GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: בואו נעשה חשיבה אסטרטגית מסודרת לגבי השאלה, מה ראוי שיהיה במערכת החינוך, ונחשוב איך צריך לארגן את הנושא הזה של הקידום המקצועי של מורים, שיפור איכות ההוראה וריכוז משאבי הוראה במדינת-ישראל, באופן שההשתלמויות יהיו בדיסציפלינה של 60% כמו שאומרת גילי שילד, ובאופן שתהיה יוזמה ויינתן פתרון מרחבי ולא רק נקודתי.
זבולון אורלב: צריך לקחת את היתרונות של כל הגופים האלה, ולנסות אולי לעשות משהו אינטגרטיבי.
יהודית נאות: אני מרגישה פה מתח עצום.
יהודית נאות: היושב-ראש מנסה להפיג אותו ולומר שהוועדה הזאת לא התכנסה להחליט מי מהגופים הולך להיות פסה.
יהודית נאות: זאת לא מטרת הישיבה היום.
יהודית נאות: המטרה היא לשמוע, והבאנו לכאן את כל מי שעוסק בנושא כדי שישמיע את דעתו, לא במובן של סניגור על תחום אחד.
יהודית נאות: מראש אמר היושב-ראש בפתיחת הישיבה, שיש לנו כבר איזשהו כיוון ולמדנו את הנושא במובן הזה שאנחנו יודעים שבמידה מסוימת – אם זה 10% או 20% - יש כפילות.
יהודית נאות: אני אישית יודעת שבאזור מגוריי בחיפה בכלל אין מרפ"ד ראוי לשמו, ולכן צריך לנסוע למרכז האזורי בשלומי.
יהודית נאות: לכן, לא משנה לי אם באזור אחד זה כך ובאזור אחר זה אחרת, אני רוצה לדעת מה צריך להיות.
יהודית נאות: אני רוצה לקבל התייחסות לשאלה, האם נכון יהיה לקבל את מה שאמר סגן ראש המינהל לגבי שנה.
יהודית נאות: האם אי אפשר שכולנו יחד בצוות מוחות גדול נגיע למסקנה תוך חצי שנה, כדי שההיערכות תהיה לשנת הלימודים הבאה, כי כבר התחלנו את שנת הלימודים הנוכחית?
דן שרון: צריך לקחת בחשבון את הממדים המיוחדים שנוצרו כתוצאה מהמהלכים הארגוניים שהמשרד החליט עליהם.
דן שרון: יהיה מי שידבר על הממדים הללו במרפ"דים, ואני בהחלט מדבר בהערכה למרפ"דים, אבל בקטע הזה, מרכז המורים היום איננו בבחינת מקום להשתלמויות או לסדנאות, זה כבר לא העניין.
דן שרון: הוא מוביל מהלך אזורי בהטמעה של גופי ידע, יכולות וכן הלאה, תוך השפעה מאד אינטנסיבית על בתי-הספר.
דן שרון: הרעיון המרכזי הוא שהמורה איננו עוד מורה בודד, אלא הוא חבר בקהילה, בקבוצה של מורים למתמטיקה בכיתות ג'-ד', שמעבדים יחד עם מנחה ברמה גבוהה את התכניות, מיישמים אותן בכיתות, עורכים עליהן בקרה, וגורמים לקידום האזור.
דן שרון: זאת גישה אקטיבית אחרת, שנולדה בעקבות פעולת מרכזי המורים.
דן שרון: אני לא בטוח שתמיד כדאי לעשות מהלכים ארגוניים, שנראים לך מאד לוגיים, אבל יכולים אולי לגרום לסיום של מהלכים מעניינים בהיבט הפדגוגי.
דן שרון: צריך להסתכל באמת על מידת האפקטיביות ועל צורת שיטת העבודה האזורית.
זבולון אורלב: אם משרד החינוך חושב שהמשנה החינוכית שלך היא המשנה החינוכית הנכונה והראויה, בבקשה תתארגנו ותחילו אותה על כל הארץ, אבל מה שקורה כרגע לא עולה על הדעת.
זבולון אורלב: אני לא קובע האם זאת המשנה הנכונה.
יהודית נאות: אתה דיברת על מתודולוגיה במרפ"דים ובמרכזים, אבל אמרת שהמרכזים האזוריים אינם מהווים מקום להשתלמות המורים.
יהודית נאות: השאלה היא איך משתלמים יותר טוב, וזה ההבדל בין הגופים האלה.
דן שרון: שאלת המפתח היא איך מחדירים את נושא ההשתלמות בתוך הכיתה.
דן שרון: אני מציע לשמוע קצת את הדעות של האנשים בשטח.
חוסניה ג'בארה: אני מתנצלת מראש על כך שאני חייבת לצאת לישיבה אחרת, אבל ברשותכם אני רוצה לומר את מילותיי בנושא הזה.
חוסניה ג'בארה: לא למדתי רבות על שני הגופים האלה, אבל אני יודעת שבסך הכל אנחנו רוצים את טובת התלמידים ואת טובת המורים כאחד.
חוסניה ג'בארה: כבוד היושב-ראש, אני לא חושבת שאפשר להחליט בישיבה אחת איזה גוף יקבל את השליטה על הגוף השני.
חוסניה ג'בארה: בסך הכל באנו לשמוע אודות הכפילות שנוצרה בין שני הגופים, אבל אני אישית תומכת בשני הגופים.
חוסניה ג'בארה: אני לא רוצה שמשרד החינוך כתוצאה מצמצום תקציב זה או אחר יאחד את שני הגופים, דבר שיהיה לא לטובת המורים ולא לטובת התלמידים.
חוסניה ג'בארה: אני אתן לכם דוגמה.
חוסניה ג'בארה: יש לנו מרכז פדגוגי בטייבה, שמשרת את כל האוכלוסייה שם, ויש מרכז מורים בנתניה, שגם נותן מענה.
חוסניה ג'בארה: לכן אני תומכת במרכז המורים, שברוב ההשתלמויות שלו עוסק במדע, במחשבים ובמתמטיקה, אבל המרכז הפדגוגי עוסק בנושאים רבים ואחרים, שנהנים מהם גם התלמידים וגם המורים.
חוסניה ג'בארה: לכן אני באה לישיבה הזאת כדי לתמוך בשני הגופים האלה.
חוסניה ג'בארה: אני מתנגדת לאיחוד שני הגופים האלה.
חוסניה ג'בארה: אני לא רוצה שגוף אחד ישתלט על הגוף השני, כי שני הגופים נותנים מענה גם לציבור המורים וגם לציבור התלמידים.
חוסניה ג'בארה: אדוני היושב-ראש, אני מציעה לערוך סיור בשטח של ועדת החינוך והתרבות גם במרכזי מורים וגם במרכזים פדגוגיים, לפני שאנחנו הולכים לחשוב על מיזוג כזה או אחר.
מוחמד כנעאן: דוקטור דן שרון, איזה מורה רצוי ומה ההשתלמות שהוא עובר?
מוחמד כנעאן: כידוע לך, באותו מבנה ישנם מרפ"דים וגם מרכזי מורים.
מוחמד כנעאן: מעבר לזה, לפי מיטב ידיעתי יש מרפ"דים שהם אזוריים.
נמר קעדאן: לא אחד, יש הרבה.
מוחמד כנעאן: לא הבנתי באיזו מדיניות נוקט משרד החינוך.
מוחמד כנעאן: אני לא מסכים עם דבריה של חברת-הכנסת חוסניה ג'בארה.
מוחמד כנעאן: לדעתי, לאט לאט מישהו דוחף מלמעלה לבטל משהו שקיים כבר 50 שנה, גוף שעושה עבודה אחרת לגמרי, ולפעמים עושה את אותה עבודה.
מוחמד כנעאן: יש מי שרוצה לתמוך יותר במרכזי מורים, שלפי המספרים שלפניי מקבלים תקציבים ענקיים, כאשר כל שנה מורידים את תקציב המרפ"דים עד כדי כך חיסולם.
יהודית נאות: משום שמשרד החינוך מטיל את העומס על הרשות המקומית.
מוחמד כנעאן: האם בזה תורמים למערכת החינוך ולמורים?
מוחמד כנעאן: האם זה המסר שאנחנו רוצים לתת?
מוחמד כנעאן: אני לא רואה כך את הדברים.
זבולון אורלב: הגברת חנה ויסוקר, אני מבין שאת המנהלת החדשה של האגף החדש, שנקרא אגף למרפ"דים ומרכזי מורים.
זבולון אורלב: כמה זמן את בתפקיד?
חנה ויסוקר: בקושי שבועיים.
זבולון אורלב: האם את באה מרקע של ניהול מרכז מורים, או מרקע של מרכז פדגוגי?
חנה ויסוקר: אני באה מפיקוח על בתי-ספר ביישובים שיש בהם מרפ"דים.
חנה ויסוקר: לא הכרתי מרכזי מורים במרכז הארץ.
חנה ויסוקר: במחוז תל-אביב אין מרכזי מורים, אלא רק מרפ"דים.
חנה ויסוקר: אני רוצה לגייס את מה שאמר דן שרון בעניין העתיד.
חנה ויסוקר: עתידי מאחוריי בכך שההתנסות שלי היא לא מכאן ולא משם, אלא לטובת העניין, וטובת העניין היא הפיתוח המקצועי של המורה ואיכותו המשתפרת לאורך זמן, מתוך הדגש והבנה שהיעד שלנו זה התלמידים ושיפור הישגיהם ולא אף אחד אחר.
חנה ויסוקר: בהנחה שכולם רוצים להשיג את היעד הזה, ואף אחד לא חלוק לגביו בשולחן הזה, אנחנו רק צריכים להגיד איך נעשה את זה בצורה הטובה ביותר.
חנה ויסוקר: צריך לראות את הסוגייה שהועלתה פה.
חנה ויסוקר: אני בהחלט ערה לסוגייה, שיש בה משקעים אמוציונליים גבוהים מאד, ואני לא נוקטת עמדה ערכית סביב מרכזי מורים או מרפ"דים, לחלוטין לא.
חנה ויסוקר: חזקה עליי שגם אלה וגם אלה יודעים לעשות עבודה מקצועית מעולה לצורך העניין.
יהודית נאות: אז מה ינחה אותך?
חנה ויסוקר: קודם אסיים את דבריי, ואז אענה לך.
חנה ויסוקר: אני חושבת שכרגע הסוגייה שלנו היא בהקשר מעט יותר רחב.
חנה ויסוקר: אני רוצה לתת את ההקשר הרחב יותר, כי מעבר לדו"ח שהוא מעולה, אני רוצה להוסיף שתי נקודות מאד מרכזיות.
חנה ויסוקר: אני חושבת שמי שכתב את הדו"ח, עשה עבודה מקצועית מאד, ואני חושבת שזה PAPER שטוב גם עבורנו.
חנה ויסוקר: אפשר ללמוד אותו ולעסוק בו.
חנה ויסוקר: ראשית, יש לראות את ההקשר כולו, כלומר: לא מרכזי מורים ומרפ"דים בסוגיית הכפילות, כי אנחנו מודים שיש, אלא לראות את הסוגייה בהקשר של זמן מורה, זמן גננת, מורה בעל-יסודי וביסודי, כאשר אנחנו מדברים על השתלמויות מוסדיות והשתלמויות בתוך בתי-הספר, וכאשר אנחנו מדברים על המורה שאמור להיות פרופסיונל בתוך מערכת ובהקשר בית-ספרי.
חנה ויסוקר: אני מקדמת בברכה את כל מי שקידם – וישנם גורמים שונים במשרד שקידמו – את הראייה הזאת אל תוך בית-הספר.
חנה ויסוקר: מרכז העשייה זה בית-הספר.
חנה ויסוקר: זירת ההתרחשות המשמעותית ביותר זה המורה בכיתתו וסגל ההוראה.
חנה ויסוקר: עם הראש הזה עובדים עוד גופים במשרד על פיתוחים שמדברים, למשל: על הקצאה ישירה בהדרכה בבתי-הספר במסגרת ניהול וכל השאר.
חנה ויסוקר: הזרם הפורמלי אומר פיתוח המורה בהקשר בית-ספרי, כלומר: בהקשר בית-ספרי זה לא המורה הבודד.
חנה ויסוקר: גם במרפ"דים יש שינויים גדולים היום בכיוון הזה, שלא המורה הבודד בא למרפ"ד, ואז מתאחדים "סתם" אנשים בהשתלמות על ידע במתמטיקה.
חנה ויסוקר: הפיתוח הולך בהקשר של קבוצות מורים, סגלי עבודה.
חנה ויסוקר: האדם המשמעותי זה מנהל בית-הספר.
יהודית נאות: מה יהיה הפתרון למורה בודד שרוצה להשתלם?
חנה ויסוקר: אם יש מורה בודד, בהחלט יכולות להימצא לו מסגרות.
יהודית נאות: כי עד היום המרפ"ד ענה לו על הצורך.
חנה ויסוקר: נכון מאד, אבל אנחנו הולכים הלאה, מפני שאנחנו לא רואים את המורה הבודד בהיבט ההתערבותי, אלא בודקים מה קורה בתוך בית-הספר, ומה המשמעות של המורה הבודד בתוך בית-הספר: האם חסר לו פרק ידע, האם חסר לו פרק דידקטי, או חלק של שיתופיות או עבודת צוות?
חנה ויסוקר: המשרד התחיל ללכת בכיוון שתכליתו היא קודם כל לבדוק מי הם הגופים המקצועיים בשטח – מכללות, אוניברסיטאות, השתלמויות שמציעים מכונים פנים משרדיים וחוץ בית-ספריים.
חנה ויסוקר: יש גופים רבים כאלה, שמתחרים על אותו פלח אוכלוסייה.
חנה ויסוקר: אם נבדוק מי הם הגופים בפריפריה מסוימת, רחבה או מצומצמת זה לא משנה, כי העיקרון חשוב, ואם נבדוק מה הם הצרכים של סגלי ההוראה – ולכן אנחנו מדברים היום על פיתוח סגלי הוראה ועל המורה בקונטקסט המשמעותי ביותר, מה קורה אצלו ב"בית" כי אף מורה לא עובד בבית-ספר לבד – מול הגופים הללו, נוכל ליצור איזושהי מערכת, גם קונספטואלית ולא רק ארגונית וניהולית לצורך העניין.
חנה ויסוקר: קודם כל צריך לגזור כמה עקרונות לעניין הזה, ומתוך זה ליצור את כל המערך הניהולי.
חנה ויסוקר: צריך ללכת על זה, ולעבוד על זה בעבודה מאד מהירה בשטח.
יהודית נאות: ומתי גומרים?
חנה ויסוקר: אני מעריכה שתוך חודש וחצי אני אוכל לפחות לראות מה קורה בשטח.
חנה ויסוקר: אצה לי הדרך, ולכן אני עושה את זה מהר מאד.
חנה ויסוקר: המטרה היא לבדוק כמה שיותר את הצרכים.
חנה ויסוקר: יש בהחלט התנסויות של מה שנקרא פיתוח סגלי הוראה, ואם יאפשרו לישעיהו שניצר לדבר, הוא יגיד איך הוא רואה את המודל הזה.
זבולון אורלב: לפניו אנחנו רוצים לשמוע את פרופסור בת-שבע אלון, שהיא מהמחלקה להוראת המדעים במכון ויצמן.
בת-שבע אלון: אני מלווה את האופרציה הזאת מתחילתה.
בת-שבע אלון: הייתי חברה גם בוועדה, שבנתה גם את הדו"ח של גייגר, וכל השנים האחרונות אני משמשת כיועצת אקדמית למרכז המורים בראשון-לציון, שהוא שילוב של מרפ"ד עם מרכז מורים.
זבולון אורלב: לא הבנתי מה יש בראשון-לציון.
בת-שבע אלון: בראשון-לציון יש גוף בראשותה של מנהלת אחת, שהוא גם מרכז מורים וגם מרפ"ד.
בת-שבע אלון: יש מנהלת אחת.
יאיר בר-קול: זה המקרה היחיד, שבו על התשתית של המרפ"ד הוקם נדבך נוסף של מרכז מורים, ויש שם מיזוג מלא.
יהודית נאות: והאם הוא עובד טוב?
בת-שבע אלון: עובד נהדר.
זבולון אורלב: יש מוסד אחד כזה.
בת-שבע אלון: זה מודל אחד.
בת-שבע אלון: מה שלא שמעתי כאן
בת-שבע אלון: בדיון זה על צוות מרכז המורים המרפ"די.
בת-שבע אלון: אני לא נכנסת לבעיה הארגונית ולשאלה איך הולכים לפתור אותה, אלא לרמה המקצועית.
בת-שבע אלון: במסגרת הזאת יש טענה, שצריך לבנות גוף מקצועי של מורי מורים וראשי תחומים, שיישבו במקום הזה שקוראים לו במקרה הזה "מרכז מורים" - ואם ירצו לקרוא לזה אחרת, זה יהיה שם אחר – ויישבו שם אנשים ברמה מאד גבוהה מבחינה מקצועית, ולא באופן מזדמן.
בת-שבע אלון: כשאני אומרת "באופן מזדמן", זה אומר שאם יש לנו קורס כזה, מביאים את האדם הזה מכאן שמגיע בתור חלטורה.
בת-שבע אלון: הוא עובד באוניברסיטת תל-אביב, עושה חלטורה באיזה מקום ומעביר שם איזושהי השתלמות.
בת-שבע אלון: התפיסה כאן היא שצריך להביא לשטח ולאזור אנשי מקצוע ברמה מאד גבוהה, שיש להם גם התמחות פדגוגית וגם התמחות תכנית, זאת אומרת:
בת-שבע אלון: לא מספיק לנו שיהיו כל מיני מומחים לפדגוגיה – שזה דבר שהוא גם חשוב – אבל חשוב לנו אדם שיכיר את התכנים, את חומרי הלמידה, את הסילבוסים ואת הדברים החדשים שקיימים, וגם אדם שיוכל להמשיך ולהתקדם עם התחום.
בת-שבע אלון: אני רוצה לתת דוגמה מראשון לציון.
בת-שבע אלון: בראשון לציון יש תחום שנקרא מידענות, שהוא דווקא תחום קצת יותר כללי.
בת-שבע אלון: עומד בראשו דוקטור עמי סלנט.
בת-שבע אלון: בוודאי אתם מכירים אותו, ולכן הבאתי את שמו כדוגמה.
בת-שבע אלון: האדם הזה עובד עם צוות של אנשים, שהם ברמה מאד גבוהה בתחום הזה, והם מובילים מהלכים בשטח, כפי שדן שרון סיפר בצורה מאד מדויקת.
בת-שבע אלון: הוא לא בא לתת קורס פה וקורס שם, אלא הוא מסתכל על המערכת ועל בתי-הספר באזור בהיבט רב-אזורי ושנתי, ומתכנן יחד עם הקבוצה שלו מהלכים לאורך זמן.
בת-שבע אלון: זה נראה לי דבר מאד מרכזי, וזה עולה כסף רב.
בת-שבע אלון: כשדיברו כאן על הכספים הרבים, צריך להבין שאין מדובר בבזבוז.
בת-שבע אלון: אנחנו יודעים שהדברים העיקריים זה כוח-אדם, וזה עולה הרבה כסף.
בת-שבע אלון: צריכים לעשות כאן החלטה עקרונית לגבי השאלה, האם רוצים להשאיר את הכוח המקצועי באוניברסיטאות ולהחזיק שבעה-שמונה מרכזים עם אנשים ברמה המקצועית הגבוהה ביותר, או שאנחנו רוצים להביא אנשים ברמה מקצועית דומה אל תוך אזורים בארץ, כדי שיוכלו להוביל עבודה מקצועית המתייחסת למה שקורה בבתי-הספר.
זבולון אורלב: מדרך הצגת הדברים, אני מבין במה את תומכת.
בת-שבע אלון: בוודאי בחלופה השנייה, אבל אני רוצה להוסיף שאני יושבת במכון ויצמן, ויש לי "ראש" שני.
בת-שבע אלון: אנחנו מעבירים שם השתלמויות קיץ לאלפי מורים, ואתם מכירים את הפעילות.
בת-שבע אלון: אני לא אומרת שאין בה צורך.
בת-שבע אלון: ישנם דברים שחשוב לעשות אפילו ברמה ארצית או ברמה של השתלמות מזדמנת או של מיומנויות מסוימות.
בת-שבע אלון: יש צורך בדברים אלה, וההשתלמויות האלה צריכות להתקיים.
בת-שבע אלון: התפיסה של המרכזים צריכה להיות תפיסה יותר רחבה, שהיא לא רק השתלמויות, אלא טיפול במקצוע, באנשים, עם צוות מאד מיומן, שמכיר את המקום, וקיים גם עניין ההמשכיות.
בת-שבע אלון: הנושא של המשכיות נראה לי כאן קריטי.
בת-שבע אלון: העובדה שכל יום בא מישהו אחר, כי שכרו אותו בגלל שבדיוק יש לו כמה שעות פנויות, נראית לי אסון.
ישעיהו שניצר: אני מנהל המרכז הפדגוגי ברמת-גן.
ישעיהו שניצר: זה הוא מרכז פדגוגי אזורי במחוז תל-אביב - ובמחוז תל-אביב כידוע אין מרכזי מורים – שמשרת את האזורים רמת-גן, גבעתיים, בני-ברק, קריית אונו, אור יהודה ורמת אפעל, שזה אומר גוש דן.
ישעיהו שניצר: אנחנו בתהליכי התפתחות.
ישעיהו שניצר: אני אחד המנהלים הוותיקים במדינה, ועברתי תהליכים שונים.
ישעיהו שניצר: בנינו השנה מודל, שאותו אני רוצה להציג כאן.
ישעיהו שניצר: הוא נתן מענה, לפי תפיסתנו ולפי תפיסת אנשי המערכת – ואני אציג את השותפים שלי כאן
ישעיהו שניצר: למודל – לצרכים האמיתיים, כשהמגמה העיקרית היא לענות על השאלה, כיצד למצות עד כמה שיותר את כל תהליכי הלמידה של המורים שיגיעו במקסימום אל הלומד והתלמיד.
זבולון אורלב: יש לי שאלה מרגיזה.
זבולון אורלב: למה היית צריך להמציא את הגלגל?
זבולון אורלב: למה לא יכולת ללכת למרכז מורים וללמוד גם ממנו?
ישעיהו שניצר: אני קיים עוד לפניו.
יהודית נאות: גם הוא קיים.
זבולון אורלב: לא, אולי בכל זאת יש משהו בקונספציה, ברעיון, במחשבה, ביצירתיות או בשיטות, שבגללו כדאי לך להגיד שאם אתה הולך לפתח משהו, כדאי לבדוק זאת לפני שממציאים את הגלגל.
ישעיהו שניצר: לא, אצלנו זאת היתה התפתחות טבעית במשך השנים, ואנחנו בנינו את המודל לפי הצרכים שלנו.
זבולון אורלב: האם יש לך ידיעה מעמיקה מה קורה במרכזי המורים?
ישעיהו שניצר: לא.
זבולון אורלב: רק בשביל זה כדאית ועדת החינוך והתרבות.
זבולון אורלב: אני מכיר את שניצר שנים רבים.
זבולון אורלב: אני "חדש" לעומתו במערכת והוא ותיק יותר ממני, ואת זה אני אומר לשבחך.
זבולון אורלב: מדובר במנהל מרכז מהמובילים בארץ, שלא יודע מה קורה במרכזי המורים, זה הרי דבר מדהים.
ישעיהו שניצר: למרות שגילה גור בזמנו אמרה לי שאני מרכז מורים בהתהוות, אבל אני אינני יודע.
ישעיהו שניצר: אלה העובדות, מה לעשות?
יהודית נאות: זה מה שאני גם רציתי להגיד, שאתה בעצם מרכז מורים בהתהוות.
זבולון אורלב: שניצר, דבריך מאד תורמים לנו.
ישעיהו שניצר: אני רוצה להציג בקצרה את המטרות: אחת – קיום מערך הדרכה, תמיכה ולמידה לקהילות חינוכיות ולסגלי ההוראה באזור.
ישעיהו שניצר: לצורך זה, הפעלת סדנאות בהן ילמדו המחנכים את הנושאים הלימודיים, את התכנים ואת דרכי ההוראה בפדגוגיה עדכנית.
זבולון אורלב: מר שניצר, אנחנו לא מתמודדים מולה על ניהול האגף.
ישעיהו שניצר: אני אדלג על שלב המטרות, ואתמקד במה שאנחנו עושים.
ישעיהו שניצר: אנחנו הקמנו צוות היגוי, שמייצג את כל הגורמים הפועלים במערכת שלנו, מתוך כוונה להגיע לרמת שיתוף.
ישעיהו שניצר: תפקידיו של צוות ההיגוי הם: תכנון, הערכה, תיאום, קביעת מדיניות משאבים ואיגומה.
ישעיהו שניצר: בראש הצוות לא עומד מנהל מרכז פדגוגי, אלא מפקח כולל על בתי-הספר, וזה חשוב מאד.
ישעיהו שניצר: חברי הצוות הם נציגי משרד החינוך, המפקחים ברמות הגיל השונות, נציגי רשות החינוך המקומית ברמות הגיל השונות.
ישעיהו שניצר: שאנחנו נפעיל את הסדנאות של המורים בצורה, אשר תאפשר להם להגיע לתלמיד בצורה טובה יותר ושהתלמיד יגיע להישגים טובים יותר.
זבולון אורלב: אולי כל מה שאתה עושה לא עושים מרכזי המורים, ולכן צריכים גם מרכזי מורים וגם מרכזים פדגוגיים?
ישעיהו שניצר: אינני יודע.
ישעיהו שניצר: אני חושב שאני עושה את הדבר הטוב ביותר בהתאם לצרכים שיש.
ישעיהו שניצר: המסר הוא שאנחנו עובדים על-פי צרכי המערכת.
יהודית נאות: מי מלמד אצלך?
ישעיהו שניצר: מדריכים של משרד החינוך, יועצים אקדמיים שלנו, וכל אדם שאני יכול לגייס בהתאם למשאבים שיש לי.
גבי נעמן: בשלומי אין לנו מרפ"ד, אלא יש לנו שני מרכזי מורים, "זווית רחבה" ו"מרכז השתלמויות מורים בשלומית", שלדעתי עושים עבודה טובה מאד.
זבולון אורלב: איפה הוא יושב?
זבולון אורלב: בשלומית?
גילה גור: אני אתקן שזה מרכז ארצי בשלומי, שכל המורים מכל הארץ באים לשם להשתלם, אבל הוא לא קשור למרכזי מורים אזוריים.
זבולון אורלב: האם את מדברת על שלומית?
גילה גור: על שלומי.
גילה גור: שלומית זאת השכונה.
גילה גור: המרכז שהוא דיבר עליו זה מרכז ארצי.
זבולון אורלב: האם מלבד המרכז הארצי בשלומית יש גם מרכז מורים אזורי?
דן שרון: הוא יושב בסער, ומשרת את שלומי.
זבולון אורלב: ממי הוא נהנה?
זבולון אורלב: האם הוא נהנה משלומית או מסער?
גילה גור: משניהם.
דן שרון: מסער.
זבולון אורלב: את אומרת משניהם, והוא אומר מסער.
יהודית נאות: לכן אנחנו צריכים לשמוע את המורים עצמם.
גבי נעמן: אני לא יכול לומר דבר וחצי דבר לגבי המרפ"דים, אבל אני יכול לומר שאני מעולם לא הכרתי את המרפ"דים, ושאני לא יודע האם הם נתנו מענה הולם ליישובים, כמו: שלומי, ערמשה, מעלה יוסף או יישובים אחרים שרחוקים ממרכז הארץ.
גבי נעמן: אני כן יכול לומר שמיום ש"זווית רחבה" נכנסה ליישוב שלומי וליישובים הקרובים אלינו, חל שינוי מהותי בתוצאות המבחנים ובהישגים של התלמידים.
גבי נעמן: אנחנו לא מדברים בסיסמאות, אלא על עובדות.
גבי נעמן: לפני שלוש-ארבע שנים ניגשו למבחני הבגרות בשלומי כ-24% מהתלמידים, וזה לא אומר ש-24% אלה הצליחו, אלא 12% מהתלמידים ומכלל האוכלוסייה שנבחנה הצליחו בבגרות.
גבי נעמן: המצב היה קטסטרופלי.
גבי נעמן: היום אנחנו במצב ש-60% מהתלמידים ניגשים לבגרויות, לדוגמה: מתוך 84 תלמידים שניגשו לבגרות, 74 תלמידים למעשה עברו את המבחנים השנה.
גבי נעמן: אני יכול לומר שהרמה של המורים שמלמדים בשלומי היא לא הרמה הגבוהה ביותר במדינת-ישראל.
גבי נעמן: אפשר לומר שרמת המורים שמלמדים בעיירות הפיתוח היא הרמה הנמוכה ביותר במדינת-ישראל.
גבי נעמן: "זווית רחבה" נכנסה, והיא עוזרת ומסייעת לנו לקדם את החינוך.
גבי נעמן: מרגע שמרכז השתלמויות מורים נכנס והחלה התערבות בבתי-הספר, חל שינוי גם ברמתם של המורים.
גבי נעמן: זה סוחף ומחייב את כל המערכת בהתחייבות אמיתית.
יהודית נאות: האם אתה מאמין שזה קרה רק בגלל העלאת רמת המורים?
גבי נעמן: אני מדבר מניסיון.
גבי נעמן: ניסיון העבר הוכיח שרמת המורים בשלומי, למשל, היתה מהנמוכות ביותר בארץ, והתוצאות היו ש-12% מהתלמידים בשלומי הוציאו בגרויות.
גבי נעמן: זאת בושה וחרפה למדינת-ישראל.
גבי נעמן: אני יכול להוכיח שמיום ש"מרכז השתלמויות מורים" ו"זווית רחבה" התערבו ביישוב, חל שינוי של ממש, ולמעשה, הגענו כיום לממוצע הארצי במדינת-ישראל.
גבי נעמן: זאת גאווה אמיתית, שאני יכול להציג אותה כאן בפניכם, ואני חושב שכל אחד כאן יכול להתגאות בנתונים האלה.
עופר חוגי: האם השינוי חל בגלל המורים, או בגלל הכשרתם?
גבי נעמן: הכל ביחד תרם.
גבי נעמן: הרי יש במדינת-ישראל בעיה, שזה בלתי אפשרי להוציא מהמערכת מורים שהם לא מספיק טובים ולהביא במקומם מורים טובים יותר.
גבי נעמן: בנוסף לכל, אין לנו סגל מספיק של מורים מקצועיים באזור שלנו.
גבי נעמן: המרכז להשתלמות מורים לקח על עצמו משימה מאד מאד קשה עם אסטרטגיה ויעדים גבוהים, ובסופו של דבר השיג הישגים.
גבי נעמן: אי אפשר לחשוב על המרכזים כעל משהו קיקיוני, שמטרתו להעביר מסר.
גבי נעמן: לא יצרו את המרכזים כדי להעביר מסר, אלא כדי להביא תוצאות.
גבי נעמן: המרכזים האלה אכן נותנים תוצאות.
עופר חוגי: האם יש בשלומי מרפ"ד?
גבי נעמן: לא, היה מרפ"ד בנהריה, שהפסיק את פעילותו לפני שנתיים-שלוש.
גבי נעמן: היום יש מרפ"ד בכרמיאל.
יהודית נאות: חבר-הכנסת חוגי, כבר קיבלנו תשובות לשאלות האלה.
זבולון אורלב: אנחנו כבר דנים שעה בנושא הזה.
גבי נעמן: כעיקרון, שני הגופים האלה יוצרים תהליך.
גבי נעמן: הגוף לא רק יצר תהליך, אלא הוכיח את עצמו בתהליך בונה.
אבי לוי: אני רוצה להציג מודל, שלפיו מרכז המורים נמצא בתוך מכללה אקדמית.
אבי לוי: בסביבה שלנו יש מרפ"ד באותו קמפוס.
אבי לוי: לפי עניות דעתי וכמו שאמרו קודמיי, הדיון לא מתמקד באיזה גוף הוא טוב יותר ומה קדם למה.
אבי לוי: אני חושב שהצרכים והיעדים של מדינת-ישראל לפני ארבע-חמש שנים קיבלו מפנה מסוים, בעקבות דברים שונים.
אבי לוי: דו"ח הררי היה רק גורם אחד, אבל היו גורמים נוספים: הנטייה להעצים את בית-הספר, הנטייה להעצים את הרשות והצרכים שלה, הנטייה לראות את הצורך הבית-ספרי ואת ההתפתחות המקצועית של המורה מנקודת הראות הבית-ספרית, ולא מנקודת ראות של ההתפתחות האישית של המורה.
אבי לוי: חלו תהליכים שונים.
אבי לוי: אני לא חושב שמי שהחליט, קבע אז שהמרפ"דים לא יוכלו לעשות זאת.
אבי לוי: דו"ח הררי קבע שצריך להקים גוף חדש.
אבי לוי: אנחנו נכנסו לתוך הוואקום הזה.
אבי לוי: אני רוצה לציין נקודה שלא ציינו אותה קודמיי.
אבי לוי: אני מסתכל על הדברים משני כובעים: האחד - מכובע של מנהל מכללה להכשרת מורים, שחשובה לו ההתפתחות המקצועית של המורים לאחר סיום לימודיהם ולאחר הגעתם למקום עבודתם, לאורך זמן.
זבולון אורלב: חברת-הכנסת יהודית נאות תמלא את מקומי.
אבי לוי: הכובע השני שלי הוא של מישהו שמחובר לפריפריה והאזור, ומתייחס לשאלות איך האזור מתפתח ואיך נדרשים לתת לו את המענה המתאים.
אבי לוי: באופן חד-משמעי, מנקודת הראות המקצועית שלי, לפני הקמת מרכזי המורים - במאמר מוסגר, אני אומר שיכול להיות שאם המרפ"דים היו לוקחים את התפקיד, הם היו עושים אותו דבר - הקשר בין האקדמיה והשדה היה מקרי לחלוטין.
אבי לוי: יכולנו להכשיר מורה בתחום מסוים, כאשר הצורך של השדה היה אחר לגמרי.
אבי לוי: גם היום זה המצב במקומות מסוימים.
אבי לוי: אני חושב שלאחר הקמת מרכזי המורים, הקשר בין האקדמיה לשדה הוא הטוב ביותר, ויש לכך הוכחות למכביר.
אבי לוי: יש איגום משאבים מקצועי ואנושי – אני לא מדבר על הכסף – בין כל הגורמים המשפיעים על התפתחותו המקצועית של מורה לאורך זמן.
אנסטאס דמיאנוס: אבל מה לגבי המשאבים?
אבי לוי: אני לא נכנס לזה.
יהודית נאות: אנחנו לא מדברים על זה עכשיו, זה לא הנושא.
אבי לוי: אני רוצה להתייחס לנקודה שדנו בה היום ולהביע את נקודת הראות המקצועית שלי – תרבות העבודה.
מוחמד כנעאן: אבל יותר חשוב זה סכום הכסף שמועבר למרכזי המורים.
מוחמד כנעאן: בהתאם לתקציבים, אתה רואה פעילות בשטח.
אבי לוי: אבל זה כתוב בדו"ח, ואני לא דוחה את הדברים.
אבי לוי: בוודאי, אני הקדמתי מראש ואמרתי שאם לא היו בונים מרכזי מורים, אלא היו נותנים את הכסף למרפ"דים, יכול להיות שהמרפ"דים היו עושים אותו דבר.
אבי לוי: המציאות היום היא שמרכז מורים שקם אצלי במכללה יצר מערכת של קשרים בלתי אמצעיים עם כל השדה היום.
אבי לוי: יש לנו קשר לתכניות העבודה השנתיות והרב-שנתיות של כל 100 בתי-הספר סביבי, שאנחנו אחראים עליהם מבחינה גיאוגרפית.
אבי לוי: כל הדברים האלה שלא היו קודם, נעשו עכשיו.
אבי לוי: הממד המרכזי גם לא הועלה פה, דבר שלא היה קודם - מערכת הליווי המקצועית האקדמית שמתבצעת על-ידי הצוותים המקצועיים עבור הצוותים הבית-ספריים, לא מתבצעת באופן מקרי, אלא נעשית לאורך זמן.
אבי לוי: כל זה כדי לראות, שאכן השינויים שרצינו להטמיע בבתי-הספר ושתכניות העבודה של בתי-הספר אכן מתבצעים בצורה מקצועית ובאים לידי ביטוי גם ברמת התלמיד.
אבי לוי: אלה שתי נקודות חשובות מאד, שראוי לקחת אותן בחשבון.
אבי לוי: אני רוצה לתת דוגמאות.
יהודית נאות: הבנו את שתי הנקודות המרכזיות, וזה מספיק.
אבי לוי: אמרו פה שהעבודה הזאת לא מגיעה לרמה של תלמיד, ואני רוצה לסתור טענה זו.
יהודית נאות: בסדר, אבל אין צורך להביא דוגמאות.
אבי לוי: לגבי השאלה ששאלת, לפי דעתי, בתהליך שמשרד החינוך החל בו, הפתרון יהיה מקומי, כי בסופו של דבר יבדקו את המרפ"ד שלידי, אותי ואת המכללה שלי, יבדקו מה מידת הצורך של שלושת הגופים הללו ואיך הם עובדים יחד על מנת לתת מענה לצרכים המקומיים.
אבי לוי: זה לא פתרון ארצי.
יהודית נאות: אני מבקשת מהדוברים הבאים להתייחס להצעה הזאת של הדובר, משום שראינו ש-60% מהנוכחים הנהנו בהסכמה לדבריו.
יהודית נאות: כדי שיהיה לנו גם מבט על המגזר הערבי, אני רוצה לבקש מאנסטאס דמיאנוס, המפקח הארצי על מרכזים פדגוגיים, לתת לנו תמונת מצב גם על המגזר הזה.
אנסטאס דמיאנוס: במגזר הערבי היום פועלים כ-10 מרכזים פדגוגיים, שמפוזרים בכל הארץ, מהצפון - סח'נין ושפרעם - עד הדרום בתל-שבע.
יהודית נאות: האם הם פועלים באופן אזורי?
אנסטאס דמיאנוס: כל המרכזים הפדגוגיים פועלים באופן אזורי.
אנסטאס דמיאנוס: בכל מרפ"ד יש ועדה, שאנחנו קוראים לה "הנהלה מורחבת", ולא ועדת היגוי.
אנסטאס דמיאנוס: היא מורכבת מנציגי משרד החינוך – וכשאני אומר נציגי משרד החינוך, אני מתכוון למפקחים וכו' - ונציגים של הרשות המקומית.
אנסטאס דמיאנוס: כולם נפגשים תחת קורת גג אחת, ועושים מיפוי של הצרכים של האזור.
יהודית נאות: האם אתם גם שולחים את המורים להשתלמויות במרכזי המורים?
אנסטאס דמיאנוס: כן, המורים פונים למרכזי המורים.
אנסטאס דמיאנוס: באזור נצרת הם מסרבים ללכת למקומות אחרים, כי הם אומרים שבין כה וכה אפשר לערוך את ההשתלמויות האלה במרכזי המורים בתוך המרפ"דים.
אנסטאס דמיאנוס: אני מדבר על המגזר הערבי.
אנסטאס דמיאנוס: באעבלין חלק גדול מהמדריכים שעובדים במרכז המורים הם אנשים שהוכשרו אצלנו במרכז הפדגוגי בנצרת.
אנסטאס דמיאנוס: התנאים שם הם הרבה יותר טובים לאותו מדריך, אז הוא עבר לשם.
אנסטאס דמיאנוס: אני מברך על שיתוף הפעולה, אבל יש משהו ייחודי במרכזים הפדגוגיים במגזר הערבי.
אנסטאס דמיאנוס: הם יכולים לענות על הצרכים הייחודיים והמקומיים של האזור.
אנסטאס דמיאנוס: יש לנו 10 מרפ"דים, וכל אחד שונה מהשני במדיניות שלו.
אנסטאס דמיאנוס: מדיניות משרד החינוך היא העצמה של בתי-הספר, השתלמויות מוסדיות.
אנסטאס דמיאנוס: עיקר הפעילות הזאת נעשית במרכזים הפדגוגיים.
אנסטאס דמיאנוס: המרכז הפדגוגי הוא האבן השואבת, והוא שמרכז את האנשים.
עופר חוגי: האם אין פעילות בתוך בית-הספר?
יהודית נאות: אנחנו לא דנים בזה היום.
יהודית נאות: אנחנו לא דנים בהשתלמויות בית-ספריות, זה פרק בפני עצמו.
יהודית נאות: היום אנחנו דנים במרכזים.
עופר חוגי: אבל המרכזים במגזר היהודי פועלים בתוך בית-הספר.
יהודית נאות: זה לא הנושא שאנחנו דנים בו.
אנסטאס דמיאנוס: מעט המדריכים שלנו באים מתוך בתי-הספר, אבל הם גם מבינים את הצרכים שלהם.
אנסטאס דמיאנוס: בנוסף לזה, המרפ"ד נותן מענה לרשות המקומית.
אנסטאס דמיאנוס: הרשות המקומית מפעילה פרויקטים בתוך המרפ"ד, ואני אביא דוגמה מתל-שבע.
אנסטאס דמיאנוס: יש שם פרויקט של 30 היישובים באזור הדרום, שמובל במרפ"ד.
אנסטאס דמיאנוס: ההנחיה של המנהלים החדשים מתבצעת במרפ"ד.
יהודית נאות: אתה מדווח לנו על כך שיש מרפ"דים אזוריים במגזר, והמרפ"דים כפי שלמדנו לקראת הישיבה הזאת, ניזונים מרשויות מקומיות.