GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מקס פרץ: המחזור הראשון סיים בשנה שעברה והילדים היום מתקנים מכשירי טלפון.
<מקס פרץ: אלה ילדים שיוציאו 14-16 יחידות בגרות, אבל יש להם מקצוע ביד שהם כבר עושים איתו קצת כסף.
<מקס פרץ: הם מתקנים.
<מקס פרץ: אנחנו צריכים למצוא את חוות הדעת המשפטית לפתוח כאן מעבדה למען תושבי דימונה החלשים, שנוכל לפתוח מעבדה כאן שתטפל בכל - - - היום לכל אחד יש את המכשיר הזה וזה עולה המון כסף בתחזוקה.
יעקב מרגי: יש מישהו סביב השולחן שרוצה להתייחס בקצרה?
<אבי אדרי: אני רק משפט קצר.
<אבי אדרי: אני הרפרנט של בית הספר מטעם רשת עמל.
<אבי אדרי: אני מאוד מאוד גאה ושמח על שיתוף הפעולה עם משרד החינוך והרשות על העשייה.
<אבי אדרי: כל בתי הספר העל יסודיים בדימונה הם של רשת עמל, אנחנו גאים ושמחים על שיתוף הפעולה המאוד מבורך ומוצלח עם כל הגורמים.
יעקב מרגי: איפה ממוקמת דימונה מול כלל העשייה שלך בארץ?
<אבי אדרי: באחד המקומות הגבוהים ביותר, ראה - - -
<בני ביטון: תגיד במקום הראשון.
<אבי אדרי: כשאני אומר במקום הראשון - - -
<בני ביטון: הוא עכשיו זכה במכרז, אז זה בסדר.
<אבי אדרי: אתה יודע, זה מול מקס סיוון, שבח מופת, יש לנו גם בתי ספר - - - באמת במקום מאוד מאוד גבוה, מקום מאוד טוב.
<אבי אדרי: חשוב לי להדגיש, לא רק ברמת ההישגים, בהישגים הם נושקים ל-90 ומעל 90 גם בזינמן דימונה וגם באחווה.
<אבי אדרי: ביקרתי הבוקר בבית הספר של הקהילה העברית, אחרי החורף הם הולכים לעבור את ה-90%.
<אבי אדרי: אז זה באמת באחד המקומות הראשונים.
<עמירה חיים: מירב אמרה משהו מאוד משמעותי לגבי מי משפיע על מערכת החינוך.
<עמירה חיים: אז נכון שיש רוח מפקד והמנהל הוא המרכזי, ללא כל ספק בלי מנהל מרכזי אתה לא יכול להוביל מערכת, יחד עם זה הקובייה הקטנה של השיעור, או במפגש בתוך המערכת, הקובייה הקטנה של המערכת, המורה נפגש עם התלמיד, שם מתרחשת הלמידה ושם זה המרכזי.
<עמירה חיים: אם נחזור שנייה אחת לדוח מקנזי שבחן 25 מדינות בעולם, מה הכי משפיע על הלמידה, בסופו של דבר אם אני אתמצת בשורה אחת, הוא לא כתב את זה אבל אני אתמצת את זה בשורה אחת, את כל המחקר הענק הזה, הייתי אומרת שסך הישגי התלמידים זה סך יכולות המורים.
<עמירה חיים: מורות ומורים עם יכולות, מורים שיכולים לעשות את המהפך עושים את זה בתוך הכיתות.
<עמירה חיים: ואת צודקת מאוד בנקודה הזאת של איפה המורה.
<עמירה חיים: בצד זה יש את המערכת, מול היועצות, איפה את ברצף וכו', זה נכון, אבל בשורה התחתונה זה רמת המורים.
<עמירה חיים: הכול יושב על פיתוח מקצועי של מורים ורמה של מורים.
<עמירה חיים: זה רציתי לומר.
מירב בן ארי: אני רק רוצה להגיד לך משהו אחד, את אמרת על צמצום פערים במגזר הבדואי, את הדגשת שזו פעם ראשונה שהמורות והגננות הן מוסמכות, אחרי שנים - - -
<עמירה חיים: בעשר שנים לא הייתה גננת מוסמכת אחת במגזר הבדואי.
מירב בן ארי: אפרופו הפיקוח המקצועי.
מירב בן ארי: כן, אני זוכרת את זה עד עכשיו.
יעקב מרגי: אל"ף, תודה לכל מי שהשתתף היום בסיור הזה.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר ברכה מיוחדת לראש העיר שבמפגש הראשון שלנו בכנסת בקדנציה הזאת אמר לי 'אהלן וסהלן, מתי ועדת החינוך יורדת לדימונה?' למה?
יעקב מרגי: הרי אפשר לקיים דיון גם בכנסת.
יעקב מרגי: ראש עיר שמזמין את הוועדה אליו בביטחון מלא וחוזר על זה במפגש השני ובפגישה השלישית ידעתי שיש פה חוזק.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לגרוע בזה שאני מכיר את דימונה, אני לא מופתע, לא נפלתי היום, אבל באמת באמת אני מתנתק ממה שאני יודע ואני מוצא כאן, אדוני ראש העיר, אני מוצא את הנקודות שאני מנסה לחזור עליהן בדיונים סביב מערכת החינוך.
יעקב מרגי: מצאתי כאן ביטוי לנסות ולתת הזדמנות שווה לכל ילד, שזה משאת נפשי לשפר בקטע הזה.
יעקב מרגי: אני אחזור על הפתגם ההוא ששבה את לבי ואני אומר אותו, שמעתי אותו גם ממנהל מחלקת החינוך של אילת, זה פתגם ידוע, אבל הוא אמר את זה וגם חרבונה הזכור לטוב במגילה, הוא אמר בעיתוי הנכון ובזמן הנכון את מה שהוא אמר להמן, גם עץ גבוה שהכין.
יעקב מרגי: הוא אמר אין דבר יותר לא שוויוני מאשר לתקצב באופן שוויוני אנשים שחיים במצב לא שוויוני.
יעקב מרגי: אנחנו, המינהל התקין והאוניברסאליות והממלכתיות, כל האפיקים האלה יפים ונדרשים בחברה תקינה וחברה מתוקנת שצריכה להתנהל, אלא מה?
יעקב מרגי: שאנחנו חברה, זה לא עסק, זה לא בית מלאכה ואנחנו עוסקים בבני אדם.
יעקב מרגי: פעם, כן, אם מישהו אמר 'אני לא הגעתי', אז הסתכלו עליו 'מה אתה רוצה?
יעקב מרגי: ' האשימו אותו ואת ההורים שלו ואת כל - - - אנחנו יודעים מה זה ו'תשתקו', 'תפסיקו לדבר'.
יעקב מרגי: את הילד זה לא מעניין למה הוא הגיע למה שהוא הגיע.
יעקב מרגי: היה כשל, של המדינה, של ההורים, של המערכת, הילד כרגע במצב נתון, לא מעניין מה הסיבות.
יעקב מרגי: לפעמים אלה סיבות אובייקטיביות שלא תלויות בו ולא בהורים שלו, זה היכולות האישיות שלו, לפעמים זה התנאים הסביבתיים שלו ולפעמים, לצערנו הרב, אנחנו יודעים גם איפה ההורים שלו בחרו לגור.
יעקב מרגי: גם זה פרמטר.
<קריאה: הם לא בחרו.
יעקב מרגי: או לא בחרו, בסדר.
יעקב מרגי: או שבחרו בשבילם.
יעקב מרגי: נכון, תודה על הדיוק.
יעקב מרגי: לכן אני שמח שהיום, אני אומר לכם, היום, זה לא מובן מאליו.
יעקב מרגי: עד לפני שלוש שנים, אני קדנציה חמישית בכנסת, פוליטיקאי שהיום הוא לא נמצא והוא עתיר ניסיון ועתיר זכויות, תמיד כשהיו באים ומדברים על צמצום פערים ולחזק את החלש הוא היה אומר 'רבותיי, תפסיקו לקטר, אני בעשר אצבעות שלי הגעתי למה שהגעתי ועשיתי ועשיתי ועשיתי'.
יעקב מרגי: בסדר, יש גם כאלה שלמרות שהם שחו בבוץ הצליחו לצאת מהבוץ, אבל לא כולם כמוך.
יעקב מרגי: אנחנו כמערכות צריכים לאפשר את זה.
יעקב מרגי: וכן, לתקצב באופן לא שוויוני, וכן, כן, בני, אל תירתע, תמשיך עם הקו שלך, תקצוב דיפרנציאלי בחינוך - - -
<קריאה: כבר עשו בוועדת - - -
יעקב מרגי: למה לא? אני, נאה דורש נאה מקיים, כשר הראשון שיישמתי את הנושא הזה בתקציב שירותי הדת.
יעקב מרגי: אם אתה זוכר, המועצה הדתית דימונה הייתה כושלת, גירעונית וכשאני באתי לטקס יום הזיכרון גערתי בראש המועצה כשראיתי ככה את בית העלמין במצב שלו, כי הם קיבלו ים של כסף, נתתי, עשינו כיסוי גירעונות ועשינו תכניות הבראה והעברנו ים של כסף והיום במועצות דתיות, אתם שומעים על הלנת שכר במועצה הדתית דימונה?
יעקב מרגי: אתם זוכרים שנה של הלנת שכר?
יעקב מרגי: זוכרים אי הפרשות?
יעקב מרגי: עובדים עבדו, בלניות, קברנים, ולא קיבלו שכר.
יעקב מרגי: זה הצלחנו למנוע בלי שהאוצר הוסיף שקל, בתקצוב דיפרנציאלי.
יעקב מרגי: אין שום סיבה שהמדינה - - - נכון, עכשיו יש ויכוח, אם זה על חשבון המדינה או על חשבון הרשויות החזקות.
יעקב מרגי: הלוואי שהייתי יכול לומר לך על חשבון המדינה, לא רוצה להסתתר אחרי כלום, אני רוצה תקצוב דיפרנציאלי תוצאה סופית, איך זה יבוא?
יעקב מרגי: זה בעיה של ההנהגה.
יעקב מרגי: כשאני אומר תקצוב דיפרנציאלי, כן, מה לעשות, כי אם בני ביטון עם כל הרצון הטוב שלו, עם מה שאין לו ומה שיש לו עשה ממנו מערכת חינוך כזו כפי היא היום, תארו לכם שלבני ביטון היה אזור תעשייה יותר גדול והיו לו הכנסות מארנונה שהיו יכולים לתת לכם, במקום לשים את זה בפק"מים כמו רשויות אחרות, לתת לחינוך, 10% תוספת על מה שיש.
יעקב מרגי: מה כל מנהל בית ספר, מקס פרץ, עוד 10% מה היית עושה?
יעקב מרגי: אז זה לא הוגן.
יעקב מרגי: מדברים על הזדמנות שווה, עיריית ראשון לציון שהיא די חזקה, יש לה עודפים עד בלי די, הוא יכול להשקיע בחינוך, אז אני מקבל את אותה הזדמנות שיש לילד שגר בראשון?
יעקב מרגי: מישהו סופר לי את זה שאני שכן של הפזורה הבדואית ומה זה משליך על העיר שלי?
יעקב מרגי: מישהו מודד לי את זה?
יעקב מרגי: אז אני לא מסתתר, לא מצטנע, שלא יאהבו אותי הרשויות החזקות.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אתם תקבלו גב חזק.
יעקב מרגי: אני יודע שמשתמשים בזה ואומרים לכם 'אל תסכסכו בתוך השלטון המקומי'.
יעקב מרגי: אני לא יודע איך, הקטע הזה, משרד החינוך אומר 'התחלנו בתקצוב דיפרנציאלי', אז הוא עושה את זה בכל מיני תוספות שהוא עושה, אבל אנחנו בשיטה הזו יוצרים עיוות כי זה לא הולך בפס רחב לכל התלמידים.
יעקב מרגי: התקצוב הדיפרנציאלי, נכון, בסעיפים מסוימים - - -
מירב בן ארי: בבתי ספר יסודיים ראינו את המדינה משקיעה - - - בתיכון יש בעיה.
יעקב מרגי: לכן אני אומר, צריך לעשות את זה בשום שכל.
יעקב מרגי: ולמה אני אומר?
יעקב מרגי: דווקא כי ראיתי פה מצוינות אני מדבר על תקצוב דיפרנציאלי.
יעקב מרגי: אני לא אומר כמעט יש מאין, אני לא אומר יש מאין כי המדינה משקיעה, אבל תארו לכם שהיו פה עוד יכולות.
מירב בן ארי: מזל שיש שר אוצר חברתי שמאמין ב - - -
יעקב מרגי: דיברנו על זה וצריך - - -
מירב בן ארי: זה רק מה שאני אומרת, שדיפרנציאציה זה חלק מסדר יום.
יעקב מרגי: וצריך לנצל את התקופה הזו.
יעקב מרגי: צריך לנצל את התקופה הזו כי באמת באמת כל השרים הכלכליים - - -
<בני ביטון: בקדנציה הבאה יהיה - - -
יעקב מרגי: עזוב, אני לא רוצה להיכנס לקטע פוליטי.
יעקב מרגי: אני רוצה לחתור לזה, אדוני ראש העיר, אמרתי, ראיתי את החינוך למצוינות, ראיתי את הדחיפה של החלש.
יעקב מרגי: לא הייתי סולח לעצמי אם לא היית מקדיש לתלמידים עם הצרכים המיוחדים.
יעקב מרגי: לא הייתי סולח לעצמי.
יעקב מרגי: אין מקום שאין בו, זה הקשיים האובייקטיביים.
יעקב מרגי: אדם יכול להיות רופא, היי טקיסט, עם אקזיט שיושב בבית עם כמה מאות מיליוני שקלים, אבל מה לעשות, יש ילד כזה, שלא שאל אותך ולא שאלו אותך והוא ילד והוא נשמה, צריך לתת לו.
יעקב מרגי: להביא אותו, להעצים, להוציא את המקסימום מכל ילד.
יעקב מרגי: מה שאי אפשר אי אפשר, אבל לתת.
יעקב מרגי: זה הקטע הזה של שוויון ההזדמנויות, החשיבה מחוץ לקופסה.
יעקב מרגי: אני אומר, רבותיי, אני אגואיסט, אני חוזר כמו מנטרה בדיונים, בחינוך צריך לחשוב מחוץ לקופסה.
יעקב מרגי: לכן אהבתי את היציאה של הקטע של לימוד עברית, כי לא בהכרח - - - חז"ל אומר, כשם שפרצופיהם שונים כך דעותיהם שונות.
יעקב מרגי: כך היכולות שלהם שונות, לא דומה אדם אחד לשני בשום תחום.
יעקב מרגי: בשום תחום.
יעקב מרגי: נכון, יש תורה, תורת לחימה, תורת איך מלמדים, יש תורה, אבל תמיד יש את היוצא מן הכלל, לא כולם שם.
יעקב מרגי: החוכמה והשכל לא נמצאים במקום אחד, צריך בחינוך לצאת מחוץ לקופסה ומצאתי את זה כאן.
יעקב מרגי: מכללת הסייבר.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם, רבותיי, הבוקר אמרתי ואני אחזור, כי לא כולם היו בפתיחה, אני מאלה שחושב שבצה"ל נושא הסיירות הוא הכרח ואנחנו כולנו יודעים מה הערך המוסף של הסיירות מכל חיל.
יעקב מרגי: הרי למה צריך סיירת בגולני?
יעקב מרגי: אם יש גולני - - -
<בני ביטון: אתה מדבר, היום זה רלוונטי, צריכים את הקומנדו היום.
יעקב מרגי: למה צריך סיירות ספציפיות בתוך הצנחנים?
יעקב מרגי: עורב, שקד?
יעקב מרגי: אנחנו מזהים יכולות בקבוצה מסוימת ואני חושב שצריך, ועמירה, את חייבת להיות פרטנרית בקטע הזה.
יעקב מרגי: את חייבת להיות פרטנרית, זה צריך לבוא מלמטה.
יעקב מרגי: אנחנו, הפוליטיקאים, נתפסים ומיד בודקים איפה זה בא לך, מתחילים לעשות ניתוח סוציו, לא יודע, מכל הבחינות, מאיפה זה בא לך ומתחילים לקרר את זה.
יעקב מרגי: זה צריך לבוא מלמטה.
יעקב מרגי: מערכת חינוך איכותית כמו של דימונה יכולה לייצר כבר מכיתה י' סיירת שב-י"ג-י"ד יש תואר ראשון, אקדמי.
יעקב מרגי: אני אחזור על זה וזה אפשרי, רבותיי.
יעקב מרגי: אנחנו טובעים בסבך הנוסחאות, בסבך - - -
<בני ביטון: גברתי הדוברת, מפה ייצאו שתי אמרות, אחת, הקמת מכללת הסייבר ותואר ראשון בכיתה י"ג.
<בני ביטון: אנחנו פתחנו את זה.
<בני ביטון: עם זה תצא ועדת החינוך בראשותך.
יעקב מרגי: רבותיי, לא ייתכן, אני אומר לא בגלל ששמעתי את זה מראש העיר, לא ייתכן אם יש עיר פריפריאלית גיאוגרפית זאת דימונה.
יעקב מרגי: אומרים לי שבאר שבע כבר לא פריפריה, כי התשתיות מקצרות, אז זה חרב פיפיות.
יעקב מרגי: זה נכון, תשתיות איכותיות זה חרב פיפיות כי הפריפריה מתקרבת למרכז והמרכז מתקרב לפריפריה, לכן החשש שלנו שלא נירדם בשמירה ונביא את הפירות שאנחנו כולנו מייחלים מעיר הבה"דים, מהעברת בסיסי צה"ל לדרום, שלא נמצא פה איזה עיר עבודה וכולם הולכים לישון במרכז.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים לתת להם אטרקציות מכל הבחינות פה, מערכת חינוך איכותית יש פה, צריך לשדרג אותה עוד קצת, יש פה תרבות פנאי, צריך להעצים את תרבות הפנאי, שירותי הבריאות ומקומות עבודה.
יעקב מרגי: ברגע שיש את שלושת הדברים האלה זה מביא אוכלוסייה.
יעקב מרגי: אחד הדברים שיכולים להביא, אין סיבה שבדימונה לא תקום מכללה כלשהי, אקדמית, אין שום סיבה.
יעקב מרגי: מדברים על מעצמת סייבר, באר שבע מעצמת סייבר, אין בעיה, שבאר שבע תספק לה את האקדמיה.
יעקב מרגי: אני אומר את זה, לא בגלל שאני יושב פה.
יעקב מרגי: אני אמרתי את זה, מי שזוכר, אם את זוכרת, אמרתי את זה ברהט, אם באר שבע חושבת להיות עיר מטרופולינית היא לא יכולה להסתכל בצורה אגואיסטית רק על באר שבע.
יעקב מרגי: מטרופולין יהיה חזק אם כל המטרופולין חזק.
יעקב מרגי: אם המטרופולין סביבה יהיה חלש, זה יהיה המטרופולין.
יעקב מרגי: חייב שכל המטרופולין יהיה חזק בהיררכיה.
יעקב מרגי: לכן באר שבע לא יכולה לשאוב את הכול, יש לה את האוניברסיטה, יש מכללות, לא אלמן ישראל.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על מכללה אקדמית, תארו לכם את דימונה מייצרת פה קמפוס של 2,000 סטודנטים.
יעקב מרגי: תתחילו לתרגם את זה, מה זה עושה, כוחות ההוראה, מכל הבחינות.
יעקב מרגי: תראו מה קרה לשדרות.
יעקב מרגי: לשדרות יש את כל הפרמטרים להיות במצוקה הכי קשה שיכולה להיות, היא לא שם.
יעקב מרגי: מצב ביטחוני קשה, תעסוקה, הכול, מכל הבחינות, ותראו מה קורה היום בשדרות.
יעקב מרגי: אני חושב שאם תצא מפה קריאה, אם חושבים להעביר את מרכז העצבים של הסייבר של מדינת ישראל לבאר שבע, האקדמיה של הסייבר, ולאו דווקא, לכל מה שיתפתח סביב המקצועות האלה, אפשר לחשוב להרים פה - - - מר נחום, אני קורא לתכנון יעד רציני, יסודי, לקיים סביב זה ישיבת עבודה ואחר כך אם צריך גם להתחיל לעבוד - - - ושוב תודה על הכול.
יעקב מרגי: אני עמדתי היום וראיתי, במשפט אחרון, וזו לא אמירה, מי שמכיר אותי, אני לא פופוליסט, אני חמש קדנציות בכנסת, ואני מאמין, אל תתביישו, שאם הייתי מסתובב ביניכם לא הייתם יודעים מי אני.
יעקב מרגי: ככה זה טוב, סימן שעוד לא עשיתי את הפדיחה של החיים.
יעקב מרגי: אני לא פופוליסט ואני אומר לכם, אם אתם שואלים אותי, הציונות לא חלפה מעל הראש שלי, אני אומר לכם חד משמעית, אם מדברים על חזון הנגב, אם רוצים שהזקן יהיה שמח, שיבוא.
יעקב מרגי: אם הייתי יכול להביא את הזקן לדימונה הוא היה קצת שמח.
איציק שמולי: בוקר טוב לכל באי הוועדה, חברי הכנסת, איתן ברושי, חברת הכנסת גרמן, חבר הכנסת ילין וחברת הכנסת השכל.
איציק שמולי: בוקר טוב לאורחים, נציגי הממשלה.
איציק שמולי: ראשית אני רוצה להתנצל על כך שהדיון נפתח באיחור, פשוט בנסיבות לא כל כך נעימות עובדי מגה הגיעו הבוקר ללוד להפגין מחוץ לבית המשפט על חייהם, תרתי משמע, ואני ראיתי לנכון לעצור שם לכמה דקות ולהביע הזדהות.
איציק שמולי: אני בטוח שעשיתי את זה בשם רבים מחברי הכנסת, אז על כך התנצלותי הרבה.
איציק שמולי: הדיון הזה, בנושא המשלוחים החיים, זה דיון חשוב ומשמעותי ביותר, זה נושא שמעסיק מאוד גם את הפעילים והארגונים למען בעלי החיים וגם את חברי הכנסת שבמסירות רבה עוסקים בנושא של מניעת צער בעלי חיים וקידום זכויות ורווחת בעלי החיים.
איציק שמולי: המסר שלנו היום הוא די ברור, אנחנו רוצים להעלות את השאלה, גם מול הממשלה, אבל לא רק מול הממשלה, האם אין אלטרנטיבה למשלוחים החיים, האם לא הגיעה העת שבה אנחנו צריכים לדבר על סחר בבשר, למי שרוצה את זה, אבל לא סחר בבעלי החיים.
איציק שמולי: מדי שנה מייבאת מדינת ישראל, גם מאוסטרליה וגם מאירופה, כמות עצומה של מאות אלפי עגלים וטלאים שעוברים במהלך הדרך מסע ייסורים ממושך ומתמשך.
איציק שמולי: אני אומר לכם, אולי על בסיס שבועי אני מקבל, אני בטוח שגם אתם, חברי הכנסת, ווטסאפים והודעות וטלפונים מפעילים של בעלי חיים על עוד אונייה שנתקעה בנמל והעגלים סובלים ועוד אונייה שהולכת הלוך חזור והטלאים נמצאים שם תקופה ממושכת מדי והסבל הוא גדול מאוד, גם בתנאים של צפיפות, בתנאים לא תנאים.
איציק שמולי: אנחנו רואים את זה גם בתחלואה היחסית גדולה של אותם משלוחים שמגיעים למדינת ישראל.
איציק שמולי: אי אפשר להתייחס לזה אחרת אלא כאל מסע ייסורים מתמשך.
איציק שמולי: יש אנשים שצורכים בשר, ימשיכו לצרוך בשר וחיים עם זה בשלום.
איציק שמולי: המטרה של הדיון זה לא להפוך את עם ישראל צמחוניים, למרות שגם זו מטרה ראויה בעיניי, המטרה היא לבדוק כיצד ניתן לצמצם את הסבל במסגרת אותם משלוחים והאם בכלל לא הגיעה העת לשים אלטרנטיבה אחרת על השולחן, אלטרנטיבה שבה מדינת ישראל תתחיל, כפי שעושות חלק מהמדינות שהחליטו על זה, אני חושב שדרום אפריקה ביניהן, אבל לא רק, לייבא בשר ולא לייבא בעלי חיים.
איציק שמולי: ברשותכם, אני רוצה לברך את האורחים שלנו שהגיעו מאוסטרליה והדיון הזה נערך, בין השאר, בזכות הנוכחות שלהם כאן.
איציק שמולי: אני בטוח שבזכות הניסיון והתובנות שאתם צברתם אנחנו נוכל ללמוד רבות וגם לקדם כאן בסופו של דבר מדיניות טובה יותר.
איציק שמולי: סדר הדיון יהיה כזה, שאנחנו ניתן לממשלה לפתוח ולהציג את המדיניות הנהוגה כיום, בקצרה, ואחר כך נעבור להתייחסות קצרה - - -
איתן ברושי: מי זה הממשלה?
איציק שמולי: יש פה גם את נציגי משרד החקלאות, בוודאי, את הממונה על צער בעלי חיים, יש כאן גם את משרד האוצר.
איציק שמולי: משרד החוץ, כנראה שלא מכבודו להגיע לוועדת החינוך של הכנסת.
איציק שמולי: מרוב שעסוקים שם במשרד החוץ כנראה שאין להם זמן להקדיש לוועדת החינוך של הכנסת, אבל אנחנו נביע את אי שביעות רצוננו בעניין.
איציק שמולי: אני מניח שגם נציגי המשרד להגנת הסביבה פה.
איציק שמולי: מי עוד ממשרדי הממשלה שירצה להתייחס לעניין הזה כמובן יוכל, כמובן גם משרד הכלכלה.
איציק שמולי: אני מציע שמשרד החקלאות יפתח בעניין
<לילך צדיק-וייס: אני פה ממשרד הבריאות, אני לא בטוחה שאנחנו צריכים להתייחס, אבל הגעתי.
איציק שמולי: משרד החקלאות, מי מכם רוצה לפתוח?
<דגנית בן דב: אכן נושא בעייתי.
איתן ברושי: את יכולה להגיד מה התפקיד שלך?
<דגנית בן דב: ד"ר דגנית בן דב, הממונה לפי חוק צער בעלי החיים בשירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.
איתן ברושי: השאלה פה - - -
איציק שמולי: איתן, היא עוד לא התחילה לדבר.
איתן ברושי: השאלה של משרד החקלאות זה צער בעלי חיים?
איתן ברושי: זו ההגדרה של תפקיד משרד החקלאות?
<דגנית בן דב: ההגדרה של התפקיד שלי, הממונה לפי חוק צער בעלי חיים, כן.
<דגנית בן דב: הנושא של פגיעה בבעלי חיים בכל המכלול של חקלאות ושל ייצור מוצרים שונים מהחי הוא נושא חשוב ומשמעותי, הוא נושא שעולה במסגרות שונות בתוך המשרד, מחוץ למשרד, בוועדת החינוך באופן תכוף.
<דגנית בן דב: אנחנו עושים מאמצים למזער את הסבל במידת האפשר, עד כמה שאנחנו יכולים להשתלב, לנסות ליצור איזונים בין החלטות שונות של הממשלה בנושא.
יעל גרמן: איך אתם מנסים למזער את הנזק?
יעל גרמן: תני לנו כמה דוגמאות.
<דגנית בן דב: הנושא של הובלת בעלי חיים מכוסה בתקנות מ-2006, תקנות צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (הובלת בהמות).
<דגנית בן דב: יש קריטריונים לתנאי הובלה של בעלי חיים בתוך הארץ.
<דגנית בן דב: בזמנו כשכתבנו את התקנות נבדק הנושא של הכללת פרק לגבי הובלות בינלאומיות והובהר לנו שלא ניתן.
<דגנית בן דב: כל ההסתכלות המשפטית, גם בארץ וגם בעולם, לאורך התקופה הזאת השתנתה, כרגע עברו לפני פחות מחודש, תיקונים מאוד רחבים לחוק צער בעלי חיים, כולל בסעיף הסמכויות של השר להתקין תקנות בנושאים שונים, כולל אחד הסעיפים החדשים שנכנס בנושא יבוא ויצוא.
<דגנית בן דב: אנחנו בהחלט מתכוונים להרחיב את החקיקה, גם לשפר את ההגנה על בעלי חיים שמיובאים לארץ.
יעל גרמן: אבל מה אתם עושים היום?
יעל גרמן: את אמרת שאתם עושים את מה שאתם רק יכולים כדי למזער, אז מה אתם עושים היום?
יעל גרמן: זה שאנחנו חוקקנו תקנות זה בסדר, או יותר נכון חוק שמאפשר התקנת תקנות - - -
<דגנית בן דב: יש גם תקנות, כמו שהזכרתי.
יעל גרמן: מה היום את יכולה לעשות כדי למזער את הסבל?
<דגנית בן דב: בהקשר של הובלת בעלי חיים, הזכרתי, יש תקנות מ-2006, תקנות צער בעלי חיים (הובלת בהמות).
יעל גרמן: אתם העמדתם לדין מישהו שלא עומד בתקנות האלה?
<דגנית בן דב: כן, יש בעיקר קנסות מנהליים, אבל יש גם תיקים.
<דגנית בן דב: אין לפניי את הכמויות של התיקים כרגע, לא נערכנו לזה, אבל אם תבקשו אנחנו - - -
חיים ילין: מה כמות ראשים ובאיזה גיל מביאים אותם לארץ?
<דגנית בן דב: אתה מדבר עכשיו על היבוא?
איתן ברושי: מביאים גם כבשים וגם - - -
תמר זנדברג: על המשלוחים החיים בלבד.
תמר זנדברג: אתם יכולים לתת לנו כמה נתונים?
תמר זנדברג: ממתי משלוחים חיים, כמה.
חיים ילין: רק מה שחי.
<שלמה גראזי: אני שלמה גראזי, וטרינר ראשי ליבוא ויצוא בשירותים הווטרינריים.
<שלמה גראזי: השנה הגיעו בסביבות 180,000 ראשי בקר, גם מאוסטרליה וגם מאירופה, כאשר החלוקה היא בערך חצי חצי, 90,000 ראשים מאירופה ו-90,000 ראשים מאוסטרליה.
<שלמה גראזי: לגבי טלאים, אם אינני טועה - - -
חיים ילין: באיזה גילאים?
<שלמה גראזי: הטווח של הגילאים נע בין חודשים ספורים, נגיד מחודשיים, ויכולים להגיע גם לגיל שנה ויותר.
<שלמה גראזי: זאת אומרת הטווח של הגילאים הוא רחב, יש כאלה שמגיעים, כמו שאמרתי, בגיל מאוד צעיר, ויש כאלה שמגיעים ממש בגיל שהם מוכנים לשחיטה והם הולכים ישירות מכלי ההובלה אל בית המטבחיים.
תמר זנדברג: זה ב-2015?
<שלמה גראזי: ב-2015.
<שלמה גראזי: ב-2014 היו 122,000 ראשי בקר, שנה לפני זה, 2013, היו 156,000 ראשי בקר, אם אני לא טועה, אבל זה מהזיכרון, לא אכפת לי להעביר - - -
תמר זנדברג: כמה זה מכלל הבשר שנמכר בישראל באותן השנים בהתאמה?
איתן ברושי: בשר חי?
תמר זנדברג: בשר טרי.
<שלמה גראזי: אנחנו כרגע אוספים נתונים לתשובה לבג"צ שעתרו העמותות, גם אנונימוס וגם תנו לחיות לִחיות, בדיוק בעניינים האלה של יבוא של משלוחים חיים מחוץ לארץ.
חיים ילין: נורא מוזר שאין לכם נתון כזה, הרי - - -
תמר זנדברג: רגע, כמה בשר טרי - - -
איציק שמולי: רגע, חבר'ה, תנו בבקשה ל - - -
<דגנית בן דב: אין לנו נתונים לגבי צריכה, זה המשרד הלא נכון.
<דגנית בן דב: יש לנו נתונים לגבי יצוא וחלק מהנתונים יושבים, כל קבוצת נתונים במקום אחר.
איציק שמולי: באיזה משרדי ממשלה?
<שלמה גראזי: אנחנו לא מנהלים את הצריכה, אנחנו לא מודדים את הצריכה.
תמר זנדברג: אתם לא מנהלים, אבל עדיין, אותם 180,000 בשנת 2015, 120,000 ומשהו בשנת 2014 ו-156 בשנת 2013, איזה נתח הבשר שמגיע ממשלוחים חיים מהווה מכלל צריכת הבשר, לא בגלל שאתם מנהלים את הצריכה, אלא הנתח הזה הוא ככל הנראה נתח משלם גדול יותר, נכון?
<שלמה גראזי: ברור.
תמר זנדברג: מה הוא אותו נתח?
<שלמה גראזי: יבוא של בשר קפוא למדינת ישראל, זה בערך עומד על 65,000 טון בשנה, ממוצע, יש שנים יותר גבוהות ושנים יותר נמוכות.
<שלמה גראזי: זה הבשר הקפוא.
תמר זנדברג: אוקיי, המשלוחים החיים מהבשר הטרי שנמכר בישראל.
<שלמה גראזי: יש עוד מקור שהתחיל השנה וטיפה בשנים הקודמות, זה יבוא של בשר מצונן מאירופה והשנה הגענו בסביבות 1,500 טון יבוא מאירופה.
<שלמה גראזי: לגבי הנתח הזה של העגלים החיים שתורמים לסך הכול, אנחנו עשינו חישוב בערך שכל שישה עגלים אפשר להפיק מהם טון של בשר, אז אם אנחנו עושים חישוב גס, עוד הפעם, יש גזעים ויש גילאים, אבל בערך על כל שישה עגלים אנחנו מדברים על טון בסדר.
<שלמה גראזי: אז אם הגיעו 180,000 עגלים בשנה אנחנו מדברים שזה יכול לתת בסביבות 30,000 טון בשר בשנה.
תמר זנדברג: שזה כמה מכלל ה - - -
<שלמה גראזי: עוד נתון אחד.
<שלמה גראזי: שחיטת הבקר המקומית הייתה, אם אני לא טועה, משהו בסביבות 40,000 או 50,000 ראשי בקר וזה נותן עוד 15.
<שלמה גראזי: אנחנו מעריכים שזה בערך 25% מצריכת הבשר.
תמר זנדברג: מכלל צריכת הבשר או רק מ - - -
<שלמה גראזי: המשלוחים החיים?
תמר זנדברג: מכלל צריכת הבשר, או מכלל צריכת בשר בקר?
איתן ברושי: בשר טרי.
איציק שמולי: תבדקו את הנתונים ונחזור לזה בהמשך.
איציק שמולי: אני רוצה, בבקשה, להציג את אחת האורחות שהגיעה אלינו מאוסטרליה, מיס לין ווייט, campaign coordinator מאוסטרליה.
איציק שמולי: (תרגום חופשי מאנגלית): בשם הוועדה, מיס ווייט, אני רוצה להודות לך שהצטרפת אלינו היום ואני בטוח שהתובנות שלך והתפיסה שלך יסייעו לנו ליצור מדיניות ראויה יותר בתחום הזה.
איציק שמולי: בבקשה, הבמה שלך.
איציק שמולי: יוסי, אתה אחראי על הזמנים.
איציק שמולי: אני לא יודע איך עושים את זה באוסטרלית.
איציק שמולי: חברי הכנסת, קיבלנו בקשה מיוחדת מהגברת שלא לקטוע את חוט המחשבה שלה.
איציק שמולי: בואו ננסה - - -
דב חנין: נתנהג באופן אוסטרלי, אתה אומר.
<לין ווייט: (אומרת דברים בשפה האנגלית להלן התרגום החופשי) תודה רבה לך על קבלת הפנים.
<לין ווייט: זו זכות גדולה מאוד בשבילי להיות כאן בישראל ושתהיה לי ההזדמנות להציג בפני בפני הועדה לצער בעלי חיים בכנסת.
<לין ווייט: כפי ששמעתם, אני מנהלת הקמפיין.
<לין ווייט: אני בנוסף גם ראש 'חקירות למען חיות' אוסטרליה , שהוא הארגון המוביל להגנת חיות באוסטרליה.
<לין ווייט: אני גם הדירקטורית של Animals International שהוא הזרוע הבינלאומית של הארגון שלנו.
<לין ווייט: איתי נמצא כאן היום גבריאל פאונד, הדירקטור האירופאי שלנו.
<לין ווייט: הארגון שאני עובדת בו מוכר בינלאומית כסמכות מובילה בענייני ייצוא ומסחר בבעלי חיים – חיים, וזה כתוצאה מעריכת חקירות ופיקוח על סחר זה יותר מעשור.
<לין ווייט: קודם כל, כאוסטרלית, הרשו לי לומר לכם, אין זה נותן לי גאווה יתרה לומר שארצי היא היצואנית הגדולה ביותר של סחר בחיות, בעולם כולו.
<לין ווייט: חשוב מאוד שאעביר לכם כי רוב מוחלט של אוסטרלים מתנגדים נחרצות לייצוא בעלי חיים ואף מתביישים בהשתתפותינו בכך.
<לין ווייט: הסחר בבעלי החיים ממשיך רק בגלל קבוצה קטנה של מפלגות בעלות השפעה פוליטית הקשורות לסחר זה.
<לין ווייט: אם הייתם שואלים כל פוליטיקאי באוסטרליה, הוא היה אומר לכם שהסוגיה בגינה הוא מקבל הכי הרבה פניות מקהל המצביעים שלו היא ייצוא בעלי חיים, אנשים שהסוגיה בנפשם יוצרים קשר עם פוליטיקאים ודורשים שהסחר יסתיים.
<לין ווייט: אתם עשויים לתהות מדוע נסענו לישראל כדי לדבר על סוגיה זו.
<לין ווייט: ובכן, ישראל היא המדינה היחידה אליה אוסטרליה מייצאת בעלי חיים אשר מכירה באופן מעשי ביכולת בעלי חיים לחוש ולהרגיש, ובכך שלנו יש אחריות להתייחס אליהן בצורה אנושית.
<לין ווייט: ואני רוצה לשבח את הממשלה הישראלית ואת העם בישראל על העמדה הנאורה בה אתם מחזיקים בנוגע לרווחתם של בעלי חיים, ולאמצעים מניעתיים בנוגע לסוגיות כגון gestation crates (כלובים קטנים בהם מוחזקות חיות לאורך רוב חייהן), חיות בהן עושים שימוש בהופעות קרקס ופיטום אווזים.
<לין ווייט: בגלל שראינו שרווחת בעלי חיים חשובה כאן, האמנתי זה זמן רב שאם יובאו בפניכם העובדות המלאות בנוגע לסחר וייצוא בעלי חיים, אולי תשקלו שנית את עמדתה של ישראל בנוגע לסחר זה ואת השתתפותה בו.
<לין ווייט: עלי לומר לכם, יהיו חברי ממשלה בישראל וחברי משרד החקלאות באוסטרליה שהיו מעדיפים שלא היתה לי ההזדמנות לתדרך אתכם היום.
<לין ווייט: הם היו מעדיפים שההשלכות של ייצוא בעלי חיים יישארו מוסתרות, בעיקר ובמיוחד משותפינו לסחר.
<לין ווייט: כאשר הם יגלו את דבר הביקור שלי, הם באופן בלתי נמנע יעשו שימוש במנטרת יחסי הציבור שלנו שהיא "אנחנו מובילים בעולם בייצוא בעלי חיים".
<לין ווייט: נכון, במונחים של מספרים וכמויות ייצוא, אבל טענה זו טענה בעייתית במיוחד כאשר אנו יודעים שבמהלך השנתיים האחרונות חמישה משלוחים שונים של בעלי חיים שיצאו מאוסטרליה לישראל, על גבי ספינות התקלקלו במהלך המסע תוך שהם גורמים סבל מיותר ואף מוות של אלפי בעלי חיים.
<לין ווייט: אם אלה אמות המידה שנקבעות בסחר זה על ידי מדינה מובילה בעולם, זה רק מחזק את הסיכונים האינהרנטים הקשורים בסחר זה.
<לין ווייט: ממשלתי תאמר לכם גם שאנחנו המדינה היחידה שקבעה אמות מידה בנוגע לאיך צריך להתייחס לחיות במדינות אליהן הן יוצאו.
<לין ווייט: מה שהם לא יאמרו לכם הוא שאמות המדיה האלה נכפו עליהם על ידי זעזוע ציבורי באוסטרליה כתוצאה מכך ששנה אחרי שנה החיות שלנו מקבלות יחס איום בארצות רבות ברחבי העולם.
<לין ווייט: בנוסף, הם גם לא יספרו לכם שאמות המידה הללו, חוץ מבמדינת ישראל, לא נאכפות באופן מעשי ולא מפוקחות והן מופרות באופן בוטה לאורך מדינות אזור המפרץ, עד דרום מזרח אסיה.
<לין ווייט: הארגון שלי עצמו הגיש חמישים תלונות שונות בנוגע להפרות בעלות אופי חמור של תקנות אלה שתוצאתן היתה אכזריות איומה.
<לין ווייט: אבל למרות זאת, אף לא חברת ייצוא אוסטרלית אחת נתבעה לדין בעקבות זאת.