GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דפנה רומן: אנחנו מתייחסים מאד ברצינות לעבירות על רקע גזעני וזה גם, עוד פעם, זה לאו דווקא המקרה הספציפי הזה, אבל ילד בן 9 הוא לא בר עונשין, ולכן בכל מקרה הטיפול במקרה הזה הוא לא צריך להיות טיפול משטרתי והתיק הזה חייב להיסגר רק בגלל שהוא לא בר עונשין.
<דפנה רומן: מה שאנחנו כן עושים, וזה לפי הנהלים שלנו, אנחנו מעבירים דיווח למשרד הרווחה וזה מה שעשינו גם במקרה הזה, על מנת שהוא יטופל גם מבחינת רווחה, לבדוק את ההתנהגות הזאת, כי זה בסך הכל ילד בן 9.
<דפנה רומן: האירוע מאד חמור, אבל גם הילד הוא ילד שזקוק כנראה לטיפול והכוונה ולאו דווקא לטיפול משטרתי ואכיפתי.
<דפנה רומן: אני רוצה להגיד שבכלל המשטרה מתייחסת באופן מאד חמור לעבירות על רקע גזענות, ככל שזה עולה מהראיות.
<דפנה רומן: סגירת התיק היא של הפרקליטות, היא לא של המשטרה, בגלל חומרת העבירה.
<דפנה רומן: זה לא משהו שהמשטרה יכולה בכלל לסגור; וגם עלתה איזו שהיא טענה שהמשטרה סוגרת מחוסר עניין לציבור.
סופה לנדבר: אבל זה לא במקרה הזה.
מירב בן ארי: תודה על ההבהרות שלך, הבהרות נכונות שתרמו מאד לדיון כאן.
מירב בן ארי: אני אחזור אליכם עוד, דנה וצוות החינוך.
מירב בן ארי: אני רוצה רגע לשמוע את עורך הדין נדאל עותמאן, מנהל המטה למאבק בגזענות.
מירב בן ארי: בבקשה, נדאל.
<נדאל עותמאן: אין ספק שחינוך זה לא רק בתי ספר ואני לא רוצה להקל על מערכת החינוך.
<נדאל עותמאן: כשתלמידים, מורים, מחנכים, מנהלי בתי ספר רואים שגם בתיקים שהיה בהם הסתה לרצח מקרב מנהיגים פוליטיים, מנהיגים דתיים בציבור לא נחקרים, לא מוגשים נגדם כתבי אישום, תיקים נסגרים רק בגלל האווירה הקיימת שמאפשרת, ושלפעמים גם חברי כנסת בבית הזה ואחרים, שותפים לאותה הסתה, אז אין ספק שאותו תלמיד בבית הספר, כן ייקח את זה לידיים, ייקח את זה למסגרת הכיתה שלו, למסגרת בית הספר שלו ויעשה את המעשה שהוא רואה שאחרים, שהם מנהיגים שאמורים להוות מודל חיקוי, עושים אותם הדברים אבל בהיקף יותר גדול, בהיקף יותר מסוכן והם לא נענשים והם לא נחקרים.
<נדאל עותמאן: אין ספק שזה המודל החינוכי שהתלמיד במדינת ישראל מקבל בסופו של יום ואותה מערכת פוליטית, דתית, ואני לא אציין כאן קו פוליטי או צד פוליטי זה או אחר, אבל זה מה שתלמידים במדינת ישראל מקבלים בחינוך שלהם.
<נדאל עותמאן: גם מהתקשורת, גם מהמערכת הפוליטית, אבל גם במערכת אכיפת החוק.
<נדאל עותמאן: אני חושב שהוועדה לא יכולה שלא לצאת בקריאה והמלצה או קריאה מסוימת שלא להקל ראש עם עבירות הסתה ולפנות למערכת אכיפת החוק, גם לפרקליטות וגם ליועץ המשפטי לממשלה וגם למשטרה, שלא להקל ראש עם עבירות הסתה כנגד קבוצות שונות בציבור.
<נדאל עותמאן: למקרה הספציפי.
<נדאל עותמאן: אנחנו במטה למאבק בגזענות, מתוך ארגוני המטה יש ארגונים הפועלים בקרב דוברי רוסית, ואנחנו מנסים לקדם שותפות ועשייה משותפת ביחד עם הארגונים השונים בתוך המטה, על מנת להגיע לקהלים השונים.
<נדאל עותמאן: מערכת החינוך, מה שהיא צריכה לעשות, אבל בהיקף יותר גדול, ובדיון הקודם אני התייחסתי לזה.
<נדאל עותמאן: אני מודע למשאבים המושקעים במערכת, שהם דלים מאד, שלא מאפשרים אפילו את המפגש הזה.
<נדאל עותמאן: עכשיו לא לדבר על מפגשים של יהודים וערבים, אלא לדבר על מפגשים בתוך החברה היהודית בתוך עצמה.
<נדאל עותמאן: אגב, גם בתוך החברה בתוך עצמה אין מספיק מפגשים, ולכן הזרות הזו קיימת.
<נדאל עותמאן: ואז ההתייחסות של אותו תלמיד שרואה איך מתנהלים במערכת הפוליטית, ושבעצם רואים אותם על מסך הטלוויזיה יום ויום או בתוך המדיה החברתית וההסתה המתמשכת שמתחילה מהראש ועד פחות, בתוך המערכת והיא מגיעה אולי גם מתוך הבית, מתוך המסגרת.
<נדאל עותמאן: אני לא רוצה להקל על מערכת החינוך, אבל אני חושב שהייתה המלצה בדיון הקודם לפנות לשר החינוך לאפשר יותר משאבים במערכת, על מנת כן לאפשר לאותם פקידים, לאותם אנשים הקיימים במערכת לנסות לעשות משהו במצב הקיים.
<נדאל עותמאן: המצב הוא קריטי, מסוכן, לא רק קריטי.
<נדאל עותמאן: ואני אומר שהוא מסוכן כשאנחנו רואים היום גם הסתה.
<נדאל עותמאן: אני עד לזה שיש הסתה ויש גזענות בקרב הציבור הערבי, צעירים כנגד הציבור היהודי והפיגוע שהיה השבוע הוא רק סימן.
<נדאל עותמאן: אם לא תתעוררו – ימין ושמאל – לא תהיה התעוררות בקרב הממשלה למסוכנות הקיימת כיום, לאור ההסתה ההדדית הקיימת – אנחנו נגיע למסוכן מאד שאי אפשר לצאת ממנו.
מירב בן ארי: תודה רבה נדאל.
סופה לנדבר: רק רגע מירב, סליחה, יש לי שאלה.
סופה לנדבר: אם התיק לא נסגר - - -
<דפנה רומן: הוא נסגר מכיוון שהוא ילד בן 9.
סופה לנדבר: נסגר בגלל שהוא ילד בן 9, אז איפה זה נמצא?
סופה לנדבר: במשטרה לא מטפלים, במערכת החינוך לא מטפלים, ההורים מפחדים לשלוח אותה לבית הספר.
סופה לנדבר: תשמעו, אני לא סתם מתעקשת.
סופה לנדבר: אני מתעקשת בגלל שבמקרה הספציפי הזה הוא יכול היה להרוג אותה, בגלל שמכות עם ראש בקיר זה מאד מאד רציני.
קסניה סבטלובה: זה יכול לגרום לנכות לכל החיים.
סופה לנדבר: לגרום לנכות.
סופה לנדבר: ואם הוא היה גורם לנכות, אנחנו גם ממשיכים לחייך כאן.
סופה לנדבר: ובגלל זה אני לא סתם מתעקשת.
סופה לנדבר: אני רוצה לדעת מה הטיפול במקרה הזה ספציפית.
סופה לנדבר: לא סחור סחור, לא דברים גבוהים.
סופה לנדבר: אני גם יודעת לדבר כמו שבמערכת החינוך מדברים סחור סחור וגבוה גבוה.
סופה לנדבר: אני רוצה לדעת מה המשפחה הזאת צריכה לעשות.
סופה לנדבר: האם הילדה צריכה להישאר בבית הספר?
סופה לנדבר: האם הילד מקבל עונש, האם מרחיקים אותו מבית הספר לתקופה מסוימת?
סופה לנדבר: מה עושים עם ילד כזה שעשה מה ש הוא עשה.
קסניה סבטלובה: בכלל, מה עושים עם ילדים אלימים?
מירב בן ארי: היא אמרה את זה.
סופה לנדבר: לא, אז אני לא הבנתי ולא שמעתי.
מירב בן ארי: לא, סליחה, אבל זה לא יכול להיות שמגיעה נציגה של משרד החינוך, אני רואה שאתן מאד - - -
סופה לנדבר: מירב, תשמעי בבקשה.
מירב בן ארי: תנו לי לסיים משפט.
מירב בן ארי: די, באמת, תני לי לסיים משפט.
סופה לנדבר: מה זה די?
מירב בן ארי: אני מבקשת ממך לתת לי - - -
סופה לנדבר: אבל מה זה די?
מירב בן ארי: כי את אומרת את אותו דבר כבר שעה.
סופה לנדבר: אני רוצה לקבל תשובה.
מירב בן ארי: אבל סליחה, היא אמרה כאן.
מירב בן ארי: כל מי שפה שמע, כולם מהנהנים ובצדק.
סופה לנדבר: מה היא אמרה?
מירב בן ארי: סליחה, אם היית מקשיבה היית שומעת ש - - -
סופה לנדבר: סליחה, מירב, אני לא בכיתה שלך, אני מקשיבה מאד טוב - - -
מירב בן ארי: לא, זה לא קשור לכיתה.
מירב בן ארי: את רוצה לחזור עוד פעם?
מירב בן ארי: הגברת משפ"י רוצה לחזור עוד פעם להגיד לה שיש חוזר מנכ"ל חדש?
מירב בן ארי: אבל זה לא יכול להיות שבאה נציגה, מסבירה בדיוק על האכיפה, בדיוק על העונשים, בדיוק על מקרים ותגובות, מסבירה על חוזר מנכ"ל.
מירב בן ארי: את רוצה שאני אגיד לך עוד פעם שהם נוסעים לצפון, למנהלי בתי הספר, לדרום, למרכז - - -
סופה לנדבר: מירב, אני לא רוצה לדעת מה עושים במערכת החינוך.
סופה לנדבר: אני מבקשת לדעת מה קרה במקרה הספציפי הזה.
מירב בן ארי: אבל 10 פעמים אמרתי שבמקרה הזה יש לנו בעיה, כי ראש המינהל, די.
מירב בן ארי: סליחה, אל תפריעו לי.
קסניה סבטלובה: לא, מירב, לא - - -
סופה לנדבר: מירב, את מנהלת את זה לא נכון, סליחה.
סופה לנדבר: את צריכה ללמוד איך - - -
מירב בן ארי: גברתי, את לא מקשיבה לשום דבר שמתנהל פה.
מירב בן ארי: תתני לדנה לדבר.
מירב בן ארי: במקרה הספציפי יש בעיה שביקשנו מראש מינהל חינוך פתח תקווה להגיע והיא לא הגיעה, ואמרתי את זה כמה פעמים בדיון הזה, לפחות 10 פעמים.
מירב בן ארי: אז אני מבקשת ממך, אני רוצה התייחסות ספציפית - - -
סופה לנדבר: מירב, סליחה - - -
מירב בן ארי: אבל היא אמרה - - - חברת הכנסת סופה לנדבר, אני מבקשת ממך, תשבי.
מירב בן ארי: אני מבקשת התייחסות ספציפית של העירייה.
מירב בן ארי: אני מחייבת אותם - - -
סופה לנדבר: זה מה שקורה במערכת - - -
מירב בן ארי: חברת הכנסת סופה לנדבר, המטרה היא - - -
קסניה סבטלובה: לגבי גרימת - - - נכות - - - ילד בן 8 או 9 - - -
מירב בן ארי: תני לי להסביר.
מירב בן ארי: ילד בן 9 גם יש לו - - -
קסניה סבטלובה: את לא שומעת.
קסניה סבטלובה: אז מה?
קסניה סבטלובה: אז מה עושים עם ילד בן 9 שבמקרה שובר את הרגל לחבר שלו?
מירב בן ארי: אז יש לקונה בחוק.
סופה לנדבר: מירב, מערכת החינוך מנסה - - -
מירב בן ארי: לא נותנים לי לסיים משפט.
סופה לנדבר: להוריד אותנו מהנושא.
סופה לנדבר: אני הגעתי לכאן כדי לקבל תשובות ברורות ממערכת החינוך ומהמשטרה.
מירב בן ארי: תתני לי.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משפט אחד.
מירב בן ארי: זה פשוט לא הגיוני מה שקורה כאן.
מירב בן ארי: אמרתי שלוש פעמים שעיריית פתח תקווה, והוועדה תחייב אותה לתת לך דין וחשבון.
סופה לנדבר: את זה אני שמעתי.
מירב בן ארי: שמעת?
מירב בן ארי: ספציפית.
סופה לנדבר: שמעתי.
מירב בן ארי: רגע, במקביל יש כאן עבודה שבאמת עושים לטפל בנושא הזה של גזענות - - -
סופה לנדבר: את זה אני גם שמעתי.
מירב בן ארי: חוץ מזה תתייחסי עכשיו גם ספציפית, וגם דרך אגב, הגברת מהמשטרה התייחסה ספציפית למקרה.
מירב בן ארי: אמרה שלא מדובר על גזענות - - -
סופה לנדבר: את זה גם שמעתי.
סופה לנדבר: אני רק רוצה לדעת מה קרה עם הילד הזה.
מירב בן ארי: אמרה שיש בעיה עם גיל 9, שאין כאן אחריות פלילית, אבל מבחינת החוק - - -
קסניה סבטלובה: כן, אבל איך מטפלים?
קסניה סבטלובה: מה עושים איתם?
מירב בן ארי: עכשיו תתייחסי בבקשה ואחרי זה דנה, תתייחסי גם את.
מירב בן ארי: אנחנו באמת מנסים ליצור פה דיון ענייני, אבל אי אפשר להגיד כל דבר 10 פעמים.
<יעל בריל: לי פה פרוטוקול שנכתב כתוצאה מכך שמנהלת מחוז תל אביב - - -
מירב בן ארי: שהיא אחראית על פתח תקווה.
<יעל בריל: שהיא אחראית על פתח תקווה, כי זה במחוז תל אביב, ואחד הסעיפים אומר ככה: "הנהלת בית הספר לקחה אחריות על המקרה כולו.
<יעל בריל: בשבוע שעבר נערכה פגישה בין מנהלת בית הספר לבין הנהלת הצהרון, על מנת לתת לבעלי הצהרון כלים להתמודד עם מריבות בין תלמידים וכדי למנוע הישנות מקרים דומים בעתיד".
<יעל בריל: "בנוסף לכך נערכו שיחות עם הילד והוריו.
<יעל בריל: יועצת בית הספר מעורבת ומקיימת תכנית לתלמידים בכיתה זו, ובה היא מדגישה את החשיבות שבסובלנות וכבוד לאחר והוקעת תופעת האלימות".
<יעל בריל: "בנוסף, מחנכת הכיתה מטפלת בשני הילדים המעורבים ובכיתה כולה, למנוע הישנות מקרים אלה.
<יעל בריל: המפקחת על בית הספר גם היא מעורבת ומלווה מקרוב את הטיפול החינוכי והמשמעתי במקרה".
<יעל בריל: "לסיכום, משרד החינוך מגלה אפס סובלנות לאלימות ומקדם - - -" טוב, אני לא אקריא את הכל.
<יעל בריל: להמשיך?
מירב בן ארי: לא, לא, ממש משפט אחרון, כי אני חייבת לשמוע כאן עוד כמה דוברים.
<יעל בריל: "לסיכום, משרד החינוך מגלה אפס סובלנות לאלימות ומקדם במוסדותיו שיח ערכי נגד - - -
מירב בן ארי: אני רוצה רגע להתמקד על כל הדיון שלך, מה שאת הקראת עכשיו, שהקשבתי ומה שגברתי מהמשטרה, דפנה רומן, מה שאני שומעת פה ותקנו אותי אם אני טועה, שהאירוע הזה היה אירוע של אלימות שלא היה קשור לגזענות?
<דפנה רומן: ככה זה עולה מהתלונה שהוגשה במשטרה.
<דפנה רומן: ודרך אגב, החומר גם הועבר למשרד הרווחה.
<דפנה רומן: זה בטיפול של הרווחה.
מירב בן ארי: חשבתי שלא שמעתי.
סופה לנדבר: רוסיה זונה זה לא גזענות?
קסניה סבטלובה: רוסיה זונה זה לא גזענות, לא?
<דפנה רומן: זה לא מה שעולה מהתלונה.
מירב בן ארי: זה לא מה שעולה מהתלונה.
קסניה סבטלובה: רוסיה, שלא יהיו עוד כמוך, זה לא גזענות?
<דפנה רומן: זה לא עולה התלונה.
<דפנה רומן: כל הנושא הגזעני לא עולה מהתלונה בכלל.
<דפנה רומן: לא מילים כאלה ולא מילים אחרות.
מירב בן ארי: אוקיי, תודה רבה.
מירב בן ארי: דנה, בבקשה, את רוצה להתייחס?
מירב בן ארי: מילה אחרונה של משרד החינוך.
קסניה סבטלובה: אני רואה בזה ממש ניסיון לטייח ולעשות את זה סתם מריבה.
קסניה סבטלובה: רבותי, בזמני מריבה זה היה כשילד אחד צועק את טיפשה, לא, את טיפשה ולא כמתנפלים ואומרים לרוסיה זונה, אל תתרבי.
מירב בן ארי: זה מה שאנחנו - - -
קסניה סבטלובה: אני גם דיברתי עם ההורים של הילדה ודיברנו גם עם אחותה ותשאלנו אותן, ותאמינו לי, זה חודשים אחרי חודשים - - -
מירב בן ארי: חבל שהם לא פה.
<יעל בריל: ולכן עושים גם תהליך חינוכי שמונע הסתכלות כזו על ילדים רוסים או ילדים ממוצא אחר.
מירב בן ארי: אני רק ביקשתי הבהרה מבחינה.
מירב בן ארי: כנראה שלא שמעתי טוב.
מירב בן ארי: עכשיו כולכם שמעתם.
קסניה סבטלובה: אלימות זה מזעזע - - -
מירב בן ארי: אני אמרתי שיש - - - קסניה, בכל מקרה יש כאן בעיה.
קסניה סבטלובה: יש פה בעיה מאד גדולה.
מירב בן ארי: זה לא משנה, אני רק רציתי להבהיר את זה מדבריהם, אבל חבל, זה דיון שלכם.
מירב בן ארי: דנה, מילה אחרונה ממשרד החינוך ואני רוצה לתת לעוד שני אנשים את זכות הדיבור.
<מאיה שריר: שתי נקודות מאד בקצרה.
<מאיה שריר: שמי מאיה שריר, אני מנהלת אגף קליטת תלמידים עולים במשרד החינוך.
<מאיה שריר: אנחנו פועלים לקידום השתלבותם של התלמידים העולים במערכת החינוך, וברור שאי אפשר לעבוד רק עם העולים, אלא גם עם החברה הקולטת.
<מאיה שריר: לשם כך הכנסנו לתכנית האסטרטגית של משרד החינוך את הנושא של כשירות תרבותית, לעבוד עם כל צוותי החינוך בארץ בכל מערכת החינוך, לתת כלים לעבודה בסביבה רב תרבותית, היכרות עם תרבויות ארצות המוצא שמהן מגיעים העולים.
<מאיה שריר: יש לנו עבודה מאד מערכתית על תרבות של יהדות אתיופיה, גם תרבות של יהדות צרפת וגם העולים מאוקראינה.
<מאיה שריר: אנחנו הוצאנו מסמך למנהלים לקראת הנובי גוד, על הבנה לנושא של הנובי גוד, על להיעדרות של תלמידים אם יעדרו, וגם טיפלנו בפניות פרטיות שהופנו אלינו.
<מאיה שריר: חברת הכנסת קסניה סבטלובה העבירה מכתב וטיפלנו עם המנהלת.
<מאיה שריר: אנחנו מטפלים נקודתית לטובת התלמידים העולים, כמו גם שהוצאנו לפני חג הסיגד מסמך דומה.
<מאיה שריר: הנושא שהעלה חבר הכנסת אברהם נגוסה על תכניות בתרבות יהדות אתיופיה כן נכנס למערכת החינוך, הוא נלמד אפילו לבגרות, הוא קיים גם במדעי החברה.
<מאיה שריר: אנחנו עובדים פה מערכתית גם עם שפ"י, וגם דנה עם הוועדה למניעת גזענות.
<מאיה שריר: אני אתן לדנה לסיים.
מירב בן ארי: משפט אחרון, דנה, כי הן דיברו והציגו את משרד החינוך כמו שצריך.
<דנה פרידמן: אני רק אצטרף.
<דנה פרידמן: מאחר שאני הצגתי את הדברים בהרחבה בישיבה הקודמת וממילא כל חברי הכנסת שהיו כאן שוב הלכו, אני לא ארחיב.
<דנה פרידמן: אני אשמח להרחיב למי שלא היה בהמשך.
<דנה פרידמן: אני מצטרפת לקריאה של נדאל או לדברים של נדאל.
<דנה פרידמן: מערכת החינוך, על אף הרצון הטוב שלה ואנחנו מחויבים לנושא, אכפת לנו ואנחנו מגיעים לכאן כי אכפת לנו.
<דנה פרידמן: מערכת החינוך לא פועלת בוואקום, היא לא פועלת בחלל ריק, היא פועלת בתוך סביבה שכל הסביבה הזו בעצם משדרת אלימות, תוקפנות וגזענות.
<דנה פרידמן: אם אנחנו רוצים לפעול נכון והתכנית שאנחנו מובילים היום במשרד משלבת את כלל הקהלים ומשרדי הממשלה ואנחנו גם עומדים לשלב מפגש של חברי כנסת עם תלמידי תיכון סביב הסתה ומניעת גזענות שחברת הכנסת מירב בן ארי מובילה.
<דנה פרידמן: אנחנו הולכים להוסיף שידור, שתכננו אותו מלכתחילה ב-3 בפברואר בנושא של חופש הביטוי והסתה והטמעה של חוזר מנכ"לית המשרד, שמדבר על שיח וחשוב לשוחח ולא לטאטא את זה מתחת לשולחן.
<דנה פרידמן: אבל אנחנו כולנו צריכים להירתם.
<דנה פרידמן: חברים, זה לא יעזור שאנחנו נהיה שם במשרד וכולם יגידו משרד החינוך לא עושה את עבודתו.
<דנה פרידמן: בואו תעזרו בכל הצורות האפשריות ו - - -
קסניה סבטלובה: אני חושבת שגם החוק שאברהם נגוסה דיבר עליו וגם החוק שלצערי הרב הקואליציה הפילה אותו, החוק לחינוך נגד גזענות שגם הופל, היו יכולים לעזור.
קסניה סבטלובה: אבל זו דעתי.
מירב בן ארי: אנחנו נתייחס לחוק הזה גם בנושאי הוועדה.
מירב בן ארי: יוליה, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית, בבקשה.
<יוליה בוסויוק: קוראים לי יוליה, אני נציגת המועצה הארצית לתלמידים ונוער.
<יוליה בוסויוק: קודם כל אני אתחיל ואומר שהמקרה הזה הוא ללא ספק מאד מאד מאד חמור, והוא לא חמור רק בגלל מה שקרה, הוא חמור בגלל שהוא אומר שיש עוד הרבה הרבה מקרים כאלה ועל כל אחד כזה יש עוד המון שאנחנו לא יודעים עליו והם קורים כל יום.
<יוליה בוסויוק: אני יכולה להגיד את זה במיוחד על עצמי, גם אני בתור עולה חדשה לשעבר, אין ספק שהילדים האלה – רוסים, עולים חדשים, אתיופים – חווים גזענות על בסיס יום יומי.
<יוליה בוסויוק: ברור שלא תמיד זה מגיע לאלימות פיזית, אבל גם אלימות מילולית הרבה פעמים פוגעת ואפילו יותר.
<יוליה בוסויוק: אני מאמינה שגזענות ושנאה הרבה פעמים נובעות מבורות, נובעות מחוסר ידע, נובעות מחוסר הכרה.
<יוליה בוסויוק: ברגע שאני לא מכירה את האחר – יש סיכוי טוב שאני אשנא אותו ולא ארצה להתחבר אליו.
<יוליה בוסויוק: ברור שלא הכל בחינוך.
<יוליה בוסויוק: ברור שהחינוך לא אחראי להכל ומשרד החינוך לא עושה קסמים ולא יכול לפתור את הבעיה בבת אחת, אבל אני חושבת שהרבה דברים שהם במשרד החינוך כן קשורים לשנאה הזאת ולגזענות וקודם כל תכניות הלימוד השונות.
<יוליה בוסויוק: בעצם זה מונע מהאחר להכיר אותי וממני להכיר את האחר.
<יוליה בוסויוק: ואני מדברת על למשל אם היו מכניסים בתכנית הלימוד דברים כמו הנובי גוד, טיפה הסבר על זה, אז אני מאמינה שהילדים האלה היו חווים הרבה פחות שנאה.
<יוליה בוסויוק: תרבות שהיא גם של ישראלים שהם ערבים, תרבות אפילו של פלסטינאים, אתיופים.
<יוליה בוסויוק: אני שמחה לשמוע שהתרבות האתיופית מתחילה להיכנס למערכת של משרד החינוך - - -
<מאיה שריר: גם על הנובי גוד.
<יוליה בוסויוק: כי זה באמת מה שעוזר.
מירב בן ארי: גם הנובי גוד.
מירב בן ארי: היא התייחסה לזה.
<יוליה בוסויוק: רציתי להגיד שגם אנחנו במועצה הארצית מנסים לפעול בנושא הזה ואנחנו פתחנו בעצם צוות שעובד על גזענות ומתחיל בימים אלה לפעול.
<יוליה בוסויוק: זה נושא כל כך כל כך חשוב.
<יוליה בוסויוק: התלמידים של היום, הנוער של היום זה החברה שלנו של המחר, זה אנשים הבוגרים שאחר כך יוצרים את החברה שלנו, שיכולים לרצוח ובאותה מידה יכולים גם לאהוב אחד את השני וליצור חברה מאוחדת ושלמה.
<יוליה בוסויוק: תודה.
מירב בן ארי: תודה רבה יוליה.
מירב בן ארי: עוד מישהו שרוצה להעיר משהו לוועדה לפני שאנחנו עושים סיכום?
מירב בן ארי: אוקיי, יופי.
מירב בן ארי: אז ראשית אני כמובן אתנצל בשם יושב ראש הוועדה שלא יכול היה לנהל את הדיון.
מירב בן ארי: הוא גם ביקש למסור פה שהוא נגד כל גילוי של גזענות ושנאה כלפי מי ששונה ממך או שחושב אחרת ממך, ושעל מערכת החינוך לדבר ולהסביר על הרקע והשונות של כל מרכיבי החברה הישראלית.
מירב בן ארי: אז זה גם היה חשוב להעביר מחבר הכנסת יעקב מרגי, יושב ראש הוועדה.
מירב בן ארי: יש כאן כמה דברים שצריך להתייחס בדיון, ואני רוצה לומר דבר אחד לחברת הכנסת סופה לנדבר, שלא יהיה לא ברור.
מירב בן ארי: גזענות היא גזענות.
מירב בן ארי: אז גם אם במקרה הספציפי הזה נגלה להפתעתנו, למרות מה שהמשפחה אמרה, נגלה שזה לא היה, זה לא משנה את העניין שידוע.
מירב בן ארי: אנחנו כל הזמן נלחמים במילה עולים, הם כבר לא עולים.
מירב בן ארי: הם ילידי הארץ.
מירב בן ארי: גם האתיופים, גם יוצאי חבר העמים - - -
סופה לנדבר: יוצאי אתיופיה, יוצאי רוסיה.
מירב בן ארי: נכון, נכון, אני איתך בעניין הזה.
מירב בן ארי: הם לא עולים ולנו כחברה צברית, שאפילו אנחנו לא צברים, כי גם ההורים שלי בכלל מהגרים מארץ אחרת, או לפחות הסבא והסבתא שלי, ולכן כחברה של מהגרים אני מאד מתחברת למה שאת אומרת, יוליה, ברגע שאומרים מישהו שונה אנחנו מפחדים ממנו ומהפחד אנחנו משתמשים בכלים של אלימות.
מירב בן ארי: ולכן, זה לא משנה אם במקרה הספציפי הזה נגלה שהוא לא אמר לה רוסיה וכאלה, עדיין זה משהו שקורה כל הזמן, ולכן אני גם שמחה שמשרד החינוך עשה כאן חוזר מנכ"ל חדש שמבהיר והולך לבתי הספר.
מירב בן ארי: אבל יש לי כאן כמה הערות.
מירב בן ארי: אחד, לגבי הצעת חוק של אברהם נגוסה, אנחנו כוועדה נבקש לדעת את עמדת החינוך ולמה הורידו אותה מסדר היום.
מירב בן ארי: בטח כשהוא חבר כנסת מהקואליציה.
מירב בן ארי: אנחנו נקבל הבהרות.
מירב בן ארי: דבר שני, עיריית פתח תקווה.
מירב בן ארי: ואת כועסת ואני מבינה את הכעס ואת מביעה תרעומת וגם אני כועסת, כי הייתה צריכה לשבת פה, וגם עם כל הכבוד להבהרה שלך והבהרת וגם את הבהרת לנו את הדברים, היה צריך לשבת פה ראש מינהל חינוך של עיריית פתח תקווה, שהייתה צריכה לבוא ולהסביר לך, כי זו הצעה לסדר שאת העלית.
מירב בן ארי: מה רצית לומר?
סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שהנאומים של משרד החינוך ושל מי שהיה כאן בוועדה, הם נוגעים בלב, אבל לא יכול להיות, וכן, משרד החינוך עושה עבודה נהדרת, אבל בגלל שאני התעקשתי על מקרה ספציפי, אני חושבת שאם אנחנו שולחים ילד לצהרון או לבית ספר, לשיעורים או לשיעורים אחרי הצהריים, אנחנו מצפים שהוא חוזר שלם ובריא.
מירב בן ארי: מובן.
סופה לנדבר: בגלל זה אני התעקשתי על המקרה הספציפי.
מירב בן ארי: נכון, ולכן אנחנו נבקש את ההתייחסות של עיריית פתח תקווה, של מינהל החינוך, כולל מנהלת או מנהל הצהרון לנושא הזה של הצעת החוק שהעלו חברות הכנסת.
מירב בן ארי: ואני רוצה לומר עוד משהו.
מירב בן ארי: אנחנו הוצאנו את זה אז, אני מקווה שזה יצא כסיכום לשר ואני מבינה שעוד לא קיבלנו התייחסות.
מירב בן ארי: אנחנו ביקשנו מהשר התייחסות לתקציב הנמוך של 3.5 מיליון שקלים.
מירב בן ארי: דיברתי על זה אז, גם ביקשתי מהוועדה.
מירב בן ארי: צריך לוודא את זה שמקבלים התייחסות ספציפית.
<יהודית גידלי: לא, אבל יש להם שלושה חודשים.
מירב בן ארי: אה, שלושה חודשים נתנו להם?
מירב בן ארי: לדעתי עבר חודש בטוח.
מירב בן ארי: אנחנו צריכים לקבל תשובה ממשרד החינוך למה התקציב כל כך נמוך, התייחסות ספציפית לנושא הזה.
מירב בן ארי: דבר אחרון שאני רוצה לומר.
מירב בן ארי: אנחנו כבית המחוקקים ובכלל כחברה, אנחנו צריכים למדר תופעות כאלה, ומבחינתנו, אני באמת רציתי כל פעם להוריד את השיח שהיה כאן של ערבים ויהודים, לא כי הוא לא חשוב, הוא חשוב, הוא מרכז חיינו, אבל יש כאן הצעה לסדר ספציפית, שגם ככה פעם שעברה טורפדה ולכן היה כאן דיון לעניין הזה.
מירב בן ארי: ואת ההשלמות לדיון, חברת הכנסת סופה לנדבר, אנחנו נקבל.
מירב בן ארי: אני רוצה להודות לכם.
מירב בן ארי: כמובן, המיזם שלקחתי על עצמי לעניין של הסתה, אנחנו נמשיך בו בבתי הספר, כמו שקבענו, ב-21 בינואר בבתי הספר התיכוניים ונזמין חברי כנסת להשתתף.
מירב בן ארי: אני מודה לכולכם שבאתם.
יעקב מרגי: חינוך, תרבות וספורט.
<חזי משיטה: ומדני, שכבר הספקנו לעשות שיתופי פעולה גם עם האקדמיה, לתת את נקודת המבט שלהם, מה נעשה בנגב מבחינת חינוך.
<חזי משיטה: מעבר צה"ל דרומה כולל בתוכו השקעה של 21 מיליארד שקל לבניית הבסיסים הבאים: קרית ההדרכה, קרית המודיעין וקרית התקשוב.
<חזי משיטה: אני אגיע לזה בהמשך, אתם תראו למה הכוונה.
<חזי משיטה: התקציב הוא לבניית בסיסים בלבד מהגדר פנימה, אין בתקציבים שמערכת הביטחון קיבלה כדי לעשות איזה שהוא כביש או מרפאה, או כיתה.
<חזי משיטה: הבסיסים האלה נועדו לבניית הבסיסים.
<חזי משיטה: כן הושקעו ועדיין ממשיכים להשקיע בתשתיות לאומיות.
<חזי משיטה: כמו שראית, אדוני היושב ראש, הכביש שאתה נסעת בו הוא כביש ארבעה מסלולים, עם גדר הפרדה, הוא אמנם מסתיים בכניסה לשער הבסיס, אבל באמת ממרכז הארץ אפשר להגיע דרך כביש 6 בכביש ארבעה מסלולים שמגיע עד קרית ההדרכה.
<חזי משיטה: צריך להגיד שהכפילו את המסילה, לבאר שבע יש מסילה כפולה, בעוד חודש וחצי תיפתח המסילה המערבית שתאפשר הגעה גם מתל אביב, דרך אשדוד, אשקלון, נתיבות, אופקים, לבאר שבע, וכמובן כביש 31, למי שמכיר, זה כביש שעשה את השינוי והיום כביש 6 ממשיך עד צומת שוקת והמשכו של הכביש הזה זה כביש 31 שמגיע עד ערד.
<חזי משיטה: שוב, כביש מאוד מודרני, חדש, ארבעה מסלולים עם גדר הפרדה, שבאמת מחסל את התופעה של כביש דמים שהיה שם ב-20 השנה האחרונות, שנהרגו הרבה מאוד אנשים בגלל הרבה מאוד סיבות, לא בגלל שהייתה תנועה רבה, אלא בגלל שהכביש הזה היה כביש אדום לנוהגים בו, לגמלים שעברו שם.
<חזי משיטה: הדבר הזה בוודאי יפחית את תאונות הדרכים וגם יאפשר למשתמשי הדרך להגיע בבטחה ממזרח למערב לכיוון ערד.
<חזי משיטה: מה אנחנו בונים בשלושת הבסיסים האלה?
<חזי משיטה: אנחנו בונים כמיליון מטר מרובע, רק בבסיסים.
<חזי משיטה: אני יכול להגיד כבר עכשיו שההערכה שלנו, שייבנו מיליון מטר מרובע נוספים סביב הבסיסים האלה לתשתיות שיידרשו, בעיקר תשתיות אזרחיות.
<חזי משיטה: שיטת ההתקשרות בבסיסים האלה, אני רוצה לעמוד עליה לדקה.
<חזי משיטה: שיטת ההתקשרות של מערכת הביטחון לבניית הבסיסים היא כזאת שצה"ל מגדיר מה הצרכים המבצעיים שלו, אנחנו במינהל המעבר דרומה במשרד הביטחון, מוציאים על זה מכרז, או עורכים את המכרז והמכרז הוא בשיטה של התקשרות של PPP.
<חזי משיטה: זה אומר שמשרד הביטחון מתקשר עם גופים אזרחיים, שהם מביאים את התקציב או את המימון מבנקים, בונים את הבסיסים, אנחנו מפקחים על הבנייה כשאנחנו מקבלים את התוצר שהתכוונו אליו והם מתפעלים את הבסיס ל-25 שנים.
<חזי משיטה: בדרך הזאת, בתפעול של 25 שנים אנחנו מחזירים את הכסף.
<חזי משיטה: זה, אם תרצו, מעין משכנתה.
<חזי משיטה: הם מביאים את הכסף, בונים ואנחנו מחזירים להם על תפוקות תוך כדי השנים שהם מפעילים את הבסיס הזה.
<חזי משיטה: מרבית שירותי החיים שקורים בתוך הבסיס הזה מתופעלים על ידי הזכיין, בדרך הזאת אפשר לשלם לו.
<חזי משיטה: ניקח לדוגמה, בבסיס הזה כל הנושא של אחזקה, תחזוקה, הזנה של החיילים, גננות, אחזקה חימושית, נעשים על ידי הזכיין.
<חזי משיטה: בדרך הזו אנחנו יכולים לשלם לו כסף.
<חזי משיטה: הוא בנה את המגורים, הוא בנה את הכיתות, הוא בנה את המעבדות והוא מקבל את הכספים האלה לאורך 25 שנה.
<חזי משיטה: אנחנו נעשה את זה גם בבסיסים הבאים, באמ"ן ותקשוב באותה שיטה.
<חזי משיטה: חלק מרכזי מהבנייה של שני הבסיסים האלה תהיה באותה שיטה שתאפשר לנו באמת גם לפרוס את התשלומים למשך 25 שנים.
<חזי משיטה: יש דברים שאני כבר מקדים ואומר שלא יעברו לזכיין.
<חזי משיטה: כל דבר שאמא שלחה את הילד או את הילדה שלה לצבא והיא מצפה מהרמטכ"ל, שהוא יהיה הכתובת עבורה, קרי כל נושא של אבטחה של הבסיס, של ביטחון, של רפואה, של נשים, של דת, יישאר בידי הצבא.
<חזי משיטה: כל נושאי הליבה האלה לא עוברים לזכיין.
<חזי משיטה: כשהבסיסים האלה כולם יהיו בנויים כאן, וזה נושא חשוב - - -
יעקב מרגי: כשאמרת חימוש של הבסיס, למה התכוונת?
<חזי משיטה: החימוש, מביאים הנה את בה"ד 20 ויהיו כאן הרבה מאוד כלים חימושיים ודברים שאולי יצטרכו תיקונים, הם יעשו את הדברים האלה במסגרת הזיכיון שהם קיבלו.
<חזי משיטה: אני כן רוצה לעמוד על המיליארד וחצי שקל שאתם רואים כאן.
<חזי משיטה: בפעילות של שלושת הבסיסים האלה הייצור של ביקושים לצרכים של עסקים קטנים, בינוניים, גדולים, קבלנים וספקים, מיליארד וחצי שקל בשנה יוצאו כאן בנגב כדי לרכוש את הדברים.
<חזי משיטה: זאת מהפכה של מנועי צמיחה שלא ידע הנגב במשך עשורים רבים.
יעקב מרגי: יש ייחודיות לזכייני דרום?
<חזי משיטה: יש ייחודיות לזכייני דרום, שהוא חייב לעשות רכש בדרום בגובה מסוים מההתקשרות.
<חזי משיטה: יש לו התחייבות לרכוש חלק מהנושאים שהוא רוכש בכחול-לבן ומהנגב, יש לו גם מחויבות להעסיק עובדים מהדרום.
<חזי משיטה: כאן יש איזה שהוא משהו שחוקית אי אפשר לעשות אותו, אבל אנחנו חייבים אותו ולכן אושר לנו, גם על ידי סגן היועץ המשפטי לממשלה להכניס אותו בתוך החוזה.
<חזי משיטה: אנחנו מחויבים שיהיה לנו כאן שליש מאנשי הפעלת העיר של הזכיין האזרחים, שיהיו יוצאי צבא, מהסיבה הפשוטה, שבכל רגע נתון חלילה אם קורה משהו, המזמין, קרי משרד הביטחון, צריך להיכנס לנעלי הזכיין, ואם אנחנו נכנסים לנעלי הזכיין אנחנו צריכים שיהיה לנו איזה שהוא כוח אדם שיוכל לאפשר לנו להיכנס ולהמשיך לתפעל את הדבר הזה.
<חזי משיטה: אבל אני כן אתן דוגמה.
<חזי משיטה: הבסיס הזה נבנה, אנחנו מאוכלסים ב-50% ממנו כמעט, יש עדיין חלק, שאנחנו נראה בהמשך, עדיין לא גמור.
<חזי משיטה: כל המהלך הזה יסתיים באפריל 2016.
<חזי משיטה: יש שלושה בסיסי הדרכה שעדיין לא נכנסו, בה"ד 7, בה"ד 20 ובה"ד 6. הם צפויים להיכנס בחודשים הקרובים.
<חזי משיטה: אני מעריך שהם יוציאו כאן כ-2.2 מיליארד שקל להכנת הבסיס, זה פחות או יותר האומדן שלנו.
<חזי משיטה: עד היום הם הוציאו 1.5 מיליארד.
<חזי משיטה: סכום של 1.1 מיליארד הוצא בדרום אצל עסקים בדרום.
<חזי משיטה: אני אתן לכם דוגמאות.
<חזי משיטה: זאת עיר של 10,000 תושבים, כל הריהוט שאתם רואים ותראו במהלך סיור נקנה במפעל בשדרות.
<חזי משיטה: כל הכבלים שנמצאים בקירות ומחוץ לקירות ומה שביניהם, נקנו ממפעל בדרום.