GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<באנה שגרי בדארנה: הנה ישוב אחד שיש בו מחסור של 27 כיתות והפתרון הוא שמונה אבל שמונה לא נותן פתרון לפער של 27 וזה בלי הגידול הטבעי וגם את זה אנחנו מלווים כבר שנה וחצי.
<אמנון מרחב: תסתכלי מאחוריך.
<אמנון מרחב: במקרה עיסאוויה, שמונה כיתות ומתחיל להיבנות עכשיו.
<באנה שגרי בדארנה: ראיתי.
יעקב מרגי: לא ענית לה.
<באנה שגרי בדארנה: לכן ההצעה הפרקטית שלי, בהמשך לדבריך אדוני על אחריות אישית.
<באנה שגרי בדארנה: אני רוצה להיבנות מהדברים האלה וללכת לשלב השני.
<באנה שגרי בדארנה: אני מציעה שכל ילד שבא להירשם במערכת, יקבל אישור, יקבל דף שההורים באו לרשום אותו ואז נוכל לדעת אם האנשים האלה לא נרשמים כי אין מקום או לא נרשמים כי הם לא רוצים.
<באנה שגרי בדארנה: בואו נעשה מנגנון מאוד פשוט שכל ילד שבא להירשם, כל ילד שההורים שלו באים לרשום אותו, יקבל פתק שאומר התקבלת, יש מקום או לא התקבלת, אין מקום.
יעקב מרגי: אין במדינת ישראל – אני רוצה להאמין ואוי ואבוי אם יש – שילד שבא להירשם במוסד חינוכי לא יקבלו אותו כי אין מקום.
<באנה שגרי בדארנה: ועוד איך.
יעקב מרגי: חוק חינוך חובה.
אוסאמה סעדי: שולחים אותו למקום אחר.
אוסאמה סעדי: שולחים אותו למקום רחוק.
חנין זועבי: זו המציאות.
<באנה שגרי בדארנה: לפני שבועיים קיימנו ישיבה עם קרוב לעשרים משפחות בכפר עיסאוויה, בתוך המשפחות האלה, כל הילדים שהם מעל כיתה א', אף אחד לא נמצא לו מקום.
יעקב מרגי: ומה עשו אותם ילדים?
יעקב מרגי: לאן הם הלכו?
<באנה שגרי בדארנה: אמרו להם לחכות.
יעקב מרגי: איפה הם יתחילו את שנת הלימודים?
<מוחמד עאדל גזאווי: בבתי ספר פרטיים שעולים הרבה כסף.
חנין זועבי: עכשיו רוצים להשתלט על הפרטי.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, אני עכשיו מדבר כתושב ירושלים.
אוסאמה סעדי: נכון שאני במקור מהגליל מכפר ערבה, אבל שנים על גבי שנים אני גר בירושלים, בבית צפפא.
יעקב מרגי: ולמדת בעלבון.
אוסאמה סעדי: למדתי בעלבון.
אוסאמה סעדי: אתה זוכר את זה מהדיון הקודם.
אוסאמה סעדי: אני אומר לכם שמה שקורה במזרח ירושלים, בירושלים המזרחית, הוא פשע נורא שצריכים כולם לתת את הדין עליו.
אוסאמה סעדי: לא יכול להיות שמצד אחד כולם מתפארים ואומרים ירושלים המאוחדת, ירושלים המאוחדת, בירת ישראל לעולמי עד, אבל בפועל כולם לא רוצים את מזרח ירושלים, לא את השכונות, לא אלה שבתוך הגדר ולא את אלה שמחוץ לגדר.
אוסאמה סעדי: אתם מדברים כאן אבל המצב הוא שבשכונות שמחוץ לגדר ההפרדה, יש 150 אלף תושבים שהם לא מקבלים שום שירותים מעיריית ירושלים.
יעקב מרגי: לא פה ולא שם.
אוסאמה סעדי: לא פה ולא שם.
אוסאמה סעדי: עיריית ירושלים גובה ארנונה אבל בקושי שולחת כמה משאיות זבל לאסוף את הזבל בשכונות סמירמיס, קופר עקב ושועפט.
אוסאמה סעדי: אלף אנשים במחנה הפליטים שועפט.
אוסאמה סעדי: אנחנו קיימנו כאן דיון ואין אפילו טיפת חלב אחת לרפואה במחנה הפליטים שועפט.
יעקב מרגי: אנחנו בבינוי כיתות.
יעקב מרגי: בוא נתמקד בזה.
אוסאמה סעדי: קראנו את פסק הדין ואני מכיר את הסוגיה הזאת מכיוון שאני גר בירושלים.
אוסאמה סעדי: הנושא הזה הוא כתם שחור על מצחה של מדינת ישראל.
אוסאמה סעדי: אנחנו אומרים, אדוני, וזה לא סוף, אנחנו ברשימה המשותפת אומרים שירושלים המזרחית היא שטח כבוש וכי צריך לחול שם המשפט הבין-לאומי ויש אחריות בין-לאומית, אבל אתם במדינת ישראל, עיריית ירושלים שמתפארת בכך שהיא עירייה של כולם, אבל בפועל לא עושה כלום.
אוסאמה סעדי: מנכ"ל העירייה הנכבד אומר 3,500-4,000 כיתות, זאת מדיניות אדוני.
אוסאמה סעדי: במשך עשרות שנים הזניחו את ירושלים המזרחית, הזניחו את השכונות.
אוסאמה סעדי: איך זה יכול להיות שארבעים אחוזים מוכר לא רשמי ועשרים אחוזים פרטיים?
אוסאמה סעדי: אדוני, מצפצפים.
אוסאמה סעדי: המילה היא מצפצפים על בג"ץ.
אוסאמה סעדי: אם בג"ץ היה, כפי שאמרת, נותן להם על ביזיון בית משפט, על כל יום הפרה כמה אלפי שקלים, מזמן היו אוספים את הכסף הדרוש.
אוסאמה סעדי: כאשר ראש עיריית ירושלים רצה לעשות כוח ושרירים מול משרד האוצר, ראינו שכל המשאיות של הזבל מכל ירושלים עמדו וחסמו את הכבישים עד שקיבל 650 מיליון שקלים תוספת תקציב.
אוסאמה סעדי: למה אתם לא עושים את זה בעניין הכיתות?
אוסאמה סעדי: לכן אני אומר אדוני, לא יכול להיות שיש בכיתות 40 ו-45 תלמידים והבן שלי לומד בבית צפפא בכיתה שיש בה 45 תלמידים.
אוסאמה סעדי: סרדינים.
אוסאמה סעדי: איך זה יכול להיות?
אוסאמה סעדי: בסוף מדברים על נשירה.
אוסאמה סעדי: בטח שתהיה נשירה ובטח שלא תהיה רמת לימודים כמו שצריך.
אוסאמה סעדי: לכן, אחת מהשתיים.
אוסאמה סעדי: תחליטו.
אוסאמה סעדי: אי אפשר לתפוס את החבל משני קצותיו.
חנין זועבי: להחזיר את ירושלים.
אוסאמה סעדי: להחזיר את ירושלים.
יעקב מרגי: אתה הולך לפתרון הקל.
יעקב מרגי: אני רוצה קודם כל לבנות כיתות.
אוסאמה סעדי: אני אתך.
יעקב מרגי: מה אכפת לך לקבל את המקום בנוי?
חנין זועבי: רק תתנו.
חנין זועבי: אנחנו ניקח.
יעקב מרגי: פז כהן, נרשמת לדבר.
<פז כהן: אין לי משהו חכם להוסיף מעבר למה שנאמר כאן.
<פז כהן: כן חשוב לי להגיד שמדובר בסוף בילדים גם במגזר החרדי וגם במגזר הכללי.
<פז כהן: יושב ראש ועד ההורים בירושלים.
<קריאה: המערבית.
יעקב מרגי: אדוני, קיבלת רשות דיבור ממני?
חנין זועבי: הוא מתקן אותו.
יעקב מרגי: אל תעזרי לי בבקשה.
<פז כהן: אני כן אגיד שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם איחוד ועדי ההורים במזרח ירושלים ויש לנו למעלה מחמישים יושבי ועדי הורים במזרח ירושלים שהם חברים ועובדים אתנו.
<פז כהן: אני לא אכנס לוויכוח.
יעקב מרגי: אל תיכנס.
יעקב מרגי: זה לא המקום.
<פז כהן: בסוף מדובר בילדים שחלקם הגדול גם לא רק שאין להם מבנה ראוי אלא שהם פשוט נמצאים מחוץ למסגרת ולא נמצאים במסגרת לימודית.
<פז כהן: נמצאים אתי כאן מנהל בית ספר ויושב ראש ועד הורים שמכירים קרקעות והביאו קרקעות קיימות.
<פז כהן: הקושי של המדינה לתת אפשרות להקים בתי ספר שהם פרטיים, מה שנקרא מוכר שאינו רשמי, מהסיבות הפוליטיות המורכבות, אני חושב שהוא אחד החסמים.
<פז כהן: אני אשמח לקחת חלק ולסייע בהמשך הדיונים.
יעקב מרגי: מוסטפה.
<מוסטפא זין: שלום לך אדוני היושב ראש.
<מוסטפא זין: אני מוסטפא, אני יושב ראש ועד הורים של בית ספר אל בסמי לאוטיזם.
<מוסטפא זין: אני גם חבר בהתאגדות ועדי הורים וחבר בוועדות השמה.
<מוסטפא זין: אני רוצה להגיד לך במקום המכובד הזה שהנתונים הם מאוד קשים.
<מוסטפא זין: אני רוצה לדבר על בית הספר שלי.
<מוסטפא זין: אנחנו קרוב לשלוש שנים שולחים מכתבים לאנשים האחראים על הנושא של בית הספר וציינו שאצלנו הכול צפוף.
<מוסטפא זין: אנחנו אפילו מנצלים את החדרים שעושים בהם כל מיני פעילויות לילדים כי המצוקה היא מאוד קשה ואין לנו חדרים.
<מוסטפא זין: דרשנו בית ספר לאוטיזם ושייבנה בית ספר מיוחד לילדי עם אוטיזם כי כפי שאתה יודע, אלה ילדים מיוחדים במינם שצריכים בית ספר מיוחד.
<מוסטפא זין: עד עכשיו המענה הוא שלילי ואין לנו תשובה.
<מוסטפא זין: אני מנצל את המקום המכובד הזה לבקש שתדרוש שיזרזו את הנושא הזה שלנו .
<רוחמה גניש: אני ממשרד הכלכלה, סגנית ממונה מחוז ירושלים .
<רוחמה גניש: איזושהי נקודת אור קטנה במסגרת כלל הדיון הזה.
<רוחמה גניש: משרד הכלכלה נערך ונרתם לאור בקשתה של עיריית ירושלים להקים בית ספר לחינוך מקצועי בעיר לתושבי מזרח העיר, לתלמידים ממזרח העיר, ואנחנו נמצאים בעיצומו של הקמת בית הספר.
<רוחמה גניש: כרגע נבדקות ההצעות שהוצעו כדי לבחור זכיין יקים בית ספר לבנים במזרח העיר עוד השנה.
<רוחמה גניש: אנחנו אמורים, אם ירצה השם, כבר באפריל לפתוח את בית הספר.
יעקב מרגי: זה סביב ההפעלה והתכנים אבל לא סביב הבינוי.
<רוחמה גניש: לא בינוי.
<רוחמה גניש: אמרתי, זאת נקודת אור קטנה.
<רוחמה גניש: כרגע יש בית ספר שהקמנו לפני כשנה וחצי לבנות בבית חנינה ואתם מוזמנים לבוא, לבקר ולראות בית ספר נפלא לחינוך מקצועי.
<אמנון מרחב: ואחד שנפתח בחודש שעבר.
יעקב מרגי: יש מישהו סביב השולחן שלא דיבר ורוצה לדבר?
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: יועץ תקשורת לאיגוד ועדי הורים במזרח ירושלים, בתי הספר הערבים, איגוד שמייצג 98 אחוזים מבתי הספר במזרח ירושלים ואני גם הורה.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: באתי כהורה אבל הייתי חייב לחדד נקודה זאת.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: אין לנו שום טענה נגד איגוד ישראלי אלא שסוגיית מזרח ירושלים היא סוגיה מאוד מורכבת.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: אני באתי לכאן לבית הנבחרים כדי להגיד שאני כהורה, הרצון הטוב שלכם, כולכם, ואני לא שולל אף אחד מהאשמה, לא עוזר לי כאשר אני צריך לשלם המון כסף עבור הילד שלי שלומד בבתי ספר פרטיים והתהליכים נתקעים באיזושהי מגירה.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: לא מעניין אותי משרד הפנים, לא משרד הכלכלה ולא עיריית ירושלים אלא אני יודע שכל שנה אני מוציא שלושים אלף שקלים על חינוך הבנים שלי בבתי ספר פרטיים.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: אני הולך למשרד החינוך ואני אומר להם שיש כאן חוזר מנכ"ל, בואו תעזרו לי בזה – וזה לא רק אני אלא המון הורים – אבל שולחים אותי הביתה בלי תשובות ואומרים שלא מתערבים במלכ"ר.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: המלכ"ר מחולק לשני גורמים כאשר הראשון הוא מלכ"ר שהוא בתי ספר שאנחנו גאים בהם כתושבי מזרח ירושלים ושם אחוזי ההצלחה הם 95 אחוזים, וזה כאשר כמעט ואין להם תקציבים, והשני אלה הם בתי הספר של הוואקף שאין להם כיתות ואין להם תקציבים ושם משכורת המורים היא 3,800 שקלים לחודש ואחוז ההצלחה עולה על 92 אחוזים.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: לפני הכיתות צריך לעשות כאן עבודה מתקנת בפנים.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: אנחנו ממש דואגים לעתיד הילדים שלנו.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: עניין הקרקעות.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: אף פעם לא פנה אלינו גוף כאיגוד או כנציגי שכונות במזרח ירושלים ולא ביקש מאתנו קרקע למטרת הקמת בית ספר ולא קיבלו.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: מול כולם אני אומר שיש לי 756 דונם במורדות הר הצופים.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: אתה מוכן עכשיו לבוא ולבנות שם קריית חינוך שתפתור את כל הצפיפות במזרח ירושלים?
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: אני אחראי על מה שאני אומר.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: אני מייצג כאן את שכונת הר הזיתים ואת עיסאוויה ואני מדבר על משהו נקודתי.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: בואו נפתור את זה עכשיו אבל צריך להיות לכם רצון.
<ח'דר גבדרא אנטון דעייבס: הרצון הטוב לא לוקח את הילדים שלי לשום מקום, הרצון הטוב לא מאפשר לי לחייך.
חנין זועבי: אין רצון.
<סאמי מיעארי: המכון הישראלי לדמוקרטיה ואוניברסיטת תל אביב.
<סאמי מיעארי: התייחסות לכמה נקודות בנושא של הנתונים הסטטיסטיים של 36 אחוזי נשירה.
<סאמי מיעארי: אמנם אני חושב שזה אחוז נמוך מהאחוזים שעולים מהמחקרים שאני עושה כולל מזרח ירושלים אם ניקח בחשבון שזה כולל גם את אוכלוסיית מזרח ירושלים שלומדת לפעמים ברמאללה או באזורים שלא שייכים למזרח ירושלים.
<סאמי מיעארי: לכן אחוז הנשירה במזרח ירושלים הוא הרבה יותר מדאיג והוא הרבה יותר גבוה.
<סאמי מיעארי: אם מדברים על ההשלכות של החינוך, הרי הממשלה בתקופה האחרונה, ראינו את זה בבג"ץ, משתמשת במחקרים אקדמיים כמו למשל הריסת בתים של מפגעים כגורם לרגיעה פוליטית.
<סאמי מיעארי: אז למה לא להשתמש במחקרים שמדברים על בניית בתי ספר שגורמים לרגיעה פוליטית, גורמים לשלום ולשיפור יחסים?
<סאמי מיעארי: יש כאלה שעוסקים בנושא הזה של שיפור השירותים הציבורים של אוכלוסיות מוחלשות כמו הערבים, כמו מזרח ירושלים, והרי זה יכול לשפר את המצב.
<סאמי מיעארי: דיברו כאן על עיריית ירושלים ואני מסכים שכל הבעיה נמצאת אצלה.
<סאמי מיעארי: אני הייתי תושב מזרח ירושלים ולמדתי 12 שנים בירושלים והייתי מורה בבית ספר תיכון כך שאני יודע מה המצב המדאיג של החינוך במזרח ירושלים.
<סאמי מיעארי: אם הייתי קורא לזה, זה נושא של פצצה מתקתקת.
<סאמי מיעארי: הפתרון נמצא אצל עיריית ירושלים שממניעים פוליטיים היא לא רוצה לפתח בתי ספר ולבנות בתי ספר.
<סאמי מיעארי: אם היינו מדברים על הפתרון הקל, נכון, הפתרון הקל הוא הפתרון האידיאלי.
<סאמי מיעארי: נעזוב את זה.
<סאמי מיעארי: אבל אם לא, ואתם רוצים באמת לשפר ולהתחיל עם הפתרון הקשה, אני חושב ששמעתי בתקופה האחרונה על תכנית תקציבית של פיתוח מזרח ירושלים.
<סאמי מיעארי: האם הממשלה למשל שמה דגש על בניית בתי ספר ולמשל על בניית עוד חדרי לימוד במזרח ירושלים?
<סאמי מיעארי: הפתרון נמצא אצל ממשלת ישראל והיא זו שצריכה לעקוב אחרי עיריית ירושלים ולחייב אותה לבנות במזרח ירושלים.
יעקב מרגי: את רוצה להוסיף משהו שלא אמרת ולא נאמר?
<קריאה: זה לא עלה בסטטוס.
חנין זועבי: היושב ראש לא צנזור.
יעקב מרגי: אדרבה, רציתי שהיא תקבל חשיפה.
<קריאה: תראה את הפייסבוק.
חנין זועבי: טוב שאתה לא קורא את הפייסבוק שלי.
יעקב מרגי: אין לי פייסבוק.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם.
יעקב מרגי: במסגרת כל המגבלות שלי והשריטות שלי, אין לי פייסבוק.
<לורה ורטון: תודה רבה.
<לורה ורטון: שני דברים רציתי להגיד.
<לורה ורטון: אני יודעת שהמוקד הוא על בניית כיתות אבל - - -
יעקב מרגי: אין אבל.
יעקב מרגי: אל תברחי.
<לורה ורטון: לא בורחת.
<לורה ורטון: אני מציינת שלפי הביטוח הלאומי 85 אחוזים מהילדים במזרח העיר חיים מתחת לקו העוני וזה מתקשר לבעיה הזאת למה שהבן אדם הזה אמר כי בין היתר הורים מוציאים אלפי שקלים, לפעמים עשרות אלפי שקלים, על בתי ספר כי העירייה לא מספקת להם לימודים.
<לורה ורטון: רציתי להסביר, אם זה לא היה מובן, לגבי המגרשים, למה העירייה מתחמקת.
יעקב מרגי: זה היה מובן.
<לורה ורטון: אני אתן לך דוגמאות.
יעקב מרגי: דוגמה אחת.
<לורה ורטון: דוגמה אחת.
<לורה ורטון: העירייה עכשיו מפקיעה קרקעות כדי להרחיב איזה מגרש ליד איזה בית של מתנחלים שנקרא בית יהונתן כדי שהאוטובוס שבא לאסוף את הילדים ולהביא אותם לבית הספר, יהיה לו יותר מקום להסתובב.
<לורה ורטון: בדברים כאלה העירייה כן מתעסקת.
<לורה ורטון: אני למדתי בצבא שאומרים אין לא יכול אלא יש לא רוצה.
<לורה ורטון: אני חושבת שיש לנו כאן דוגמה קלאסית לעניין הזה.
יעקב מרגי: הדוגמה היא לא רוצה ולא לא יכול.
<לורה ורטון: אין דבר כזה לא יכול אלא יש לא רוצה וזאת הבעיה כאן.
יעקב מרגי: רבותיי, אני אסכם את הדיון.
יעקב מרגי: תתפלאו לשמוע, אין לי הרבה מה לומר לכם.
יעקב מרגי: קודם כל, תוך שלושים ימים תהיה כאן ישיבה נוספת והפעם יהיה משרד האוצר כדי שלא יהיו תירוצים.
יעקב מרגי: יש פתגם במרוקאית שאומר שהשקרן והגנב נותנים לך תירוצים, לך אתו עד פתח הבית, עד שייגמרו לו התירוצים.
יעקב מרגי: אנחנו נלך אתכם משרדי הממשלה עד שייגמרו לכם התירוצים.
יעקב מרגי: עד שייגמרו לכם התירוצים.
יעקב מרגי: תוך שלושים ימים יהיו כאן דיון נוסף.
יעקב מרגי: משרד האוצר, גם הצד הכספי, התקציבי, גם אגף התקציבים וגם מינהל התכנון שעבר לרשותכם.
יעקב מרגי: משרד הפנים גם הוא יהיה כאן.
יעקב מרגי: נראה אותו כמה הוא יודע לפקח על הפעולות.
יעקב מרגי: תהיה כאן עיריית ירושלים על כל אגפיה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שאני אדרוש לראות את כל עתודות הקרקע הזמינות כדי להיכנס לזה.
יעקב מרגי: כל מה עשתה עיריית ירושלים בתחום הבינוי מבורך אבל זה לא כלום.
יעקב מרגי: זאת טיפה בלב ים לעומת הצרכים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, משרד החינוך, לא תוכלו לרחוץ בניקיון כפיכם.
יעקב מרגי: אתם הרגולטור, אתם הריבון בתחום כל מה שקשור לחינוך שזה כולל הכול ובוודאי הבינוי.
יעקב מרגי: אי אפשר לחכות שיקרה נס ומישהו יזמין לנו איזה אי בלב ים בתוך העיר ירושלים שאין בה ים וניסים לא קורים.
<אמנון מרחב: אדוני, אני רק מבקש להזכיר את המחסור בכיתות בכל המגזרים.
<אמנון מרחב: יש לנו מחסור בכיתות בכל המגזרים.
יעקב מרגי: על המגזר החרדי נקיים דיון נפרד.
חנין זועבי: אבל יש אסון במגזר הערבי.
יעקב מרגי: חנין, את לא צריכה כל הזמן להגיב.
יעקב מרגי: על המגזר החרדי יהיה דיון נפרד.
יעקב מרגי: אחרי שאשיג את התקן ממשרד האוצר לתת למשרד החינוך כדי שייתן לי את הנתונים, אז נקיים דיון.
יעקב מרגי: אמנון, שמעתי הכול.
יעקב מרגי: תאמין לי, לא נפקד מאוזני שום דבר.
יעקב מרגי: שמעתי הכול.
יעקב מרגי: אני חוזר ואומר, תוך שלושים ימים יהיה דיון נוסף בהשתפות משרד האוצר, כולל מינהל התכנון ואגף התקציבים, בהשתתפות משרד המשפטים כולל מחלקת הבג"צים.
יעקב מרגי: אני אוהב לשמוע את מחלקת הבג"צים ואני רוצה לשמוע אותם כאן.
יעקב מרגי: אמרתי, בהשתתפות עיריית ירושלים על כל אגפיה, כאשר כל מי שנוגע כהוא זה בבינוי, באיתור קרקעות, אני רוצה לשמוע אותו.
יעקב מרגי: אנחנו לא נעזוב את הנושא.
יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה ועוקבת בדאגה אחרי הנתון הזה של 36 אחוזים מתלמידי מזרח ירושלים שלא מסיימים 12 שנות לימוד.
<אמנון מרחב: זה לא הנתון.
<אמנון מרחב: פחות מ-13 אחוזים.
<קריאה: מעל 36 מצטבר.
<קריאה: אלה נתונים שלכם.
<קריאה: נתונים של מדור פרט.
<אמנון מרחב: אלה לא הנתונים.
יעקב מרגי: אלה לא הנתונים?
יעקב מרגי: אני מבקש לקבל את הנתונים.
<אמנון מרחב: הנה, מנהלת אגף חינוך ערבי תגיד לך מה הנתון.
יעקב מרגי: את יכולה לתקן את הנתון?
<לארה מובראכי: כן.
<לארה מובראכי: ממוצע הנשירה הוא 13 אחוזים.
יעקב מרגי: לשנה.
חנין זועבי: כן, לשנה.
חנין זועבי: זה מצטבר.
<לארה מובראכי: ממוצע הנושרים מכיתה ז' עד כיתה י"ב, 13 אחוזים.
יעקב מרגי: לשנה?
יעקב מרגי: מצטבר לכל שנת לימודים?
<לארה מובראכי: מצטבר.
<לארה מובראכי: אחוז הלא מסיימים את כיתה י"ב הוא 33 אחוזים.
יעקב מרגי: אמנון, רצית הבהרה, הנה הבהרה.
יעקב מרגי: הוא לא מת, רק הרגו אותו.
יעקב מרגי: זה אותו הדבר.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, רבותיי, כל נתון שייזרק פה עכשיו בסיכום, לא משפר את המצב העגום.
יעקב מרגי: המצב הוא עגום.
<קריאה: אדוני היושב ראש, כל המוסיף גורע.
<קריאה: זה מעוות את התמונה כאשר אנחנו שומעים על אחוזים כל כך נמוכים.
<קריאה: אני לא מאמין לנתון הזה.
חנין זועבי: זה לא אחוז נמוך.
<קריאה: היא מדברת על 13 אחוזים.
<אמנון מרחב: אגב, זה כולל את המוכר שאינו רשמי.
<אמנון מרחב: כמה נושרים אצלכם במוכר שאינו רשמי?
יעקב מרגי: אמנון, אתה לא עונה.
חנין זועבי: 95 אחוזי הצלחה.
יעקב מרגי: משרד החינוך, עיריית ירושלים, משרד האוצר, בדיון הבא אני מבקש לקבל תשובות.
מירב בן ארי: אני חברת הכנסת מירב בן ארי, אני אחליף את חבר הכנסת יעקב מרגי, יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.
מירב בן ארי: היום ה-13 בינואר 2016, ג' בשבט תשע"ו.
מירב בן ארי: ועדת החינוך דנה בהצעה לסדר היום בנושא: קמפיין עידוד ההימורים של מפעל הפיס של חברי הכנסת: רועי פולקמן וחברת הכנסת מרב מיכאלי.
מירב בן ארי: מי שמעוניין לדבר וטרם נרשם יכול להירשם אצל מנהלת הוועדה יהודית.
מירב בן ארי: כמו שמתנהלים תמיד בוועדת החינוך אנחנו נתחיל עם חברי הכנסת המציעים, בבקשה חברת הכנסת מרב מיכאלי.
מירב בן ארי: חבר הכנסת רועי פולקמן, אני יודעת שהוא ג'נטלמן והוא חברי לסייעה.
מרב מיכאלי: אין פה מקום לג'נטלמניות.
מירב בן ארי: אני מכירה את הנפשות הפועלות.
מירב בן ארי: בבקשה חבר הכנסת פולקמן.
רועי פולקמן: תודה על קיום הדיון היום.
רועי פולקמן: אני שמח על השותפות בעניין של מרב וגם של מירב.
רועי פולקמן: בימים האחרונים ראיתי נתונים שהקמפיין המאוד אפקטיבי של מפעל הפיס זכה להיות אחד הקמפיינים המובילים לשנת 2015, כך ראיתי בדירוג שלא אחת מחברות דירוג הקמפיינים, או איך זה נקרא - -
מירב בן ארי: זה פרס?
רועי פולקמן: דורג כאחד הקמפיינים המובלים לשנת 2015.
רועי פולקמן: אין ספק שמדובר בקמפיין מוצלח שיווקית.
רועי פולקמן: יחד עם זאת אני אגיד שהוא, כמו שתמיד קמפיינים האלה מעוררים הרבה סימני שאלה.
רועי פולקמן: הפעם במיוחד אני חייב לומר שהיה לי קושי עם הקמפיין של מפעל הפיס.
רועי פולקמן: תמיד יש לי קושי עם הקמפיינים האלה, אבל הפעם במיוחד, בין השאר בגלל אותו פרק בקמפיין שדיבר על להמר, אבל באחריות.
רועי פולקמן: בעיניי יש משהו, אני אגיד את זה בנימה עדינה, קצת מתחסד בקריאה להגיד: 'תראו חברים, אנחנו קוראים לכם להמר.
רועי פולקמן: אנחנו בעצם לא עשינו את המהלכים הנדרשים'.
רועי פולקמן: אני תכף אגיד מה הם עשו כדי למנוע שההימורים לא יעשו באחריות.
רועי פולקמן: אם כבר מדינת ישראל החליטה שצריכים להיות הימורים חוקיים במדינת ישראל, אני לא מערער על הקביעה הזאת.
רועי פולקמן: יש דיון שצריך לקיים אותו ואני מבין שעומדים לקיים אותו בעניין מה היקף ההימורים החוקיים הרצוי בישראל ומה היחס בין הימורים חוקיים לבלתי חוקיים.
רועי פולקמן: הטענה הזאת מוכרת לי, אני מכיר אותה.
רועי פולקמן: יחד עם זאת התופעה שמדאיגה אותנו, בחלק ממנה אני לא אתעסק, מתעסקים בזה כאן אחרים, שהוא ההימורים של בני נוער.
רועי פולקמן: לכאורה אין כאן סוגיה.
רועי פולקמן: כבר היום זה אסור על פי חוק והבעיה כאן היא אכיפה.
רועי פולקמן: עוד פעם, הקמפיין בוודאי לא מקל על העניין, אבל לצורך העניין כאן ברור איפה הדברים עומדים.
רועי פולקמן: אני כן אדבר רגע על המבוגרים ועל סוגיית האחריות ועל הקריאה בקמפיין.
רועי פולקמן: שנים מדברים על העניין הזה של ניצול יתר של הימורים ושל כניסה לחובות ועל התופעה הזאת שבא אדם לוקח את קצבת הילדים שלו בבנק הדואר, עובר את הכביש ומהמר ושורף את כל הקצבה החודשית שלו.
רועי פולקמן: תופעת ההתמכרות הזאת היא ידועה והיא יודעה במפעל הפיס, לא רק במפעל הפיס, גם ב"טוטו".
רועי פולקמן: אבל ש-30% מהכנסות מפעל הפיס מגיעות מאותם הימורים שהם הממכרים וגם שהם בלתי מזוהים במכונות המזל ובכרטיסי הגירוד.
רועי פולקמן: בלי להרחיב יותר מדי על הדבר הזה, אני לא חושב שזה לגיטימי שמפעל הפיס יצא בקמפיין בקריאה לאחריות לפני שהוא עושה את הצעדים המינימליים הנדרשים כדי לוודא שאכן יש את הכלים למנוע את ההימורים האלה ואת הניצול לרע.
רועי פולקמן: הדברים הם ידועים, הם מונחים.
רועי פולקמן: עמיתתי, מרב מיכאלי, תוסיף את הזווית שהיא רואה את הדברים.
רועי פולקמן: אני אומר, מבחינתי שני דברים מידיים צריכים להיות מבוצעים.
רועי פולקמן: אחת, לא יכול להיות שיהיה הימור חוקי במדינת ישראל בלי כרטיס שחקן.
רועי פולקמן: טענו בפניי שאלו הגבלות משפטיות וענייניות.
רועי פולקמן: אין סיבה, הזיהוי הזה של 4 ספרות קיים ברוב ההימורים של מפעל הפיס, צריך להחיל את זה על הטוטו, על מכונות המזל ועל כרטיסי הגירוד.
רועי פולקמן: אחת.
רועי פולקמן: שתיים, יש עם זה סוגית ה-limit, אני כמובן אשמח שתהייה פה אמירה ברורה גם של מפעל הפיס שהוא תומך בעניין הזה, לפחות כך אמר לי היושב ראש.
רועי פולקמן: אני אשמח לשמוע גם לפרוטוקול שמפעל הפיס תומך ויסייע במהרה לקדם את המהלך הזה שיהיה limit.
רועי פולקמן: אדם יקנה כרטיס שחקן ולא בעת ההתמכרות, בעת שהוא יושב מול מכונת המזל או בכרטיס הגירוד ידע לומר 'אני יכול להוציא 200 או 300 שקל על הימורים, זה מה שיהיה.
רועי פולקמן: מצד אחד לא פטרנליזם של כמה, אתה תקבע, אבל זה לא יעשה בלהט הרגע ויופסקו ההימורים האלה בלי זיהוי ובלי limit.
רועי פולקמן: נראה לי שזה דבר בסיסי, נראה לי שלא צריכה להיות פה מחלוקת.
רועי פולקמן: אני אשמח שתהייה פה אמירה ברורה של מפעל הפיס שהוא תומך בזה.
רועי פולקמן: על השאלות הגדולות הנוספות צריך לדון בהם, על גודל ההיקף ההימורים וכדומה.
רועי פולקמן: זה לפחות הדבר הבסיסי שהייתי שמח שנצא איתו, הכרזה ברורה.
רועי פולקמן: אני בטוח שזה המינימום ואני בטוח שלחברת הכנסת מיכאלי יש דרישות והצעות וחשיבה נוספת.
רועי פולקמן: בעיניי ה- limit וכרטיס השחקן מידית בשנת 2016 זו דרישת המינימום.
רועי פולקמן: תודה רבה.
מירב בן ארי: תודה רבה חבר הכנסת פולקמן.
מירב בן ארי: בבקשה חברת הכנסת מרב מיכאלי.
מרב מיכאלי: תודה רבה גברתי.
מרב מיכאלי: קודם כל אני אתנצל שאני אצטרך לצאת ב-חמש דקות לעשר כי יש בוועדת כספים דיון על כספים ניצולות וניצולי שואה נזקקים, אנחנו מטפלות בזה לאורך שנים.
מרב מיכאלי: אני אצטרך ללכת ואני מתנצלת על זה מראש.
מרב מיכאלי: קודם כל לחזק את ידיו של חבר הכנסת פולקמן שבאמת יזם את ההצעה הזאת לסדר ובזכותו אנחנו מדברות ומדברים כאן היום.
מרב מיכאלי: אני רוצה להתחיל מהסוף ולומר שעוד מעט יבואו נציגי מפעל הפיס ונציגות מפעל הפיס ויגידו כמה דברים טובים ונהדרים עושה מפעל הפיס: בונה כיתות לימוד ובונה מרכזים קהילתיים וממן כל מיני פעילויות טובות ונפלאות, תורם לתרבות ותורם לחינוך ותורם ותורם ותורם.
מרב מיכאלי: השאלה על חשבון ועל חשבון מה ובאיזה אופן.
מרב מיכאלי: הכסף הזה מגיע מהתמכרויות להימורים.
מרב מיכאלי: אנחנו לא מדברות על הגרלה של פעם בשבוע – בכיף מה שנקרא.
מרב מיכאלי: מה שהיה נקרא הדבר התמים הזה של כאילו ממלאות "לוטו" פעם בשבוע, "טוטו" למעשה, הגרלה, ממש נחמד מאוד.
מרב מיכאלי: אנחנו מדברים ומדברות על תעשייה שמכניסה מיליארדים, שמביאה להתמכרות של ציבור, אמת שחלקו הגדול זה דווקא הציבור היותר מוחלש והיותר מוחלשת במדינת ישראל.
מרב מיכאלי: אנחנו מכירות את התופעה הזאת של לוקחות ולוקחים את הכסף של ביטוח לאומי מהדואר וחוצים את הכביש למקומות שבהם אפשר לשבת לאורך שעות ופשוט לגמור את כל הכסף.
מרב מיכאלי: אם אמר חברי חבר הכנסת פולקמן שהמינימום זה הזיהוי, בעיניי המינימום אגב, קודם כל ביטול מכונות ההימורים האלקטרוניות של מפעל הפיס.
מרב מיכאלי: אלה מכונות שאומנם אחראיות לרבע מהרווח של מפעל הפיס, אני לגמרי מבינה את הכאב בכיס, אבל מצד שני הן הדבר הכי ממכר, הן הדבר הכי קשה לשליטה ולהגבלה, הן הדבר שהכי קל לבלבל אותו עם מכונות לא חוקיות, עם הימורים לא חוקיים.
מרב מיכאלי: בדרך כלל, מהנתונים שקיבלנו ממשטרת ישראל, המפעילים הזכיינים של מכונות החוקיות והזכיינים של המוכנות הלא חוקיות יש חפיפה של עד 80% ביניהם.
מרב מיכאלי: זה דבר פסיכי לגמרי.
מרב מיכאלי: בגדול המכונות הן אותן מכונות בשונה למשל ממה שרואים ב"טוטו", שלפחות אתה בוחר איזו קבוצה, פה זה הכול, זה דימויים, זה מרצד, זה מהיר, הסיפוקים המידיים הם בשמיים, האדרנלין הוא בשמיים וככה ההתמכרות חזקה פי כמה וכמה, וגם אובדן הכסף פי כמה וכמה.
מרב מיכאלי: כשאנחנו מדברים על המצב בעצם אנחנו מדברות על מיסוי.
מרב מיכאלי: המדינה בונה כיתות לימוד או מרכזים קהילתיים ומה שלא יהיה הכסף הוא איזה סוג של מיסוי עקיף, אבל הכי לא פרוגרסיבי שיש.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, הכי הפוך, הכי לקחת ממי שלא יכולות ולא יכולים להרשות לעצם את הדבר הזה וכאילו להציג את זה שזה לטובה.
מרב מיכאלי: עכשיו, בטח שבניית כיתות לימוד זה דבר טוב, אבל לא יכול להיות שהכסף יבוא מהתמכרות להימורים.
מרב מיכאלי: אנחנו חייבות וחייבים, רועי, דיברת בצדק על הגבלה ואמרת מה יהיה סדר גודל ההימורים החוקיים ומה יהיה סדר הגודל של הימורים לא חוקיים – הימורים לא חוקיים הם לא חוקיים!
מרב מיכאלי: נקודה וצריך לאכוף את החוק נגדם ולא צריך בכלל לקיים את הדיון הזה.
רועי פולקמן: על זה אין ויכוח.
מרב מיכאלי: הבעיה לצערי שגם מפעל הפיס, זה שוב לפי מחקר שהזמנתי וקיבלתי מהממ"מ.
מרב מיכאלי: , לא עומד בתנאי הרישיון שלו.
מרב מיכאלי: הוא מחויב להחזר של 90% מכספי ההימורים – הוא לא עומד בהחזר הזה.
מרב מיכאלי: הוא לא עומד בעוד כל מיני כללים שתנאי הרישיון שלו מחייבים.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, - - -
קריאה: החזר ממה?
מרב מיכאלי: החזר זכיה.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, את מהמרת וכמה תקבלי חזרה בממוצע, לא את אישית ספציפית כמובן.
מרב מיכאלי: 70% על 90% וזה מגיע לסביבות ה-50%.
מירב בן ארי: לפי המחקר של הממ"מ?
מרב מיכאלי: של הממ"מ הוא מפורסם, הוא נגיש.
מרב מיכאלי: קיבלנו אותו לפני חצי שנה או סדר גודל כזה.
מרב מיכאלי: אפשר למצוא אותו באתר הממ"מ מחקר מאוד מרתק שבו אפשר, אגב, אני רואה שנמצא פה נציג המשטרה, אני אשמח שהמשטרה תגיד את דברה בעניין הזה כי דברה חשוב וחמור ולצערי לא נשמע מספיק.
מירב בן ארי: אדוני, אתה נציג המשרד לביטחון פנים.
טל ברוורמן: אני נציג המשטרה לצורך לחקירות.
מרב מיכאלי: צריך להגיד שלפי המחקר גם משרד האוצר, לא עמד במחויבותו ולפני שנתן את הרישיונות האלה לא נועץ במשטרה לפני, מה שהייתה חובה לעשות ולא עשה למרבה הצער.
מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד גברתי לפרוטוקול, המכונות, יש את הדיון הגדול בהימורים של מפעל הפיס, מפעל הפיס פועל מתוקף החרגה ב"חוק העונשין".
מרב מיכאלי: צריך לעשות כוכבית ולהגיד שאין חוק למפעל הפיס, כל הדבר המטורף הזה פועל מתוקף החרגה ב"חוק העונשין" ולא מתוקף איזה חוק שסדיר בכלל את הפעילות שלו.
מרב מיכאלי: המכונות הן עוד החרגה על החרגה.
מרב מיכאלי: זאת אומרת, הן כאילו סעיף בפני עצמו.
מרב מיכאלי: כל מה שצריך לעשות כדי לפעול במכונות האלה שפגיעתן כל כך רעה, זה לבטל את הרישיון הספציפי הזה.
מרב מיכאלי: זה לא מסובך אפילו מבחינת ההתנהלות החוקית.
מרב מיכאלי: הצעת החוק שלנו בעניין הזה תלויה ועומדת בוועדת השרים.
מרב מיכאלי: היא נפלה בוועדת שרים והשר דרעי הגיש עליה ערר, כך שהיא תלויה ועומדת בדיון בערער.
מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שוב, אני מבינה את אובדן ההכנסות שיהיה כאן, אבל אובדן ההכנסות הזה הוא הצלת חיים.
מרב מיכאלי: אשכרה הצלת חיים של משפחות שלמות.