GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<תומר גולדפרב: יש קושי היום, יש היום קושי, כבוד יושב ראש הועדה, יש קושי היום עם ילדים שמגיעים בגיל מבוגר יחסית, ילדים שמתקבלים מאוחר לבית הספר, קושי להשתלב בשלב הזה, זה משהו שאנחנו מזהים כמובהק בשנים האחרונות חד משמעית.
<תומר גולדפרב: אנחנו מציעים, למשרד החינוך, מציעים לקיים מכינה קדם אקדמית ייעודית לילדים האלה, בין אם היא לפני הצבא, כשנת מכינה אקדמית או לפני הלימודים האקדמיים אחרי צבא, לייצר להם אופק שמאפשר להם לגשר על הפער הזה שנוצר בגיל הזה.
יעקב מרגי: תודה רבה, תם ולא נשלם אבל נגענו, אני חושב, בדיון של שעה, ככה, צללנו לנתונים.
יעקב מרגי: אני כך עושה את הסיכום, טלגרפית, אשפץ אותו בהסכמת חברי הכנסת, אז כך או כך, קודם כל, הועדה מודה, גם לעורכי המחקר ממכון ברוקדייל, לחברי הכנסת המציעים ולכל מי שהשתתף כאן בדיון.
יעקב מרגי: למרות כותרות שהזעיקו אותנו לדיון היום, הנתונים עדיין מעודדים.
יעקב מרגי: אנחנו שואפים – וכפי שאמרתי, בהצלחה ובמצוינות לא מציינים קו אדום עליון, כי שואפים להביא את הנתונים לרמות גבוהות יותר.
יעקב מרגי: הועדה קוראת לנוגעים בדבר – שהם משרדי הממשלה הקולטים ומוסדות החינוך המתמחים בקליטת ילדי העולים, להפיק את הלקחים ולהתייחס לנקודות שנאמרו פה על ידי אנשי המקצוע.
יעקב מרגי: הועדה קוראת למל"ג, לבחון את תוצאות המחקר הזה ולבחון אם יש מקום לתת מסלולים ייעודיים והנגשה גדולה יותר לילדי עולים באקדמיה.
יעקב מרגי: הועדה קוראת למשרד החינוך להעניק מענק עולים לכל תלמיד עולה ולהתייחס אליהם ביחס אישי, כמו שמתייחסים לתלמידים עם צרכים מיוחדים אחרים.
יעקב מרגי: הועדה קוראת למשרד החינוך, לבחון שוב את ההתייחסות לקליטת ילדי עולים, לאור המגמה הברוכה של גידול העלייה בשנה שעברה ובשנה הנוכחית.
יעקב מרגי: מה שטוב לאמץ, מה שהיה חסר להאיץ, להעצים ומה שהיה כושל להחליף במשהו אחר, כדי שבעזרת השם, בשנים הבאות, לפחות, התוצאות של אלה שנקלטים היום יהיו יותר טובות, הקליטה תהיה יותר קלה, יותר טובה, לחברה.
יעקב מרגי: החברה שלנו רק תתברך בגלי העלייה האלה.
יעקב מרגי: בבקשה, מילת סיכום.
סופה לנדבר: הייתי מבקשת בסיכום להגדיל שעות לילדים שנכנסים לבתי הספר.
<תומר גולדפרב: אמרתי, מאיה תמיד, מאיה - - -
יעקב מרגי: נקודה אחרונה.
יעקב מרגי: הועדה קוראת למועצה להשכלה גבוהה ולמשרד החינוך לשלב ידיים ולבחון הקמת מכינה קדם אקדמית לילדי עולים, אני חושב שזה ייתן מענה.
יעקב מרגי: כמו כן, בסעיף שקראנו משרד החינוך להוסיף את הסוגיה הזאת של תגבור לימודי העברית וקליטה נכונה במדינה.
מירב בן ארי: אני חברת הכנסת מירב בן ארי ואני אחליף את חבר הכנסת מרגי, יושב-ראש הוועדה.
מירב בן ארי: אנחנו מקיימים כאן דיון והייתי גם בדיון הקודם, שבו התחלנו לעסוק בגזענות, ואז זה הגיע לנושא של מוחמד אבו חדיר, ואמרה חברת הכנסת סופה לנדבר שהדיון אכן פגע לה במהות הנושא שלה, בעיקר שההתייחסות כאן היא גזענות שמכוונת לאירוע מסוים.
מירב בן ארי: נכון שאת דיברת עליו, עם בחורה צעירה, את תספרי לוועדה.
מירב בן ארי: ולכן אנחנו ביקשנו דיון מיוחד.
מירב בן ארי: אני ביקשתי, אם את זוכרת, נדמה לי שגם ניהלתי את הדיון אז, לגבי מוחמד אבו חדיר.
מירב בן ארי: אני ביקשתי לקיים דיון נפרד בשל הנושא החמור הזה, וכמובן, תראו, אנחנו נתייחס כאן לגזענות, אבל מאד מאד חשוב לי, בעיקר אחרי שהייתי בדיון כאן ושמעתי את חבורת הכנסת, גם סופה לנדבר וגם קסניה סבטלובה, את הנושא הזה - - -
קסניה סבטלובה: אני הייתי זאת שהצעתי.
מירב בן ארי: נכון, נכון, ובצדק.
מירב בן ארי: אנחנו מייחדים את זה לעניין הצעה לסדר היום בתחילת הגזענות השנתית כלפי עולים מברית המועצות לשעבר בשל חגיגת הנובי גוד ואלימות על רקע גזעני במערכת החינוך.
מירב בן ארי: בניגוד לדיון הקודם, שגם הייתי בו, חשוב לי לשמוע את חברות וחברי הכנסת המציעים, ולאחר מכן לשמוע את משרד החינוך בהתייחסות עניינית.
מירב בן ארי: אם אתם זוכרים, בסוף נשארנו שם לבד.
מירב בן ארי: נשארנו אני, כל חברי הכנסת הלכו והתחלנו לדבר, אני רואה גם את דנה פה.
מירב בן ארי: אז אני רוצה שחברי הכנסת ישמעו את הדיון הענייני, של מה מערכת החינוך עושה כדי לטפל.
מירב בן ארי: נראה לי שזה יעניין גם אתכם.
מירב בן ארי: חבר הכנסת נגוסה, אני יודעת שאתה צריך ללכת לוועדת הכנסת, אבל אני רוצה רגע לשמוע את חברת הכנסת סופה לנדבר, חבר הכנסת אברהם נגוסה ואז את חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
קסניה סבטלובה: פשוט אני הצעתי את זה.
מירב בן ארי: כן, הוא פשוט צריך ללכת לוועדת הכנסת.
מירב בן ארי: זה בסדר מבחינתך?
קסניה סבטלובה: שהוא יתחיל?
מירב בן ארי: לא, מתחילה חברת הכנסת סופה לנדבר.
מירב בן ארי: אז אוקיי, סליחה, חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
מירב בן ארי: צודקים, בבקשה, סליחה.
מירב בן ארי: חברת הכנסת סופה לנדבר הייתה כל כך - - -
מירב בן ארי: נתחיל.
מירב בן ארי: בבקשה, חברת הכנסת סבטלובה.
קסניה סבטלובה: אני אקצר מאד בדבריי כי אנחנו בעצם מכירים את הנושא ואנחנו יודעים למה התכנסנו פה.
קסניה סבטלובה: מקרה מזעזע של גזענות בבתי ספר בפתח תקווה, לצערנו אחד מיני רבים מאד.
קסניה סבטלובה: אני רק במהלך היומיים האחרונים קיבלתי עוד מספר תלונות דומות על התבטאויות גזעניות.
קסניה סבטלובה: במקרה הזה אני קיבלתי את ההתייחסות לגילויי הגזענות כלפי ילדים ישראלים ממוצא מסוים.
קסניה סבטלובה: במקרה שלי זה היה ילדים ממוצא רוסי.
מירב בן ארי: תספרי לפרוטוקול הוועדה על האירוע הזה בפתח תקווה.
קסניה סבטלובה: כן, האירוע בפתח תקווה, שאנחנו מתייחסים אליו, מדובר בילדה בכיתה ג', ילדה קטנה, ילדה שספגה מהשנה הלימודית הקודמת קריאות גזעניות מבן כיתתה, כאשר הוא מציין באופן מפורש את מוצאה, מציע לה לחזור לאן שהיא באה משם, למרות שהיא ילידת הארץ בעצם, ומוסיף כינויי גנאי שאני לא אחזור עליהם כאן, אבל בהחלט גם מילים שלא ראויות להיאמר בבית ספר בישראל.
קסניה סבטלובה: ובעצם הסיפור הזה נמשך מחודש מאי בשנה הלימודית הקודמת, גולש אל תוך השנה הנוכחית ובעצם מגיע לאלימות פיזית, כאשר גילויי הגזענות כלפי אותה ילדה מלווים בתקיפות.
קסניה סבטלובה: ממש בתקיפות אלימות קשות, כולל שימוש בבקבוק מזכוכית שבעצם נשבר על ראשה של אותה ילדה, שבעקבות אותו מקרה היא אושפזה בבית החולים שניידר.
קסניה סבטלובה: אז המקרה הוא מזעזע וכאשר נודע לי עליו, אני קודם כל שאלתי כיצד יתכן שבמערכת החינוך הישראלית המקרה הזה הוא מקרה מתמשך.
קסניה סבטלובה: זו לא פעם אחת וזה לא פעמיים, מחודש מאי בשנה הקודמת מערכת החינוך לא עשתה דבר כדי להפסיק את ההתקפה הזאת, כדי לטפל באותו הילד.
קסניה סבטלובה: בעצם כן היו רמיזות לכך שהמערכת החינוך במקרה הספציפי הזה, אני לא מדברת על כלל המקרים, פחדה מאביו של אותו הקטין ולכן לא התערבה.
קסניה סבטלובה: אם כך הדבר, אז אני חושבת שיש בזה חומרה יתרה, כי הרי בעצם יש פה כבר מעורבות משפחתית, כזאת שלא הייתה צריכה להיות בעצם, בדיוק להיפך, אפשר לטפל גם באווירה אולי בבית, אם זו כזאת אווירה שמשפיעה על אותו קטין.
קסניה סבטלובה: ובעצם מה שהוצע לאותה ילדה בסופו של דבר, וזה מידיעה שאנחנו קיבלנו ממשפחתה, לעבור לכיתה מיוחדת, כיתה לימודית, כיתה לצרכים מיוחדים ובעצם להרחיק אותה מהגורם האלים, הגורם התוקף ולא להיפך.
קסניה סבטלובה: אני רוצה להדגיש שזה לא מקרה בודד, זה לא מקרה יחיד.
קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים עליו ספציפית כי יש לנו את כל הפרטים, את השמות, את האירועים האלה ממש על ציר הזמן, אבל יחד עם זאת זה חלק מתופעת הגזענות שהיא נהוגה בבתי הספר.
קסניה סבטלובה: אנחנו שומעים את הקריאות הגזעניות כלפי בני כל העדות וזה חוזר מקרה אחרי מקרה, ובעצם הטיפול של בתי הספר וגם של מערכת החינוך בכלל, נראה לי שהוא חסר והוא לא נותן מענה ראוי לאותם הגילויים.
קסניה סבטלובה: אני חושבת שאנחנו צריכים לגלות אפס סובלנות למקרים של גזענות, בין אם זה לערבים ישראלים, בין אם זה לבני עולים ממקום כזה או אחר, בעצם על רקע של דת, גזע, מין, זה לא רלבנטי – כולנו נמצאים במערכת החינוך הישראלית ובעצם הערכים של שוויון לדעתי לא נשמעים בכלל במערכת החינוך, עד כמה שאני מכירה אותה, וגם אני למדתי כאן במדינת ישראל.
קסניה סבטלובה: עברתי כאן תיכון וכן, לצערי הרב לא הרבה השתנו מאז.
קסניה סבטלובה: אז אני בוודאי הייתי רוצה לשמוע כיצד אתם טיפלתם באותו מקרה ספציפי של ילדה מפתח תקווה וכיצד אתם מתכוונים לטפל במקרים נוספים עליהם אנחנו שומעים מדי יום, כדי למנוע פגיעה וטראומה נוראית מילדים שנפגעים בגיל כל כך צעיר.
קסניה סבטלובה: למה הם גדלים?
קסניה סבטלובה: גם הפוגעים וגם אלה שנפגעים, כי אנחנו מגדלים פה דור של טראומה, וזה הדבר המפחיד ביותר בעיני, הדור הצעיר ביותר, שהוא צריך להיות דור בריא, שיודע להתמודד עם האתגרים של המדינה שלנו, והוא כבר גדל בתוך הטראומה של הגזענות.
מירב בן ארי: תודה רבה חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת אברהם נגוסה.
אברהם נגוסה: תודה גברתי יושבת הראש, חברי, חברי הכנסת.
אברהם נגוסה: המקרה הזה בפתח תקווה אמנם אינו מקרה בודד, אבל זה המקרה שגרם לנו להגיש את ההצעה לסדר באותו זמן.
אברהם נגוסה: מאז, ואני שומע גם לפני, את הטענות כשאני מסתובב בבתי הספר וכשאני מקיים מפגשים בשטח, תלמידים באים ואומרים שיש גזענות בבתי הספר.
אברהם נגוסה: דווקא במערכת החינוך זה המקום שצריך לחנך את הדור הצעיר להיות ביחד, להבנה ולקבל את השונה.
אברהם נגוסה: יש לנו בעיה קשה במערכת החינוך שלנו ואנחנו חייבים לשים לב ולשים את כל הכוח שלנו, אם זה משאבים, אם זה כוח אדם.
אברהם נגוסה: צריך להדגיש ולשים לב לסוגיה הזאת, כי אנחנו חברה קולטת עלייה, ואם אנחנו לא יודעים לקבל את העולים החדשים ולקלוט אותם והם צריכים לקבל מכות וקללות בגלל מוצאם, אז אנחנו נכשלנו במערכת החינוך.
אברהם נגוסה: אני חושב שמערכת החינוך צריכה פה לבדוק את עצמה, איפה היא נכשלה.
אברהם נגוסה: לכן אנחנו פונים אליכם.
אברהם נגוסה: מספיק לזלזל בדברים האלה.
אברהם נגוסה: ילד התבטא – אז פשוט לעזוב אותו.
אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לטפל בכל הדברים כדי להבין שיש תלמידים ששמים קץ לחייהם בגלל לחצים מחבריהם בבתי הספר.
אברהם נגוסה: זה פשוט כי הם לא יכולים לעמוד בלחץ, באפליה, בגזענות.
אברהם נגוסה: בזה אנחנו צריכים לטפל.
אברהם נגוסה: גברתי יושבת הראש, הגשתי הצעת חוק כדי להתמודד עם המצב הזה.
אברהם נגוסה: מערכת החינוך חייבת ללמד בתוך מערכת החינוך וצריך לשלב בחינוך את כל המורשת של עדות ישראל, כי אנחנו מכל העדות, אם זה מאתיופיה, אם זה מרוסיה, אם זה אזרחים ישראלים, עברים.
אברהם נגוסה: צריכים ללמד את כל האוכלוסייה את העדות.
אברהם נגוסה: החינוך הוא הפתרון.
אברהם נגוסה: זה מה שישנה את המצב.
אברהם נגוסה: לכן הצעתי הצעת חוק שמשרד החינוך יהיה מחויב בחוק ללמד את מורשת עדות לישראל.
אברהם נגוסה: להפתעתי, כשההצעה הזו הגיעה לוועדת השרים לפני שבוע, מי התנגד?
אברהם נגוסה: משרד החינוך ומשרד התרבות התנגדו להצעת החוק הזאת.
אברהם נגוסה: מה רע ללמד את מורשת עדות ישראל?
אברהם נגוסה: זה יחבר אותנו, שאם אחד יודע על השני, אז פשוט יהיה כבוד הדדי.
אברהם נגוסה: זו כל המשמעות.
יואל רזבוזוב: אם אתה תאיים לפרוש מהקואליציה, בטוח היו מעבירים.
מירב בן ארי: לא, לא, אנחנו לא - - -
מירב בן ארי: אנחנו לא מכירים את הצעת החוק הזאת.
מירב בן ארי: אתם תבדקו.
אברהם נגוסה: אני מבקש קודם כל - - -
מירב בן ארי: אני מבטיחה לך כוועדה, אנחנו נבקש תגובה מסודרת שלהם להתנגדות והסבר למה התנגדו להצעת החוק שלך.
מירב בן ארי: זה יהיה.
אברהם נגוסה: אני גם מבקש שבמסקנות הדיון הזה תהיה קריאה שוועדת השרים, משרד החינוך ומשרד התרבות יסירו את התנגדותם וראשי הוועדות יצטרפו ויחתמו כדי להעביר את החוק הזה.
אברהם נגוסה: זה מה שיאחד אותנו.
אברהם נגוסה: זה מה שיכול לחזק אותנו כחברה קולטת עלייה וזה מה שצריך לעשות.
אברהם נגוסה: אני שוב אומר שהמורים צריכים לעבור הכשרה.
אברהם נגוסה: מחנכים צריכים לעבור הכשרה כדי לאחד את התלמידים – איך תלמיד צריך לקבל חינוך כדי שיקבל את השכן שלו, זה שיושב על ידו.
אברהם נגוסה: יכול להיות שהוא שונה במוצא שלו, אבל הם כולם ישראלים.
סופה לנדבר: תודה גברתי.
סופה לנדבר: אני אז בישיבה שחברי לא היו, ביקשתי בעצם דיון נפרד, בגלל שגם זה היה דיון נפרד במליאת הכנסת ואנחנו ביקשנו התייחסות של ועדת החינוך, בגלל שהדבר לא יכול להישאר בצד, בשקט.
סופה לנדבר: גברתי, בעצם מה זה גזענות?
סופה לנדבר: זה עליונות, זה רדיפה, זה השפלה, עוינות, אלימות ובעצם חובתנו להגיד שהחברה הישראלית, לצערנו, היא חברה שיש בה אלימות ויש בה גזענות.
סופה לנדבר: ומי שצריך הראשון לטפל בעניין הזה זו מערכת החינוך.
סופה לנדבר: מה שמתחיל במכות בבית ספר ומסתיים בבית חולים, זה מסתיים ברצח בדומא ואנחנו כולנו צריכים לזכור את זה.
סופה לנדבר: ובגלל זה אנחנו דורשים ממערכת החינוך טיפול מקיף, יסודי ודרסטי.
סופה לנדבר: לעקור את זה מהשורש.
סופה לנדבר: מה שקרה בעצם בבית הספר- רבותי, אני לא מפריעה לכם, סליחה.
סופה לנדבר: אתם כן.
סופה לנדבר: אם אתם רוצים לדבר יש פרוזדור.
אוסאמה סעדי: לא, אנחנו רק מתרגשים מהדברים החשובים שאת אומרת.
סופה לנדבר: בסדר, אני לא מבקשת מכם התרגשות, אני מחפשת ומבקשת טיפול של מערכת החינוך.
סופה לנדבר: אבל אני חושבת שבמקרה הזה האחריות על מערכת החינוך ועל המשפחה וקודם כל על משפחה ומערכת החינוך.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שזה קרה בבית ספר ושום דבר.
סופה לנדבר: שום דבר.
סופה לנדבר: רבותי, זה הסתיים בבית חולים.
סופה לנדבר: דבר כזה לא יכול לקרות במערכת החינוך.
סופה לנדבר: אנחנו כולנו יודעים שיש מקומות בחברה הישראלית שיש שם בינתיים חושך ואין שמש ואנחנו חשבנו שזה הסתיים בחברה הישראלית, אבל זה חוזר אלינו בשנת 2016 וזה לא יכול להיות.
סופה לנדבר: יש לי שאילתה כאן, שאילתה דווקא לא רק למערכת החינוך, אבל קודם למשטרת ישראל.
סופה לנדבר: מה זה המושג שאתם משתמשים בו – סוגרים תיק ואומרים מחוסר עניין לציבור.
סופה לנדבר: מכות רצח בבית ספר, זה חוסר עניין לציבור?
סופה לנדבר: במקרה הזה לא פתחו, אבל במקרים דומים רבותי, אתם כותבים מחוסר עניין לציבור.
קסניה סבטלובה: גם את מח"ש אפשר לשאול את זה.
סופה לנדבר: מה זה הדבר הזה?
מירב בן ארי: היא תתייחס לזה.
סופה לנדבר: אני לא חושבת שצריך להיות חיוך בשפתיים של משטרת ישראל.
סופה לנדבר: לא חושבת, רבותי.
סופה לנדבר: אני חושבת שיש פה עניין לציבור, זו אלימות בחברה הישראלית, זו אלימות שמתחילה בבתי הספר, ברחובות של מדינת ישראל, זה נגמר ברצח, זה נגמר במכות.
סופה לנדבר: לא יכול להיות דבר כזה שאין פה לציבור עניין.
סופה לנדבר: יש ועוד איך, ולכנסת קודם כל.
סופה לנדבר: אני רוצה לסיים ולומר שכאשר לדוגמא בבית הספר הזה המשפחה לא הלכה לפתוח תיק מרוב הפחדים, אבל הסיפור הסתיים באמבולנס, בבית חולים, עם דם, אני חושבת שהטיפול בבית החולים מצביע על כך שקודם כל יש כאן עניין למערכת החינוך, למערכת החינוך בפרט ולמשטרה בפרט ולציבור כדבר חשוב ביותר.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שבשנת 2016 יש מקום לאלימות ולגזענות בבתי הספר.
סופה לנדבר: זה שורש הבעיה.
סופה לנדבר: זה מתחיל ממערכת החינוך ומסתיים בכל החברה.
מירב בן ארי: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.
מסעוד גנאים: תודה רבה גברתי יושבת הראש.
מסעוד גנאים: האמת, אני דאגתי וגם חברי, חברי הכנסת הערבים, כדי להראות לחברת הכנסת סופה לנדבר וגם לשאר חברי הכנסת, שגם גזענות כאילו פנים יהודית, בין יהודית על רקע אתני, נגיד אם זה רוסי, אם זה נגד אתיופים, גם זה מעניין אותנו.
מסעוד גנאים: כי מה לעשות, אנחנו לא חיים במובלעת ולא במדינה אחרת, אנחנו חיים באותה מדינה.
אוסאמה סעדי: לא, אבל ראש הממשלה אומר שכן יש מובלעת.
מסעוד גנאים: אז תן לי, חבר הכנסת סעדי.
מסעוד גנאים: תן לי בשיטה שלי, אני אגיד את דברי.
מסעוד גנאים: אנחנו חיים באותה מדינה, מושפעים מאותו אקלים, מאותה אווירה.
מסעוד גנאים: אם היא מסומנת בגזענות, אז כולנו סובלים.
מסעוד גנאים: נכון, זה בולט, מתחיל אולי בערבים, בגלל שזה לאום אחר, אבל זה לא רק.
מסעוד גנאים: זה גם פנים.
מסעוד גנאים: אומרים גזענות זה מקסימום שנאה על מינימום סיבה.
מסעוד גנאים: מה הסיבה?
מסעוד גנאים: רק כי אתה.
מסעוד גנאים: כי המוצא האתני שלך, שלא בחרת, אפילו אתה לא בחרת.
מסעוד גנאים: ככה נבראת, ככה נהיית – אם זה ערבי, אם זה יהודי וגם כל הדברים האחרים.
מסעוד גנאים: אני חושב שהעניין הזה של הגזענות מעסיק את כולנו, הוא צריך להדאיג את כולנו, כי הוא הורג אותנו גם.
מסעוד גנאים: הוא הורג אותנו.
מסעוד גנאים: בדיון שהיה לפני, נכון שהוא היה טעון יותר, זה היה לגבי רציחתו הברברית של מוחמד אבו חדיר.
מסעוד גנאים: הרקע הוא גזעני, הוא שנאה שהגיעה כדי רצח והגזענות היא כזו.
מסעוד גנאים: בסוף נכון שהיא רצח אופי בהתחלה, נכון נידוי אולי בבית הספר, מתחילים בבתי הספר ואני כמורה יודע את זה.
מסעוד גנאים: הרבה ילדים, הרבה תלמידים, העתיד והאופי שלהם מושפע שלילית בגלל כינויים, בגלל גידופים, אם זה על רקע אתני או גזעני או אחר.
מסעוד גנאים: לכן אני חושב, במציאות המצערת שאנחנו חיים אותה, אשר מלאה בשנאה, בגזענות, שמגיעה עד כדי שריפת אנשים, רצח אנשים, יש תפקיד בשני מישורים.
מסעוד גנאים: נכון, נציגי משרד החינוך באים לפה אולי כבר פעם שנייה או שלישית ומציגים איך מערכת החינוך מתמודדת עם המפלצת הזו ששמה גזענות, למרות שהמפלצת הזו היא לא זרה לנו.
מסעוד גנאים: היא בנו, היא באה מתוכנו, מאיתנו וצריך לטפל בה.
מסעוד גנאים: צריך לטפל בה חינוכית, תודעתית, כדי למנוע אותה במניעה, אבל גם הרתעה.
מסעוד גנאים: הרתעה הכוונה למשטרה ולכל הזרועות המטפלים באלה הגזענים, אשר פוגעים באנשים, אם זה פגיעה נפשית או אישית והיא מגיעה גם לפגיעה בחיים שלהם.
מירב בן ארי: חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
יואל רזבוזוב: תודה, גברתי יושבת הראש, חברי הכנסת, נכבדים.
יואל רזבוזוב: טוב, אז אנחנו מכירים את הילדים במערכת החינוך, אנחנו יודעים עד כמה ילדים גם יכולים להיות רעים כלפי אחרים, ולפני שמתחילים בכלל לדבר על אלימות פיזית, הגזענות, האלימות המילולית, אני חושב שעוד פעם, זה לא כזה פשוט, אבל אפשר לטפל בזה.
יואל רזבוזוב: אפשר לטפל בזה על ידי עונשים והתרעה.
יואל רזבוזוב: מה זה עונשים?
יואל רזבוזוב: שהמנהלים יהיו מודעים.
יואל רזבוזוב: ברגע שבא ילד, ילדה, אומרים שקראו לו לא משנה, "רוסי מסריח" לדוגמא, ואני מתבטא במילים הכי קשות, המנהלת ישר משעה את הילד הזה לשבוע.
יואל רזבוזוב: זורקת אותו.
יואל רזבוזוב: ואם באים ההורים שלו, מסבירים להורים שלו למה עשו זאת.
יואל רזבוזוב: וברגע שמערכת החינוך, המנהלים יתחילו לעשות זאת, זאת תהיה ההוראה, ואני חושב שאנחנו כבר נפתור חצי מהבעיה, אפילו יותר.
יואל רזבוזוב: ברגע שמגיעים לאלימות פיזית, גם כאן המשטרה כבר צריכה – המנהלים צריכים להעביר תלונה למשטרה והמשטרה צריכה להתייחס לזה ברצינות.
יואל רזבוזוב: כמו שאנחנו מטפלים באירועים של אלימות בספורט על ידי חקיקה של החמרת הענישה, גם מערכת המשפט, באמת, עושים צעדים דרסטיים כי ישנה אלימות, אותו דבר אפשר לעשות במערכת החינוך.
יואל רזבוזוב: ברגע שתהיה הרתעה אמיתית, יפסיקו להגיד.
יואל רזבוזוב: ברגע שיעיפו ילד פעם פעמיים מבית הספר, ההורים שלו יענישו אותו כי הוא לא הולך ללימודים, אז בפעם הבאה הוא יחשוב 20 פעמים לפני שהוא אומר למישהו כך או כך.
יואל רזבוזוב: אז זאת ההצעה שלי, זה מה שאני חושב שצריך לצאת מכאן, מהוועדה.
יואל רזבוזוב: אני חושב שצריך עכשיו חקיקה גדולה.
יואל רזבוזוב: פשוט צריכה לצאת הוראה.
יואל רזבוזוב: המנהלים של בתי הספר צריכים לדעת שאם יש מקרה כזה הם צריכים לטפל בו בחומרה רבה.
יואל רזבוזוב: זה דבר מאד מאד פשוט ואני חושב שאפשר לעשות אותו ועושים.
מירב בן ארי: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה.
יוסף ג'בארין: מי פה ממשרד החינוך?
מירב בן ארי: זו חבורה שמגיעה ומייצגת את משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: אבל יש גם את מנהלת הנושא?
מירב בן ארי: הם יתייחסו מיד אחרי חברי הכנסת.
מירב בן ארי: פשוט אני רוצה לתת קודם לחברי הכנסת.
יוסף ג'בארין: אנחנו רוצים לדעת.
מירב בן ארי: דנה, את יכולה רק להתייחס לפרוטוקול, להגיד את התפקידים שלכם כדי שחבר הכנסת ג'בארין ושאר חברי הכנסת יידעו.
מירב בן ארי: אני גם אומרת לכם ואמרתי את זה גם בתחילת הדיון, שפעם שעברה קיבלתי מהם סקירה, אז כמובן מי שאין לו ועדות אחרות, משמע שיש כאן צוות שעובד, אבל בשביל הפרוטוקול תציגי את התפקידים ואז תתייחסו.
מירב בן ארי: אני רוצה קודם לתת לחברי הכנסת, כי חלק צריכים ללכת.
<דנה פרידמן: דנה פרידמן, מפמר"ית מדעי החברה ומנהלת המטה לחינוך אזרחי וחיים משותפים.
<דנה פרידמן: במסגרת הזאת אני מתכללת תכנית בשם סובלנות למניעת גזענות בחיים משותפים, יחד עם צוות משרדי.
<יעל בריל: יעל בריל, נציגת שפ"י.
<יעל בריל: אני יכולה להתייחס לשני היבטים של מהלכי עבודה מאד רחבים של מניעת אלימות במשרד החינוך, והתהליכים החינוכיים שאנחנו פועלים לשם חיזוק הרב תרבותיות, המקום, הנראות של כל הגוונים - - -
סופה לנדבר: הנהלת בית הספר נמצאת כאן?
מירב בן ארי: של פתח תקווה?
מירב בן ארי: אני מאמינה שהם יוכלו להסביר לנו מה היה שם.
<מאיה שריר: שמי מאיה שריר, אני מנהלת אגף קליטת תלמידים עולים.
<מאיה שריר: אני יכולה להוסיף בהתייחסות מה עשינו - - -
מירב בן ארי: לא, אל תתייחסי.
מירב בן ארי: אתם תתייחסו.
מירב בן ארי: אני רוצה רגע לתת לחברי הכנסת.
מירב בן ארי: אל תדאגי, אנחנו נשמע.
מירב בן ארי: גם בפעם שעברה שמעתי את כל מה שאמרתם.
יוסף ג'בארין: האמת היא, דנה, אחת השאלות שמעסיקות אותי - - -
סופה לנדבר: אני כן מתעקשת לדעת למה לא הזמינו לכאן את מנהל או מנהלת בית הספר.
סופה לנדבר: אני חושבת שיש פה אחראיות אישית של הנהלת בית הספר, והם חייבים להיות כאן כדי לא לשמוע את כל הפילוסופיה שאנחנו לא רוצים לשמוע אותה.
יוסף ג'בארין: הם הוזמנו בכלל לדיון?
אוסאמה סעדי: למה הם לא הוזמנו?
יוסף ג'בארין: הם הוזמנו בכלל או שבכלל לא הוזמנו?
סופה לנדבר: לא, לא הזמינו.
מירב בן ארי: אני אתייחס לשאלה שלך.
מירב בן ארי: אני תיכף אתייחס לזה בנפרד, לא לפרוטוקול.
יוסף ג'בארין: טוב, לפני שאני אדבר לגופו של עניין, יש לי שאלה שאני מנסה לקבל עליה תשובה ואני אשמח במהלך הדיון.
יוסף ג'בארין: מירב, שאלה מעניינת, הרי משרד החינוך הוא המשרד השני בגודלו מבחינת התקציב.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על יותר מ-50 מיליארד שקלים ואני תוהה כמה זמן המשרד מקדיש, כמה המשרד מקדיש מהתקציב שלו לנושאים של רב תרבותיות, חיים משותפים ומאבק או אפילו מלחמה בגזענות.
יוסף ג'בארין: המספרים שאני מכיר הם מבישים, אני חייב לומר.
מירב בן ארי: אני אגיד לך.
מירב בן ארי: אמרתי 3.5 מיליון שקלים.
מירב בן ארי: כתבי את זה אז.
יוסף ג'בארין: מתוך מיליארד?
מירב בן ארי: תקציב חינוך לגזענות ודמוקרטיה.
מירב בן ארי: רשמתי את זה.
מירב בן ארי: 3.5 מיליון.
יוסף ג'בארין: אז אני לא טועה.
יוסף ג'בארין: את מוסיפה לי עוד חצי מיליון, אבל אני חייב לומר שזה לא רק מעט, זה פשוט לא נחשב כמעט.
יוסף ג'בארין: מתוך 50 מיליארד שקלים, זה ממש אפסי.
יוסף ג'בארין: את שומעת את חברי הכנסת, אגב מסיעות שונות, מדעות פוליטיות מגוונות וכדומה, וכולם מדברים פשוט על אותו מחסור קשה שקיים היום במערכת החינוך בתחום הזה.
יוסף ג'בארין: והמספר שנאמר עכשיו רק מאמת מה שאני חשבתי כל הזמן.
יוסף ג'בארין: המספר שהיה ידוע לי היה 3 מיליון שקלים.
יוסף ג'בארין: אז 3.5 מיליון וחצי.
יוסף ג'בארין: אני חושב שאחת ההמלצות העיקריות שצריכה להיות בדיון הזה, שהוא צריך להקצות משאבים.
יוסף ג'בארין: זה פשוט לא יתכן.
יוסף ג'בארין: עם המשאבים האלה אי אפשר להתמודד עם הבעיה הזאת.
יוסף ג'בארין: אני רק אסבר את האוזן ואומר שרק לעניין הסוגיה הזו של חיים משותפים בין יהודים לערבים, עוד לפני שאנחנו מגיעים לסוגיות האחרות של קבוצות בתוך המגזר היהודי, הייתה ועדה ציבורית, שבשנת 2009 הגישה את מסקנותיה לשרת החינוך אז, יולי תמיר, אבל ללא קשר מי השר, הצוות המקצועי הרי אימץ את ההמלצות האלה, ורק בחלק ההוא הייתה המלצה מינימאלית על ה-10 מיליון שקלים רק לנושא הזה, רק לנושא של יחסים משותפים בין יהודים וערבים.
יוסף ג'בארין: אז אנחנו היום שש שנים אחרי - - -
מירב בן ארי: לא, אבל יש תקציב נפרד לנושא.
מירב בן ארי: אני ראיתי במקרה היום שיש תקציב נפרד לנושא של הידברות בין יהודים לערבים.
<דנה פרידמן: זה התקציב הזה.
יוסף ג'בארין: זה אותו תקציב.
מירב בן ארי: הכל זה מתוך ה-3?
<דנה פרידמן: לא רק יהודים וערבים, אבל זה גם.
מירב בן ארי: אז זה מה שאני אומרת, אין תקציב נפרד כמו שקראתי היום בפרסומים זרים, על תקציב יהודים-ערבים, אלא בתוך ה-3.5 מיליון שקלים, זה גם כל המיעוטים של החברה הישראלית?
<דנה פרידמן: פעילות הפגשה בין קבוצות בחברה הישראלית.
יוסף ג'בארין: זה כשאני אומר שההמלצה של הוועדה הציבורית - - -
מירב בן ארי: כן, כבר אז כתבתי את זה, נכון.
יוסף ג'בארין: של 10 מיליון - - -
קסניה סבטלובה: האם עדות הן מיעוטים?
קסניה סבטלובה: אני לא הבנתי.
יוסף ג'בארין: הכל, הכל.
מירב בן ארי: תרבויות.
מירב בן ארי: המטרה הייתה להציג שהתחום - - -
קסניה סבטלובה: חשוב מאד כאשר מדברים על האחר, אז חשוב להגיד אין פה אחר.
קסניה סבטלובה: כולם פה אנחנו.
קסניה סבטלובה: אין שום אחר.
מירב בן ארי: אמרתי את זה גם בוועדה הקודמת וגם השר התייחס.
מירב בן ארי: כשנשאלנו פה אמרנו שהשר גם התייחס בניגוד לשר הקודם, שהוא לא אומר שהאחר הוא אני, אלא הוא אומר האחר הוא אחר ואני הוא אני ואנחנו לא עושים הכל - - -
יוסף ג'בארין: מה שבעצם הסכום הזה אומר הוא שההמלצות, גברת פרידמן, בעצם לא מיושמות.
יוסף ג'בארין: אי אפשר ליישם פחות או יותר - - -
מירב בן ארי: אי אפשר ליישם תקציב כזה, זה מה שאתה אומר.
יוסף ג'בארין: לא, ההמלצות לא מיושמות בעצם.
יוסף ג'בארין: כי רק בענייני חיים משותפים בין יהודים לערבים הדו"ח דיבר על 10 מיליון שקלים שצריך להשקיע.
יוסף ג'בארין: ולכן השאלה השנייה היא באיזו מידה הם מיושמות והאם התקציבים האלה יכולים בהחלט להספיק.
יוסף ג'בארין: מה שאני רוצה להדגיש ולדעתי זה היה חסר גם בדיון הקודם, אבל גם בדיון הנוכחי, פשוט בקטע הזה, משרד החינוך לא מקיים את החובה שלו לפי החוק.
יוסף ג'בארין: ממש לפי החוק.
יוסף ג'בארין: יש לו חובה שמופיעה בסעיף 11 למטרות החינוך הממלכתי, בסעיף 2 לחוק, והסעיף הזה אומר במפורש – שאחת ממטרות החינוך הממלכתי בישראל, ואני קורא: "להכיר את השפה, התרבות, ההיסטוריה, המורשת והמסורת הייחודית" – כל זה – "שפה, תרבות, היסטוריה, מורשת והמסורת הייחודית של האוכלוסייה הערבית בישראל – כ-20% מכלל התלמידים ושל קבוצות אוכלוסייה אחרות במדינת ישראל".
יוסף ג'בארין: זאת אומרת הסעיף הזה אומנם מדגיש באופן מיוחד את האוכלוסייה הערבית, אבל גם את האוכלוסיות האחרות.
יוסף ג'בארין: ולכן המחדל הזה של משרד החינוך לדעתי הוא גם בלתי חוקי.
יוסף ג'בארין: זה לא רק שהוא לא ראוי, אלא הוא פשוט בלתי חוקי.
יוסף ג'בארין: הם לא מקיימים את הסעיף הזה וזה בדיוק מה ששמענו מעמיתי כאן.
יוסף ג'בארין: ואני הייתי אומר מעבר לכך.
יוסף ג'בארין: לא רק שמשרד החינוך אינו מקיים את החובה המשפטית, אינו מקצה את המשאבים הראויים לנושא הזה, אלא כפי שהתרשמנו מהדיון כאן לפני שבועיים, על ספר האזרחות, הוא אפילו אינו דואג גם לקיים את החובה הבסיסית של לשתף את נציגי האוכלוסיות השונות, המגזרים השונים, פשוט בקביעת החלטות ובכל התהליך הזה של גיבוש מדיניות.
יוסף ג'בארין: ולדעתי מה שקרה בספר האזרחות זה רק מסמל את זה.
יוסף ג'בארין: אני שואל איך אפשר לכתוב ספר אזרחות בלי - - -
סופה לנדבר: גברתי יושבת הראש, אני חושבת שאנחנו מתרחקים מהנושא.
מירב בן ארי: סליחה, אני לא רוצה - - -
מירב בן ארי: גברתי, לא, סליחה, אני יושבת ראש הוועדה ואני אגיד לך - - -
סופה לנדבר: בגלל זה אני - - -
מירב בן ארי: לא, סליחה.
מירב בן ארי: אני יודעת, אני מבקשת ממך באמת די.
סופה לנדבר: לא להרים עלי קול.
מירב בן ארי: סליחה, את תרימי עלי קול?
סופה לנדבר: סליחה, את מרימה עלי קול, אני מבקשת - - -
מירב בן ארי: סליחה, אני יושבת ראש הוועדה הזאת ואני אומרת לך חד משמעית אני לא צריכה את העזרה שלך.
מירב בן ארי: בפעם האחרונה - - -
סופה לנדבר: אני לא מנסה לעזור.
סופה לנדבר: אני מנסה - - -
מירב בן ארי: אז אל תפריעי.
סופה לנדבר: אני מנסה להתרכז בנושא - - -
מירב בן ארי: אל תפריעי לי, אני מבקשת ממך.
מירב בן ארי: בפעם האחרונה, אני יכולה להעיר לחבר הכנסת ג'בארין גם בלי העזרה שלך.
מירב בן ארי: לזה התכוונתי.
מירב בן ארי: אני לא צריכה את אזרחית.
מירב בן ארי: סליחה, אני בניגוד למה שהיה כאן בדיון הקודם, הייתי מתחילתו עד סופו, הקשבתי לצוות משרד החינוך, לא רק עמדתי פה וצעקתי על גזענות.
מירב בן ארי: אני מאד מאד מבקשת ממך, אני באמת מסתדרת.
מירב בן ארי: זו לא פעם ראשונה שאני מנהלת את ועדת החינוך, אני יודעת להעיר לחבר הכנסת ג'בארין.
מירב בן ארי: הוא יודע גם שבאתי להעיר לו על ה - - -.