GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: הבאנו אותם כדי שישמעו.
<רז שכניק: אין שום סיבה, לדעתי, שלא תקום באמת ועדה כזאת, שתשתף את נציגי גל"צ וגלגל"צ והם יוכלו להראות בה שהם עושים הכל כדי להפגין רב תרבותיות בשידור שלהם.
יעקב מרגי: מנכ"ל אקו"ם בקצרה ולאחר מכן קורין אלאל.
יעקב מרגי: כבוד הוא לנו שכל האומנים הטריחו את עצמם לוועדה.
<מאיה בוסקילה: מה עם ירון אילן, הוא רשום?
יעקב מרגי: כולם רשומים.
<אריק בן דוד: מה שהייתי רוצה לומר - - -
יעקב מרגי: הוא איחר, הוא בא בסוף.
<אריק בן דוד: הייתי רוצה לתקן ברשותכם, שמדובר על מספר נשים, עלה שם מספר של 118 לעומת 600 ומשהו.
<אריק בן דוד: לצערי הרב זו תופעה בכלל מוכרת בעולם המוסיקה.
<אריק בן דוד: יש גם פחות יוצרות, פחות סופרות, פחות זמרות.
<אריק בן דוד: העולם הזה, של עולם המוסיקה, מספרית נשלט על ידי גברים וזה עניין למחקר.
יעקב מרגי: נתת לנו הסבר, אוקיי.
<אריק בן דוד: עניין למחקר.
יעקב מרגי: לגבי הנשים נתת לנו הסבר.
<אריק בן דוד: זה נתון, אוקיי?
<אריק בן דוד: זה לא בגלל שמדירים נשים.
<אריק בן דוד: עכשיו, לגבי - - -
<קריאה: דווקא בארצות הברית יש עכשיו הרבה יותר נשים.
<אריק בן דוד: מה שטורד את מנוחתי זה העניין הבא: לא יכול להיות שתחנה ישראלית, ממלכתית, תשדר מעט יותר מוסיקה ישראלית מאשר מוסיקה - - -
מירי רגב: לועזית.
<אריק בן דוד: זאת אומרת לא יכול להיות שהיא תשדר כמות גדולה יותר של מוסיקה לועזית, נקודה.
<אריק בן דוד: אנחנו מדינה קטנה - - -
יעקב מרגי: אתה יודע מה הקטגור יאמר לך על זה.
<אריק בן דוד: ראה, אנחנו מכירים - - -
יעקב מרגי: לגביך רק, לגבי אקו"ם.
יעקב מרגי: הלאה, בוא.
יעקב מרגי: זה הרהור ביניים כזה.
<אריק בן דוד: הרי מה שאנחנו רואים, אנחנו רואים בצרפת למשל, שהיא מדינה שגדולה פי 10 מבחינת אוכלוסייה ממדינת ישראל - - -
יעקב מרגי: לא הכניסו את מקצוע האנגלית.
יעקב מרגי: הם היו קנאים.
<אריק בן דוד: יש להם שוק אדיר ויש שמירה על התרבות הצרפתית ויש הנחלה של התרבות הצרפתית למקומות אחרים בעולם.
<אריק בן דוד: בישראל יש מרכזי - - -
יעקב מרגי: להנחיל אהבה יש.
יעקב מרגי: זה ב-ח'.
<אריק בן דוד: נכון.
<אביהו מדינה: להנחיל, כן.
<אריק בן דוד: זה ב-ח' כאן אבל לא בט'.
<אריק בן דוד: יש לדעת שבמדינת ישראל יש מרכזים להנחלת תרבות צרפת, אבל אין בצרפת מרכזים להנחלת תרבות ישראל.
<קריאה: באף מקום.
<אריק בן דוד: באף מקום.
<אריק בן דוד: אנחנו מדינה קטנה ואין בילתה.
<אריק בן דוד: יש לנו אמנם מחלקה גדולה בארצות הברית, אבל זהו זה.
<אריק בן דוד: לכן מה שדרוש לנו, שכאן במקום שלנו, אנחנו ואין בלתנו, נתפתח את תרבותנו אנו.
יעקב מרגי: אמירתך נשמעה ונרשמה ואני חושב שהטבת לבטא.
<אריק בן דוד: ברשותך, משפט אחרון.
<אריק בן דוד: אני רוצה להציע, כשם שבעבר הוקם גל נוסף, הרי אין ספק שהתחנה הזאת מזמן אינה תחנה צבאית.
<אריק בן דוד: היא נקראת תחנה צבאית, אבל היא משרתת את כלל עם ישראל.
<אריק בן דוד: ולכן, מה שאני מציע, שהתחנה הזאת, שיש לה תקציבים ויש לה חיילים ויש לה כוח אדם, תקים בקלות רבה תדר נוסף, שייקרא תדר ישראלי, אני לא יודע איך נקרא לו.
<אריק בן דוד: אני לא נותן פה קופירייטינג לשם.
<אריק בן דוד: אבל באותו תקציב היא יכולה להקים רשת ישראלית טהורה - - -
מירי רגב: גם הגל"צ.
יעקב מרגי: לא, לא, עזבו את זה.
יעקב מרגי: מירי, הוא הציע, הוא לא יושב ראש הוועדה, הוא לא מסכם.
יעקב מרגי: הוא הציע.
<אריק בן דוד: נחמן, רשת ג' לא מספיקה.
נחמן שי: זה משהו אחר, אבל יש כבר - - -
יעקב מרגי: נחמן תודה.
<אריק בן דוד: זו מדינה קטנה.
יעקב מרגי: קורין אלאל, בבקשה.
<קורין אלאל: שלום.
<קורין אלאל: אני באה מהמוסיקה.
יעקב מרגי: תספרי לנו.
<קורין אלאל: וכל הקטע של המוסיקה זה אהבה, כי זה צלילים.
יעקב מרגי: זה נשמה.
<קורין אלאל: זה לא דבר שאנחנו יכולים להחזיק, אלא זה באוויר.
<קורין אלאל: כשאני מדמיינת את גלגל"צ, שהם מקבלים ערימות, ערימות של שירים חדשים, איך הם יכולים לאהוב את זה?
<קורין אלאל: אתה מבין?
יעקב מרגי: אבל מישהו אמור לאהוב את זה.
יעקב מרגי: מישהו בסוף, איזה גוף מסוים.
<קורין אלאל: רגע, אז אני מנסה לחשוב כללית.
<קורין אלאל: אני רוצה לחשוב איך פותרים את הבעיה הזאת של הריבוי של המוסיקה ושל האומנים הצעירים והלא צעירים ולא לתת לגלי צה"ל את הפלייליסט, אלא לחלק את זה לכל תחנות הרדיו האזוריות, שהם יקבלו את כל השירים, שהם יבחרו את השיר שמדליק אותם ושהם יציתו את השיר שגלגל"צ ישמיעו אחר כך.
<קורין אלאל: למה גלגל"צ צריכים לקבל על הראש שלהם את ההחלטה מי טוב בארץ?
יעקב מרגי: קורין, תודה.
יעקב מרגי: אבל מה שאת מציעה זה שהאומנים יעשו את זה על הראש שלהם כדי לחנך אותם.
יעקב מרגי: אבל אנחנו לא מסתפקים בזה.
יעקב מרגי: אנחנו גוף פרלמנטארי שבא לפקח ולדרוש בשם האזרח, את מה שהאזרח רוצה.
<קורין אלאל: אבל הם לא יכולים לעמוד בכמות הזאת.
<קורין אלאל: הכמות הזאת היא בלתי - - -
יעקב מרגי: אוקיי, אני מבין אותך.
יעקב מרגי: לכן צריך ועדה מקצועית שמתעסקת רק עם זה.
<קורין אלאל: שכל רדיו - - -
יעקב מרגי: ירון אילן.
<ירון אילן: טוב, שלום לכולם.
<ירון אילן: אני רוצה לדבר רגע משני מקומות.
<ירון אילן: קודם כל אני רוצה להגיד תודה לשרה שבכלל מעלה את הסוגיה של תרבות ותרבות ים תיכונית שאני נוגע בה ב-20 השנה האחרונות.
<ירון אילן: אני הייתי קצין בצבא.
<ירון אילן: גלגל"צ וגל"צ בכלל לא משדרים מוסיקה של חיילים.
<ירון אילן: בואו נוריד את זה מהפרק.
<ירון אילן: זה בכלל לא קשור.
<ירון אילן: ראינו את הסטיקר של רז.
<ירון אילן: אם אומן כמו אייל גולן, שמוכר הכי הרבה כרטיסים בארץ, הוא מספר 80 בגלי צה"ל – תעשו חושבים, נקודה.
<ירון אילן: אני חושב שיש ברוך השם תחנות רדיו אזוריות וגם ערוץ הטלוויזיה שאני שייך אליו, 24, שנותנים מקום.
<ירון אילן: לא יכול להיות שילד בן 18, שאפילו לא יודע מי זה אביהו מדינה, לא יודע - - -
<אודי ירושלמי: מה עם ילד בן 32 - - -
<ירון אילן: לא יודע מי זה אביהו מדינה, לא יודע - - -
יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר?
יעקב מרגי: אתה רוצה להגיב?
יעקב מרגי: למה אתה מתפרץ?
מירי רגב: תפתרו את הבעיה הזאת כבר.
<ירון אילן: לקחתם - - -
יעקב מרגי: אתה רואה מה שאתה עושה?
<ירון אילן: לקחתם שלושה עלי תאנה – אחד שקוראים לו זוהר ארגוב, כי כולכם ראיתם את הסרט, לקחתם עוד עלה תאנה שאתם מנפנפים בו לפעמים – שרית חדד ודקלה – היא לא זמרת מזרחית.
<ירון אילן: איפה דקלון?
<ירון אילן: איפה יואב יצחק?
<ירון אילן: איפה כל השורה הזאת של האומנים שאתם אפילו לא יודעים לכבד ולהעריך.
<ירון אילן: אתם מקבלים כסף מהמדינה, יש לכם ילדים שלא מבינים מוסיקה.
<ירון אילן: לא מבינים.
<ירון אילן: קחו אנשי מקצוע כמו אביהו, תושיבו פה אחת.
<ירון אילן: זה שאתם כל הזמן מתהדרים באחוזי רייטינג, אז יושב פה דוד בן בסט, מרדיו לב המדינה, ואני מבטיח לכם שיש פה הרבה אנשים שאם לא היה לנו פרסומות - - -
מירי רגב: לא, אבל הם לא - - -
יעקב מרגי: את מפריעה לו.
<ירון אילן: רגע, שהם לא היו פרסומות - - -
מירי רגב: תחנת - - -
יעקב מרגי: מירי, אנחנו מסכמים.
יעקב מרגי: אני חייב לסכם, נו.
<ירון אילן: אם לא היו פרסומות, אני מבטיח לך שאני הייתי יושב בתחנה שיותר מאזינים לה ממך, כי אני משדר לא רק לצפון תל אביב, אבל מה לעשות?
<ירון אילן: אני בתחנה אזורית שצריכה כסף.
<ירון אילן: אתם מקבלים כסף, תייצגו את כל האוכלוסייה.
<ירון אילן: תודה.
יעקב מרגי: גלגל"צ, תגובה, כמו שהבטחתי לכם.
<אודי ירושלמי: תודה.
<אודי ירושלמי: דבר ראשון, אני חושב שזה כן המקום להגיד שבסוף חכמת ההמונים אומרת שבגלגל"צ היום היא תחנת המוסיקה הכי מואזנת בארץ - - -
<ירון אילן: כי אין לכם פרסומות.
<מאיה בוסקילה: ממש לא.
<ירון אילן: תחברו את כל הרדיו האזורי - - -
יעקב מרגי: מאיה, אני אקרא אותך לסדר.
יעקב מרגי: תנו לו לדבר.
יעקב מרגי: אני אשמור על זכותו ואני אגן עליו.
יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר.
<מאיה בוסקילה: אני יכולה לדבר אחר כך?
יעקב מרגי: השעון נגדי.
יעקב מרגי: מחכים לי אנשים שבאו מרחוק.
<מאיה בוסקילה: יש כל כך הרבה מידע ש - - -
יעקב מרגי: אבל רגע, תקשיבי, גם אם נשב פה 6 שעות לא נמצה את כל מה שכולם רוצים לומר.
יעקב מרגי: ופוליטיקה זה אומנות האי אפשר.
<מאיה בוסקילה: אבל אין להם פרסומות.
<מאיה בוסקילה: הם מתהדרים בנוצות לא להם.
יעקב מרגי: מאיה.
<אודי ירושלמי: ההשמצות ש - - -
יעקב מרגי: שוב השמצות.
יעקב מרגי: בוא, תזכיר לי את השם שלך.
<אודי ירושלמי: אודי ירושלמי.
יעקב מרגי: אני אוסר עליך.
יעקב מרגי: אתה מתייחס כרגע לטענות שהועלו.
יעקב מרגי: לא השמצות ואל תתגרה באף אחד להגיב לך.
<אודי ירושלמי: לגבי הפגישות עם האומנים כמו שנאמר כאן, ובניגוד למה שנאמר, לאורך כל השנים התקיימו פגישות עם אומנים, חלק ביוזמת האומנים וחלק ביוזמת אנשי התחנה.
<אודי ירושלמי: פגישות תמיד התקיימו בתחנה.
<אודי ירושלמי: לגבי הנושא של האנשים, כמו שמנכ"ל אקו"ם ציין, יש בעיה שהיא לא רק עניין של התחנה, של כמות היוצרים, האנשים.
<אודי ירושלמי: אבל יחד עם זאת, בהתייחס לשאר מה שנעשה בתקשורת, גלגל"צ נותנת ביטוי, אמנם נמוך מטבע הדברים, אבל הוא גבוה יותר באופן יחסי לכל שאר הנעשה בתחנות.
<אודי ירושלמי: דבר אחרון רק לגבי הנושא של החיילים.
<אודי ירושלמי: למרות מה שנאמר כאן, אנחנו ביצענו סקר גם של חיילים וגם של כלל הציבור.
<ירון אילן: וג'יין בורדו הגיעו למקום הראשון בסקר.
יעקב מרגי: ירון, תודה.
<אודי ירושלמי: הנתונים הם חד משמעיים.
<אודי ירושלמי: החיילים מאזינים לגלגל"צ, נקודה.
<אודי ירושלמי: נכון, יש שם גם דברים שלמדנו מתוך הסקר הזה לגבי העדפות ודברים אחרים, אבל לגבי העניין הזה אני חושב שצריך להסיר את זה מסדר היום.
יעקב מרגי: תשמע, אנחנו נחליט מה צריך להסיר ומה צריך להשאיר על סדר היום.
<אודי ירושלמי: מבחינת החיילים – זו תחנה של חיילים, היא מיועדת לחיילים ולנהגים.
<אודי ירושלמי: מהבחינה הזאת היא כנראה עושה משהו טוב.
יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך.
יעקב מרגי: אתה אמרת כרגע דברי כפירה, אפילו על מי שחלם פעם להקים את התחנה הזאת.
יעקב מרגי: אתה אמרת דבר חמור מאד שאתה צריך לחזור בו מיד.
יעקב מרגי: התחנה לא מיודעת לאזרחים, היא מיועדת לחיילים.
יעקב מרגי: גלי צה"ל, האמא, סליחה, היא מיועדת לחיילים?
יעקב מרגי: מה שאתם עושים כל היום – זה חיילים?
מירי רגב: למוצבי צה"ל.
יעקב מרגי: שמעת את בעל הרעיון אומר לך תחנה לנהגים.
יעקב מרגי: איך לחיילים?
יעקב מרגי: אז בוא, אתה יודע, העיקר חסר מן הספר.
יעקב מרגי: אני מתפלא עליכם.
יעקב מרגי: נתתי לכם טיפ והיה לכם הרבה זמן.
יעקב מרגי: נתתי לכם זמן.
יעקב מרגי: תקשיב, נתתי לכם זמן, כנראה לא הבנתם את הרמז.
יעקב מרגי: היה פה דיון, חברי הכנסת התבטא, האומנים, וזה רק דוגמית, קמצוץ מן הקמצוץ.
יעקב מרגי: למזלכם הרע, שאנחנו נמצאים בסרט הזה בעוד הרבה נושאים במדינה שלנו.
יעקב מרגי: בושה וחרפה לחברה במדינת ישראל, כבת 70 היא.
יעקב מרגי: כבת 70 היא.
יעקב מרגי: אנחנו עדיין חברה עם תווית ותגיות ויש כאלה שלא השלימו שיש גם רצונות אחרים ולא משלימים.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, הוועדה שעובדת אצלכם שם לקבוע את הפלייליסט, עם כל הכבוד – זו תעודת עניות שלהם.
יעקב מרגי: זה התעודה שלהם על יכולת הראייה האובייקטיבית.
יעקב מרגי: זו תעודת עניות שלהם על היכולת להכיל גם דברים אחרים.
יעקב מרגי: לצערי הרב גלגל"צ יכולה להיות קצת רגועה, היא לא בת יחידה.
יעקב מרגי: יש עוד הרבה גופים והרבה גורמים במדינת ישראל שעוד לא הפנימו, עוד לא השלימו.
יעקב מרגי: וחלק מהם, כשהם לא רצו להפנים, נכנסנו אנחנו המחוקקים לואקום.
יעקב מרגי: והנה אני אומר לכם, אתם תשמעו את זה בדברי הסיכום.
יעקב מרגי: לא יהיה ואקום יותר.
יעקב מרגי: לא יהיה ואקום.
יעקב מרגי: לא מעניינת אותי השרה מירי רגב.
יעקב מרגי: אני באתי לדיון הזה אובייקטיבי.
יעקב מרגי: יצאתי, תסלחו לי, היא חיוורת לידי במאבק שלה.
יעקב מרגי: אנחנו לא נרפה מזה.
יעקב מרגי: אתם הייתם צריכים לשבת פה.
יעקב מרגי: ראינו את הנתונים, גם הנתונים שלכם.
יעקב מרגי: גם הנתונים שלכם שמיקדם אותם בחיילים מראים תוצאות אחרות למציאות הקיימת.
<מאיה בוסקילה: לא נכון, זה - - -
יעקב מרגי: לא נמצא 10 חיילים בסדום שאוהבים לשמוע את מאיה בוסקילה?
יעקב מרגי: או לשמוע, הוא קרא לו אושיה תרבותית, אין לי הגדרה בכלל, לרב אומן הזה שנקרא אביהו מדינה ותרומתו לחברה הישראלית.
יעקב מרגי: אתם מדברים?
<מאיה בוסקילה: בלשון המעטה.
יעקב מרגי: אני חושב שהקריאה של מנכ"ל אקו"ם מדברת בעד עצמה.
יעקב מרגי: זו לא בושה להגן על התרבות הישראלית ואני, רבותי, עם כל אלה שמצקצקים בלשונם וקוראים לעצמם אנשי תרבות – תרבות היא לא דבר רק מה שהיה.
יעקב מרגי: היא נוצרת ומייצרת ומתהווה תוך כדי הליכה.
יעקב מרגי: זו מוטציה שכל החיים, כל הזמן היא חיה ומתעבה.
יעקב מרגי: האנשים פה קובעים את התרבות ואנחנו כבר בני 70 שנה.
יעקב מרגי: יש כוחות שלא רוצים לשנות.
יעקב מרגי: עדיף מארשים רוסיים, כן.
יעקב מרגי: עדיף המארש הרוסי.
יעקב מרגי: עדין, כן, מה לעשות?
יעקב מרגי: מזל שיצקנו להם תוכן עברי.
יעקב מרגי: מזל שלנו שיצקנו להם תכנים עבריים איכותיים.
יעקב מרגי: ואם גלגל"צ היה אז – יכול להיות שגם הם לא היו נכנסים.
יעקב מרגי: אתם יודעים, יש מושג שאומר לא תמנע טוב מבעליו.
יעקב מרגי: באיזו סמכות?
יעקב מרגי: איזה אומץ יש לאותם אנשים להדיר סגנונות כאלה ואחרים מתוך עשייה תרבותית ענפה, למרות המדינה.
יעקב מרגי: למרות הגופים.
יעקב מרגי: כי זה מבעבע.
יעקב מרגי: כי תרבות מבעבעת, יוצרת.
יעקב מרגי: אמרה קורין – זה מאהבה.
יעקב מרגי: אף אחד, מים רבים לא יוכלו לכבות את האהבה.
יעקב מרגי: היוצרים ימשיכו לכתוב, לא תשמיעו אותם.
יעקב מרגי: הם ימשיכו לעבד, להלחין, יעשו.
יעקב מרגי: יוסי גיספן – זה מעיין נובע.
יעקב מרגי: לא בא טוב בעיניים לכמה אנשים.
יעקב מרגי: והנה אני אומר לך, אני הייתי מצפה מכם, כן, שלוקחים את הנתונים ומתחייבים לבדוק את הנתונים.
יעקב מרגי: לבדוק איך זה עובד.
יעקב מרגי: לשפר, לראות מה דפוק.
יעקב מרגי: אתה מאלץ אותי להביא דברי סיכום שלא רציתי להביא אותם בהתחלה.
יעקב מרגי: שני משפטי סיכום.
מירי רגב: אני רוצה קודם כל להודות לך, חברי מרגי.
מירי רגב: אני לא יכולתי לבחור יושב ראש ועדה טוב יותר, שיגיד את הדברים כפי שהוא אמר את זה כאן – מדם ליבו.
מירי רגב: נוצרה איזו שהיא מציאות, שכשאני אומרת משהו, זה כאילו משהו אישי.
מירי רגב: אין לי שום דבר אישי בעניין הזה.
מירי רגב: אני מרימה פה דגל חברתי אמיתי, של חסם תרבותי, חסם חברתי.
מירי רגב: גלגל"צ, שלאורך שנים תפקדה כשאין אף אחד מפקח עליה, כי אף אחד לא העז להביא אתכם לוועדת כנסת ולא היה יושב ראשד ועדת כנסת שהיה מוכן לעסוק בנושא הזה.
מירי רגב: ויש כאן שני אנשים אמיצים, ואני יוצאת מהתמונה.
מירי רגב: יש כאן יושב ראש ועדה, שאני מצדיעה לו ואני בטוחה שהוא יוביל את הדיון הזה למקומות הנכונים.
מירי רגב: לא הייתי לי כוונה להתערב בתכנים של גל"צ.
מירי רגב: אני חוזרת ואומרת, לשר יש מחויבות לקבוע מדיניות ושר שלא עושה את זה חוטא לתפקידו ולמעמדו.
מירי רגב: והתפקיד שלנו במדיניות זה להגיד יש חסמים חברתיים – טפלו בהם.
מירי רגב: פספסתם את ההזדמנות בגלי צה"ל.
מירי רגב: פספס את ההזדמנות שר הביטחון.
מירי רגב: אני כיושב ראש ועדה הבאתי לו על הראש חוק משום שהוא פיטר נשים בהיריון מהצבא.
מירי רגב: אמרו לי לא תצליחי לעשות את זה ועשיתי את זה, משום שאני מאמינה שאתם בצבא חושבים שהכל מותר לכם והמערכת הציבורית לא יכולה לפקח עליכם.
מירי רגב: אז לא אני אמרתי, הוא אמר.
מירי רגב: והוא עשה את זה בצורה מצוינת.
מירי רגב: צריך להיות פיקוח.
מירי רגב: ואני חושבת, כבוד יושב הראש, שצריכה להיות כאן החלטה ברורה לוועדה נוספת, לוועדה שיבואו גלי צה"ל וישימו על שקף מה היא הוועדה הרב תרבותית, מה היא השקיפות, מה היכולת של הערר ומה ההנמקה לאלה שאתם פוסלים.
מירי רגב: כך צריך להתנהל גוף ציבורי, שכספי משלם המיסים מממנים אותו.
מירי רגב: אתם חיים בחממה.
מירי רגב: בתנאי מעבדה.
מירי רגב: אתם לא יודעים מה זה לא לגמור את החודש, כי מפנקים אתכם.
מירי רגב: אתם לא משלמים ארנונה ולא מיסים ולא שום דבר.
מירי רגב: הכל דרך משרד הביטחון.
מירי רגב: ואתם מדברים על פופולאריות ועל רייטינג, כשאין לכם פרסומות.
מירי רגב: די כבר עם הדברים ההזויים האלה.
יעקב מרגי: אני מודה לכולם על הדיון, לחברי הכנסת, לאומנים, גם למשרד הביטחון, גלי צה"ל, גלגל"צ.
יעקב מרגי: קודם כל הוועדה רואה בחשיבתו של השידור בגלי צה"ל ובגלגל"צ ובתרומתה של תחנת גלגל"צ לתרבות המוסיקה הישראלית.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה וראתה את הנתונים המדברים בעד עצמם, שיש בהם תחושה, מעבר לתחושה – או של כשל או של הדרה של סגנונות מסוימים במוסיקה הישראלית.
יעקב מרגי: הוועדה מודיעה באופן חד משמעי שאנחנו אוסרים התערבות של שר זה או אחר או כל גורם פוליטי ואוסרים התערבות פוליטית כלשהי, מכל סוג שהיא, בתכני השידור.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את תהליך עבודתה של ועדת הפלייליסט הנוכחית.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לגלגל"צ להקים ועדת פלייליסט מקצועית, בלתי תלויה בגורמים פוליטיים, שהרכבה ישקף את עולם המוסיקה והתרבות במדינת ישראל.
יעקב מרגי: אם מישהו לא יודע איך לעשות את זה, אני אסביר לו.
יעקב מרגי: אפשר לפרסם לציבור הרחב שרוצים להקים ועדה, ומי שחושב את עצמו שיגיש.
מירי רגב: קול קורא.
יעקב מרגי: לא ועדת איתור, כי אנחנו אוסרים על התערבות פוליטית.
יעקב מרגי: לא רוצים שום זיקה לגורם פוליטי.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לגלגל"צ להעמיד את אחוז ההשמעות של המוסיקה הישראלית על 51 אחוזים.
יעקב מרגי: לא 50-50, לעומת המוסיקה הלועזית, ולא בכדי לומר באמירה, באמירה - - -
מירי רגב: 60-40.
יעקב מרגי: היום זה לא שם.
<מאיה בוסקילה: בצרפת זה 30-70.
יעקב מרגי: בסדר, אני לא צרפת.
יעקב מרגי: את רוצה שאני אהיה גם צרפת?
יעקב מרגי: אני אביא לפה 60% אריתראים.
<מאיה בוסקילה: למה הצרפתים יכולים לכבד את האומנים הצרפתים שלהם ואנחנו לא?
יעקב מרגי: אמא שלי לימדה אותי, שתהיה בריאה, היא מבוגרת, שהקדוש ברוך הוא ישלח לה רפואה שלמה.
<ירון אילן: אמן.
יעקב מרגי: עד 120 שנה, בריאות איתנה.
יעקב מרגי: היא לימדה אותי הרבה דברים בחיים.
יעקב מרגי: היא לימדה אותי לא לשאול למה.
יעקב מרגי: ואני לא שואל למה.
יעקב מרגי: אני מתמודד עם המציאות.
יעקב מרגי: אני חוזר לסעיף – הוועדה קוראת לגלג"צ להקים ועדת פלייליסט.
יעקב מרגי: בתכנית עבודתה של הוועדה הזו יקבע הליך של שקיפות והליך של ערר על קבלת החלטותיה.
יעקב מרגי: תודה, אדוני ראש העיר, ידידי ראש העיר.
יעקב מרגי: היו תקופות שחלקנו ביחד את חלומותינו ואת שאיפותינו.
יעקב מרגי: אז הנה, ברוך ה', כל אחד הגיע לאן - - - לי לא היה ספק שבסוף בני יגיע לאן שהגיע.
יעקב מרגי: רואים את החריצות ואת האהבה לתפקיד.
יעקב מרגי: לי דימונה לא זרה, בוודאי שתמיד אפשר ללמוד.
יעקב מרגי: אני מכיר את דימונה.
יעקב מרגי: הזכרת, עבדתי בכור בדימונה כ-11 שנים, ככה אני מכיר את האנשים, מכיר את ההוויה.
יעקב מרגי: לי זה לא הפתעה, כל מה שקורה בדימונה זה לא הפתעה וזה לא מהיום.
יעקב מרגי: כששכונות רבות בבאר שבע נזנחו והייתה שם היחלשות ודירות ריקות, בדימונה לא יכולת למצוא דירה אחת להשכרה פנויה.
יעקב מרגי: אנחנו זוכרים את התקופות שהיו בניינים שלמים, אבל זה תהליך שעובר ואין ספק שההעצמה שעוברת דימונה בשנים האחרונות מתבטאת בכל תחום כמעט.
יעקב מרגי: תרבות הפנאי.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני מכיר אישית ציבור גדול בדימונה שצורך תרבות פנאי ברמה ונאלץ לנסוע לתל אביב.
יעקב מרגי: פעם אמרו בהומור, כשהיה מונדיאל והייתה נבחרת מרוקו וכששרו את ההמנון של נבחרת מרוקו חצי מאשדוד עמדה.
יעקב מרגי: אם היה המנון בדימונה והיו שרים אותו ציבור לא מבוטל באשדוד היה עומד.
יעקב מרגי: אותה תופעה, שיאללה, גומרים פה, יוצאים לפנסיה הולכים לאשדוד.
יעקב מרגי: מה שנקרא עיר האבות, הבנים הולכים, האבות נשארים.
יעקב מרגי: אבל דימונה היא חזקה, למרות כל מה שאנחנו עושים ומבינים בתחום של פריפריה.
יעקב מרגי: אני אומר דימונה היא למרות, כי יש פה הון אנושי חזק.
יעקב מרגי: בניגוד לסטריאוטיפים ומה שהדביקו בדימונה יש הון אנושי איכותי.
יעקב מרגי: אני מכיר אותו מקרוב, הואי ודע לצרוך תרבות, הוא יודע ללמוד, שאפתן, אוהב ללמוד.
יעקב מרגי: התחככנו איתם.
יעקב מרגי: בדימונה, למרות המדינה.
יעקב מרגי: עם כל הפרגון שאנחנו אוהבים לפרגן ומה שנעשה בשנים האחרונות, אבל אין מה לעשות, התנהלות של שנים רבות, מים רבים לא יוכלו לכבות את האהבה, צריך עוד להשקיע ועוד להשקיע.
יעקב מרגי: תארו לכם את דימונה במרכז תשומת הלב של קובעי המדיניות מקום המדינה.
יעקב מרגי: אז איך היא הייתה נראית?
יעקב מרגי: אנחנו, עם כל הכבוד, אחרי שבעה עשורים מדברים על מכללה.
יעקב מרגי: אני אומר לך, מחכות לך שעות של מאבק לא קל.
יעקב מרגי: אמרת רבקה כרמי, רבקה כרמי היא מראשי ור"ה, ועד ראשי האוניברסיטאות, היא מובילה קו עם כל ראשי האוניברסיטאות של לצמצם את דריסת הרגל של המכללות, של ההנגשה של השכלה גבוהה, תפיסה אליטיסטית.
יעקב מרגי: צריך לעזור לאוניברסיטה, אני לא אומר, אבל זה לא בא על חשבון זה.
יעקב מרגי: אני מאלה שאומרים, זה לא בא על חשבון זה.
יעקב מרגי: אדרבא, יש שוק, כמו בכלכלה, התפיסות החברתיות שליוו אותנו, חברי הכנסת, תמיד - - - כל פעם שהבאתי יוזמת חקיקה, רוב התשובות היו, גם כשהייתי בקואליציה, תן לכוחות השוק לומר את דברם, אל תתערב בכוחות השוק.
יעקב מרגי: יש צורך, אמרתי לראשי הוות"ת, אמרתי להם, מנכ"ל המל"ג, גדי פרנק, באחת השיחות הקשות שהיו לי איתו, ואנחנו מנהלים מאבק לא קל בקטע של הנגשת ההשכלה הגבוהה, הוא אומר לי 'תשמע, אנחנו הגענו לאיזה רף מיצוי באקדמיה', אמרתי לו 'על מה אתה מדבר?
יעקב מרגי: כמה זה רף מיצוי?
יעקב מרגי: ' אנחנו מגרדים את התקרה מלמטה של ה-50% באקדמיה, אמרתי לו 'כמה?
יעקב מרגי: מי קבע ש-50%?
יעקב מרגי: מה עם ה-50% הנותרים?
יעקב מרגי: ' אמרתי לו, 'תגיד לי, זה שאתה היום דורש תואר ראשון כמעט למאבטח בקניון, תנאי סף של תואר ראשון, איזה 50%?
יעקב מרגי: סימן שאתה לא נמצא אפילו ברף - - - אתם מבינים מה קרה לאוניברסיטאות?
יעקב מרגי: זה לא שהאוניברסיטאות הידלדלו, בן גוריון כמעט נושק ל-20,000 סטודנטים, מה קרה?
יעקב מרגי: אז יהיו עוד ארבע מכללות באזור, מה קרה?
יעקב מרגי: בספיר יש מעל 2,000.
יעקב מרגי: תראו מה קרה לשדרות והסביבה רק מהסטודנטים, מה קרה לאותם יישובים שבאמת היו צריכים את הדחיפה.
יעקב מרגי: תארו לכם את דימונה עם מכללה.
יעקב מרגי: כל התעשייה סביב זה.
יעקב מרגי: אני חושב שזה מעבר לא קל, אבל הוא צודק, זה לא בניגוד לבאר שבע.
יעקב מרגי: באר שבע רוצה להיות מרכז הסייבר העולמי, הגדרת, הגדרת, אמרת - - -
<בני ביטון: מרכז אקדמי.
יעקב מרגי: אנחנו נספק, מה קרה?
יעקב מרגי: אנחנו נספק.
יעקב מרגי: אני חושב שזה חשוב וזה נכון.
יעקב מרגי: אתה תמצא אותי פרטנר למאבק הזה.
<בני ביטון: זו הצהרה שאנחנו נצא היום, אדוני היושב ראש.
יעקב מרגי: לגבי חינוך, זה לא מהיום.
יעקב מרגי: מערכת החינוך בדימונה היא חזקה, היא טובה.
יעקב מרגי: אמרתי בעיר הבה"דים בשבוע שעבר, שמתכננים - - - אל תביאו לי ממה שיש בבאר שבע או בנגב פלוס, אני לא צריך, את הפלוס אני יודע לייצר, אנשי הנגב יודעים לייצר פלוס ממה שיש להם, תביאו ממה שאין עדיין בנגב.
יעקב מרגי: תביאו.
יעקב מרגי: אני עדיין כמו דון קישוט, אני מקווה שאני אצליח לבקוע את החומה.
יעקב מרגי: אני טוען שכמו שיש בצבא סיירת, עמירה חיים שמעה את זה ממני פעם ראשונה, אנשי האקדמיה שמעו את זה, נמאס להם ממני כבר, הם יודעים שאני לא עוזב, אני קודח וקודח וקודח.
יעקב מרגי: זה לא מספיק שחשבנו שש שנים קודם, וזה טוב, כי בדיון בעיר הבה"דים מצאנו את משרד החינוך הכי מוכן בקטע של ההיערכות למעבר צה"ל לדרום - - -
<עמירה חיים: ביום שבאו אלינו התחלנו.
יעקב מרגי: אבל, אני אומר לכם, אני מאלה שאומרים 12 שנות לימוד צריך שיהיו, אבל אנחנו מבזבזים אותם על הרבה פחת.
יעקב מרגי: יש פה אנשי חינוך, אני לא איש חינוך, יושבים פה אנשי חינוך, עמירה, מר נחום, מנהלי אגפים, כל אחד בתחומו הוא, אני אומר לכם, אפשר לקחת נבחרת מכל שכבה ולהריץ אותה קדימה הכי קרוב לאקדמיה.
יעקב מרגי: לגמור י"ג - - -
<קריאה: זה בדיוק מה שרוצים לעשות.
יעקב מרגי: אז אני מתפרץ לדלת פתוחה.
יעקב מרגי: ברוך שכיוונתי לדעת גדולים.
<קריאה: זה יעזור לנו בזה.
יעקב מרגי: אני לא אומר, בואו, רבותיי, תשברו כללים, מעכשיו כיתה י' מתחיל כבר - - - לא, אני לא אומר, אבל לפחות אנחנו יכולים לקחת נבחרת כזו בכל עיר?
יעקב מרגי: לא יכולים לקחת מקבוצת בתי ספר איזה אשכול, כבר בכיתה י' לבנות איזה נבחרת?
יעקב מרגי: אנחנו מכירים את התלמידים שלנו, אחרי שהם גומרים י"ב, אחרי הכשרה מינימלית נותנים להם ביד כלים ששווים מיליארדים, מפקידים בידיהם חיי אדם, מפקידים בידיהם החלטות הרות גורל.
יעקב מרגי: לא ייתכן שמערכת החינוך שלנו עדיין שמרנית, אותה מערכת חינוך שאני למדתי בה.
יעקב מרגי: אותה מערכת שעות, כולם פוחדים לגעת, לשנות, לקחת מקצועות ולהכניס אותם במשהו אחר, לתת מספר שנים - - - למה 12 שנים במערכת שעות צריך להיות מקצוע מסוים, טראח טראח, אתה שואל אותו בי"ב מה יצא לך מזה?
יעקב מרגי: ספק אם הוא עונה לך על שאלה בסיסית.
יעקב מרגי: כולנו יודעים זאת.
יעקב מרגי: התלמידים של היום זה לא התלמידים של פעם.
יעקב מרגי: למה לבזבז את הזמן הזה?
יעקב מרגי: אנחנו לא מכינים את הילדים שלנו לאקדמיה, הם גומרים תיכון, גומרים צבא, מתחילים תיעוש של כל הבחינות והקורסים כדי להביא אותם לאקדמיה.
יעקב מרגי: אני חושב דווקא מפה, ממקומות כאלה כמו דימונה אפשר שתצא הבקשה והקריאה, אם אתם תדרשו זאת מלמטה.
יעקב מרגי: רבותיי, אני אומר לכם בווידוי אישי, אנחנו חברה עם תגיות ותוויות, כדי לנהל דיון אני קודם כל צריך לומר, רבותיי, אני פרי יוצר של מערכת החינוך הממלכתית, אני לא באתי מתלמודי תורה.
יעקב מרגי: קודם כל כדי לעשות - - -
<קריאה: בגלל זה הצלחת.
<קריאה: כשבאים מעולם של גם וגם אדם מביא יותר.
יעקב מרגי: אל"ף, אני מפרגן על גאוות היחידה - - -
<בני ביטון: ברוך הבא, אדוני יושב ראש הוועד העירוני.
יעקב מרגי: אני מפרגן לך, גאוות יחידה זה דבר טוב, אבל אני אומר לך שאני מרגיש שאני סיפור החמצה.
יעקב מרגי: אף אחד לא דחף אותי, אף אחד לא נתן לי, ידעו את הפוטנציאל שלי, ידעו את היכולות שלי, אבל אף אחד לא דחף אותי קדימה ואני הייתי צריך דחיפה קדימה.
יעקב מרגי: אני מאלה שהייתי צריך, כמו במסע אלונקות, מישהו שידחף אותו מאחורה ולא קיבלתי את זה.
יעקב מרגי: נכון, יש מודעות היום, מדברים על זה הרבה ואני נפגש עם מנהלות בתי ספר אצלנו, איך אמרת?
יעקב מרגי: תופרים חליפה לכל תלמיד.
יעקב מרגי: אבל בפרקטיקה אני מכיר את זה, הרבה תלמידים הם שקופים, הרבה תלמידים עם יכולות אדירות אנחנו לא - - - בכלכלה, אם היה לנו עסק, פטנט שיש בו פוטנציאל, היינו לוקחים, משקיעים בו, מעצימים, יוצרים סטרט אפים.
יעקב מרגי: בואו נסתכל על התלמידים האלה כמו סטרט אפים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אל תיבהלו, לא עם השותפים לקריאה שלנו.
יעקב מרגי: לשמחתי, עשיתי דיון, מוטי, ומירב יודעת, עם מנהלי מחלקות חינוך בעירייה, או אגפים, או איך שקוראים לזה, באו לישיבה הזו עשרה.
יעקב מרגי: ואמרתי את המשנה שלי, אמרתי להם, 'רבותיי, אם דיברתי שטויות תעצרו אותי, אני לא איש חינוך, אני אומר לכם מה שיושב לי', ואני אומר לכם, אחר כך כחוט השני זה עובר ביניהם, מסכימים מסכימים מסכימים.
יעקב מרגי: אפשר.
יעקב מרגי: צריך להעז ולומר ואני אומר לך, בני, זה יכול לצאת מפה, לכם יש את הכוחות.
יעקב מרגי: אנחנו נתפסים, 'אתם תפיסת עולם חברתית, ש"סניק, אז מיד אתה רוצה להוריד רמה'.
יעקב מרגי: בדיונים אני אומר, רבותיי, לא רוצה להוריד את הרמה של האקדמיה, אני טוען שהרמה האקדמית היום נמוכה, צריך להרים את הרמה האקדמית, אבל לא בכניסה, אל תחסמו בכניסה, תנו לי ביציאה.
יעקב מרגי: תנו הזדמנות לכולם.
<קריאה: המכללות בארצות הברית - - -
יעקב מרגי: תנו להיכנס.
יעקב מרגי: אומרים לי 'שמע, זה יהרוס את - - - ', זה לא יהרוס את האוניברסיטאות, אל תספרו לי סיפורים.
יעקב מרגי: אל תיצרו מבחן באנגלית ואחר כך בילט-אין באותה שנייה קורסים מיוחדים למבחן הזה.
יעקב מרגי: ואנחנו יודעים מי עושה את המבחן הזה.
<קריאה: מיצ"בים.
יעקב מרגי: כל מיני שיטות.
יעקב מרגי: רבותיי, אם רוצים, אנחנו בעצמנו תוקעים ב - - - למה?
יעקב מרגי: כי אין זמן לאף אחד להתעסק.
יעקב מרגי: מערכת החינוך, עוד תיקון, מערכת החינוך, עוד טלאי, השקעה רבה, המדינה משקיעה בחינוך הון עתק, וטוב שכך והלוואי שאפשר יותר, תארו לכם שלא היו לנו אתגרים ביטחוניים, נסיט רק 10% מתקציב הביטחון אפילו, מה היה קורה פה במדינה הזו.