GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: טלב אבו עראר.
טלב אבו עראר: לכן אני חושב שמגרש החינוך בישראל צריך להיות נקי מכל גזענות, מכל אפליה.
טלב אבו עראר: דווקא צריך להפלות לטובה את המגזר הערבי, במיוחד בנגב, שם מכללות פרטיות שמכילות מאות סטודנטים, לא 130 ולא 150, יש כאלה 500 ויש כאלה גם יותר, פרטיות.
טלב אבו עראר: הגיע הזמן שתקים המדינה שלוש אוניברסיטאות ומכללות, לפחות שנתחיל בנצרת.
טלב אבו עראר: זה בנוסף למה ששר החינוך בנט הצהיר והכריז על הקמת מכללה, שעד היום אנחנו לא יודעים איפה היא תוקם.
טלב אבו עראר: אולי היא תוקם בשמים.
טלב אבו עראר: זה מה שאני רוצה לומר.
טלב אבו עראר: הרי כל הזמן הבית היהודי מדבר על סטודנטים ערבים שהולכים ללמוד בשטחים, נכון?
טלב אבו עראר: אם בנט ממשיך לדבר על זה, אז - - -
יעקב מרגי: הוא הצהיר, בוא נראה, נבחן אותו במעשים.
טלב אבו עראר: אני מתפלא גם שמכירים במכללות, בונים מכללה בשטח כבוש, בהתנחלות, ובשטח מוכר, בשטח של אזרחים של המדינה לא מכירים במכללה.
טלב אבו עראר: תודה רבה, מכובדי.
יעקב מרגי: חבר הכנסת באסל גטאס, אחר כך מירב בן ארי.
באסל גטאס: אדוני, אני שמח ומודה גם לחברי יוסף ג'בארין וגם לך, על קיום הדיון.
באסל גטאס: אני חושב שאנחנו ברגע ה-91, אולי יש עוד אפשרות להנשים מלאכותית את המוסד האקדמי נצרת.
באסל גטאס: אני הייתי עד למאמציו של חברי מאזן קופטי, בתור יושב ראש הנהלה, עוד לפני שעלה הרעיון להתחבר לאוניברסיטת חיפה, את הימים והלילות על חשבונו ועל חשבון משרדו, שהוא נסע ועבד וגייס כספים, מאות אם לא מיליונים של שקלים בכדי להעמיד את המוסד הזה, הוא וחברי ההנהלה וגם הצוות המסור של העובדים.
באסל גטאס: אני אומר לך, זה חלום וזה קשה כשאין תמיכה של המדינה ושל הממשלה שעמותה תזכה באישורו של המל"ג, ואחר כך לעמוד בפני כל החסמים.
באסל גטאס: מה זה איתנות פיננסית למכללה שלא מתוקצבת?
באסל גטאס: הוא גייס מיליונים בשביל לשים, בבנק היו מעלים כל הזמן 'תביא התחייבויות', עוד 4 מיליון שקל, עוד 6 מיליון שקל.
באסל גטאס: אני אומר לך, אדוני, תסתכל לי בעיניים, אני הקמתי מרכז מחקר ופיתוח בקרוואן בעילבון ב - - -
עודד פורר: למה הם לא צריכים להיות - - -
יעקב מרגי: אל תפריע לו, עודד.
באסל גטאס: משם יצאו הסטרט אפים הערבים הראשונים, משם, כשאין לנו את מינימום המכשור הקיים.
באסל גטאס: יש לנו רצון, לסטודנטים שלנו, למרצים שלנו אין עזרה.
באסל גטאס: אין עזרה.
באסל גטאס: ואז בא המתווה בסיועו של פרופ' טרכטנברג, ואני יודע, הייתי באותה תקופה עם מאזן יום יום, אם לא היה טרכטנברג כופה את העניין הזה מל"ג לא הייתה מקבלת החלטה וגם ות"ת לא הייתה מקבלת את ההחלטה.
באסל גטאס: ואני מצטער, ופה אני קצת יש לי אכזבה, מזה שאני חשבתי שהם יצאו לדרך ושזה עובד, כי לא שמעתי על בעיות עד היום, שזה נתקע וזה חבל.
באסל גטאס: אני אומר לך, תרשום לך, אוניברסיטת חיפה נתנה לי את החסות האקדמית במרכז המו"פ האזורי אגודת הגליל בשנת 95' - - -
<ברוך מרזן: אני הייתי מנהל רשות המחקר.
באסל גטאס: ואנחנו עם אורנים, אני הבאתי כסף לאוניברסיטה.
באסל גטאס: תדע לך, הרווחתם כסף מזה.
באסל גטאס: על כל דולר שהכניס המו"פ אתה קיבלת מוות"ת שני דולר.
<ברוך מרזן: מודה.
באסל גטאס: אותו דבר עם הטכניון.
באסל גטאס: אני הבאתי מאות אלפי דולרים לטכניון ישירות ועל כל דולר שהם גייסו במחקרים בשותפות עם אגודת הגליל הם קיבלו עוד כמה דולרים מהוות"ת.
באסל גטאס: בסופו של דבר זה לטובת האוניברסיטאות, אדוני היושב ראש.
באסל גטאס: כשהם נותנים גם חסות אקדמית למכללות הם מתחזקים יותר בוות"ת ומצליחים לקבל יותר מענקים ויותר תמיכה מוות"ת.
באסל גטאס: הם לא עושים טובה.
באסל גטאס: אני שמח על ההצהרה שלך ואני חושב שהוועדה צריכה להדגיש את הצורך בקיומו של המוסד האקדמי בלא קשר עם הקול קורא שיצא.
באסל גטאס: שייצאו עוד חמישה קולות קוראים, אין לנו התנגדות, אבל המוסד הזה, הגרעין שצמח, צריך לשמור אותו.
באסל גטאס: אני חושב שאוניברסיטת חיפה היא מוסד ראוי וקרוב למרכזים העירוניים הגדולים של היישובים הערבים, כפי שהוא אמר, רבע מהסטודנטים הם ערבים, הסימביוזה בין אוניברסיטת חיפה לבין המוסד האקדמי הזה תהיה רב לטובה, כולל לטובתכם, בתור אוניברסיטה.
באסל גטאס: אין תחרות, להיפך, יש השלמה של הדברים.
באסל גטאס: אתם בסוף תגיעו לזה, כפי שעשיתם בתל חי - - - ולמה אתם שלחתם את מוטי ריכטר, היה נשיא האוניברסיטה, לבנות את המכללה האקדמית בתל חי?
באסל גטאס: הוא חבר שלי, הוא נתן לנו את החסות האקדמית, וראיתי איזה חיל הוא עשה במכללה האקדמית בתל חי.
באסל גטאס: תתמכו בהם, תפשילו שרוולים ותרדו לשטח ותעזרו, זה יהיה בסוף גם מבחינה כלכלית לכל האזור וגם לכם אקדמית, מבחינת הסטודנטית, מבחינת מותג, זה רק יוסיף לכם.
יעקב מרגי: כל הדיון פה אנחנו נשמעים טועני טענות, אבל לית מאן דפליג, במיוחד בסמיכות להצהרה של שר החינוך ושל ראש הממשלה, על הקמת מכללה ערבית, יש משהו שקיים - - -
יעקב מרגי: יש באמת משהו שניסה לעמוד על הרגליים.
יעקב מרגי: אני טוען שלא חיבקתם אותו, את העובר הזה לא חיבקתם, לא רציתם בו.
יעקב מרגי: זה פועל יוצא של ה - - - יש דברים שצריך לצאת, בחינוך, עד היום, כל מי שיצא מהקופסה, חשב מחוץ לקופסה ועשה, הצליח בחינוך.
יעקב מרגי: אפשר להסתתר אחרי הנהלים ואחרי היובש והאיתנות הפיננסית, אבל יש לי תרומה, כרגולטור אני יכול לגרום למוסד שיהיה לו יותר קל מבחינת איתנות פיננסית או שיהיה לו יותר קשה, גם בלי לתקצב.
יעקב מרגי: אם אני אשית עליו גזרות או אצמצם אותו, בוודאי שהוא לא יכול, הוא יכול להתחרות באוניברסיטת חיפה?
יעקב מרגי: הוא יכול להתחרות במכללה האקדמית קרית אונו?
יעקב מרגי: הוא יכול להתחרות במכללות חינוך או אחרות?
יעקב מרגי: לשם אנחנו חותרים.
מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב ראש.
מירב בן ארי: קודם כל אני מתנצלת, אני מסכימה איתך, אני חושבת ש- - -
מירב בן ארי: מותר לי, זה לא קורה לנו הרבה, אבל אני חושבת שעם כל הכבוד באמת, אני למדתי בבינתחומי, גם עודד כאן למד, שכביכול הוא מוסד אקדמי, אתה יודע מה?
מירב בן ארי: מוסד אקדמי כאילו אליטיסטי וזה, אם יש מקום שאף פעם לא מתקצב את זה המל"ג, אז עם כל הכבוד, אתה אומר, הם לא חיבקו אותנו גם לא מחבקים את הלא מתוקצבות וגם הלא מתוקצבות סובלות מזה.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שאנחנו פה תמיד בוועדה - - -
יעקב מרגי: האם זה טוב?
יעקב מרגי: את יודעת כמה סטודנטים עוד יכלו - - -
מירב בן ארי: לא, אבל אתה יודע, לפעמים נמאס לי כבר, באמת.
מירב בן ארי: לבוא ולהגיד 'למה אתם מחבקים?
מירב בן ארי: ' סליחה, יש כללים, תעמדו באיתנות פיננסית, תעמדו בכללים שביקשו מכם.
יעקב מרגי: מירב, אני מסכים איתך, אבל אני שואל אותך שאלה - - -
מירב בן ארי: תיקח מכללה של יהודים, נראה אותה לא עומדת חמש דקות אם בכלל - - -
יעקב מרגי: אז עושים לה ועדה.
יעקב מרגי: מירב, סליחה, אני אתן לך, אני רוצה להבהיר את דבריי, אני יודע שאנחנו מסכימים - - -
מירב בן ארי: - - - יש להם גבול.
יעקב מרגי: אני רוצה להבהיר לך ואני אגיד לך למה - - -
דב חנין: מירב, נראה לך - - -
יעקב מרגי: לא, דב, אתה לא מפריע לי.
מירב בן ארי: - - - נראה לי כי אני תיכף אגיד מה שיש לי לומר בעניין הזה.
יעקב מרגי: רק להבהיר ואני אתן לך לסיים.
יעקב מרגי: אנחנו ברף מיצוי כמעט 50% מהאוכלוסייה הם בעלי תואר אקדמי - - -
מירב בן ארי: ובמגזר היהודי מה?
יעקב מרגי: סליחה, אני מדבר - - -
מירב בן ארי: ובמגזר - - - לא היינו רק אתמול בדימונה ושמענו?
מירב בן ארי: לא היינו בשדולה לצמצום פערים לבדואים ו - - -
יעקב מרגי: אז תפקידנו - - -
מירב בן ארי: מספר הסטודנטים בישראל יורד.
יעקב מרגי: תפקידנו - - -
מירב בן ארי: - - -בשום מדינה מתוקנת - - -
יעקב מרגי: זה מפריע למישהו?
מירב בן ארי: ברור שזה מפריע.
יעקב מרגי: לא, אני לא בטוח שזה מפריע, כי הצעדים שנעשים - - -
מירב בן ארי: במדינת ישראל - - -
יעקב מרגי: עכשיו את ברשות הדיבור.
מירב בן ארי: אני רוצה רגע להגיד משהו אחד.
מירב בן ארי: מצטערת, אבל אני אומרת את זה וחשוב לי להבהיר פה.
מירב בן ארי: מילא לא הייתה החלטת ממשלה, מילא, אתם צודקים, יש כאן החלטת ממשלה - - -
יעקב מרגי: מאתמול?
מירב בן ארי: לא נכון, מלפני שבועיים, מגובה על ידי שר החינוך ושר האוצר, שאגב, להזכיר פה לכולם, באמת, עזוב את ה-15 מיליארד שמוגשים עכשיו לרשויות הערביות, שאף פעם לא היה תקציב כזה, יש כאן באמת שינוי של מדיניות.
מירב בן ארי: אם לא הייתה מונחת החלטה, ואני רוצה להגיד לכם, כי אני בקשר טוב עם המל"ג ועם גדי פרנק, ההחלטה בסופו של דבר איפה זה עניין של זמן והם יגידו, כי הרי יש פה שתי רשויות חזקות ערביות שרבות בינן לבין עצמן.
מירב בן ארי: מי שמהמל"ג יודע, אני במקרה בקשר מצוין עם גדי פרנק.
מירב בן ארי: יש כאן שתי רשויות שאחת מושכת שהאוניברסיטה או המכללה תהיה שם - - -
יוסף ג'בארין: אבל זה המל"ג עושה.
יוסף ג'בארין: הוא יכול - - -
מירב בן ארי: לא נכון.
יעקב מרגי: יוסף, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
מירב בן ארי: ההחלטה בסוף תהיה של הרשות ואחת הרשויות תזכה ותזכה לכסף.
מירב בן ארי: מה שאוניברסיטת חיפה עושה, היא עושה כאן בעיניי את הדרך הנכונה, קרית אונו עשו את אותו דבר עם החרדים.
מירב בן ארי: אני תוהה באמת, כשתגיע המכללה, החלום הזה יהפוך למציאות, תונח, עזוב אבן הפינה, ייבנה מבנה, אני תוהה באמת כמה מבין המגזר הערבי לא יעדיפו ללמוד בחיפה, נגיד, לא יעדיפו ללמוד בתל אביב, לא יעדיפו אפילו ללמוד במכללת נתניה, הם 50% מהמגזר הערבי.
מירב בן ארי: אני תוהה, אני באמת תוהה האם - - -
יעקב מרגי: היא שואלת, מותר לה, ובצדק, היא שואלת שאלות על היתכנות.
מירב בן ארי: על היתכנות.
מירב בן ארי: הרי בסופו של דבר יש גם משהו, וזה גם מה שאמרתי בתחילת דבריי, חשוב באינטגרציה ושילוב של מיעוטים בתוך הרוב.
מירב בן ארי: ואני באמת אומרת לך את זה, ובאמת - - -
יוסף ג'בארין: אז את נגד בכלל?
מירב בן ארי: לא, בכלל לא.
מירב בן ארי: אני בעד.
יעקב מרגי: היא שואלת שאלות, היא לא יודעת.
יוסף ג'בארין: עם האיי קיו שלי, הייתי אמור להבין אותה.
יעקב מרגי: עם האיי קיו שלי המצומצם הבנתי אותה.
מירב בן ארי: קודם כל האיי קיו שלך מספיק גבוה בשביל להבין.
יעקב מרגי: אני לא חושד בך, עם האיי קיו המצומצם שלי הבנתי אותה.
מירב בן ארי: אני תוהה בקול רם, זה מה שאני אומרת, ומותר לי, זה חלק מהעניין.
מירב בן ארי: אני אומרת לך, אני תוהה עד כמה הנחיצות שלה, אבל אין לי ספק, באותה מידה מאוד חשוב שתוקם אוניברסיטה שתהיה של המגזר הערבי.
מירב בן ארי: לבוא ולהגיד לכם שסטודנטים מהמגזר הערבי יעדיפו את זה?
מירב בן ארי: זו החלטה שלהם.
מירב בן ארי: ועכשיו לעניין מה שאמרת על 10,000.
מירב בן ארי: זה מספר, לדעתי, שהממ"מ צריך לבדוק אחת ולתמיד, כמה סטודנטים ערביים יוצאים.
מירב בן ארי: כשאני הייתי בפזורה, ברהט, שמעתי על 3,000.
מירב בן ארי: אבל אני לא נכנסת לזה.
מירב בן ארי: אתה יודע מה, אני גם מאמינה לך.
יוסף ג'בארין: אני הייתי באוניברסיטת - - -
מירב בן ארי: אני מאמינה לך, הנה.
יוסף ג'בארין: הייתי באוניברסיטה בג'נין לפני שבועיים, מדברים על 4,000 סטודנטים - - -
מירב בן ארי: אני בסך הכול ביקשתי מהממ"מ לבדוק אחת ולתמיד כמה סטודנטים ערבים.
מירב בן ארי: דרך אגב, אני רוצה לשאול כמה סטודנטים יהודים לומדים בחוץ.
יעקב מרגי: אז אני פגשתי אותם באיטליה וברומניה ובהונגריה.
מירב בן ארי: בוודאי, ואיפה לא.
מירב בן ארי: הבעיה הזאת של ללמוד בחו"ל.
מירב בן ארי: מה ההבדל, בעיניי, בין זה שיהודים לומדים בחו"ל לבין שערבים לומדים בחו"ל?
מירב בן ארי: כי כשהסטודנטים הערביים לומדים בחו"ל, באוניברסיטת ג'נין או לא יודעת מה, בוא נגיד שהרצל או המדינה היהודית או יהודית דמוקרטית לא מופיע באג'נדה של אוניברסיטת ג'נין, אני מניחה, ולכן לנו כמדינה אנחנו צריכים לחזק שסטודנטים ערבים ילמדו פה ולא בג'נין.
מירב בן ארי: על זה אין לי ויכוח.
יעקב מרגי: אז את מסכימה איתי שסוגיית ההנגשה, כנראה כשלנו משהו בהנגשה.
מירב בן ארי: אז אני אומרת לך, אתה יודע שאני ואתה בכל מה שקשור במל"ג, אנחנו יוצאים במלחמה, גם במכינות הקדם אקדמיות, גם התכניות ה - - -
יעקב מרגי: אנחנו אוהבים את המל"ג.
מירב בן ארי: אנחנו אוהבים, מחבקים, אבל גם יודעים לעמוד על שלנו כוועדה.
מירב בן ארי: אז באמת אני חושבת בנושא הזה, באמת אבל בנושא הזה, לבוא ולפתוח שלוחה של - - - אפילו לא קוראים לזה שלוחה, מה, זה שלוחה?
מירב בן ארי: זה כיתה.
מירב בן ארי: אני למדתי בכיתה של 130 סטודנטים - - - בעיניי באמת לא ברמה של נורא ואיום, שאתה אומר, לא פספסנו את ה - - -
יעקב מרגי: יוסף ג'בארין התאפק ולא הגיב.
יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, תציגי את עצמך ובקצרה.
באסל גטאס: רק, אדוני היושב ראש, חשוב לי להדגיש עקרונית, כשאנחנו מדברים על אוניברסיטה ערבית או מכללה, שתביני, מירב, אנחנו מדברים על משהו שילְמדו בו וילַמדו בו יהודים וערבים.
באסל גטאס: אין מניעה שסטודנטים יהודים יבואו וילמדו בנצרת.
מירב בן ארי: בוא נגיד שאני תוהה - - -
באסל גטאס: גם בין המרצים יהיו - - -
יעקב מרגי: זה הרצון.
מירב בן ארי: אני באמת תוהה אם יהודים - - -
באסל גטאס: גם ללמוד ערבים - - -
מירב בן ארי: בעזרת ה', מה אני אגיד לך.
<סאוסן עואד: אני ד"ר עואד, יש לי תואר שלישי במנהיגות חינוכית באוניברסיטה בארצות הברית, בקונטיקט.
<סאוסן עואד: ביליתי ארבע שנים בארצות הברית, חזרתי עם תואר שקוראים לו מנהיגות חינוכית ושאלתי את עצמי מה אפשר לעשות עם תואר כזה.
<סאוסן עואד: אני לא אהיה מפקחת, לא אהיה מנהלת בית ספר, זה לא התחום שלי, כל החיים אני מלמדת באקדמיה, עמק יזרעאל, אורנים.
<סאוסן עואד: התברר שתואר במנהיגות חינוכית מכין אותך לנהל מוסד אקדמי, לקחת על עצמך משרד, דיקן, יועץ לסטודנטים - - -
מירב בן ארי: סליחה, איפה למדת את התואר במנהיגות חינוכית, בתל אביב?
<סאוסן עואד: בקונטיקט, אוניברסיטת הרטפורד.
יעקב מרגי: תנסי לזהות את החיוך, נעלם מנגד עינייך הוויכוח לגבי תקרת הזכוכית שיש במעבר בין סגל וסגל באקדמיה בישראל?
מירב בן ארי: של נשים בישראל.
יעקב מרגי: היית יומרנית מדי, אבל בסדר, אוקיי, מותר לך.
<סאוסן עואד: אבל אני חזרתי בהרגשה שאין לי מה לעשות עם התואר הזה חוץ מללמד באקדמיה.
<סאוסן עואד: אז חזרתי ללמד באקדמיה.
יעקב מרגי: אין כמוך שלומדים את המקצוע הזה?
<סאוסן עואד: יש, עכשיו אני מלמדת באורנים במנהיגות חינוכית לתואר שני.
<סאוסן עואד: אז הנקודה שלי היא ככה, מיד כשחזרתי שמעתי על המוסד האקדמי נצרת, נפגשתי עם אנשים, נחמדים, מעולים, חכמים, שגם קיבלו תואר מארצות הברית ומאנגליה, you name it, והם כולם מושקעים, קראת לזה חלום, אני אומרת שזו מציאות כבר, אוניברסיטה ערבית תהיה.
<סאוסן עואד: השאלה מתי אנחנו נתחיל לממש את העניינים.
<סאוסן עואד: דפדפתי בדרך לכאן בדפים, בכל הפרוטוקולים והדפים והמסמכים ואני רואה שהגענו עד כדי דיון האם לסטודנט במוסד האקדמי נצרת תהיה נגישות לספרייה באוניברסיטת חיפה.
<סאוסן עואד: הגענו עד לנקודה הזאת.
<סאוסן עואד: זאת אומרת סיימנו עם איתנות פיננסית, סיימנו עם תמיכה של החברה, הקהילה, סיימנו אפילו עם התהייה האם המדינה מאמינה שחייב להיות מוסד אקדמי בנצרת.
יעקב מרגי: אז בואי אני אשאל אותך ממרום התואר השלישי שלך, מה חשת - - - אני פונה אלייך לייעוץ בחשבונית, סליחה על האנלוגיה - - -
<סאוסן עואד: אבל - - -
יעקב מרגי: אני בא ואומר לך, תקשיבי, מה את מזהה, איפה הבעיה.
<סאוסן עואד: אני לא רוצה להסב את הדיון פה למה חשתי וההתבכיינות ומגיע לי/לא מגיע לי.
<סאוסן עואד: המסמכים אומרים מגיע לי - - -
יעקב מרגי: מי הפריע?
יעקב מרגי: את יכולה לומר?
יעקב מרגי: מי לא רוצה את זה?
<סאוסן עואד: אז אני אגיד לך, אני אהיה באמת לפי המסמכים.
<סאוסן עואד: ממאי 2015 עד יולי 2015 התהפך העולם, היה לנו המתווה, הייתה לנו אוניברסיטת חיפה, אני מברכת מאוד על היחסים והשיתוף, וכן אי הסכמות וכן דיון - - -
יעקב מרגי: אבל התקדמתם.
<סאוסן עואד: אבל מה קרה בין מאי ליולי?
<סאוסן עואד: אני שאלתי את מאזן, 'תזכירו לי מה היה בין מאי ליולי'?
מירב בן ארי: האחרון?
מירב בן ארי: התחלפה ממשלה.
<סאוסן עואד: גברתי, אני באתי עם החלום הזה להיות תורמת - - -
יעקב מרגי: אם לא הייתי משודר - - - הנה אני אומר לכם, מודה בחולשות שלי, אם לא הייתי משודר הייתי נותן לך תשובה עם שמות של בני אדם מה קרה, הם חשבו שהמדינה נגמרה והשתלטו על איזה יעד, על איזה מבצר.
<סאוסן עואד: אם הייתי משודרת הייתי - - -
מירב בן ארי: זה משודר.
<סאוסן עואד: אני משודרת ואני אומרת את אותם הדברים, אני לא משנה.
<סאוסן עואד: כל יום שישי אנחנו במשפחה נפגשים והם שואלים 'תגידי, מה עם המוסד האקדמי?
<סאוסן עואד: יש, אין, מה?', יש.
<סאוסן עואד: יש מוסד אקדמי, השאלה לאן אנחנו הולכים - - -
יעקב מרגי: ואנחנו נישאר בשאלה הזאת.
יעקב מרגי: עודד פורר, בבקשה.
עודד פורר: אל"ף, אני חייב לומר שאני לא כל כך מצליח להבין לאן רוצים למשוך את הדיון.
עודד פורר: האם רוצים שיקום מוסד אקדמי שהוא ערבי, או שרוצים שתהיה אפשרות של לימודים אקדמיים.
עודד פורר: אני, לשיטתי לפחות, אין מקום, לא לאוניברסיטה שהיא רק לערבים, או אוניברסיטה שהיא רק לחרדים, או אוניברסיטה שהיא רק ליהודים.
עודד פורר: אין דבר כזה, יש אוניברסיטה, יש מוסדות - - -
יעקב מרגי: יאמרו לך, עודד, אני רוצה להיות הגון עם עצמי, קל להיות במקום שאתה - - - להביע עמדה והיא עמדה לכאורה הכי אוניברסאלית ורציונלית והכי בריאה - - -
עודד פורר: עוד לא הבעתי - - -
יעקב מרגי: לא, בקטע הזה של האוניברסיטה, אמרת שאתה בדעה - - - זה קל לומר כשאתה נמצא בצד שיש לך שש וחצי אוניברסיטאות.
יעקב מרגי: בכוונה אני אומר את זה, כי האליטיסטים עוד לא קיבלו את השביעית במלואה.
מירב בן ארי: זהו, זו אוניברסיטה.
יעקב מרגי: לא, עזבי אותך, כולנו יודעים על מה אנחנו מדברים.
יעקב מרגי: ויש לנו פלח גדול של אוכלוסייה, עם חברה, עם דיון ציבורי סוער בתוכה, הדרישה, היא עדיין לגיטימית.
עודד פורר: אני אחזור ואומר שאם יש משהו שאנחנו צריכים לתקן במוסדות להשכלה גבוהה המתוקצבים שלנו, אז בואו נתקן, אבל לדעתי בשיטת התקצוב לפחות ובשיטת ההעדפה המתקנת ובשיטה שבה יש הרבה סטודנטים שלומדים בגיל 18, כי הם לא עושים לא שירות לאומי ולא שירות אזרחי ולא שום דבר, הם נכנסים בגיל 18 לאוניברסיטה וגם מקבלים את ה - - -
יעקב מרגי: עודד, לא, לא, אבל זה לא נכון.
עודד פורר: אתה לא נותן לי להשלים - - -
יעקב מרגי: אני נותן לך, סליחה.
עודד פורר: אז תיתן לי - - -
יעקב מרגי: פעם אחרונה, סליחה.
יעקב מרגי: אבל אתה לא יכול לומר, אנחנו לא מדברים על - - -
עודד פורר: אני עוד לא אמרתי שום דבר.
עודד פורר: אתה לא יכול לקטוע אותי - - -
יעקב מרגי: עודד, מותר לי.
עודד פורר: לא, אתה לא יכול לקטוע אותי - - -
יעקב מרגי: אבל אתה לא יכול לומר - - - אנחנו דנים פה - - -
עודד פורר: אני לא משלים את המשפט שלי.
עודד פורר: אתה לא נותן לי לסיים את דבריי, כבר בפעם השנייה ברציפות.
עודד פורר: שני משפטים ואתה מתפרץ - - -
עודד פורר: אני לא רוצה לדבר.
יעקב מרגי: אתה לא יכול לומר נתון שהוא לא נכון.
יעקב מרגי: לא מתוקצבות, אנחנו לא מדברים על המתוקצבות בכלל.
יעקב מרגי: המל"ג לא נמצא בדיון על המתוקצבות.
יעקב מרגי: אפילו בלא מתוקצבות יש לו מה לומר ומה להפריע.
יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת עאידה תומא יצאה, דב חנין נמצא, בבקשה.
דב חנין: אני בכל זאת מבקש שנראה את התמונה הגדולה.
דב חנין: אני חייב להגיד לכם שאני כבר מזמן לא הייתי בדיון מדכא כל כך בוועדה של הכנסת וכבר השתתפתי בדיונים מדכאים בזמן האחרון.
דב חנין: התמונה הגדולה היא - - -
יעקב מרגי: מה מדכא אותך?
יעקב מרגי: רק תאמר.
דב חנין: אני אומר מה מדכא אותי.
דב חנין: התמונה הגדולה היא שיש ציבור מאוד מאוד גדול שצמא למוסדות אקדמיים.
דב חנין: אני מדבר כרגע על הציבור הערבי, שזה סכנין וזה נצרת.
דב חנין: לדעתי בכלל אין תחרות בין סכנין לבין נצרת, כי גם פה וגם שם צריכים מוסדות אקדמיים.
דב חנין: ובואו נשאיר לוויכוח, אני מבין שכבר התבקש נייר מהממ"מ כמה אלפים רבים של סטודנטים ערבים במדינת ישראל לומדים ברשות הפלסטינית, כמה אלפים רבים לומדים בירדן, לומדים בירדן.
דב חנין: אני לא מבין למה אנשים צריכים ללמוד בחוץ לארץ.
דב חנין: זו מדינה מתקדמת ומפותחת, היא יכולה לתת להם תשובה.
דב חנין: ואז אנחנו מגיעים לאיזה מין טיעון שאני אין לי מילה אחרת, הוא לטעמי כמעט הזוי, על להיכנס לפרטי פרטים ולמה ככה ולמה ככה ובוא נסביר לכם ונראה לכם שאין אפשרות.
דב חנין: עכשיו יש יוזמה מאוד יפה, שעורך הדין קופטי עומד בראשה.
דב חנין: גילוי נאות, אני מכיר אותו מלפני הרבה שנים בתפקידו כעורך דין, גם אז הוא היה בן אדם מאוד מוכשר ורב יכולת.
דב חנין: במקום שהמדינה תכבד את היוזמה הזו ותגיד איזה יופי, נפלא, מצוין, הרי היו צריכים לשלם לאנשים האלה פרמיות ובונוסים על זה שהם מובילים את הדבר הזה, אז מתקטננים ומתחילים להסתכל בזכוכית מגדלת על כל דבר.
דב חנין: בטח, גם אם יסתכלו עלינו בוועדה בזכוכית מגדלת יראו שאנחנו לא מוכשרים בכל דבר ולפעמים אנחנו גם עושים שגיאות.
דב חנין: זו לא הגישה.
דב חנין: הגישה חייבת להיות גישה הפוכה.
דב חנין: הטענות שלי הן קודם כל למל"ג ולוות"ת, כי אני חושב שהדבר הזה צריך היה לקבל חיבוק מאוד גדול מלמעלה, והטענות שלי, אני מצטער להגיד, זה גם לאוניברסיטת חיפה, שהיא אוניברסיטה שאני מאוד מאוד מעריך אותה.
דב חנין: אבל פה, בפרט הזה אתם לא רואים את התמונה הגדולה.
דב חנין: אני חושב, אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים לפנות מהדיון הזה במכתב גם לשר החינוך, כי הוא השר הממונה, גם לוות"ת ולמל"ג, גם לאוניברסיטת חיפה, לאחד כוחות כדי לעשות את מה שצריך כדי שהמוסד האקדמי בנצרת יחזור לפעולה, יחזור להתפתח.
דב חנין: מדברים פה בטענה על 130, גם אני הייתי רוצה לראות 1,300, אני משוכנע שהם רוצים לראות 1,300.
מירב בן ארי: יהיה לך באוניברסיטה הבאה.
דב חנין: מאה אחוז, אז בואו נקדם את הדבר במקום - - -
מירב בן ארי: אז למה צריך גם וגם?
דב חנין: במקום כל פעם להמציא גלגלים שלא קיימים, יש לנו כבר גלגל, אולי קטן, שהתחיל לנוע, בואו ניתן תמיכה לגלגל הזה כדי שהוא יתחבר לגלגל יותר גדול ויהיה גלגל יותר גדול בעצמו בעתיד.
איתן ברושי: הסיפור של הקמת מכללות הוא סיפור שלא היה קל בשום מקום וזה לא מפתיע שהמוסדות מתנגדים.
איתן ברושי: מי שיושב במוסדות להשכלה גבוהה זה ראשי האוניברסיטאות, שאין להם עניין להקים מכללות.
איתן ברושי: איזה אינטרס יש לאוניברסיטת חיפה להקים מכללה בנצרת שהיא תיקח לה סטודנטים?
איתן ברושי: כמו שאין להם עניין - - - תן לי, אני הייתי - - -
<ברוך מרזן: מותר לי להגיב ב - - -
יעקב מרגי: לא, אתה לא יכול להגיב.
<ברוך מרזן: לא, להגיד לעצמי.
זוהיר בהלול: למלמל אתה יכול.
<ברוך מרזן: גם לא למלמל, מותר לי לעשות ככה.
יעקב מרגי: הסחת את דעתו ואת דעת הוועדה.
איתן ברושי: היום האוניברסיטאות מתנגדים לתואר שני ושלישי ומחקרים באוניברסיטאות האזוריות, כי זה מקטין אותן.
איתן ברושי: המכללות לא הוקמו רק בגלל שהיה חסר מקומות ובטח לא בגלל שלמדו בחו"ל, יש מספיק מקום באוניברסיטאות הקיימות, אבל המדיניות של ישראל הייתה - - - אני מכיר את זה כמי שהיה שותף להקמה וביסוסה של מכללת עמק יזרעאל, שגם שם לומדים כ-25% ערבים, זה לא מפתיע, דרך אגב, שלומדים שם וגם בחיפה, אצלנו יותר מאשר במקום אחר, בין היתר זה מאפשר גם לערבים וגם ליהודים להישען על הבית ולא לחפש איפה לאכול, לישון ולגור במקומות מחוץ לבית.
איתן ברושי: במיוחד לאוכלוסייה הערבית, שזה יותר קשה ליהודים.
איתן ברושי: גם ליהודים זה לא קל ולו רק מהעניין הכלכלי, אבל גם מהיבטים נוספים.
איתן ברושי: לכן יש התנגשות בין האינטרסים של האוניברסיטאות ומי שעומד בראשן, שהם גם מרכיבי המוסדות להשכלה גבוהה, ואין להם עניין גדול לפתח מכללות.
איתן ברושי: יש פה גם עניין כלכלי.
איתן ברושי: כל סטודנט מביא תמיכה והיכולת של מכללה להתקיים, אבל קודם כל של אוניברסיטה להתקיים, זה האיזון בין ההוצאות וההכנסות ומספר התלמידים.
איתן ברושי: אני לא רוצה להרחיב.
איתן ברושי: יש לנו באזור הזה גם את אורנים, שהיא כידוע מוסד באחריות התנועה הקיבוצית.
איתן ברושי: אני רק לאחרונה מיניתי שם כמזכיר תנועה את היושב ראש והמנכ"לית, פרופ' יערה בראון.
איתן ברושי: יש את המכללה בעמק יזרעאל, יש בצפון יותר מכללות ממה שישראל צריכה.
איתן ברושי: אם אתה לוקח את תל חי ועמק הירדן וצפת וגליל מערבי וכרמיאל, בראודה, ועמק יזרעאל, אז יש יותר.
איתן ברושי: יש גם בנצרת עלית מכללה טכנולוגית, שעומדת בראשה איריס קליין, שהיא נמצאת בנצרת עלית.
איתן ברושי: לכן יש פה את מפת ההשכלה, אבל יש פה גם את מפת החברה והצרכים שלה ובתוך זה גם פיזור האוכלוסייה.
איתן ברושי: כלומר השיקול בהקמת המכללות, שעכשיו רוצים בצפון לעשות מזה אוניברסיטה רב קמפוסית, אם יצליחו, הוא נועד לא רק לפתור את בעיית האוניברסיטה אלא קודם כל את שאלת האוכלוסייה על הגיוון שלה, הפיזור שלה והיכולת לענות על הצרכים ולא רק על שאלת האוניברסיטה, ויש מספיק מקומות באוניברסיטאות.
איתן ברושי: לכן השאלה הזאת מורכבת.
איתן ברושי: אני לא בטוח שהיא מובנת לכל אנשי האקדמיה, כי כמו שאמרתי, יש להם גם אינטרסים אחרים.
יעקב מרגי: כדי שלא תברח לי, אני יכול להתערב לך בדיון?
יעקב מרגי: רק שאלה, אני שואל אותך שאלה, הרי ישנה בעיה ששמים אותה על השולחן, סטודנטים שמעדיפים ללמוד בחו"ל, סטודנטים שמעדיפים ללמוד בירדן וסטודנטים שמעדיפים ללמוד בשטחים, למה?
יעקב מרגי: כי כנראה בסוגיה של השטחים עניין השפה הוא קריטי.
יעקב מרגי: נכון, אמרת ואמרת בצדק, צריך לבחון את הסוגיה הזו מכמה היבטים, של האוכלוסייה, של הפיזור, ולכן תתייחס גם בצורך הזה גם לקטע של אוניברסיטה, או מכללה, מה שיוחלט שיקום, שתדע לפתור את הכשל הזה של הקטע של השפה.
איתן ברושי: אני אומר שלא בטוח שיש תשובה מלאה על הלימודים בחו"ל.
איתן ברושי: הבעיה היא שגם מי שלומד בחו"ל ורוצה לעבוד בישראל צריך לעמוד בקריטריונים, כולל של עברית, והקריטריונים האחרים - - -
מירב בן ארי: יש מבחנים ש - - -
איתן ברושי: וזה לא פשוט.
איתן ברושי: לכן בסוף כולם מתכנסים לאותה תעודה שצריך לקבל עליה גם גיבוי בישראל.
איתן ברושי: לכן בוודאי שהייתי רוצה שילמדו בישראל, ולא יתרחקו, לא מהמשפחות ולא מהמדינה ולא מהוצאת הכסף שם.
איתן ברושי: גם אני חושב שברור, ופה אני חושב, מירב, אי אפשר להתייחס לאוכלוסייה הערבית כמו לכל אוכלוסייה אחרת, אני חושב שהיכולת לקדם את האוכלוסייה הערבית ולהגיע למציאות אחרת בהשתלבות בחברה תלויה בהשכלה.
איתן ברושי: בכלל פערים וחוסר שוויון אפשר לפתור בחינוך והשכלה, וגם ההשתלבות, לצורך זה, גם החרדים, אבל לא עוסקים בהם היום, וגם הערבים, זה דרך ההשכלה.
איתן ברושי: כנראה שהבעיה לא תיפתר מלימוד הוראה ורוקחות.
איתן ברושי: אי אפשר שכולם ילמדו הוראה ורוקחות - - -
מירב בן ארי: דווקא בכימיה ו - - -
איתן ברושי: אני ראיתי ציונים בכימיה בסדר, אבל הרבה מאוד מהאוכלוסייה הערבית לומדים הוראה ורוקחות.
איתן ברושי: לאן הם הולכים להיות מורים?
איתן ברושי: בבתי ספר ערבים.
איתן ברושי: יש גבול לקיבולת שם, יש הרבה מאוד במשרות חלקיות שלא יכולים לצמוח משם.
איתן ברושי: זו תקרת הזכוכית.
איתן ברושי: כמה רוקחים יכולים להיות וכמה מורים?
איתן ברושי: מוכרחים לפרוץ דרך לדברים האחרים.
איתן ברושי: ולכן אני חושב שוועדת החינוך של הכנסת תעשה נכון אם היא תעודד את ההשכלה הגבוהה במגזר הערבי ובישראל.
איתן ברושי: ברור שאי אפשר להקים בכל יישוב מכללה ובטח לא אוניברסיטה, השאלה אם זה גם סכנין וגם נצרת זו שאלה מקצועית, אבל ברור לי שחייבת להיות מכללה ואולי בהמשך יותר מזה שתהיה ביישוב ערבי גדול, שתהיה פתוחה גם ליהודים וגם לערבים, אבל באופן טבעי ילמדו בה יותר ערבים והיא תיתן לנו את היכולת הזאת של החיבור האמיתי.
איתן ברושי: חיבור של שווים לשווים וחיבור של חינוך והשכלה יביא את המדינה למקום אחר, יותר טוב.
<ריאד מועלם: שמי ד"ר ריאד מועלם.
<ריאד מועלם: אני רוצה להיות ממוקד בסיבה של הדיון כאשר אנחנו מדברים ומבקשים שאת ההחלטה של המל"ג מנובמבר 2014, נממש אותה, כולל לתת דחיפה לפעול ולממש.
<ריאד מועלם: אני רוצה לצטט שני מכתבים שאז תבינו איפה הבעיה ואיפה צוואר הבקבוק.
<ריאד מועלם: הנה מייל אחד של נשיא אוניברסיטת חיפה, נשיא בישראל, פונה למנכ"ל הוות"ת, מ-19.7, 'גדי, בוקר טוב', מנכ"ל הוות"ת, 'ניסיתי להתקשר אליך הבוקר, אשמח לשוחח איתך לשתי דקות', נשיא מתחנן לדבר.
<ריאד מועלם: 'לפני כמה זמן רקטור דוד פרזי הוציא לך מייל בעניין מה אנחנו יכולים לפתוח בנצרת תשע"ז, כולל סיעוד, חמש תכניות, כולל סיעוד ומחשבים והסכמנו.
<ריאד מועלם: זה מתווה שלהבנתי המוסד האקדמי נצרת, איתם חתמנו על הסכם הבנות, בעידודו של מנואל טרכטנברג, מוכנים לקבל', וזה נכון, ולכן הוא דיבר ישירות עם מנכ"ל הוות"ת.