצים, הרישום וועדות הערר.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למחוז החרדי לקיים, על פי קריאתו של סגן ראש עיריית ירושלים, מר צביקה כהן, וכהפקת לקחים מפעם שעברה מבעוד מועד, לא לחכות לתחילת שנת הלימודים, לקיים ועדות ערר.
יעקב מרגי: אנחנו חושבים שצריך לתת את הוודאות הזו, הן להורים והן לתלמידים.
יעקב מרגי: הצלקת שנותרת מבלי לומר את המילים האיומות - - -
<בילי כהן: אני אשמח לחזור בי עוד מעט.
יעקב מרגי: הצלקת שנשארת לכל החיים לאותן תלמידות היא נזק בלתי הפיך לכן צריך לעשות הכול לפני, שכבר בשלב שכולם מקבלים תשובה, בסוף זמן הרישום כל ילד וילדה יידעו היכן הם לומדים בשנת הלימודים הבאה.
<בילי כהן: אני קודם כל רוצה לחזור בי.
<בילי כהן: נכון, זאת מילה אולי קשה, שואה, אני רק רוצה - - -
<יואב ללום: אדוני היושב ראש, תנשמי שנייה, מדובר בבוגרת בית יעקב שחוותה את זה על בשרה.
יעקב מרגי: הבנו, הבנו בתחילת הדברים.
יעקב מרגי: אני חושב שעשיתי חסד עם זה שהיא חזרה בה.
יעקב מרגי: זה גם לדורות, גם לא להשתמש במילה האיומה והארורה הזו.
<בילי כהן: אוקיי, לקחתי לתשומת לבי.
<בילי כהן: אני רק אומרת, קודם כל אני מודה, הרב צביקה כהן לא נמצא פה, אבל למאיר שמעוני, אני מודה לכל מי ש - - - היום זה בטוח שונה, אבל שבאמת לפחות שמה שעברנו על בשרנו יהיה לתועלת, שלבנות אחרות זה לא יקרה ותודה רבה.
יעקב מרגי: 18 באפריל 2016, י' בניסן התשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום: עיצומי המורים לאחר חופשת הפסח – פעילויות חוץ בית ספריות.
יעקב מרגי: קודם כול, אנחנו מתנצלים על העיכוב.
יעקב מרגי: אני מכיר כאלה שמודיעים לי שבגלל שקבענו ישיבת פגרה, סמוך לחג, זה תירוץ לחמוק מהטרטורים ומהעבודות בבית, אבל האמת היא שקיבלנו מספר פניות לאחר הכרזתו של ארגון המורים על עיצומים מייד לאחר חופשת הפסח בתחום השהיית פעילויות חוץ בית ספריות.
יעקב מרגי: קיבלנו גם מספר פניות של פורומים ומוסדות תרבות, כמו כן ממועצות התלמידים – אליאב, יושב-ראש המועצה, פני אלי.
יעקב מרגי: תהינו ביחד בקול, יותר מאשר פנייה.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים לשמוע למה.
יעקב מרגי: אני מאלה שסוברים שיש יותר מדי חופשות גם כך, מערכת החינוך מושבתת גם כך מרצון, אולי כשליש.
יעקב מרגי: כאבא אני מדבר עכשיו, עזבו כיושב-ראש ועדת החינוך.
יעקב מרגי: כהורה התחושה שלי לעומת כשאני הייתי תלמיד היא הפוכה.
יעקב מרגי: אנחנו זוכרים תמיד שהיה קושי לסחוט מההנהלה איזה יום חופשי או חצי יום חופשי.
יעקב מרגי: לאחרונה הקלות לשחרור תלמידים – הקלות היא בלתי נסבלת, נוסיף על זה גם את השביתות.
יעקב מרגי: מה גם שזה סוף שנה, התלמידים מחכים לפעילות החוץ בית ספרית הזאת, אני לא רוצה לומר כחמצן, אבל זה חלק מהחוויה הלימודית, הבית ספרית והחברית.
יעקב מרגי: והנה, גם זה הולך להתבטל.
יעקב מרגי: תיירות הפנים של מדינת ישראל נשענת הרבה מאוד על בתי הספר או על מקומות עבודה.
יעקב מרגי: נכון, אנחנו בעד ארגוני עובדים חזקים, וארגוני מורים חזקים כשמדובר במורים, וצריך לדאוג לרווחתם, למעמדם ולשלומם, אבל במקרה שזה נגמר, במגרש הזה של בית הספר יש שחקנים – משרד החינוך וארגון המורים בלבד.
יעקב מרגי: יש תלמידים שהם העיקר, ויש ההורים של התלמידים שהם גם שחקנים לא מבוטלים, וצריך לקיים דיון.
יעקב מרגי: ולכן אמרתי שזה יהיה לפני פסח, כי אחרי פסח זה כבר חודש מאי, כבר היו צריכים לצאת, כולם נערכים, אף אחד לא יודע לקראת מה הולכים.
יעקב מרגי: ולכן הזמנו לכאן כמובן גם את רן ארז, יושב-ראש ארגון המורים, ואת מנכ"לית משרד החינוך, כדי לשמוע על מה ולמה.
יעקב מרגי: אדוני, תאמר לנו על מה יצא הקצף.
<רן ארז: ראשית, תודה על ההזמנה.
<רן ארז: הגעתי לפה מתוך הכבוד שאני רוחש לכנסת ולך כיושב-ראש.
<רן ארז: עם זאת, אינני חושב שמנכ"לית משרד החינוך ואנוכי צריכים לנהל פה איזה דו-שיח או דו-קרב, כאשר יושבים הצופים בטריבונה ונהנים.
יעקב מרגי: זאת לא המטרה.
<רן ארז: כך הבנתי מהפתיח של אדוני על כך שיש יותר מדי ימי חופשה, על כך שככה לא נוהגים וכו' וכו'.
<רן ארז: זאת אומרת, אתה כבר מביע עמדה עוד לפני ששמעת אותי.
<רן ארז: לכן אני מעיר את ההערה שלי.
מירב בן ארי: אני חייבת לומר לך בתור אחת שנמצאת כאן כבר שנה, שעל זה שיש הרבה ימי חופשה מדבר היושב-ראש הזה כמעט בכל ישיבה של ועדת החינוך.
מירב בן ארי: זה לא קשור ספציפית לנושא הזה.
מירב בן ארי: זה נושא שנידון פה.
יעקב מרגי: מותר לו.
יעקב מרגי: מותר לו לחוש כך ולהעיר.
מירב בן ארי: כבר הרבה זמן שיש יותר מדי ימי חופשה בבתי הספר.
<רן ארז: דעתי לא כדעתך, אבל אנחנו הרי נמצאים בארמון הדמוקרטיה של מדינת ישראל, ומותר לכל אחד להביע את דעתו, גם אני את דעתי.
<רן ארז: לעצם העניין.
<רן ארז: ארגון המורים מנהל יותר משנה ושמונה חודשים משא-ומתן בדרכי נועם עם משרד החינוך ומשרד האוצר במטרה לפתור סוגיה של הרבה בעיות.
<רן ארז: הרבה בעיות קיימות במערכת החינוך ואנחנו מנסים לפתור את הבעיות האלה בדין ודברים, במשא-ומתן, בפגישות שאנחנו מקיימים גם עם משרד החינוך וגם עם משרד האוצר.
<רן ארז: לצערי הרב דברים לא מתקדמים, ולכן נאלצנו להכריז על סכסוך עבודה.
<רן ארז: גם בזמן הכרזת סכסוך עבודה ולאחר הכרזת סכסוך העבודה, המשכנו לדבר, המשכנו להתכתב, אבל דברים לא נפתרו, ולכן אנחנו נאלצים להפעיל את סכסוך העבודה.
<רן ארז: בהפעלת סכסוך עבודה יש סקלה שלמה של עיצומים שאנחנו יכולים לעשות, עד כדי השבתה כללית.
<רן ארז: אדוני, ציינת שאנחנו נמצאים עכשיו לקראת סוף שנת הלימודים, ואני גם אומר שזאת תקופת בגרויות, ולכן חשבנו שכדי לא לפגוע בתלמידים בזמן ההכנה לבגרויות, לא נצא לשביתות, לא נעשה שביתות, נעשה את הדברים שלא פוגעים בתלמידים מבחינת הלימודים שלהם, מבחינת ההישגים שלהם וההכנה שלהם לבחינות הבגרות, מצד אחד, ומצד שני, מאפשרים להם עוד ימי לימוד ועוד שעות לימוד במקום לבזבז אותם בכל מיני ג'בלאות, בכל מיני מקומות ששם היו יכולים לצאת בתחילת שנת הלימודים.
מירב בן ארי: כשהוא אומר לבזבז בג'בלאות, הוא מתכוון לטיולים שנתיים?
מירב בן ארי: תחדד לי את הנקודה הזאת.
מירב בן ארי: מה זה "לבזבז בג'בלאות"?
מירב בן ארי: סליחה, אני מתנגדת לאמירה הזאת.
מירב בן ארי: טיול שנתי זה לא בזבוז.
מירב בן ארי: זה חלק מהחינוך של תלמידים להיות אזרחים טובים - -
יעקב מרגי: הציבור – בלי קריאות ביניים, חברי הכנסת – אפשר.
מירב בן ארי: - - זה בטח לא "לבזבז בג'בלאות".
מירב בן ארי: כך אתה מתייחס לטיול שנתי?
מירב בן ארי: מזה זה "לבזבז בג'בלאות", אדוני?
מירב בן ארי: תסביר לוועדה.
<רן ארז: אני אמשיך את דברי.
מירב בן ארי: לא, תסביר לוועדה מה זה "לבזבז בג'בלאות".
מירב בן ארי: האם אתה מתייחס בזה לטיול שנתי?
מירב בן ארי: זה מזלזל בעיני בכל הקונספט של טיולים.
מירב בן ארי: טוב שלא "בזבזת" את זה על דברי תרבות.
מירב בן ארי: תיכף אני אתייחס גם לתרבות.
<רן ארז: כדי שאני אוכל להמשיך, למרות שמנסים לקטוע לי את קו המחשבה, אני חושב שבדרך כלל, בכל דבר ועניין, יש סדר עדיפויות, וסדר העדיפויות כרגע, בסוף שנת הלימודים, על-פי מה שאנחנו חושבים כמורים וכמחנכים, וזה המקצוע שלנו, זה להתכונן לבחינות הבגרות, שהן קובעות בסופו של דבר את עתיד התלמיד.
<רן ארז: כל דבר אחר יכול להיות בזבוז זמן, ולכן אמרתי את מה שאמרתי, לא מפני שהטיול לא חשוב.
<רן ארז: הטיול הוא חשוב, הצגה זה חשוב, אבל יש סדר עדיפויות.
מירב בן ארי: הצגות וטיולים זה בזבוז זמן...
<רן ארז: את יכולה להביא בחשבון מהדברים שאני אומר מה שאת רוצה, ואני מתייחס למה שאני אומר.
<רן ארז: הנושא הנוסף שצריך להביא בחשבון זה מה תפקידו של המורה בחינוך העל-יסודי.
<רן ארז: זה גם ללמד, זה גם לחנך, אבל אין לו שום תפקיד לעבוד עבודות יום ולילה ללא תגמול.
<רן ארז: יום ולילה ללא תגמול, כאשר בסופו של דבר אם קורית בטיול תאונה, גם תובעים את המורים לדין פלילי, ועל זה כבר היה לנו מאבק לפני מספר חודשים.
<רן ארז: אז לבוא ולהגיד שמורה חייב לצאת לטיול או לצאת להצגה בערב, אני לא יודע איפה זה כתוב, באיזה הסכם קיבוצי או באיזה חוק כתוב שזה תפקידו של המורה.
<רן ארז: אנחנו עושים את זה כי זה חשוב לנו מבחינה חינוכית, אבל יש איזה גבול, ואנחנו יכולים להגיד לחברי הכנסת, שאמונים על שמירת החוקים, שיש במדינת ישראל חוק שעות עבודה ומנוחה, ומורה שיוצא לטיול יוצא לשלושה ימים, 24 שעות, הולך עם התלמידים ברגל, שומר עליהם בלילה, לפעמים גם מבשל להם את האוכל.
<רן ארז: זה בפירוש בניגוד לכל חוק, ואנחנו עושים זאת בסופו של דבר כי זה חשוב לנו, אבל גם חשוב לנו שההתייחסות אלינו לא תהיה התייחסות מזלזלת והתייחסות שבאים ואומרים לנו: יש לכם יותר מדי חופש.
<רן ארז: עוד מעט יגידו שיש לנו יותר מדי שכר וצריך להוריד ימי חופשה, ואולי גם צריך להוריד ימי שכר - -
יעקב מרגי: מר ארז, שאלה.
<רן ארז: - - אולי גם לשים לנו אזיקים על הידיים ועל הרגליים.
<רן ארז: יש גבול לכל דבר.
יעקב מרגי: אף אחד לא הזכיר אזיקים.
<רן ארז: אני מזכיר.
יעקב מרגי: אתה, מותר לך.
<רן ארז: חברת הכנסת תוכל להגיד משהו.
מירב בן ארי: לא אמרתי כלום על המורים, דיברתי על ההתייחסות לטיולים.
מירב בן ארי: ממש לא אמרתי מילה נגד המורים.
מירב בן ארי: הכנסת לי את המילים לפה.
<רן ארז: ההתייחסות של המורים לטיולים.
מירב בן ארי: אני אתייחס - - -
<רן ארז: אנחנו לא רוצים לצאת - - -
יעקב מרגי: מר ארז, אתה רוצה להפוך את זה להתנצחות?
יעקב מרגי: חששת מזה בהתחלה, אז אל תהפוך - - -
<רן ארז: היא תקבע אם - - -
יעקב מרגי: מותר לה להעיר.
<רן ארז: בסדר גמור, וגם לי.
יעקב מרגי: אמרת שיש מגוון נושאים ודיברת באופן כללי.
יעקב מרגי: לא אמרת לוועדה מה גרם לכם להכריז על השבתה אחרי החג.
יעקב מרגי: הטיולים?
יעקב מרגי: הדבר הפרטני היחיד שהזכרת זה היציאה לטיולים, ריבוי טיולים.
<רן ארז: זה הדבר הראשון.
יעקב מרגי: על זה אתם יוצאים - - -
<רן ארז: אחרי זה יבואו אולי עוד דברים.
מירב בן ארי: מה יבוא?
מירב בן ארי: בוא תפתיע אותנו.
<רן ארז: אני לא רוצה להפתיע אותך.
יעקב מרגי: רן, אני מנסה להבין.
יעקב מרגי: אמרת שיש מספר נושאים.
יעקב מרגי: השאלה אם זו רק הסוגיה הזאת, כי הסוגיה הזאת, אני חושב, כבר נדונה - - -
<רן ארז: הסוגיה הזאת של הטיולים והיציאות מחוץ לכותלי בית הספר זה עיצום שבו אנחנו נוקטים במסגרת סכסוך עבודה כללי הרבה יותר, כאשר זה מה שמצאנו לעשות כרגע.
<רן ארז: יש לנו הרבה מאוד בעיות שלא נפתרו לצערי הרב, כי במשרד החינוך לא פתוחים לפתור לנו את הבעיות שמציקות לנו.
יעקב מרגי: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור למנכ"לית, אני אתן ליעקב שהרבני, סמנכ"ל חינוך בחברה להגנת הטבע.
יעקב מרגי: מה העיצומים האלה?
יעקב מרגי: ממה אתה חושש?
<יעקב שהרבני: אני חושב שרן ארז נתן את הכותרת ממה אני חושש במשפט שהטיול הוא בזבוז זמן.