GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: זה אותו אחד או אחר?
<מאיר שמעוני: לא, אחר.
<מאיר שמעוני: על יסודי בנים, אלטרנטיבות לעל יסודי בנים, זה סעיף נוסף.
<מאיר שמעוני: אחד הדברים שאנחנו יודעים שהם מאוד מאוד חשובים בכלל, כולל מתן אפשרות גם לגברים להשתלב בשוק העבודה וכו' זה לייצר אלטרנטיבות איכותיות של ישיבות תיכוניות כאלה ואחרות שלומדים גם מקצועות קודש, אבל גם מקצועות חול, לומדים לבגרויות ואחר כך משתלבים בלימודים אקדמאים או בחברה בכלל.
<מאיר שמעוני: הפכנו חלק מהמוסדות התיכוניים כמוסדות לגיטימיים מוכרים.
<מאיר שמעוני: יש לנו שלוש ישיבות כאלה תיכוניות מוצלחות מאוד, שתיים בירושלים.
<מאיר שמעוני: מאוד מוצלחות ומאוד מבוקשות.
<מאיר שמעוני: פתחנו, לראשונה, חטיבות ביניים - - -
יעקב מרגי: שלא יהיו מוצלחות יותר מדי, כי אז יתחיל תהליך האפליה והסינון.
יעקב מרגי: שיהיו מוצלחות ברמה מסוימת.
<מאיר שמעוני: זה כבר יהיה התפקיד של הפיקוח, לכן צריך גם מפקחים על מנת שלא יקרה מה שאמר כבודו.
<מאיר שמעוני: נעבור מבחינת לוח זמנים.
<מאיר שמעוני: אני רק אציין כמה אתגרים.
<מאיר שמעוני: רק התחלנו את העבודה, המחוז החרדי רק בהקמה שנתיים, אחד הדברים המוצלחים, ואני אומר לך, אדוני היושב ראש, ואני אומר את זה למרות שאני כבר לא שם, אבל זו הזדמנות שאסור לתת לה להתפספס, יש פה הזדמנות היסטורית אולי חד פעמית לקדם את מערכת החינוך במגזר החרדי.
<מאיר שמעוני: נכון שאולי יש כל מיני הערות ויש כל מיני דברים שאולי גם טעינו בדרך, אבל בכללי, במקרו, אסטרטגית זה מכון שצריך לעבוד ולתת את השירות לתלמידי המגזר.
<מאיר שמעוני: 400,000 תלמידים נמצאים במגזר החרדי.
<מאיר שמעוני: אין דבר כזה בשום מחוז, בשום מקום, מורכב, רגיש, עם כל מה שאנחנו מכירים.
<מאיר שמעוני: לכן אנחנו חייבים שגוף מקצועי יוביל את המגזר הזה וייתן לו את מה שמגיע כמו כל ילד וילד.
<מאיר שמעוני: אתגרים.
<מאיר שמעוני: אני אסמן ממש בקצרה.
<מאיר שמעוני: עשינו, זה לא מספיק, עכשיו צריך לסמן את האתגרים הבאים, חלק בע"ז וחלק מע"ז והלאה.
<מאיר שמעוני: אל"ף, להמשיך לבסס את כל נושא התשתית של המחוז, היבט של רגולציה ובקרה, עדיין יש קליטה של מפקחים, חלק מהמפקחים לא יודעים בדיוק מה תפקידם, איך הם עובדים וכו', חלק נמצאים שם, חלק צריך לבנות.
<מאיר שמעוני: זה ייקח לפחות עוד שנה-שנתיים.
<מאיר שמעוני: כל נושא הפיתוח המקצועי של מערך הפיקוח, הכשרות השתלמויות וכו', למפקחים.
<מאיר שמעוני: ביסוס כלים של דיווח, ניהול ידע ונתונים.
<מאיר שמעוני: זה דבר שהוא לכאורה פשיטא, אתה רוצה נתונים על תלמידים בחינוך מיוחד, מחוננים, מצטיינים, לא היה מסד נתונים.
<מאיר שמעוני: אנחנו צריכים שיהיה לנו מסד נתונים לכל דבר ודבר, גם במגזר הזה, על כל עניין, עם חינוך מיוחד, עם מורכבויות, לקויות וכו' וכו'.
יעקב מרגי: זה כבר בהליך עבודה?
<מאיר שמעוני: אנחנו באמצע, אבל צריך להמשיך, הרף צריך להיות גבוה מבחינת סטנדרטים.
<מאיר שמעוני: לכן אני מסמן את זה כאתגר, כי התחלנו וצריך להמשיך עם זה.
<מאיר שמעוני: צריך להתאים את מסגרות החינוך המיוחד למורכבות ולשונות של המגזר החרדי.
<מאיר שמעוני: יש פה הרבה עבודה של חקיקה, זה שינוי חקיקה.
יעקב מרגי: גם הפריסה היא בעייתית.
יעקב מרגי: אם ילד חרדי צריך לקבל מוסד מתאים למגבלה שלו בדרום והוא צריך לנסוע שעה וחצי לאשדוד וגם שם מספר המקומות מוגבל וצריך להישען על חסדים, אנחנו פוגעים במוסד ההוא כי הוא כמעט היחיד באזור, מעמיסים עליו, וגם הסוגיה הזאת צריכה להיבחן, פריסה של מוסדות מתאימים בתחום החינוך המיוחד.
<מאיר שמעוני: מעבר לזה צריך גם לקחת בחשבון שצריך לעשות התאמות.
<מאיר שמעוני: אלה דברים שצריך אולי לשנות בחקיקה, למשל סייעות למוסדות הפטור, סייעות של התרבותי ייחודי.
<מאיר שמעוני: זה לא מופיע.
<מאיר שמעוני: צריך לעשות תיקון, זה צריך להופיע בחוק החינוך המיוחד כולל האוכלוסיות האלה, לא צריך כל שנה להתחיל לריב למה הוא לא מקבל, למה הישיבה הזאת לא מקבלת ואלה לא מקבלים והמוסד הזה לא מקבל וכו'.
<מאיר שמעוני: חבר'ה, הגיע הזמן שייעשה פה שינוי ולהכניס את זה בצורה מוסדרת ומסודרת.
<מאיר שמעוני: איך זה קורה כל שנה?
<מאיר שמעוני: פעם נותנים, פעם לא נותנים, תלוי באיך הדברים מתנהלים.
<מאיר שמעוני: צריך לעשות גם בעניין הזה הסדרה.
יעקב מרגי: 30% מפניות הציבור בלשכה שלי זה הסוגיות האלה.
<מאיר שמעוני: זה אומר הרבה.
<מאיר שמעוני: כל נושא סוגיית החינוך המיוחד זה אתגר אחד גדול שהתחלנו בעבודה - - -
יעקב מרגי: בכלל בחינוך הכללי ובחינוך החרדי בפרט.
<מאיר שמעוני: ממש.
<מאיר שמעוני: המשך ביסוס מדיניות הרישום, הרישוי והשיבוץ מול הרשויות המקומיות והבעלויות, מה שציינתי קודם.
<מאיר שמעוני: המשך ההסדרה של החינוך המיוחד, מערכת החינוך הנפרד, קביעה של דגם מדידה והערכה והסכמה לחינוך החרדי.
<מאיר שמעוני: לצערי אנחנו עדיין מדשדשים, עדיין לא התקדמנו בעניין הזה, אבל אני מאמין שבתהליך איטי ובשיח עם הרשתות והבעלויות נגיע לזה.
<מאיר שמעוני: אבל צריך לסמן את זה כמטרה, עוד שנה, עוד שנתיים, נגיע לזה.
יעקב מרגי: עם הרשתות יש לכם שיתוף פעולה ושיח מתמיד?
<מאיר שמעוני: יש שיתוף פעולה, יש כאלה יותר, יש כאלה פחות, אנחנו רוצים להגיע למצב שזה יהיה יותר אופטימלי.
<מאיר שמעוני: עיצוב של מדיניות שהתחלנו בה למה שאנחנו קוראים מערכת החינוך הבלתי פורמלית.
<מאיר שמעוני: גם המגזר החרדי צריך, זקוק, ל - - -
יעקב מרגי: זכאי.
<מאיר שמעוני: זכאי למה שאנחנו קוראים חינוך בלתי פורמלי.
<מאיר שמעוני: יש היום מנהל חברה ונוער במחוז החרדי שאחראי על כל הנושא הבלתי פורמלי במחוז החרדי והוא זכאי לקבל כל ילד - - -
<צביקה כהן: מה התקציב שלו?
<מאיר שמעוני: זה מה שנקרא שאלה קשה.
יעקב מרגי: זה בחיתוליו.
<שלי אלקיים: אבל זה - - -
יעקב מרגי: לא, מיד אנחנו פותחים דיון וכל מי שנרשם - - -
<שלי אלקיים: זה חשוב - - -
יעקב מרגי: הכול חשוב.
<מאיר שמעוני: המשך ההכרה בבגרויות אקוויוולנטיות בלימוד של על יסודי לבנות ובזה למעשה סיימתי את האתגרים.
יעקב מרגי: לפני שנפתח דיון, סביבת לימודים היא חשובה, יש לי בעיה עם הקטע הזה של ההפרדה, בקטע הזה של המחוז בסוגיית פיתוח המבנים ובינוי.
יעקב מרגי: המצוקה בבינוי במוסדות החרדיים היא אפילו עולה על המצוקה של המגזר הערבי בבינוי.
יעקב מרגי: השבוע היה לנו דיון והוצגו הנתונים, מדברים על מחסור של 1,300 כיתות בבינוי.
יעקב מרגי: תעשה ככה עד מחר, אתה רוצה נתונים?
<צביקה כהן: מחוץ לירושלים.
יעקב מרגי: לא, דיברנו על ירושלים ,1,300.
יעקב מרגי: 1,300 רק בירושלים, לא הוספנו ערים אחרות כמו אשדוד, שיש עיר קרוונים ובית שמש והצרכים.
יעקב מרגי: הסוגיה הזו, זה בנפרד, השאלה, אתה יכול לשאוף למצוינות, אתה יכול לחתור ולעשות, המחוז יכול לעשות את כל מה שעליו לעשות ותקבלו - - - חייב להיות ממשק או חיבור.
יעקב מרגי: סמכות הולכת עם אחריות.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת בסוגיה הזו איך אנחנו הולכים להתמודד.
יעקב מרגי: אני לא הולך להרפות בסוגיית הבינוי של החינוך החרדי ושל החינוך הערבי.
יעקב מרגי: אי אפשר לחלק את העוגה לפי חלק יחסי בחברה כשיש פערים כאלה גדולים.
יעקב מרגי: אני לא אחזור על מה שאני אומר כל הזמן בשמו - - - תיקנו אותי, עד אתמול אמרתי את זה בשמו של איזה מנהל מחלקה חרדי ומנהלת הוועדה אומרת לי דזו אמירה של הרבי מקוצק, שאין דבר יותר לא שוויוני, אני משבש קצת, מלתקצב באופן שוויוני אנשים שחיים במצב בלתי שוויוני.
יעקב מרגי: לכן יש תקופה של ליישר קו וצריך לעשות את זה וצריך לדחוף את האוכלוסיות האלה כדי להגיע לרמת בינוי.
יעקב מרגי: אין לי ספק שאתם תחתרו לזה - - -
<יואב ללום: איפה המקור?
<יואב ללום: אם כבר - - -
יעקב מרגי: כדי להביא את זה לרמה שאתה שואף ונעשית עבודה טובה, לא רק על פניו ולפי הסקירה, גם אני מכיר ומלווה, אבל זה חייב להיות ביחד.
יעקב מרגי: סוגיית הבינוי חייבת להתחבר פה לשאיפות, לקצב העבודה שלכם.
יעקב מרגי: יש לך תשובה, אם לא, אז אני אבקש שתתייחס לזה.
<מאיר שמעוני: מאחר שמי שממונה על זה הוא הסמנכ"ל לבינוי במשרד אצלנו, אני יודע שזה נמצא על סדר היום, אבל זה אתגר נוסף שצריך להיות במגזר, גם החרדי וגם הערבי, שם הפערים הגדולים.
<מאיר שמעוני: בהחלט נצטרך לבנות תכנית רב שנתית איך להדביק את הפערים האלה לרשויות כאלה ואחרות.
<מאיר שמעוני: אני מציע, על מנת לא לתת פה דברים בשלוף, לקיים על זה דיון.
יעקב מרגי: יתקיים דיון בנפרד בנושא.
יעקב מרגי: רבותיי, שמענו את הסקירה, נרשמו מספר אנשים לרשות דיבור, אנחנו נתחיל עם סגן ראש עיריית ירושלים, הרב צביקה כהן.
יעקב מרגי: תציג את עצמך, תפקידיך, סמכויותיך.
<צביקה כהן: צביקה כהן, סגן ראש עיריית ירושלים, מחזיק תיק חינוך.
<צביקה כהן: היושב ראש הזכיר קודם שחלחלה אחוזה בשולי גלימתם של אנשי המשרד - - -
יעקב מרגי: ככה אמרתי?
<צביקה כהן: אני חושב שהייתי נוטה להציע, בדחילו ורחימו, אולי התרגשות צריכה לאחוז את אנשי המשרד שמתעסקים בנושאי הקודש הללו.
<צביקה כהן: כמובן שאני רוצה גם לברך את הרב לייזרזון שהיה איתנו בפתיחה פה.
<צביקה כהן: משום מה הוא נעלם, אבל זה חשוב שנברך אותו.
<צביקה כהן: לענייננו, רבותיי.
<צביקה כהן: נאמרו פה הרבה מאוד דברים ואני לא צריך להתייחס לכולם, אני רוצה לנגוע דווקא במה שאני מתעסק, וזה חשוב מאוד - - -
יעקב מרגי: רישום.
<צביקה כהן: רישום לקראת השנה הקרובה.
<צביקה כהן: אני רוצה להתמקד בשתי נקודות, הרישום המוקדם, שזה נוגד את החוק, וברישום המאוחר, שזה נוגד את החוק.
<צביקה כהן: הרישום המוקדם, אדוני הזכיר קודם שמתעסקים בשנים קדימה, ילדי כיתות ז', כשאמרתי פעם באמצע השנה שכבר נרשמו ראיתי חיוך על ראשי החינוך בירושלים, כאילו בכזה זלזול, אתה אפילו לא עדכני, מדברים כבר בשנים קודמות, שכבר הסתיים הרישום ויודעים לאן כל ילדה הולכת.
<צביקה כהן: כל ילדה בכיתה ז', אולי גם בכיתה ו', יודעת כבר לאן היא הולכת.
<צביקה כהן: משכך תבינו כמה בנות לא יודעים לאן הולכות, מפני שכבר נגמר הרישום.
<צביקה כהן: ילדה שעשתה מהלך בכיתה ז' ואולי גם בכיתה ח' והיא ראויה להגיע לקבוצה א', מה שמוגדר אצלנו, זה כבר אזל, נגמר, פסח מעליה הרישום, וקבענו בעצם עוולה לדורות לאותה ילדה וכמוה רבים.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך, הם חושבים שנגמר, לא ייגמר.
<צביקה כהן: אדוני, בינתיים זה המצב.
יעקב מרגי: יש סמכות בחוק גם למחוז וגם לך.
<צביקה כהן: אני אשמח מאוד שייקחו את הנושא הזה וירימו אותו גבוה גבוה.
<צביקה כהן: נקודה נוספת שראוי להתייחס אליה ולשם זה הגעתי לכאן, הרישום באופן כללי.
<צביקה כהן: בירושלים אנחנו מחזיקים משהו כמו 2,500 פלוס בנות שמסיימות את כיתות ח' ואנחנו מתעסקים עם בערך כ-500-600 בנות שלא הצליחו להיכנס בצורה טבעית.
<צביקה כהן: לא אכנס למספרים נוספים כדי שלא אלאה את חברי הוועדה, אבל לא מעט בנות בתוך הקבוצה הזו מתאימות לקבוצה א' והן מגיעות לקבוצות אחרות, אילולא ההתערבות שלהם, מסיבות של ראשי הסמינרים וראשי החינוך.
<צביקה כהן: אני אומר דבר אחד, אנחנו משתדלים לעשות את העבודה.
<צביקה כהן: כשאני אומר אנחנו זה אנשי עיריית ירושלים מחד, החינוך החרדי, הם עושים את העבודה בצורה מדהימה, ומאידך משרד החינוך, מכובדי שיושב לימיני, שעשה את העבודה בצורה מאוד מאוד מקצועית ובמסירות נפש.
<צביקה כהן: יחד עם כך, ילדה שהגיעה לשנת הלימודים, אולי קצת לפני כן, אולי בחופש הגדול ועדיין לא תדע לאן הולכת אנחנו פשוט מפרקים לה את כל העתיד שלה.
<צביקה כהן: היום אנחנו נמצאים בלב הרישום ומתקשרות אליי אמהות בוכות, זועקות לשמים, 'הילדה לידה ולצדה והחברה שלה, יודעות כולן לאן הולכות והיא לא יודעת לאן היא הולכת', אני אומר לה, 'ריבונו של עולם אנחנו באמצע הרישום, לאן את הולכת, מה הלחץ?
<צביקה כהן: תמתיני', היא אומרת לי 'אדוני, נגמר הרישום, לא קיבלו אותה'.
<צביקה כהן: לכן אני אומר לכם, השנה במקרה יש לנו חודש אדר כפול, שנה מעוברת, הרישום ייגמר בירושלים לקראת ראש חודש אדר א', אנחנו נמצאים בעיצומו של רישום ואנחנו עושים תהליך כמעט טכני ברישום בירושלים.
<צביקה כהן: מסתיים הרישום, אנחנו נדע כל ילדה לאן הלכה ונדע כמה בנות קיבלנו שלא סודרו.
<צביקה כהן: הצוות שלנו נמצא כבר בתוך התהליך של המיון, כבר אנחנו לומדים מהמוסדות היסודיים בעבודה מאוד יסודית מי לא הצליחה להתקבל.
<צביקה כהן: עם אותן בנות כבר עשינו את המיפוי, אנחנו כבר ערוכים למיפוי, יודעים כל ילדה לאן היא צריכה ללכת.
<צביקה כהן: אנחנו נעשה שיבוץ במיידית, אנחנו מבקשים שמשרד החינוך עד אחרי כל העולם, ערב פסח תשע"ו, גמר את הערעור ושיבץ אותן והילדה תדע בערב ליל הסדר לאן היא הולכת.
<צביקה כהן: אין מצב בעולם שהגיע ליל הסדר והילדה הזו, מתוך 30 או 40 חברות בכיתה, לא יודעת לאן הולכת.
יעקב מרגי: בני חורין תרתי משמע.
<צביקה כהן: בני חורין תרתי משמע.
<צביקה כהן: איך אמר פעם, אדוני היושב ראש, הרבי מקוצק, 'אין יותר שלם מלב שבור', אבל אני אומר דבר אחד קטן, אם תראו את האמא ואת הילדה כשהן בוכות והדמעות שלהן מתערבבות אחת בשנייה, אז אף אחד לא יישב פה ככה על כיסאו ויוכל להיות בחיים שקטים.
<צביקה כהן: אני יודע שאתה, הרב מרגי, עושה הרבה עבודה - - -
יעקב מרגי: אני לא רב, שלא תטעה את הציבור, חבר הכנסת מרגי.
יעקב מרגי: בינתיים חבר הכנסת מרגי, כדי להרגיע.
<צביקה כהן: הרב מרגי, תקשיב, חשוב לכולנו לראות את התוצר הסופי.
<צביקה כהן: אני יודע שמשרד החינוך, אני יודע שמר שמעוני, ידידי היקר, שבאמת זה הזמן אולי לברך אותו, עשיתי את זה מעל כמה במות ואני עושה את זה גם עכשיו, במעורבותו בתוך תהליכי הרישום בעוצמה גדולה מאוד, אבל לוח הזמנים חשוב לנו מאוד.
<צביקה כהן: ערב פסח תשע"ו תדע כל ילדה בארץ ישראל לאן הולכת.
<צביקה כהן: אם צריך להוסיף ועדות ערר וצריך להוסיף כל מיני כאלה, תוסיפו, בגלל שהתוצאה החשובה הזו היא פשוט קודש קודשים לנו ולכל בית ישראל.
יעקב מרגי: מאיר, אתה מבין את הרציונל בקריאה שלו, אני חושב שצריך להיכנס לזה, צריך להנחות.
יעקב מרגי: חבל לי שמנהל המחוז החדש לא נמצא כאן.
יעקב מרגי: צריך להעביר את המסרים האלה בצורה ברורה, אנחנו נעקוב אחרי זה, אנחנו נדרוש את הנתונים ונקבל ונדון בהם.
<צביקה כהן: תהיו איתנו בקשר, נעדכן אתכם בפרטים.
יעקב מרגי: אנחנו מקדמים בברכה את חבר הכנסת מסעוד גנאים, איש חינוך גם הוא בעצמו.
<צביקה כהן: סיימתי את השלוש דקות.
יעקב מרגי: בבקשה, הרב חיים ביטון, מנהל רשת - - -
חיים ביטון: גם אני לא רב.
יעקב מרגי: אתה לא רב?
חיים ביטון: עוד לא.
חיים ביטון: מסתבר שהיום בעם ישראל המילה רב זה קדימון ל - - -
יעקב מרגי: לכבוד, לכן אנחנו שומרים על כבודם.
חיים ביטון: אם אתה לא רב, גם אני לא רב.
חיים ביטון: יושב ראש הוועדה, ידידי מר מאיר שמעוני, אני לא יודע, בתחילת הישיבה, הגעתי אולי טיפה באיחור וראיתי שהדיון עומד מולו, כבר חששתי שהוא חזר, בשמחה, לא חששתי, לא, כאילו לא הבנתי מה קורה, אמרו לי, רק עכשיו אמרת לי שחבל שמנהל המחוז החדש לא הגיע - - -
יעקב מרגי: אז הרגעתי אותך.
חיים ביטון: לא, הפוך.
חיים ביטון: אני אומר את זה בצורה חד משמעית, אמרתי את זה מעל כמה במות, חבל מאוד שהוא עזב.
חיים ביטון: אני מכיר אותו כמה חודשים, אולי קצת יותר, ואני חושב שהוא עשה עבודה נהדרת.
חיים ביטון: יש לי הרבה מה לדבר, אבל אני לא אגיד את זה כאן, יש מנהל מחוז חדש ואנחנו רוצים לתת לו את ההזדמנות ואנחנו מקווים ששם נוכל להגיד הרבה יותר ממה שיש לנו להגיד כאן.
חיים ביטון: רציתי להגיד רק שני דברים.
חיים ביטון: הראשון, לגבי הנושא של אלטרנטיבה, שנקרא החרדי ציבורי, שהצגת, מר מאיר היקר.
חיים ביטון: אני חושב שמשרד החינוך צריך להכיר בכישלון הגדול הזה.
חיים ביטון: הסיבה שזה הוקם היה חד משמעית כדי לסגור את הרשתות, כדי לייצר להם אלטרנטיבה מול הבג"צ.
חיים ביטון: זה לא התרומם והבעיה שלי עם הדבר הזה, זה מאוד פשוט, כל אחד מהמנהלים שלנו ברשתות וגם ברגיל קיבל חבילת הפתעות, הרבה יותר מביצת קינדר, כדי להיכנס לחינוך הזה.
חיים ביטון: ברוך ה' שהם הכירו בעובדה שהדבר הזה הוא לא מתאים ומה שהכיר בן גוריון ז"ל כרשת, את החינוך העצמאי, וגם אותנו מתוקף אותו חוק, כנראה שלא רצו להכיר בזה, שאנחנו יודעים לחנך את ילדינו, כמובן ביחד עם משרד החינוך בחלקים שהוא אמור לפקח, איננו מתכחשים לכך.
חיים ביטון: אותה אלטרנטיבה שכל יום נמצאת על שולחנם של מנהלים, ואני מדבר גם על הימים האחרונים, מנהלים אצלנו מקבלים המלצות ורעיונות לעזוב את הרשתות שלנו ולעבור לרשת הזאת, אם היא לא התרוממה והיא נהייתה אלטרנטיבה בעיקר לחב"ד, רוב הרשתות שם הן של חב"ד, הייתי מציע מאוד, אין סיבה להחזיק אותה ולסגור אותה ובמיוחד להפסיק את אותו מרדף אחרי המנהלים שלנו לעבור לשם עם הבטחות של מבנים ותקציבים מפה עד להודעה חדשה, שלנו אין אותם ואנחנו לא מקבלים אותם.
חיים ביטון: זה דבר ראשון.
חיים ביטון: דבר שני, אני גם קצת בהלם מהמספר שהוא אמר, שכל כך שמח מר מאיר על זה שיש לו 101 תקנים.
חיים ביטון: שמעתי עד היום על 65, כנראה שהיום, לקראת פרישתו, הוא גילה את הסוד, שיש יותר מ-100, 101 תקנים של מפקחים.
<מאיר שמעוני: 110.
חיים ביטון: כבר חשבתי שזה מיכאלי, הוספת עוד תשע.
חיים ביטון: על כל פנים, אין לי בעיה עם מפקחים ואני בעדם.
חיים ביטון: הייתה פה לפני רגע רפרנטית חינוך במשרד האוצר, חבל שהיא יצאה, כדאי שהייתה שומעת את הנתונים והנקודה כאן היא חשובה.
חיים ביטון: אני בעד שיהיו כמה שיותר מפקחים ממשרד החינוך ואין לי בעיה איתם ואני גם בעד בקרה שלהם, העניין הוא שפתאום נהייתה אי הבנה כזאת כלפי הרשתות, שהמפקחים שלהם, לא צריך, זה כפילות, כי יש מפקחים כבר במשרד החינוך.
חיים ביטון: זה האבסורד הגדול, חוסר ההבנה הזה שכאילו המפקחים שם עושים את עבודתנו, הסברתי, מי שהכיר בזה, מקום המדינה הכירו ברשתות החרדיות כאלטרנטיבה לחינוך, תחת הפיקוח שלהם.
חיים ביטון: אז אם צריך 110 מפקחים שיפקחו עלינו, אז צריך כנראה אצלנו 200 שיעשו את העבודה כדי שנדע שהדברים, מה שצריך בעצם לעשות.
יעקב מרגי: שאני אבין, אתם, הרשתות, היום נדרשים לוותר על התקנים של הפיקוח?
יעקב מרגי: זה התייתר בגלל שיש מפקחים במחוז?
חיים ביטון: זה לכאורה התייתר.
יעקב מרגי: לא, זו טענה שנאמרת?
<קריאה: החליפו רק את המשכורת.
יעקב מרגי: לא להפריע לי, אני יודע לשאול את השאלות.
יעקב מרגי: אני מקבל תשובות טוב אז למה להפריע?
חיים ביטון: אנחנו עובדים כרגע על תקינה של רשת החינוך התורנית.
חיים ביטון: אני לא אכנס להרבה פרטים, אבל זו האמירה, גם באוצר וגם בזה.
חיים ביטון: השתנתה קצת האווירה אחרי הרבה ויכוחים, אבל זו הייתה האמירה הראשונית, 'מה אתם צריכים בכלל מפקחים?
חיים ביטון: ' זו הבעיה שמדברים עליה בנושא ההתערבות, שלכאורה התפיסה הזאת של אין צורך - - -
יעקב מרגי: לכן שאלתי את השאלה.
חיים ביטון: כן, השאלה הייתה במקומה וממש לזה התכוונו.
חיים ביטון: צריך להבין, משרד החינוך, כפי שאמר מר מאיר שמעוני היקר, אמור לפקח ולראות ולהיות הרגולטור, והכול בסדר גמור, אבל לנושא החינוך, פרופר חינוך ופיקוח והנחיה, חייב להיות ומוכר וצריך להיות אצלנו.
חיים ביטון: יש שינוי בתפיסה, אבל טוב שהוועדה ויושב ראש הוועדה יידע מזה שהבעיה הזאת קיימת.
חיים ביטון: אני שמח לשמוע שהדרישה שלי תגדל.
יעקב מרגי: עורך דין יואב ללום, בבקשה.
<יואב ללום: תודה, אדוני היושב ראש.
<יואב ללום: אני רק רוצה להתחיל בברכות.
<יואב ללום: הרב צביקה כהן, אני רוצה לברך אותך על האומץ - - -
יעקב מרגי: אתה יודע שכשמתחילים בברכות במה מסיימים.
<יואב ללום: אחרי זה, מתחיל בברכה ונסיים בקללה, אל תדאג, הקללה תגיע.
יעקב מרגי: רק לי מותר - - -
<יואב ללום: אתה הפרעת לי עכשיו, אדוני היושב ראש, אתה הסטת אותי.
<יואב ללום: בכל מקרה אני רוצה להתחיל בברכה לך, על האומץ של החשיפה של מה שאתה אמרת, של הנקדוה שאמרת.
<יואב ללום: אני רוצה להתמקד בנקודה הזו ואני בסוף אבקש כמה שניות גם להגיד ברכת פרידה למנהל המחוז היוצא, שאני אישית חייב להגיד, ואני אתחיל את זה כבר בהתחלה ולא אשאיר לסוף, שהרבה שינוי בתחום האפליה נזקף לזכותך, מאיר, ויש הרבה כאב.
<יואב ללום: העזיבה שלך קשורה, לטעמי, רק לזה, רק לנושא הזה, שטיפלת באומץ בנושא האפליה.
<יואב ללום: בנוגע לרישום המוקדם, אדוני היושב ראש - - -
יעקב מרגי: אמרתי, כשתרגמתי אותו ממרוקאית בהתחלה, כשאמרו לי שזה מחז"ל, שתבין, גם אלה שבוכים היום יכאב להם.
יעקב מרגי: אמרת, הרבה כאב, יכאב להם בעתיד.
<יואב ללום: אנחנו פה, אנחנו לא הולכים.
<יואב ללום: מ-2006, אנחנו 2016, עשר שנות פעילות 'נוער כהלכה' ימשיכו גם הלאה.
<יואב ללום: אני רוצה להתייחס לנושא של הרישום המוקדם.
<יואב ללום: בפועל במשך שנים גם בעיריית ירושלים שיתפו ומשתפים עם זה פעולה.
<יואב ללום: בכל הרשויות החרדיות העברנו ראיות ומסמכים מפורשים של הליכי רישום שנעשים הרבה לפני א' בשבט, כשהליכי הרישום נפתחים.
<יואב ללום: אני רואה מקרים של הורים שפונים אלינו שכבר בתשרי מוזמנים לבית הספר למעין קדם רישום, שאומרים להם 'אתם אל תדאגו', לחלק מהם אפילו אומרים 'אל תדאגו, אתם תקבלו תשובה שלילית וועדת ערר תכניס אתכם אלינו'.
<יואב ללום: זה הסיכום.
<יואב ללום: זאת אומרת יש כאן סיכומים בכמה שכבות ופה העירייה שותפה לפשע, לטעמי.
<יואב ללום: העירייה משתפת פעולה כשהיא אומרת למנהל הסמינרים - - -
יעקב מרגי: העיריות.
<יואב ללום: העיריות, כולן.
<יואב ללום: לאו דווקא עיריית ירושלים, גם אבל לא רק.
<יואב ללום: העיריות משתפות פעולה בזה שהן באות ואומרות לבית הספר הספציפי, 'אתם, נדחף לכם כך וכך, תגדירו לנו, תצבעו לנו מראש את מי אתם רוצים שנדחף לכם'.
<יואב ללום: לכן בהרבה מהמקרים, צביקה, אני לא מדבר על תקופתך, אני מדבר על במשך שנים, בשנים האחרונות זה יותר טוב אצלך, זה לא נגמר, אבל זה יותר טוב.
<יואב ללום: בנוגע לאזורי הרישום באלעד.
<יואב ללום: היינו כאן בדיון הקודם בנוגע לאזורי הרישום, אני פניתי בנושא למשרד החינוך ואני עדיין לא מקבל תשובות למרות שיש כאן ביזיון בית משפט דה פקטו, על השולחן.
<יואב ללום: המשרד, העירייה, אנחנו ובתי הספר הסכמנו, זה קיבל תוקף של פסק דין, שיהיו אזורי רישום.
<יואב ללום: מתנהל הליך רישום באלעד, אין על זה שום התייחסות מהמשרד, לא מהמחלקה המשפטית ולא מהמחוז, ואני שואל את המחוז איפה זה עומד.
<יואב ללום: בית המשפט אמר את דברו, הסכמתם, זה היה בהסכמה, זה לא יורד לשטח.
<יואב ללום: בבני ברק, אמרתי, יש שתי תלמידות כרגע, מתחילת השנה הן נמצאות בבית.
<יואב ללום: אצל אחת מהן זה הרבה יותר חמור, אחת מהן עברה ועדת ערר, ועדת הערר קבעה שבית הספר חייב לקבל את התלמידה, בית הספר צפצף על ועדת הערר.
<יואב ללום: מנכ"לית משרד החינוך מוציאה מכתבים לבית הספר ולעירייה 'תבצעו את החלטת ועדת הערר, אחרת נעצור לכם תקציבים'.
<יואב ללום: אני לא צריך לספר לכם שלא עצרו תקציבים.
<יואב ללום: בעיריית בני ברק מדובר על בתי ספר שהם בבעלות העירייה, הם בתי ספר עירוניים, הם לא בתי ספר של עמותה כזו או אחרת ויש כאן עירייה שמצפצפת, כחלק מניגודי העניינים שיש כאן להרבה מהגופים המעורבים.
<יואב ללום: יש כאן ראש עיר שהוא במקרה גם חבר איגוד הנהלת הסמינרים, שאני לא יודע איך שר הפנים מאשר לו ניגוד עניינים כזה, או משרד הפנים.
<יואב ללום: ניגוד עניינים בוהק, על השולחן, בן אדם יושב באיגוד הסמינרים ו - - -
יעקב מרגי: תנסה להתנתק מתפקידך כמשפטן.
<יואב ללום: לא, אני אומר שיש פה ניגוד עניינים של רשות.
<יואב ללום: ראש רשות פועל בשתי רשויות - - -
יעקב מרגי: תטפל בזה במישורים המשפטיים.
<יואב ללום: אני אטפל בזה, אל דאגה.
<יואב ללום: מכתב ייצא בדיוק כמו שיצא על סגן השר מאיר פרוש שמטפל באלעד ובבן שלו.
<יואב ללום: ייצא מכתב מטעמנו בנושא הזה.
<יואב ללום: בנוגע לקרית ספר, אני רוצה לספר לכם עוד דוגמה אחת קטנה.
<יואב ללום: בקרית ספר היו מספר בנות לא מבוטל שמתחילת שנה היו בבית.
<יואב ללום: הם עמדו והציגו תחת כל במה שאין בנות בבית.
<יואב ללום: הבת האחרונה, בחנוכה האחרון נכנסה לבית הספר, אבל לא לכיתה ט'.
<יואב ללום: הם החזירו אותה לכיתה ח' פעם נוספת, כדי לא לכפות את מנהלי הסמינרים בעיר לקבל אותה וכי ההורים שם פחדו להגיש ערר.
<יואב ללום: אז המספרים שהוצגו, שוועדת ערר בירידה, נכון, הם מבורכים, אני מודע שהם הרבה בזכות הפעילות שלך, מאיר, אבל הם לא רק, יש עדיין מאות בנות שההורים שלהן חוששים, מפחדים לפנות לוועדת הערר.
<יואב ללום: גם את הדבר הזה צריך לשים אותו בנתונים ששוקלים, לשים אותו עם הנתונים ששוקלים.
<יואב ללום: אני רוצה לסיים בנקודה אחת.
<יואב ללום: סיפרתי את זה בפעם הקודמת ולכן אני לא אתייחס לגור בבני ברק, אבל הולכת להיווצר לנו עוד גור בני ברק.
<יואב ללום: גם בנושא הזה פניתי למחוז ומאיר שמעוני בהגינותו ענה מיד לדואר האלקטרוני הזה והשיב, ראינו, התפרסם בתקשורת תקנון של הסמינרים העירוניים, אני מדגיש, של בני ברק.
<יואב ללום: אתה צריך להצהיר שם נאמנות, חוק הנאמנות של ליברמן עבר בסמינרים, אתה צריך להצהיר נאמנות מי הרבנים שלך.
<יואב ללום: אם חס וחלילה תצהיר נאמנות לרב עובדיה יוסף זצ"ל, אדוני היושב ראש, אתה לא תתקבל, או חכם שלום כהן, שייבדל לחיים ארוכים וטובים.
<יואב ללום: וכל רב, אם לא תצהיר שהרבנים שלך הם הרב חיים קנייבסקי או הרב שטיינמן אתה לא עומד בתקנון.
<יואב ללום: הם מצהירים שזה נעשה על ידי ייעוץ משפטי ובאישור המשרד.
<יואב ללום: המשרד הכחיש שהוא אישר את זה.
<יואב ללום: אני אומר כבר, שם על השולחן, המשרד הכחיש שהוא אישר.
<יואב ללום: לסיכום, המטרה של התקנון הזה היא מטרה אחת, לבוא ולהפריד את מלחמות היהודים שנמצאות בתוך הציבור הליטאי, בין ה'מחבלים', 'השונאים' האלה והאלה, לא יודע כבר את השמות והמיתוגים שלהם, מקימים בתי ספר לפי המלחמות הפוליטיות?
<יואב ללום: לאיפה הגענו?
יעקב מרגי: אלי אדלר.
<אליעזר אדלר: אני מנהל תחום חינוך, נוער ומוסדות חינוך בארגון 'שחר'.
<אליעזר אדלר: תודה, אדוני היושב ראש.
<אליעזר אדלר: דבר ראשון אני רוצה להודות לך על האומץ שאתה מטפל בנושאים מאוד כואבים, מאוד רגישים, בנושא החינוך החרדי.
יעקב מרגי: זה לא אומץ, זה רגישות.
יעקב מרגי: אומץ, סימן שיש פחד ממשהו.
<אליעזר אדלר: יש, יש הרבה פחד.
יעקב מרגי: האיש שלא ידע פחד, אתה יודע מה הוא?
יעקב מרגי: לא מי הוא.
<אליעזר אדלר: אני מברך את מר מאיר שמעוני על העבודה העצומה שהוא עשה במשרד בנושא של הרגולציה, של הפיקוח ואת הרב צביקה כהן, שנעלם משום מה, על האומץ שלו בנושא האפליה בירושלים.
<אליעזר אדלר: אני רציתי לדבר על כמה נקודות קצרות.
<אליעזר אדלר: לגבי הנושא של הממ"ח, הממלכתי חרדי, שאמר מר חיים ביטון שהוא נפתח רק בשביל לנגח את הרשתות.
<אליעזר אדלר: אני לא חושב שמישהו פתח משהו בשביל לנגח מישהו, אבל מצד שני הממ"ח הזה יכול להוות פתרון מצוין להרבה מאוד הורים שלא מוצאים את עצמם ברשתות החינוך החרדיות הקיימות, גם בגלל שלא מקבלים אותם, וזה לאו דווקא בני עדות המזרח, אלא גם חרדים עובדים, או חרדים יותר מודרניים, אקדמאים, משרתים בצבא וכו', וגם בחלק גדול מהמוסדות מדובר באנשים שרוצים יותר לימודי ליבה לילדים שלהם.
<אליעזר אדלר: אני מניח ומאמין שיש בעיה, וציין אותה הרב ביטון, שפונים למנהל ואומרים לו 'בוא תעבור אלינו', אבל אפשר לעשות את זה בצורה הרבה יותר פשוטה.
<אליעזר אדלר: יש המון הורים שרוצים את המערכת הזו, רק לא כל ההורים יודעים לארגן לעצמם, אבל אפשר לפנות להורים ואם יש מספיק הורים במקום מסוים, בעיר מסוימת, להקים להם בתי ספר, למה צריך ללכת דרך הרשתות והמוסדות?
<אליעזר אדלר: או לעשות גם וגם.
<אליעזר אדלר: אני יודע למשל שבאלעד יש ביקוש עצום כיוון שיש מוסד אחד בלבד שהילדים והילדות של הציבור שציינתי, היותר מודרני קצת, מתקבלים לשם וגם שם יש סיפורים מאוד קשים של ועד הורים שהקימו והמוסד מאיים על ועד ההורים, סיפורים שאני לא רוצה להיכנס אליהם, אבל סיפורים מאוד מאוד לא נעימים.
<אליעזר אדלר: יש המון הורים ואני מקבל המון פניות, בתור אדם פרטי, לא בתור התפקיד שלי בארגון 'שחר', סתם בתור אדם שנמצא בתחום, למה לא מקימים ממ"ח.
<אליעזר אדלר: אם המשרד יוכל לפנות באיזה שהיא צורה, אפילו במודעה בעיתון, 'מי שרוצה שיפנה, יירשם', יתגבשו מספיק אנשים.
<אליעזר אדלר: בקשר לוועדות הערר שעושות עבודה נפלאה.
<אליעזר אדלר: עדיין, למרות העבודה הנפלאה יש רגישות בציבור החרדי מוועדות הערר, רגישות מובנת מאוד, אני חייב לציין, ולכן אני הצעתי בשעתו למר שמעוני ומר שמעוני הסכים לקבל את זה ואמר שניתן בהחלט לקדם את זה, בשיתוף עם הרשויות המקומיות, שוועדות הערר תהיינה ועדות רבנים שמקובלים על הציבור, כלומר שהרבנים הם אלה שיקבלו את היכולת ואת השיניים ממשרד החינוך, בתיאום עם הרשות המקומית.
<אליעזר אדלר: בצורה הזאת זה יבטל את כל הרגישויות, כי כשרבנים יישבו בוועדות ערר - - -
יעקב מרגי: לא בטוח שתמצא הרבה רבנים שמוכנים.
<אליעזר אדלר: יש.
יעקב מרגי: כשטיפלתי פעם באפליה, הלכתי לרב שבבחירות היה דומיננטי, הוא אמר לי 'בנושא חינוך אני לא מתערב.
יעקב מרגי: הם לא שומעים לי'.