GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: פורום, אתה יודע, מישהו אמר שבלטינית, תאמרו לי אם זה נכון, מי שיודע, מישהו אמר לי שפורום בלטינית זה שוק.
<זאב גולדבלט: פורום ועד ההורים היישובים, זה התואר המלא.
יעקב מרגי: שזה שוק.
יעקב מרגי: תמצא לך שם, אני אעשה לך שינוי שם בלי עלייה לתורה.
יעקב מרגי: פורום ההורים היישוביים, ועדי ההורים היישוביים שהביא לנו ממצאים.
יעקב מרגי: א', הוכיחו לנו שביוזמות פרטיות השיגו ההורים מחירים לא גבוהים משנה שעברה.
יעקב מרגי: עולות תהיות, באמת עולות תהיות.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, שמעתי את העמדה של אנשי המרכז לשלטון מקומי כבר בפעם שעברה: 'קחו את זה מאיתנו, שחברת ענבל הממשלתית תבטח'.
יעקב מרגי: תשמע, אני לא יכול לאלץ את מי שלא רוצה לרקוד איתי.
יעקב מרגי: הם לא רוצים, כשלא רוצים צריך לבדוק אם באמת נעשה המהלך הנכון ביותר.
יעקב מרגי: רבותיי, אנחנו מדברים על "חוק חינוך חינם" ולאט לאט, לאט לאט המשוואה מתחילה להיות כמו בבריאות.
יעקב מרגי: אנחנו מדינה שמוציאה המון על בריאות, אבל חלק גדול זה מכיסם של האזרחים ולא מהמדינה ואנחנו נמצאים ב"חוק בריאות ממלכתי" "חוק חינוך חינם" וההורים, סלחו לי, נתבעים ומשלמים.
יעקב מרגי: <קריאה:> "חוק חינוך חובה חינם".
יעקב מרגי: מן הסתם חינוך חובה, חינם לא פוטר את החוק.
יעקב מרגי: תודה על ההדגשה.
יעקב מרגי: חובה, את יודעת ולא שאני רוצה להצדיק את המילה חובה, אבל גם שם, במידת האיזונים המסוימים, בהרבה מקרים לא מאלצים.
יעקב מרגי: כל סוגית הקב"ס (קציני ביקור סדיר), הפתיחות והסלחנות של המערכת נושא לדיון אחר.
יעקב מרגי: נדבר כרגע על ביטוח חיים.
יעקב מרגי: <קריאה:> ביטוח תאונות אישיות.
יעקב מרגי: ביטוח תאונות אישיות לילדים במערכת החינוך.
יעקב מרגי: אתה רוצה להציג את זה זאב?
<זאב גולדבלט: בשנייה אחת ואחר כך סמדר תמשיך.
<זאב גולדבלט: אני בדיוק מילה והיא תעשה הצגה מקיפה.
<זאב גולדבלט: בישיבה מה-30 באוגוסט 2015 עלו שני טיעונים מרכזיים לדחיפות ולפעילות, אישור הסכום שהועבר לוועדה לאישור.
<זאב גולדבלט: אחת, לוח זמנים שלמעשה סנדל את הוועדה כי למחרת היום הייתה צריכה להיפתח שנת הלימודים.
<זאב גולדבלט: הטענה הייתה שבלי אישור הביטוח לא תפתח שנים הלימודים, בעצם אנסו את הוועדה לאשר את זה בעצם מבלי לבדוק לעומק את הנושא.
<זאב גולדבלט: דבר שני, הוצג לוועדה שהחלופה שהוצגה לוועדה היא בעצם תוצר של מכרז שניהל משכ"ל (החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי) שהיא הזולה ביותר במשק.
<זאב גולדבלט: השערורייה הגדולה שעליה אנחנו הצבענו, דרך אגב, מר קדמן שהוזכר כאן קודם, גם הוא הציג את זה, ישב לידנו גם אז.
<זאב גולדבלט: השערורייה, למעשה תוך שנתיים סכום הביטוח זינק ליותר מפי שתיים.
<זאב גולדבלט: אם לפני שנתיים, דהיינו ב-2013 הביטוח, היה 34 שקלים, בשנה שעברה זה זינק ל-49 שקלים והשנה פתאום 75 – עד 75 שקלים.
<זאב גולדבלט: זה עיוות מטורף.
<זאב גולדבלט: יותר מזה, בפוליסה, כפי שהוצגה לאישור ואושרה באמת, יש עיוות מובנה שמפלה בין תלמידי ישראל, בין הילדים לבין המשפחות שלהם – דבר שלדעתי הוא שערורייה ברמה הכי בסיסית דמוקרטית.
<זאב גולדבלט: כי כבר בתוך הפוליסה יש הפלייה בין תלמידים שלומדים ביישובים קטנים או בפריפריה ולצורך העניין כל ישוב קטן, לבין תלמידים שלומדים ביישוב גדול.
<זאב גולדבלט: האם ילד שאתרע מזלו והוא נולד למשפחה בחיפה, אשדוד או פתח תקווה יצטרך לשלם עד סכום של 49 שקלים, כי זה שמופיע בפוליסה.
<זאב גולדבלט: לעומת זאת, ילד משדרות, אופקים, מקריית שמונה או במועצה האזורית גליל עליון נדרש לשם עד 75 שקלים.
<זאב גולדבלט: זה עיוות מובנה בפוליסה עצמה בברכת משרד החינוך.
איציק שמולי: מאיפה זה נובע, בגלל הגודל?
<זאב גולדבלט: נתנו בונוס לגודל.
<סמדר סגל: קודם כל אני רוצה להגיד תודה ולברך על זה שהתכנסנו יותר מוקדם - -
<זאב גולדבלט: דרך אגב, אני רוצה להזכיר, סמדר סגל היא היושבת ראש של נתניה.
<זאב גולדבלט: לידה יושב אלי שהוא היושב ראש של פתח תקווה ועוד מעט יצטרף גם היושב ראש של לב השרון.
<סמדר סגל: באמת תודה רבה.
<סמדר סגל: ממש בקצרה לגבי הנושא הזה.
<סמדר סגל: הרשויות המקומיות מחויבות לפי חוק לבטח את תלמידי ישראל.
<סמדר סגל: זה ברור, והן רשאיות לגבות מאיתנו כסף, רשאיות.
<סמדר סגל: נוצר מצב שהן רק צינור של העברת כספים.
<סמדר סגל: גילנו בתקופה האחרונה שרוב הרשויות בכלל לא מכירות את הפוליסה, לא יודעות, לא עושות שום דבר חוץ מלהעביר את הכסף.
<סמדר סגל: ולכן, אין להן שום אינטרס להילחם עבורנו ולהוציא משהו שהוא זול.
<סמדר סגל: זה אחת.
<סמדר סגל: הפתרון שלנו בנושא הזה, כדי לגרום באמת לרשויות לעזור לנו ואני מחריגה את אותן ערים שבאמת פנינו לראש העיר שם והן יצאו למכרזים והתוצאות במכרזים באמת הוכיחו את עצמן.
<סמדר סגל: אנחנו קיבלנו פוליסות ב-13 שקלים, ב-32, 34, 38 – אלו אותן ערים ששיתפו פעולה.
<סמדר סגל: כל שאר העירם שלא שיתפו פעולה ועדיין מתנהגות כצינור למעבר של כסף, כדי לעזור להן כדי שלא תהיינה רק צינור, אני מבקשת מהוועדה הזאת לקבוע סכום לפוליסה מראש שיהיה סכום שהוא חצי מהסכום שנקבע היום.
<סמדר סגל: זה דבר שיגרום לרשויות לצאת ולעשות מאמץ ולמצוא פוליסות זולות כי הן קיימות בשוק.
<סמדר סגל: בידיעה שאם הן לא תמצאנה פוליסה שהיא זולה בהתאם למחיר שנקבע בוועדה הן תצטרכנה לשלם את היתרה.
<סמדר סגל: אני מאמינה שברגע שעירייה תצטרך לשלם את היתרה היא תמצא את הפוליסה הזולה כי אנחנו בדקה ה-90, לא היה לנו הרבה זמן, מצאנו מחירים יותר זולים.
<סמדר סגל: הדבר הנוסף, עוד אחד בלבד.
<סמדר סגל: ההפליה כאן צועקת.
<סמדר סגל: הפוליסה היא פוליסה אחת עם אותם תנאים בדיוק לכל תלמידי ישראל.
<סמדר סגל: לא יכול להיות שאנחנו קונים את אותה פוליסה בכל עיר במחיר אחר.
<סמדר סגל: זה ממש צועק לשמיים.
<סמדר סגל: עוד אחד, ילד שמבוטח בנתניה יכול להיפגע באילת והוא מקבל את אותו תשלום.
<סמדר סגל: אז הפוליסה הזאת צריכה להיות פוליסה אחת, מחיר אחד לכל תלמידי ישראל.
<סמדר סגל: צריך לקרוא לפוליסה 'תאונות אישיות לכלל תלמידי ישראל'.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי צריכה לצאת לוועדה, אנחנו ניתן לה כעת.
יעקב מרגי: היא חברת הכנסת שדחפה לקיים דיון נוסף בנושא.
מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה אדוני היושב ראש ותודה לנציגי ההורים שעושים עבודה חשובה מאוד בנושא הזה.
מירב בן ארי: אני באמת ניהלתי את הוועדה יום לפני תחילת שנת הלימודים.
מירב בן ארי: אין ספק שזו הייתה החלטה שנכפתה עלי, אבל הבטחתי שאנחנו נדון ולא נדון באוגוסט.
מירב בן ארי: באמת הנה, כמובן בזכות שיתוף הפעולה המצוין שיש לי עם ראש הוועדה וגם היינו בפגישה מקדימה לפני הוועדה הזאת, אנחנו מגיעים לכאן כשאנחנו כבר באמת רוצים לסיים את הסיפור הזה.
מירב בן ארי: תראו, קודם כל אני מתנצלת שאני אצטרך לצאת מוקדם לוועדת הכלכלה.
מירב בן ארי: אבל אני רוצה לדבר כאן על שני דברים.
מירב בן ארי: הקשבתי בקשב רב למה שאמרת.
מירב בן ארי: הנושא של הביטוח, לתת לכל רשות לסוגר את המכרז כמו שעשינו בשנה שעברה הוא ביסודו בעייתי.
מירב בן ארי: כי רשות חלשה שעומדת מול חברת ביטוח לה אין סיכוי, אין לה סיכוי לקבל כמו תל אביב, כמו פתח תקווה, כמו נתניה, שבאמת יש שם וועד הורים חזק - - -
יעקב מרגי: תיק ביטוח כבד גם.
מירב בן ארי: עכשיו, מה שנקרא, מה הועילו חכמים בתקנתם, אנחנו עשינו בדיוק הפוך.
מירב בן ארי: נתנו לרשויות המוחלשות לגבות יותר כסף מההורים כי גם הן בעצמן קשה להן לשלם את הביטוח.
מירב בן ארי: בעצם הרשויות החלשות, דרך אגב זה לא משנה לאיזו משפחה נולדת יותר נכון באיזו עיר נולדת, כי בעיר שנולדת יש לך את האפשרות באמת לקבל.
מירב בן ארי: פה זה מעווות והדיפרנציאציה שהוועדה הזו כל הזמן מדברת עליה וגם בכנס בשדרות בשבוע שעבר, כל הזמן מדברים ומה אנחנו עושים, אנחנו מראש מנציחים את הדיפרנציאציה בחינוך.
מירב בן ארי: אם הוועדה הזאת חרטה על דגלה והיושב ראש, הוא מה שנקרא מחויב, אז קודם כל אנחנו חייבים לטפל בעניין הזה שהרשות מתעסקת ספציפית ומישהו אחד לא לוקח אחריות.
מירב בן ארי: אני גם רוצה לעלות את העניין של "ענבל".
מירב בן ארי: דיברנו על זה, דיברנו שהוועדה תפנה.
מירב בן ארי: אני יודעת שהסיכוי נמוך, אבל אני חושבת שאנחנו כוועדה, אני לא אהיה כאן בסיכום, באמת אדוני היושב ראש הוועדה צריכה לצאת בפניה ל"ענבל".
מירב בן ארי: אני לא יודעם אם הם יגידו כן או לא.
מירב בן ארי: אבל לא יכול להיות שאנחנו לא נצא לחברת הביטוח הממשלתית, אגב שעשתה את הביטוח בעבר ואנחנו יודעים את זה.
מירב בן ארי: שוב פעם, אני לא אומרת שזה הפתרון, אנחנו כוועדה מחויבים לפנות ולקבל תשובה.
מירב בן ארי: יגידו לנו 'לא', אז יש לנו עוד אפשרויות, אבל לפחות אנחנו צריכים לעשות את זה.
מירב בן ארי: הדבר השלישי, מי פה הנציג של משרד החינוך?
מירב בן ארי: אני גם לא אשמע אתכם, אני מקווה - - -
יעקב מרגי: אנחנו נייצג אותך בכבוד.
מירב בן ארי: יופי, אני גם אקרא את ההחלטה.
מירב בן ארי: אתם חייבים להיות כאן שותפים לוועדה לעניין הזה ולהפסיק להטיל על הרשות המקומית את ההתנהלות.
מירב בן ארי: הם עושים עבודה טובה וכבודם במקומו מונח, מזל שהם שם כי אם לא המצב היה חמור בכלל שאר מדינת ישראל, אבל עדיין אנחנו לא יכולים להטיל את האחריות עליהם.
יעקב מרגי: דוקטור קדמן בבקשה.
<יצחק קדמן: אני רוצה לומר משפט מקדים ולבקש שבנוסף לדיון החשוב שעושים היום, שיתקיים דיון בוועדה ללא לחץ, לא ברגע האחרון של השנה הבאה - - -
מירב בן ארי: בשביל זה אנחנו כאן.
<יצחק קדמן: לגבי המכלול של תשלומי הורים.
<יצחק קדמן: אנחנו עם כל הכבוד מדברים פה על 75 שקלים ובזמן שאנחנו רבים על 75 שקלים שולחים יד לכיס של ההורים וגובים אלפי שקלים.
יעקב מרגי: דוקטור קדמן, רק לעדכן אותך, לפני כחודש אני ביקשתי, מממ"מ (מרכז המחקר והמידע) של הכנסת להכין מסמך על מכלול, על הסוגים ועל כל מיני הסוואות ותשלומים - - -
מירב בן ארי: יש סקירה על תשלומי הורים בעולם?
יעקב מרגי: קודם כל אם נצליח לצאת ראש בסוגי בתי הספר אצלנו ואז נתחיל לבדוק את עצמנו אל מול העולם.
יעקב מרגי: בקשתי בין הממלכתי לממלכתי דתי, החרדים והכול.
יעקב מרגי: זה מסמך לא פשוט - - -
איציק שמולי: כולל הטבלטים.
יעקב מרגי: הטבלטים זה ענף בפני עצמו שאני מתמודד מול הרשויות ומשרד החינוך, לא בדיוק עוזר לי בקטע הזה.
יעקב מרגי: אני מתמודד לבד.
יעקב מרגי: אקבל את הנתונים - - -
<יצחק קדמן: אני מברך על זה ואני אשמח להעמיד לרשות הממ"מ.
<יצחק קדמן: מסמכים שיש לנו בנושא הזה.
<יצחק קדמן: כדאי גם לדעת על ההתפתחות ההיסטורית.
<יצחק קדמן: לפני כמה שנים אנחנו עשינו צעד מאוד חשוב, שר החינוך היה אז גדעון סער, הורידו פעם ראשונה בהיסטוריה את מחירי הטיולים לשנה אחת בלבד.
<יצחק קדמן: הייתה המלצה של וועדת טרכטנברג לבטל בהדרגה את כל תשלומי ההורים ועם שיטות איך לעשות את זה.
<יצחק קדמן: אגב, הממשלה קיבלה החלטה בשעתו לאמץ את מסקנות טרכטנברג בעניין תשלומי הורים.
<יצחק קדמן: זה לא בוצע.
<יצחק קדמן: יש דבר אחד שצריך לזכור אותו, גם על זה הייתה וועדת שושני שהיה בשעתו מנכ"ל משרד החינוך.
<יצחק קדמן: שעד לביטולם של תשלומי הורים לעשות לפחות שני דברים שאפשר לעשות אותם והם לא עולים כסף: א'.
<יצחק קדמן: לעשות גבייה לא אחידה שהופכת את המס לרגרסיבי, כי משפחה שמתפרנסת מעט מאוד צריכה לשלם אותו דבר כמו משפחה שמתפרנסת הרבה.
<יצחק קדמן: מפעל ההזנה למשל, הוא דורג לפי ההכנסה לנפש.
<יצחק קדמן: יש טבלה וזה במשרד החינוך, אפשר לעשות את זה.
<יצחק קדמן: הדבר השני, זה להוציא את כל מערך הגבייה מבית הספר.
<יצחק קדמן: צריך להעביר אותו לרשות המקומית.
<יצחק קדמן: אין מקומה של הגבייה הזאת בבית הספר.
<יצחק קדמן: זה גורם עוגמת נפש נוראית.
<יצחק קדמן: גם השנה כמו בשנים קודמות אנחנו מקבלים פניות על השפלת תלמידים כשאומרים בפני כל הכיתה: 'אלה ואלה התלמידים שההורים לא שילמו'.
<יצחק קדמן: משפילים תלמידים.
<יצחק קדמן: זה לא לכבודם של המורים, זה לא לכבודם של המנהלים, זה לא כבודם של ההורים ולא לכבודם של התלמידים שכל מערך הגבייה הזה מתנהל בתוך בית הספר.
<יצחק קדמן: כמו שגובים ארנונה, שהרשות המקומית תתעסק בזה.
<יצחק קדמן: לא יהיה מערך גבייה וחילוקי דעות, מריבות והשמצות בתוך בתי הספר.
<יצחק קדמן: בית הספר לא הוא זה שצריך לגבות את הכסף.
<יצחק קדמן: אגב, הייתה בעניין הזה הסכמה.
<יצחק קדמן: אדוני היושב ראש, הייתה הסכמה בעניין הזה.
<יצחק קדמן: הייתה וועדה שישבה במשרד החינוך עם מינהל הכנסות המדינה הייתה הסכמה בעניין הזה, רק שהעניין הזה נתקע.
<יצחק קדמן: לכן, אני אומר שוב שעם כל הכבוד לנושא הביטוח, הוא חשוב ואני מיד העיר הערה גם לעניין הביטוח, עם כל חשיבות לנושא הביטוח צריך להסתכל על המכלול של תשלומי הורים שרק הולך ומתפתח ומטיל עול בלתי נסבל ובמיוחד על הורים חלשים.
<יצחק קדמן: מה הפתרון של רשויות חלשות שיש בהן הרבה הורים חלשים, אז לא יוצאים לטיול ובזה פותרים את הבעיה - - - (היו"ר איציק שמולי)
מירב בן ארי: אז בוא תתייחס לנושא הספציפי כי תשלומי הורים זה דיון בנפרד והגיעו במיוחד לדיון על הביטוח.
מירב בן ארי: אני יודעת שיש לך מה לומר על הרשויות.
<יצחק קדמן: אני רק רוצה שלא נגיע לשנה הבאה למצב דומה שערב פתיחת שנת הלימודים נגיד: 'אין זמן עכשיו לדון'.
<יצחק קדמן: אדוני היושב ראש אני מבקש שיהיה דיון במכלול.
<יצחק קדמן: עכשיו לגבי הנושא של ביטוח תאונות.
<יצחק קדמן: אני חושב שעיקר המאמצים שלנו צריכים להיות מכוונים למקום אחד.
<יצחק קדמן: אגב, ביטוח תאונות אישיות זה תשלום החובה האחרון שנשאר, כל היתר הם תשלומי רשות, תשלומי רצון, תשלומי זכות - - -
איציק שמולי: ממש רצון.
איציק שמולי: זה מס.
מירב בן ארי: אין רצון.
מירב בן ארי: הרצון נשלל פה.
<יצחק קדמן: מבחינת תשלום חובה היחיד שנשאר זה תשלומי הביטוח.
<יצחק קדמן: שם מה שצריך לעשות, כי הביטוח הוא חשוב, קודם כל לתלמידים ולמשפחות.
<יצחק קדמן: כי אם לא יהיו ביטוח, בעלי היכולת יעשו ביטוח עצמי שלהם ולכן הוא חשוב דווקא למעוטי היכולת שיהיה ביטוח.
<יצחק קדמן: הפתרון צריך להיות, גברתי חברת הכנסת הזכירה את זה, לחזור חזרה לסיפור "ענבל".
<יצחק קדמן: "ענבל" איננה חברה למטרת רווח.
<יצחק קדמן: "ענבל" עשתה את זה בעבר.
<יצחק קדמן: "ענבל" יכולה לעשות, אני שמחתי שיושב ראש המרכז לשלטון מקומי הצהיר על זה בפעם הקודמת, וצריך להחזיר את זה.
<יצחק קדמן: אם הם יגידו 'לא רוצים', זאת לא חברה פרטית.
<יצחק קדמן: הממשלה צריכה להכריח את "ענבל" לעשות את הביטוח הזה במחירים שיהיו מחירים אחידים וזולים.
<יצחק קדמן: אגב, עוד הערה אחת לגבי הנושא.
<יצחק קדמן: הגיע הזמן לבדוק אם כל מה שמציעים לנו בפוליסה הזאת, שמייקר אותה, אם הוא באמת הכרחי.
<יצחק קדמן: לדוגמה, יש החלה של הפוליסה גם על מקרים של תאונות או בעיות שנוצרו כשהילד היה בחוץ לארץ.
<יצחק קדמן: יש פה במידה רבה מאוד כפל תשלום ביטוחי.
<יצחק קדמן: אני לא מכיר משפחה אחת שנוסעת לחוץ לארץ ולא עושה ביטוח לצורך הנסיעה הספציפית הזאת.
<יצחק קדמן: זה לא נותן כלום שהביטוח הוא ביטוח פעמיים כי לא מקבלים פעמיים.
<יצחק קדמן: לכן, זו רק דוגמה שצריך לבחון מחדש את כל תנאי הפוליסה.
<יצחק קדמן: יכול להיות שמשלמים עבור דברים שתלמידים בכלל לא צריכים אותם.
<יצחק קדמן: (היו"ר יעקב מרגי)
יעקב מרגי: תודה, חבר הכנסת איציק שמולי.
איציק שמולי: אני חושב שהשאלה שהולכת ומתחדדת פה גם לאור הדברים שנאמרים וגם מהמסמך של פורום ההורים היישובים, הוא לנגד העיניים שלנו ואי אפשר שלא, האבסורד זועק מתוך המסמך שלכם.
איציק שמולי: אם בקלנסווה ומעלות משלמים את מחיר המקסימום ובפתח תקווה ותל אביב המחירים הם נמוכים בעשרות אחוזים, אז עולה פה השאלה איפה נמצא הגורם הלאומי שאמור להיות אחראי לדבר הזה.
איציק שמולי: בניגוד להצעתך, אני לא חושב שתפקיד הוועדה זה להתחיל לעשות ככה ולהגיד 38, 24 – לחפש מספר מזל ואותו לשים על השולחן.
איציק שמולי: התפקיד של הוועדה, כי זו וועדה שגם מפקחת על עבודת הממשלה, זה להפעיל יותר לחץ על הממשלה, על הגורם שהוא בעצם אחראי על קביעת המדיניות וכל הרגולציה לקחת בחזרה את האחריות על העניין הזה.
איציק שמולי: השאלה שעולה ומתחדדת, לפחות אצלי, למה אין מכרז אחד, למה אין גורם ממשלתי אחד שיהיה אשר יהיה, צריך להיות משרד החינוך כנראה, שיצא מכרז עבור כל תלמידי ישראל.
איציק שמולי: יש את הדברים האלה במקומות אחרים במערכת ההשכלה הגבוהה, לא במערכת החינוך.
איציק שמולי: לדעתי זה הפתרון שאנחנו צריכים לחתור אליו.
איציק שמולי: העובדה שהמסמך הזה, המספרים פה מדברים בעד עצמם ומשרד החינוך לא יכול לשבת בנחת כשאלו הם המספרים - - - <קריאה:> יש רק מה להגיד על המספרים האלה.
יעקב מרגי: מרכז השלטון המקומי בבקשה.
יעקב מרגי: לפני כן, שמעת את הסוגיה של הפערים, שמעת את הסוגיה של בחינת הפוליסה, תתייחסו, מה עמדתכם.
<נועה בן אריה: לגבי בחינת הפוליסה אני בהחלט אשאיר לגורמי המקצוע שנמצאים כאן מטעם החברה למשק וכלכלה שמלווים ומכירים את העניין הזה מאוד מקרוב.
<נועה בן אריה: אני קטונתי מלחוות דעה על פוליסה.
<נועה בן אריה: נראה שיש פה ממש תמימות דעים בחדר, זה מחזה לא שגרתי בעיקר במערכות היחסים האלה.
<נועה בן אריה: השלטון המקומי מודע לקושי שהולך ומתעצם במהלך השנים האחרונות.
<נועה בן אריה: זה מוצא את הביטוי שלו בביטוחים משלל סוגים.
<נועה בן אריה: בוודאי בוודאי זה מקבל ביטוי מאוד מוחשי וברור כאשר נושא הביטוח הזה פוגש את האזרח.
<נועה בן אריה: כאשר רשות מקומית צריכה לבטח את עצמה מפני כל מיני סיכונים ומפני אחריות כאלה ואחרות זה לא פוגש את האזרח.
<נועה בן אריה: הוא לא מודע על הקשיים שהרשות מתמודדת איתם בקבלת הצעות ופוליסות ביטוח או הצעות מתאימות ברשויות חלשות, ברשויות שרמת הסיכון בהן היא גבוהה יותר, ברשויות בהן עלות הביטוח בפועל היא יקרה יותר ושמימוש והפעלת הביטוח היא תדירה יותר.
<נועה בן אריה: כשזה לא פוגש את האזרח אז הבעיה של השלטון המקומי היא בעיה שנשארת פנימה ואנחנו נאצלים להתמודד איתה.
<נועה בן אריה: השנה ראינו בצורה מאוד מובהקת איך זה פוגש את האזרח, איך זה פוגש בסופו של דבר את ההורים ואת התלמידים.
<נועה בן אריה: המובהקות של זה היא שמביאה אותנו לפה - - -
יעקב מרגי: הדברים שאת אומרת מובנים ממילא, אני שואל שאלה, איך יכול להיות שרשות מקומית בפעולה יזומה מקומית עם כושר קנייה, במושג מושאל, קטן יותר הצליחה להביא תוצאה נמוכה יותר, מחיר נמוך יותר מאשר - - -
<נועה בן אריה: זו שאלה שאני - - -
יעקב מרגי: בפריסה ארצית.
יעקב מרגי: זה מעורר תהיות, מעורר שאלות - - -
<נועה בן אריה: יש לזה תשובות, יש לזה הסברים - - -
יעקב מרגי: התחושה שלי, 'מה אכפת לנו, זה על חשבון ההורים'.
יעקב מרגי: זאת התחושה, בואי תקני לי את הרושם.
יעקב מרגי: לא יתכן - - -
<נועה בן אריה: קודם כל - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, עוד לא קם הכלכלן שתיקן את תורת הכלכלה ואמר שכושר קניה לא משפיע על המחיר.
יעקב מרגי: תסיימי ואנחנו נעביר לו את - - -
<נועה בן אריה: אני רק אבקש לסכם ולומר, אנחנו סבורים שכפי הנראה אין לנו מנוס, אין לנו מנוס לקחת את סוגי ביטוח התאונות האישיות עבור התלמידים ולהשיב עטרה ליושנה.
<נועה בן אריה: אומנם היא הייתה תקופה קצרה, אנחנו מודעים לכך, ולהשיב את האחריות לעניין הזה ל"ענבל" - - -
מירב בן ארי: לא, אבל תתני עוד אלטרנטיבה אם אין "ענבל".
מירב בן ארי: בואו נשים את הקלפים על השולחן, תני לנו עוד אופציות.
<קריאה: אבל עד אז לא לשלם 75 שקלים.
יעקב מרגי: סליחה גברתי, תקשיבי.
יעקב מרגי: בחוק אתם לא חייבים להיות הקניין, השלטון המקומי.
יעקב מרגי: אתם ביקשתם, אתם הקמתם את הגוף שנקרא משכ"ל ובאמצעותו עושים המון דברים, נכון?
יעקב מרגי: לאחרונה, סליחה, זה כמעט עובר כחוט השני שמה שעובר דרככם יותר יקר מאשר מיוזמות פרטיות.
יעקב מרגי: אני שומע את זה גם בתקציבי פיתוח ובפעילויות פיתוח כאלה ואחרות.
איציק שמולי: זה לא רק, גם נפערים פערים.
יעקב מרגי: ברגע שהאלטרנטיבה הזאת קיימת או שתבצעו אותה בצורה הטובה ביותר, אם לא, ואני לא רוצה לקחת את זה למקומות אחרים, יש כאן בעיה כשזה נוגע לכיסם של ההורים.
יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מדברים על 75 שקלים לילד.
יעקב מרגי: תחשבו, כשיש כמה ילדים במערכת החינוך תחשבו שזה לא התשלום היחיד, תחשבו על הלחץ החברתי שמפועל על הילדים במהלך כל השנה בתחומים שונים – זה הפך כמעט, אני אומר לכם שזה לא עניין של חלשים ואני לא אוהב את הקטע שייקחו ירוחם, ייקחו את זה – לא, זה כבר הפך קשה לכולם, כן זה הפך קשה לכולם.
יעקב מרגי: בבקשה תציג את עצמך.
<אופיר יונתן: אופיר יונתן מהחברה למשק ולכלכלה.
<אופיר יונתן: אנחנו הגוף שמפרסם משהו כמו 23 שנה, מאז יציאתה של "ענבל" מהתחום הזה אנחנו מפרסמים מכרז מסגרת לרשויות המקומיות.
<אופיר יונתן: זה מכרז וולונטרי, רשות מקומית שרוצה עושה שימוש במכרז הזה ורשות שלא רוצה לא עושה שימוש.
<אופיר יונתן: נכון להיום משהו כמו 1.2 מיליון תלמידים מבוטחים במסגרת המכרז הזה וכל השאר - - -
יעקב מרגי: היא הנותנת ו - - -
<אופיר יונתן: רגע.
<אופיר יונתן: וכל השאר, אני לא יודע - - -
<סמדר סגל: כל השאר העברנו ל"איילון" - - - <קריאה:> 2 מיליון.
<אופיר יונתן: באמת נאמר פה דבר מאוד נכון - - -
יעקב מרגי: סמדר סגל יו"ר (יושבת ראש) נתניה תקשיבי.
יעקב מרגי: אומנם יש לך קול, שתהיי לי בריאה, גם בלי מיקרופון.
יעקב מרגי: זו הפעם האחרונה שאת מפריעה באמצע.
<אופיר יונתן: מה שקורה היום, למעשה אנחנו מן הסתם מפרסמים מכרז על רקע חקיקה, החוק "חוק חינוך חובה".
<אופיר יונתן: סעיף 6 ד'1 בחוק מטיל היום על כל רשות בנפרד לעשות את הביטוח.
<אופיר יונתן: זאת אומרת, ירוחם וירושלים כל אחת אמורה - - -
יעקב מרגי: זה נכון להרבה סעיפים.
יעקב מרגי: זה נכון כמעט לכל דבר.
יעקב מרגי: כל רשות מחויבת פני עצמה מבחינת החוק, אין איזו מטרייה שמחייבת את הרשויות ביחד לעשות את אותו דבר.
<אופיר יונתן: נכון, אבל מכאן יוצא שירוחם עושה את ההליך, לא משנה אם זה דרך המכרז של החברה למשק וכלכלה או באופן עצמאי, היא עושה את המקסימום שהיא יכולה כדי להשיג הצעת מחיר או מחיר זול עבור התלמידים שהיא מבטחת.
<אופיר יונתן: ירושלים גם עושה את זה ויוצא תמיד שיש פער בין רשויות חזקות, זה לא קשור לחוזק של אוכלוסייה - - -
יעקב מרגי: ידידי, אני מסכים אתך.
יעקב מרגי: אני מסכים אתך עם הרצאת המובא שאתה נותן לי בכלכלה.
יעקב מרגי: תקשיב, תן לי רגע, אני מבין.
יעקב מרגי: אני לא רוצה למרוח את זה כעת.
יעקב מרגי: ברור לנו, ולכן הרציונל היה כשבאה חברה, למה מקימים חברה כלכלית לגוף כזה גדול, כדי לנצל את כושר הקניה, נר אחד למאה, התארגנות אחת במקום מאה וחמישים ומאתיים התארגנויות.
יעקב מרגי: זה אמור לפשט, אמור להוזיל, אמור לייעל, אמור אפילו לקבל תנאים יותר טובים בפוליסה.
יעקב מרגי: אני אומר לך ובוא תקשיב, כשאני ממונה על הביטוחים בעיריית ירושלים או בתל אביב, כשאני בא לחברה שאני מבטח בה, אתה יודע, את נכסי העירייה, את המכוניות ואת מה שצריך ביטוח – אני אומר לו: 'תן לי גם את הפינאץ הזה' ואני קצת אלחץ ואקרוץ לו ואני אקבל גם במחיר הפסד.
יעקב מרגי: זה לא יתכן, זה זועק לשמיים שבלי זה רשויות מקומיות הצליחו להשיג מחיר נמוך והחברה למשק וכלכלה 75 שקלים.
<אופיר יונתן: לא.
<אופיר יונתן: רגע, זה הדבר השני שאני צריך להגיד.
<אופיר יונתן: לפני מספר ימים הגיע לידיי אותו מכתב שאתם כנראה מחזיקים בידכם, של פורום ההורים.
<אופיר יונתן: זה צד אחד של המטבע.
<אופיר יונתן: זאת אומרת, בצד האחד של המטבע יש את המיליון מאתיים תלמידים שזה קולקטיב, מה זה קולקטיב?
<אופיר יונתן: זה אומר, לא בוחנים את ניסיון התביעות של אחת הרשויות בנפרד אלא מבקשים הצעת מחיר אחידה לכולם עם ניסיון תביעות של כולם ביחד.
<אופיר יונתן: מה עושה, לצורך העניין מה עשתה עיריית פתח תקווה, עיריית פתח תקווה אמרה: 'אני לא אשתמש במכרז הזה, אני חזקה מבחינת הניסיון תביעות שלי.
<אופיר יונתן: יש לי ניסיון תביעות טוב, אני אפנה לבד לחברות הביטוח'.
<אופיר יונתן: ואכן היא הצליחה בנקודת זמן מסוימת לקבל הצעת מחיר יותר טובה.
<אופיר יונתן: מנגד, יש הרבה רשויות במדינת ישראל שמשלמות 80, 100, 15, 200 – אני כבר ראיתי הצעות של 300 שקל לתלמיד.
<אופיר יונתן: זאת אומרת, זה צד אחד של המטבע.
<אופיר יונתן: המכתב שיש לכם מציג רק רשויות שהשיגו בפחות מ-75, אבל יש הרבה רשויות שמשלמות ומשלימות מכיסן, שוב, את ההפרש בין ה-75 שקלים לבין כמה שזה לא היה.
איציק שמולי: תסביר לוועדה איך קורה שמכרז שבסופו של דבר בא לבטח 1.2 מיליון - - -
יעקב מרגי: הוא הסביר.
יעקב מרגי: הוא אומר: 'אם אני מבודד את פתח תקווה ואני, חברת הביטוח, בודקת את פתח תקווה היסטוריה תביעות, שם ממוצע התביעות שואף לאפס, שווה לי לבטח אותה במחיר נמוך'.
יעקב מרגי: אני רוצה להיות מאוזן, אני לוקח את המכרז של השלטון המקומי, מסתמא כל הרשויות ולצורך העניין ניקח כולל הרשויות הערביות, הרשויות החלשות ואת כולן יחד, אני עושה רף תביעות מסוים, לא שווה לי לתת לך את זה ב-38, 40 שקלים.
<אופיר יונתן: בוודאי כי יש שם רשויות שאם היית בוחן אותן בנפרד היית צריך לתת להן 200 שקל.
<אופיר יונתן: ברור שיש כאן - - -
<זאב גולדבלט: רק שזה עומד בסתירה למה שביבס הציג בדיון הקודם כשטען שמשרד המשפטים לא מאשר למשכ"ל פעול כקולקטיב.
יעקב מרגי: זאב גולדבלט, אתה לא ברשות בדיבור וזה גורלה של קריאת ביניים.
<אופיר יונתן: כרגע המכרז הוא מכרז וולונטרי.
<אופיר יונתן: שוב, אני לא יכול להכריח אף רשות מקומית לעשות שימוש - - -
<אופיר יונתן: לכן אנחנו גם חייבים כדי לייצר קולקטיב, כי תבוא עירייה גדולה כמו תל אביב, ירושלים, באר שבע – כולן בתוך המכרז הזה, הן אלה שמחזיקות את הקולקטיב.
<אופיר יונתן: אם לא ניתן להן את מה שאתם אומרים, את הנחות הגדולות האלה הן תעשנה לבד.
יעקב מרגי: אופיר יונתן, סטטיסטיקה פשוטה.
יעקב מרגי: בקולקטיב מה לעשות, אתה גם מפזר לרוחב ולמרות הטיעון החזק שלך שאתה לוקח נקודתית ומבודד תיק ביטוח אחד לעומת ההוא, עדיין, עדיין, עדיין זה בתוך הממוצעים.
יעקב מרגי: אין משהו בפתח תקווה שהוא, לדוגמה לקחנו את פתח תקווה, שיהיה בפערים בקיצוניות תביעות לעומת מקומות אחרים.
יעקב מרגי: בכוונה, אני לא אוהב להטיל לכיוון, יכול להיות שבמגזר הערבי יש יותר תאונות אישיות, יכול להיות ואני לא יודע.
יעקב מרגי: בוא, המגזר החרדי כדי לא להטיל דופי במכוון.
יעקב מרגי: יכול להיות, אבל עדיין ניתן לנווט את זה לכיוון.
יעקב מרגי: עדיין זה פי שתיים - - -
<אופיר יונתן: רק להגיד עוד משפט אחד.
<אופיר יונתן: עיריית פתח תקווה, זה נכון שהסיכון של ילד בעיריית פתח תקווה, אתה אומר, מהו הוא שונה מילד במקום אחר – זה אותו סיפור.
<אופיר יונתן: סטטיסטית זה אמור להתאזן.
<אופיר יונתן: נכון, עיריית פתח תקווה קיבלה לצורך העניין 30 ומשהו שקל לשנה זאת בלבד - - - <קריאה:> שנה שעברה גם.
<אופיר יונתן: ושנה הבאה תבוא אליה חברת הביטוח.
<אופיר יונתן: אתן לכם דוגמה, רשת אורט, רשת אורט יצא מהמכרז שלנו לפני מספר שנים, יצאה כי היא כנראה השיגה כמו עיריית פתח תקווה.
<אופיר יונתן: היא החליטה שלבד יותר טוב לה, היא הלכה והשיגה, אני לא יודע מה היתה אז הפרמיה, הלכה והשיגה בכמה שקלים פחות.
<אופיר יונתן: חלפו השנים, ניסיון התביעות הורע.
<אופיר יונתן: או.קיי.
<אופיר יונתן: אז אותה חברת ביטוח שנתנה בכמה שקלים פחות הפכה את זה והשנה היא קיבלה 100 שקל, 100 שקל! כשמותר לגבות מהורים 75 שקלים.
<אופיר יונתן: היא הייתה אמורה להכניס יד לכיס ולשלם 25 שקלים.
<אופיר יונתן: גם ניסיון של עיריית פתח תקווה יכול בעוד שנה-שנתיים-שלוש להשתנות ואז ה-30 שקלים יכול להפוך ל-130 שקל.