GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דודי מזרחי: כנ"ל לגבי בחינות בגרות ועלייה במבחנים הבין לאומיים.
<דודי מזרחי: אנחנו רואים שבכל אחת מהפרמטרים האלה, באופן אבסולוטי אנחנו רואים שזה נשמר, אבל בהערכת מצב שקיימנו כבר בשנת תשע"ד, אתה רואה עלייה בבגרויות משנה לשנה.
<דודי מזרחי: אתה רואה את המיצ"ב, את העלייה.
<דודי מזרחי: כבר בשנת תשע"ד אנחנו זיהינו שיש שני דברים שאם לא נטפל בהם, כנראה שהמיצוי של המערכת או ההתקדמות, תהיה הרבה יותר נמוכה מאיפה שאנחנו יכולים להגיע.
<דודי מזרחי: אחד, הפערים העצומים בין מגזרים, בין מגזר יהודי לערבי, אבל גם בתוך החברה היהודית וגם בתוך החברה הערבית יש פערים בין מגזרים ופערים שהם חוצי מגזרים ובתוך המגזרים עצמם.
<דודי מזרחי: הפערים האלה בין היתר נבעו, ואתם תסתכלו, זה מופיע בפרסומים הרשמיים של משרד החינוך, אפשר לראות מבחינת הקצאת המשאבים, נכון לשנת תשע"ד – אגב, הנתונים כאן הם נתוני תשע"ד – הקצאת המשאבים של משרד החינוך בתשע"ד, לא הייתה מספיק פרוגרסיבית.
<דודי מזרחי: מה זאת אומרת?
<דודי מזרחי: לא השקענו במדדי הטיפוח הגבוהים, קרי בחלשים, כפי שהיינו צריכים להשקיע בהם.
<דודי מזרחי: בשנת תשע"ד גיבש משרד החינוך, יחד עם משרד האוצר, תכנית חמש שנתית לשנות את מודל התקצוב של המשרד בחינוך היסודי ובחטיבת הביניים - - -
חנין זועבי: מתי?
<מיכל מנקס: בסל השעות, אבל.
<דודי מזרחי: כן, בשעות ההוראה.
יעקב מרגי: הבהלת את מיכל.
יעקב מרגי: תדגיש על מה אתה מדבר.
<דודי מזרחי: בשעות ההוראה.
<דודי מזרחי: אני אסביר גם תיכף למה זה מפחיד, אם תרצה.
<דודי מזרחי: בשעות ההוראה, כשאנחנו מדברים על תוספת וגובשה תכנית חמש שנתית, לא רק תוספת משאבים, שגובתה בתכנית ובמערך פדגוגי אינטנסיבי של ליווי, בקרה והעצמה של בתי ספר.
<דודי מזרחי: אגב, חלק גדול מהם כן במגזר הערבי, אבל לא רק.
<דודי מזרחי: זה לא בעיה מגזרית, זו בעיה של פערים בחברה בכלל.
<דודי מזרחי: תכנית חמש שנתית החלה בשנת תשע"ה - - -
חנין זועבי: אז תדבר גם על שנת תשע"ה.
חנין זועבי: אנחנו לא מבינים.
יעקב מרגי: היא מבינה, אבל בסדר, יאללה.
חנין זועבי: לא, אני לא מבינה.
יעקב מרגי: אני לא חושד בך.
<דודי מזרחי: הנתונים שמופיעים כאן הם נתונים של שנת הלימודים תשע"ד.
<דודי מזרחי: שנת הלימודים מתחילה בספטמבר ונגמרת ביולי.
<דודי מזרחי: זו שנת לימודים.
חנין זועבי: שזה 2015?
<דודי מזרחי: תשע"ה.
יעקב מרגי: דודי, אני מכיר בתי ספר שבאופן מעשי שנת הלימודים מסתיימת באפריל-מאי.
<דודי מזרחי: עכשיו, התכנית החלה ליישום בשנת תשע"ה ב-10% והיישום היה הדרגתי ובעצם היא מגיעה ליישום מלא בעוד 5 שנים, כאשר כל שנה, בעצם קצב היישום הוא ליניארי, כל שנה בעצם אנחנו מרחיבים את היקף התקצוב, כשזה לא רק תקצוב.
<דודי מזרחי: כי היה ברור לכולם שאם רק נוסיף כסף, רק נוסיף שעות הוראה, כנראה שלא מכאן תבוא הישועה.
<דודי מזרחי: ולכן, במקביל לתוספת המשאבים הגדולה מאד, מדובר על סדר גודל של מיליארד שקלים, תוספת שעות טיפוח לבסיס.
<דודי מזרחי: זה מיליארד שקלים בשנה.
<דודי מזרחי: בעוד חמש שנים היקף הגידול של שעות הטיפוח יהיה תוספת של 5 מיליארד שקלים כל שנה.
<דודי מזרחי: זאת אומרת זה לבסיס התקציב, זה לא איזה פרויקט חד פעמי, וזה מלווה במערך מאד אינטנסיבי, שמירי תוכל להסביר עליו יותר, לבתי הספר.
<דודי מזרחי: כדי להעצים את המנהלים, ללוות אותם.
<דודי מזרחי: במקביל לנושא הזה, היה את הנושא של למידה משמעותית.
<דודי מזרחי: דיברת על עוד מאותו דבר, זה רפורמה שהחל אותה שר החינוך הקודם שי פירון.
<דודי מזרחי: נפתלי בנט, שר החינוך הנוכחי אימץ אותה בהתאמות מסוימות, כאשר המהות היא כזו.
<דודי מזרחי: היה ברור לנו כמשרד שאם אנחנו נמשיך באותם דפוסים קודמים בהיבט הפדגוגי, ללא התאמות – אגב, זה משתקף גם במבחנים בינלאומיים, ששמות יותר דגש על תהליכי חשיבה ולמידה חווייתית.
<דודי מזרחי: זאת אומרת איך אמרת, לצאת מהקופסא.
<דודי מזרחי: ויש כאן את הגורמים הפדגוגיים שיוכלו להרחיב יותר ממני.
<דודי מזרחי: אם לא נעשה את השינויים האלה, כנראה שתוספת המשאבים, גם אם תהיה דיפרנציאלית, לא תביא התוצאה.
<דודי מזרחי: ואלה שני תהליכים סופר דרמטיים שהוחלט עליהם בשנת תשע"ד.
<דודי מזרחי: אנחנו נראה את הפירות שלהם בשנים הקרובות.
<דודי מזרחי: בנוסף לזה, תכניות ייעודיות למגזר הערבי, תכנית אתגרים – התייחס עבדאללה.
<דודי מזרחי: תכנית רחבת היקף, גובשה בשיתוף משרד האוצר, משרד ראש הממשלה ומשרד החינוך, בשלושה היבטים מרכזיים.
<דודי מזרחי: אחד, בליווי של בתי ספר בהיבט הפדגוגי, דגש על שפה - עבדאללה יכול להרחיב על זה – תוך שימוש במשאבים של התקצוב הדיפרנציאלי; ושני היבטים קריטיים-קריטיים בעיני.
<דודי מזרחי: אחד, זה נושא של העצמת המורים במגזר הערבי והבדואי.
<דודי מזרחי: זו בעיה מורכבת, לא פשוטה.
יעקב מרגי: דיברה עליה ביושר בדיון הקודם חברת הכנסת חנין זועבי.
<דודי מזרחי: ולטובת הנושא הזה אנחנו אגב מקיימים מעגלי שיח עם המגזר הערבי.
<דודי מזרחי: עבדאללה יכול להרחיב.
יעקב מרגי: העלאת הרף.
<דודי מזרחי: בין היתר גם העלאת הרף.
יעקב מרגי: אנחנו נרוויח שני דברים.
יעקב מרגי: גם יותר משכילים בחברה הערבית שננתב אותם לא רק למקצוע ההוראה; וגם נקבל כוח הוראה יותר מקצועי, איכותי.
<דודי מזרחי: אני מסכים לגמרי.
<דודי מזרחי: אגב, התכנית הזו מתוקצבת ב-60 מיליון שקלים, ליתר דיוק 57 מיליון שקלים בשנה, בבסיס התקציב.
<דודי מזרחי: בסיס התקציב זה אומר 57 מיליון שקלים כל שנה, בניגוד לתכניות חומש למיניהן, שיש לך תקציב לשנה נתונה או לשנתיים ואתה לא יודע אחרי זה מה קורה.
<דודי מזרחי: זה כל שנה.
יעקב מרגי: דודי, תן לנו מספר משפטים על המגזר הבדואי.
יעקב מרגי: שם הזעקה היא הכי גדולה.
<דודי מזרחי: תכנית האתגרים ותכנית התקצוב הדיפרנציאלי שהתייחסתי אליה - - -
יעקב מרגי: זה כללי למגזר הערבי.
<דודי מזרחי: רגע, אבל עדיין.
יעקב מרגי: אין לכם משהו להעצמה?
<דודי מזרחי: הם ממוקדים למגזר הערבי והבדואי.
<דודי מזרחי: למגזר הבדואי, חלק משמעותי מהתקציב האלה יופנו לשם.
<דודי מזרחי: בד בבד, אני צריך להגיד ורק לא התייחסתי קודם, אתגרים כוללת תכנית מאד רחבה, אני חושב שחלק מחברי הכנסת מהמגזר הערבי כאן מכירים את התכנית הזו, או לפחות בחלקה.
<דודי מזרחי: תכנית בהיקף של 130 מיליון שקלים בשנה, להעצמת החינוך הבלתי פורמאלי במגזר הערבי והבדואי.
<דודי מזרחי: עכשיו, חינוך בלתי פורמאלי אי אפשר לנתק אותו מתחילת יום הלימודים.
<דודי מזרחי: זאת אומרת בסופו של דבר - - -
יעקב מרגי: דודי, אתה משתלט על כל הדיון.
יעקב מרגי: משרד החינוך, אתם רוצים להוסיף?
<אורה חכם: אני רוצה לשאול משהו על משהו שלא דיברו עליו.
יעקב מרגי: אני אתן לך, שנייה.
יעקב מרגי: תהיה לך עוד שאלה.
יעקב מרגי: אני אתן לך, אורה.
יעקב מרגי: משרד החינוך, הגורמים המקצועיים.
<מירי נבון: כן, אני רוצה להוסיף לדברים.
<מירי נבון: ציינתי קודם בהתייחס לדברים שאתה אמרת על הניעור, וזה מתקשר כמובן למה שדודי אמר קודם, על כל הסיפור של התכנית ללמידה משמעותית - - -
יעקב מרגי: אני אמרתי ניעור, לא להוריד אבק.
יעקב מרגי: ניעור, להוריד מהשטיח - - -
<מירי נבון: זה לעשות משהו חדש לגמרי.
<מירי נבון: אנחנו ישבנו היטב היטב ולמדנו את כל הסיפור של מיומנויות המאה ה-21 ומה נדרש מהתלמיד במאה ה-21, כדי להיות באמת בסופו של דבר מיושר עם מה שנדרש.
יעקב מרגי: יש לי רגישות גבוהה.
יעקב מרגי: שאומרים מה נדרש מה התלמיד, גם מה נדרש מהמורה במאה ה-21.
יעקב מרגי: זה הולך ביחד.
<מירי נבון: זה ברור, כי אנחנו מדברים על למידה.
יעקב מרגי: צריך להעצים את המורה יחד עם העצמת התלמיד.
<מירי נבון: אין ספק.
<מירי נבון: אנחנו מדברים על הוראה, למידה והערכה.
<מירי נבון: והסיפור הוא להתייחס באמת לשישה תפקודי לומד, שההוראה היא כמובן חייבת להיות מחוברת ומקושרת.
<מירי נבון: אי אפשר לדבר על תפקודי לומד, בלי לעשות שינוי בדרכי ההוראה.
<מירי נבון: והרעיון הוא שלא ייכנס המורה להיסטוריה עם אותם דפים שיש לו מלפני 20 שנה וילמד על המהפכה הצרפתית כמו שהוא לימד לפני 20 שנה.
יעקב מרגי: למה, השתנתה המהפכה הצרפתית?
יעקב מרגי: לא השתנתה.
<מירי נבון: לא, אבל האופן שבו - - -
יעקב מרגי: כי אנחנו רגילים שמשכתבים את ההיסטוריה.
יעקב מרגי: רגע, זה נושא שחייבים.
יעקב מרגי: תקשיבי לי, מירי - - -
מסעוד גנאים: זה טוב להיסטוריה.
יעקב מרגי: אני אתן לך כלי שהמורים לא למדו אותו.
יעקב מרגי: אחרי 10 דקות התלמיד לא איתך, אז אני צריך מדי פעם את הבדיחה, להחזיר אותך למציאות.
יעקב מרגי: כי לפעמים נכנסים לנאומים החוצבים.
יעקב מרגי: אבל תקשיבי, מה אני בא ואומר?
יעקב מרגי: למרות שבימינו יש מי שמנסה לשכתב היסטוריה, כל אחד בדרכו הוא, ואני שמח שאמרת על דרך ההוראה, כי לגבי המהפכה הצרפתית – העובדות לא השתנו.
<מירי נבון: נכון.
יעקב מרגי: אין ספק שדרכי ההוראה צריכים להיות מותאמים.
יעקב מרגי: דיברנו על זה גם בשדולה, גם בוועדה בדיון קודם.
יעקב מרגי: היום הידע לא נמצא רק אצל המורה.
יעקב מרגי: אפילו סוגית הידע - - -
<מירי נבון: אפילו לא חלקיק מהידע.
יעקב מרגי: סוגית הידע אפילו מאתגרת את המורה ואני לא מקנא במורה כשהוא נכנס לכיתה.
יעקב מרגי: זה אתגר.
מסעוד גנאים: הידע הכללי שהיה לנו, עכשיו אין להם, כי יודעים איפה לחפש.
יעקב מרגי: לכן מירי, תתמקדי בקטע של ההתאמות לאור הנתונים, כי זה הדיון.
יעקב מרגי: שלא נצא מהמיצ"ב.
יעקב מרגי: ההתאמות הנדרשות לאור הנתונים, כדי שנתכנס פה.
<מירי נבון: שוב פעם, אני חוזרת למה שאמרתי קודם.
<מירי נבון: אנחנו מבקשים מהמורה ללמד בצורה אחרת, ללמד בצורה מאתגרת, ללמד אותו, ללמד את המורה איך ללמד את אותו תלמיד לעשות חשיבה מסדר גבוה, איך לעשות אנליזה, איך לעשות סינתזה, איך לפתח קשרים בין אישיים ותוך אישיים.
<מירי נבון: להרחיב את כל הרפרטואר גם של ההוראה וגם של הלמידה, באמת כדי שהיכולות של התלמיד והתפקודים של התלמיד יותאמו למה שנדרש מהתלמיד בימים אלה.
<מירי נבון: התהליך הוא תהליך ארוך.
<מירי נבון: זה שינוי עומק בתרבות הבית ספרית.
<מירי נבון: המורה לא יכול ללמד את כל 30 – במקרה הטוב, או 40 התלמידים שלו באותו אופן.
<מירי נבון: הוא צריך ללמד אותם, בדיוק כמו שיש תקצוב דיפרנציאלי, הוא צריך ללמד אותם גם בדרך דיפרנציאלית, כי דני ויוסי וחיים לא לומדים באותה צורה, וגם מהמורים נדרש עכשיו ללמוד איך ללמד אחרת, ללמד בצורה שתתאים לכל אחד מהתלמידים ולאופן שבו התלמיד תופס את הדברים.
<מירי נבון: אחד בראייה ואחד בשמיעה ואחד בכתיבה, ואחד בזה שהוא חוקר בעצמו את הדברים ומגיע בעצמו בסופו של דבר למסקנות.
<מירי נבון: הסיפור הזה של הניעור, של השינוי, של הלמידה המשמעותית, זה באמת סיפור ארוך טווח.
<מירי נבון: זה לא משהו - - -
<מירי נבון: אני מעריכה שזה לא משהו שאנחנו נראה אותו תוך יום-יומיים.
<מירי נבון: בהתחלה באמת השנה המורים התנסו בכל מיני דברים חדשים ועשו עבודות ועבודות חקר וכל מיני מניפולציות כאלה ואחרות, כדי ללמד באופן אחר.
<מירי נבון: זה ייקח זמן.
<מירי נבון: אני מאמינה שבסופו של דבר זה יקרין גם על המיצ"ב.
<מירי נבון: רק לענות לחברת הכנסת זועבי בעניין של הלמידה לקראת המיצ"ב.
<מירי נבון: אכן את צודקת, אבל אנחנו מאמינים שלמידה אינטנסיבית, ממוקדת רק לקראת המיצ"ב, היא לא תביא את התוצאות הטובות יותר לבית הספר.
<מירי נבון: אם אין למידה רציפה באמת, בית הספר יכול לעשות שמיניות באוויר ו - - -
יעקב מרגי: זה אופיו של המיצ"ב.
יעקב מרגי: זה לא בגרות.
<מירי נבון: עוד פעם, המורים לא היו אמורים ללמד לקראת המיצ"ב, אבל הם נכנסו ללחץ, כי הם יודעים שבודקים אותם.
<מירי נבון: בית הספר נכנס ללחץ, כי הוא יודע שהוא - - -
חנין זועבי: הכניסו אותם ללחץ.
יעקב מרגי: מירי, תודה.
יעקב מרגי: אורה חכם.
<מירי נבון: אני מסכימה.
<אורה חכם: אני רוצה לשאול ואני גם אומרת סליחה למי שמרגיש נפגע.
<אורה חכם: קודם כל לא ראיתי שום דיון על החרדים.
<אורה חכם: הם לא קיימים?
<אורה חכם: החרדים הקיצוניים, הם לא קיימים?
<אורה חכם: אני רוצה לשמוע לגביהם.
יעקב מרגי: מה, יש חרדים קיצוניים?
<אורה חכם: יש.
<אורה חכם: יש כזה דבר.
<אורה חכם: עכשיו, אני רוצה לשמוע מהצוות הנכבד פה, האם בכלל מותר לכם לשבת, או להביע את עמדותיכם ואם יש לכם נתונים על החרדים הקיצוניים שלא נותנים להיכנס - - -
יעקב מרגי: בואי נוריד את הסוגיה.
<אורה חכם: רגע, אתה לא יודע מה אני שואלת.
יעקב מרגי: אני רוצה לענות, מותר לי, נכון?
יעקב מרגי: אנחנו סיכמנו שמותר לי.
יעקב מרגי: כשאת מדבר על חרדים, זה נכון לכל דבר.
יעקב מרגי: כמו שתגידי המגזר הערבי.
יעקב מרגי: זה לא אחד.
יעקב מרגי: חרדים זה לא אחד.
<אורה חכם: אני אמרתי קיצוניים.
יעקב מרגי: זה סובייקטיבי.
יעקב מרגי: יכול להיות ש- - - שלי בעיני ד"ר שמעון אוחיון מתון, בעינייך קיצוני.
יעקב מרגי: ולכן ההגדרות הן מאד סובייקטיביות.
<אורה חכם: לימודי ליבה.
יעקב מרגי: אז את מדברת על החרדים הקיצוניים, שהם קודם כל לא נמצאים בחינוך הממלכתי בכלל.
יעקב מרגי: גברת אורה חכם, הם יכולים לענות לך רק על מוסד - - -
חנין זועבי: זה ביטוי לא - - -
<אורה חכם: תפסיקי להעיר לי.
יעקב מרגי: אורה חכם וחברת הכנסת חנין זועבי, תקשיבו.
יעקב מרגי: הם יכולים להשיב לך רק על תלמידים בהגדרת החוק של מוסד חינוכי מוכר.
יעקב מרגי: על זה הם יכולים להשיב לך.
<אורה חכם: אז אני מפנה אליך, אדוני, את השאלה.
יעקב מרגי: יש לך עוד שאלה לצוות?
<אורה חכם: כן.
<אורה חכם: אני קראתי מאמר השבוע, שמדבר על תפקיד החברה האזרחית בשיפור מצב החינוך ומצב החברה.
<אורה חכם: ויכול להיות שמשרד החינוך יכול להשתמש ככלי בנושא של הביקורת וההתערבות.
<אורה חכם: אתם יכולים להשתמש בחברה האזרחית, שאולי יושב ראש הוועדה יגבש את המטרות שלה מבחינת החינוך בלבד, ויכולים להשתמש בחברה האזרחית הרבה כדי לסייע בתוך בתי הספר ואתם תקבלו המידע לא דרך מנהל בית הספר ודרך המפקחים.
יעקב מרגי: אורה, תודה.
<אורה חכם: אני רק מסיימת.
<אורה חכם: אני לא יודעת אם המפקחים לא עושים עבודתם רוטינית.
<אורה חכם: אם מפקח 30 שנה מפקח, הוא בסופו של דבר יעשה עבודה רוטינית.
יעקב מרגי: מוחמד אלהיב, אתה ראית את הנתונים.
<מוחמד אלהיב: כן.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים גם את המציאות.
יעקב מרגי: אתה כמי שממונה על החינוך במגזר הבדואי, כל התכניות האלה מתחברות אליך?
<מוחמד אלהיב: תראה, אולי בפתח דברי לגבי המגזר הבדואי בדרום, הוא מעבר למורכבות של החברה הערבית בכלל במדינת ישראל.
<מוחמד אלהיב: המגזר הבדואי הוא כמעט מדינה אחרת, שמדברים עליה גם במושגים אחרים.
יעקב מרגי: בסדר, זה לא נוצר בשנת תשע"ו.
<מוחמד אלהיב: לא, זה תהליך מתמשך, כי החברה הבדואית גם כן מהקמת המדינה ועד היום, היא במצב של פיגור חברתי, כלכלי אדיר.
<מוחמד אלהיב: כל הרשויות הבדואיות היום בדרום, הן נמצאות באשכול מספר 1 ו-2, וחלק קטן הן ב-2, אבל הרוב הן באשכול 1.
<מוחמד אלהיב: כל בתי הספר שלנו, ללא יוצא מן הכלל, כולם נמצאים במה שנקרא מדד שטראוס 9, שזה הכי הכי נמוך מבחינה חברתית כלכלית.
יעקב מרגי: היא הנותנת, וזה אפילו מדע מדויק.
יעקב מרגי: היא הנותנת שאנחנו חייבים להיות ממוקדי מטרה שם.
<מוחמד אלהיב: מצוין.
יעקב מרגי: השאלה אם אנחנו ממוקדי מטרה.
<מוחמד אלהיב: יפה.
<מוחמד אלהיב: אני אביא בחשבון את הדברים של משרד החינוך, אבל לפני כן, אני אומר, הלוואי ומשרדים אחרים, ואני אומר כאן בכוונה תחילה, יתחברו למשרד החינוך ויתחילו לעשות מעשה.
<מוחמד אלהיב: כי עם כל הרצון העז של משרד החינוך, שרוצה אכן לקדם דברים והוא מקדם בצורה יוצאת מן הכלל דברים, ביחס למגזר הבדואי לפני 5 שנים ו-10 שנים ו-20 שנים, ביחס לעצמו, התהליך של השיפור, על אף שאנחנו רואים כאן תוצאות מיצ"ב, אבל הן לא אומרות הכל.
<מוחמד אלהיב: המגזר הבדואי ביחס לעצמו התקדם באופן דרסטי.
<מוחמד אלהיב: רק לפני 5 שנים היו לנו 70% מכוח ההוראה במגזר בדואי דרום, שהוא לא מהדרום, הוא מכלל המגזרים במדינת ישראל.
יעקב מרגי: מהצפון.
יעקב מרגי: אנחנו סובלים מהפקקים בגלל זה, בדרכים.
<מוחמד אלהיב: בשנים האחרונות ובשנה הזו יש תכנית חומש אדירה לגבי הכשרה, להכפלת המתקשרים להוראה במגזר הבדואי בדרום.
<מוחמד אלהיב: תכנית חומש שאנחנו עובדים במסגרתה עם כל המוסדות האקדמאיים בדרום.
יעקב מרגי: מוחמד אלהיב, אני אשאל שאלה.
יעקב מרגי: בוא, עזוב, אני רוצה להיות ממוקד.
חנין זועבי: סוגרים גנים - - -
יעקב מרגי: שנייה, חנין.
יעקב מרגי: אני בחיים לא יתפרץ לדברים שלך.
חנין זועבי: עושים - - -
יעקב מרגי: לא, את יכולה להשתנות בקלות.
יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה, מוחמד אלהיב.
יעקב מרגי: שר החינוך לא פה.
יעקב מרגי: המנכ"לית לא פה, הם לא מעבירים לה את הדברים.
יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה בצורה פשוטה.
יעקב מרגי: אתה מרגיש שאתה מקבל כלי עבודה יתרים כדי להצעיד את המגזר הבדואי למקום יותר טוב?
<מוחמד אלהיב: תראה, אנחנו רק לפני שבוע הייתה לנו עוד ישיבה, שהיא ישיבה - - -
יעקב מרגי: עזוב אותי מישיבות.
<מוחמד אלהיב: במעמד המנכ"לית לגבי המגזר הבדואי בדרום באופן ספציפי והיא קראה לכל הבכירים במשרד, ממש, מאגף התקציבים לטכנולוגיה למדע, לכל התחומים השונים.
<מוחמד אלהיב: והיא ביקשה באופן נקודתי, גם לאור תוצאות הבגרויות והמיצ"ב והבינוי וגני הילדים, ומחסורים אדירים מפה עד הודעה חדשה.
<מוחמד אלהיב: היא ביקשה באופן משמעותי, בסטאטוס של כל חודש, מה נעשה, מה ייעשה.
יעקב מרגי: דיווח.
<מוחמד אלהיב: אני מברך על הפגישה שלך, שאתה תקיים אותה שם.
יעקב מרגי: ואתה תבוא.
<מוחמד אלהיב: בוודאי אני אבוא, אם אתה תזמין.
<מוחמד אלהיב: אנחנו נבוא ואני רק קורא לך אדוני כאן - - -
יעקב מרגי: גם עבדאללה חטיב וגם השלטון המקומי.
<מוחמד אלהיב: שתקרא גם לראשי משרדים אחרים ובעיקר משרד החקלאות, שעכשיו הוא מתכלל את כל המגזר בדרום, לסייע לנו כמשרד חינוך לבוא ולבנות בתי ספר ולהקים מוסדות חינוך.
<מוחמד אלהיב: יש לנו את הרצון.
<מוחמד אלהיב: יש לנו גם את התקציב.
<מוחמד אלהיב: אין לנו יכולת - - -
יעקב מרגי: תשמעו, אני אומר לכם, אם שר החקלאות יטפל בבדואים כמו שהוא מטפל בהתנחלויות, מצבם יהיה טוב.
חנין זועבי: פשוט מנותק מהמציאות.
חנין זועבי: פשוט הוא מנותק ממציאות הגבר הזר.
חנין זועבי: הם סוגרים, הם הורסים גני ילדים.
חנין זועבי: הם לא נותנים רישיון לגבי ילדים בכפרים בלתי מוכרים.
יעקב מרגי: רגע, אמרת.
יעקב מרגי: זה נכון, מוחמד אלהיב?
חנין זועבי: יש אלפי תלמידים ש - - -
יעקב מרגי: רגע, זה נכון?
<מוחמד אלהיב: רגע, את לא הבנת מה שאני אמרתי.
<מוחמד אלהיב: אני אומר כאן, אנחנו כמשרד החינוך רוצים להקים עוד בתי ספר תיכוניים ועוד גני ילדים - - -
יעקב מרגי: רגע, חנין - - -
חנין זועבי: נגד משרד החינוך.
חנין זועבי: מפקח - - - - - - בתי ספר וגני ילדים.
יעקב מרגי: תמתין.
יעקב מרגי: אני אגן עליו.
חנין זועבי: עוד פעם תצעקי עליו, אני אקרא אותך לסדר.
חנין זועבי: אני לא צועקת עליו.
יעקב מרגי: את צועקת עליו.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, הוא גורם מקצועי שהגיע לפה - - -
חנין זועבי: הוא מעוות את המציאות.
יעקב מרגי: הוא לא.
יעקב מרגי: הוא אומר את המציאות כפי שהוא רואה.
יעקב מרגי: את יודעת מה, הוא מעוות את המציאות?
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר לך כמה פעמים את מעוותת את המציאות ואנחנו יושבים בסבלנות ושומעים אותך.
חנין זועבי: אני אומרת, הולכים לבג"ץ בשביל לפתוח בתי ספר.
יעקב מרגי: אני לא אתן לך להתפרץ.
<מוחמד אלהיב: אדוני יושב הראש, אני מה שאני מבקש כאן, אני אומר, משרד החינוך באמת, בעשור האחרון אנחנו הקמנו עשרות בתי ספר לתפארת מדינת ישראל.
<מוחמד אלהיב: אי אפשר לבוא להכחיש את מה שאני אומר.
<מוחמד אלהיב: זו עובדה קיימת.
יעקב מרגי: הם קיימים.
<מוחמד אלהיב: אבל מה, אנחנו גם, כמשרד החינוך, מכירים בצורך להקמת עוד עשרות בתי ספר ועוד לפחות 100-150 גני ילדים, אבל אין לנו את האפשרות לבוא ולהקים בתי ספר כי יש לנו התנגדויות, מה שנקרא מהכשרת קרקעות לבנייה.
<מוחמד אלהיב: זה לא קשור למשרד החינוך, זה קשור ברשות לפיתוח המגזר הבדואי בנגב, שבראשה משרד החקלאות.
ענת ברקו: קודם כל תודה, אדוני יושב הראש.
ענת ברקו: ד"ר אלהיב, אני מודה לך על הסקירה שנתת ואני חושבת שבאמת הכיוון הוא מאד חיובי.
ענת ברקו: אני יכולה להגיד גם מביקורים שאני עושה במגזר הבדואי וצריך להעמיק ולעשות יותר, כדי שתהיה נגישות לילדים להגיע ולא לצעוד מרחקים כדי להגיע למקומות כדי לקבל חינוך.
ענת ברקו: מה שאני רוצה להגיד, זה אולי לא כל כך פופולארי.
ענת ברקו: אנחנו חיים בעידן שהכל מדיד.
ענת ברקו: הכל מדיד ושמעון חברי יודע את זה.
ענת ברקו: אנחנו מגיעים לצבא ומודדים אותנו, אנחנו נמדדים בבחינות, אנחנו נמדדים בבחינות כניסה למוסדות של השכלה גבוהה, בכל מיני בחינות שנדרשות למוסדות של השכלה גבוהה אם מישהו רוצה ללמוד בחו"ל.
ענת ברקו: זאת אומרת שאפשר להגיד לא צריך את המיצ"ב.
ענת ברקו: אנחנו רק בעניין של חינוך.
ענת ברקו: יאללה, חברה, נלמד, זה ערכים, הכל טוב ויפה.
ענת ברקו: ערכים זה חשוב, זה הדבר המרכזי ואם יש מורים טובים הם גם מקדמים את הנושאים של ערכים וחינוך כמשהו שזה המודל לחיקוי.
ענת ברקו: זה החינוך.
ענת ברקו: זה ההתנהלות בתוך הכיתה.
ענת ברקו: זה ההתנהלות בתוך בתי הספר, זו האינטראקציה בין הילדים.
ענת ברקו: אבל תשמעו, אנחנו חיים בעידן שהכל מדיד ולכן חייבים, חייבים לעשות בחינות.
ענת ברקו: חייבים להביא את הילדים למצב שהם יודעים שהם חותרים לקראת משהו והם נבחנים, כי אחרת הם לא יעשו כלום.
ענת ברקו: מספיק עם כל המשחקים האלה.
ענת ברקו: אני רואה את זה גם במקומות אחרים.
ענת ברקו: נוותר להם.
ענת ברקו: נעשה איתם ביחד.
ענת ברקו: אז ההורים יעשו להם שיעורים והם יגיעו ולא ילמדו שום דבר.
ענת ברקו: עם כל הקדמה ועם כל הידע, אדוני יושב הראש, אין לך תחושה לפעמים שיודעים הרבה פחות מפעם?
ענת ברקו: אין לך תחושה שחשופים להרבה פחות דברים מפעם?
ענת ברקו: אין לך תחושה ש - - -
יעקב מרגי: זה לא תחושה.
יעקב מרגי: זה ידיעה.
ענת ברקו: שלקחת ספר טוב, איזה קלאסיקה טובה ופתאום מישהו שואל מי זו הייתה חנה סנש או מי זה אלתרמן.
ענת ברקו: זה הדברים הבסיסיים.
ענת ברקו: ולכן אני מאמינה באמת שאנחנו צריכים לעשות אבני דרך ברכישת ההשכלה, שיבחנו את הידע, שיבנו את הידע, שיכריחו גם את המורים להביא את הילדים להישגים וגם את ההורים לחתור לקראת זה.
ענת ברקו: ולא בעזרת מורים פרטיים, אלא שאת הידע אפשר יהיה לרכוש בין כותלי בית הספר, ולהתחיל מהגיל הרך.
ענת ברקו: תשמעו, 40% מהאינטליגנציה מתפתחת עד גיל 4.
ענת ברקו: מהגיל הרך.
ענת ברקו: באמת מהגן.
ענת ברקו: זה מאד חשוב.
יעקב מרגי: מה שהיא אומרת, להפוך את הפירמידה.
<מירי נבון: היא התהפכה השנה.
<מירי נבון: זה היעד מספר שתיים של התכנית האסטרטגית של המשרד.
<מירי נבון: מטרה מספר 2.
יעקב מרגי: בתהליך היא תהפוך.
יעקב מרגי: אמרתי לך, מירי, אולי לא הפנמת.
יעקב מרגי: בואי תקשיבי, אני לא מתלהב מתוספות תקציב.
יעקב מרגי: אני לא מתלהב.
יעקב מרגי: אני לא מזלזל.
יעקב מרגי: זה טוב, זה נדרש.
יעקב מרגי: לא הכל תקציב.
<מירי נבון: ברור.
<מירי נבון: אבל מזה נבנה מערך שלם.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, אני דחפתי בסוגיה הזו של סייעת שנייה, אבל איך שזה נעשה, אולי היה שווה לחכות עוד שנה ולהכין את זה יותר טוב.
ענת ברקו: אדוני יושב הראש, תחשוב על איזה בתי ספר אנחנו למדנו ובאיזה תקציבים אנחנו למדנו.
יעקב מרגי: ד"ר שמעון אוחיון, לפני הסיכום.
שמעון אוחיון: קודם כל תודה, אדוני יושב הראש.
יעקב מרגי: אנחנו עתירי דוקטורים.
יעקב מרגי: ויש גם את מיכל.
יעקב מרגי: את תדברי, אני לא אוותר לך.
יעקב מרגי: מיכל, ממרכז השלטון המקומי, שהם השותפים העיקריים של משרד החינוך בחינוך.
שמעון אוחיון: לפני שאתייחס לפיז"ה ולהישגים בכלל וגם למעמדו של מיצ"ב, הייתי רוצה לפנות באמת למירי נבון, שתגידי לי במושג הזה, במונח למידה משמעותית, שיצאו לו הצהרות גדולות ונאורות, מי יודע מה, בשנתיים האחרונות.
שמעון אוחיון: את יכולה להצביע על משהו קונקרטי לגבי הכשרת המורים, הדרכתם בקטע הזה שנעשה, שבאמת מוביל לידי למידה משמעותית, בעיקר בחטיבה העליונה או אפילו בחטיבת הביניים?
<מירי נבון: אני אגיד על זה מילה דווקא, כי אני מכירה את זה קצת מקרוב, כי אני מובילה את הקורס של אותם רפרנטים ללמידה משמעותית, שהם בסופו של דבר אלה שאמורים לרדת לשטח ולהנחיל את היסודות של הלמידה המשמעותית בקרב המורים.
<מירי נבון: אנחנו לומדים היטב היטב אל המסמכים, אנחנו לומדים היטב היטב את כל המתודות של ללמד אחרת, של להתייחס, כמו שאמרתי קודם, לכל תפקודי התלמיד.
<מירי נבון: ללמד אותו באופן אחר.
<מירי נבון: אלף, אני רק רוצה להגיד בנוגע להתפתחות המקצועית, מעבר לרפרנטים שלומדים אצלנו בקורס ואחר כך מובילים את זה, נפתחו 800 קורסים לפיתוח מקצועי למורים, שהעניין שלהם נוגע בכל הסיפור של למידה משמעותית, הוראה אחרת ותפקודי לומד.
<מירי נבון: יש 20,000 מורים, שכרגע, במהלך השנה הזאת, לומדים בקורסים האלה ומשתלמים בקורסים האלה ולומדים איך ללמוד אחרת.
<מירי נבון: אותו דבר, גם במפגשים של המפקח ומנהליו, נדרשו המפקחים להתייחס לסיפור של הלמידה המשמעותית ושזה יהיה הארד קור של המפגשים של המפקח ומנהליו.
<מירי נבון: זאת אומרת, מנסים בעזרת המניפות שקיימות, מניפות ההדרכה והמפגשים, לדבר על למידה משמעותית, להסביר בדיוק מה זה.
<מירי נבון: כי אתה יודע, כל אחד יכול לקחת את הפרשנות למקום אחר.
<מירי נבון: אני מניחה שאם תשאל עשרה אנשים, יהיו עשר פרשנויות.
<מירי נבון: אבל אנחנו כרגע ממקדים באמת את הליבה של הסיפור של הלמידה המשמעותית בעניין של תפקודי לומד, של כל התפקודים.
<מירי נבון: גם הרגשיים, גם הקוגניטיביים, הבין אישיים, התוך אישיים.
<מירי נבון: את כל התפקודים החושיים תנועתיים וכו'.
יעקב מרגי: לא נרחיב את זה.
שמעון אוחיון: אני רוצה להתייחס לגבי השאלה ומכאן להמשיך.
שמעון אוחיון: טוב, כמובן אני עדיין מצפה ליותר בנקודה הזאת, משום שלמידה משמעותית בשבילי, בוודאי בחטיבה העליונה, מחייבת הכשרה מקצועית ראויה.
שמעון אוחיון: בקטע הזה הכשרה אינטנסיבית, ואינני בטוח, למשל כשמדובר על חקר, תמיד אמרתי שהמורה איננו אמון על חקר וייקח זמן כדי להכשיר אותו.
שמעון אוחיון: יש הבדל בדיסציפלינות במדעי החיים, בביולוגיה, שמאופיין ומטבען המורה מתחיל בשיטת ובגישת חקר, מה שאין כן בהיסטוריה ובמקומות לאחרים, שרוצים לדלג.
שמעון אוחיון: אני 12 שנים ליוויתי את התחום הזה בעבודות חקר וראיתי שהמורים אינם מוכנים.
שמעון אוחיון: אין להם את הכלים כדי לעשות עבודת חקר, שזה פירושו האמיתי של למידה משמעותית.
שמעון אוחיון: דבר שני לגבי המיצ"ב, אני רוצה לומר את זה לחנין בקטע הזה.
שמעון אוחיון: אני יודע תמיד שהמיצ"ב הוא כלי בראש ובראשונה לבית הספר.
שמעון אוחיון: הוא כלי לבית הספר.
שמעון אוחיון: אם מישהו מתייחס אליו רק כשבאים לבחון אותך, זה כלי שדרכו בית הספר אמור ללמוד ולהכיר את עצמו ולשפר את ההישגים.
שמעון אוחיון: גם אם הוא מנסה, איך אומרים, תסלחו לי על הביטוי – גם לעבוד עלינו בעניין הזה – הוא מזיק והוא עובד על עצמו בנקודה הזאת.
שמעון אוחיון: אז לכן אני, כפי שאמרה חברתי ד"ר ענת ברקו, בניגוד למה ששמעתי שלשום ברדיו, מאחד המלומדים, שהוא אמר מספיק בחינת בגרות אחת.
שמעון אוחיון: בטח כולכם שמעתם את זה – מספיק בחינת בגרות אחת.
שמעון אוחיון: מצידו,
שמעון אוחיון: אם זה יהיה בעיקר באנגלית, היה לו ספק אם היה צריך במתמטיקה.
שמעון אוחיון: בקיצור, מעין ילד קוסמופוליט שבאמת יתאים לכל מיני מקומות בעולם, בלי להיות מחובר לדברים אחרים.
שמעון אוחיון: ובמשפט אחרון אומר לגבי פיז"ה.
שמעון אוחיון: אתה מסתכל על הפיז"ה בסופו של דבר, חוץ מקריאה, במה שנוגע למתמטיקה, למדעים, מצבנו לא השתנה.
שמעון אוחיון: מצבנו לא השתנה בהשוואה למדינות ה-OECD וזה מדאיג אותי - משום שאני לא בטוח, וכאן יושב גם נציג האוצר – שהושקעו המשאבים הדרושים כדי להכשיר מורים בתחום המדעים ובתחום המתמטיקה.
שמעון אוחיון: חסרים לנו מורים רבים, במיוחד במתמטיקה.
שמעון אוחיון: אני כל הזמן התרעתי, כשהייתי בוועדת החינוך, שרק 35% מן המורים שמלמדים מתמטיקה, יש להם תואר אקדמאי במתמטיקה.
<קריאה: סגרו מחלקות.
<קריאה: סגרו חוגים.
שמעון אוחיון: נסגרו גם חוגים בעניין הזה, ולכן זאת נקודה שהייתי רוצה לדעת מה נעשה בתחום ההשקעה וההכשרה, כדי שיהיו לנו מורים.
<מיכל מנקס: רבותי, הדיון היום מבחינתי מתמקד בשני דברים: בכלי מדידה, בתכניות שנוצרו או שיש בפועל לצמצם פערים, משום שהפערים הם לא חדשים, אבל אני חושבת לראשונה אנחנו יכולים לראות ניתוח נכון ומדויק יותר של אותם מבחנים מודדים, ועל המיצ"ב יש לי הרבה מה להגיד.
<מיכל מנקס: הייתי בהרבה כובעים כשהוא התחיל.
<מיכל מנקס: היו לנו הרבה ביקורות, תמיד תהיה לנו ביקורת לכלי מודד, משום שהוא מראה לנו את המראה הלא נחמדה, וטוב שיש כזה.
<מיכל מנקס: מה שחשוב הוא לא אם המחוננים זה היום שהמנהל מתקשר אליהם אישית שיגיעו, או ילדים אחרים או אם מכינים את הילדים למיצ"ב.