GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב ישראלי: הוספנו הגדרות של סרט, עיתון ותקליט כפי שמופיע בחוק מסירת ספרים.
מירב ישראלי: לגבי הוספת סעיף 1א.
מירב ישראלי: הוחל להוסיף סעיף מטרה כדי שכל הנושא של הקמת ספריות חדשות יהיה מוסדר.
מירב ישראלי: נאמר שכוונת המחוקק היא שבכל רשות מקומית תהיה ספרייה כדי שתהיה נגישות.
להלן הנוסח שהוספנו: 1א מטרה חוק זה בא להסדיר את פעילותן של הספריות הציבוריות לטובת הציבור, תוך הבטחת זמינות ואיכות שירותיהן, במטרה לקדם את החינוך והתרבות בישראל ולהבטיח גישה סבירה לכל לשירותי ספרייה ציבורית, לצד אמצעים להבטחת מקורות המימון למימוש מטרה זו.
להלן הנוסח שהוספנו: כאן אמורים להיכנס כל האלמנטים שאנחנו רוצים להכניס בחוק.
מירב ישראלי: תיקון סעיף 2.
מירב ישראלי: זה תיקון שנלווה לתיקון סעיף המטרה.
עדנה הראל: אנחנו כרגע עצרנו בתיקון סעיף 2א, שזה הסעיף העיקרי של הכרה.
סעיף קטן  אומר: "השר רשאי בהתייעצויות עם שר האוצר ושר הפנים וכל רשות מקומית הנוגעת לדבר להורות בצו לרשות מקומית אחת או לרשויות מקומיות אחדות במשותף להקים, להחזיק ולנהל ספרייה ציבורית בתחום שיפוטה".
סעיף קטן  אומר: זה לפי המוצע כאן על-ידי הוועדה.
סעיף קטן  אומר: אני רוצה להוסיף לאחר "השר רשאי" את התוספת האומרת: "לשם השגת מטרתו של חוק זה".
עדנה הראל: לאור הנייר שקיבלנו מהוועדה ולאור אותן שאלות שהועלו בישיבה הקודמת לגבי שיעור ההשתתפות של הרשויות המקומיות הקיים היום והעתידי, חשבתי שבכל מקרה ראוי, אם כבר נוגעים בחוק, להקנות גם סמכות לשר לקבוע.
עדנה הראל: להוסיף בסיפא של סעיף 2(א): "ורשאי הוא לקבוע את שיעור השתתפותה – אולי המינימלית – של הרשות המקומית בהוצאות אחזקתה, ניהולה ופיתוחה של הספרייה הציבורית".
עדנה הראל: כל זה נעשה בהתייעצות עם שר הפנים ולא איכפת לי שזה יהיה בהסכמת שר הפנים.
עדנה הראל: אנחנו מציעים לומר ש"השר רשאי בהתייעצות עם שר האוצר, שר הפנים וכל רשות מקומית הנוגעת בדבר להורות בצו לרשות מקומית או לרשויות מקומיות אחדות במשותף להקים, לנהל ולחזק את הרשות המקומית, וכן רשאי הוא לקבוע בתיאום עם שר הפנים את שיעור השתתפותה המינימלית של הרשות המקומית בהוצאות אחזקתה, ניהולה ופיתוחה".
מירב ישראלי: לא מדובר פה על הוצאות הקמה אלא על מימון שוטף.
מירב ישראלי: לגבי ספרייה חדשה, כרגע השר נותן צו ואנחנו באמצע שנת תקציב כך שלמעשה זה יחול משנת התקציב הבאה.
זבולון אורלב: החלפת סעיף 5.
זבולון אורלב: דיברנו על כך בישיבה הקודמת.
זבולון אורלב: (א) שיעור השתתפות המדינה.
זבולון אורלב: "השר, בהתייעצות עם שר האוצר, עם מרכז השלטון המקומי ועם המועצה – שזאת מועצת הספריות - יקבע, בכל שנה, לפני תחילתה של שנת התקציב, את העלות השנתית של הוצאות ההחזקה, הניהול והפיתוח של ספרייה ציבורית – או כל ספרייה ציבורית - לפי מבחנים שייקבעו (להלן – העלות השנתית).
מירב ישראלי: יש הצעה מקבילה להצעה בעניין של ספרייה חדשה, גם לגבי העניין הזה של ספריות קיימות.
מירב ישראלי: כלומר, השתתפות הרשות המקומית ותכף עדנה תציג אותה.
מירב ישראלי: אני אומרת שבהקשר הזה, אם אנחנו עושים את זה לגבי רשויות מקומיות, גם שר הפנים אולי צריך להיות בתמונה.
מירב ישראלי: כפי שנקבע פה מדובר בקביעה כל שנה וזה כפי שהוועדה החליטה בישיבה הקודמת ולא באיזשהו משהו שמתעדכן כל שנה.
מירב ישראלי: זאת אומרת, זה לא אוטומטי.
נעמי חזן: מטרת החקיקה הזאת בראש ובראשונה, במונחים מעשיים, היא לעגן חמישים אחוז השתתפות המדינה בתפעול הספריות הציבוריות.
נעמי חזן: בישיבה הקודמת נתקלנו בבעיה צודקת, שכרגע, בגלל שלא הייתה השתתפות של המדינה, הרשויות המקומיות שילמו מעל ומעבר ליכולתן ואנחנו חששנו שאם החוק הזה עובר, שהן יפחיתו את התמיכה שלהן בספריות הציבוריות.
נעמי חזן: אני חושבת שזה עיקרון עליו כולנו מסכימים.
נעמי חזן: אנחנו לא צריכים לדאוג למאה אחוז תקצוב של הספריות אלא אנחנו צריכים לדאוג לחמישים אחוז פלוס המשך ההשתתפות של הרשות המקומית.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים שהחוק יעבור ואנחנו רוצים להתמודד עם התנגדותו של שר האוצר שאומר אומר שלא נחוקק חוקים שייקלו על הרשויות.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים שהחוק יעבור, לא יהיה רק חוק צודק אלא גם חוק חכם.
יעקב אגמון: מה שקובע בסופו של דבר זה חמישים אחוז ממה.
יעקב אגמון: גם אנחנו לא רוצים לקבל חמישים אחוז ממשהו ערטילאי ואנחנו גם חוששים שהממשלה מחר תקבע שאנחנו בזבזנים ותקפיא את החמישים אחוזים.
יעקב אגמון: צריך לכן לקבוע תקופת מעבר לחוק שלמשל בשלוש השנים הראשונות יהיה חמישים אחוזים מהקיים וזה יתפתח במשך תקופה שהוועדה תקבע.
זבולון אורלב: אומר מר אגמון שלפי 5(א) ייקבע מה עלות הספרייה.
זבולון אורלב: למשל, עלות ספריית בית אריאלה היא מיליון שקלים, עד עכשיו עיריית תל-אביב מימנה ב800- אלף שקלים והמדינה מימנה במאה אלף שקלים, כך שלספרייה היה גירעון של מאה אלף שקלים.
זבולון אורלב: המדינה בשלוש השנים הקרובות תשלים למלוא העלות ובתוך שלוש שנים ייקבעו הסדרים.
זבולון אורלב: אני חושב שזה רע.
קולט אביטל: הממשלה הולכת על חמישים אחוזים באופן קבוע וחמישים האחוזים הנותרים הם בתחום אחריותה של הרשות המקומית.
קולט אביטל: הרשות המקומית יכולה להקציב את הסכום מתקציבה והיא יכולה גם לגייס את הסכום ממשפחת כלשהי ממונטריאול אבל בחוק הזה צריך להיות מעוגן שמדי שנה בודקים את התקציב מחדש ושיש חמישים אחוזים של הממשלה וחמישים אחוזים בתחום אחריותה של הרשות המקומית.
נעמי חזן: הבעיה היא בעיה של תקופת המעבר ואני הייתי מציעה לעשות כאן משהו אחר מההצעה שהועלתה כאן ולהוסיף סעיף שיאמר שבמשך שלוש השנים הבאות התרומה של הרשות המקומית לא תקטן מתרומתה בשנת 2000.
ענת מאור: בנושא המצ'ינג, אני בכל-זאת בעד שתהיה מחויבות של המדינה עד עשרה אחוז.
ענת מאור: זאת אומרת, לתת איזושהי מוטיבציה לרשות מקומית שאם היא משקיעה יותר, גם פה נשארים חמישים האחוזים של המדינה.
ענת מאור: עשרה אחוזים תקציב נוסף לחייב את הממשלה, לפי דעתי מנקודת ראות של פיתוח הספריות, זה מאוד חשוב.
ענת מאור: אם הרשות המקומית, מעבר לחמישים אחוזים שהיא חייבת, שמה סכום נוסף של עד עשרה אחוזים תוספת תקציב שלה, המדינה במקביל מוסיפה גם היא עד עשרה אחוזים.
ענת מאור: לדעתי אנחנו לא יכולים להטיל את זה על הרשויות המקומיות מה עוד שחלקן בגירעון ונאלצו, בגלל שהממשלה לא נתנה, להשקיע בספריות.
ענת מאור: שלוש שנים זה הרבה זמן.
עזמי בשארה: בנוגע להוראות המעבר, אני חושב שזה נכון – מאחר שמדובר לדעתי במקרים יוצאים מהכלל שחלים על עיריית תל-אביב ועוד כמה עיריות חזקות שהתשלום שלהן יצא יותר מחמישים אחוז מהעלות החדשה - ואפשר לומר שאם יתברר שהסכום ששילמה העירייה לפני החוק עולה על חמישים אחוזים מהעלות, יתרת הסכום לא תיחשב במסגרת העלות והיא תועבר לעבודות פיתוח בספריות.
עזמי בשארה: סכום זה לא ייחשב במסגרת העלות אבל בכל-זאת הוא יועבר למרות שלדעתי המקרים האלה הם לא רבים.
זבולון אורלב: הדבר הראשון שאנחנו צריכים לעשות, בסעיף 5(א) למצוא ביטוי שיאמר שזו נורמת המינימום.
זבולון אורלב: את יכולה לציין דוגמה באיזשהו חוק בו נאמר ששר צריך להתייעץ עם שר האוצר?
זבולון אורלב: אנחנו לפני קריאה ראשונה ואני מציע להשאיר את זה כך שנאמר בהתייעצות.
זבולון אורלב: אני מציע שנחזור לזה לקראת קריאה שנייה ושלישית.
מירב ישראלי: נשארת השתתפות של אוצר המדינה בחמישים אחוזים.
מירב ישראלי: לפני הוראת המעבר צריכה לבוא הוראה קבועה.
מירב ישראלי: בסעיף (ב) מדובר על חמישים אחוזים מהעלות השנתית לגבי המדינה וזה נשאר כך.
מירב ישראלי: ההוראה לגבי הרשות המקומית, כפי שאני הבנתי, שגם כאן הסכום יהיה חמישים אחוזים מהעלות השנתית.
מירב ישראלי: לא תהיה אפשרות ואנחנו לא משאירים אפשרות לשרים במנגנון הקבוע לקבוע משהו אחר.
מירב ישראלי: אנחנו מוסיפים עוד הוראה – זה מה שביקש היושב-ראש גם לגבי סעיף 2 וגם לגבי סעיף 5 – שזה מינימום.
מירב ישראלי: עכשיו הגענו להוראת המעבר.
מירב ישראלי: הוראת המעבר לגבי ההשתתפות של הרשות המקומית, לפי מה שהבנתי תהיה הוראת מעבר שבחמש השנים הראשונות מאז קבלת החוק המתקן, ההשתתפות של הרשות המקומית לא תפחת מחמישים אחוזים וגם מאיזשהו סכום שייקבע כאשר כרגע מדובר על תקציב שנת 2000, אבל צריך עוד לקבוע מה יהיה סכום הבסיס.
זבולון אורלב: "ראשית, מבקשים אנו להודות לך על יחסך לנושא הספריות הציבוריות ולקידום התיקונים.
זבולון אורלב: אין חולקים על כך שנושא הספריות הציבוריות בישראל הגיע למדרגה המחייבת שינוי והתייחסות הכוללת וכולי.
זבולון אורלב: הרשויות המקומיות בישראל מוציאות עבור הספריות הציבוריות קרוב למאתיים מיליון שקלים ומתוך זה משתתפת הממשלה בחמישה עד ששה אחוזים בלבד.
זבולון אורלב: לפיכך אנו רואים בחיוב רב את החוקים הנוגעים לתיקון חוק הספריות אשר הונחו על סדר יומה של הכנסת.
זבולון אורלב: קבלתם תאפשר ביטול הגבייה הבלתי חוקית מן ההורים ותסייע לקידום הספריות על-ידי כך שיתקבלו כספים נוספים מהממשלה.
זבולון אורלב: הבג"ץ אשר הוגש בנושא מטעמנו משקף מגמה זו והוא כמובן לא יוסר עד לפתרון נאות של הסוגייה.
זבולון אורלב: אין לנו ספק שהרשויות המקומיות לא רק שלא יצמצמו את משאביהן אלא יוסיפו על משאביהן.
זבולון אורלב: מרכז השלטון המקומי יפנה כמובן עם קבלת החוק לשלטון המקומי ויעשה כל מאמץ שהכספים שיתקבלו לא יזרמו לנושאים אחרים אלא יתווספו לקידום הקריאה והמידע בספריות בישראל".
זבולון אורלב: אנחנו כמובן לא סומכים רק על ההבטחה אלא אנחנו גם נסדיר זאת בחוק, כך שלא תהיה התנגדות של השלטון המקומי לכך.
מירב ישראלי: סעיף 6 עוסק בשירותים של ספרייה.
היום אומר הסעיף: כלומר, היום כל השירותים קבועים בתקנות ואנחנו מוסיפים בחוק רק את השירותים של האינטרנט.
היום אומר הסעיף: יש הערה של משרד המדע שאומרת שאם אנחנו קובעים את שירותי האינטרנט, מן הראוי שנקבע בחקיקה שירותים נוספים.
עדנה הראל: האינטרנט ומאגרי המידע האלה אינם כלולים בהגדרת ספר ולכן נכון להוסיף את זה בחקיקה הראשית, אם רוצים להבטיח שנגישות לאינטרנט תהיה כלולה במה שספרייה נותנת.
עדנה הראל: אם מבקשים להוסיף את האינטרנט ברמת השירותים, צריך יהיה להתייחס גם למונח שירותים בכלל.
זבולון אורלב: אנחנו נשאיר את זה לתקנות.
השירותים האלה: ארגון הספרים בספרייה, השאלת ספרים למבוגרים, לבני נוער ולילדים, שימוש בספרים בין כותלי הספרייה, מתן ייעוץ והדרכה לקוראים בכל הנוגע לשימוש בספרים לרבות שירות ביבליוגרפי, מתן שירותי מידע – שזה משהו מאוד רחב – ארגון פעולות משלימות ופעולות מרחיבות".
השירותים האלה: זאת אומרת, יש פה משהו מאוד רחב.
מירב ישראלי: "שירותי ספרייה ציבורית יינתנו חינם אולם ניתן לגבות תשלומים בשל איחור בהחזרת ספרים או בשל אי-החזרתם או בשל השחתתם או בשל שירותים מיוחדים שניתנו, הכל כפי שקבע השר".
מירב ישראלי: לפי מה שנאמר כאן בישיבה הקודמת לגבי קלטות ותקליטורים, היום גובים כסף.
מירב ישראלי: זו שאלה עקרונית, אם רוצים לגבות כסף או לא רוצים.
זבולון אורלב: אני אגיד לך למה הוא לא עקרוני מבחינתי.
זבולון אורלב: בעניין הזה השלטון המקומי הוא בסדר גמור ואילו הממשלה לא בסדר.
זבולון אורלב: יש בעיות אמת כי יש מועצות שהן גירעוניות, יש מועצות שהן בעיקולים ויש בעיות קשות מאוד והשולחן הזה עד לראשי רשויות שהתחננו להיכנס לחוק הזה בסעיפים שונים שלו.
זבולון אורלב: יש רשויות מקומיות שאומרות שאת כל תקציב הבנייה של מבני חינוך נכניס לתחולת החוק הזה כי אנחנו מעבירים להן כסף לבנות מבני חינוך אבל קבלני האשפה מעקלים להם את הכסף הזה כי העירייה לא שילמה להם ולכן הם לא יכולים לבנות מבני חינוך.
זבולון אורלב: תדע לך שיש מאות כיתות שתלמידים לומדים במבנים מסוכנים בגלל שהממשלה לא מחילה את זה גם על נושא הבנייה ואני אומר לך את הדברים באחריות ובידיעה.
זבולון אורלב: אם יש התנגדות של משרד המשפטים, לצורך הקריאה הראשונה אני מוכן לרדת מתביעתי וזו הייתה תביעה שלי.
זבולון אורלב: כרגע אנחנו יורדים מהעניין.
זבולון אורלב: החוק אושר לקריאה ראשונה.
זבולון אורלב: ברוכים הבאים - גם התלמידים.
זבולון אורלב: אנו דנים בנושא ביטוח תלמידים בהיותם מחוץ לארץ.
זבולון אורלב: אני רוצה להזכיר לחברים שהנושא התעורר בעקבות הפרשה של התלמיד ירון מרכס מרמת השרון, שנשלח במשלחת של משרד החינוך לאירופה, ותוך כדי המשלחת נפצע שם בתאונה מחרידה, שקומביין חתך בה את שתי רגליו, ובעניינו הוועדה קיימה ישיבה.
זבולון אורלב: אני מבין שלצערי עדיין גם עניינו לא הוסדר, וכתוצאה מאותה ישיבה קיבלנו מספר החלטות, שאחת מהן הייתה שצריך להסדיר ביטוח מיוחד של תלמידים בהיותם מחוץ לארץ.
זבולון אורלב: אם תלמיד נפגע כאן בארץ, חס וחלילה, מלבד ביטוח תלמידים יש עוד מערכת חוקים שמגינה עליו, והוא יכול למצות את הזכויות שלו גם מחוץ לביטוח, במערכת חוקים, בשעה שאם זה קורה בהיותו מחוץ לארץ, יש בעיות למצות כל מיני זכויות, מעצם הסיטואציה הבעייתית שאזרח ישראלי נפגע בהיותו מחוץ לארץ.
זבולון אורלב: לכן הצענו שארגון ההורים הארצי, עם השלטון המקומי, עם משרד החינוך, עם כל הרשויות, יישבו וינסו לגבש איזו שהיא הצעה כדי להבטיח את הנושא של ביטוח תלמידים בהיותם מחוץ לארץ, שאם חס וחלילה תלמידים ייפגעו שם, יהיה כיסוי טוב יותר, ולא ניקלע למצב שנקלע אליו ירון מרכס.
מירון זבצקי: למעשה הוועדה דנה בשני תחומים: תחום אחד הוא תחום התקינה, כלומר, אילו ביטוחים צריך שיהיו לילד שנוסע לחוץ לארץ במשלחת, והתחום השני הוא הפתרון.
מירון זבצקי: התוצאה הייתה למעשה משולבת, כלומר: מה שאנחנו ניסינו לעשות, זה - יחד עם התקינה, עם התקן, לצרף לזה גם הצעה מעשית, כאשר המערכות הביטוחיות, או הכיסויים הביטוחיים העיקריים, הם כיסויים ביטוחיים מקובלים שאנשים שנוסעים לחוץ לארץ קונים לעצמם - הוצאות רפואיות, הטסה רפואית, אפילו ביטוח למטען - כלומר, שתהיה חבילה כזאת של ביטוחים, שהילד ייסע אתם, ובנוסף, אותה תקנה שהתגלתה פה בוועדה בנושא תאונות דרכים, כלומר שהכיסוי יושלם גם בנושא תאונות דרכים הקורות מחוץ לארץ, מה שדרך אגב איננו קיים בכלל בביטוחים של אנשים פרטיים שנוסעים לחוץ לארץ - אין להם כיסוי לתאונות דרכים כשהם נוסעים לחוץ לארץ; יש כיסוי תאונות אישיות מוגבל של 10,000$ - ולא בהיקפים האלה, ב100,000-120,000-$, כמו שביטוח תאונות אישיות מקנה.
מירון זבצקי: כיסויים בעוד חלקים בהם חסרים, ואחרי זה יצטרכו אולי לקנות חלק מהכיסוי במקום אחר.
מירון זבצקי: כלומר, מדובר על חבילה שלמה של כיסויים, שכוללת את המרכיבים המקובלים של אדם שנוסע לחוץ לארץ…
זבולון אורלב: מה קורה עם ביטוח רפואי?
מירון זבצקי: יש כיסוי כמובן.
זבולון אורלב: רק כיסוי לתאונות דרכים?
מירון זבצקי: לא.
מירון זבצקי: הבעיה נוצרה מתאונות דרכים.
זבולון אורלב: כלומר, ההצעה פה לביטוח איננה כוללת רק ביטוח למקרה של תאונות דרכים - היא כוללת חבילה שלמה.
מירון זבצקי: היא כוללת חבילה שלמה, ולא - אדם שייסע לחוץ לארץ היה צריך לקנות ביטוח לתאונות דרכים פה וחבילה אחרת שם, וזה היה יוצר בלבול גדול.
מירון זבצקי: לא כדאי פשוט.
מירון זבצקי: כלומר, מטעמים של נוחות אולי זה בנוי בצורה כזאת.
זבולון אורלב: כלומר, אם תלמיד נוסע במשלחת ל10- ימים, צריך לשלם 20$.
מירון זבצקי: 20$ עבור כל החבילה.
מירון זבצקי: וזה רק ההפרש בין החבילה הזאת ומה שהוא מבוטח ממילא.
יעקב אגמון: התלבטנו מאד לגבי הדברים הנוספים.
יעקב אגמון: אילו אדם היה נוסע לבד ועושה לעצמו ביטוח - וכל אדם עושה ביטוח - זה היה פחות או יותר אותו סכום.
יעקב אגמון: כלומר, היום אדם משלם 1.80$ ליום, כלומר - ב20- סנט הוא מקבל את אותו כיסוי ביטוחי, ואת שאר הדברים הוא ממילא היה כנראה עושה; וזה מה שהדריך אותנו.
מיכאל ישיל: אני מנהל סוכנות הביטוח של החברה למשק וכלכלה.
מיכאל ישיל: כחלק מהוועדה, המחיר של 1.80$ הוא בעבור כיסוי ביטוחי שהוא פחות או יותר זהה לכיסוי שהתבקש על ידינו, ללא החלק של תאונות הדרכים וההרחבות הנוספות שעשינו.
זבולון אורלב: נשאלה פה שאלה לגבי ההשתתפות העצמית.
יעקב אגמון: יש השתתפות עצמית בביטוח המטען, נדמה לי ש- 50$.
מיכאל ישיל: כל מה שכרוך בתאונות הדרכים, בהרחבה של הפיצוי של עד 120,000$ בעבור הנכות, או 30,000$ למקרה מוות, הרי שאין בכלל השתתפות עצמית, והלכנו לפי התנאים הסטנדרטיים של הפוליסה הבסיסית של ביטוח הסדר התלמידים.
זבולון אורלב: ארגון ההורים הארצי.
איתן ויינריך: אני חושב שהוועדה שהיינו בה עשתה עבודה יפה מאד.
איתן ויינריך: הגענו לכיסויים שלא חלמתי שאפשר להגיע אליהם.
איתן ויינריך: אני חושב שהם עשו גם מחווה אחד יפה מאד כלפי ההורים, שאותה לא הזכירו פה.
איתן ויינריך: אם הורה מלווה קבוצה של ילדים, הוא מבוטח תמורת 2.5$ ליום, כי הוא איננו משתתף בפוליסה המקורית.
איתן ויינריך: אני חושב שזה הוגן ויפה.
איתן ויינריך: הבעיה היחידה שאני כרגע רואה היא איך אנחנו מחייבים את ההורים, או את התלמידים, או את המוסד, או את העירייה, או "לא יודע מי זה יהיה", לעשות את הפוליסה הזאת או פוליסה דומה לה.
זבולון אורלב: אבל אנחנו מדברים על תלמידים שיוצאים בשליחות המשרד, או בשליחות המדינה, כלומר - צריך לכלול זאת בהוראות המשרד.
זבולון אורלב: קודם כל, המשרד צריך פה להודיע שהוא יחייב שלא ייצא תלמיד בלי הביטוח הזה.
זבולון אורלב: עכשיו צריכים לדון בדבר השאלה מי משלם בעבור זה.
זבולון אורלב: יש כאן שתי פרשיות: פרשייה אחת, אתה צודק, איך אנחנו יכולים לוודא שמעתה ואילך לא ייצא תלמיד לחוץ לארץ בשליחות, לנסיעה רשמית מסודרת של המשרד, מטעם המשרד, "לא יודע בדיוק איך לקרוא לזה" - נסיעה לחוץ לארץ מטעם המשרד, באחריות המשרד, בידיעת המשרד, בברכת המשרד, ויש פה הרבה מאד: כל הנסיעות לפולין, זה אלפי תלמידים; מדובר במספרים יחסית מאד גדולים של תלמידים שנוסעים לחוץ לארץ – או אז צריך לדאוג שהמשרד יודיע לוועדת החינוך והתרבות שהוא לא יאפשר, כלומר: הוא לא ייתן לתלמיד לצאת בלי זה.
זבולון אורלב: אין לו רשות לצאת.
זבולון אורלב: דבר שני: מי משלם בעבור זה.
זבולון אורלב: אלה שתי פרשיות נפרדות.
ציון שבת: ההסכמה כאן היא מחברת ביטוח מאד ספציפית.
ציון שבת: לא דרכה כל הילדים מבוטחים.
ציון שבת: יש רשויות שמבטחות בדרכים אחרות תלמידים בביטוח חובה.
ציון שבת: כאן ההסכמה הייתה על ביטוח שהוא ההפרש שבין הביטוח הקיים לבין מה שמבוקש.
זבולון אורלב: או אז, מה יקרה?
ציון שבת: אם אנחנו נחייב היום, אנחנו בעצם איננו יכולים לדעת אם שאר הילדים המבוטחים בחברות אחרות יכולים לקבל את אותו כיסוי.
זבולון אורלב: מדוע לא דנתם בזה בוועדה?
ציון שבת: לא היה פתרון לזה - זה נדון בוועדה.
ציון שבת: אין לזה פתרון.
איתן ויינריך: סליחה! לא נכון.
איתן ויינריך: אנחנו הסכמנו בוועדה שגם ילד שאיננו מכוסה בביטוח תלמידים באמצעות החברה למשק ולכלכלה ישלם את ההפרש.
איתן ויינריך: הוא יוכל לקבל את ההפרש שלו, אם הוא זכאי.
זבולון אורלב: כלומר, עדיין אין עונים לי על השאלה העקרונית.
זבולון אורלב: כלומר: אם התשובה העקרונית היא חיובית…
ציון שבת: או אז אפשר יהיה לחשוב.
ציון שבת: ..
זבולון אורלב: או אז אפשר יהיה רק לחשוב.
ציון שבת: זה סתם ניסוח, אבל אפשר יהיה אז...
סופי אורטשכנזי: מה שאני רוצה להגיד זה פשוט שמשרד החינוך איננו יכול לבוא ולתת הנחיות לרשויות המקומיות עם איזו חברת ביטוח הן יכולות להתקשר.
זבולון אורלב: לא זאת הייתה הכוונה.
זבולון אורלב: הכוונה הייתה לחייב את מוסדות החינוך ואת התלמידים.
סופי אורטשכנזי: נכון.
סופי אורטשכנזי: הפתרון הוא לדעתי לפנות למשרד הפנים, בתור ממונה על רשויות מקומיות, ושינסו לגרום לכך שבפוליסת הביטוח של הרשויות המקומיות - זאת אומרת, לבקש מהרשויות המקומיות, שכשיתקשרו בנושא ביטוח תאונות אישיות, יבקשו את ההרחבה הספציפית שקיימת בכלל.
סופי אורטשכנזי: עכשיו, מרכז השלטון המקומי - אני מבינה שהוא איננו יכול לעשות את זה, אבל צריך לפנות ליועץ המשפטי של משרד הפנים ולבדוק אם יש אפשרות כזאת.
זבולון אורלב: איזו אפשרות?
זבולון אורלב: אני לא קלטתי איזו אפשרות.
סופי אורטשכנזי: שמשרד הפנים ייתן הנחייה לרשויות המקומיות, דרך הוראות חוזרי מנכ"ל שלו, שיכניסו במסגרת פוליסת הביטוח לתאונות אישיות אפשרות של הרחבה.
זבולון אורלב: אבל נושא התאונות האישיות איננו במסגרת חוזר מנכ"ל של משרד הפנים.
זבולון אורלב: הוא במסגרת הסכם וולונטרי שקיים.
סופי אורטשכנזי: אפשר לבקש את זה מהם.
סופי אורטשכנזי: הייתה לנו בעיה עם הפינוי האווירי, שבמסגרת פוליסת ביטוח תאונות אישיות…
זבולון אורלב: פינוי אווירי מאין?
זבולון אורלב: בארץ או בחוץ לארץ?
סופי אורטשכנזי: בארץ.
סופי אורטשכנזי: לא ידענו איך לפתור את הבעיה - אני לא ארחיב בעניין הזה - אבל בסופו של דבר יצאה הנחייה של היועץ המשפטי של משרד הפנים לרשויות המקומיות, ומשרד הפנים פשוט ביקש מהרשויות להכניס, להבהיר אי-אילו דברים לגבי פוליסת ביטוח תאונות אישיות - יש לי פה המכתב.
סופי אורטשכנזי: לכן אני חושבת שהבדיקה היא אפשרית.
זבולון אורלב: מדוע לא עשיתם את זה בוועדה?
מירון זבצקי: כשהתחלתי לדבר, אמרתי שדיברנו על שני נושאים בוועדה: על תקינה ועל פתרון לתקינה.
מירון זבצקי: הרי אי אפשר לקבוע תקינה ולא לבדוק פתרון אפשרי, מעשי.
מירון זבצקי: למעשה, משרד החינוך הוא זה שקובע את התקינה.
מירון זבצקי: התקינה כרגע קיימת, לפי מה שהוועדה קבעה והחליטה, ואנחנו רק מראים שיש לה פתרון.
מירון זבצקי: אין שום בעיה לקבל כל פתרון מסחרי אחר.
מירון זבצקי: כלומר, ברגע שמשרד החינוך יפרסם את התקינה, כל אחד יעשה מה שהוא רוצה - הוא איננו חייב להתקשר עם חברת ביטוח מסוימת.
מירון זבצקי: הוא יכול להתקשר עם כל חברת ביטוח.
מיכאל ישיל: להפוך את התנאים האלה לתנאי מינימום מחייבים, או לתנאים מחייבים.
זבולון אורלב: כלומר, אתה אומר כך: אם משרד החינוך והתרבות יפרסם הוראות, שמתאריך מסוים תלמיד היוצא לחוץ לארץ בקשר עם המשרד חייב שיהיה לו ביטוח שיכסה את הדברים האלה והאלה, המשרד בזה גמר את חובתו – אין הוא צריך להפנות אותו לחברה זאת או לחברה אחרת.
מיכאל ישיל: אני חושב שגם אסור לו להפנות.
זבולון אורלב: וכל רשות מקומית צריכה להסדיר את הביטוח הזה לתלמידיה.
מיכאל ישיל: כל משלחת.
זבולון אורלב: או כל משלחת.
מיכאל ישיל: אם יורשה לי, אני רק אומר כך ברשותכם: חלק הארי של התלמידים מבוטח בצורה וולונטרית באמצעות ההסדר הארצי שמבוצע על ידינו, בשיתוף כמובן עם ארגון ההורים הארצי, עם מרכז השלטון המקומי ועם כולם.
מיכאל ישיל: גם בפוליסה הזו נקבעו תנאים על ידינו, בעוד קיימות פוליסות אחרות, שחלקן אכן מעתיקות את אותם תנאים, וחלקן לא.
מיכאל ישיל: ולכן נוצר גם מצב שבו ייתכנו גם פרמיות שונות לפוליסת התלמידים, מכיוון שאף פעם לא בא מישהו ואמר שיש נוסח אחד מחייב שצריך ללכת לפיו, ולכן, אם אנחנו קבענו 120,000$ למקרה של 100% נכות, יתכן שאדם אחר יאמר 100,000$, והפרמיה תעלה "טיפה" פחות.
זבולון אורלב: אני עכשיו רוצה "לחדד" את השאלה לשאלה ששאל מר ציון שבת.
זבולון אורלב: האם זה אפשרי שהמשרד יפרסם הנחייה של תקינה, מה שהוא קורא - שתהיה חובה של ביטוח תלמידים היוצאים לחוץ לארץ, ויוגדר מה החובה הזאת כוללת, אילו כיסויים המשרד תובע שיהיו, כשבצד זה אתם גם אומרים שבאישור ועדת החינוך והתרבות - מייד נדבר על הגבייה - אבל נגיד שאם ההורים גם צריכים לשלם, אתם צריכים הסמכה כדי שהרשויות יוכלו לגבות את הכסף, ואתם אומרים שלצורך זה רשאית הרשות המקומית, או הבעלות, לגבות מהנוגעים בדבר סכום כזה וכזה, אלא אם כן המשרד יממן זאת.
מיכאל ישיל: או שההורים עושים את זה באופן ישיר, באיזו שהיא דרך שיש להם.
זבולון אורלב: או שההורים, אבל הם צריכים להראות את זה למארגנים.
זבולון אורלב: האם המהלך הזה אפשרי?
סופי אורטשכנזי: יש בעיה משפטית.
סופי אורטשכנזי: אני אסביר: סעיף 6.ד.1 לחוק לימוד חובה קובע את החובה לבטח תלמידים בביטוח תאונות אישיות.
סופי אורטשכנזי: עכשיו, החובה איננה חלה על משרד החינוך, אלא על הרשויות המקומיות, או על הבעלויות השונות.
סופי אורטשכנזי: לכן אני אינני יכולה, אני, כמשרד החינוך, לבוא ולהכתיב לרשויות המקומיות איזה סוג ביטוח הם צריכים לרכוש.
סופי אורטשכנזי: מה שאני כן יכולה לעשות זה לפרסם, במסגרת הוראות חוזרי מנכ"ל בנושא ביטוח, את מה שהושג היום על ידי מרכז השלטון המקומי ולהמליץ.
זבולון אורלב: איזה חוק הזכרת?
סופי אורטשכנזי: חוק לימוד חובה, סעיף 6.ד.1.
זבולון אורלב: הראי נא לי את חוק לימוד חובה.
סופי אורטשכנזי: ולהזכיר את נושא ביטוח תאונות אישיות ואת ההרחבה ולהמליץ להורים פשוט לרכוש.
סופי אורטשכנזי: להגיד שקיים.
זבולון אורלב: האם את אומרת שרק כהמלצה?
סופי אורטשכנזי: כהמלצה.
סופי אורטשכנזי: אני אינני יכולה לחייב.
זבולון אורלב: האם את אומרת שבחוק לימוד חובה יש חיוב שהרשויות יבטחו את התלמידים?
סופי אורטשכנזי: כן, כן.
סופי אורטשכנזי: זה תיקון שנכנס בחוק בשנת 1994 וחייב את כלל הרשויות המקומיות לעשות את הביטוח הזה.
מיכאל ישיל: אלא שהוא לא קבע סטנדרטים לביטוח.
מיכאל ישיל: הוא אמר: לבטח.
סופי אורטשכנזי: כן.
סופי אורטשכנזי: הוא לא קבע בדיוק את כל התנאים: מה הפוליסה צריכה לכלול?
זבולון אורלב: ומי אומר שזה איננו כולל גם ביטוח בחוץ לארץ?
סופי אורטשכנזי: אף אחד איננו אומר זאת.
זבולון אורלב: נו, אם כן, מדוע את אומרת שזה לא במסגרת החוק?
סופי אורטשכנזי: לא, אני אומרת שאני אינני יכולה, כמשרד החינוך, לחייב את הרשויות המקומיות.
זבולון אורלב: הרי החוק חייב את הרשויות המקומיות.
סופי אורטשכנזי: לא, אבל רשות מקומית פלונית שאינה מבוטחת בדרך כלל.
זבולון אורלב: אבל סלחי נא לי, אנו מדברים על תלמידים שהמשרד נותן להם רשות - נקרא לזה כך - לנסוע לחוץ לארץ.
זבולון אורלב: ואת אומרת: אני לא אתן לתלמיד רשות לנסוע לחוץ לארץ, אלא אם כן הוא עשה ביטוח בחוץ לארץ שמניח את דעתי.
זבולון אורלב: "עזבי" את החוק עכשיו, הבה נשכח לרגע את החוק.
זבולון אורלב: אנחנו איננו מדברים על נסיעה - ביטוח תאונות אישיות הוא לקהל התלמידים.
זבולון אורלב: מי שנולד הוא תלמיד.
זבולון אורלב: פה אנחנו מדברים גם לא על נסיעות פרטיות של תלמידים.
זבולון אורלב: בשונה מביטוח תאונות אישיות, שמכסה את המבוטח 24 שעות, בכל פעילות שהיא - פה אנחנו מדברים על כך שהמדינה שולחת תלמידים, וראינו כתוצאה מאותו מקרה שיש בעיה קשה, ששולחים, ואחרי זה יש בכך בעיות.
זבולון אורלב: לכן אמרנו: הבה נלך להסדר.
זבולון אורלב: האם יש מניעה משפטית, שהמשרד אומר שבכל נסיעה של תלמידים, שטעונה אישור המשרד, לא יינתן האישור אלא אם הוסדר ביטוח שזאת התקינה שלו, ולצורך זה אנחנו גם מתירים לך לשלם בעבור זה?
ניסן רז: לא.
ניסן רז: אישור המשרד הוא דבר לא טוב.
זבולון אורלב: אני אינני מדבר על אישור.
זבולון אורלב: תכף נמצא את הניסוח.
זבולון אורלב: אתה צודק, נמצא רגע את הניסוח.
זבולון אורלב: כרגע נדבר על הרעיון של אישור המשרד.
זבולון אורלב: יש הגדרה - גם אני איני זוכר אותה - כמו שאין שולחים תלמידים במשלחת לחוץ לארץ, בלי תיאום עם ביטחון.
זבולון אורלב: מדוע אין שולחים?
זבולון אורלב: אותו דבר גם בלי סידור הביטוח.
ניסן רז: לדעתי אפשר בהחלט לפרסם בחוזר מנכ"ל, וכל מי ששולח משלחת - ואני רוצה להגדיר את זה למשלחת רשמית.
ניסן רז: מדוע משלחת רשמית?
ניסן רז: יש משלחות שהן בפיקוח, שהן על יד, 'מיליון' משלחות, ואם רוצים להגן על הילדים, לדעתי כל תלמיד שיוצא עם קבוצת תלמידים במשלחת - משלחת זו בכלל אמירה סתם, אני אינני יודע מה היא משלחת - אבל קבוצת תלמידים שיוצאת…
זבולון אורלב: או מטעם המשרד, או מטעם בית הספר, או מטעם תנועות הנוער…
ניסן רז: מטעם משרד החינוך, מטעם התנועה, אין זה מעניין אותי - לדאוג שיהיה לה ביטוח מסוג זה.
ניסן רז: ועכשיו - איך עושים זאת?
ניסן רז: יש מספר דרכים.
ניסן רז: יש אפשרות - בחוק יש ביטוח תאונות אישיות.
ניסן רז: אפשר להרחיב את התאונות האישיות, ואז לחייב את כולם על פי אותה תקינה, לחייב את כולם להציג, לפני שיוצאים לחוץ לארץ, בפני המוסד - אנחנו צריכים לחייב את המוסד.
זבולון אורלב: כמו הביטחון.
ניסן רז: משרד החינוך איננו יכול להיות אחראי לזה.
ניסן רז: יוצאים בלי שמשרד החינוך ייתן את האישור המיוחד שלו - לחייב את המוסד להציג את האישור הזה בפני ההורים.
ניסן רז: לדעתי, ההורים צריכים להיות הראשונים המעוניינים בזה, אחר כך האחרים.
ניסן רז: זה שהמשרד אחר כך צריך לפצות מישהו, זה הרי כלום.
ניסן רז: מי שסובל זה הילד, אלו ההורים - ולא המשרד.
ניסן רז: המשרד איננו סובל כאבים בדרך כלל.
ניסן רז: לכן חייבים לתת את האחריות הזאת גם להורים, שהם ידאגו שמי ששולח את ילדו לחוץ לארץ, שיציג שיש לו ביטוח מסודר.
סופי אורטשכנזי: לגבי תאונות דרכים, אתה אומר?
סופי אורטשכנזי: זאת אומרת: אנחנו נחייב אותם לרכוש את הביטוח?
סופי אורטשכנזי: כי זה גם דורש כסף.
ניסן רז: אני מציע את מה שעשיתם, את מה שעשתה הוועדה: לנסות להרחיב ולהכניס את זה לאותה חובה של תאונות אישיות, ובמקרה הזה: להבהיר את הנקודה שזה גם בחוץ לארץ.
זבולון אורלב: גם בתאונות אישיות בארץ את מחייבת אותם בכסף - אינני מבין אותך.
סופי אורטשכנזי: בסדר, אבל על 2$ ליום, אינני יודעת אם אני יכולה לחייב אותם.