GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אליהו מור: מה שאני אומר, במידה ש"ענבל" לא תתקבל, יכול להיות שלא יתקבל הסיפור הזה, אנחנו חייבים לצאת מהוועדה הזאת עם מנגנון כלשהו שמחזיר אותנו למחיר האמתי.
<אליהו מור: עם מנגנון הצמדה כלשהו שלא בעוד שנתיים נתכנס, אנחנו כבר לא נהייה, ואז כבר שוב חברות הביטוח בפיחות זוחל יקפיצו את זה שוב.
<אליהו מור: גם אם נניח שהוועדה הזאת תחליט המחיר לגבייה בשנה הבאה הוא, סתם לדוגמה, 20 שקל, תוך שנתיים-שלוש שוב זה יקפוץ ב-110%.
<אליהו מור: חייבים להצמיד למדד, המשרד חייב לקחת אחריות.
<אליהו מור: אין מה לעשות, הם לא יכולים להגיד: 'אני אחראי רק לפדגוגיה ולספר הלימוד הזה'.
<אליהו מור: כל מה שקורה במרחב בית הספר באחריות המשרד, שיתחילו להפעיל מנהיגות.
<אליהו מור: מילה אחת 'מנהיגות'.
<אליהו מור: מ-1986, בדיוק כמו שדוקטור חגית אמרה, הם פשוט התנערו: 'זה לא אנחנו.
<אליהו מור: רשויות בסדר רשויות לא בסדר'.
<אליהו מור: אנחנו לא רצינו את הביטוח הזה, כפו אותו עלינו.
<אליהו מור: כפו.
<אליהו מור: תודה לך.
<סופי אורטשקנזי: אני פשוט לא מסכימה עם מה שאמרת.
<סופי אורטשקנזי: משרד החינוך לא בורח משום אחריות.
<סופי אורטשקנזי: הרי הביטוח הזה שנולד הוא נולד לא כדי שמשרד החינוך יברח מאחריות שלו.
<סופי אורטשקנזי: אם יש אחריות בעניין נזיקין, לצורך זה יש לנו מנגנון מאוד מפותח, יש לנו הסדר כיסוי על ידי "ענבל", כל תביעה מכוסה ואין לנו עם זה שום בעיה.
<סופי אורטשקנזי: הביטוח הזה נולד קודם כל כדי לתת הטבה להורים, או.
<סופי אורטשקנזי: קיי, הטבה לתלמידים ללא הוכחת נזק ועל מנת למנוע את התארכות כל התביעות האלה שהן תביעות נזיקין.
יעקב מרגי: אני מצטרף ומודה לך על הדברים.
יעקב מרגי: בואו תקשיבו, בלהט הביקורת צריך גם לשמור על רמה.
יעקב מרגי: אני אומר לך, בזמן שאתה ואני יושבים בוועדת כנסת ודנים על סוגית ביטוח תאונות אישיות לילדים, תחשוב בכמה מדינות בעולם זה לא קיים והן לא מדינות עולם שלישי.
יעקב מרגי: בוא, אני מבין את הלהט.
יעקב מרגי: לבוא ולמחות על הדברים זה היה במקום.
יעקב מרגי: צריך לעשות הכול, יש פה לקונה וצריך לעשות הכול.
יעקב מרגי: ברגע שזה מתחלק בין כמה גורמים יש לקונה.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אנחנו מודים לכם שהצפתם את זה.
יעקב מרגי: אנחנו מבעוד מועד ולא בלחץ עושים דיון חוזר.
יעקב מרגי: תאמין לי שיש לי עוד פול נושאים מדממים בתחום החינוך: חינוך מיוחד, חינוך ביתי, הסעות לילדים מוגבלים – אבל לקחנו את זה כי אמרתי שאסור לחכות לדקה ה-90 – יש לנו את הזמן, בסדר?
יעקב מרגי: הוועדה שמעה על הפערים בתשלומי הורים בענף ביטוח תאונות אישיות.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה ממרכז השלטון המקומי על הקשיים ביציאה למכרז בפוליסה הנ"ל ובביצוע המטלה המוטלת עליהם לביצוע ביטוחי תאונות.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מהממונה על השוק ההון באוצר לקבל נתוני ענף ביטוח תאונות אישיות לילדי ישראל.
יעקב מרגי: נתונים, אני לא אפרט לך וזה כלל גודל הענף הזה, מחזור הענף הזה באחוזים, רווחים, הפסדים, כל מה שידך מגעת.
יעקב מרגי: צריך להיות גם הגון, מה שאתם לא יכולים לתת לא, אבל מה שאתם כן בוודאי שכן.
יעקב מרגי: למרות שאם ארצה להיות קיצוני, שום נתון שתיתן לי לא יסכן את ענף הביטוח ולא את שוק ההון.
יעקב מרגי: אני אבקש שתיתן לי את הנתונים במוגבלויות שלך.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך, נציגי השלטון המקומי, לפני שאני מקריא את הסעיף.
יעקב מרגי: מי מרכז את כינוס הישיבה?
יעקב מרגי: מי לוקח על עצמו לפני שאני אנדב אחד מכם.
יעקב מרגי: נועה, המרכז השלטון המקומי.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממרכז השלטון המקומי ליזום דיון יחד עם משרד החינוך, הממונה על שוק ההון, פורום ההורים לגיבוש דרכי פעולה משותפים ליציאה למכרז חדש ומעודכן.
<נועה בן אריה: זה משכ"ל.
יעקב מרגי: מה מרכז השלטון המקומי?
<נועה בן אריה: מרכז השלטון המקומי זה עמותת האם.
יעקב מרגי: לזה כוון, בוודאי.
יעקב מרגי: הם כפופים לכם, לא?
יעקב מרגי: הנושא היום: הצעה לסדר היום, של חבר הכנסת יואל חסון, חברת הכנסת עליזה לביא, חברת הכנסת דוקטור ענת ברקו בנושא: ביטול פרויקט "בגרות ללוחמים" בצה"ל.
יעקב מרגי: כפי שנהוג בוועדה אני מיד אתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת המציעים ולאחר מכן נשמע את המשרדים הנוגעים בדבר ולכל מי שירצה להצטרף לדיון מתכבד להצטרף.
יעקב מרגי: אני יודע שהנושא הזה עלה לא פעם במליאת הכנסת גם בהצעות לסדר היום וגם בשאילתות.
יעקב מרגי: התחושה שניתנה לנו על ידי נציגי משרד הביטחון הייתה שהסוגיה נפתרה, אך הנושא ממאן לרדת מסדר היום כי כנראה זה לא כפי שהוצגה התשובה במליאת הכנסת.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יואל חסון ראשון המציעים בבקשה.
יואל חסון: תודה רבה אדוני היושב ראש, בוקר טוב.
יואל חסון: אני מאוד שמח על הדיון הזה וכמובן חברי הכנסת השותפים להצעה לסדר.
יואל חסון: כולנו גדלנו על האתוס, המציאותי צריך לומר, שצבא ההגנה לישראל הוא צבא העם ותפקידו בוודאי קודם כל לדאוג לביטחונה של מדינת ישראל, אבל לא רק.
יואל חסון: הצבא מאז ומתמיד היה גם מקום שבו חלק מהחיילים, בתחומים מסוימים כל החיילים, קיבלו וספגו דברים נוספים מעבר להיותם לוחמים.
יואל חסון: צה"ל היה עבורם מן מקום שדרכו הם היו יכולים ללמוד דברים מסוימים, להתחנך, להשלים בגרויות.
יואל חסון: אגב, צה"ל גם במסגרות של רווחה וגם במסגרות אחרת טיפל עם השנים, גם על זה דנו לא פעם בוועדה הזאת ובוועדות אחרות בנושאים לדוגמה: כל מיני פרויקטים של שיקום של בני נוער בצבא.
יואל חסון: באמת גם ברמת המציאות לרבים רבים מבני הנוער במדינת ישראל דווקא הצבא הוא האירוע המכונן והמכוון עבורם בחיים.
יואל חסון: אתם רואים, ואנחנו רואים לאורך השנים הרבה בני נוער שמגיעים לצבא ממשפחות מוחלשות, אזורים מוחלשים, לא תמיד הספיקו להשלים את נושא הבגרויות לדוגמה, תכף נגיע בזה, ועוד דברים אחרים.
יואל חסון: דווקא הצבא במסגרות מסוימות ידע לשלב אותם וידע לתת להם באמת אור אחר, עתיד חדש, כיוון חדש לחיים – אני חושב שזה הייחוד של צבא הגנה לישראל.
יואל חסון: אם משווים את זה לצבאות אחרים בעולם שהם ברובם צבאות מקצועיים ושבוודאי לא לוקחים על הגב שלהם גם לחנך את החיילים, או גם לתת להם כלים נוספים מעבר להיות לוחמים או חלק מהצבא, צה"ל הוא לא כזה.
יואל חסון: צה"ל הוא אחר.
יואל חסון: הפרויקט של "בגרות ללוחמים" זה אחד מהדברים, באמת, המדהימים ביותר שצה"ל היה מעורב בהם ועשה לטובת לחיילים.
יואל חסון: צריך לדעת, וכולנו יודעים, שבגרות זה תעודת הכניסה הראשונה לחיים האזרחיים אחרי הצבא, בכלל מבלעדי זה כמעט ואי אפשר לעשות דבר.
יואל חסון: המדינה מעודדת, אנחנו מעודדים וכל הזמן מוטרדים מאחוזי התלמידים שמשלימים בגרות.
יואל חסון: כל הערים מאוד גאות להגיד כמה עושים יותר וכמה עושים פחות וכמה אחוזים מכל מיני בתי ספר.
יואל חסון: יש הרבה כאלה שהם בשוליים, הם אותם אלה שאותם לא סופרים, שלא משלימים בגרות ולא מצליחים לעשות את זה בזמן התיכון והנה הם צריכים להגיע לצבא.
יואל חסון: בצבא, דווקא ללוחמים האלה, לאלה שבאמת נותנים את הכול הייתה תכנית מדהימה שגם אפשרה להם להיות לוחמים וגם אפשרה להם להשלים בגרות, להם לתת איזה כלי חשוב ומדהים.
יואל חסון: אני חושב שזה אחד התרומות החשובות שצה"ל יכול לתת.
יואל חסון: כשאני שומע היום שכנראה, נשמע היום יותר, באמת המציעים כולם הביאו את זה מהמליאה לכאן לוועדה כדי לבחון את העניין לעומק ולא רק ברמת הדיון ההצהרתי.
יואל חסון: באמת, כשאנחנו שומעים היום שכנראה – שוב, נדע את העובדות בהמשך אני מקווה – שבגלל עניינים כספים או בגלל רצון לחסוך וכל מיני דברים כאלה, הפרויקט הזה או יצטמצם או בדרך להיות מבוטל.
יואל חסון: כמובן שאנחנו רוצים היום לרדת לעומק העניין ולוודא ולקוות, בתקווה שגם הוועדה תדאג שהפרויקט לא רק שלא יתחסל או יצטמצם הוא אפילו יגדל, יגבר וירחב.
יעקב מרגי: תודה רבה חבר הכנסת יואל חסון.
יעקב מרגי: אין ספק, אנחנו מאמינים גדולים גם בהשבחת ההון האנושי במקומות העבודה וכל שכן בצה"ל.
יעקב מרגי: השבחת ההון האנושי בצה"ל, אנחנו מכירים מה זה חייל ממורמר שמצד אחד יש לו את "חוק שירות חובה" ומצד שני הוא לא ממצא את עצמו והוא מוצא את עצמו מעבר לאיזו הגדרה של צה"ל.
יעקב מרגי: 'צבא העם' – אני חושב שיש לזה איזו חשיבות, ערך מוסף נוסף.
יעקב מרגי: בבקשה חברת הכנסת עליזה לביא.
עליזה לביא: תודה על הדיון.
עליזה לביא: תודה לחבריי וחברותיי המציעים והמציעות.
עליזה לביא: חנוכה, בואו נפיץ את האור, נמשיך להפיץ האור.
עליזה לביא: הנושא הזה של "בגרות לוחמים" אסור לו שייעצר.
עליזה לביא: 1999 מתחיל הפרויקט המדהים, הנפלא והחשוב הזה ודווקא במשמרת של שר אוצר ושל חינוך ושל שר ביטחון ושל ראש ממשלה שיודעים לבוא ולדבר על צבא חזק, על מספיק ועל לבוא ולתת לחיילים, הנה אנחנו רואים את אחד הפרויקטים היותר מופלאים, גם את שוויון בנטל מבטלים ועכשיו גם את הפרויקט הזה של "בגרות ללוחמים".
עליזה לביא: אני מזכירה לכולנו שזה אחד הפרויקטים היותר משמעותיים והיות חשובים שנותנים את הדרך, את ברכת הדרך לחיילים אחרי שלוש שנים קשות מאוד.
עליזה לביא: שלוש שנים שבהן הם התנתקו מעולם הידע והדעת.
עליזה לביא: שלוש שנים שבעולם הרחב חבריהם, גם במדינת ישראל הרבה מחבריהם לא משרתים בצבא והולכים ישר לאקדמיה בשם מענה כזה או אחר, "תורתם אמנותם".
עליזה לביא: אנחנו רואים אותם על ספסלי האקדמיה.
עליזה לביא: בואו לרגע נבין מי הולכים להיות לוחמים.
עליזה לביא: יש לי גם בן לוחם ויש לי גם בת ששירתה בפרויקט הנפלא הזה ולימדה מתמטיקה בגבעת חביבה בתנאי פנימייה.
עליזה לביא: שלושה חודשים חבר'ה מגיעים, יושבים, לומדים.
עליזה לביא: באתי לא אחת לבקר אותה והתרגשתי מהרוח ומהמוטיבציה ובאמת מהישיבה המשותפת של לבוא וללמוד.
עליזה לביא: אדוני היושב ראש, אתה יודע מה, זאת ציונות.
עליזה לביא: זאת ציונות לשמה של לבוא ולומר תודה רגע לפני היציאה לעולם האזרחי, באמת המאוד מאוד קשה.
עליזה לביא: אחרי שלוש שנים שבהן לא היה רגע לנשום, לבוא ולתת את המתנה.
עליזה לביא: אדוני היושב ראש, מאז תחילת הפרויקט 15 אלף לוחמים השלימו את בחינות הבגרות.
עליזה לביא: הציונים טובים מאוד.
עליזה לביא: כשאנחנו רואים את הממדים של הציונים הם טובים מאוד.
עליזה לביא: 85% מתוכם מקבלים ממוצע שגבוה יותר מהציון 85.
עליזה לביא: אלו תלמידים שלא סיימו תיכון שמקבלים ציונים כאלה גם במתמטיקה, גם באזרחות וגם באנגלית ולמרות זאת הצבא מחליט לעצור את הפרויקט הזה.
עליזה לביא: אדוני, אתה יודע אנחנו זימנו דיון במליאה והתשובה האומללה, האומללה והחסרה של סגן שר הביטחון במדינת ישראל, סגן השר אלי בן דהן, מה הוא אומר?
עליזה לביא: אני מצטטת לכל מי שלא זוכר: "בגלל שיקולי תקציב בוטלה התכנית" –זאת שערורייה אדוני.
עליזה לביא: לא מתקבל על הדעת שחיילים שבאמת מסכנים את חייהם, שאנחנו נעצור דווקא בפרויקט היותר מבורך והיותר חשוב הזה.
עליזה לביא: פתאום אין כסף.
עליזה לביא: רק הבוקר שמעתי שמשרד האוצר מוציא שני מיליון שקל על דוברות.
עליזה לביא: שני מיליון שקלים על דוברות! אדוני היושב ראש, על דוברות.
עליזה לביא: כלומר, למה אי אפשר לבוא ולהמשיך את הפרויקט הנפלא והמבורך הזה לטובת הלוחמים שלנו.
עליזה לביא: אדוני, אתה יודע, המידע שהגיע אלי, מסתבר שבקורס האחרון שהתקיים נעשה ניסיון לחסוך בעלויות והוא התקיים בפיקודים במקום בגבעת חביבה.
עליזה לביא: חסכו 50% מעלות, אבל התנהל בצורה, ממה שאני קיבלתי וממה שאני שמעתי, בצורה מאוד מאוד רשלנית ולא ראויה: מזגנים, כיתות, אישורי כניסה, המון התעסקות סביב לוגיסטיקה לא ברורה פגמו באיכות הלימודים.
עליזה לביא: חבל, חבל להרוס משהו שהוא כל כך חשוב וכל כך מוצלח.
עליזה לביא: אין סיבה שהפרויקט הזה יעבור מחיל חינוך לאכ"א (אגף כוח אדם).
עליזה לביא: חיל חינוך יודע את העבודה, מכיר את העבודה.
עליזה לביא: אנחנו רואים את הנתונים המצוינים על ההצלחה של הלוחמים.
עליזה לביא: חבל להעביר לאכ"א, ליחידה להכוונת חיילים משוחררים.
עליזה לביא: להבנתי, הפרויקט ייהרס גם.
עליזה לביא: אתם יודעים שכשחבר'ה לא נמצאים בתנאי פנימייה והם כבר אחרי שחרור, אז לבוא ולהחתים, לבוא ולהיות חלק או חלק מקבוצה.
עליזה לביא: אדוני, אני מבקשת בראשית הדיון, פשוט יש לי עוד דיון ולכן אני רוצה לבקש את הבקשה שלי, זה לא רחוק.
עליזה לביא: אנחנו נדע את הציונים - - -
יעקב מרגי: בואי נסיים את הצגה.
עליזה לביא: רק את הבקשה שלי.
עליזה לביא: אנחנו נראה מה הציונים, אני מבקשת אדוני, שהקורס הזה, נבחן בתנאים אחרים.
עליזה לביא: אני הייתי מבקשת שנזמן כבר עכשיו דיון אחרי שנראה את הציונים של המחזור שמקיים את הלימודים בתנאים הללו.
עליזה לביא: אני אודה לך אם נעשה את זה.
ענת ברקו: קיי.
ענת ברקו: ממה שאנחנו רואים כאן, בעצם לוקחים את כבשת הרש מאותם אנשים שתורמים למדינה הזאת.
ענת ברקו: הם עושים, זה המינימום שהמדינה יכולה לתת להם לפני שהם משתחררים מהצבא ופשוט גם את זה לוקחים מהם.
ענת ברקו: חוסכים על הגב של מי, של לוחמי צה"ל?
ענת ברקו: כשלומדים בתנאי פנימייה ויש חניכה ויש בקרה ויש מורות חיילות שעזרות יש אווירת למידה.
ענת ברקו: לתת ואוצ'רים, אנחנו רואים שהיום נותנים ואוצ'רים גם לקורסים לפסיכומטרי.
ענת ברקו: מה, מנצלים אותם?
ענת ברקו: רוב החיילים בכלל לא מנצלים אותם, לא הולכים.
ענת ברקו: זאת אומרת, אם אנחנו מדברים על כך שבעבר התקיימו שלושה מחזורים בגבעת חביבה, 1,050 תלמידים בשנה, חיילים תלמידים.
ענת ברקו: קמפוס שהיה נעים לקראת שחרור, גם התארגנות ולימודים, והיום אנחנו בעצם מדברים שמספר הלוחמים ירד ל-120.
ענת ברקו: התכנית פוצלה ל-7 כיתות במספר בסיסי צה"ל: בבית ליד, במחנה שרגא, בבאר שבע ובאילת.
ענת ברקו: ברור שרמת הלימודים נפגעת אדוני.
ענת ברקו: זה לא כיתה, זה לא אותו דבר, זה מספר מועט יותר של תלמידים.
ענת ברקו: אם בעבר היו מושקעים בהרבה מאוד, הבעיה כרגע היא תקציב ל-300 לוחמים, אבל זה ירד ל-0.5 מיליון מ- 1.2 מיליון.
ענת ברקו: זאת אומרת, שהמענה הזול שמנסים לתת הוא מענה שפוגע בלוחמי צה"ל שהם חוד החנית של צבא הגנה לישראל.
ענת ברקו: אדוני היושב ראש, באמת אנחנו נמצאים בעידן שאם בעבר דובר על כך שחיילי צה"ל צריכים לקבל הכול מהמדינה, איזו הכרה על התרומה שלהם למדינה, היום אנחנו רואים שחיילי צה"ל באופן עקבי, בכל תחום כולל בתחום הזה, מופלים לרעה.
ענת ברקו: צריך לתקן את המצב הזה, זה בלתי נתפס.
ענת ברקו: כשאנחנו מדברים על תפיסת 'צבא העם' וכאשר לא כל העם משרת, אלה שמשרתים מתחילים את החיים שלהם בגיל יותר מאוחר וצריכים לבזבז יותר משנה על בחינות בגרות.
ענת ברקו: יותר משנה, שנה במקרה הטוב ולפעמים כשמשפרים ציונים זה לוקח יותר משנתיים.
ענת ברקו: אז מה, בגיל 23-24 מתחילים ללמוד בזמן שיש כאלה שכמובן בגיל 18 ובגיל 21 כבר יש להם תואר, למה ובמי פוגעים?
ענת ברקו: אני הבנתי שיש איזשהו פיילוט בצבא.
ענת ברקו: דיברו איתי על זה שבעוד שלושה חודשים נדע מה המצב.
ענת ברקו: באמת אני מצטרפת לחברתי חברת הכנסת לביא לקבל את הנתונים גם לגבי הציונים וגם לגבי כמה אנשים ניגשו לבגרות.
ענת ברקו: מבלי לדעת אני כבר אומרת לכם שהמספרים יהיו שונים, התקציבים יהיו שונים.
ענת ברקו: אנחנו נעמוד על זה כשיש משהו טוב לא צריך להרוס אותו ובטח לא על הגב של הלוחמים.
יעקב מרגי: זו הסכנה של כל פרויקט מצליח.
ענת ברקו: כן, כנראה.
ענת ברקו: אתה מנוסה בזה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת סופה לנדבר בבקשה.
סופה לנדבר: מובן שצבא במדינת ישראל מאפיין את הפינות של חברה של המדינה.
סופה לנדבר: בגלל זה הצבא לוקח את האזרחים מכל הפניות, מהפריפריה, מהמרכז ומכל הפינות של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני הייתי אומרת שצבא זה דרך לחיים.
סופה לנדבר: אני אישית, לא פעם אחת ביקרתי בקורסים לגיור, לעברית ולהשלמת בגרות בצבא.
סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שגם המצב הסוציו-אקונומי של חלק מהחיילים והשתתפות של הצבא בפרויקטים האלה, תמיכה בחיילים זה דבר מאוד יפה.
סופה לנדבר: פתאום לוקחים דבר מאוד יפה ומקצצים אותו.
סופה לנדבר: תהליך של בגרות והשלמת בגרות זו חובה של שמדינת ישראל מול אותם האזרחים שתגייסו לצבא.
סופה לנדבר: הם מסתכלים על חברים שכבר סיימו את הבגרות והגיעו ברמה בינונית וגבוהה ורוצים את אותו דבר ולהשלים.
סופה לנדבר: אז למה אנחנו בעצם צריכים לקחת מהם את ההשתתפות בקורסים להשלמת הבגרות ולקצץ את הכספים שהם צריכים.
סופה לנדבר: אני חושבת שצ'ק, במובן הכסף, שהמדינה משקיעה באותם חיילים מול צ'ק זה אחד מהכי טובים להכנה לחיים.
סופה לנדבר: אני חושבת כשאנחנו מדברים על שוויון בנטל, אנחנו כן צריכים לדבר שהצבא צריך להכין אותם לחיים ברמת הלימודים גבוהה.
סופה לנדבר: המדינה מקבלת מהחיילים האלו.
סופה לנדבר: בגיל מאוד מאוד צעיר הם תורמים ונותנים למדינה את הגיל הזה.
סופה לנדבר: אני זוכרת שאני בגיל 21.5 כבר הייתי עם תואר שני.
סופה לנדבר: במדינה ששם נולדתי ושם גדלתי השקיעה בנו, בי, בחברים, בסטודנטים היא השקיעה המון.
סופה לנדבר: אני בטוחה בכך שמדינת ישראל חייבת להשקיע בהם.
סופה לנדבר: יש חובות של האזרחים האלה שתורמים למדינת ישראל בשירות חובה לתת למדינה, כאן החובה של המדינה, בקיצור בצבא, להשקיע בילדים האלה ולתת להם אפשרות להגיע לחיים מוכנים עם בגרות אלמנטרית שיכולים להתקדם בחיים.
יעקב מרגי: אני פותח את הדיון, אבל לפני כן, אי אפשר שלא להתייחס.
יעקב מרגי: אני אעביר את רשות הדיבור לחייל ישראל.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר את שם המשפחה שלך כדי לא לשבש אותו, אחר כך תאמר אותו אתה.
יעקב מרגי: בואו נחשוב קצת, בואו נפרוט את זה למציאות מעבר להצהרות גבוהות.
יעקב מרגי: חייל מתנדב ליחידה קרבית, הולך לשירות קרבי, מוגדר לוחם, הוא נכנס לסד של משמעת, של מחויבות, של מוטיבציה גבוהה.
יעקב מרגי: דבר שכנראה חסר לו, לא רק היה חסר במהלך שנות הלימודים.
יעקב מרגי: הייתה לו הסתכלות אחרת על החיים, היו לו סדרי עדיפויות או קשיים אובייקטיביים.
יעקב מרגי: אני אומר שאם לא ניתן לו את זה במסגרת השירות הצבאי שעדיין יש את המחויבות, את המשמעת, השאיפה, שאפתנות – אנחנו מחמיצים הזדמנות.
יעקב מרגי: המשק, החברה בישראל מחמיצה הזדמנות.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מהצד שלך ישראל, חייל בשם ישראל.
<ישראל ננקנסקי: תודה לרשות הדיבור.
<ישראל ננקנסקי: שמי ישראל ננקנסקי.
<ישראל ננקנסקי: ראשית אני רוצה להודות על רשות הדיבור.
<ישראל ננקנסקי: אני 4.5 שנים בשירות צבאי.
<ישראל ננקנסקי: התגייסתי בחודש אוגוסט 2011, עשיתי את כל המסלול של לוחם בחיל הנדסה, מפקד וקצין.
<ישראל ננקנסקי: היום אני חניך במסלול של 12 שנות לימוד.
<ישראל ננקנסקי: זה קורס שהוא דומה לקורס הזה.
<ישראל ננקנסקי: הוא גם מיועד לאנשים שלא סיימו תיכון.
<ישראל ננקנסקי: הסיבה שהייתי צריך להגיע לקורס הזה בגלל, כי אני רוצה - - -
יעקב מרגי: להתקדם.
<ישראל ננקנסקי: וצריך להתחיל לימודים ובשביל להתחיל לימודים צריך תעודת בגרות.
<ישראל ננקנסקי: אני משתחרר בעוד שלושה שבועות.
<ישראל ננקנסקי: הקורס שאני עושה הוא במתכנות של חצי על השירות הצבאי וחצי על האזרחות, זו עדיין מסגרת מאוד דומה למסגרת צבאית מבחינת המשמעת, על מה שאתה דיברת.
<ישראל ננקנסקי: אני רק רוצה להציג את הנתונים.
<ישראל ננקנסקי: דיברו פה קודם על נתונים.
<ישראל ננקנסקי: אנחנו מדברים על מעל 90% הצלחה, מעל 90% הצלחה בקורסים גם בקורסים השונים בירושלים, חיפה, אם אנחנו מדברים על הבסיס של חיל חינוך בצפון.
<ישראל ננקנסקי: אותו דבר בקורסים לבגרויות של לוחמים.
<ישראל ננקנסקי: כשחיילים באמת נמצאים במסגרת הזאת, אני מדבר עכשיו גם כמפקד זוטר שראיתי חיילים וגייסתי חיילים וגם כחייל שנמצא עכשיו בקורס הזה, גם אני צריך את הקורס הזה.
<ישראל ננקנסקי: כשאני התגייסתי, כשהחלטתי לסיים את הלימודים בישיבה והחלטתי לוותר על "תורתו אמנות" ולהתגייס לצה"ל, הדבר הראשון שעמד מולי היה 'צבא העם' וכל הדברים שקראתי שבן גוריון אמר על הצבא ולמה הקימו את הצבא כצבא עם ולא כצבא מקצועי כזה או אחר.
<ישראל ננקנסקי: אני חושב, זה גם מה שאמרתי לחיילים שלי, כשהחיילים שלי התגייסו, החיילים הראשונים, כשסיימתי קורס מפקדי כיתות, הייתי מ"כ בגדוד 605 בפלוגת טירונים, גייסתי טירונים וזה מה שאמרנו להם.
<ישראל ננקנסקי: זה מה שאמרנו להם כי זה הצבא שלנו, זה 'צבא העם'.
<ישראל ננקנסקי: חינכו אותם על ערכים ולא רק: 'תרוצו, תקפצו, תעשו, תראו, תפגעו'.
<ישראל ננקנסקי: לא רק פעולות פיסיות, גם על ערכים ועל מוסר ועל דברים.
<ישראל ננקנסקי: אם אנחנו אומרים שהצבא הוא 'צבא עם' ו'צבא עם' הוא כזה שאחראי גם על האמונה ועל הערכים של הבנאדם, אנשים שלא הייתה להם את ההזדמנות לעשות את תעודת הבגרות, להשלים אותה ולא משנה מאיזו סיבה או שהם למדו במוסדות אחרים או כי הם לא סיימו לימודים בתיכון, זה מרבית האנשים.
<ישראל ננקנסקי: אני רואה אנשים איתי בכיתה, אני לומד עכשיו מתמטיקה, אנגלית וכל הדברים הכי בסיסיים ואני רואה אנשים שבאמת, באמת, אני לא מגזים ואני יודע שזה נשמע כמו הגזמה, אבל לפחות 70% מהתלמידים בכיתות הם תלמידים שאם היו אומרים להם 'תשתחררו, תעשו את זה' הם לא היו עושים את זה - - -
יעקב מרגי: לא היו עושים את זה, ברור ולכן אמרתי - - -
<ישראל ננקנסקי: למרות שכעת אנחנו עושים את זה במסגרת שכן לוקחת לנו חודשיים מהאזרחות, הם כבר אזרחים - - -
יעקב מרגי: הם מוכנים לתת ארבעה חודשים מהאזרחות - - -
סופה לנדבר: אתה התגייסת בלי בגרות.
סופה לנדבר: מה הסיבה?
יעקב מרגי: הוא היה בישיבה, הוא אמר לך שהוא היה בישיבה.
יעקב מרגי: <קריאה:> אני רוצה לשאול שאלה, אפשר אדוני היושב ראש?
יעקב מרגי: אני רוצה שנשמע ואחר כך אתן לכם סבב.
יעקב מרגי: משרד הביטחון, צה"ל נמצא?
יעקב מרגי: תציג את עצמך ותספר לנו על הפרויקט, איפה הוא, מהו, למה.
יעקב מרגי: גם משרד החינוך יקבל רשות דיבור.
<שי טייב: שי, ראש ענף תכנון כוח אדם סדיר בצה"ל.
<שי טייב: אני אחראי על התכנון של הפרויקט הזה במתכונת הנוכחית שלו.
<שי טייב: קודם כל כבוד היושב ראש, אני רוצה לעשות קצת סדר בנתונים ואיפה זה עומד.
<שי טייב: נאמרו פה הרבה דברים על מחזור ביחידות ועל כמה בוצע בעבר.
<שי טייב: אנחנו מעולם לא ביטלנו את פרויקט "בגרות ללוחמים".
<שי טייב: הפרויקט הזה שינה את המתכונת שלו.
<שי טייב: כמו שציינה חברת הכנסת לביא, הוא התקיים בעבר בגבעת חביבה, התקיים מחזור אחד שהיה ביחידות.
<שי טייב: אגב, כדי לשבר את האוזן, החבר'ה שעשו בחינות בגרות עשו את זה לפני מספר חודשים ושיעור ההצלחה שם היה 92% בפרויקט הזה שהיו לו חבלי לידה והתבצע תוך כדי שירות ביחידות.
<שי טייב: לפני מספר חודשים אנחנו הגענו למסקנה שנכון לעשות את זה בצורה יותר ממוקדת וממוסדת ולא בחידות, מהסיבה הפשוטה שאנחנו רוצים לתת הזדמנות רחבה לכל חיילי צה"ל ולא רק ביחידות בהן זה מתקיים או שמצריך את האנשים להגיע ליחידות האלה.
<שי טייב: יצרנו בעצם שיתוף פעולה עם הקרן והיחידה להכוונת חיילים משוחררים שבו חיילים מבצעים את פרויקט "בגרות ללוחמים".
<שי טייב: אני תכף אגע במספרים.
<שי טייב: המתכנות מבחינת השירות, קודם כל מתחילים אותו תוך כדי השירות כמו שציין כאן ישראל, וממשיכים אותו לאחר שחרורם.
<שי טייב: רק בשביל הפתיח אני אגיד שב-18 באוקטובר נפתח המחזור הראשון ב-4 מכללות ברחבי הארץ: במכללת הגליל המערבי בעכו, במכללת וינגייט בנתניה, במכללת לוינסקי בתל אביב ובמכללת ספיר בשדרות, בהיקף של 180 חיילים.
<שי טייב: תאמין לי, אני יודע אני יכול לתת את הדוח היומי - - -
יעקב מרגי: אני אבקש לא להפריע.
יעקב מרגי: בוא, סליחה, אני אבקש לא להפריע לדובר.
יעקב מרגי: כל אחד ידבר בזמנו ויאמר מה שיש לו לומר.
<שי טייב: אנחנו הזמנו לכנס ההרשמה, פתחנו את זה, קודם כל הקורס הזה הוא רשות והחייל לא חייב לעשות אותו, לא חייב לבצע אותו.
<שי טייב: אנחנו הזמנו לפי החיתוך שלנו מנתונים שקיבלנו ממשרד החינוך על חסרי בגרות שיכולים להשלים בפרק זמן כזה קצר.
<שי טייב: זה לא כמו פרויקט הבגרות המלאה אלא זה פרויקט לחבר'ה שחסר להם מספר יחידות בבגרות במספר מקצועות.
<שי טייב: הזמנו למעלה מ-1,000 איש לכנס הזה.
<שי טייב: הכנס התקיים בבית החייל בתל אביב, הגיעו 350 חיילים, כולם רואיינו, נשאלו מה הם רוצים, מה הם מוכנים להתחייב.
<שי טייב: ביום ההרשמה הראשוני נרשמו 235 אנשים, בערך 190 פתחו ביום הכניסה, חלק לא רצו להמשיך, בודדים.
<שי טייב: היום אנחנו באזור 180 איש.
<שי טייב: בחינת הבגרות הראשונה, יש שם שני מקצועות שנלמדים, בחינת הבגרות הראשונה באזרחות מתקיימת השבוע.
<שי טייב: בחינת הבגרות השנייה במתמטיקה, חלק עושים רק את זה וחלק רק את זה וחלק עושים את שתיהן.
<שי טייב: בחינת הבגרות השנייה מתקיימת בסוף החודש במתמטיקה בצמוד לבחינות הבגרות - - -
ענת ברקו: ואנגלית?
<שי טייב: אנחנו פתחנו את הפרויקט הזה לפי הצרכים שהיו לחיילים ולפי כמות הכיתות.
<קריאה: אין צורך באנגלית?
<שי טייב: שנייה, לא אמרתי שאין צורך באנגלית.
ענת ברקו: יש צורך באנגלית.
<שי טייב: לא אמרתי שאין צורך באנגלית.
יעקב מרגי: אתה לא רוצה לקבל רשות דיבור איתי?
יעקב מרגי: אז תשתדל לא להפריע.
<שי טייב: בכנס אנחנו הצענו שלושה מקצועות: אנגלית, אזרחות ובמתמטיקה.
<שי טייב: אגב, הבאנו לכנס הזה עשר מכללות מכל רחבי הארץ, בסוף אל מול, אמרתי שהתחלנו עם 1,000 מוזמנים וירדנו ל-300 ומשהו שהגיעו לכנס ובאזור ה-200 נכנסו לתהליך, בסוף אנחנו הסדרנו את כמות האנשים ואת כמות הלומדים בהתאם לנרשמים, בהתאם לבגרויות.
<שי טייב: אם היה עכשיו מישהו, ואני אתן רק כדי לשבר את האוזן, זו לא הדוגמה המספרית המדויקת, אם היו רק שניים שהיו צריכים אנגלית, אנחנו ניתן להם את הפתרון דרך מענה אחר כי לא נפתח כיתה ייחודית של צה"ל - - -
יעקב מרגי: רק רגע עליזה, למה את מפריע לי.
יעקב מרגי: אני מקשיב.
יעקב מרגי: חסכת לי שאלה, למרות שקפצה חברת הכנסת עליזה לביא - - -
עליזה לביא: זה בדמי.
יעקב מרגי: תאמיני לי שגם אני זה בדמי.
יעקב מרגי: בהתחלה חששתי ולאור ההערה של חברת הכנסת ענת ברקו בקריאת ביניים שאני לא אוהב כי זה מחטיא למטרת הדיון ולא בגלל שאני אוהב סדר, רק בגלל שאני אוהב סדר.
יעקב מרגי: חשבנו, איך אמר איתי, הוא סינן בין השיניים, לצרכים שלכם.
יעקב מרגי: אתה בא ואומר שבחתכים שקיבלתם ממשרד החינוך יש חיילים שחסרים להם, כדי להשלים את תעודת הבגרות, אנגלית ואזרחות או אנגלית בלבד או אנגלית ומשהו אחר, להם אתם מוצאים מענה, נותנים להם מענה.
<שי טייב: נכון.
יעקב מרגי: החתך המאסיבי, הקלאסי של המקצועות להשלמת תעודת בגרות הם דווקא מקצועות המתמטיקה, אזרחות, שם ראיתם את המסה הקריטית ולא בגלל סינון צרכים של צה"ל - - -
<שי טייב: אנחנו לא פתחנו את ההזדמנות הזאת לבגרות בתנ"ך.
<שי טייב: מיקדנו את זה בשלושה מקצועות ספציפיים: אנגלית, מתמטיקה ואזרחות כפי שאמרתי - -
יעקב מרגי: והמסה הקריטית?
<שי טייב: המסה הקריטית הייתה במתמטיקה ובאזרחות ופתחנו שמה כיתות - - -
יעקב מרגי: אז גם אין סיבה לשאול למה כי אתה נותן מענה למי שצריך את האנגלית - - -
<שי טייב: אני אומר עוד פעם, יכולים להיות בודדים.
<שי טייב: כמו בכל מקום יכולים להיות בודדים שאין מספיק מסה של אנשים כדי לפתוח כיתה ייעודית לצה"ל.
<שי טייב: אגב, אנחנו עשינו שת"פ (שיתוף פעולה) שבעיניי, ואני לא רוצה לתת לנו ציונים, טוב מאוד גם היחידה להכוונת חיילים משוחררים וגם עם המכללות.
<שי טייב: אמרו גם שלא לכל אדם לא פותחים לו כיתות, המינימום לפתיחת כיתה היה 25 חיילים, והם גם קצת התגמשו אתנו, אבל שלכל בנאדם יתנו לו את המענה ושהיחידה להכוונת חיילים משוחררים תדע לממן את הדבר הזה.
<שי טייב: המסה העיקרית שהיה בניתוח באותו כנס, יכול להיות שבכנס של מחזור גיוס משתחררים, מחזור גיוס מרץ הקרוב, יהיה בו תמהיל אחר של אנשים ובהתאם לזה נעשה את המענה.
יעקב מרגי: סגן אלוף שי, נכון?
<שי טייב: כן.
יעקב מרגי: שאלה יש לי אליך.
יעקב מרגי: תמונת המצב שציירה חברת הכנסת ענת ברקו, יכול להיות שהיא שייכת רק לפיילוט?
יעקב מרגי: זה לא מתקיים יותר ביחידות צה"ל - - -
<שי טייב: חברת הכנסת ברקו נגעה בפיילוט שנגעתי בו קודם.
<שי טייב: הוא התקיים ביחידות, או.
<שי טייב: קיי, כדי לתת מענה.
<שי טייב: אנחנו הפסקנו את המהלך - - -
יעקב מרגי: הפסקתם ואתם עובדים באמצעות המכללות.
<שי טייב: כן, כי אנחנו רוצים שהאנשים יהיו נגישים למכללות, קרוב למקום מגוריהם.
<שי טייב: אגב, הם יכולים - - -
ענת ברקו: זה לא קרוב למקום המגורים שלהם.
ענת ברקו: איפה הם לנים?
<שי טייב: אנשים לא לנים, בגלל זה יש 4 מכללות בכל הארץ.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יואל חסון בבקשה.
יואל חסון: קודם כל, המודל הקודם, כמה הוא עלה לצבא?
<שי טייב: המודל של גבעת חביבה.
<שי טייב: לפני הערכתי, לפי ידעתי ולא לפי הערתי כיוון שלא עוסק בענייני תקציב, זה גם פרויקט שנסגר, זו יחידה שנסגרה די מזמן, זה כ-5.5 מיליון שקל.
יואל חסון: וכמה עולה עכשיו המודל הזה?
<שי טייב: המודל הזה עולה, זה לא רק הצבא.
<שי טייב: זה צה"ל ביחד עם משרד הביטחון, זה סדר גדול ואני מקווה שאני מדייק, זה סדר גודל של 1.2 מיליון שקל - - -
יואל חסון: ואתה יכול להגיד בוודאות לוועדה שהשיקול - - -