GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: זה שהם מבקרים שם, עדיין אין כאן אינדיקציה שאנחנו חוששים ממנה בדרך כלל.
יוסף ג'בארין: להפך, אנחנו דווקא מעודדים שהתלמידים יגיעו ויראו במו עיניהם, יתרשמו ויוכלו לפתח את המחשבות שלהם.
יוסף ג'בארין: אני לא שמעתי, כאילו באמת איזו משנה פדגוגית חברתית שמתנגדת לזה חוץ מהשאלה למה הם לא עושים גם את זה וגם את זה.
יוסף ג'בארין: אני בעד שהם יעשו- - -
שולי מועלם-רפאלי: שמעת שפדגוגית - - -
יעקב מרגי: חברת הכנסת שולי.
יוסף ג'בארין: אני בעד שהם יעשו גם את זה וגם את זה, מה הבעיה?
יוסף ג'בארין: להפך, מה שצריך לעשות, זה לברך על הביקורים הללו.
יוסף ג'בארין: סוף סוף אנחנו - - -
ענת ברקו: אומרים שזה לא כלא, לא?
יוסף ג'בארין: אני אומר שסוף סוף התברכנו באיזו יוזמה שנותנת לתלמידים שלנו את האופציה הזו לחוש את השטח, אז מתנגדים לזה?
יוסף ג'בארין: תגידי שאת רוצה שירחיבו את זה, את זה אני מבין.
יוסף ג'בארין: אולי הדגש צריך להיות מה עוד צריך להרחיב ולהכניס למסגרת הלימודים ולא לצמצמם.
יעקב מרגי: רבותיי, תקשיבו, אני אולי אעשה סדר.
יעקב מרגי: בוועדה הזאת אין קריאות ביניים.
יעקב מרגי: מי שיתפרץ לא יקבל רשות דיבור.
יעקב מרגי: כאן מתקיימים דיונים, זאת וועדת החינוך.
יעקב מרגי: מי שרוצה היי פארק, יש מקומות אחרים, לא כאן.
יעקב מרגי: גם מחברי הכנסת אני מבקש, אנחנו באנו לקיים דיון, טוב או לא טוב, אנחנו נשמע.
יעקב מרגי: כל אחד יביע את דעתו בצורה המוחלטת, לא נסיט אתכם מלומר את דברכם.
יעקב מרגי: חברת הכנסת שולי את רוצה לאחר מכן?
יעקב מרגי: משרד החינוך, לי יש כמה שאלות.
יעקב מרגי: אמרתי בפתיח "לכאורה".
יעקב מרגי: בסוף תלמידים, סוגיות שהן בלב הוויכוח הציבורי במדינת ישראל זה מתבקש.
יעקב מרגי: אמרה חברת הכנסת ענת ברקו את הפן שלה.
יעקב מרגי: לטעמי היא הקצינה בהשוואות לגבי אוכלוסיות אחרות מכוח מקצועה כקרימינולוגית.
יעקב מרגי: שמענו גם את דעתו של חבר הכנסת ג'בארין ואני באמצע.
יעקב מרגי: אגיד לכם את האמת, אני רוצה ללמוד, אני מאלה שלומדים כל הזמן.
יעקב מרגי: אני מקנא בחברי הכנסת שכבר יודעים את כל התשובות.
יעקב מרגי: אני רוצה ללמוד.
יעקב מרגי: בבקשה חברת הכנסת.
יעקב מרגי: לאחר מכן ניתן את רשות הדיבור גם לחברות הכנסת שביקשו קודם לשמוע את משרד החינוך.
יעקב מרגי: משרד החינוך - - - <קריאה:> אפשר לעלות שאלות למשרד החינוך?
יעקב מרגי: תנו לנו את הסקירה, אולי זה יפתור לנו את כל הדילמה והשאלות.
יעקב מרגי: א', האומנם, האם מתקיימים.
יעקב מרגי: אם כן הייתי, כל אחד בוכה מאיפה שכואב לו, נכון, אני, יש לי כיוונים אחרים שאני אנסה לברר כאן בוועדה הזאת.
יעקב מרגי: על חשבון מי - - <קריאה:> ועל חשבון מה זה.
יעקב מרגי: חכו, א' על חשבון מי, יש משהו מוסדר בנושא, נכתבה איזו הנחיה של המשרד או איש הישר בעיניו יעשה?
יעקב מרגי: יכול להיות שכל הדיון הזה לא צריך להתקיים כי יכול להיות שאין.
יעקב מרגי: אם כן, תסבירו לנו מה הרציונל, איך, מי קבע ומה רמת האיזונים והבקרות שיש לסיורים המקצועיים, או החינוכיים, או הפדגוגיים ואיך שנקרא להם.
דב חנין: ואם אין למה אין.
יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת דב חנין.
יעקב מרגי: הוא הודיע לנו שהוא הגיע, גם לו קשה לשלוט בקריאות כי הוא רגיל מוועדות אחרות.
יעקב מרגי: פה בדרך כלל הוא מתחשב בי.
יעקב מרגי: <קריאה:> יש לו פריבילגיה.
יעקב מרגי: לא, הוא מתחשב בי.
יעקב מרגי: אין לו פריבילגיה.
<מיכל עוז ארי: שמי מיכל עוז ארי.
<מיכל עוז ארי: אני ממונה על הנושא של תכניות חיצוניות ועל קשר בין מגזרי במשרד החינוך.
<מיכל עוז ארי: תפקיד די חדש במשרד החינוך ובכלל במשרדי ממשלה.
<מיכל עוז ארי: יושבות לצדי חברותיי מהלשכה המשפטית ומנהל חברה ונוער שהן בטח גם תגדנה את דברן.
<מיכל עוז ארי: אני אתייחס קודם כל לגופו של עניין ואז נביא את הרציונל במקום לעשות את ההפך, זה הנכון מבחינה פדגוגית - - -
יעקב מרגי: אז לפי ההקדמה שלך כבר תשובה אחת קיבלתי.
<מיכל עוז ארי: לגופו של עניין, נשאלו כמה דברים.
<מיכל עוז ארי: אחת לגבי הביקור מתקן חולות והשני לגבי מחויבות אישית או כמו שאנחנו קוראים לזה היום "מעורבות חברתית בגני ילדים" או כמו שהם נקראים "מחסני הילדים בדרום תל אביב".
<מיכל עוז ארי: לגבי גני הילדים, לא מתקיימת שם מחויבות אישית מכוון שהם לא בנוהל ההסדרה של משרד החינוך.
<מיכל עוז ארי: מתקיימים שם, יכול להיות ביקורים ביוזמת בתי הספר.
<מיכל עוז ארי: תכף אני אגיד מה ההסדרה לגביהם, כמו איסוף צעצועים או ביקור במסגרת תנועות נוער.
<מיכל עוז ארי: לא מתקיימת מחויבות אישית מכוון שהם לא בנוהל ההסדרה של המשרד, אין להם ביטוח.
<מיכל עוז ארי: כל מה שלא בנוהל ההסדרה - - -
<קריאה: יש הבדל בין הגנים הפרטיים לעירוניים?
<מיכל עוז ארי: כן, אני מדברת על הפרטיים.
ענת ברקו: והעירוניים?
יעקב מרגי: תודה על ההערה שלך, אבל הערתך לא נרשמה גם כי לא הזדהית ולא אמרת לפרוטוקול.
יעקב מרגי: מי הייתה הדוברת?
<חנה שוורץ: שמי חנה שוורץ מנהלת חברה ונוער, מחוז תל אביב.
<מיכל עוז ארי: לגבי הביקור במתקן חולות לא הגיע אלינו שום פניה ספציפית בנושא.
<מיכל עוז ארי: אנחנו בהחלט נבדוק אם זה כן בנהלים לא בנהלים.
<מיכל עוז ארי: קיבל את אישור ממנהלת הטיולים.
<מיכל עוז ארי: אין לנו מושג, מעולם לא קיבלנו - - -
יעקב מרגי: גברת מיכל עוז ארי, נכון שלא התגלגלת לישיבה היום באקראי, נכון?
<מיכל עוז ארי: מן הסתם.
יעקב מרגי: ידעת שמתקיימת ישיבה.
יעקב מרגי: את לא יכולה לבוא לישיבה כנציגת משרד החינוך ולומר 'לא יודעת, אני אבדוק'.
יעקב מרגי: הרי הדיון היה בנושא: פעילות ארגוני זכויות בבי"ס, הרצאות על פליטים וביקור במתקן חולות.
יעקב מרגי: את לא יכולה לבוא לוועדה ולומר לי 'אני אבדוק אם היה'.
<מיכל עוז ארי: לפי בדיקתנו במחוז דרום ובמחוז ירושלים, שמשם אני מבינה שהגיעו, לא ידוע על בתי ספר שביקרו שם, אנחנו בדקנו ולכן אני אומרת, לא ידוע על בתי ספר - -
יעקב מרגי: גברתי, אני רואה שההתנצלות לא עוזרת, זה היה מהפה לחוץ.
<מיכל עוז ארי: אמרתי שברגע שנקבל באמת פניה של בית ספר ספציפי אנחנו נבדוק מול בית הספר האם הוא פעל בהתאם לנהלים - - -
יעקב מרגי: אני אשאל, אני רואה שאני צריך לשאול לפי פרוטוקול.
יעקב מרגי: אני לא אוהב את זה.
יעקב מרגי: בדרך כלל אני נותן לכם לתת את הסקירה, לפרוס את המצע כדי שמינימום שאלות.
יעקב מרגי: אני שואל שאלה, כל סוגיית מתקן חולות, אמרתי שכל אחד ייקח את זה לאן שהוא רוצה: מסתננים, מהגרי עבודה, שוהים בלתי חוקיים, בהגדרה שייקחו את זה לאן שהם רוצים.
יעקב מרגי: יש במחויבות חברתית, מעורבות קהילתית ואיך שאתם מגדירים את זה, זה נמצא אצלכם בפול?
<מיכל עוז ארי: לא.
יעקב מרגי: אתם יודעים אם זה מתקיים?
<מיכל עוז ארי: אנחנו יודעים שזה לא מתקיים, לא קיבלנו שום מידע על זה שזה כן מתקיים.
יעקב מרגי: חברת הכנסת דוקטור ענת ברקו לא פנתה למשרד החינוך בשאלה לפני שהיא פנתה לוועדה?
<מיכל עוז ארי: לא עם שמות ספציפיים של בתי ספר.
יעקב מרגי: ממשרד החינוך עוד מישהו נוסף?
<חנה שוורץ: אני חנה שוורץ מנהלת חברה ונוער, מחוז תל אביב.
<חנה שוורץ: אנחנו ביררנו במחוז תל אביב לגבי מתקן חולות.
<חנה שוורץ: וועדת תיאום טיולים של מחוז תל אביב אינה מאשרת.
<חנה שוורץ: זה לא אומר שבתי ספר בדרכם לאילת לא ביקשו את זה.
<חנה שוורץ: אין אישור, וועדת תיאום טיולים - - -
יעקב מרגי: דב, רגע, אני אתן לך לדבר.
<חנה שוורץ: לא מבחינה ביטחונית ולא משום בחינה אחרת.
<חנה שוורץ: זו תשובתה, אני לא וועדת - - -
יעקב מרגי: גברת שוורץ, את שייכת קצת למערכת חינוך.
יעקב מרגי: גם בכיתה יש מורה שצריך להתייחס אליו לפעמים.
יעקב מרגי: לפעמים צריך קצת להתייחס אליו.
יעקב מרגי: אנחנו בתחילת הדיון ואם נאפשר קרקס פה, אז אני מבקש.
יעקב מרגי: את אומרת שהיו בקשות ולא נענו - - -
<חנה שוורץ: אני אומרת שוב, אני אחראית בחברה ונוער על תחום - - -
יעקב מרגי: הבנתי וזה בתחום תל אביב.
<חנה שוורץ: אני דיברתי אתמול עם הממונה של של"ח (שדה, לאום, חברה).
<חנה שוורץ: הוא אמר לי 'אף טיול , לא למתקן חולות, בשום מקרה".
יעקב מרגי: אתם רואים, היא באה לדיון, היא שאלה את הממונה.
יעקב מרגי: לא צריך לדעת.
יעקב מרגי: אף טיול לא אושר?
<חנה שוורץ: אף טיול במחוז תל אביב לא אושר למתקן חולות.
<חנה שוורץ: אני אומרת את זה בביטחון.
יעקב מרגי: משרד החינוך, עוד - - -
<מיכל עוז ארי: כן.
<מיכל עוז ארי: עלתה שאלה בקשר להסדרה, האם זה מוסדר, האם יש נהלים, האם יש תבחינים.
<מיכל עוז ארי: אנחנו בשנתיים האחרונות, בשיח בין מגזרי, גיבשנו מאגר תכנית ממוחשב שנשען בעצם על חכמת מנהלי בתי הספר.
<מיכל עוז ארי: אני לא יודעת אם את מכירה את זה, שווה להכיר, מעניין מאוד.
<מיכל עוז ארי: לשם בעצם נכנסות - - -
יעקב מרגי: יש לך מזל שהיום אני לא בקטע של חוש ההומור שלי, לא חשוב, התאפקתי, נשכתי את הלשון.
<מיכל עוז ארי: ששם נכנסות כל התכניות שפועלות במערכת החינוך.
<מיכל עוז ארי: אנחנו מדברים על אלפי תכניות, אנחנו די בראשית המהלך.
<מיכל עוז ארי: כרגע יש במאגר 1,500 תכניות כשההנחיה למנהל בית הספר, תכנית שלא רשומה במאגר לא יכולה להתקיים.
<איילה קידר: אני איילה קידר, ראש תחום חינוך חברתי במחלקה על יסודית של עיריית תל אביב יפו.
<איילה קידר: בין שאר התפקידים אני רפרנטית המעוברות בתל אביב.
יעקב מרגי: קודם אני רוצה לציין לשבח את הנוכחות היום של עיריית תל אביב.
יעקב מרגי: בדרך כלל הוועדה הזאת נעדרת מלוח המטלות והמשימות של המחויבות של השלטון המרכזי מול בית המחוקקים הישראלי.
יעקב מרגי: הנה, מצאתי מצד אחד לציין את השבח ובאותו רגע גם חטפתם את הנזיפות על הדיונים האחרים, על כך שעיריית תל אביב לא אוהבת לבוא לוועדת החינוך כי כנראה זה עולם אחר, ליגה אחרת, קלאסה אחרת.
יעקב מרגי: יכולים לצפצף מגבהים, תרתי משמע.
יעקב מרגי: המורה בדרך כלל נוזפת - - -
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת מרגי, עיריית תל אביב - - - על ידי משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר שאני בדרך כלל כמו המורה שנוזפת על אלה שהגיעו בזמן, על כל אלה שמאחרים ולא נמצאים בכיתה עדיין.
יעקב מרגי: אני ציינתי לשבח ושלא ישמע, בשבילי זה קצת משובב כשרואים את עיריית תל אביב אצלנו.
יעקב מרגי: תמסרו את התחושות בבקשה, לא שזה יעזור, כי אני מכיר את הדבר.
<איילה קידר: אני אמסור.
<איילה קידר: אין אישור להיכנס לאף גן פרטי.
<איילה קידר: כלומר, הילדים לא יכולים להתנסות את ההתנסות שלהם בשום גן פרטי - - <קריאה:> עירוני?
<איילה קידר: כך שזה אפילו לו משנה אם עובדים זרים או לא עובדים זרים – לגן פרטי לא נכנסים.
יעקב מרגי: זאת אומרת שלגנים עירוניים בוודאי שכן.
<איילה קידר: לגנים עירוניים בוודאי שכן.
<איילה קידר: מבחינת ביטוח, כי אחד הדברים - - -
יעקב מרגי: גם המובן מאליו צריך שיאמר.
<איילה קידר: כן, כי יש ביטוח והם עומדים בנוהל ההסדרה, אין לי עם זה בעיה.
יעקב מרגי: עכשיו חבר הכנסת עודד בבקשה.
עודד פורר: אני חייב לומר שככה בשקט בשקט עולה פה איזו נקודה מאוד חמורה לדעתי מבחינת משרד החינוך.
עודד פורר: הרי ברור לחלוטין שהיה ביקור של בתי ספר במתקן חולות.
עודד פורר: <קריאה:> לא - -
עודד פורר: מה, יראו לכם את התמונות עוד מעט, הרי זאת לא איזו הפתעה
יעקב מרגי: בא משרד החינוך ואומר: 'אנחנו לא מאשרים ביקורים במתקן חולות ואין דבר כזה'.
יעקב מרגי: <קריאה:> בדרך לאילת.
עודד פורר: גם לא בדרך לאילת.
עודד פורר: אם משרד החינוך לא אישר ולא מאשר דברים כאלה, אני חושב שצריכה להיעשות כאן בדיקה מאוד מאוד רצינית ומאוד מעמיקה לגבי בתי הספר שכן ביקרו בניגוד לאישור ובניגוד להנחיות של משרד החינוך.
עודד פורר: עכשיו אני שם בצד אם זה ראוי או לא ראוי, שיבדקו.
עודד פורר: אם משרד החינוך לא מאפשר את זה, רע מאוד שבתי ספר עושים את זה.
עודד פורר: על אחת כמה וכמה כשזה נושא שבהחלט היה מצריך דיון במשרד החינוך אם כן או לא.
עודד פורר: ועכשיו לעניין הסוגיה אם כן או לא.
עודד פורר: פה כולם מתייחסים לעניין הזה כאילו יש במתקן חולות פליטים.
עודד פורר: לא מדובר בפליטים, מדובר במהגרי עבודה.
עודד פורר: ראוי להגיד, כששולחים את ילדי בית הספר, לראות מהגרי עבודה במתקן חולות.
עודד פורר: להגיד להם שזה פליטים זה אומר שיש פה אג'נדה פוליטית ברורה שעומדת מאחורי העניין הזה.
עודד פורר: הייתי רוצה לדעת האם כשלוקחים את ילדי בתי הספר האלה, בתי הספר שביקרו במתקן חולות, כשהם הולכים לראות את אותם מהגרי עבודה שקוראים להם פליטים, האם הם גם היו בשכונות דרום תל אביב ונפגשו עם התושבים בדרום תל אביב שסובלים מאותם פליטים ומאותם מהגרי עבודה שנמצאים.
עודד פורר: האם הם פגשו את אותם אלה שאומרים: 'אנחנו פוחדים לרדת מהבית וללכת למכולת אחרי שעות החשיכה', בגלל אותה אווירה שנוצרה באותן השכונות.
עודד פורר: עכשיו אני בכלל לא מדבר על זה שבתי ספר יסודיים עוד מבקרים במקומות האלה, שזה לגמרי תלוש מהמציאות בעיניי.
עודד פורר: אבל כן הייתי רוצה לדעת מבתי הספר עצמם מי מממן את הביקורים האלה.
עודד פורר: זאת אומרת, מי שילם על האוטובוסים שבאמת הובילו את התלמידים למתקן חולות ואת אותן שעות לימוד לפגישות האלה.
יעקב מרגי: <קריאה:> מי אמרת?
שולי מועלם-רפאלי: אתה ואני ואת, כספי המיסים, כן.
שולי מועלם-רפאלי: אם לא, זה עוד יותר חמור.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד, בעיניי כל הדיון הזה עוסק בשאלת יסוד של זהותה של ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, או ניסיונות נואשים של אנשים להפוך את מדינת ישראל למדינת כל אזרחיה.
שולי מועלם-רפאלי: כל המילים המכובסות וכל האשמה, עוד לפני שאני גם אואשם ברצח תינוקות, אני אגיד שאני חושבת שהמציאות שבה יש מהגרי עבודה היא מציאות רעה למדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: מדינת ישראל צריכה לעשות את הכול כדי להפסיק את זה.
שולי מועלם-רפאלי: היא צריכה להחזיר אנשים למדינות המוצא שלהם, למדיניות שלישיות.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא מדברת על המחויבות שלנו לאנשים שנתונים בסכנת חיים.
שולי מועלם-רפאלי: על זה אין ויכוח, המספרים ידועים, מעט מזער ממספר.
שולי מועלם-רפאלי: מהגרי עבודה הם מסתננים שחיים בתוכנו במקומות ידועים.
שולי מועלם-רפאלי: עכשיו אני רוצה לשים שני סימני שאלה.
שולי מועלם-רפאלי: אחד, על הסיפור שאתן אומרות.
שולי מועלם-רפאלי: בסדר, בקרב ביתי אני יושבת, שר החינוך הוא יושב ראש המפלגה שלי.
שולי מועלם-רפאלי: אף אחד לא שוכח את הנקודה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת, יש צילומים של בתי ספר במתקן חולות.
שולי מועלם-רפאלי: תראו, אם רק אנחנו היינו רואים אותם, אם רק אנשים אחרים היו רואים אותם, בסדר.
שולי מועלם-רפאלי: אבל לבוא לפה ולהגיד: 'אנחנו לא יודעים, אנחנו לא מאשרים'.
שולי מועלם-רפאלי: יופי שאתם לא מאשרים, אבל מישהו לוקח לשם בני נוער במדינת ישראל על חשבון, על חשבון משהו.
שולי מועלם-רפאלי: או על חשבון מקומות אחרים שהם יכולים לבקר בהם.
שולי מועלם-רפאלי: גם האמירה הזאת, אני מאוד סומכת על מנהלי בתי ספר.
שולי מועלם-רפאלי: אני מאמינה במנהלי בתי ספר, אני מאמינה במורים, אני מאמינה במערכת חינוך, אני מאוד מאוד מאמינה, אבל עדיין - - -
יעקב מרגי: מי אמר שזה טוב.
שולי מועלם-רפאלי: כשאת אומרת שיש 1,500 תכניות, אני מאמינה שמנהלי בתי ספר עושים בחירה שהיא בחירה נכונה לדעתם.
שולי מועלם-רפאלי: אני יכולה להתווכח עם חלק מהבחירות, אבל את לא יכולה להתכחש למציאות שבני נוער מתוך מערכת החינוך הפורמלית נמצאים במתקן חולות - - - <קריאה:> ילדים.
יעקב מרגי: תודה שולי.
שולי מועלם-רפאלי: רגע, עוד שני דברים אני רוצה להגיד.
שולי מועלם-רפאלי: אחת, לגבי גני הילדים בתל אביב.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לשים סימן שאלה נוסף על עיריית תל אביב ולשאול.
שולי מועלם-רפאלי: במסגרת של פעילות של אחר הצהריים של בתי ספר, כמי שמסתובבת לא מעט בדרום תל אביב, האם חלק מהמחויבות החברתית של תלמידי תיכון במדינת ישראל בתל אביב, זה לחלק מרק חם למסתננים בגינת לוינסקי?
שולי מועלם-רפאלי: אני שמה סימן שאלה.
שולי מועלם-רפאלי: אם אתן עונות לי שלא אז בסדר, וכמו שאמרתי אני מאמינה למערכת החינוך - - -
יעקב מרגי: בואי נאמר שכן.
שולי מועלם-רפאלי: אז אני רוצה להגיד - - -
יעקב מרגי: <קריאה:> בתנאי שיישארו בגן לוינסקי.
יעקב מרגי: אבל בתנאי שאת לא מפריעה לי.
יעקב מרגי: תקשיבו, אני לא רוצה - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לדעת אדוני, אני רוצה לדעת לאן מכוונת מערכת החינוך של מדינת ישראל או עיריית תל אביב את בני הנוער של תל אביב.
שולי מועלם-רפאלי: האם הם מכוונים - - -
יעקב מרגי: שולי, שאלת שאלה, אני רוצה להרים את הדיון.
יעקב מרגי: הרי אנחנו לא נהפוך את הדיון הזה לוועדת בחינת העובדים הזרים במדינת ישראל.
יעקב מרגי: אם כבר העלאת נקודה, אני כבנאדם, ישנה בעיה, בסדר, אני לא נכנס לליבת הבעיה.
יעקב מרגי: עובדתית יש בני אדם עם רמ"ח אברים ושס"ה גידים, מה לעשות הם מסודן או מאריתריאה שנמצאים בגן לוינסקי בחורף.
יעקב מרגי: עובדתית, טוב לנו לא טוב לנו, בעיה חברתית לא בעיה חברתית, בעיה קיומית למדינת ישראל לא בעיה קיומית - - -
שולי מועלם-רפאלי: קיומית.
יעקב מרגי: להביא להם מרק זה לא - - - -
שולי מועלם-רפאלי: זה מצוין, שאלתי אם זה חלק מהמחויבות.
שולי מועלם-רפאלי: מיכל, זה בסדר גמור לקרוא לי רוצחת תינוקות וגם רוצחת מסתננים בגן לוינסקי, זה בסדר.
שולי מועלם-רפאלי: אני רק שאלתי שאלה, האם חלק ממחויבות של בני נוער בתיכון בתל אביב היא חלוקת מרק חם בגן לוינסקי.
שולי מועלם-רפאלי: זה הכול.
יעקב מרגי: או.קי.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל רוזין בבקשה.
מיכל רוזין: שולי כל הזמן מתייחסת לדיון אחר, אבל אני אתייחס אליו ואני גם לא רוצה להתייחס למהות העניין.
מיכל רוזין: אנחנו לא פה בדיון אם הם פליטים, מהגרי עבודה, מבקשי מקלט.
מיכל רוזין: אני לא חושבת שזה הדיון פה - - -
יעקב מרגי: אני לא אקח לך את הדיון בוועדה שלך.
מיכל רוזין: לא, כבר אין לי וועדה - - -
יעקב מרגי: מה, ביטלו אותה?
שולי מועלם-רפאלי: סגרו את הוועדה בכנסת.
מיכל רוזין: סגרו את הוועדה, אין וועדה, לא דנים בנושא הזה, זו סוגיה שלא קיימת.
מיכל רוזין: יש ניסיון במדינה שלנו להסתיר ולהשקיט נושאים, שאם אנחנו לא נראה אותם או לא נדבר עליהם הם ייעלמו.
מיכל רוזין: דרך אגב, כשלא מדברים על הדברים זה פועל גם נגד תושבי דרום תל אביב, כי זה כל כך מושתק וכל כך מוסתר מהעין שלחלוטין זה נדחק לשוליים.
מיכל רוזין: אני חייבת לומר, ואתה מכיר אותי היטב, אני בעד הרחבת הדעת במערכת החינוך ובכלל במדינת ישראל.
מיכל רוזין: אני שואלת את הילדים שלי כל יום: 'שמעתם מה קורה בחדשות, שמעתם על זה, שמעתם על ההוא, שמעתם שקרה ככה' ואני מרחיבה אתם את הדיבור כי אני רוצה לתת להם, לשאול אותם מה הם חושבים.
מיכל רוזין: אני חושבת שאם מערכת החינוך תעשה את זה כל יום, זה יותר חשוב ממה שהם לומדים: תנ"ך, היסטוריה, חשבון ואנגלית ביחד.
מיכל רוזין: באותה מידה חשוב שהם יהיו מחוברים למקום וידעו מה קורה ולא יופתעו.
מיכל רוזין: אתם יודע מה, אני הגעתי לגיל מסוים ופתאום גילתי מה זה יהודי כי אף אחד לא חשב ללמד אותי חוץ מתנ"ך.
מיכל רוזין: אני חושבת שצריך להרחיב דעת בכל מערכת החינוך ובוודאי בכל הנושאים.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד לכם שכמות התלמידים שפונים אלי בנושא מבקשי המקלט, מסתננים, מהגרי עבודה, ממש לא משנה כעת ההגדרה, שוב, כי זה לא מהות העניין, כשרוצם לדעת, רוצים להבין מכול הארץ ולא רק מתל אביב רוצים לדעת.
מיכל רוזין: כשאני הולכת להרצאות ולמקומות אני מופיעה בדרך כלל יחד עם אנשים מהצד השני של המפה הפוליטית.
מיכל רוזין: אני בעד, כי אני חושבת שצריך להרחיב דעת וצריך להגיד את כל העמדות וצריך לשמוע.
מיכל רוזין: בוודאי, בוודאי ובוודאי תלמידים היום הם ניזונים מכל כך הרבה אקטואליה ומידע וטוב שהם ישמעו את הדברים.
מיכל רוזין: כמו כשפונים אלי בענייני קנאביס, אולי חלק לא מסכימים, אבל רוצים.
מיכל רוזין: הילדים רוצים לחקור ואני מעדיפה שהם יחקרו וידעו מאשר רק ישמעו סיסמאות ותעמולה.
מיכל רוזין: עכשיו, מאוד מפתיע אותי, דרך אגב אני לא מכירה טיולים לחולות וכדומה, אבל זה גם לא מפתיע אותי.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד כזה דבר, מדינת ישראל מתעקשת איתי כבר כמה שנים בצורה, ממש באמוציות, שמתקן חולות איננו כלא.
מיכל רוזין: כל ההשוואה לבתי כלא אחרים בארץ - - -
שולי מועלם-רפאלי: מיכל, מה הרלוונטיות לדיון?
מיכל רוזין: שולי, יש רלוונטיות לדיון.
מיכל רוזין: תרשי לי.
מיכל רוזין: יש רלוונטיות מכיוון שלא מדובר - - -
יעקב מרגי: אני מרשה לעצמי להפריע.
יעקב מרגי: בפתיחה של חברת הכנסת ענת ברקו - - -
שולי מועלם-רפאלי: היא לא הייתה.
מיכל רוזין: אבל אני קיבלתי דיווח.
מיכל רוזין: אני יודעת מה נאמר.
יעקב מרגי: היא נתנה כמה השוואות.
ענת ברקו: אני לא אמרתי שזה כלא.
ענת ברקו: אני אומרת שיש מקום - - -
יעקב מרגי: יש מקום לדיון ובתוך הדיון לצלול בדיון.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה מפורד בין אם אנחנו דנים האם נכון.
מיכל רוזין: אגב, אני לא יודעת לגבי תיכוניסטים, אולי צריך לשקול את זה.
מיכל רוזין: ובוודאי בתי כלא כמו בתי כלא לנוער, בית כלא אופק.
מיכל רוזין: אני לא בטוחה שזה רעיון רע, באמת לא.
מיכל רוזין: אני לא נכנסת כעת לסוגיה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: וזה גם ב- - -
מיכל רוזין: או, אני שמחה לשמוע.
מיכל רוזין: אני שמחה לשמוע, אני חושבת שזה חשוב.
מיכל רוזין: בוודאי כאשר מדובר בתלמידים, אנחנו קצת מזלזלים בתלמידים שלנו, יש להם יכולות להכיל מורכבות ולהבין סיטואציות.
מיכל רוזין: להפך, בוא נחשף אותם לכל המורכבות וניתן את כל המידע.
מיכל רוזין: בוודאי שיהיו כאלה שיגידו שמתקן חולות הוא לא כלא, אני טוענת שכן, אבל מי שמתנגד לי אומר שזה לא כלא וזה מתקן שהייה למהגרי עבודה שאיננו יכולים להוציא אותם מכאן, אינם ברי הרחקה מה שנקרא.
מיכל רוזין: אז מדוע ההזדעקות וההשוואה לפדופילים, רוצחים וכדומה?
יעקב מרגי: גם היא לא השוואתה.
יעקב מרגי: רגע ענת - - -
שולי מועלם-רפאלי: כרגיל השמאל והעובדות בפער.
מיכל רוזין: שולי, אני מבקשת שתירגעי, אני לא התייחסתי לדברים שאמרת, אני יכולה להגיד גם על זה.
מיכל רוזין: אם אפשר לומר על גני הילדים, טוב עושה מדינת ישראל וטוב עושה עיריית תל אביב שהיא מקימה גני ילדים וצהרונים וטוב שהיא תעשה.
מיכל רוזין: כן, בוודאי שתושבי העיר ובוודאי התלמידים ולא רק מהעיר יוכלו לבוא ולעשות מעורבות חברתית גם בגנים האלה.
מיכל רוזין: לא יתכן שביד אחת את תגידי אפשר להעביר - - -
שולי מועלם-רפאלי: לא היה ויכוח.
שולי מועלם-רפאלי: על הגנים העירוניים לא היה ויכוח.
מיכל רוזין: לא יתכן שאת תגידי שביד אחת ניתן להעביר מיליונים מהמדינה והעירייה לטובת הקמת הגנים האלה ומצד שני בגנים האלה תלמידים לא יכולים לעשות מעורבות חברתית.
שולי מועלם-רפאלי: לרגע לא אמרתי את זה.
מיכל רוזין: משפט אחרון לסיכום.
מיכל רוזין: כל החינוך של 'האחר הוא אני' וכל - - -
שולי מועלם-רפאלי: זאת הטעות, זאת הטעות.
שולי מועלם-רפאלי: אין 'אחר הוא אני', קודם כל בואו נתעסק במי אנחנו ואחר כך - - -
יעקב מרגי: שולי תודה.
מיכל רוזין: אני חושבת ש'אחר הוא אני' זה קודם כל לראות לא 'אחר הוא אני', אחר הוא אחר ואני זה אני, אבל צריך לדעת - - -
שולי מועלם-רפאלי: בדיוק - -
מיכל רוזין: אבל צריך לראות את האחר.
מיכל רוזין: עם זה את לא מסכימה כי את לא מכניסה אליך הבית אף אחד אחר.
שולי מועלם-רפאלי: מה?! את כולם אני מכניסה.
מיכל רוזין: במערכת החינוך שלי שומעים אותך, מערכת החינוך שלך לא שומעים אותי - -
שולי מועלם-רפאלי: ואז אומרים ש- - - - רצחתי ערבים, בנוכחותך - - -
מיכל רוזין: סליחה, אני מבקשת שתחזרי בך, זה דברים שאני לא אומרת - - -
שולי מועלם-רפאלי: חלילה, אמרתי בנוכחותך, לא שאת אמרת את זה, חס וחלילה.
יעקב מרגי: שולי פעם ראשונה, מיכל.
יעקב מרגי: חברות הכנסת, סליחה, טוב נגמר.
יעקב מרגי: אני מבקש מחברות הכנסת להוריד קצת טונים, בסך הכול כולה, כולה דיון על מערכת החינוך.
יעקב מרגי: מה יהיה בדיונים על ספר האזרחות?
יעקב מרגי: תאמינו, הנה אני אומר, לא שדעתכן לא חשובה לי או שיש לי כאב ראש, אבל יש פה דעה שיותר חשובה ואני נותן לה כובד משקל והיא של מועצת התלמידים שלנו שבניגוד להרבה גופים וארגונים "תמידים כסדרם, מוספים כהלכתם" מופיעים לדיונים כל פעם בנציגות אחרת ממועצת התלמידים.
יעקב מרגי: אני אכוון אותך, הרי לא תתמודד כאן עם הקריאות.
יעקב מרגי: אתה מערכת החינוך.
יעקב מרגי: סליחה על הביטוי, אתם הקליינטים, בכם אנחנו עוסקים.
יעקב מרגי: א', אתה יודע שזה קורה, מה דעתך בסוגיה זו, מה דעתכם כמועצת?
<איתי שובל: אני איתי שובל מהרצליה, נציג התלמידים והנוער הארצית.
<איתי שובל: אני נמצא לא מעט בוועדות הכנסת, בוועדת החינוך כאן ובשאר וועדות הכנסת.
<איתי שובל: אני שמח לראות נוכחות רבה מצד חברי הכנסת וגופים שונים.
<איתי שובל: דבר ראשון אני אציג את עמדת מועצת התלמידים והנוער הארצית הרשמית בנושא ובנוסף אתן דוגמה אישית שלי.
<איתי שובל: חברי הכנסת העירו כאן נקודה למה לא מבקרים בדרום תל אביב ורואים את הסבל של התושבים שם.
<איתי שובל: אני אישית, גם אופיר כאן, גם היא נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<איתי שובל: לחלוטין מבתי ספר שונים ביקרנו בדרום תל אביב, כן ראינו שם את השטח, אומנם לא ביקרנו במתקן חולות.
<איתי שובל: אני עד עכשיו לא שמעתי על דבר כזה.
<איתי שובל: בתור גוף שמאוד מאוד מחובר לתלמידים בשטח לא שמענו על דבר כזה.
<איתי שובל: לכן - - -
יעקב מרגי: לא קיבלת תלונות?
<איתי שובל: אני רואה שיש תמונות, זה שלא שמענו - - -
יעקב מרגי: אתם לא קיבלתם תלונות?
<איתי שובל: אנחנו לא קיבלנו תלונות.
<איתי שובל: הקטע הוא, כמובן שאנחנו בעד זכויות אדם, אין על זה ויכוח.
<איתי שובל: כמו שביקרנו בדרום תל אביב ולא ביקרנו במתקן חולות, ואם יש תלמידים שביקרו במתקן חולות ולא בדרום תל אביב, אני לוקח את זה סתם כדוגמה.
<איתי שובל: אנחנו חושבים שזה לא בסדר מהסיבה שאנחנו רוצים להראות לתלמידים את כל האמת, את שני הצדדים ולא רק צד אחד, לא אמת מסולפת, ממש את כולה.
<איתי שובל: שתלמידים יוכלו לחקור וללמוד בעצמם, ששיח בנושא כזה יעלה מהצד שלהם, מהצד שלנו התלמידים, שלא יכתיבו לנו מה לחשוב בכל צד - - -
יעקב מרגי: באיזה שכבה לדעתך זה נכון שזה יקרה?
<איתי שובל: אני לא יודע, גם דובר פה על בחינה ביטחונית.
<איתי שובל: אני לא יודע בדיוק מה קורה - - -
יעקב מרגי: סליחה, עזוב את הסיבות הביטחוניות.
יעקב מרגי: איתי, תאמר לי מבחינתך, כי הרי אתה מכיר את התלמידים, בגרותם או חולשותיהם – באיזה שכבה לחשוף אותם לסוגיה?
<איתי שובל: על יסודי.
<איתי שובל: על יסודי בעיקרון זה מכיתה ז' עד יב', אולי כשהתלמידים מתחילים להבין, אבל, אבל זה צריך להיות מלווה בשיעורים שמסבירים על הנושאים האלה.
<איתי שובל: שוב, שיציגו את כל האמת מכל הצדדים ולא רק שארגון מצד אחד יבוא וארגון אחר מצד שני לא יבוא.
<אופיר יקיר: קודם כל, אני אופיר יקיר, גם ממועצת התלמידים והנוער הארצית, מחוף השרון.
<אופיר יקיר: גם אני עברתי בדרום תל אביב.
<אופיר יקיר: לפני הוועדה הזאת שמעתי בפעם הראשונה על מתקן חולות, לא שמעתי כלום על זה לפני.
<אופיר יקיר: אני חושבת שמכיתה ז' צריך באמת להתחיל בשיעורים כדי שבני נוער יוכלו.
<אופיר יקיר: בסופו של דבר, הם מספיק בוגרים כדי להחליט החלטות חשובות בעצמם על החיים שלהם ולקבל לבד את הדעה הפוליטית שלהם בכל נושא שהוא ולהביע דעה.
<אופיר יקיר: אני חושבת שמכיתה ז' הם צריכים לעבור דברים שקושרים לזה.
<אופיר יקיר: בעיניי, כבר בכיתה י' אפשר להראות להם את זה, כי בכיתה י' אחרי שהם יעברו הרבה תכנים וילמדו על זה הם יהיו מספיק בוגרים כדי להבין את הדברים האלה ולראות אותם ושבעצמם להמחיש אותם.
מיכל רוזין: את יכולה - - -
יעקב מרגי: לא, היא לא יכולה - -
מיכל רוזין: למה, אני מחליפה - - -
יעקב מרגי: כי את מפריעה לי.
יעקב מרגי: הפרעות זה לא דבר לגאלי וחיובי.
יעקב מרגי: אנחנו לא סיכמנו את הדיון.
יעקב מרגי: חברות הכנסת, בבקשה.
יעקב מרגי: אולי שתיכן תלכנה למבואה - - -
מיכל רוזין: את אומרת כל דבר, זה לא קשור לעניין.
יעקב מרגי: אחר כך שואלים למה אני נוזף, אני לא רוצה לקרוא קריאה לצאת.
יעקב מרגי: אני נותן רשות דיבור.
יעקב מרגי: התפקיד שלך.
יעקב מרגי: כמי שסובל להיות המרגיע הלאומי, אני עושה את זה בצורה אגרסיבית.
יעקב מרגי: אני אתן לך רשות דיבור, תציגי את עצמך בבקשה.
יעקב מרגי: את לא פונה לאף חבר כנסת, את מדברת לפרוטוקול, את אומרת מה שיש לך לומר בתמצות של דקותיים, בבקשה.
<שפי פז: שמי שפי פז.
<שפי פז: אני נציגת עמותה שנקראת "עמותת עוטף תחנה מרכזית", דרום תל אביב.
<שפי פז: אני העברתי חלק מהחומרים לענת ברקו.
<שפי פז: הבעיה שאתם מדברים פה, זה לא העניין.
<שפי פז: העניין הבסיסי של כל הסיפור זה שהארגונים, הסיורים, ההרצאות, המחויבות האישית, תכף אני אענה על זה, לכולם יש מטרה אחת בלבד וזה למצב, לחזק ולעגן את שכונות דרום תל אביב כביתם של המסתננים.
<שפי פז: אני לא אגיד מבקשי מקלט, מבחינתי הם מסתננים.