GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: יש שם אמירות שלהערכתי טפחו לנו על הפנים ותכף נשמע את אנשי משרד החינוך על לפני כשלושה-ארבעה חודשים, מורים בבית הספר בהם חשדו - נשמע מה התפתח מאז – בהפצה של האידיאולוגיה של דאעש.
מאיר כהן: אסור לנו לעצום עיניים.
מאיר כהן: המפגע יצא מחורה מאותו מקום שהמורים חינכו בבית הספר.
מאיר כהן: יש לנו שתי אפשרויות.
מאיר כהן: אפשרות אחת היא לבוא ולשים את כולם בצד אחד ולהפוך את האוכלוסייה הבדואית, שהיא אוכלוסייה של אזרחי מדינת ישראל והם מופלים לרעה ואני מתבייש בזה שהמדינה היהודית מרשה לעצמה שאנשים יגורו בפחונים בתת תנאים, אבל צריך לעשות הפרדה ברורה בין זה, בין החובה שלנו האזרחית, המוסרית והיהודית למגזר הבדואי לבין החובה שלנו כמדינה ריבונית לא לאפשר גידולי פרא כאלה בשום מקום.
מאיר כהן: במצב קשה, במצב סוציו אקונומי קשה, עוני ואבטלה, אין בזה דבר וחצי דבר לשמש כאליבי לאנשים שמצטרפים לדאעש והם אזרחי מדינת ישראל.
מאיר כהן: לכן ביקשתי את הדיון הזה אדוני היושב ראש ואני מודה לך מראש על כך שאתה נענית.
מאיר כהן: אני חייב להגיד שאני לא חבר ועדת החינוך אבל אני מלא הערכה לדיונים שמתקיימים כאן, על המסקנות שיוצאות ועל הליווי והבקרה שאכן המסקנות מכאן יבוצעו.
איתן ברושי: מי שהיה ראש עיריית דימונה, הוא חבר כבוד כאן בכל מקרה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, המציעה הבאה.
אורן אסף חזן: חזרה אלינו מהכפור.
מירב בן ארי: בוא נגיד שייצגנו את ישראל בצורה הכי טובה.
מירב בן ארי: ייצגנו את ישראל בצורה אחרת מחנין זועבי, זה בטוח.
אורן אסף חזן: חנין זועבי לא מייצגת את ישראל.
יעקב מרגי: אורן, אנחנו בוועדת החינוך.
מירב בן ארי: בואו נתקדם לטובת הדיון אליו התכנסנו.
מירב בן ארי: קודם כל, אני מודה לחבר הכנסת מאיר כהן שהעלה את הנושא החשוב הזה וכמובן על כך שהצטרפתי אליו לסיור של השדולה למען צמצום הפערים בחינוך שהוא מוביל אותה בכנסת וכך גם נחשפתי יותר לעומק למה שקורה במגזר הבדואי, וגם שלחתי אליך בקשה לקיים כאן דיון בנושא בהמשך לסיכום שלנו.
מירב בן ארי: דיברתי עם יהודית על הנושא הבדואי, אמרתי שנעלה את זה גם היום כדי שגם הוועדה הזאת תחשוב על איזשהו פתרון.
מירב בן ארי: אני שמה בצד לרגע את העניין הזה שאני בטוחה שכל מי שנמצא כאן קרא את הכתבה ב"ישראל היום, שמציגה את אותם חמישה מורים, את העונש שמשרד החינוך נתן להם, ובצדק.
מירב בן ארי: אגב, אם כבר מדברים על הכנס שבו הייתי, הנושא עליו דיברתי הוא הרשות הפלשתינאית במערכת החינוך.
מירב בן ארי: אני נותנת את זה כהערת אגב כי גם ישבתי וקראתי.
מירב בן ארי: בואו נדבר על הפזורה הבדואית.
מירב בן ארי: אתה נכנס לבית ספר בפזורה הבדואית - אגב, אני ממליצה לוועדת החינוך לצאת לסיור שם – ואתה מדבר עם תלמידים ואף אחד לא מבין עברית.
מירב בן ארי: אני מדברת על תלמידים בכיתה ח' בבית ספר ברהט.
מירב בן ארי: בית ספר מקסים, מדהים, יפה, מתוחזק יפה, הם עושים שם חווה אורגנית בה הם מגדלים עציצים, כמובן יש שיתוף פעולה עם הטכניון שהוא שיתוף פעולה מדהים.
אוסאמה סעדי: את יודעת למה הם לא מדברים עברית?
מירב בן ארי: שאלתי אותם.
אוסאמה סעדי: כי מלמדים דקדוק אבל לא מדברים עברית.
מאיר כהן: לא מלמדים מקצועות בעברית.
אוסאמה סעדי: לא משתמשים בשפה.
אוסאמה סעדי: כשהיא אומרת שהיא הולכת לרהט ותלמידי כיתה ח' לא מדברים עברית, אני רוצה להתייחס.
אורן אסף חזן: לא מלמדים בעברית.
אורן אסף חזן: זה לא שלא מלמדים עברית.
יעקב מרגי: אני מבקש בלי קריאות ביניים.
יעקב מרגי: הדיון הוא רציני מדי וכולנו כאן לא כדי לשחרר קיטור אלא כדי לעזר, לסייע, להביא תובנות מהדיון ואני אומר לכם שנביא אבל תנו לי.
יעקב מרגי: אני מאמין שיש לך תשובות ואני מאמין שאתה יודע אבל תן לה לסיים את הדברים שלה ואתה ברשות הדיבור שלך תתייחס, ואם תרצה להוסיף, תוסיף ואף אחד לא יפריע לך.
יעקב מרגי: אי אפשר על כל קריאת ביניים לפתח דיון משנה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה את זה.
יעקב מרגי: אמרתי שאין קריאות ביניים.
מירב בן ארי: ברשותכם, אני אסיים את הדברים שלי.
מירב בן ארי: למה הם לא יודעים עברית במדינת ישראל ב-2015, ילדים בכיתה ח' שגר בפזורה הבדואית, אני לא באתי לשאול את חברי הכנסת אלא את זה אני רוצה לשאול את משרד החינוך.
מירב בן ארי: הסיבות האידיאולוגיות, פוליטיות, לא מעניינות אותי.
מירב בן ארי: אני אגיד לכם את האמת, אני שומעת אתכם מספיק.
מירב בן ארי: אני רוצה לדעת איך ילד שלומד בבית ספר יסודי או בחטיבה במדינת ישראל לא יודע לתקשר אתי.
מירב בן ארי: עזבו לכתוב דקדוק אבל לדבר אתי בעברית הוא לא יודע.
מירב בן ארי: באמת, בעיני זה דבר שהוא לא מקובל ואני רוצה שוועדת החינוך תקבל תשובות שיסבירו איך זה קורה.
מירב בן ארי: בעניין הזה אני רוצה להסביר משהו שגם אני וגם חבר הכנסת כהן נתקלנו בו.
מירב בן ארי: ההשלכות הן הרות אסון, ולמה?
מירב בן ארי: כי בסף אנחנו מגיעים לכך – כך אמרו לנו - ש-3,000 סטודנטים לומדים את התואר הראשון שלהם ברשות הפלשתינית ואלף סטודנטים לומדים בירדן.
מירב בן ארי: זה בגלל שהם לא יודעים עברית ולכן אין מצב לעשות פסיכומטרי, עם תעודת הבגרות שלהם מראש הסיכוי שלהם להגיע ללימודים קטן.
מירב בן ארי: אין לך סיכוי ללמוד באוניברסיטה או במכללה במדינת ישראל ולכן הם לומדים באקדמיה אחרת ובאקדמיה האת מחנכים אותם, מה שנקרא, פחות לבן גוריון אלא יותר למנהיגים איסלאמיסטים אחרים.
מירב בן ארי: אני אומרת לך, ואנחנו תמיד אומרים את זה בוועדה הזאת, שבסוף הכול מתחיל בחינוך.
מירב בן ארי: אם ילד לא יודע לדבר עברית – אני לא מדברת על לקרוא ולכתוב – הוא לא מסוגל להיכנס לאוניברסיטה כאן והוא לא מסוגל ללכת למכללה.
מירב בן ארי: אגב, שלא לדבר על אחוז נשירה גבוה.
מירב בן ארי: אני באמת מנסה להבין האם יש לנו איזשהו פתרון במערכת החינוך.
מירב בן ארי: סיפרתי גם למאיר ודיברנו על זה, יצאתי מהמקום ושני הדברים הכי מתסכלים בסיור הוא האחד, שהם לא מדברים אתך עברית, ודבר שני הוא שאנחנו מאבדים כל שנה 4,000 סטודנטים למערכת אחרת כאשר 3,000 הולכים ללמוד ברשות הפלשתינית ואלף הולכים ללמוד בירדן.
מירב בן ארי: אלה אזרחי מדינת ישראל.
מירב בן ארי: אני מדברת עכשיו על הבדואים.
יעקב מרגי: הפנו עכשיו את תשומת לבי לכך שחבר הכנסת עודד פורר הוא המציע החמישי.
יעקב מרגי: רשות הדיבור לך.
עודד פורר: אני הגשתי הצעה דומה ואז הצמדנו אותה להצעה הזאת.
עודד פורר: קצת צר לי על הנוכחות הדלה של המוזמנים.
יעקב מרגי: אבל האיכות קובעת.
עודד פורר: האיכות היא טובה.
איתן ברושי: יש כאן מישהו מהבדואים.
<קריאה: אין כאן בדואי אחד.
יעקב מרגי: הם לא צריכים להתנצל על זה.
יעקב מרגי: אנחנו לא מאשימים אותם.
איתן ברושי: הם הוזמנו?
<קריאה: צריך לשמוע מה הם אומרים.
מירב בן ארי: אנחנו שמענו אותם.
מירב בן ארי: היינו שם יום שלם.
מירב בן ארי: אנחנו צריכים את התגובה של משרד החינוך.
מירב בן ארי: אותם כבר ראינו.
<עמירה חיים: רהט זה ישוב אחד.
מירב בן ארי: הייתה שם גם המפקחת.
מירב בן ארי: נמצא כאן דוקטור אלהיב ממשרד החינוך והוא יכול לדבר גם בשם הבדואים.
עודד פורר: אני חושב שמדינת ישראל בשלושים השנים האחרונות ויתרה על הנגב באופן כללי ובתוך זה היא גם ויתרה על המגזר הבדואי כמגזר שהיה מגזר תורם, משרת, חלק שתמיד ראינו בו אחים לנשק בכל המובנים.
עודד פורר: כל הזמן אני מדבר על האמרה המוכרת של ז'בוטינסקי - גאון, נדיב ואכזר.
עודד פורר: כולם מתייחסים לאכזר, אבל בואו נדבר על הנדיב.
עודד פורר: הנדיב אומר שהידידים שלך, אתה צריך להיות נדיב אליהם והמדינה לא ידעה להיות נדיבה אליהם ולא ידעה להתייחס לידידים כאל הידידים.
עודד פורר: מהצד השני היא ויתרה על שלטון החוק בישובים האלה.
עודד פורר: אין חוק בנגב.
עודד פורר: זה מערב פרוע.
עודד פורר: אין שם משטרה, אין חוק.
עודד פורר: אני לא אכנס עם הרכב שלי לחלק מהישובים שם כי אני גם לא יודע איך אני אצא משם.
עודד פורר: הוויתור הזה, ואולי חלק ממנו הוא הוויתור על מערכת החינוך בנגב, לצערי.
עודד פורר: זאת התחושה.
עודד פורר: כשאני מסתכל על הירידה באחוזי הגיוס במגזר הבדואי בעשרים השנים האחרונות, הירידה באחוזי הגיוס היא נגזרת ושואבת את הירידה הזאת ממצב החינוך או לאן מכוונת מערכת החינוך במגזר הבדואי.
עודד פורר: אני יודע שמשרד החינוך ומערכת החינוך סובלים ממחסור במורים דוברי ערבית, ותתקן אותי מנהלת המחוז אם אני טועה, אבל יש מחסור במורים דוברי ערבית.
עודד פורר: בשנים האחרונות יש יבוא של מורים דוברי ערבית מהצפון לנגב.
עודד פורר: אני שומע על הפלג הצפוני של התנועה האיסלאמית כמממן הסעות ונסיעות של מורים כדי שירדו ללמד בנגב.
עודד פורר: זה הוויתור שלנו.
עודד פורר: זה הוויתור שלנו על האוכלוסייה הזאת כי אם מגיע מורה מהפלג הצפוני של התנועה האיסלאמית, אז אני יכול לנחש מה הוא מלמד.
עודד פורר: אני לא יודע מה הוא מלמד ו אני גם לא אבין כי הכול בשפה הערבית, אבל אני יכול לנחש מה הוא מלמד.
עודד פורר: על אחת כמה וכמה כשאני מסתכל על מה קורה בבתי הספר התיכוניים.
עודד פורר: בתי הספר התיכוניים במדינת ישראל הם בתי ספר שהרשויות מפעילות באמצעות רשתות שהן רשתות עצמאיות.
עודד פורר: קשה לנו לדעת, או לפחות לי היה קשה גם לקבל ולנסות להבין, מה קורה בבתי הספר התיכוניים ואיך מפקחים על התכנים שנלמדים שם.
עודד פורר: יש אירועים שהם אירועי טרור או אירועי איבה או שיש אירועים שמצריכים כניסה, בכל מערכת החינוך במדינת ישראל נכנס המחנך ומדבר על משהו שקרה, כמו למשל על אירוע שאנחנו מציינים עשרים שנים לרצח רבין.
עודד פורר: אני לא יודע מה עשו בבתי הספר התיכונים במגזר הבדואי והאם דיברו על העניין הזה ואם אלה אזרחי מדינת ישראל, האירוע הזה הוא אירוע שרלוונטי גם אליהם.
יעקב מרגי: בדקנו שאצלנו כולם דיברו?
עודד פורר: גם לא.
אורן אסף חזן: לך מותר לתת קריאת ביניים אבל ההערה נכונה.
עודד פורר: ההבדל הוא שאצלנו אתה עוד יכול לבדוק ושם אני לא יכול לבדוק.
מירב בן ארי: יש לך טעות.
מירב בן ארי: לגבי יום רצח רבין, אני רוצה להגיד לך שגם אני הופתעתי אבל גם אצלנו במדינת ישראל, במוסדות מוכרים – עזוב את המוכר שאינו רשמי – זה לא היה.
יעקב מרגי: אני אומר לך שהוועדה קיימה דיון מיוחד ונשאלתי למה אני מקיים את הדיון.
עודד פורר: אני רוצה כאן להפנות שאלה למשרד החינוך והייתי רוצה לקבל את התשובות.
עודד פורר: איך המשרד מפקח על התכנים בבתי הספר בוודאי אבל עוד יותר בבתי הספר התיכוניים שם מלמדות הרשתות העצמאיות והאם יש איזושהי בדיקה מי הם המורים שמלמדים, מה ההכשרה שלהם, מה ההשכלה שלהם וגם מה הזיקה שלהם למדינת ישראל.
עודד פורר: האם מי מהם שירת שירות אזרחי לאומי או צבאי כי יש לזה השלכה.
עודד פורר: אני חושב שדווקא בהקשר הזה ובגלל זה היוזמה שלך, אני מברך עליה, לקיים ישיבה של ועדת החינוך ברהט ובכלל לעשות שם סיור ולראות את כל מה שקורה באזור הזה.
איתן ברושי: משפט אחד ואני נאלץ לצאת.
איתן ברושי: קודם כל, אני מוקיר את הבדואים אתם גדלתי ואני חבר שלהם גם היום, בעיקר בצפון.
איתן ברושי: אנחנו יודעים את תרומתם של הבדואים מאז הברית ההיסטורית ערב הקמת המדינה.
איתן ברושי: מצד שני, בלי להתייחס לשאלות שהועלו כאן, אני אומר משפט אחד.
איתן ברושי: יושב כאן איש הנגב וגם חבר בממשלה הקודמת.
איתן ברושי: חייבים להסדיר את שאלת הבדואים בנגב.
איתן ברושי: עד שלא יסדירו את שאלת הבדואים בנגב, יהיה קשה להסדיר דברים אחרים.
איתן ברושי: חלק גדול מהילדים, אין להם היכן לגור ואין להם היכן ללמוד.
איתן ברושי: אני הייתי בניחום אבלים אצל גששים שלא רצו לפרסם מודעת אבל על הרוגים בקרבות וכשבאתי לבתים שלהם, אני לא האמנתי.
איתן ברושי: מעולם לא ראיתי פחונים כאלה עלובים כמו שראיתי באותם מקומות ואלה לוחמי צה"ל שחירפו את נפשם וגם שילמו במחיר הכי יקר שיכול להיות.
איתן ברושי: יש לנו ברית דמים עם הבדואים אבל אין לנו ברית אחרת מספיק גדולה אתם.
איתן ברושי: הממשלה לא מסוגלת, כמו עוד הרבה דברים אחרים, לעשות את ההסדר הזה.
ענת ברקו: זה לא התחיל אתמול.
ענת ברקו: אל תגיד הממשלה.
איתן ברושי: גם הממשלות הקודמות, אמרתי שיושב לימיני מי שכיהן כשר בממשלה הקודמת.
איתן ברושי: אל תיקחי את כל האחריות עליך.
איתן ברושי: גם אני לא אבל צריך להגיד את האמת.
ענת ברקו: אבל קח גם אתה.
יעקב מרגי: אני ארגיע אתכם.
יעקב מרגי: שבעים שנים.
איתן ברושי: בינתיים הייתה ועדת גולדברג, היו החלטות, הייתה ממשלה שכבר אישרה לא רצתה לעשות רצף החלטות.
איתן ברושי: אני לא רוצה להיכנס וגם ביקשתי את רשות הדיבור לדקה.
איתן ברושי: אני אומר שיש גבול ואני אומר לאנשי החינוך: אל תתנו להעמיס הכול על הכתפיים לכם.
איתן ברושי: אני בא מהתחום הזה ולכן אני אומר לאדוני היושב ראש ולחברי הקואליציה ששאלת הבדואים היא שאלה מורכבת, רגישה וגדולה ויש בה גם שאלת החינוך אבל יש בה שאלות נוספות.
איתן ברושי: חייבים לתת תמונה שלמה וכוללת ולכן אני קורא לממשלה, למרות הקושי להסדיר את שאלת הבדואים.
איתן ברושי: זה קשה.
איתן ברושי: יכול להיות שההחלטה לא תהיה מוסכמת במאה אחוזים אבל אין כאן שום דבר שמוסכם במאה אחוזים.
איתן ברושי: דבר אחד מוסכם במאה אחוזים והוא שהמצב הקיים לא יכול להימשך ואת זה צריך להפסיק.
יעקב מרגי: חברת הכנסת דוקטור ענת ברקו .
ענת ברקו: כל הדברים שנאמרו הם מאוד חשובים.
ענת ברקו: אני יכולה להוסיף על האמירה שסטודנטים הולכים ללמוד בירדן ובמוסדות הרשות הפלשתינאית ועושים זאת במימון התנועה האיסלאמית.
ענת ברקו: במימון התנועה האיסלאמית כולל כבישים שהם סוללים מכל מיני מקומות, כולל כספים.
ענת ברקו: אין כאן בעיה של תקציבים.
ענת ברקו: התקציבים לא מגיעים ליעדם.
ענת ברקו: אני הייתי לפני חודשיים בחורה והראו לי גדר שנבנתה ב-300 אלף שקלים.
<קריאה: גדר מסביב לישוב?
ענת ברקו: לא מסביב לישוב.
ענת ברקו: חתיכת גדר שלתה 300 אלף שקלים.
מירב בן ארי: שמפרידה בין מה למה.
ענת ברקו: משהו בין חצר לחצר.
ענת ברקו: סתם, כדי להראות את המחיר המופקע, את השחיתות, את זה שהתקציבים לא הולכים לאן שצריכים ללכת.
ענת ברקו: האזורים הללו הפכו להיות אזורים אקס-טריטוריאליים, אין חוק וסדר, אין משטרה.
ענת ברקו: אני קיבלתי טלפון לפני זמן מה מפרופסור בדואי, פרופסור סלמן אל-בדור, שסיפר לי שהוא נמצא בלקיע, הוא בא לחופשת מולדת.
ענת ברקו: הוא פרופסור באוניברסיטה בארצות הברית ושם גם הכרתי אותו.
ענת ברקו: ציוני גדול.
ענת ברקו: ומה הוא אומר לי?
ענת ברקו: הוא אומר לי: אני פוחד שהבנות שלי יצאו החוצה, נוסעים כאן מאתיים קילומטרים לשעה, יורים ברחוב, מה אני אעשה?
ענת ברקו: זה המצב.
ענת ברקו: הירידה באחוזי גיוס, זה סימפטום.
ענת ברקו: אף פעם הבדואים לא זיהו את עצמם כפלשתינים והיום יותר ויותר הם מזהים את עצמם כפלשתינים.
ענת ברקו: זה לא היה בעבר.
ענת ברקו: יש גיוס של בערך מאתיים חיילים לשנה.
ענת ברקו: שירתי בפיקוד דרום מספר שנים ושם הייתה יחידת הגששים והיו הרבה מאוד יחידות כאשר האלוף תמיד היה מבקר את נכבדי העדה.
<קריאה: עמוס ירקוני.
ענת ברקו: עמוס ירקוני.
ענת ברקו: אני חושבת שמה שצריך לעשות זה להילחם בבערות, בפוליגמיה 0 ויש לנו חבר כנסת שנשוי למספר נשים ומעלימים עין למרות שזה לא חוקי – ובנקמת הדם.
יעקב מרגי: איך הספקת לגלות את זה?
יעקב מרגי: חמש קדנציות לא הצלחתי לגלות את זה.
ענת ברקו: אני יודעת הכול.
ענת ברקו: לעשות את הסדרת הקרקעות בדיוק כפי שעשו בצפון.
ענת ברקו: בצפון השכילו לעשות את הדברים האלה ובדרום צריך לעשות את הדברים האלה כי זה משהו שהוא חשוב מאוד מאוד כדי לפתור את הבעיה.
ענת ברקו: לחבק את האוכלוסייה הזאת, להפסיק להפלות אותה לרעה ולנסות לראות איך אנחנו פותרים את העניין הזה שהכסף לא מגיע לאן שהוא צריך להגיע כי יש הרבה מאוד תקציבים אלא שהם פשוט לא מגיעים למקום הנכון.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אורן אסף חזן.
אורן אסף חזן: אני נולדתי אסף אבל אחרי חצי שנה הוסיפו את השם אסף לאורן.
אורן אסף חזן: יש לי ארבעה שמות, אבל זה דיון בפני עצמו.
ענת ברקו: זה כמו אצל המוסלמים.
אורן אסף חזן: עכשיו אני גם מוסלמי.
אורן אסף חזן: אני נולדתי אסף אבל כמעט מתתי.
אורן אסף חזן: הייתי מורדם ומונשם עד גיל חצי שנה ורק אז עשו לי ברית מילה, אחרי ששיחררו אותי מהאינקובטור למרות שלא הייתי פג, ואז הוסיפו לי את השם אורן.
יעקב מרגי: אתה רק מחזק את דבריהם של אלה שאומרים שאתה חבר כנסת מורכב.
אורן אסף חזן: שלום.
אורן אסף חזן: מה שלומכם?
יעקב מרגי: לא צריך לתת תשובה.
אורן אסף חזן: יש דיון מאוד מאוד חשוב גם בוועדת הכנסת אבל הנושא הזה בו אנחנו דנים, כנראה אנשים לא מבינים עד כמה הוא חשוב.
אורן אסף חזן: השיח על הבדואים הוא אחד, השיח על התעצמות המשנה של דאעש בכל החברה הפלשתינית הוא שני.
אורן אסף חזן: השילוב בין השניים הוא קטלני למדינת ישראל.
אורן אסף חזן: אנחנו היום מאוד חוששים מהעובדה שבאמת בצפון ובדרום, כל מיני אזורים קרובים יותר ורחוקים פחות, דאעש וכל מיני ארגונים אחרים – והמומחית כאן לידי יכולה לפרט עליהם כי אני פשוט לא יודע מה מותר לי ומה אסור לי להגיד מתוך ועדת חוץ וביטחון – הם באמת מטרידים את כולנו אבל מה שבשקט בשקט קורה מתחת לאף שלנו זאת העובדה שהארגונים האלה מצליחים ליישם משנה אמיתית של איסלאם קיצוני שבמעטפת של דת רוצה להרוג, לאבד ולהשמיד את כולם כאילו היה הוא אחשוורוש.
אורן אסף חזן: לכן אני חושב שלנושא הזה יש חשיבות גדולה.
אורן אסף חזן: אי אפשר להתעלם מהעובדה שהיום בחברה הערבית – אגב, אחת הבעיות היא אנשים לא יודעים עברית וזה לא רק כי לא מלמדים אותם עברית אלא אני חושב שיש משגה ואני קורא ליושב ראש הוועדה לנסות להוביל שינוי.
אורן אסף חזן: הגיע הזמן שפשוט ילמדו בעברית בבתי הספר האלה.
אורן אסף חזן: הרי מלכתחילה לא מלמדים בשפה העברית.
אורן אסף חזן: ילד בכיתה א' שמגיע היום לבית ספר ישראלי במוסד רשמי או רשמי פחות, הוא לומד דרך השפה העברית את כל הליך הלימוד שלו ואת כל מסגרת הלימוד שלו שמתבצעת בשפה העברית כאשר במגזר הערבי הלימוד מתבצע בשפה הערבית.
אורן אסף חזן: לא רק שהוא מתבצע בשפה הערבית אלא הוא מתבצע תוך כדי הסתה ברורה ומושלמת נגד העם היהודי, נגד מדינת ישראל, תוך כדי חוסר הכרה.
אורן אסף חזן: כל עוד אנחנו מעלימים עין מהדבר הזה, בעצם אנחנו מגדלים כאן
אורן אסף חזן: מתחת לאף שלנו דור של טרוריסטים.
אורן אסף חזן: צריך להגיד את הדברים כפי שהם.
מירב בן ארי: אתה עושה הכללה.
אורן אסף חזן: לא כולם.
אורן אסף חזן: אי אפשר להתעלם מהעובדה שגל הטרור הנוכחי, מה שאני קורא לו אינתיפאדת הטרמפיאדות, הגיל הממוצע של המפגעים הוא גיל 16 ו זה לא בכדי.
אורן אסף חזן: כשאני אומר דור, כן, זה דור חדש שלא רק גדל על ברכי אביו ואמו תוך כדי שנאה מוחלטת לעם היהודי אלא גדל בתוך מערכת החינוך שמטיפה ומלמדת איך, כמה, איך ומה הצורה בה צריך להרוג, לאבד ולהשמיד את כל היהודים.
אורן אסף חזן: בין אם זה בא מתוך המסגרת החינוכית שמתווה דאעש ודומיה ובין אם זה בא מתוך המסגרת החינוכית שמתווה הרשות הפלשתינית שהיום באמת לאט לאט מאמצת את הדבר הזה.
אורן אסף חזן: אתה ישר אומר לא נכון.
אורן אסף חזן: אני אחזור ואומר - - -
יעקב מרגי: לא, אל תחזור כי אתה מיצית את הזמן.
יעקב מרגי: יש כללים מיוחדים בוועדת החינוך.
אורן אסף חזן: אני רוצה לסכם ולומר שאני חושב שבנושא הזה הוועדה צריכה למצוא את הדרך כדי להפעיל, בוא נגיד לנעוץ שיניים בנושא הזה כדי לעשות שינוי אמיתי כי לדבר כאן
אורן אסף חזן: כל פעם ולקרוא קריאות ביניים מחוץ לוועדה – כי כאן זה אסור - ולהציף את הנושא פעם אחר פעם - - - קשה לי אתך.
אורן אסף חזן: אתה יותר גרוע מגרמן.
יעקב מרגי: חברת הכנסת יעל גרמן, שרת הבריאות לשעבר, ידידתי משכבר הימים.
אורן אסף חזן: גם ידידתי.
אורן אסף חזן: היא מורתי.
אורן אסף חזן: אני אסכם ואומר שהגיע הזמן שנפסיק לעצום את עינינו לנוכח החינוך היום שמגדל דור חדש של טרוריסטים ונפעל לקידום דור חדש שיפעל לדרך של שלום, אהבה, אחדות וחיים משותפים כאן במדינת ישראל.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.
אוסאמה סעדי: בוקר טוב אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת.
אוסאמה סעדי: הנושא הוא חשוב מאוד אבל אני מבקש לשים את זה בפרופורציות הנכונות.
אוסאמה סעדי: יש מקרים בודדים מאוד שאנשים באמת הצטרפו לארגון הרצחני הטרוריסטי דאעש.
אוסאמה סעדי: אנחנו הרוב המוחלט של הציבור הערבי מתנגדים לארגון הזה, לפרוגרמה שלו, לאידיאולוגיה שלו וכמובן שאנחנו אומרים את זה ומחנכים לזה.
אוסאמה סעדי: יש הבדל משמעותי בין דאעש לתנועה האיסלמית ולכן שאלתי את השאלה את חברי חבר הכנסת מאיר כהן.
אורן אסף חזן: דאעש הורג גם מוסלמים.
אוסאמה סעדי: התנועה האיסלאמית לא הורגת.
אורן אסף חזן: אבל מחפשת להרוג.
אוסאמה סעדי: לא מחפשת להרוג.
יעקב מרגי: אורן, עזוב.
ענת ברקו: היא מסיתה.
אוסאמה סעדי: לא מסיתה.
יעקב מרגי: אנחנו כרגע מדברים על אותם ניצנים שהתגלו, אנשים שמאמינים באידיאולוגיה של דאעש.
אוסאמה סעדי: הדיון הוא על דאעש ועל חדירת דאעש.
אוסאמה סעדי: אני חושב שאם יש עשבים כאלה, זרעים כאלה, צריך באמת לעקור אותם.
אוסאמה סעדי: כי זה איום על כל העולם ועל כל התרבות ההומנית העולמית.
אוסאמה סעדי: בנגב יש מצוקה אמיתית של הציבור שלנו בנגב.
אוסאמה סעדי: יש עשרות כפרים שהם עדיין כפרים לא מוכרים ואין להם מים, אין להם חשמל ואין להם כלום.
אוסאמה סעדי: הם חיים בתת תנאים.
אוסאמה סעדי: לכן כאשר המדינה לא נמצאת שם, מישהו אחר נכנס.
יעקב מרגי: נכנסים אחרים.
אורן אסף חזן: אתה מוכן להגיד שאתה לא מסכים עם הדברים של אבו מערוף במליאה?
אורן אסף חזן: זה משהו גדול מה שהוא אומר.
אורן אסף חזן: צריך לפרגן לו.
אוסאמה סעדי: נותנים עזרה וסיוע כלכלי, ואת זה אמרתי לאחראים ולרשויות.
אוסאמה סעדי: נפגשתי עם שרים ואמרתי שברגע שאתם לא שם, מישהו אחר נכנס ונותן עזרה.
אוסאמה סעדי: אני מדגיש שאין שם משהו לא חוקי.
אוסאמה סעדי: לי אישית יש ויכוח עם התנועה האיסלאמית, עם האידיאולוגיה שלה, אבל אין דבר כזה שתנועה איסלאמית כולה, צריך להוציא מחוץ לחוק.
אורן אסף חזן: הפלג הצפוני.
אוסאמה סעדי: גם לא את הפלג הצפוני.
ענת ברקו: גם דרומי כבר.
אוסאמה סעדי: העובדה היא שהשב"כ ורשויות הביטחון מתנגדים לדברים האלה.
אורן אסף חזן: זה לא נכון.
יעקב מרגי: אורן, זאת לא ועדת חוץ וביטחון.
אורן אסף חזן: הוא מטעה את האנשים.
אוסאמה סעדי: אני לא מטעה.
אוסאמה סעדי: אני אומר את העובדות.
אוסאמה סעדי: לכן אני אומר שמלמדים בבתי הספר עברית.
אוסאמה סעדי: הילד שלי לומד עברית מכיתה ב'.
מירב בן ארי: איפה אתה גר?
אוסאמה סעדי: בבית צפפא.
אוסאמה סעדי: בירושלים.
אורן אסף חזן: בירושלים בירתנו הנצחית.
אוסאמה סעדי: בירושלים המערבית.
מירב בן ארי: אל תשווה את ירושלים למה שקורה בצפון.
אוסאמה סעדי: גם בצפון וגם בדרום, כולם לומדים.
אוסאמה סעדי: הבעיה היא בתכנים.
אורן אסף חזן: בתכנים מלמדים איך לפגוע ביהודים.
יעקב מרגי: אורן, אני אקרא לך לסדר פעם ראשונה.
אוסאמה סעדי: קיימנו דיון בנושא הזה וחברת הכנסת ברקו הביאה מומחים במירכאות או שלא במירכאות.
אוסאמה סעדי: השמענו את הנושא הזה.
אוסאמה סעדי: אני אומר לך שאין הסתה במערכת החינוך.
ענת ברקו: זה גובל בחוצפה.
ענת ברקו: אין הסתה.
יעקב מרגי: אני אקרא לכם לסדר.
יעקב מרגי: ענת, את מפריעה לדיון.
יעקב מרגי: זה לא מוסיף לרמת הדיון.
ענת ברקו: הוא הזכיר אותי.
יעקב מרגי: אני אתן לך אבל לא בקריאת ביניים.
יעקב מרגי: תוכלי לקבל את רשות הדיבור לאחר מכן.
ענת ברקו: אתה לא נותן לי לדבר.
ענת ברקו: אני צריכה למחות.
יעקב מרגי: שמענו את המחאה שלך.
אוסאמה סעדי: מכיוון שהנושא הזה עלה אגב אורחא, התייחסתי אליו.
יעקב מרגי: אל תחזור עליו.
אורן אסף חזן: הוא לא עלה אגב.
אורן אסף חזן: אומרים לך בפנים.
מירב בן ארי: בואו נתקדם ונשמע את משרד החינוך.
יעקב מרגי: מרגע זה אין רשות דיבור.
אוסאמה סעדי: אם אנחנו מדברים על ניצנים של דאעש בציבור הערבי, בואו נדבר גם על כך שיש דאעש - - -
יעקב מרגי: תיזום דיון מהיר.
אוסאמה סעדי: אין דאעש בציבור היהודי?
אוסאמה סעדי: מי שרצח את משפחת דוואבשה הוא לא דאעש?
אורן אסף חזן: עד היום לא יודעים מי רצח את משפחת דוואבשה.
אורן אסף חזן: עד היום לא יודעים.
אורן אסף חזן: עדיף שתשב בשקט.
יעקב מרגי: אוסאמה, סיימת את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: ענת, אני לא אהסס ואני אומר לכם שאקרא לכם לסדר, אחת, שתיים ושלוש.
יעקב מרגי: סכם, משפט סיכום.
אוסאמה סעדי: כוועדת החינוך חשוב לדון בנושא הזה, חשוב למצוא דרכים לטפל בנושא הזה אבל לא רק במגזר שלנו אלא גם במגזר היהודי שגם בו יש ניצנים.
אורן אסף חזן: תכף תגיד שאני דאעש.
יעקב מרגי: תקשיבו, רבותיי, הדיון הזה, כבר בפתחו חבר הכנסת כהן שם דגש.
יעקב מרגי: אנחנו לא עושים הכללה.
יעקב מרגי: אני רוצה לקיים דיון.
יעקב מרגי: יש לי עוד עשרים אלף נושאים בתכנית העבודה אבל אני דן בנושא הזה.
יעקב מרגי: אין לי עניין סתם לכלות את זמני.
יעקב מרגי: אף אחד לא רוצה להכליל ולא להדביק תווית לשום אוכלוסייה.
יעקב מרגי: אין ואקום ונאמרו הדברים.
יעקב מרגי: כאשר הריבון לא שם, מישהו אחר יהיה שם.
יעקב מרגי: חינוך צריך לבוא מסביבה של חינוך וכשאין תשתיות, תלמיד צועד ברגל עם התיק על גבו בקיץ, בחורף, בסתיו ובאביב מאות מטרים עד לנקודת הסעה שאי אפשר אפילו לקרוא לה תחנה, זה אומר דרשני.
יעקב מרגי: יש נקודות שהוצפו כאן שנצטרך לשים עליהם דגש בדיון.
יעקב מרגי: אנחנו מחזקים ומחבקים את האוכלוסייה הבדואית ולא מתוך התנצלות.
יעקב מרגי: הם אזרחים שווי זכויות.
יעקב מרגי: אני מצטרף למה שנאמר כאן ואומר שהמדינה כשלה ואפילו פשעה בהתייחסות ובטיפול באוכלוסייה הבדואית.
יעקב מרגי: אנחנו נשים את זה בדברי הסיכום שלנו.
יעקב מרגי: אני הייתי חבר הממשלה עת דוח ועדת פראוור הגיע אליה והוחלט ליישם אותו אבל בגלל חוסר אומץ של האנשים להתמודד, נכנעו לגורמים קיצוניים שהפריעו ליישום ההחלטה.
יעקב מרגי: אני חושב שהמדינה על טעויותיה צריכה לשלם.
יעקב מרגי: כעושים טעויות, לא מטפלים באמצעות מחלקת רכש, לפי שווי.
יעקב מרגי: המדינה טעתה, היא צריכה לשלם הרבה.
יעקב מרגי: היא צריכה להיות נדיבה ולשלם הרבה כדי ליישב ולפתור את סוגיית הבדואים אבל כאן זה לא הנושא אלא הנושא הוא התכנים במערכת החינוך במגזר הבדואי.
יעקב מרגי: אני מבקש את התייחסותו של מחמוד אלהיב ממשרד החינוך.
<מחמוד אלהיב: עמירה תתחיל ואני אמשיך.
<עמירה חיים: אני רוצה לומר שמערכת החינוך חשופה לתופעות חיצוניות והיא בבואה של החברה.
<עמירה חיים: אני לא מדברת רק על מערכת החינוך במגזר הבדואי או במגזר הערבי אלא באופן כללי.
<עמירה חיים: מערכת החינוך בעולם חשופה היום לעולם אחר של ערעור סמכויות, ערעור בעולם הידע, היררכיות השתנו, הכול חשוף יותר, הכול נמצא אחרת ומערכת החינוך היא בהחלט בבואה.
<עמירה חיים: כאשר יש תופעות חיצוניות שקשורות למגזר הבדואי בדרום כמו למשל הסדרת הקרקעות, זה משפיע גם על המורים ועל מערכת החינוך.
<עמירה חיים: זה משפיע על מספר ההשבתות שהם משביתים על כל הריסה של צריף כאשר הילדים לא לומדים במשך שבועות.
<עמירה חיים: יש לזה השפעות רוחב.
<עמירה חיים: אבל אני רוצה להניח את הדברים האלה רגע בצד ולתת תשובה לכמה דברים ומיד לגשת לנושא לשמו התכנסנו כאן היום.
<עמירה חיים: לגבי מערכת החינוך במגזר הבדואי.
<עמירה חיים: אני מתנצלת שלא הגעתי לסיור אבל הייתי חולה.
מירב בן ארי: כן, אבל דיברו עליך טובות.
<עמירה חיים: בעשור האחרון השתנתה לגמרי מערכת החינוך במגזר הבדואי.
<עמירה חיים: היא השתנתה לחלוטין ממצב שרוב המורים לא היו מוסמכים, מנהלים לא עברו הכשרות, התשתיות היו במצב קשה, היום אנחנו נמצאים במצב אחד ואומר למה.
<עמירה חיים: לא היה לנו מדריך אחד בדואי וכל המדריכים היו יהודים חיצוניים.
<עמירה חיים: מורים לא מוסמכים, אלפי מורים מגיעים מהצפון.
יעקב מרגי: תופעת הנאפוטיזם הסתיימה בבתי הספר?
<עמירה חיים: אעשה את זה בקיצור.
<עמירה חיים: אני שמחה מאוד שאני הובלתי את העניין יחד עם האנשים.
<עמירה חיים: לעצור ולומר, רגע, בואו נחזק את התשתית הפדגוגית.
<עמירה חיים: אם לא נחזק תשתית פדגוגית, אי אפשר לדבר על הישגים לימודיים ואני אמרתי שזה ייקח לפחות 15 שנים.
<עמירה חיים: היום כל המורים מוסמכים.
<עמירה חיים: אין אף מורה לא מוסמך.
<עמירה חיים: אתם יודעים מה זה?
<עמירה חיים: לפני עשר שנים לא הייתה גננת מוסמכת אחת בכל המגזר הבדואי.
<עמירה חיים: עקרות בית שם הסתובבו.
<עמירה חיים: היום כולן מוסמכות.
<עמירה חיים: אני לא נותנת למי שלא מוסמך להיכנס לתוך המערכת.
<עמירה חיים: יותר מזה, יש לי עודף של גננות מוסמכות.
<עמירה חיים: כל זה בהשקעה מאוד גדולה וקניית קורסים שלמים בתוך המכללות.
מירב בן ארי: זאת גם תכנית החומש שהייתה?
<עמירה חיים: ליד זה.
<עמירה חיים: תכף אני אגע בהחלטת הממשלה ואומר כמה מלים.
<עמירה חיים: התשתית הפדגוגית היום יושבת יותר חזק.
<עמירה חיים: הילדים שהיום בכיתה י"ב, לא הייתה להם גננת 12 שנים אחורה.
<עמירה חיים: הילדים שלומדים היום בכיתה י"ב, נס שאנחנו מצליחים להגיע מ-12 אחוזי בגרות ל-50 אחוזים.