GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ריאד מועלם: 'לא ידוע לי שקיבלנו תגובה כלשהי ממך, בינתיים הזמן עובר ותחילת תשע"ו כבר בפתח וכל התארגנות לוקחת זמן רב'.
<ריאד מועלם: נשיא אוניברסיטת חיפה מתחנן לוות"ת לתת לו את האישור להפעיל את התכניות.
<ריאד מועלם: אכן הייתה הסכמה מלאה של הוועד המנהל עם אוניברסיטת חיפה לממש חמש תכניות.
<ריאד מועלם: עוד להגיד מה חמש התכניות.
<ריאד מועלם: צדקתם, לא סתם הלכנו לכימיה ותקשורת, יש מחסור.
<ריאד מועלם: בזמן המוסד האקדמי נצרת הגשנו מחשבים, סיעוד וריפוי בעיסוק.
<ריאד מועלם: ועדת המקצוע בסיעוד, יכולים לבדוק בניירת, אישרה את התכנית למחשבים והמליצה לפתוח את המחשבים, ואז התכנית של טרכטנברג יצאה לדרך.
<ריאד מועלם: ואז אמרו לנו טרכטנברג והוות"ת שיש מחשבים בחיפה, נלך לכם חיפה, יש ריפוי בעיסוק בחיפה, נלך עם חיפה.
<ריאד מועלם: היינו בשתי התכניות לקראת הסוף.
<ריאד מועלם: הרמה האקדמית בכימיה.
<ריאד מועלם: אני רוצה לצטט את הוועדה המקצועית לכימיה של הוות"ת והמל"ג, שהם מחליטים.
<ריאד מועלם: הנה, כדאי שנבין על מה מדובר.
<ריאד מועלם: הוועדה, 'הוועדה לכימיה - - -
איתן ברושי: מה התפקיד שלך?
<ריאד מועלם: אני סגן הנשיא.
<ריאד מועלם: 'הוועדה התרשמה באופן חיובי מהביקור במכללה והסיור במעבדות בעיקר, משביעות רצון הסטודנטים ומכך שיש בתכנית מגמת שיפור קבועה.
<ריאד מועלם: לאור זאת מתכוונת הוועדה להגיש למועצה להשכלה גבוהה המלצה חיובית לאשר את פתיחת התכנית לשנה ג' ואת הסמכת המוסד להעניק תואר ראשון בכימיה'.
<ריאד מועלם: זה המל"ג, זה מ-19 במרץ 2012.
<ריאד מועלם: לכן, אדוני היושב ראש, צריך פשוט לספר את האמת והאמת היא מאוד פשוטה.
<ריאד מועלם: חיפה ונצרת הסכימו לכל התכניות שהציעה חיפה, נשיא אוניברסיטת חיפה מתחנן לוות"ת לאפשר לנו לממש את ההחלטה.
<ריאד מועלם: ואז יש לך בדיוק את התשובה מי עוצר את התהליך של מימושה של ההחלטה.
<ריאד מועלם: יתרה מכך, ה-USA, לאור שיתוף הפעולה שלנו עם בית החולים האנגלי, יש בית ספר לסיעוד שם, התאחדנו ביחד לפי החלטת ות"ת ומל"ג שהמליצו לנו, והלכנו ביחד, וחיפה המליצה על הסיעוד.
<ריאד מועלם: לכן המוסד האקדמי נצרת, עם כל הרשויות שלו, המועצה האקדמית העליונה, הוועד המנהל, הצוות האקדמי, הלך אחד אחד, לימין במל"ג באתיקה המקצועית וברצון.
<ריאד מועלם: אבל להגיע לכך שנשיא צריך להתחנן לממש את החלטת הוות"ת, זה התשובה לשאלתך.
יעקב מרגי: חבר הכנסת זוהיר בהלול ונשמע את המל"ג ונסכם.
זוהיר בהלול: ואף על פי כן, למרות כל מה שנאמר, עדיין צריך להקים מכללות מתוקצבות בחברה הערבית.
זוהיר בהלול: אל"ף, כדי לצמצם את הפערים שנוצרו הרבה הרבה שנים, ובי"ת, כדי לסגור את הסיפור הכואב והטרגי של אנשים ששמים את כל כספם כדי לשלח את הילדים שלהם למקומות אחרים מחוץ לתחומי המדינה כדי להשיג את התואר הנכסף.
זוהיר בהלול: יש אובססיה, אדוני היושב ראש, בחברה הערבית לאקדמיזציה.
זוהיר בהלול: אובססיה, לא רצון.
זוהיר בהלול: זה אפילו על דרגת החולניות.
זוהיר בהלול: שאלת אותי מדוע הוא הדבר ואני משיב, ואגב, זו לא שאלה של ויסות, השאלה של ויסות ודיברו על ביזור והכול, הכול בסדר גמור, אבל גם במחיר שהסטודנט לא יעבוד הוא רוצה את התעודה הנכספת, ולו כדי להגשים ולשפר את דימויו העצמי.
זוהיר בהלול: במדינה שלא תמיד מאפשרת לערבים דימוי עצמי הוגן אל מול האחרים.
זוהיר בהלול: אז תעודה זה קיום בשביל המשפחה הערבית, גם אם הבן או הבת חוזרים מירדן והם לא עובדים, גם אם הם מסיימים בסכנין ולא מוצאים מקום עבודה בזכות התואר בהוראה שיש לתלמיד.
זוהיר בהלול: ועוד נקודה חשובה.
זוהיר בהלול: אני קורא מוזיקה, אני לא מוזיקאי, לא נאמר, אבל כן נאמר, כאילו ש'לכו לאוניברסיטאות הקיימות', מכיוון שאתם לא כל כך מוכנים ללמד, כיוון שאולי האקדמיזציה אצלכם, המוכנות ההוראתית באקדמיה היא נמוכה אצלכם.
זוהיר בהלול: לא ולא, אנחנו לא נכים, אנחנו מסוגלים באמצעות האנשים, כמו האישה המופלאה הזאת ואחרים, מאות אלפים שלמדו בכל המקומות, ואתה דוגמה מצוינת, אנחנו יכולים בכוחות שלנו ללמד בגובה העיניים.
זוהיר בהלול: יש לנו היום כוחות אינטלקטואליים שיכולים גם בלי החונכות.
זוהיר בהלול: החונכות של אוניברסיטת חיפה היא חשובה, אבל זו חונכות התחלתית, בסופו של דבר אנחנו יכולים לקיים את האוטונומיה שלנו הלכה למעשה.
זוהיר בהלול: אגב, נפל הפור.
זוהיר בהלול: אנחנו מדברים על משהו, שר החינוך והתרבות ראה אותי ואמר לי 'אנחנו כבר החלטנו'.
יעקב מרגי: הם ייבחנו במעשים.
יעקב מרגי: אחרון הדוברים לפני המל"ג, עורך דין ראסול סעדה.
זוהיר בהלול: ראסול, בעל השם הטוב ביותר עלי אדמות.
זוהיר בהלול: אתה יודע מה זה ראסול?
זוהיר בהלול: ראסול זה הנביא.
<ראסול סעדה: אדוני, אני כיהנתי כראש המדור לקידום סטודנטים ערבים בהתאחדות הסטודנטים הארצית כנציג הראשון של הסטודנטים הערבים בוועדה מקצועית במל"ג, שהיא תכנית להנגשת ההשכלה הגבוהה לחברה הערבית, התכנית המתוקצבת.
<ראסול סעדה: כאן אני רוצה להגיד רק שתי נקודות.
<ראסול סעדה: אנחנו ערכנו סקר עומק בקרב הסטודנטים הערבים שלומדים מחוץ לישראל, בעיקר בגדה המערבית ובירדן, ואנחנו יכולים להצביע שהרוב המוחלט שלהם היה רוצה ללמוד בישראל אם היה מתאפשר לו זאת.
<ראסול סעדה: כאן אנחנו מדברים על החסמים של תנאי הקבלה.
<ראסול סעדה: זה החסם הראשון.
<ראסול סעדה: אבל החסם השני שהוא מאוד מהותי עבור הסטודנט הערבי, איפה אני נמצא ומה המקום שלי בתוך הקמפוס.
<ראסול סעדה: במשפט אחד אני אגיד את זה, כי התהליך הזה הוא תהליך כפול ומזורז.
<ראסול סעדה: אני מגיע, אני גם בונה את הקריירה שלי, אני גם בונה את הזהות שלי, אבל אני גם נחשף לעולם אחר לגמרי שאני לא נחשפתי אליו לפני.
<ראסול סעדה: כל התהליך הזה צריך לקרות תוך ארבע שנים.
<ראסול סעדה: זה הכובד הגדול.
<ראסול סעדה: אבל זאת לא הנקודה העיקרית.
<ראסול סעדה: כשאני הייתי במל"ג בוועדה מקצועית שהייתה אחראית על תקצוב, 300 מיליון שקל לתכנית הנגישות, וישבתי גם כנציג הסטודנטים, הייתי צריך לנהל מלחמה כל הזמן של איך יכול להיות שיש לי 300 מיליון תקציב עבור הנגשת השכלה גבוהה כאשר בעצם יש מכללה אקדמית אחת בחברה הערבית, חוץ ממכללות ההוראה של אלקאסם וסכנין, אבל מכללה אקדמית, עם תארים אקדמיים, יש לנו רק אחת, שנמצאת בנצרת, והיא לא מקבלת כלום מהתקציב, היא מכללה לא מתוקצבת.
<ראסול סעדה: שלוש שנים כאשר כיהנתי בוועדה אני מעלה כל הזמן את הנקודה הזאת ולא הייתה ולא תשובה אחת מקצועית - - -
יעקב מרגי: יש תשובה אחת, כי היא מכללה לא מתוקצבת.
יעקב מרגי: הזעקה הזו היא זעקה, אבל התשובה היא - - -
<ראסול סעדה: אבל הם יכלו להחליט אחרת.
יעקב מרגי: זה כבר ויכוח אחר, אני לא פותח.
יעקב מרגי: בבקשה, נשאת, אבל בקצרה.
<נשאת דמלחי: אנחנו כמובן תומכים - - -
יעקב מרגי: בהמשך פעולתה של מכללת נצרת.
<נשאת דמלחי: בדיוק, וחיזוקה, וללא קשר עם הקול קורא.
יעקב מרגי: ברור, תודה.
<נשאת דמלחי: אבל שתהיה רשת ביטחון לסטודנטים ולבוגרים של - - -
יעקב מרגי: שילמדו ויקבלו תעודה בסוף, שלא יישארו בלי כלום.
<נשאת דמלחי: ושימצאו עבודה.
<קריאה: רק המל"ג נגד, מכל הדיון הזה.
יעקב מרגי: מל"ג, שמעתם את הדברים ואני הולך לקרוא לכם בסיכום, איך אומרים?
יעקב מרגי: אנחנו עומדים על עוד לא אבדה תקוותנו, כל אחד והתקוות שלו, לכן אנחנו רוצים - - -
זוהיר בהלול: מה היה המשפט האלמותי?
זוהיר בהלול: עוד פעם.
יעקב מרגי: עוד לא אבדה תקוותנו, כל אחד והתקוות שלו.
יעקב מרגי: בדיון שלנו התקווה שלנו שמכללת נצרת תמשיך לעמוד על הרגליים, שתהיה חי נושא את עצמה בשלב מסוים.
יעקב מרגי: חי נושאת את עצמה, צריך לעזור לה בהתחלה.
יעקב מרגי: גם לתינוק, לעובר, אנחנו נותנים דחיפה בהתחלה עד שהוא עומד על הרגליים.
יעקב מרגי: אני מבין במכלול כל הרצונות ומכלול כל הזרמים ותתי זרמים, ונכון, בהחלט נצרת היא, סליחה שהגדרתי אתכם, פונדק דרכים קטן, אבל גם פונדק דרכים קטן יש לו את הערך המוסף שלו ויש אנשים, מה לעשות, שלא אוהבים את שאון העיר הגדולה ומחפשים את אותה אמירה של פונדק הדרכים הקטן.
יעקב מרגי: ההערכה שלי היא, עם קצת רצון אפשר ל - - - ראינו, אוניברסיטת חיפה, אני רוצה להגיד לכם, אתם ההפתעה של הדיון שלי.
יעקב מרגי: אני יותר באתי לחבוט, אני שמח, לכן מטבע הדברים עכשיו העיניים נשואות למל"ג כי אנשים פה היו מנומסים.
יעקב מרגי: אמרו לכם בשפה אחרת של פועל יוצא, רצינו משום מה מישהו בתוך המל"ג ותמיד יש לי תסכול בדיון שאני פונה לאלה הטובים שבאים לדיון, רוח המפקד לא מגיעה לכאן.
יעקב מרגי: כנראה יצטרכו לקבל את זה אצלי בישיבה בעוצמות יותר גבוהות, בזריקה לווריד, לשריר, מה שנקרא.
יעקב מרגי: אז אנחנו רוצים למצות את החלטת המל"ג מ-5 בנובמבר 2014.
יעקב מרגי: למצות את זה.
יעקב מרגי: יש חתן, יש כלה, אל תפריעו להם באמצע, תעזרו להם.
<מירב אברהמי: מה המניעה שהחתן והכלה לא ייגשו לקול הקורא?
יעקב מרגי: את יודעת מה, את מכירה את הקול הקורא כבר?
יעקב מרגי: את יכולה להבטיח לי תאריך?
יעקב מרגי: את יכולה להגיד לי בקול קורא הזה מה יהיה?
יעקב מרגי: את יכולה לומר לי - - - סליחה, אני שואל אותך שאלה, את יכולה לומר לי מה קשור זה לזה?
<קריאה: הם כבר קיימים.
יעקב מרגי: הם לא קיימים כבר שנה.
יעקב מרגי: בסדר, אז תודה.
יעקב מרגי: תקשיבי - - -
<מירב אברהמי: - - - לכך שהם לא קיימים, הם קצת הסיטו את הזרקור, אבל מבחינה אקדמית הם פשוט לא עמדו על הרגליים.
<מירב אברהמי: הייתה להם רק תכנית אחת שהצליחה לעמוד על הרגליים.
יעקב מרגי: הקול הקורא יפנה למוסדות להשכלה הגבוהה המוכרים על ידי מל"ג, המתוקצבים על ידי המדינה.
יעקב מרגי: עוד פעם מועדון סגור, עוד פעם - - - לכן אני אומר, תקשיבו, היא הנותנת.
יעקב מרגי: אני קורא את דברי הסיכום.
יעקב מרגי: ניסיתי, לא הלך.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון, הוועדה רושמת לפניה שיש תת ייצוג של סטודנטים ערבים באקדמיה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג ולוות"ת למצוא דרכים להעלאת שיעור הסטודנטים הערבים באקדמיה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר החינוך, שהוא גם יו"ר המל"ג, למל"ג ולוות"ת, לאוניברסיטת חיפה ולמכללת נצרת למצוא דרכים להמשך פעילות מכללת נצרת, זו מכללה שכבר קיימת ויש לתת לה את האמצעים להמשיך לפעול ולנצל את הפוטנציאל הטמון במכללה שנמצאת בגליל ומיועדת למגזר הערבי.
יעקב מרגי: הוועדה רשמה בסיפוק את הודעת הממשלה שהיא יוצאת בקול קורא להקים מוסד אקדמי ערבי בצפון.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלה ולשר החינוך, כיו"ר המל"ג, לפתוח את הקול קורא ולא לאפשר רק למכללות מתוקצבות, אלא לפתוח את זה גם למכללות שפועלות באקדמיה ושהן לא מתוקצבות, להרחיב את ההיצע.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לבדוק כמה סטודנטים ערבים לומדים במוסדות אקדמיים ערביים ביהודה ושומרון ובירדן ומדינות אחרות בחו"ל, כמו כן כמה סטודנטים יהודים לומדים בחו"ל.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג, זה כמעט חוזר, אבל לאמץ את החלטתה מ-5 בנובמבר 2014, להסדרת מעמדה של מכללת נצרת ולמצות את הפוטנציאל של האקדמיזציה במגזר הערבי.
יעקב מרגי: לא רציתי לכתוב אובססיה.
יעקב מרגי: .. תודה רבה, הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: היום ה-1 בפברואר 2016, כ"ב בשבט התשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום הוא מחסור בכיתות לימוד במזרח ירושלים.
יעקב מרגי: הוועדה הזו דנה בנושא הזה בקדנציה הקודמת ובזו שלפניה ובכלל דנו בבינוי במערכת החינוך של המגזר הערבי אבל הסוגיה במזרח ירושלים, יש לה השלכות רבות.
יעקב מרגי: מחסור בכיתות במזרח ירושלים, אני חושב שהוא בכל פרמטר גבוה וזועק לשמים.
יעקב מרגי: יש לזה השלכות ישירות על הנשירה, השלכה ישירה על גודלו של החינוך הרשמי הממלכתי ואני אומר לכם מה אני לא רוצה לשמוע.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לשמוע על אותם פערים, אני לא רוצה לשמוע את התירוץ שאומר שאין לנו שטחים - - -
חנין זועבי: אבל זה נכון.
חנין זועבי: השטחים זה כיבוש.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מה נעשה מאז הבג"ץ ומה נעשה הדיון הקודם.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע תאריך לצמצום הפער בין הצורך לקיים ולכן אנחנו מתחילים עם עיריית ירושלים.
יעקב מרגי: הבנתי שהכנתם לנו מצגת שלפי הצבעים היא אופטימית.
<אמנון מרחב: אדוני יודע מה ההבדל בין אופטימיות לפסימיות.
יעקב מרגי: תציג את עצמך ונתחיל במצגת.
<אמנון מרחב: אני מנכ"ל עיריית ירושלים.
<אמנון מרחב: אני רוצה לברך על הדיון.
<אמנון מרחב: זה נושא חשוב ונושא שמדיר שינה מעינינו בעיריית ירושלים.
<אמנון מרחב: אני רוצה להדגיש בדברי הפתיחה שמדובר על מחסור ופער של אלפי כיתות לימוד בכל המגזרים בעיר ולא רק במגזר של ערביי ירושלים כאשר שני המגזרים בהם הפער והמחסור בכיתות לימדו הוא הגדול ביותר, זה במגזר הערבי ובמגזר החרדי.
<אמנון מרחב: אכן לפער הזה יש השלכות רבות.
<אמנון מרחב: ברשותך, על מנת שכולנו נהיה על אתו דף מבחינת הנתונים, הכנו לכם מצגת קצרה.
<אמנון מרחב: אתם רואים כאן את הגידול המתמיד במספרי התלמידים במערכת החינוך בירושלים.
<אמנון מרחב: נכון לשנת הלימודים הנוכחית לומדים בעיר ירושלים, במערכת החינוך, כ-270 אלף תלמידים, כ-97 אלף מהם הם בחינוך החרדי, 104 אלף מהם הם בחינוך הערבי ו-64 אלף מהם הם בחינוך הכללי.
<אמנון מרחב: המספרים האלה הם גם בחינוך הרשמי וגם במה שנקרא המוכר שאינו רשמי וחלקם גם ברשתות הפרטיות.
<אמנון מרחב: אם אנחנו צוללים לתוך המגזר הערבי, אתם יכולים לראות את ההתפלגות בין החינוך הרשמי שמחזיק כיום בשנת הלימודים הנוכחית כ-45 אלף תלמידים, המוכר שאינו רשמי מחזיק כ-43 אלף תלמידים והחינוך הפרטי מחזיק כ-17 אלף תלמידים.
<אמנון מרחב: אדוני שאל מה עשינו בחומש האחרון.
<אמנון מרחב: בין השנים 2011 ל-2015 נוספו בעיר ירושלים כולה 834 כיתות חדשות, גם בבתי הספר וגם בגני הילדים, מתוכן 380 כיתות חדשות שנבנו, 350 כיתות שנשכרו על ידי העירייה ועוד מבנים ניידים יבילים, 103 כיתות.
יעקב מרגי: וזה נכון לכל מערכת החינוך.
<אמנון מרחב: לכל מערכת החינוך בעיר ירושלים.
יעקב מרגי: תשים לנו פוקוס.
<אמנון מרחב: העמוד הבא, מזרח ירושלים.
<אמנון מרחב: אתם יכולים לראות כיתות גן בחומש האחרון, נוספו 54 כיתות כאר זה מתחלק בין בינוי חדש לשכירות כפי שאתם רואים.
<אמנון מרחב: בבתי ספר נוספו 365 כיתות.
<אמנון מרחב: בסך הכול בחומש האחרון במזרח ירושלים נוספו 418 כיתות.
<אמנון מרחב: זאת אומרת, מתוך גידול בעיר ירושלים של סך הכול 830 כיתות בחומש, מחציתן התווספו במזרח ירושלים.
<אמנון מרחב: אנחנו שוכרים הרבה מאוד כיתות במזרח ירושלים.
<אמנון מרחב: בחומש האחרון הוצאנו עשרים מיליון שקלים על שכירות.
<אמנון מרחב: אני מדגיש שזה במבנים לא ייעודיים לחינוך.
<אמנון מרחב: אנחנו שוכרים מבנים ומסבים אותם בהשקעה כספית אדירה על מנת להתאים אותם כך שישמשו כמבני חינוך.
<אמנון מרחב: זאת השקעה שמבחינתנו יורדת לטמיון כי מי שנהנה ממנה, אלה בעלי הנכס.
<אמנון מרחב: אנחנו כמובן לא אוהבים את זה אבל בלית ברירה אנחנו שוכרים כיתות על מנת להבטיח את הצרכים של התלמידים.
<אמנון מרחב: אנחנו רואים את הפערים העגומים ומבחינתנו זה פער עגום ומדאיג של כיתות לימוד בכל העיר.
<אמנון מרחב: יש לנו מחסור של 3,600 כיתות לימוד בכל רחבי ירושלים ואתם רואים את החלוקה המגזרית.
<אמנון מרחב: אצל החרדים חסרות לנו 1,200 כיתות לימוד בעיקר במגזר של המוכר שאינו רשמי.
<אמנון מרחב: רוב החינוך החרדי, מי שמכיר ואני בטוח שאדוני היושב ראש מכיר את זה, הוא במוכר שאינו רשמי.
<אמנון מרחב: במגזר הכללי יש לנו פער של 377 כיתות ובמגזר הערבי הפער הוא גדול מאוד – 700 כיתות חסרות לנו על מנת להחליף שכירויות במבנים לא מתאימים לכיתות לימוד במבנים מותאמים ללימודים ועוד 1,300 כיתות שנחוצות להחלפה על מנת לקלוט את הפרטי והמוכר שאינו רשמי, וכן גידול טבעי של שלושה אחוזים מדי שנה.
<אמנון מרחב: כאן אני שם כוכבית קטנה.
<אמנון מרחב: לא כל מי שלומד במוכר שאינו רשמי מעוניין בהכרח להיקלט במערכת הרשמית.
<אמנון מרחב: אנחנו רואים את זה בנתוני הרישום.
<אמנון מרחב: אין מעבר גורף מהמוכר שאינו רשמי למערכת הרשמית ואת זה צריך לזכור.
<אמנון מרחב: אתם יכולים לראות כאן את התמונה המדאיגה.
<אמנון מרחב: בכחול אתם רואים את הבקשות שאנחנו הגשנו למשרד החינוך והאוצר, בעיקר החינוך.
<אמנון מרחב: אנחנו עובדים מול משרד החינוך בקבלת תקצוב המדינה לכיתות לימוד.
<אמנון מרחב: זאת המערכת כפי שאתם מכירים אותה במדינת ישראל.
<אמנון מרחב: משרד החינוך מתקצב והרשות בונה.
<אמנון מרחב: בשנת 2012 אל מול צורך שביקשנו של אלף כיתות, קיבלנו - - -
יעקב מרגי: יש לכם שיפוי לשכירויות?
<אמנון מרחב: יש שיפוי חלקי.
יעקב מרגי: מה זה חלקי.
<אמנון מרחב: מדי שנה כמה מיליונים.
<אמנון מרחב: בשנת 2016 אנחנו נוציא למעלה מתשעים מיליון שקלים בשכירויות ואנחנו מקבלים מהמדינה כחצי מהסכום הזה.
יעקב מרגי: למה חצי?
יעקב מרגי: למה לא שליש?
יעקב מרגי: למה לא שבעים אחוזים?
יעקב מרגי: יש נוסחה או שזה משא ומתן?
<אמנון מרחב: לדעתי אין נוסחה.
יעקב מרגי: אין נוסחה.
יעקב מרגי: זה משא ומתן?
<אמנון מרחב: באדום אתה רואה אל מול צורך ב-2012 של 1,054 כיתות שביקשנו, קיבלנו הרשאות לבינוי של 187.
<אמנון מרחב: אתם רואים, הטבלה מדברת בעד עצמה.
<אמנון מרחב: ב-2015 קיבלנו מנה יפה יחסית של 162 כיתות לבינוי אבל שוב, אתם רואים שאל מול הפערים והצרכים, התקצוב שאנחנו מקבלים לא מספיק.
יעקב מרגי: למה זה נמוך?
<אמנון מרחב: אחר כך הדוברים האחרים יסבירו.
יעקב מרגי: אתה לא יודע לתת לי את התשובה?
<אמנון מרחב: אני יודע שמשרד החינוך מחלק בכל הארץ בממוצע בשנה 1,500 כיתות לימוד וזה לכל הארץ.
<אמנון מרחב: אתם מבינים שירושלים צריכה לטעמי תקצוב מיוחד אל מול הצורך והפערים האדירים אבל אלה דברים שהם לא במנדט שלנו .
יעקב מרגי: אני מנסה להשיג תקן לסטטיסטיקן לטובת משרד החינוך כי להם קשה להשיג.
יעקב מרגי: אני מנסה לקבל מהם נתונים כמה נבנו בכל מגזר ובכל אגף, והם משום מה לא מצליחים לתת לנו את הנתונים.
<אמנון מרחב: פרויקטים מתוכננים במזרח ירושלים.
<אמנון מרחב: מה נמצא כרגע על שולחן התכנון.
<אמנון מרחב: אנחנו כרגע מתכננים 244 כיתות בתי ספר ועוד 138 כיתות גן.
<אמנון מרחב: סך הכול על שולחן התכנון 382 כיתות.
יעקב מרגי: אתה אומר הליכי תכנון, מה זה אומר?
יעקב מרגי: יש קרקע זמינה?
<אמנון מרחב: אנחנו כל הזמן דואגים.
<אמנון מרחב: התהליך מול משרד החינוך הוא שאנחנו מבקשים הכרה בצורך, כך זה נקרא, אחרי שאני מקבל אישור הכרה בצורך אני מכין פרוגרמה תכנונית, אני מקבל אישור על הפרוגרמה התכנונית - - -
יעקב מרגי: חשבתי שבשלבי תכנון אתה בפרוגרמות.
<אמנון מרחב: אני מקבל תקצוב לתכנון, ואחרי שאני מאשר את התכנון - אני מקבל תקצוב לבנייה.
<אמנון מרחב: זה התהליך.
<אמנון מרחב: זה תהליך שאורך שנים.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי סך הכול כיתות, כיתות זה תהליכי תכנון, עליהם יש קרקע זמינה?
<אמנון מרחב: בביצוע כיום, מה שיתחיל השנה, עוד 129 כיתות שבנייתן תתחיל השנה.
<אמנון מרחב: אדוני רצה לראות תכנית.
<אמנון מרחב: אנחנו הכנו תכנית - הצגנו אותה גם במשרד החינוך וגם במשרד האוצר - לצמצום הפער של 3,600 כיתות לימוד.
<אמנון מרחב: התכנית הזאת בעינינו היא פיזבילית אבל בהינתן כמה דברים.
<אמנון מרחב: קודם כל, היא לא מדברת רק על שיטת הבנייה הקונבנציונאלית.
<אמנון מרחב: שיטת בנייה קונבנציונאלית שאתה מאתר קרקע, מתכנן אותה ובונה עליה, היא לא מספיק טובה והיא לא תיתן את המענה במזרח העיר כי אנחנו מכירים את הבעיות במזרח ירושלים, שם הקרקע לא מוסדרת מבחינה רישומית, אתה לא תמיד יודע מי הבעלים, וגם אם אתה יודע, אתה צריך לאשר לגביה תכניות בניין עיר וגם שם יש בעיות סטטוטוריות קשות מאוד.
<אמנון מרחב: לכן מצאי הקרקעות המתוכננות לבינוי לא יספיק לסגור את הפער הזה.
<אמנון מרחב: לכן אנחנו הצגנו תכנית שהיא גם משלבת שיטות בנייה ומימון חדשות בשילוב הסקטור הפרטי.
<אמנון מרחב: יש לנו קרקעות פוטנציאליות שהן לא קרקעות מדינה או עירייה ובעלי הקרקע מוכנים, בשיח שאנחנו מקיימים מול בעלי הקרקע והתושבים, להקצות בחוזים ובהסכמים ארוכי טווח של חמישים שנים ויותר את הקרקעות שלהם לבנייה כמובן בתמורה שתשולם להם.
<אמנון מרחב: הם מוכנים אפילו לממן את הבנייה כנגד תשלומים.
<אמנון מרחב: זה כמו BOT, סוג של BOT, אבל בלי העברת הנכס בסוף חמישים השנים לבעלות העירייה כי התושבים במזרח ירושלים מסיבות שכולנו מכירים לא מעוניינים להעביר את הקרקעות למדינה ולכן יש לנו גם קושי במימוש הפקעות.
<אמנון מרחב: לנו יש תכנית שהיא תכנית בהחלט יישומית להתמודדות עם הבעיות של כלל העיר.
<אמנון מרחב: אני מדגיש שהתכנית שאתם רואים כאן היא לכל המגזרים בעיר והיא לא רק למגזר הערבי אלא גם למגזר החרדי ו גם למגזר הכללי.
<אמנון מרחב: התכנית גם נותנת מענים לניצול יעיל של הקרקעות.
<אמנון מרחב: אנחנו חושבים שאתה לא יכול להרשות לעצמך יותר לבנות שתי כיתות גן על דונם-דונם וחצי.
<אמנון מרחב: הצגנו בנייה באשכולות שהיא נכונה, יעילה יותר ובאיכות ובמציאות של קרקע לא זמינה.
<אמנון מרחב: לסיכום, מה עשינו עד כאן.
<אמנון מרחב: גיבשנו תכנית חומש להתמודדות עם פערי הבינוי.
<אמנון מרחב: אנחנו בהחלט מסוגלים לבצע אותה.
<אמנון מרחב: אנחנו הקמנו מינהלת בינוי כיתות לימוד שזאת מינהלת פרויקטאלית שיושבת בחברה העירונית מוריה שהיא חברת ביצוע מהגדולות במדינה והיא זו שמבצעת את הבינוי עצמו יחד עם החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי.
<אמנון מרחב: יחד עם זאת אנחנו שוכרים עשרות כיתות לימוד חדשות מדי שנה אל מול בנייה מואצת שהצגנו.
<אמנון מרחב: הכול כפוף לקבלת הרשאות תקציביות ממשרד החינוך וממשרד האוצר.
<אמנון מרחב: מה נדרש.
<אמנון מרחב: נדרש לאשר את התכנית הרב שנתית לבינוי וצמצום פערים בהתאם לתכנית החומש שהצגנו, כולל סל תוספתי ואני רוצה להסביר למה אני מתכוון.
<אמנון מרחב: במערב ירושלים או בכל עיר מתוקנת בארץ, כשאתה בונה בית ספר, יש לך כביש גישה, יש לך תשתיות היקפיות, יש לך מים, יש לך חשמל, יש לך ביוב, יש לך מדרכות, יש לך תאורה.
<אמנון מרחב: שוב, מזרח ירושלים, האתגר והפערים הם יותר גדולים ולכן כשאתה בונה בית ספר, אתה צריך גם לממן תשתיות היקפיות, כביש גישה לבית הספר, תאורה, ביוב וניקוז.
<אמנון מרחב: אנחנו נידרש גם להקלות רגולטוריות שחלקן כבר ניתנו לנו.
<אמנון מרחב: אני לא אמנה אותן ולא אציף אתכם בעובדות הרגולטוריות.
<אמנון מרחב: אנחנו כן חושבים שהמדינה צריכה לאשר שיטות מימון ובינוי חדשות כי עלות מוערכת לבינוי כיתה הוא כמיליון שקלים, כך ש-3,600 כיתות, אתם יכולים לעשות את המכפלות, זה למעלה מארבעה מיליארד שקלים אם אני לוקח בחשבון גם את התשתיות ההיקפיות.
יעקב מרגי: כעירייה אתה מקבל שיפוי מלא?
<אמנון מרחב: אנחנו לא מקבלים שיפוי מלא והעירייה גם נדרשת להוסיף.
יעקב מרגי: אתה אומר שאתה לא מקבל שיפוי מלא.
יעקב מרגי: אתה מנכ"ל העירייה, קיבלת עכשיו הרשאה ואתה הולך לבנות, עד לשער של הבוטקה של השומר, אתה מקבל מימון?
יעקב מרגי: לא מלא, אבל כמה באחוזים?
יעקב מרגי: שישים, שבעים, שמונים אחוזים?
<אמנון מרחב: זה בערך שבעים-שלושים אחוזים, תלוי בטופוגרפיה, תלוי בתשתיות ההיקפיות, תלוי באלמנטים.
יעקב מרגי: משרד החינוך יודע להחריג במצגים טופוגרפיים?
<אמנון מרחב: הוא נותן שיפוי לא מלא.
<אמנון מרחב: נוסחאות המימון ומפתחות המימון של המדינה לא מאה אחוזים.
יעקב מרגי: אתה יודע למה אני שואל?
<אמנון מרחב: כן, כי אתה יודע את התשובות אלא אתה רוצה לשמוע אותן.
יעקב מרגי: אני מקבל כאן נתון.
יעקב מרגי: ממוצע ארצי של הרשאות לבנייה מתוך הכרה בצורך בכלל המדינה, כמה להערכתך זה באחוזים?
יעקב מרגי: ארבעים אחוזים.
יעקב מרגי: כמה בירושלים?
<אמנון מרחב: עשרה אחוזים.
חנין זועבי: ביישובים הערביים עשרים אחוזים.
חנין זועבי: 22 אחוזים.
יעקב מרגי: אני עכשיו במזרח ירושלים.
יעקב מרגי: אני רוצה להתמקד במזרח ירושלים ואף אחד לא ייקח אותי למקום אחר.
יעקב מרגי: אני במזרח ירושלים.
יעקב מרגי: אני אפילו לא הולך למגזר החרדי שזה פצע מדמם.
יעקב מרגי: אני מתמקד כרגע במזרח ירושלים.
יעקב מרגי: עשרה אחוזים.
יעקב מרגי: וזה עם השוט של הבג"ץ ועם כל האינטרס העליון שלנו כחברה להדביק את הפערים האלה שם.
<אמנון מרחב: צודק.
<אמנון מרחב: ככל שנקבל תקצוב, אנחנו נבצע.
<אמנון מרחב: אנחנו נערכנו, אנחנו מציגים תכנית, אנחנו ערוכים לביצוע כיתות אבל צריך כאן לשחרר כסף.
יעקב מרגי: נשמע אם אתם ערוכים ואם אתם יודעים לעבוד.
יעקב מרגי: מי מדבר ממשרד החינוך?
<גנאדי קמנצקי: מנהל אגף מיפוי ותכנון, משרד החינוך.
<גנאדי קמנצקי: אני אתייחס למה שנעשה ולמה שצריך לעשות.
<גנאדי קמנצקי: קודם כל, לגבי מזרח ירושלים, אנחנו עשינו מהלכים חדשניים וחריגים יוצאי דופן שלא נעשו בשום מקום חוץ מאשר במזרח ירושלים ואני אור למה אני מתכוון.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו מממנים הפקעת קרקעות.
<גנאדי קמנצקי: יש תקציב, כמובן בתיאום עם משרד האוצר וזה המקום היחידי בארץ אותו אנחנו מממנים.
<גנאדי קמנצקי: דבר שני.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו מתקשרים במצוקת הקרקעות וזה המקום היחידי בארץ שאנחנו בונים אותם אשכולות גנים.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו גם יזמנו וגם קידמנו תכניות ובדיקות ורק במזרח ירושלים אנחנו מממנים אשכולות גנים כולל בקומות, מה שבעצם חוסך קרקע.
<גנאדי קמנצקי: דבר שלישי.
<גנאדי קמנצקי: יש לנו מצוקה תקציבית מאוד גדולה מול מה שאנחנו מכירים בצורך לעומת מה שאנחנו מקבלים.
<גנאדי קמנצקי: המקום היחידי בארץ שהמילה תקציב לא נשמעת, רק מזרח ירושלים.
<גנאדי קמנצקי: כל פרויקט זמין לביצוע במזרח ירושלים, מקבל הרשאה באופן מידי.
<גנאדי קמנצקי: אין אף פרויקט במזרח ירושלים שאפשר לבנות ולא קיבל הרשאה תקציבית.
<גנאדי קמנצקי: זאת תמונת המצב נכון לעכשיו.
יעקב מרגי: תקשיב, אני קיימתי כאן דיון על המצוקה במגזר הערבי בירושלים.
יעקב מרגי: חנין מיד קפצה ואמרה, ובצדק, שזה קיים גם בישובים הערביים.
יעקב מרגי: אמר משרד החינוך שתביאו קרקע, אנחנו בונים אבל בסוף - אני חוזר על מה שאמרתי – הריבון לסוגיית החינוך במדינת ישראל זה משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני לא יכול לומר שאני מוכן לתת אבל אין לי קרקע.
יעקב מרגי: לך כמשרד החינוך – ואני רוצה לשמוע – כרגע יש נורית אזהרה מהבהבת וזה הפערים הגדולים בבינוי וחוסר בכיתות במזרח ירושלים.
יעקב מרגי: נכון, מבורכת סוגיית ההפקעות, מבורכת סוגיית האשכולות, אבל אני לא יכול לשבת ואני אומר לכם שבעוד חודש נדביק את הריבוי הטבעי.
יעקב מרגי: נבוא לכאן ונציג את אותם נתונים כמעט.
יעקב מרגי: עשייה מבורכת.
יעקב מרגי: הפערים במזרח ירושלים דורשים מכם ומהרשות המקומית שהיא רשות החינוך – ואמנון, תהיה קשוב לי – לפעול אחרת.
יעקב מרגי: אי אפשר לפעול באותם כלים אתם מתמודדים בנתיבות, באשדוד, בראשון וברעננה.
יעקב מרגי: אנחנו רואים את הפערים.
יעקב מרגי: אנחנו בעשרה אחוזים.
יעקב מרגי: לעולם לא נדביק את הפער הזה אלא נחזור אחורה וכל פעם נמצא את עצמנו בדיונים.
יעקב מרגי: כאן אני רוצה לשמוע את משרד הפנים אם יש לו מה לומר בסוגיית הקרקעות.
יעקב מרגי: אם יש פתרונות של בעלי קרקע שמוכנים - תהיו יצירתיים, תגייסו את כל היצירתיות – הפקעת קרקעות ומימון שלה, מה שתרצו, צריך לבלום את הפער הזה.
יעקב מרגי: צריך לגמור עם זה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר לכם ולא רוצה לקחת את הדיון הזה למקומות אחרים ולומר מה ההשלכות של זה, מה ההשלכות של התחושה, מה ההשלכות של חוסר האונים הזה ומה זה מייצר.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר, לא רוצה לקחת את הדיון למקומות אחרים, אבל לא יתכן שנגמרו חמש שנים ועוד חמש שנים ואנחנו נמצאים באותו מצב.
<נועה היימן: אני חייבת להגיד שאני מאוד מופתעת לשמוע באופן כל כך בוטה את האשמות עיריית ירושלים נגד המדינה.
יעקב מרגי: לא, הוא לא האשים.
יעקב מרגי: הוא אמר עובדות.
<נועה היימן: הוא האשים.
<נועה היימן: משרד האוצר ומשרד החינוך, אין הרשאה תקציבית אחת, אין קרקע אחת שעיריית ירושלים יודעת לבנות עליה, ולא ניתן לה תקציב חריג, תוספתי ומיוחד מעבר להקצאה הרגילה.
יעקב מרגי: הטענה של התקציב לא עלתה על ידי אמנון ולא על ידי עיריית ירושלים.
יעקב מרגי: דווקא שמענו את גנאדי אומר בסוגיית התקציב.
<גנאדי קמנצקי: לא לגבי מזרח ירושלים.
<גנאדי קמנצקי: אני הדגשתי שהמקום היחידי שאין שום מצוקה מבחינה תקציבית, מבחינתנו, זה מזרח ירושלים.
<נועה היימן: רק בסוף שנת 2015 הגיעה אלינו העירייה עם מתחם גנים של 42 גנים בתעריף בנייה מיוחד וחריג שאושר ועוד שבעים כיתות פנויות לבינוי ושני הנושאים האלה תוקצבו באופן מלא ומידי.
<נועה היימן: יגיד לך גנאדי, וכפי שאתה יודע כבוד היושב ראש, יש קשיים ומחסור בבינוי כיתות לימוד בארץ אבל בכל מה שנוגע למזרח ירושלים, העירייה מקבלת מענה מידי בכלים חריגים ותוספתיים.
<נועה היימן: לגבי הסיוע לעיריית ירושלים באופן כללי.
<נועה היימן: משרדי החינוך והאוצר חותמים מדי שנה על סיכום מאוד נדיב שאף עירייה במדינת ישראל לא זכאית לו בתחום החינוך.
יעקב מרגי: כי אין לנו עוד עיר בירה.
יעקב מרגי: יש לנו רק אחת.