GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איציק שמולי: אופיר, רק עוד שאלה.
איציק שמולי: מה לדעתך צריך להיות הפתרון?
<אופיר יונתן: כל התלמידים, כמו שנאמר פה ואני חושב שכולם מדברים פה על אותו דבר, התלמידים צריכים להיות מבוטחים בפוליסה אחידה במקום אחד.
<אופיר יונתן: <קריאה:> זה קולקטיב.
<אופיר יונתן: אני חושב שכולם מדברים על זה.
<אופיר יונתן: אגב, אנחנו אומרים את זה בוועדות החינוך.
<אופיר יונתן: בעצם כולם אומרים את זה שנים.
יעקב מרגי: ואתה אומר שברגע ששני מיליון התלמידים יהיו מבוטחים בפוליסה אחת קולקטיבית נצליח להביא לתוצאה יותר טובה?
איציק שמולי: אין ספק בכלל.
<אופיר יונתן: א'.
<אופיר יונתן: יכול להיות מאוד שהתוצאה תהייה טובה.
<אופיר יונתן: ב', גם לא יהיה פער בין פתח תקווה לבין - - -
יעקב מרגי: טוב, פה אנחנו פותרים את הקטע של העיוות.
<אופיר יונתן: לא יהיה עיוות.
<אופיר יונתן: זאת אומרת, כולם יהיו במחיר אחד.
יעקב מרגי: הפחד שלי, אתה יודע, שבסוף אנחנו נכבוש את ארה"ב, כולנו נהייה ב-75 שקלים.
<אופיר יונתן: לגבי הפוליסה, נאמר פה לגבי הפוליסה.
<אופיר יונתן: לא הפוליסה היא זו שיוצרת את האבחנה בין הרשות - - -
יעקב מרגי: אמרנו שתנאי הפוליסה זהים.
<אופיר יונתן: גם אין בעיה לדבר, יש פה את ארגון ההורים, יש פה את משרד החינוך.
<אופיר יונתן: אפשר לדבר אתם - - -
יעקב מרגי: משרד החינוך, אנחנו בצב של נבוכים ומחפשים את מורה הנבוכים.
<חגית מאיר: סקירה עובדתית קצרה פשוט כדי להעמיד דברים על דיוקם.
יעקב מרגי: רק תציגי את עצמך לפרוטוקול.
<חגית מאיר: ד"ר חגית מאיר מנהלת יישומי חוק ומדיניות במשרד.
<חגית מאיר: סקירה עובדתית קצרה להעמיד דברים על דיוקים כי נעשו פה כמה דברים לא מדויקים.
<חגית מאיר: עד שנת 1986 כלל לא היה קיים מן תוצר ביטוחי כזה ששמו נקרא "פוליסת ביטוח תאונות אישיות לתלמידים" – התלמידים לא היו מבוטחים.
<חגית מאיר: ילד שנפגע, הוריו יכלו לתבוע נזיקין.
<חגית מאיר: אנחנו יודעים שתביעת נזיקין היא תביעה ממושכת, יקרה.
<חגית מאיר: אתה יודע מתי מתחילה, אתה לא יודע מתי היא מסתיימת.
<חגית מאיר: בשנת 1986 יזם ארגון הורים ארצי בשיתוף משרד החינוך, מרכז השלטון המקומי וחברת הביטוח הממשלתית ענבל פוליסת ביטוח תאונות אישיות לתלמידים.
<חגית מאיר: אלא מה, הפוליסה הזאת הייתה וולונטרית ולכן הכול מתרפק על זיכרונות "ענבל", המצב החוקי היה שונה לחלוטין.
<חגית מאיר: היו רשויות שהצטרפו, היו רשויות שלא היו הצטרפו, זה היה המצב אז.
<חגית מאיר: לא הייתה כל חובה לבטח.
<חגית מאיר: החוזה היה לשנה אחת, אבל הצדדים כולם המשיכו והתקשרו גם ללא חוזה עד שנת 1994.
<חגית מאיר: מה קרה בשנת 1994, וועדת החינוך של הכנסת, שני חברים בה: שאול יהלום ואברום בורג, לקחו יוזמה להפוך את זה לחקיקה מחייבת.
<חגית מאיר: מה הייתה החקיקה, הם אומרים את זה, אני מחזיקה פה את דברי ההסבר להצעת החוק.
<חגית מאיר: הם אומרים: "מטרת הצעת החוק לעגן בחוק את ההסדר הקיים בעניין ביטוח תאונות אישיות לתלמידים באופן שכל התלמידים יהיו מבוטחים בביטוח זה, והתשלומים לכך ישתלמו במסגרת התשלומים שגובים מהם בעד מתן שירותים נוספים".
<חגית מאיר: כלומר, המצב שהביטוח חל על כלל תלמידי ישראל החל רק עם החוק.
<חגית מאיר: חברת ענבל פעלה רק בתקופה שזה היה וולונטרי וגם אז ספק אם היא הייתה ממשיכה כי: א'.
<חגית מאיר: הטענה שלהם, שוב אני לא יכולה לדבר בשמם, זה לא בהכרח בליבת הפעילות של החברה הזאת שמייעצת ביטוחים למדינה ומבטחת את עובדי המדינה, נכסי המדינה - - -
יעקב מרגי: עד היום הטענה עומדת - - -
<חגית מאיר: אבל, אני אומרת שוב, אני לא יכולה לדבר בשמם.
<חגית מאיר: אני רק יכולה להגיד דבר אחד, כל ההתרפקות על "ענבל" זה לא לעניין - - - <קריאה:> למה לא לעניין?
<חגית מאיר: זו תקופה אחרת ומצב משפטי אחר.
<חגית מאיר: עכשיו, החוק שהועדה הנכבדה הזאת קידמה, החוק מטיל אחריות על כל רשות ורשות לבטח את תלמידיה ועל משרד החינוך היא מטילה אחריות אחת.
<חגית מאיר: זה לקבוע את המחיר המרבי שיינתן לגבות מהורים עבור הביטוח.
<חגית מאיר: כלומר, הדרך היחידה - - - <קריאה:> היא מהאו"ם - - -
<חגית מאיר: הדרך היחידה, אגב, זה החוק - - -
יעקב מרגי: אין לי להלין.
<יצחק קדמן: כל הזמן הם מתחבאים, שום דבר זה לא אתם - - -
יעקב מרגי: דוקטור קדמן, ההערות שלך הם במקום, לא בשלב הזה.
יעקב מרגי: בשלב הזה היא מציינת את העובדות.
<יצחק קדמן: סליחה.
<חגית מאיר: אלו הן העובדות.
<חגית מאיר: עכשיו הנקודה היא כזאת, לקבוע סכום לתאונות אישיות, סכום מרבי, אי אפשר.
<חגית מאיר: שוב, אנחנו, בידינו לא מצויים נתוני הביטוח ולא מצויים בידנו נתוני ניסיון התביעות.
<חגית מאיר: עכשיו, הדרך היחידה לקבוע מחיר שהוא ריאלי, הרי אנחנו יכולים לקבוע שרירותית.
<חגית מאיר: כשקובעים שרירותית התעריף יכול להיות גבוה מדי או נמוך מדי מכדי התעריף שבו אפשר להשיג ביטוח.
<חגית מאיר: אם הסכום גבוה מדי, הרי זה יסחף למעלה את כל המשק כי אם אפשר להשיג בגבוה אז למה לתת נמוך - - -
איציק שמולי: זה ברור, זאת לא אופציה ריאלית.
איציק שמולי: אבל מה האופציה הראשונה?
<חגית מאיר: אם נקבע נמוך מדי, המצב הוא שכל רשות ורשות תצטרך לשלם סכומים עצומים.
<חגית מאיר: אני רק אתן דוגמה: רשות - - -
איציק שמולי: גברתי, את יכולה להתייחס להערה שלי?
איציק שמולי: אנחנו מבינים שזה שמשרד החינוך יקבע את המחיר זה לא ריאלי.
איציק שמולי: עכשיו אנחנו שואלים אותך עוד פעם על האופציה הראשונה.
איציק שמולי: למה אתם לא לוקחים את האחריות אליכם?
איציק שמולי: האם באופציה הראשונה - - -
<חגית מאיר: אנחנו לא - - -
איציק שמולי: אני מבין שזה לא כתוב בחוק.
איציק שמולי: האם במקרה שאתם לוקחים את זה לידיים שלכם ואתם אלה שמוצאים את המכרז יש פה עבירה על החוק?
איציק שמולי: אין פה עבירה על החוק, יש פה הקטנת ראש של משרד החינוך.
<חגית מאיר: זאת לא שאלה של עבירה.
<חגית מאיר: יש כאן שאלה של חובה שהוטלה על רשויות מקומיות ולכן - - -
יעקב מרגי: משרד האוצר נמצא איתנו כאן?
<יואב יונש: אני מאגף שוק ההון במשרד האוצר.
יעקב מרגי: ממשרד האוצר, יפה.
יעקב מרגי: תאמר לי, שמעת את הוויכוח, "ענבל" לא "ענבל" המדינה, כושר קניה.
<יואב יונש: יואב יונש, אגף שוק ההון משרד האוצר.
<יואב יונש: קודם כל דווקא כן חשוב להסביר דקה שאגף שוק ההון מפקח על שוק הביטוח.
<יואב יונש: אנחנו, לנו אין את הסמכות לומר אם זה נכון שזה יחזור ל"ענבל" או לא יחזור ל"ענבל".
<יואב יונש: זו החלטה - - -
יעקב מרגי: אני שואל האם אתה - - -
<יואב יונש: אני יכול לומר - - -
יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי דבר אחר.
יעקב מרגי: בוא תקשיב, אתה יודע מה אתה יכול לומר לי?
יעקב מרגי: שמעת את ההתחמקות של "ענבל", אי הרצון של "ענבל" לעסוק בזה.
יעקב מרגי: במידה ואנחנו מבקשים מ"ענבל" ומאלצים אותה לבטח, יש בעיה, היא עוברת על?
יעקב מרגי: איך היא אמרה, זה לא בהגדרת ליבת הפעילות שלהם.
<יואב יונש: שוב, זו גם שאלה שאני לא בקיא וזה לא בתחום ההתעסקות שלי.
<יואב יונש: צריך לפנות לחשב הכללי - -
יעקב מרגי: אגיד לך את האמת, פעם אמרתי, איך קוראים למפקחת, סלינגר?
<יואב יונש: דורית - - -
יעקב מרגי: דורית סלינגר, אמרתי לה: 'מאז הרפורמה בשוק ההון, הפנסיה, הפכת את ליבת הפעילות של המפקחת והיא להעצים את חברות הביטוח ולהפוך אותם לגורם המרכזי.
יעקב מרגי: הבנקים הפכו להיות משניים'.
יעקב מרגי: אמרתי לה באחד הדיונים שהיא נמצאת בניגוד עניינים.
יעקב מרגי: אם היא פעם היית המפקחת לשמור על האינטרסים שלי כאזרח, היום היא מפקחת לשמור על האינטרסים של האוצר, של חוזק חברות הביטוח כי זה הפך להיות חמצן של המדינה ויש חשש שמא הן יקרסו ויקרסו איתן עוד הרבה גופים.
יעקב מרגי: יש כאן ניגוד, אבל לא אתה הכתובת.
יעקב מרגי: אני פורק תסכולים אישיים שלי - - -
איציק שמולי: אם אנחנו כבר בעניין פריקת תסכולים אז אני אזכיר לך את הסיפור של הביטוח הקולקטיבי.
יעקב מרגי: קולקטיבי, הסיעודי.
איציק שמולי: פשוט עובדים עבור הטייקונים וחברות הביטוח.
איציק שמולי: מיליון וחצי ישראלים זרקתם כמו כלבים לרחוב.
איציק שמולי: אתם צריכים להתבייש, אתם צריכים להתבייש.
יעקב מרגי: זאב, רצית לשאול עוד כמה שאלות.
<זאב גולדבלט: ממש השלמה בדקה אחת.
<זאב גולדבלט: אחת, יושב ראש המרכז השלטון המקומי טען בישיבה הקודמת שמשרד המשפטים אסר על משכ"ל לפעול כקולקטיב.
<זאב גולדבלט: היה, א'.
<זאב גולדבלט: ברגע שיאשרו למשכ"ל לייצג את כל ההורים כקולקטיב אני מניח שכוח הקנייה יבוא לידי ביטוי בצורה הרבה יותר דרמטית.
<זאב גולדבלט: דבר שני, מהדברים של אופיר נציג המשכ"ל היו כמה עיוותים עובדתית, אני מדבר על מצב עובדתי, מספרים בשטח.
<זאב גולדבלט: דווקא הערים הגדולות, החזקות לכאורה, ירושלים, תל אביב ואשדוד, אלו שלושת הערים הגדולות מבחינת משרד החינוך, מבחינת כמות תלמידים, בשלושתן - - -
<מיכל מנקס: וחיפה.
<זאב גולדבלט: היא לא גדולה כמו אשדוד מבחינת כמות תלמידים וזה מה שקובע.
<זאב גולדבלט: שלושת הערים הגדולות האלה למשל, ראשי העיר החליטו לא להיכנס לדבר הזה ולכן ההורים שם משלמים את הסכום המרבי שמותר במסגרת - - -
<אופיר יונתן: לא הבנתי, מה זה לא להיכנס, למה?
<זאב גולדבלט: לא להיכנס למכרז עצמאי.
<זאב גולדבלט: שנייה, אין קולקטיב כי זה לא קולקטיב.
<זאב גולדבלט: לעומת זאת: קלנסווה, מעלות, גליל עליון, שער הנגב משלמים את הסכום המרבי של 75 שקלים וחבל.
<זאב גולדבלט: זה לא שגבעתיים היא כזאת גדולה, העיר שאני מייצג, אנחנו משלמים רק 42 שקלים ואנחנו עיר זעירה, עיר פצפונת.
<זאב גולדבלט: דבר שני, נעלם כאן מעל פני השטח שמשכ"ל גורפת לא מעט כסף בשל הפרמיה כמייצגת.
<זאב גולדבלט: ניתן בהחלט להוזיל חלק מהעלויות של ההורים אם תוותרו על חלק מהעמלה.
<זאב גולדבלט: דבר אחרון, כדאי לקרוא לילד הזה בשמו.
<זאב גולדבלט: זה לא ביטוח, זה מס נוסף שמוטל על ההורים.
<זאב גולדבלט: במקום שהעיריות שעליהן מוטלת החובה החוקית לבטח תשלמנה מעבירים את החוב הזה להורים, אז קוראים לזה מס.
<זאב גולדבלט: תקראו לילד הזה בשמו בבקשה - - -
יעקב מרגי: תדייק, הם לא פועלים בניגוד לחוק.
<זאב גולדבלט: לא אמרתי, החוק מאפשר להן.
יעקב מרגי: בוא, בוא.
יעקב מרגי: אנחנו בלהט הדיון לפעמים צריך לשמור על רמת הדיוק וגם הוגנות.
יעקב מרגי: החוק משית עליהן חובה לבצע את ההליך בשם ההורים.
יעקב מרגי: הם לא זורקים, הם לא מגלגלים.
יעקב מרגי: מה שכן, חובה עלינו לעשות את המרב כדי להביא את התוצאה הטובה ביותר.
<זאב גולדבלט: אגב, אותו החוק נותן לך כוועדת החינוך את הסמכות לאשר או לא לאשר את הסכום.
<זאב גולדבלט: זה פררוגטיבה ששמורה לכם כוועדת החינוך.
יעקב מרגי: יש כאן נציגי הורים, לא כוועדי הורים, לא כנציגות הורים?
יעקב מרגי: לא הבאת איתך.
יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה לתרום לדיון?
יעקב מרגי: <קריאה:> כולנו הורים לילדים.
<עופר דהן: אני מבקש בקצרה.
<עופר דהן: עופר דהן יושב ראש הנהגות הורים במועצה אזורית לב השרון.
יעקב מרגי: ויש לך להוסיף מעבר למה שאמרה סמדר?
<עופר דהן: אני חושב שכן.
<עופר דהן: אני רק רוצה להגיד שאנחנו מדברים כרגע על ענף ביטוח שהוא לא ענף ביטוח, הוא תת ענף של ענף של ענף.
<עופר דהן: אני אסביר.
<עופר דהן: תאונות אישיות של תלמידים הוא חלק מתאונות אישיות – הענף עצמו.
<עופר דהן: זה ענף שנמצא תחת הכותרת הכללית של ביטוחי בריאות.
<עופר דהן: הענף של תאונות אישיות הכללי הוא ענף הפסדי.
<עופר דהן: לכן, כשאומרים לנו כאן: 'אנחנו מפסידים ולכן הפרמיות עולות' וכן הלאה.
<עופר דהן: זה לא ענף הפסדי - - -
יעקב מרגי: זה לא מה שנאמר.
<עופר דהן: בשנת 2014 ענף תאונות אישיות הרוויח למעלה מ-140 מיליון שקל.
<עופר דהן: נכון שבתוך הענף הזה יש תת ענף שהוא אולי קצת בעייתי ואנחנו לא רוצים שיקרה לו מה שקרה לביטוחים שהוצאו החוצה לפול, ביטוחי רכב חובה שבימים אלה אנחנו שומעים שרוצים עכשיו קצת לתקן - - -
יעקב מרגי: להחזיר לנו - - -
<עופר דהן: את הנזקים האלה שקרו מאז.
<עופר דהן: מה שקרה אז, ענף ביטוח רכב חובה בחברות הביטוח הפך מאז להיות ענף הרווחי ביותר.
<עופר דהן: אין היום ענף שמתחרה ברווחיות כמו ביטוחי חובה ברגע שהוצאו את הפירות המורעלים הללו לפול ושמו אותם בצד.
<עופר דהן: זה מה שמנסים לעשות לנו כרגע בביטוח תאונות אישיות.
<עופר דהן: לכן חברות הביטוח, ואני מסכים לגמרי עם מה שנאמר כאן מקודם, כשעירייה מבטחת את הנכסים שלה ועוד הרבה מהפעילויות שלה, יש לה כוח מול חברת הביטוח להתעסק בענף הקטן, הפצפון הזה.
<עופר דהן: היא יכולה להוזיל לנו את העלויות האלה ולהביא אותנו למצב שבו היינו רק לפני זמן לא רב כששילמנו 34 שקלים לפני שנתיים ואפילו פחות מכך לפני שלוש וארבע שנים.
יעקב מרגי: את רוצה להוסיף נועה לפני שאני אטיל עליכם משימה?
יעקב מרגי: אני כבר מתחיל לגבש את הדעה שלי.
<נועה בן אריה: אני מבקשת להשיב לדברים שנאמרו על ידי משרד החינוך.
<נועה בן אריה: אני חושבת שעם כל הכבוד לסקירת ההיסטוריה העובדתית והחקיקתית, לא מצאתי שום אמירה מדוע המדינה לא יכולה לקחת את האחריות המתבקשת מאליה ולומר: 'רבותיי, הנושא הזה יוצא משליטה, יש לנו קושי אמתי בלהשיג פוליסת ביטוח ומחיר ביטוחי שווה לכל כיס להורי התלמידים'.
<נועה בן אריה: הגיע הזמן לייצר קולקטיב שיצליח להוריד את מחיר הביטוח - - -
יעקב מרגי: נועה, - --
<נועה בן אריה: רק רגע, בבקשה - - -
יעקב מרגי: אני אתן לך עוד ארבע, מה את צריכה, מה קרה.
יעקב מרגי: את יודעת, מה לעשות צריך לשחרר קצת לחץ כדי לא להשאיר את הכול לסוף ואז אני עולה לטונים ומרגיש רע שהייתי אגרסיבי בישיבה.
יעקב מרגי: בואי תקשיבי, את מכירה את הילד כשאת מכינה עוגה בבית והוא הופך את העוגה ומוציא משם רק את הצימוקים ואת כועסת.
יעקב מרגי: בואי תקשיבי, את לא יכולה לבקש מהמדינה.
יעקב מרגי: אתם גוף, החלטתם לפעול, את לא יכולה לבקש מהמדינה 'מה שלא טוב לי תיקחי ומה שטוב לי אני אמשיך לעשות'.
יעקב מרגי: תבואו תגידו, משכ"ל היה טוב, סליחה, משכ"ל היה טוב משנת 1990 ועד 2001 ומ-2002 מבחינה כלכלית משפטית ומכל הבחינות שאת רוצה, התחממות כדור הארץ ויש את ועידת האקלים בפריס, אין לו זכות קיום.
יעקב מרגי: אני מבין, שיתחיל להחזיר כל דבר לאכסניה שלו.
יעקב מרגי: את לא יכולה, את מבינה למה לא התאפקתי, למה לא נתתי - - -
<נועה בן אריה: אני מבינה לגמרי.
יעקב מרגי: נועה, תקשיבי.
יעקב מרגי: אני אדם הכי, סליחה שאני מעיד על עצמי, לא רוצה להגיד הוגן ומהוגן.
יעקב מרגי: יש קשיים, בסדר?
יעקב מרגי: אבל התחושה היא שלא נעשתה עבודת עומק.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להוריד אתכם, אני אומר לכם שאני רוצה שתמשיכו לעשות את ביטוח התאונות.
יעקב מרגי: לא יעזור כלום, אתם תמשיכו ואני אטיל את זה עליכם בדברי הסיכום.
יעקב מרגי: אנחנו מתכנסים היום, אנחנו בתחילת דצמבר, תתחילו לעבוד, לנהל משא ומתן ולא בחיפזון, להתחיל לבדוק את השוק.
יעקב מרגי: אתם תוכלו להשיג את התוצאה הטובה ביותר.
יעקב מרגי: נימוקים המקצועיים, אמרת, קיבלתי ואני יודע, יכול להיות שלא נקבל את ה-32 שקלים, אבל גם לא נקבל את ה-75 שקלים.
יעקב מרגי: עם עבודה נכונה נצליח להשיג, אני מבין.
יעקב מרגי: נועה, תני לי, אני מבין, באנו כולנו 'ערב שבת בין השמשות', כולנו היינו בלחץ.
יעקב מרגי: תאמיני לי, אני מבין אתכם, חיים ביבס, לו יש עוד דברים, תסלחו לי, חוץ מהזבוב הטורדני שנקרא ביטוח תאונות ואת כל העסק להריץ את זה.
יעקב מרגי: אני לא יודע, מי היום ראש המשכ"ל או מנכ"ל, יש דבר כזה?
יעקב מרגי: <קריאה:> יש גם מנכ"ל וגם - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, אין ספק שפרויקטים של מפעל הפיס זה עסק כבד ועוד עשרים אלף, אני לא רוצה לומר לכם את הפעולות שאתם עושים.
יעקב מרגי: אבל, התכנסנו היום.
יעקב מרגי: אני לא תמים, אני לא מחפש את המקומות הנמוכים להיכנס לשם, לחפש את "ענבל" ולחפש.
יעקב מרגי: כרגע יש לי על השולחן, כרגע השחקנים במגרש הם ההורים, ההורים, רשויות המקומיות/משכ"ל ומשרד החינוך.
יעקב מרגי: אני לא הולך לבטל אף אחד מכם.
יעקב מרגי: ההורים ימשיכו ללחוץ, משרד החינוך יצטרך לשנס מותניים ולא לשבת על הגדר ולהשקיף, כמו שאמרו פה האו"ם.
יעקב מרגי: אתם תצטרכו לעבוד מעכשיו כדי להביא תוצאה טובה ביותר.
יעקב מרגי: זה יהיה רוח הדברים של סיכום הדיון.
<נועה בן אריה: עכשיו אני יכולה להמשיך במשפט?
<נועה בן אריה: תודה מה שהתחלתי לומר זה שמבחינתו אם זה לא "ענבל" זה לא "ענבל", אבל אם יש דברים שיכולים לנסות ולמזער את הנזק שנגרם כמו למשל: על ידי יצרת מסד נתונים אחר, על ידי בדיקה לעמוק של המרכיבים שיכולים להיכלל בתוך בפוליסה ושלא רק מצב הביטוחים שקיים בכל רשות.
<נועה בן אריה: בעניין הזה צריך גם שהמדינה תשב ותעשה את העבודה הזאת - -
יעקב מרגי: טוב שסייעתי בידך, הצלחת להביא דברים יותר ברורים.
יעקב מרגי: תקשיבי, - - -
<נועה בן אריה: לא, הם תמיד היו ברורים רק שאני מבינה את הלך הרוח.
<נועה בן אריה: אני מבינה את הלך הרוח שנמצא כאן ואת הצורך ואת העובדה שהמדינה לא תיקח את זה עכשיו לידיים.
<נועה בן אריה: אחרי שהבנו את המצב העובדתי ואחרי שהבנו שאף אחד לא יגיד פה: 'חבר'ה, הנה הוחלט, מחזירים את הביטוח למדינה ובכל זאת זה יישאר לפתחנו'.
<נועה בן אריה: אז צריך לרתום באותה מידה גם את הגורמים שאחראים על מתן החינוך במדינה הזאת ואחראים על ילדי ישראל לא פחות מהרשויות המקומיות.
<נועה בן אריה: לבוא ולומר, בבקשה רק לסיים, לבוא ולומר, כי זה חשוב לפרוטוקול, שהשלטון המקומי או החברה למשק וכלכלה הידרו רגליהם מהעניין והתעוררו רק ברגע האחרון, לא.
<נועה בן אריה: השלטון המקומי והחברה ומשק וכלכלה אוכלים ושותים את הקושי הזה כבר תקופה מאוד מאוד ממושכת.
<נועה בן אריה: העובדה, שבסופו של דבר השלטון המקומי בא וצעק: 'הגיע הזמן לעשות - - -
יעקב מרגי: את יודעת כמה זה 10% ממיליון תלמידים?
<נועה בן אריה: כן, אני יודעת.
יעקב מרגי: אז תחשבי מהי העמלה, מה זה שותה בקושי.
<נועה בן אריה: מיליונים.
יעקב מרגי: תקשיבי נועה.
יעקב מרגי: אני קיבלתי, אני יוצא כל בוקר מהדרום, אם לא היה אף אחד על הכביש הייתי עושה את הדרך ב-55 דקות.
יעקב מרגי: אני נוסע כל יום לירושלים כמעט שעתיים ואני משגע את ה-Wazeבחישוב מסלולים אפילו כשאין צמתים אני אומר אולי יצא לי משהו חדש.
יעקב מרגי: מה שאני יכול להגיע בקצרה, מה שאת מסבירה לי בהרצאה?
יעקב מרגי: בואי תקשיבי, במשפט הראשון הבנתי אותך ואני קונה את זה.
יעקב מרגי: אני אומר, זה יהיה אחת הנקודות הסיכום שלי.
יעקב מרגי: אתם תצטרכו לשבת: משרד החינוך, החברה למשק וכלכלה, פורום ההורים – אתם תצטרכו לשבת לבחון באמת את תנאי הפוליסה, לראות מה באמת אפשר לעשות כדי להוזיל אותה ולהביא את המכרז המיטבי.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני לא רואה דרך אחרת, לא רואה דרך אחרת, לא רואה דרך אחרת פעם שלישית.
יעקב מרגי: בבקשה תציגי את עצמך.
<סופי אורטשקנזי: סופי אורטשקנזי מהשלכה המשפטית, משרד החינוך.
<סופי אורטשקנזי: אני חושבת שצריך פשוט להוסיף לדיון שעליו אתה מדבר, את משרד הפנים כי משרד הפנים הוא זה שנותן אישור לסעיף 9 ל"חוק הרשויות המקומיות" להצטרף בעצם למכרזים המשותפים.
<סופי אורטשקנזי: זה על פי חוק ועל פי זה יתקיים דיון במשרד השטפים גם.
<סופי אורטשקנזי: על זה אתה דיברת.
יעקב מרגי: עד היום זה הפריע?
יעקב מרגי: זה הפריע, זה לא פעל?
יעקב מרגי: תנו לי, אל תפריעו לי.
יעקב מרגי: אני רוצה להבין כי ההבהרה שלך חשובה.
יעקב מרגי: עד היום זה אחד הפרמטרים שהפריעו להשיג פוליסות יותר טוב או זו הסיבה שחלק מהרשויות המקומיות לא השתתפו בה?
<סופי אורטשקנזי: לא.
<סופי אורטשקנזי: אני אומרת שאם הדיון הוא נסוב - - -
יעקב מרגי: ודאי שנפעל על פי דין, וודאי שנפעל על פי הנחיות.
<סופי אורטשקנזי: סביב השאלה איך אפשר בעצם להשיג ביטוח אחד, ביטוח של קולקטיב אחד ושכל הרשויות תהיינה חייבות להצטרף אל הביטוח, היום זה מעלה קושי.
יעקב מרגי: שאלת שאלה, לכן פועל יוצא גברתי, זו שאלה מהדברים שלך.
יעקב מרגי: לאור הדברים שלך אני נוטה להבין שהייתה בעיה ולא כל הרשויות קיבלו את האישור להצטרף לפוליסה - - -
<סופי אורטשקנזי: יש אישור.
<סופי אורטשקנזי: ניתן אישור - - -
<סופי אורטשקנזי: אז מה חידשת לנו?
<סופי אורטשקנזי: אני מדברת על פי דברים שאני יודעת, לא שאני ישבתי בישיבות האלה, אני פשוט מכירה את הדברים.
<סופי אורטשקנזי: אני אומרת שהיו דרישות ודווקא לא ממשרד המשפטים, אלא ממשרד הפנים בעקבות חוות הדעת של היועצת המשפטית או היועץ המשפטי, אני לא זוכרת, של משרד הפנים שהוציא בשנת 2011 וביקש לפעול בהתאם לנוהל.
<סופי אורטשקנזי: היו קשיים עם דבר הזה.
<סופי אורטשקנזי: על אף הקשיים השנה כן התקבל אישור של משרד המשפטים.
<סופי אורטשקנזי: גם בגלל דחיפות העניין כמו בוועדה נאמר שהשנה צריך לעשות עבודה מחדש.
<סופי אורטשקנזי: מה שאני התכוונתי להגיד, כדי לפתור את הבעיה של ביטוח אחד, של כלל הרשויות המקומיות שתצטרכנה, בעצם כדי שהן תהיינה חייבות להצטרף לאותו קולקטיב כחובה צריך למצוא פתרון.
<סופי אורטשקנזי: הפתרון הוא לא במשרד החינוך.
<סופי אורטשקנזי: משרד החינוך, הרי אומנם סעיף 6 ד'1 הוכנס לדיני החינוך, נכון.
<סופי אורטשקנזי: אבל, משרד החינוך לא מפקח על הרשויות המקומיות, אין לו את המנדט של משרד הפנים בעניין הזה.
<סופי אורטשקנזי: לכן, אם רוצים לאתר, למצוא פתרון צריך לערב גם את משרד הפנים, גם את המרכז לשלטון מקומי, את החברה למשק וכלכלה ואת כל - - -
יעקב מרגי: גברת אורטשקנזי, בואי תקשיבי.
יעקב מרגי: שמעתי את ההרצאה המלומדת שלך ואני לא מסכים איתך, לא הכוונה בסעיפים המשפטיים.
יעקב מרגי: כן משרד החינוך אמור לפקח על הרשויות המקומיות בכל סעיפי ותתי, תתי, תתי הסעיפים שקשורים לילדי ישראל וחינוך ילדי ישראל.
יעקב מרגי: הרשויות המקומיות לצורך העניין, אני לא רוצה לומר שהן קבלן ביצוע של משרד החינוך - - - <קריאה:> וזה מה שקורה.
יעקב מרגי: אתמול היה דיון כבד על הפרעות ועל אבחונים ואתם - - - <קריאה:> זה היה שלשום והן מאובחנות.
יעקב מרגי: ואתם מפריעים לבעלי מוגבלות ברגע שאתם מתפרצים.
יעקב מרגי: ולכן אני אומר, אני לא מוכן לשמוע את הניסוחים האלה.
יעקב מרגי: משרד החינוך הוא כן רגולטור.
יעקב מרגי: אני התלבטתי אם לבוא להגנתם ולומר שמשרדי הממשלה הם בדרך כלל רגולטורים ולא מבצעים, אבל אני מכיר גם יוצא מן הכלל.
יעקב מרגי: כששר או משרד רוצה לבצע בעצמו הוא יודע לעשות את זה והוא עושה כשהוא רוצה, ולא מפריעים לו.
יעקב מרגי: אני בא ואומר, יש פה מצב שהוא לקונה, לקונה.
יעקב מרגי: אין אחידות אמר אחד ההורים: 'יכול להיות שילד מבוטח בפתח תקווה והוא יפצע באילת ויקבל - - - <קריאה:> ויקבל כסף.
יעקב מרגי: מה אני בא ואומר, צריך לקחת את הלקונה, את פערי המחירים.
יעקב מרגי: המחיר הוא גובה, הקפיצה היא של 75% משנה שעברה?
<זאב גולדבלט: זה עלה מ-49 ל-75 – מלפני שנתיים זה פי שתיים.
יעקב מרגי: זה 50%.
<זאב גולדבלט: מלפני שנתיים זה פי שתיים ויותר.
<זאב גולדבלט: זה עלה מ- 34 ל- - -
יעקב מרגי: שאלתי שאלה וקיבלתי 9 תשובות.
יעקב מרגי: זה מצב שהוא לא יתקיים יותר.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים לעשות עבודת הכנה.
יעקב מרגי: זאת אומרת, אני מבקש מכם, מרכז השלטון המקומי, אחראי תחום הביטוחים או את מי שתגדירו אתם, יועצים משפטיים וכל מי שצריך לעשות את זה, משרד החינוך הממונה על תחום תשלומי ההורים יחד עם ארגוני ההורים תשבו בישיבת הכנה, ישיבת בדיקה של הנושא.
יעקב מרגי: אני אתן לכם 45 יום, 60 יום – תענו לי - - -
<אליהו מור: 45 יום.
<אליהו מור: הזמן נגדנו.
יעקב מרגי: בפעם שעברה נתנו לך 24 שעות, נתתי לך 60 יום אתה רוצה 45 יום.
יעקב מרגי: 60 יום, סביר, תאמינו לי יכול לטפל בכל בעיות הפקקים במדינה אם היינו נותנים לטפל בהן ב-60 יום.
<יצחק קדמן: יש לי רק בקשה אחת אם אפשר כי בשעתו ביקשתי ומעולם לא קיבלתי.
<יצחק קדמן: האם אפשר לדעת ולקבל מסמך שבו יהיו נתונים כמה תביעות הוגשו, כמה תביעות נדחו, איפה הוגשו תביעות - - - <קריאה:> סוד כמוס.
<יצחק קדמן: מה הייתה ההכנסה, מה הייתה ההוצאה ומה השיעור הרווח של הענף הזה.
<יצחק קדמן: אני חושב שצריך להיות לגמרי שקוף בעניין הזה.
<יצחק קדמן: הוועדה מעולם לא קיבלה מסמך כזה.
<זאב גולדבלט: כי מסתירים אותו.
<זאב גולדבלט: אנחנו ביקשנו את זה.
<אופיר יונתן: רגע, אני אגיד מה אנחנו יכולים לתת, אנחנו לא יכולים לתת את הכול.
<אופיר יונתן: יש מה שנקרא מסמך שנקרא "ניסיון תביעות".
<אופיר יונתן: זה מסמך שמפורסם לכל חברות הביטוח על מנת לתת הצעות גם במסגרת המכרזים שאנחנו מפרסמים.
<אופיר יונתן: כמובן שבמקרה שלנו זה ניסיון התביעות של אותם 1.2 מיליון תלמידים שמבוטחים ולא של כל אלה שלא מבוטחים.
<יצחק קדמן: אבל אתה לא מייצג את חברות הביטוח.
<אופיר יונתן: שנייה.
<אופיר יונתן: זה מסמך שמקבלים מחברת הביטוח.
<אופיר יונתן: אין שום בעיה במכרז וגם לארגון ההורים יש לו אותו - - -
יעקב מרגי: סליחה, אומר דוקטור קדמן, אתה התמקדת במה שקשור אליך.
יעקב מרגי: יושב כאן נציג הממונה, הוא יבדוק את הסוגיה הזאת.
יעקב מרגי: אני חושב שיש לקונה – הריבון יכול לבקש את הפרטים על אותו תת סעיף או סעיף או ענף ואיך שתקראו לו בענף הביטוח.
יעקב מרגי: יכול להיות שאנחנו סתם מתעמרים בכם, יכול להיות.
יעקב מרגי: בואו נראה כי יכול להיות שצריך לשלם 100 שקל לילד ולא 75 שקלים.
יעקב מרגי: דוקטור קדמן, אבל אתה לוקח סיכון.
<יצחק קדמן: שמע, אני חושב שצריך לדעת את זה.
<יצחק קדמן: העובדה שיש רשויות מקומיות שהוציאו את זה ב-49 שקלים - - -
<סמדר סגל: 31.
<יצחק קדמן: אני לא מאמין שאיזו חברת ביטוח פועלת כחברת צדקה שעושה את זה על מנת להפסיד כסף.
<יצחק קדמן: זכותן להרוויח ואם הן עושות את זה סימן שאפילו זה השתלם להן.
<יצחק קדמן: לכן אומרים לנו שיש כל מיני מקומות אחרים ששודדים את הקופה ומגישים סתם תביעות.
<יצחק קדמן: למה נדבר באוויר, בואו נקבל פעם אחת ולתמיד מסמך שיכלול את כל הפרטים האלה.
<יצחק קדמן: אני חושב שלא ראוי שימשיך להיות לא שקוף לגמרי כל הנתונים האלה.
<סמדר סגל: בנושא העמלה, אנחנו לא יכולים לקבל את זה בחזרה?
<סמדר סגל: באמת.
יעקב מרגי: תגידי, את חושבת שהבקשה שלך היא - - -
<סמדר סגל: צריך לקבוע - - -
יעקב מרגי: איך שניסחת אותה היא הוגנת?
<סמדר סגל: כן, אני אגיד לך, היא עדיין נגזרת של פרמיה - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, רגע.
יעקב מרגי: רגע - - -
<סמדר סגל: הם הכפילו את הפרמיה, מספר הילדים נשאר אותו מספר והעמלה גדלה.
יעקב מרגי: תקשיבי, אנחנו אוהבים, בדרך כלל אלה שעומדים על הגדר והתפקיד שלהם הוא רק לשאול את השאלות ולא לבצע, הכי קל לשאול שאלות.
יעקב מרגי: אבל, יש גוף שצריך לעשות את הפעולות האלה והוא גוף שצריך להתקיים.
יעקב מרגי: ברגע שאמרת להחזיר את העמלה, חלק מהעמלה, זאב אמר בעדינות אולי ישקלו את העמלה - זאת תביעה יותר הוגנת.
<סמדר סגל: כי כבר שנים אנחנו מבקשים - - -
יעקב מרגי: עם כל הכבוד יש לנו עניין שהמשכ"ל עדיין לא סיים את ייעודו.
יעקב מרגי: תאמיני לי, מכירים אותי פה בכנסת, אם הייתי מרגיש שהמשכ"ל סיים את ייעודו לא הייתי עוזב את זה עד שהייתי מפרק אותם.
יעקב מרגי: יש לו ייעוד חשוב.
יעקב מרגי: לדעתי, אפשר לעשות שם שידוד מערכות כדי להביא תפוקות יותר טובות, דעתי ויכולים לחלוק עלי.
יעקב מרגי: אבל, לבוא ולומר להם 'תותרו על העמלה' - - -
<סמדר סגל: לא הכול.
<סמדר סגל: סכום קבוע.
<סמדר סגל: קבוע - - -
יעקב מרגי: אני מודה לך שהסכמת איתי בסוף.
יעקב מרגי: סיימנו את הדיון.
יעקב מרגי: אתה רוצה להוסיף משהו כי אני מקריא את הסיכום.
<אליהו מור: אני אוסיף משהו קטן כי אני חושב שדיברנו - - -
<אליהו מור: אלי מור יושב ראש וועד הורים של פתח תקווה.
<אליהו מור: אני רוצה קצת להכניס אתכם, אתם לדעתי מסתובבים סביב זה ולא שמים את האצבע.
<אליהו מור: אני בכל זאת רוצה לחזור למשרד החינוך כי בתחושתי, ואני מדבר עם הורים כל יום, התחושה היא שהמשרד ברח מהאחריות.
<אליהו מור: המשרד, כאילו לא מדובר עליו, זה לא ילדי ישראל, מבטחים את זה אנשים במקום אחר, רחוק באוסטרליה ולא מדובר בתלמידי ישראל.
<אליהו מור: עכשיו, בעצם באה המדינה, בואו תראו איך רואה את זה אזרח פשוט מרחוב, המדינה באה ואומרת: 'אני רוצה לכסות את עצמי כי אם יקרה משהו לאחד מהילדים שלכם לא תתבעו אותי.
<אליהו מור: תוכלו לתבוע איזו חברת ביטוח.
<אליהו מור: אני אקבע לכם איך תהייה ואני גם אקבע לכם את המחיר.
<אליהו מור: כלומר, אתם לא שותפים, אתם רק תכניסו את היד לכיס, שימו את הכסף ואני אהיה מכוסה'.
<אליהו מור: זה מה שהאזרח הפשוט רואה.
<אליהו מור: הוא רואה פשוט התנערות של מדינה.
<אליהו מור: מבחינתי מדינה זה משרד החינוך כי הוא האחראי לתחום הזה.
<אליהו מור: אי אפשר להסתובב סביב זה.
<אליהו מור: אנחנו בפתח תקווה, ואמרתי את זה בכל מקום, מוכנים בשביל הערבות ההדדית – אנשים פה לא הזכירו, ישנן רשויות שלא מוכנים בכלל לבטח אותן ובעיקר במגזר הערבי – אני מוכן לא לשלם 31, אני מוכן לשלם 35 שקלים ולו שיהיה מחיר אחיד לכל ילדי ישראל – גם זה חשוב.
<אליהו מור: אם דיברנו על ערבות הדדית אז דיבורים זה דבר אחד יפה, אבל צריך גם מעשים.