GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סוהא ג'ובראן: אנחנו מצרים על כך שאין כלל כל ייצוג של ההורים, אין שקיפות – אנחנו לא יודעים מה קורה, ואפילו זכות שימוע, לא מטעם משרד החינוך, לא מטעם הוועדה דאגו שתהייה עד עכשיו נציגות בוועדה ובכל החלטה שנוגעת לבית הספר.
יעקב מרגי: גברת סוהא, את יכולה להגיד לי מה הממוצע של תשלום חודשי שאתם משלמים כהורים לבתי הספר?
באסל גטאס: סליחה גברת סוהא, אם אחרי השביתה אכן פחתו ב-25% כפי שהובטח או כפי שהוסכם, 25% מה- - - <קריאה:> מה-50% מיליון.
<סוהא ג'ובראן: שלא הגיעו.
<סוהא ג'ובראן: אגב, יש כבר בית ספר שביקש לחזור בו מהפחתה בגלל שלא הועברו ה-50 מיליון.
<סוהא ג'ובראן: כל החלטה שמתקבלת יש לה השפעה ישירה עלינו ואנחנו פה.
<סוהא ג'ובראן: זה מאוד משתנה מבית ספר לבית ספר, מדובר מעל 30 בתי ספר.
<סוהא ג'ובראן: לפי המידע שיש לנו, יש בתי ספר שגובים 2,000 שקל שזה הכי פחות, אבל יש גם בתי ספר שגובים 7,000 שקל ואולי 8,000.
באסל גטאס: אני פשוט חייב לצאת.
באסל גטאס: יש פה שני נושאים פה על הפרק.
באסל גטאס: אני מצטער שלא רואים פה נציגים של בתי הספר של הפורום הארצי, אני מקווה שהם בדרך - - - <קריאה:> זה אופייני.
יעקב מרגי: לא נכון, תן לי להגן עליהם, הם היו פה בוועדה.
באסל גטאס: אם אתם זוכרים שעמדנו לצד בתי הספר במשך יותר מחודש בעת השביתה ואפילו שההסכם לא היה לרוחנו, אבל גיבינו אותם כי הם קיבלו אותו.
באסל גטאס: אנחנו רצינו הרבה יותר מה-50 מיליון השקל האלה.
באסל גטאס: אדוני היושב ראש, אנחנו עדיין מחכים.
באסל גטאס: אני פה תובע שוועדת משרד החינוך בראשות דוקטור שושני תשמע גם את ההורים, חשוב מאוד שתשמע את ההורים וגם תשמע אותנו.
באסל גטאס: אני חושב בלי שהוועדה תגיע לפתרון ייסודי, ייסודי, זה לא עניין של כסף, זה עניין של זכויות.
באסל גטאס: מאז ההתחלה אני הגדרתי את הבעיה שהיא לא בעיה של כסף אלא של זכויות.
באסל גטאס: אי אפשר שתלמיד בישראל יהיה לו סל בסיסי שונה מתלמיד אחר.
באסל גטאס: הבעיה היא הסל הבסיסי, הבעיה היא לא 67% או 65%.
באסל גטאס: הבעיה היא ממה ה-66% או ה-70%.
באסל גטאס: הבעיה היא שהסל הבסיסי הוגדר לחינוך המוכר הלא רשמי הוגדר אחרת מהשאר.
באסל גטאס: התחילו להגדיל את כל התוספות, אבל הן לא נכנסו בסל ואז ה-66% נשארו מאותו סכום היסטורי בעוד שתלמיד בבית ספר רגיל מקבל עוד ועוד ועוד.
באסל גטאס: מה שהחזירו בדרך, כאילו עכשיו מתהדרים, זה החזירו את מה שלקחו, אבל מתוך הסל הבסיסי הקטן.
באסל גטאס: הבעיה היא לא הסל הבסיסי הקטן.
באסל גטאס: אל תעשי לי ככה בראש, אני זוכר את המספרים בדיוק ואני יודע שה-16 אלף שקל העלות החודשית האמיתית של תלמיד בסל המורחב זה מה שצריך להיות הבסיס.
באסל גטאס: אני מקווה שוועדת שושני כך תקבע.
באסל גטאס: לכן אני דורש שהם ישבו איתנו ושייתנו מעמד יאה לוועד ההורים, לפחות בדיונים.
באסל גטאס: אדוני היושב ראש, המידע שהגיע אלי, לא רק שלא נתנו את ה-25% הפחתה להורים, אלא עשו מנגנון, הפחיתו והחזירו.
באסל גטאס: אז חלק מבתי הספר, זה קטן שנתית ב-500 שקל, שנתית.
באסל גטאס: יש בתי ספר שזה אפילו גדל ב-500 שקל.
באסל גטאס: כך שכל השיטה, כל המאבק בסופו של דבר לא הגיע להורים.
יעקב מרגי: אחת הדילמות במוכר שאינו רשמי, גם אם אתה משיג להם הישג, זה ידוע גם בחברה היהודית, ברגע שאתה משיג הישג ומשפר להם מבחינה תקציבית זה לא מחלחל להורים.
יעקב מרגי: זה עוזר למנהלי המוסדות לתמרן את עצמם.
יעקב מרגי: בסוף בסוף, זה בקושי אם בכלל, זה מחלחל להורים.
יעקב מרגי: בבקשה חברת הכנסת עאידה תומא סולימאן.
עאידה תומא סלימאן: אני, קודם כל תדע כבוד היושב ראש ואני מצטערת שלא הגעתי מוקדם יותר כדי לשמוע את התשובות המלאות של האוצר.
עאידה תומא סלימאן: עד כמה שהבנתי, ה-50 מיליון שבגללם הופסקה בעצם השביתה, וזאת הייתה הבטחה של הממשלה, לא הבטחה שלנו.
עאידה תומא סלימאן: זו הייתה הבטחה של הממשלה, הסכם של הממשלה.
עאידה תומא סלימאן: אני עדיין נאיבית מספיק לחשוב שהסכמים מכבדים וממלאים ולא רק משתדלים או נוטים.
עאידה תומא סלימאן: זה לא 'המשרד נטיה', צריך למלא הסכם כזה צריך למלא ובמיוחד שזה - - -
יעקב מרגי: ברשותך, אומר רועי אסף, הוא לא אמר במילים האלה, טנגו רוקדים שניים.
יעקב מרגי: הוא אומר שיש השלמות שבתי הספר - - - <קריאה:> שלושה אדוני.
יעקב מרגי: שלושה.
יעקב מרגי: גם אנחנו בטנגו.
יעקב מרגי: אומר רועי, חבל שהם לא פה נציגי בתי הספר, הוא אומר: 'אנחנו מוכנים' יותר משהעגל רוצה לינוק מהפרה, כלומר צריך להשלים להם - - -
עאידה תומא סלימאן: השאלה מה הם צריכים להשלים.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאוד להבין.
יעקב מרגי: אני אומר, זה מתייחס לדיון הקודם.
יעקב מרגי: באו ואמרו: 'אם אתם מגדירים אותנו במוכר שאינו רשמי אנחנו לא מצליחים להתקיים'.
יעקב מרגי: משרד החינוך אומר: 'אני לא יכול להגדיר אתכם ממלכתי, אתם לא ממלכתי, אם תרצו בממלכתי יש תנאים א', ב', ג''.
יעקב מרגי: הם הסכימו לכמה גמישויות, אבל כנראה בבסיס הם לא הצליחו למצב שהם חינוך ממלכתי.
יעקב מרגי: אבל הם אומרים, אדרבה תנסו למצוא הגדרה ביחד, נמצא הגדרה ביחד באמצע.
יעקב מרגי: אני מבין שהם עדיין לא נתנו את ההגדרה האופטימלית מבחינתם.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני מנסה להבין.
עאידה תומא סלימאן: כאילו, יש חלקים שהם הסכימו עליהם והגעתם להסכמות ויש חלקים שעוד לא הגעתם להסכמות.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להבין מה החלקים שעדיין יש קושי בהם להגיע להסכמות - - -
יעקב מרגי: הגדרה.
<רועי אסף: אנחנו, הבעיה שלנו היא ההפרדה הדיכוטומית בין מי שמגיע לו ומי שלא מגיע לו.
<רועי אסף: ביקשנו מבתי הספר הנוצרים, הממשלה יכולה להגדיר את זה בעצמה, אבל פה היה מאבק חברתי והיה הסכם.
<רועי אסף: בתי הספר חייבים לעזור לנו, אני מבקש את זה מהם במשך שלושה חודשים בכתב, בעל-פה, בפגישות רשמיות, בפגישות שאינן רשמיות שיגדירו לנו מי בפנים ומי בחוץ.
<רועי אסף: אני יודע, משרד החינוך הביא לנו רשימה, אני יכול להגיד את הסכום המדויק שכל ילד יקבל.
<רועי אסף: אנחנו רוצים לנסח הסכם בירוקרטי, אנחנו רוצים להבין שמקובל על נציגי הנוצרים שעושים את זה עם עמותה אחת כללית לכולם.
<רועי אסף: לנציגי ההורים יכול להיות שתהיה להם העדפה - - -
יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני אשאל, אני מתפלא שלא שאלתם.
יעקב מרגי: בזכות הממ"מ (מרכז מחקר ומידע), תגידו משרד החינוך ורועי, מה הבעיה, המדינה החליקה פעמיים בהיסטוריה שלה, החליק לה ושיחליק לה פעם שלישית, להגדיר אותם כרשת?
<רועי אסף: הם לא מוכנים.
<רועי אסף: הם 40 ומשהו ארגונים.
יעקב מרגי: אל תגיד לי.
יעקב מרגי: רועי, אני לא בטוח.
עאידה תומא סלימאן: אני מנסים להבין מה בדיוק - - -
<רועי אסף: אין מחלוקת, זה לא מחלוקת, זה עניין בירוקרטי, תגדירי אותם, שהם יגדירו את עצמם.
<נועה היימן: אדוני היושב ראש, אני אסביר בצורה ברורה.
<נועה היימן: כל פעם מנסים לעשות את זה, אתה יודע, לא בדיון מהותי שמוכרע.
<נועה היימן: כאן לכל אחד יש הפולישטיקים ומה שקורה כאן - - -
יעקב מרגי: למה שלא נגדיר משהו שקיים כבר בחוק?
<נועה היימן: מה שנקבע בחוק נקבע לפני חקיקת "חוק כבוד האדם וחרותו".
<נועה היימן: בג"צ כבר נתן את דעתו מספר פעמים על הקושי החוקי בהסדר הנוכחי עם שתי הרשתות.
<נועה היימן: אך מכיוון שב"חוק אדם וחרותו" יש סעיף שנקרא "סעיף שמירת הדינים".
<נועה היימן: כלומר, כל מה שחוקק לפני, בג"צ לא מתערב בו, אז בג"צ לא הורה למדינה לפסול את ההסדר החדש.
<נועה היימן: עם זאת, קביעת הסדר חדש כזה עם גוף אחר חדש בתוך המוכר שאינו רשמי, הוא מאוד בעייתי ואני אסביר מדוע.
<נועה היימן: מכוון שההסדר מול הרשתות הוא הסדר שמפלה את יתר המוכר שאינו רשמי.
<נועה היימן: בעצם שתי הרשתות הן רשתות שמוגדרות מוכר שאינו רשמי, מעמד ייחודי על פני יתר המוכר שאני רשמי, ובעצם יצרת גורם חדש כזה הוא עניין מפלה.
<נועה היימן: נכון, יש את שתי הרשתות וזה המעמד שלהן.
<נועה היימן: זה לא הוגן להיות מוכר שאינו רשמי שלא זוכה למעמד של רשת.
<נועה היימן: זה המצב החוקי.
יעקב מרגי: סיימת עאידה?
יעקב מרגי: בבקשה עבדאללה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מקבלים הבהרות ברורות, סליחה.
יעקב מרגי: אני מבין את המצוקה.
<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, קודם כל ההסכם הזה כולל מספר סעיפים ולא רק את ה-50 מיליון שקל.
<עבדאללה חטיב: ה-50 מיליון שקל הם חלק בתוך ההסכם הזה.
<עבדאללה חטיב: כל מה שדיברה עליו נועה, כל שעות הטיפול והתמרוץ זה כבר עבר.
<עבדאללה חטיב: הדבר השני, במסגרת וועדת האתגרים קיבלנו כבר תקציב שהוא ייעודי לחברה הערבית והם יהיו משולבים במסגרת ההמלצות של וועדת אתגרים.
<עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים גם על תקציב, שהוא תקציב מכובד, שמופנה גם לאוכלוסייה הערבית והם יהיו חלק בלתי נפרד מאותה וועדת אתגרים.
<עבדאללה חטיב: אנחנו כבר התחלנו ליישם חלק מההמלצות האלה בכל מה שקשור לחינוך הבלתי פורמלי וגם בכל מה שקשור לנושא של הפיתוח המקצועי.
<עבדאללה חטיב: הסוגיה השלישית שנשארה זה הנושא של התקציב של ה-50 מיליון שקל.
<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, אני ורועי וגם נועה ישבנו, אנחנו גם דיברנו עם נציגי בתי ספר הכנסייתיים על מנת שהם יציגו לנו מסמך בנושא הייחודיות של בתי הספר.
<עבדאללה חטיב: אנחנו כבר מעל שלושה חודשים, אני ורועי, ישבנו איתם אצלם, ישבנו גם אצלי במשרד, 'תגדירו האם אתם רוצים לקבל את הכסף הזה במסגרת אגודה או עמותה אחת, או להעביר את התקציב הזה לכל העמותות'.
<עבדאללה חטיב: עדיין לא החליטו.
<עבדאללה חטיב: אתמול בלילה העבירו לנו מסמך בנושא של הייחודיות של בתי הספר והיום העברתי את אותו מסמך גם לרועי וגם ללשכה המשפטית על מנת לקדם את המהלך.
<עבדאללה חטיב: אנחנו רוצים להעביר את התקציב הזה יותר מאשר בתי הספר הכנסייתיים.
<עבדאללה חטיב: כלומר, אנחנו מחויבים לקיים את כל סעיפי המסמך הזה.
<עבדאללה חטיב: לגבי הנושא של וועדת שושני, וועדת שושני דנה בנושא של הייחודיות של בתי הספר.
<עבדאללה חטיב: באנו והצענו להם לעבור לרשמי.
<עבדאללה חטיב: אמרו: 'תשמעו, יש לנו התניות, אנחנו רוצים לשמור על עצמנו ולכן אנחנו רוצים להישאר במוכר שאינו רשמי'.
<עבדאללה חטיב: בנושא של תשלומי הורים, הסכמנו איתם כי גם שמענו חלק רב מההורים.
<עבדאללה חטיב: היו פניות של ההורים בנושא של תשלומי הורים.
<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, צריך להגיד שבתי הספר הכנסייתיים, שאני לא בא הכוח שלהם, אני לא רואה שבתי הספר הכנסייתיים גובים סכומים שהם מעל ומעבר.
<עבדאללה חטיב: סך הכול, אנחנו בדקנו, ופה לימיני יושב גם דודי שהוא מנהל - - -
יעקב מרגי: עבדאללה, עבדאללה, רגע, רגע.
יעקב מרגי: אדוני, אתה רוצה רשות דיבור.
יעקב מרגי: עבדאללה חטיב, עלית על מוקש, מזל שזה רק מוקש של מלל.
יעקב מרגי: סמוך עלי שהמוכר שאינו רשמי נגעתי בו קצת בקדנציה הזו.
יעקב מרגי: המוכר שאינו רשמי רוצה לאחוז, הנה אני אומר לך, בשני הקצוות של החבל.
יעקב מרגי: הם מצד אחד רוצים, א', שהסרגל שלהם, כמו שאמר חבר הכנסת באסל, שהסרגל יהיה כמו הסרגל של הרשמי.
יעקב מרגי: מעבר לזה, הוא מוכן להישאר ב-60% רק 'תרחיב לי את הסרגל'.
יעקב מרגי: מצד שני, אני אומר לו תקשיב: משרד החינוך נותן לך גמישות בפיקוח, בתכנים, מוכן להתחייב לך בעצמאות'.
יעקב מרגי: תקשיבו טוב מאוד, הדברים צריכים להיאמר ביושר.
יעקב מרגי: לפעמים אנחנו חברי הכנסת, צריך להיאמר - - - <קריאה:> מרשים שאתה אומר את זה.
יעקב מרגי: אני אומר את זה.
יעקב מרגי: תקשיבו, <קריאה:> שאתה אומר, כל הכבוד.
יעקב מרגי: תקשיבי עד הסוף, זה ירשים אותך יותר אם תחכי עד הסוף.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אתה אומר להם, אתה בא ואומר להם: 'תקשיבו, מוכן לשמור לכם על העצמאות שלכם, לא נתערב לכם בתכנים'.
יעקב מרגי: פחות או יותר כבר היום הוא מסכים לתכנים, מוכן להכול.
יעקב מרגי: בואו, תקפצו למים.
יעקב מרגי: הם פוחדים מדבר אחד, תקשיבו טוב טוב, סוגית תשלומי ההורים זו הפרה החולבת, לא המדינה.
יעקב מרגי: הם מעדיפים לקבל פחות מהמדינה, 'אל תיגעו לי בקודש קודשים הזה של הפרה חולבת מההורים'.
יעקב מרגי: אני מבין את נציגי ההורים, אתם מקיימים דיון בתוך דיון ואחר כך תרצו שאחזור על הדברים שלי.
יעקב מרגי: איימן, זה דיון תוך כדי דיון ואחר כך הם יחליטו, אין לי בעיה, רק שאחד מהם יקשיב.
יעקב מרגי: אני בא ואומר, הדברים צריכים להיאמר באומץ וביושר.
יעקב מרגי: אי אפשר לאחוז בשני הקצוות.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם, הכאב הכי גדול ועם כל הכבוד, זה ההורים שנתבעים ומשלמים, נתבעים ומשלמים סכומי עתק.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על השכלה גבוהה לכולם, הם משלמים יותר מהשכלה גבוהה כבר בחינוך חובה חינם.
יעקב מרגי: אוסאמה בבקשה.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת אורחים נכבדים.
אוסאמה סעדי: אנחנו ליווינו את המאבק של בתי הספר.
אוסאמה סעדי: אמרתי אז שאני אחד הבוגרים של בתי הספר האלה בכפר עילבון שהוא בית ספר מהטובים, גם בתי הספר שבנסרה ובחיפה ועכו.
אוסאמה סעדי: היה מאבק שממושך שנמשך כמעט חודש ימים.
אוסאמה סעדי: אנחנו, עם כל הצער שבדבר, אני מאוד מאוד עצוב שנציגי בתי הספר לא נמצאים כאן וכנראה שלא במקרה.
אוסאמה סעדי: אם הם הוזמנו ובחרו שלא להגיע, אז אנחנו צריכים באמת להיות בקשר איתם לראות מהי הסיבה שלא הגיעו לדיון כזה.
אוסאמה סעדי: אבל אחרי זה אני מבקש שהוועדה, וכבוד יושב ראש הוועדה תבקש מהנציגים של משרד החינוך לשלוח לנו פירוט של הסל הבסיסי, ה-100%.
אוסאמה סעדי: אנחנו כל הזמן, איימן וחבריי זכרו, תזכרו שהיה וויכוח מה זה הסל, אם 16 אלף שקל, אם זה 14 אלף שקל ואם זה ה-60% או ה-70% שהם צריכים לקבל בתור מוכר שאינו רשמי, האם באמת הם מקבלים 100%.
אוסאמה סעדי: משרד החינוך טוען שהוא כן משלם את ה-100%, אבל באמת, על מנת להכריע בוויכוח הזה אחת ולתמיד, עדיף שנקבל מסמך רשמי ממשרד החינוך מה הוא הסל הבסיסי, מה נותנים לבתי הספר האלה, האם הם באמת מקבלים100% או לא מקבלים 100%.
אוסאמה סעדי: והכי חשוב, כל העניין הזה של ההורים שהוא מאוד כואב, כי אנחנו בסופו של דבר מייצגים את ההורים האלה.
אוסאמה סעדי: ה-5,000-6,000 שקל, אני שומע שגם ברמלה וגם בלוד, אני הייתי בשבוע שעבר.
אוסאמה סעדי: האנשים האלה שיש להם שניים או שלושה תלמידים שצריכים לשלם 18 אלף ו-20 אלף בשנה וכל חודש מאות שקלים, אז זה לא חינוך חובה וחינם.
אוסאמה סעדי: עם כל הכבוד, לכן אני חושב שזה האישיו פה ואנחנו צריכים באמת שוועדת שושני גם תשמע את ההורים, תשמע אותנו.
אוסאמה סעדי: בסופו של יום, אני מאוד אבקש מכבוד היושב ראש כן להמשיך ולעקוב אחרי הנושא הזה עד שיבוא על פתרונו.
יעקב מרגי: עיאדה, אני הפסקתי אותך באמצע.
עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, אני רק רוצה להוסיף איזו הצעה.
עאידה תומא סלימאן: גם אני מחברי הכנסת שההורים פונים אליהם בתקופה האחרונה בעניין התשלומים כי היו בתי ספר שחזרו בהם מהרבע.
עאידה תומא סלימאן: התערבתי לפי חודשים בעכו כדי להבטיח את הורדת הרבע, מנהל בית הספר החזיר את זה שוב.
עאידה תומא סלימאן: בעצם אנחנו, גם כחברי כנסת, נמצאים בקו התפר הזה בין בתי הספר לבין ההורים לבין משרד החינוך.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה, כמו שהיינו לעזר בזמנו, בזמן השביתה ועכשיו הוצאנו, אנחנו מרגישים שהוצאנו, יצאנו מהתמונה, אנחנו רואים שהדיון תקוע עד עכשיו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שיש את הקושי הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שהקושי הוא רק בעניין תשלומי הורים - - -
יעקב מרגי: הקושי זו ההגדרה.
יעקב מרגי: הגדרה שעדיין לא - - -
עאידה תומא סלימאן: כן, השאלה מה האופציה של ההגדרה, האם זה רק רשמי או מוכר שאינו רשמי.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאולי אפשר לחשוב על דרך אחרת.
עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה המסמך שהוגש היום או אתמול בלילה.
עאידה תומא סלימאן: גם כנראה אתם לא למדתם אותו.
עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שאולי ניתן לעצמנו זמן, אולי שאנחנו, גם בעזרה של החברים פה וגם חבר הכנסת עודה וגם חנין זועבי ואחרים שנתערב ונבדוק מה המסמך הזה, מה בדיוק הם מציעים ואיך אפשר להתקדם.
עאידה תומא סלימאן: ניתן לעצמנו שבוע, 10 ימים של באמת התדיינות, ננסה להיות המגשר במקרה הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהבעיה לא טמונה רק שם וצריך להבין מהם הפחדים שלהם.
חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו פה לא מפרידים בין שתי סוגיות מרכזיות שעלו בדיון.
חנין זועבי: הסוגיה הראשונה, והיא נפרדת ויש לה מסלול אחר לגמרי עם היגיון אחר לגמרי, זה וויכוח בין בתי הספר לבין משרד החינוך – שזה על הזכויות ועל הסל המורחב ועל הסל הבסיסי.
חנין זועבי: ואנחנו נחכה לקבל מעבדאללה חטיב את התפריט, הפירוט הזה של הסל - - -
יעקב מרגי: של ה-100%?
חנין זועבי: של ה-100%.
יעקב מרגי: יש לך שעון ביד?
חנין זועבי: כן, יש לי.
חנין זועבי: זה השעון.
יעקב מרגי: עוד הרבה זמן תחכי.
חנין זועבי: עוד הרבה זמן?
חנין זועבי: אנחנו בתמיכה שלך, בעזרה שלך - - -
יעקב מרגי: יש סודות ביטחוניים שאת יכולה להוציא אותם ולא את זה.
חנין זועבי: אז אני חושבת שזה וויכוח, זה וויכוח בסיסי של מהו הבסיס, הסל המורחב והבסיסי.
חנין זועבי: אנחנו גם צריכים להגיד שאנחנו לא מרוצים מההסכם הזה שעד עכשיו לא מתממש, אבל אנחנו לא מרוצים ממנו.
חנין זועבי: לא מרוצים ממנו וזה לא מה שמגיע לנו וזה לא המסלול.
חנין זועבי: המסלול צריך להיות כמו הפתרון של בתי הספר החרדים, הרשת.
חנין זועבי: עכשיו לסוגיה השנייה שצריכים לתת עליה את הדעת, שיתוף של וועד ההורים שכולם מזניחים.
חנין זועבי: גם צריכים שתהיה לוועדה הזאת אמירה ברורה, זכות של הפורום הארצי של וועדי ההורים שבתי הספר לא מקשיבים, מזניחים ואפילו בלי הכבוד המינימלי לתת לו שקיפות.
חנין זועבי: זה לא רק עניין תשלומי הורים.
חנין זועבי: לתת שקיפות שיהיה חלק מהמערכת החינוכית.
חנין זועבי: ותמיד כאשר אנחנו רוצים להתווכח בבתי הדין שרעיה אז זה אוטונומיה תרבותית ואז אין שקיפות.
חנין זועבי: בתי ספר, אנחנו לא קוראים להם נוצריים, בתי ספר קהילתיים אז זה אוטונומיה תרבותית.
חנין זועבי: בשם האוטונומיה התרבותית שזה כן ערך שלנו אי אפשר לדבר על כלום.
יעקב מרגי: מי טוען את הטענה הזו של אוטונומיה תרבותית, המדינה או הקהילה?
חנין זועבי: אנחנו צריכים.
חנין זועבי: זה ויכוח - -
יעקב מרגי: נראה לי שאני נמצא באיזה סרט יחד איתך באיזה מקום.
יעקב מרגי: אדוני היושב ראש, עצם זה שזה מגיע לכנסת אומר שיש פשלה.
יעקב מרגי: זו פשלה שהדיון הזה מגיע לכנסת.
יעקב מרגי: למה זה מגיע לכנסת?
יעקב מרגי: זה דיון שצריך להתנהל בתוך החברה שלנו, שקיפות של בתי ספר, שקיפות של מוסדות שהתחמקו מהשליטה של המדינה.
יעקב מרגי: וגם כאשר אנחנו רוצים לדבר על זכויות נשים בתוך בתי הדין שרעיה, אז לא ולא, לדבר בכנסת ולא לדבר בכנסת, לא רוצים לדבר בכנסת.
יעקב מרגי: לא רוצים ולא צריכים שהדיון הזה יגיע לכנסת.
יעקב מרגי: זה צריך להתנהל בתוך החברה שלנו, אבל מה לעשות, ועד ההורים, זו לא הייתה בררת המחדל, זה הבררה האחרונה, המסלול האחרון - - -
יעקב מרגי: האור בקצה המנהרה.
חנין זועבי: מביאים את עניין השקיפות לכנסת, למקום הכי לא דמוקרטי בעולם.
יעקב מרגי: עד עכשיו הסכמתי איתך.
עליזה לביא: מחליטים לבוא לכאן, לא ללכת לוועדות אחרות וזה המקום הכי לא דמוקרטי.
יעקב מרגי: בעולם.
עליזה לביא: בעולם, כן.
עליזה לביא: אדוני, איך אתה
יעקב מרגי: עליזה, אפילו אני הבנתי את חנין.
יעקב מרגי: היא נתנה נאום כזה אוהד לשלטון והיא באה באומץ לדבר על הקהילה, היא הייתה חייבת לזרוק משהו בשביל - - -
חנין זועבי: זו טענה לחברה שלנו שאנחנו לא יכולים לנהל את העניינים הפנימיים שלנו בתוך החברה שלנו, בתוך המוסדות.
חנין זועבי: עכשיו אנחנו כן - - -
עליזה לביא: לשמוע את זה ממך זה - - -
חנין זועבי: את לא מקשיבה לי ולכן את עכשיו מופתעת.
חנין זועבי: היושב ראש מקשיב לי יותר ממך והוא יודע, הוא לא מופתע.
חנין זועבי: הוא לא מופתע ממני, את מופתעת ולא פלא שאת מופתעת.
חנין זועבי: עכשיו, אנחנו תומכים בכם - - -
עליזה לביא: פוגעים בדמוי שלכם.
יעקב מרגי: עליזה, עזבו את זה עכשיו.
חנין זועבי: אנחנו אתכם בעניין הזה.
חנין זועבי: ויש מה לעשות, אני לא רוצה לנהל את זה בכנסת, אני לא רוצה לנהל - - <קריאה:> גם אנחנו, גם אנחנו.
חנין זועבי: ואדוני היושב ראש, צריכים לצאת מפה עם אמירה שאי אפשר לנהל את העניינים בלי שקיפות ועם חלק מהשקיפות.
חנין זועבי: אנחנו רוצים להיות חברה עם שקיפות, אנחנו רוצים לנהל את העניין שלנו בצורה מקצועית, בצורה דמוקרטית, בצורה שמשתפת את כולם.
חנין זועבי: כי זו גם תביעה פנימית מעצמנו כחברה, זה לא רק מהמדינה, זה גם מעצמנו.
חנין זועבי: צריכים בכל זאת לשים את הנושא הזה באג'נדה ולהגיד שהם לא יכולים לנהל את העניינים בתוך חברה שלנו, בתוך המוסדות שלנו אז אולי הם יבואו לכנסת, אין מה לעשות.
יעקב מרגי: לפני שאתן לאיימן עודה ולהורים אני רק רוצה להביא ציטוט מה התקנות מחייבות את משרד החינוך לגבי ה-100.
יעקב מרגי: תעבירו את המסר, אנחנו בחודש פברואר, עדיין לא אושר בוועדה.
יעקב מרגי: "לפי תקנה 7(ב), השר בהתייעצות המרכז לשלטון מקומי ובאישור וועדת החינוך, התרבות של הכנסת יקבע את סכום ההשתתפות ורשאי הוא לקבוע סכומי השתתפות שונים.
יעקב מרגי: קביעה לפי סעיף קטן זה תעשה".
יעקב מרגי: אני מדלג, "הוראות אלו יחולו על מוסדות החינוך המפורטים להלן: מוסדות חינוך רשמיים, מוסדות מוכרים לחינוך על יסודי, מוסדות חינוך תאגיד המרכז לחינוך עצמאי, מוסדות תאגיד מעיין החינוך התורני בישראל" – זה עדיין לא נעשה.
יעקב מרגי: 7(ב), תעבירו את זה למנכ"לית ולמשרד.
יעקב מרגי: אני אגיד את זה בסיכום.
יעקב מרגי: לגרום להביא את התקנה הזו לאישור הועדה.
יעקב מרגי: איימן עודה, בבקשה.
איימן עודה: תודה רבה לך אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, נציגי משרד האוצר ומשרד החינוך, וועדת ההורים - - -
יעקב מרגי: המשרד לשוויון חברתי, היום הוא המחותן.
איימן עודה: אהלן וסהלן.
איימן עודה: נציגי ההורים.
איימן עודה: בפעם שעברה הוועדה הזו קיבלה אוריינטציה נכונה.
איימן עודה: והיא מדברת על שוויון בכל בתי הספר לרבות בתי ספר קהילתיים שבמקור שלהם נתמכו על ידי מוסדות נוצריים.
איימן עודה: אכן הגישה הזו אכן נכונה ואנחנו צריכים לאשר אותה עוד הפעם גם בישיבה הזו.
איימן עודה: אני מציע כך, שהישיבה הזו תהווה שלב א', אנחנו נקיים עוד ישיבה בקרוב שהיא שלב ב' או משלים.
איימן עודה: אני מציע את הרציונל מההצעה הזו, הוא שאנחנו צריכים לתאם כמה דברים ביחד בתוך החברה הערבית לרבות בין נציגי ההורים לבין מנהלי בתי הספר וכל מיני מוסדות נוצריים, שחשוב שהם גם ישתתפו בישיבה חשובה כזו.
איימן עודה: אני חושב שאחד הדברים החשובים שהועלו כאן הוא שוועדת שושני לא צריכה להתנהל בצורה חשאית, זה עניין ציבורי שמעניין עשרות אלפי אנשים אם לא מאות אלפי אנשים אם לא את החברה כולה.
איימן עודה: זאת טענה מוצדקת ועוד טענה שהם מבקשים נציגי של ההורים, גם זו בקשה מוצדקת.
איימן עודה: לכן, איך אנחנו נצליח לקדם את הנושאים הללו, אנחנו מבקשים תקופה של שבועיים לנסות לבדוק איך אנחנו יכולים לקדם את שני הדברים הללו.
איימן עודה: אני מבקש להחליט כך שהאוריינטציה שלנו תהיה אוריינטציה שוויונית.
איימן עודה: בוודאי שאנחנו מאשרים את ההחלטה הקודמת ואנחנו מחליטים על עוד ישיבה בהקדם האפשרי.
יעקב מרגי: עבדאללה, אני חושב שהסוגיה הזו של שיתוף ההורים היא קרדינלית פה, 50 מיליון שקל זה מספר לא מבוטל.
יעקב מרגי: החשש הוא, אני מבין את המצוקה, בתי הספר צריכים להיות מאוזנים ולא גרעונים.
יעקב מרגי: אי אפשר שהדלתא תמיד תהיה כשההורים ישלמו את הדלתה.
יעקב מרגי: אני חושב שהם צריכים להיות שותפים למהלכים האלה, לפחות תרגיעו אותם שאם בסיכומים הם לא שותפים, שבסיכומים תהיה מחויבות מסוימת לגבי האחוז שיקבע, שיבוא לביטוי בתשלומי שכר הלימוד של ההורים.
יעקב מרגי: אני אומר את זה ולקראת הסוף תיתן לנו התייחסות.
יעקב מרגי: נביל ארמלי ואחר כך חבר הכנסת יוסי יונה.
<נביל ארמלי: אני כחלק מהנציגות של וועד ההורים, אני חייב לציין שברור מאליו אנחנו החוליה הכי חלשה בכל המשולש:
<נביל ארמלי: המשרד, בתי ספר והורים.
<נביל ארמלי: אנחנו כאן כי באיזה מובן אנחנו גם אובדי עצות.
<נביל ארמלי: אנחנו מנסים להבין.
<נביל ארמלי: גם אנחנו היינו נגד ההסכם כהורים כי אנחנו חושבים שהוא היה הסכם מפלה ולא טוב, אבל תמכנו בבתי הספר כדי לקדם את העניין.
<נביל ארמלי: להפתעתנו, חודשיים אחרי אנחנו מגלים שכלום לא זז.
<נביל ארמלי: אני לא רוצה לחזור על אותם דברים.
<נביל ארמלי: יש לי שתי שאלות למשרד החינוך.
<נביל ארמלי: מה עמדתכם הרשמית לגבי שילוב או שיתוף ההורים במערכת בתי הספר המוכר הלא רשמי, והאם יש לכם התנגדות לנוכחות כלשהי, מוסכמת על ידי כל הצדדים, של נציג ההורים בתוך וועדת שושני?
<עבדאללה חטיב: ראשית אני רוצה לענות על הסוגייה הראשונה.
<עבדאללה חטיב: לגבי הנושא של ההורים, זה אחד הנושאים שעלה במסגרת וועדת שושני.
<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, ואנחנו יודעים, זה דיון שאנחנו צריכים לנהל אותו מול מוסדות בתי הספר הכנסייתיים בכל מה שקשור לנושא של בחירת וועדי הורים בית ספריים, והייצוג של ההורים בבתי הספר.
<עבדאללה חטיב: אנחנו גם דרשנו מאותם בתי ספר שבכל בית ספר יהיה ועד הורים בדומה לשאר בתי הספר.
<עבדאללה חטיב: דבר חדש וזה יושמע גם במסגרת ההמלצות של וועדת שושני - - -
<נביל ארמלי: כתנאי למימון?
<עבדאללה חטיב: לא כתנאי למימון.
<עבדאללה חטיב: אנחנו לא - - -
חנין זועבי: אתה מדבר על החינוך - - -
יעקב מרגי: הוא מגיע לזה.
חנין זועבי: יש ועד הורים.
<עבדאללה חטיב: הסוגיה השנייה שאני רוצה להגיד אותה, שאין שום מניעה.
<עבדאללה חטיב: אני מוכן לקחת על עצמי לדבר עם דוקטור שושני לזמן את פורום ההורים של בתי הספר הכנסייתיים לישיבה של שעה עם דוקטור שושני על מנת שיציגו את העמדה שלהם.
<עבדאללה חטיב: אנחנו להפך, אנחנו רוצים שההורים ופורום ההורים יהיו במסגרת אותה וועדה.
יעקב מרגי: שיהיו חלק מזה.
<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, אני חושב שזאת תהייה אחת ההמלצות, שאני אהיה מוכן לדבר עם דוקטור שושני.
<עבדאללה חטיב: אני חושב שאין לי שום בעיה לפגוש את אותם ההורים, לשמוע מה ההורים רוצים.
<עבדאללה חטיב: אני מוכן לפגוש אותם אישית אצלי - -
יעקב מרגי: אין ספק ש-5,000 ו-6,000 שקל לשנה לילד זה סכום - - - <קריאה:> זה לא רק העניין הכספי אדוני.
יעקב מרגי: זה לא רק הכסף.
<עבדאללה חטיב: אני מוכן לפגוש.
<עבדאללה חטיב: אני מתחייב פה, אני מוכן לפגוש אישית את פורום ההורים של אותם בתי ספר.
<עבדאללה חטיב: אני מרכז את הוועדה הזאת, אני מוכן לפגוש אותם ולנהל איתם שיחה על מה שקשור למעמד שלהם וגם לדרישות שלהם.
יעקב מרגי: יוסי יונה בבקשה.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אני באמת לא מכיר את הפרטים הרבים מהדיון שמתנהל.
יוסי יונה: באתי מתוך הקניית חשיבות לעניין הזה.
יוסי יונה: אחד הדברים שעלו כאן, שאכן להבטיח שהמעמד של בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים שמשרתים את האוכלוסייה, חנין מסתייגת מהמילה נוצריים, קהילתיים בחברה שאינה יהודית יושוו לתנאים שמקבל הציבור היהודי, זה עיקרון מאוד חשוב.
יוסי יונה: מה גם, אנחנו המון פעמים דשים בסוגיה הזאת ואומרים שמנופי הצמיחה של הכלכלה הישראלית נמצאים באוכלוסייה הערבית והחרדית, לכן זה גם האינטרס הכי גדול שלנו, של ישראל כחברה שמשתפת, כחברה שמעניקה מקום לאזרחי ישראל הערבים כאזרחים שווים.
יוסי יונה: גם זה אינטרס שלנו להרעיף עליהם את המשאבים המגיעים להם בדין כדי שהם יוכלו להשתלב בצורה יותר טובה בכל התחומים של הכלכלה, פוליטיקה, תרבות ועוד דברים מהסוג הזה.
יוסי יונה: באמת עולה הסוגיה הזאת של תשלומי הורים, זו בעיה כאובה.
יוסי יונה: כפי שהיושב ראש יודע, אנחנו דנים בה רבות גם בהקשר הכללי, בחברה הישראלית בכלל.
יוסי יונה: אפילו הגשנו הצעת חוק בעניין הזה שלוועדת הכנסת תהייה הסמכות לפקח, לפחות - - -
יעקב מרגי: השלטון המקומי, אתה יודע, פנינו לעזרתו בנושא ביטוח תאונות אישיות, הם הקימו וועדה.
יעקב מרגי: הם ישבו באולימפוס ומה החליטו, מצאו איזו נוסחה שאפילו תייתר את הפיקוח של וועדת החינוך.
יעקב מרגי: זאת אומרת, כל הצעקה באה בגלל אותו סעיף אחד, זה השלטון המקומי.
יוסי יונה: לכן גם קיבלו הודעה רשמית של משרד החינוך באשר להצעת החוק שהעלנו, שמשרד החינוך מתנגד - - -
יעקב מרגי: ברור, הוא השתולל.
יוסי יונה: שוועדת הכנסת תפקח בנושא הזה.
יעקב מרגי: תשלומי הורים ובמיוחד במוכר שאינו רשמי - - -
יוסי יונה: לכן אני רוצה להגיד משהו לאנשי האוצר, יש כאן משהו שהוא קצת פרדוקסלי.
יוסי יונה: מצד אחד, זה רק הגיוני, שאם עכשיו הם מעריפים משאבים נוספים ובתי הספר מסרבים לשקיפות ורוצים להמשיך בפרוגוטיבה הזאת, או את הפריבילגיה, לגייס עוד ועוד כסף.
יוסי יונה: מצד שני, משרד החינוך עצמו מתנגד לכך שהיה פיקוח ובקרה על התחום הזה.
יוסי יונה: נועה, אולי תסברי את האוזן ותגידי כדי שנוכל לפתור את הפלונטר הזה.
יעקב מרגי: לא עכשיו.
<ראסר מונייר: שמי ראסר מונייר מרמלה.
<ראסר מונייר: אני נציג בפורום ההורים.
<ראסר מונייר: יש לי ארבעה ילדים.