GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נטע לוי: אבל הדבר שמאוד-מאוד חשוב לנו לומר, להכניס את הסייעות– כשחושבים ומתכננים רפורמות במערכת החינוך ובמשרד החינוך, הסייעות חייבות להישמע מהשטח, ואי-אפשר להתעלם מקולן.
<נטע לוי: לפני כמה שנים בדיונים הראשונים על יישום חוק חינוך חינם לגיל הרך הסייעות מהתארגנות הסייעות הארצית באו עוד לדיונים עם עינת וילף ואמרו: נהיה חייבות כאן סייעת שנייה, אנחנו לא נעמוד בנטל עם גיל שלוש, ומשרד החינוך אמר בזמנו שהסייעות לא קשורות אליו והן חלק ממרכז השלטון המקומי.
<נטע לוי: אנחנו רואים כאן התקדמות, אבל צריך את הצעד הגדול קדימה.
יעקב מרגי: מישהו שלא התבטא.
יעקב מרגי: אם לא, אני רוצה לסכם.
יעקב מרגי: בבקשה, משפט אחרון.
<ישראל אליסף: אם אני מבין נכון ההצעה של חבר הכנסת ברושי זה מין הצעת ביניים, עד שזה יעבור למשרד החינוך.
<ישראל אליסף: רגע, יש לי משהו להגיד על זה.
<ישראל אליסף: דבר ראשון, אנחנו מתדרדרים אחורה.
<ישראל אליסף: במקום שהממשלה תיקח אחריות, אתה מפיל את זה על הרשויות.
איתן ברושי: לא זה מה שאמרתי.
יעקב מרגי: אליסף, תעצור.
יעקב מרגי: אני לא פותח דיונים על דבריו של חבר הכנסת ברושי.
איתן ברושי: אמרתי להגדיר מחיר, כי כל החינוך בשכר נמוך.
יעקב מרגי: אנחנו לא פותחים דיון נוסף.
<מנחם לפידור: אני ממרכז שלטון מקומי.
<מנחם לפידור: קודם כול, אין לנו התנגדות שהסייעות יהיו עובדות של משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני לא מתפלא.
<מנחם לפידור: אני מזכיר לוועדה שבערך עד שנים 2006-2007 הסייעות מומנו ב-100% על-ידי משרד החינוך, מ-2006-2007 זה 87%.
<מנחם לפידור: כלומר, אנחנו נושאים ב-13% מהתקציב.
<מנחם לפידור: היה קיצוץ בתקציב של משרד החינוך, כך מביאים כסף.
יעקב מרגי: אני בעד שעל הכול תתוקצבו 100%, תפסיקו לגבות מאתנו ארנונה.
יעקב מרגי: מה אתה אומר?
<מנחם לפידור: על הכול.
איילת נחמיאס ורבין: דיברו אתי על זה אתמול באשקלון.
עבדאללה אבו מערוף: אני בעד חוק כזה.
<מנחם לפידור: אנחנו לא מכירים מקרים.
<מנחם לפידור: אנחנו יודעים שהסייעות מועסקות באמצעות הרשויות המקומיות, אני לא יודע אם מדובר פה על קבלנים, אני פשוט לא נתקלתי בזה.
יעקב מרגי: טוב שאתה מדייק, אתה לא נתקלת בזה.
<מנחם לפידור: אני נתקל בלא מעט דברים.
יעקב מרגי: הצטרפה אלינו חברת הכנסת איילת נחמיאס.
איילת נחמיאס ורבין: אני ממש מתנצלת, הייתי מגיעה בזמן.
איילת נחמיאס ורבין: אבל הדיון בוועדת הכנסת התארך כרגיל, זה שַמות שם.
יעקב מרגי: להם יש פריבילגיה לקפוץ מדיון לדיון, והם באים לפה לדרוך לי על היבלות.
יעקב מרגי: אני תקוע פה מ-09:00 בבוקר.
איילת נחמיאס ורבין: א', אני מברכת את יושב-ראש הוועדה על הדיון הזה.
יעקב מרגי: אני מקנא בכם שאפשר - - -
איילת נחמיאס ורבין: אני דווקא לא מקנאת בנו, כי אני נמצאת עם הנשים האלה, אני רואה אותן בגן של הילדים שלי, והילדים שלי היום כבר בגן עירוני, אז היום אנחנו כבר מדברים על הסייעות היוקרתיות, כלומר, על הסייעות שמקבלות את הכסף שלהן מהעירייה.
איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, הדיון הזה בנושא שכר הסייעות במדינת ישראל – ואם אתה זוכר, קיימנו דיון בנושא שכר הסייעות בזמנו בחינוך המיוחד והסייעות שעוזרות לילדים שסובלים מכל מיני מחלות – הדיון בנושא שכר הסייעות במדינת ישראל מתקיים יותר מדי שנים.
איילת נחמיאס ורבין: יותר מדי שנים יש הסכמה לכאורה בין כל הגורמים שהשכר הוא בלתי נסבל, שמדובר בתחתית שרשרת המזון התעסוקתית, שמדובר בנשים שאוחזות את הילדים שלנו.
איילת נחמיאס ורבין: באמת אני אומרת את זה כמי שהילדים שלה קטנים.
יעקב מרגי: "אתה יהלום", "אתה פרח", "אתה נשמה שלי".
איילת נחמיאס ורבין: אני מסתכלת על זה, כואבת את זה, מתקוממת כנגד הדבר הזה, ואנחנו בסופו של דבר יושבים כאן – אני אגיד את זה אפילו יותר חמור: אם היו באים ואומרים שמשביתים את המשק בגלל שכר הסייעות במדינת ישראל, הייתי עומדת יחד אתן מול הדחפורים ואומרת: כן, על זה משביתים מדינה שלמה.
איילת נחמיאס ורבין: כמעט לכל משפחה במדינת ישראל בסופו של דבר יש נגיעה כזאת או אחרת עם הסייעת בגן הילדים, עם סייעת בחינוך המיוחד.
איילת נחמיאס ורבין: בכל מקום אנחנו נוגעים בהן ונוגעות בהן, ובסוף אנחנו לא מדברים את השפה שהן צריכות מאתנו, והשפה שהן זקוקות מאתנו היום זה לשפת האולטימטום, ולכן למרות שאני לא אוהבת להגיע ככה לדיונים באמצע ולומר את דברי, הרגשתי שאני לא יכולה אלא להיות פה היום.
איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת, אדוני היושב-ראש.
יעקב מרגי: בדברי הסיכום שלך הכנסת בפנים כל מה שנאמר כאן בשעה האחרונה.
איילת נחמיאס ורבין: א', קלעתי לדעת חכמים, ואני מקווה שגם לדעת חכמות, ואני אומרת את האמת.
יעקב מרגי: חכמות.
איילת נחמיאס ורבין: הרגשתי שלמרות הקפיצה והדילוג ולהגיע ברגע האחרון, חבר הכנסת מרגי מכיר אותי - - -
יעקב מרגי: תרשו לי, מעכי, אני לוקח מדברי הסיכום insert קטן ואני אמשיך.
יעקב מרגי: כל האומר דבר בשם אומרו, מביא גאולה לעולם.
יעקב מרגי: "בישראל מועסקות כיום כ-35,000 סייעות במערכת החינוך: חלקן עובדות בגני הילדים בצמוד לגננת, חלקן עובדות בבתי ספר לחינוך מיוחד בצמוד למורה, וחלקן משלבות ילדים עם צרכים מיוחדים ורפואיים בחינוך הרגיל.
יעקב מרגי: התפקיד שלהן במערכת החינוך הוא חיוני ובעל השפעה ישירה ועמוקה על הילדים.
יעקב מרגי: למרות כוחן המספרי הרב, הסייעות "נופלות בין הכסאות" – בין משרד החינוך, השלטון המקומי וההסתדרות.
יעקב מרגי: " הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון היום ותרם את חלקו.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת ליושב-ראש ההסתדרות החדשה לקחת את המשימה הזאת של הסייעות לידיים, סליחה על הביטוי הישיר, ולהביא הסכם קבוע שיביא לידי ביטוי, א', את הגדרת מקצוע הסייעת.
יעקב מרגי: ב', הגדרת שבוע העבודה של הסייעת, להעמידו על 35 שעות.
יעקב מרגי: ג', הכרה בשחיקה ובמחלות המקצוע.
יעקב מרגי: ד', יצירת חלופות תעסוקה לסייעות ותיקות, מה שנקרא "ניידות עובדים.
יעקב מרגי: ה', לקבוע את מסגרות ההעסקה של הסייעות, להפסיק את ההעסקה הפוגענית.
יעקב מרגי: יושב-ראש הוועדה יפנה בפנייה ישירה ואישית ליושב-ראש ההסתדרות, מר אבי ניסנקורן, כי אנחנו מבינים ומאמינים שללא פעולה אקטיבית שלו, ואך ורק שלו, בנושא הזה, הנושא הזה לא ייפתר.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך, עד שסוגיות אלה שדיברנו עליהן – ההסכם – ייפתרו, לפעול לאלתר לאחידות השירות, מה שנקרא "אחידות צורת ההעסקה ואחידות בתשלום".
יעקב מרגי: הוועדה מצפה לכך שהישיבה הבאה תהיה ישיבה מסכמת, שבה נברך את ההסתדרות, האוצר ומשרד החינוך על ההסכם החדש של הסייעות.
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 27 בינואר 2016, י"ז בשבט תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום: קריטריונים חדשים למוסדות תרבות בפריפריה, וכן הצגת המשרד על-ידי השרה כפי שמתחייב בתקנון עבודת ועדות הכנסת, זאת הראשונה שבסדרה.
יעקב מרגי: לאחר מכן יכבדו אותנו שר החינוך, ואחריו שר החקלאות בסוגיית צער בעלי-חיים, ועוד היד נטויה.
יעקב מרגי: כפי שאתם יודעים, מאז שכוננה הוועדה בקדנציה הזאת, עשינו מעט ישיבות, רק 131 ישיבות, ברוך השם.
יעקב מרגי: ואני רוצה לומר לכם, קצת אקטואליה, מתוך ה-131 ועדות אני זוכר את רן ארז אולי פעמיים בישיבה אצלי.
יעקב מרגי: אני חושש, מהסס, בין פעם לפעמיים.
יעקב מרגי: גורל מערכת החינוך כל כך חשוב לו שהוא לא מצא שום נושא מעניין בוועדה הזאת, אבל לשביתה פראית, מיותרת וחסרת אחריות הוא יודע ללחוץ על הכפתור מהר.
יעקב מרגי: אנחנו כאן להגן על עובדים ועל מעמדם של המורים.
יעקב מרגי: אבל גורל מערכת החינוך צריך להיות חשוב לא פחות.
יעקב מרגי: הייתי חייב לפתוח את הדיון באמירה הזאת היום, למרות שכולם מחכים לעוקץ אחר, אבל גם אותו יקבלו בהמשך.
מירי רגב: איזה עוקץ?
מירי רגב: ספר לי מה העוקץ.
יעקב מרגי: הנה, אני מדבר עליו.
חיים ילין: שר החקלאות מחלק דבש עכשיו.
מירי רגב: כחקלאי ותיק אתה אומר.
יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה לחזור לתרבות.
יעקב מרגי: יש לי אמירה מאתמול להיום, מאז שהשרה שחררה את הודעתה לגבי כוונתה כפי שהוצגה בתקשורת, אנחנו מקיימים דיון ער מהי תרבות.
יעקב מרגי: יש כאלה שחושבים שתרבות היא רק כזאת, או רק כזאת.
יעקב מרגי: לקחתי מהוויקיפדיה, לא נשענתי על בינתי, אבל פחות או יותר מהוויקיפדיה קלעו לדעת גדולים כנראה, וזה דומה למה שאני אומר כל הזמן בישיבה.
יעקב מרגי: אבל אקרא בלשונם - ערך תרבות כפי שהוא מובא בוויקיפדיה: "תרבות היא מכלול הערכים, האמונות ותפיסות העולם כפי שהן באות לידי ביטוי בהתנהגותם של בני-האדם – ולכן – "קבוצות שונות בעולם יכולות להיות בעלות ערכי תרבות שונים.
יעקב מרגי: במשך השנים הרבות ניתנו הגדרות רבות למושג התרבות" – ואקרא רק חלק מהן: "דרך חיים של עם; מורשת חיים שהפרט רכש מקבוצתו; דרך חשיבה, הרגשה והאמנה; הפשטה של ההתנהגות; דרך התנהלות והתנהגות של קבוצת בני-אדם; צבר של למידה, ועוד".
יעקב מרגי: ואני אומר לכם, רבותי, אני מתחבר לכולם.
יעקב מרגי: כולם דברי אלוקים חיים, אלו ואלו דברי אלוקים.
יעקב מרגי: משכך הם פני הדברים וההגדרות הן רבות, יוצא ש"התרבות היא יצירה אנושית דינמית".
יעקב מרגי: בני אדם יצרו את התרבות עד הלום, ובני-אדם מייצרים את התרבות היום, ובני-אדם ייצרו כנראה את התרבות גם בעתיד, וזאת הדינמיקה.
יעקב מרגי: ואני מציע לכם עצה אחת ממרומי גילי, למרות שזה לא נראה, אל תתרגשו מהדיון הציבורי, וטוב שכך.
יעקב מרגי: אנחנו צריכים להיות מאושרים שאנחנו חיים במדינה, ואנחנו אזרחים של מדינה ששרה או ממשלה מציגים את תוכניותיהם ויש דיון ציבורי ער, הן בתקשורת, הן בוועדות הכנסת, על תוכניות וכוונות של שרים ושל ממשלות, כי יש הרבה אזרחים בעולם שלא זוכים לדיון הפתוח הזה, וטוב שכך.
יעקב מרגי: ואנחנו מאושרים שזה כך.
יעקב מרגי: ולכן, אנחנו כאן היום כי השרה תציג בפנינו את תוכנית העבודה שלה במשרד התרבות.
יעקב מרגי: רצית הצעה לסדר לפני כן?
יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כולנו בוודאי מצרים, גברתי השרה, על ההכרזה - - -
יעקב מרגי: אבל לא להיכנס לדיון.
יעקב מרגי: הצעה לסדר.
איתן ברושי: מה, קיבלנו רשות דיבור?
יוסי יונה: הצעה לסדר.
יעקב מרגי: הוא רוצה הצעה לסדר, מותר לו.
איתן ברושי: יש פה סדר ולא הצעות.
יעקב מרגי: לא אתן לפתוח דיון.
יעקב מרגי: רק הצעה.
יוסי יונה: לא פותח דיון.
איתן ברושי: אתה מנוסה כבר מהישיבות.
יעקב מרגי: לגופה של ההצעה, בבקשה.
יוסי יונה: בבקשה, אדוני היושב-ראש, הצעה.
יוסי יונה: כולנו מצרים על הכרזת השביתה הזאת, אבל אני רק רוצה לומר לחברי הוועדה ולכל הנוכחים, שסכסוך העבודה כבר קיים מזמן, והזכות הזאת של השבתה היא - - -
יעקב מרגי: אני מגן עליה.
יעקב מרגי: רק הצרתי על כך שהוא לא מגיע לדיונים חשובים.
יוסי יונה: מה שאני מציע, שנקיים דיון בנושא הזה ונזמן את כל הגורמים, גם את נציגי משרד החינוך וגם את נציגי המורים.
יעקב מרגי: אוסאמה סעדי, הצעה לסדר.
אוסאמה סעדי: רציתי לשאול, בטרם נשמע את כבוד השרה, על ההצעות שנראות לנו מאוד מאוד חמורות וקשות, אבל זה בדיון, לא להצעה לסדר.
אוסאמה סעדי: הבנתי שיש בעיה עם הצעת החוק הזאת מבחינה משפטית ושהיועץ המשפטי - - -
אוסאמה סעדי: השאלה אם ההצעה של כבוד השרה הועברה ליועץ המשפטי, ואם יש תשובה של היועץ המשפטי להצעה הזאת.
יעקב מרגי: היא תתייחס בהמשך.
יעקב מרגי: גברתי השרה, הבמה לרשותך.
מירי רגב: תודה רבה לך, ידידי חבר הכנסת מרגי כבוד יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, תמיד תענוג להגיע לוועדת החינוך ולקיים דיון ענייני בסוגיות התרבות והספורט.
מירי רגב: לשמחתי, מהתקופה שהתמניתי דנים הרבה בסוגיית התרבות והספורט, וזה יופי וזה חשוב, וכך נכון שיהיה.
מירי רגב: אני מודה לחברי הכנסת שהגיעו לוועדה, לכל המכובדים שהגיעו, לצוות משרדי שהגיע: מנכ"ל המשרד עורך-דין יוסי שרעבי; ראשת מינהל התרבות החדשה גלית, שנכנסה לתפקידה; נמצאת כאן כלנית אחראית תחום התמיכות; עורך-דין גבי היועץ המשפטי של המשרד, מייצג את משרדי; דינה, שלום גם לך, דינה היועצת המשפטית גם, חלק מהצוות המשפטי של המשרד; עופר סגן ראש מינהל הספורט; אילן עוזר מנכ"ל; מושיק מנהל מרכז ההסברה החדש שנבחר לתפקידו; רן סמנכ"ל כוח-אדם; רחל מהצוות שלי; חן מהצוות שלי; מעיין; המשרד כולו הגיע כדי לתת תשובות מקצועיות לשאלות של חברי הכנסת הנכבדים.
מירי רגב: אתחיל בעצם לדבר על חזון משרד התרבות, אל תדאגו, נגיע גם לעוקץ.
מירי רגב: אתחיל ואפתח בחזון המשרד - - -
יוסף ג'בארין: אולי החזון הוא העוקץ.
יעקב מרגי: לא, לא מפריעים, רבותי.
יוסף ג'בארין: אמרתי שאולי החזון הוא העוקץ.
יעקב מרגי: יוסף, לא.
יעקב מרגי: הפרעת.
יעקב מרגי: אל תפריעו לה.
מירי רגב: חזון המשרד, יש לכם את המצגת מולכם.
מירי רגב: ההבנה הבסיסית היא שעיסוק, יצירה וצריכה של תרבות וספורט הם זכות אזרחית בסיסית שוויונית ומרכזית בחיי הפרט במדינת ישראל, ובכלל.
מירי רגב: וזה מביא כמובן לידי ביטוי את חוסנה של החברה הישראלית.
מירי רגב: הסעיף השני בחזון המשרד זה שאנחנו רואים את התרבות והספורט כשגרירים של מדינת ישראל המשקפים את הערכים של מצוינות, יזמות, והגיוון החברתי והתרבותי בחברה הישראלית.
מירי רגב: על מנת לממש את החזון הזה יש כמה מטרות: מטרה ראשונה היא חיזוק המעמד המקומי והבין-לאומי של תרבות וספורט במדינת ישראל; הנושא השני זה תמיכה, ייזום, ייסוד ופיתוח תשתיות, מוסדות וגופים בדגש על ארבעה ערכים עיקריים, שעליהם כמובן אפרט בהמשך.
מירי רגב: הערך הראשון הוא ערך של עיקרון שלטון החוק; הערך השני הוא עיקרון של צדק תרבותי-חברתי; העיקרון השלישי הוא שוויון מהותי מול שוויון פורמלי.
מירי רגב: ההבדל הברור ביניהם הוא ששוויון פורמלי זה אומר שכל אזרח במדינת ישראל מקבל את אותו דבר.
מירי רגב: שוויון מהותי אומר - לא.
מירי רגב: ישנן אוכלוסיות, ישנן מגזרים שלאורך שנים היה להן חסך בנושאים מסוימים, ולכן, התפקיד שלנו כמדינה הוא לתמרץ אותן ולתעדף אותן, ואת זה נראה בהצגת העבודה שאני מביאה, כולל התיקונים המדוברים.
מירי רגב: והעיקרון הרביעי הוא פלורליזם ורב-תרבותיות של החברה הישראלית.
מירי רגב: כל תוכנית העבודה שלי והמדיניות של המשרד מביאים לידי ביטוי את ארבעת הערכים עליהם דיברתי הרגע.
מירי רגב: והמטרה השלישית היא כמובן לטפל בהעצמה וברווחה של כל העוסקים והעוסקות בספורט ובתרבות על המגוון האנושי שלהם, החל ממאמנים, דרך ספורטאיות וספורטאים, דרך מתקנים ותשתיות, דרך אומנים, יוצרים, מפיקים, במאים, כותבים.
מירי רגב: לכל אחד בשרשרת הזאת, שבסופו של דבר תורם לתרבות או לספורט במדינת ישראל, אנחנו צריכים לדאוג לצרכים שלו, לזכויות שלו.
מירי רגב: וכן, להם אין ועד עובדים, ואנחנו, המשרד, אמור לייצג את הזכויות של אותם עוסקים בתחומי התרבות והספורט.
מירי רגב: תקציב המשרד, בגדול, לא נכנס אליו, הוא תקציב של מיליארד 150 מיליון שקלים.
מירי רגב: הוא תקציב די קטן, למרות שהגדלתי אותו.
מירי רגב: התקציב מחולק ל-760 מיליון ו-691,000 שקלים בתחום מינהל התרבות; מרכז ההסברה זה כ-16 מיליון שקלים; מטה המשרדים, מינהל תרבות - 110 מיליון שקלים; רשות העתיקות - 63 מיליון שקלים, תאגידים - כ-33 מיליון שקלים.
מירי רגב: אני רוצה להראות לכם מה קורה בעולם מבחינת התקציב.
מירי רגב: מדינת ישראל נמצאת במקום הנמוך ביותר מבחינת התקציב לתרבות.
מירי רגב: הנמוך ביותר.
מירי רגב: את הסקר הזה עשתה לנו חברת "דלויט טריגר", שבעצם עשתה עבודה של השוואת ההוצאה של ממשלות על תרבות במדינות שונות בעולם, ואנחנו רואים בסקר שאנחנו הנמוכים ביותר.
מירי רגב: וזה אחרי ניכוי כאן – אומר לי המנכ"ל – אחרי ניכוי הוצאות הביטחון.
מירי רגב: זאת אומרת, אחרי שניכית את הוצאת הביטחון אנחנו מגיעים ל-0.31%.
מירי רגב: כשבפורטוגל זה 0.34%, בהולנד - 0.39%, באיטליה - 0.45%, בבריטניה - 0.51%, באירלנד - 0.63%, וכך הלאה.
מירי רגב: אנחנו רואים שמדינות משקיעות בתרבות, כי נכון אמר – טוב, כמובן שצרפת היא המשקיעה הגדולה ביותר בתרבות, זה כמעט 2% מתקציב המדינה שלהם.
יוסף ג'בארין: אפילו סלובניה.
מירי רגב: אפילו סלובניה.
מירי רגב: אמר נכון, הקריא קודם יושב-ראש הוועדה מרגי, הקריא את המונח תרבות.
מירי רגב: בעצם, המונח תרבות הוא ראי, הוא מראה של החברה הישראלית או של חברה בכלל.
מירי רגב: הוא מביא לידי ביטוי את סיפור החיים של אותם גורמים, אנשים, מיעוטים, שמרכיבים את החברה, שעליהם אנחנו מדברים.
מירי רגב: ולכן, התפקיד של ממשלה זה להביא לידי ביטוי את אותה תרבות כדי שאנשים יוכלו גם ליצור וגם לצרוך.
מירי רגב: אנחנו רואים שאת תקציב התרבות הצלחתי להגדיל ב-150 מיליון, זה היה הישג גדול יחסית לתקציב שהיה, אתם מכירים אותו.
מירי רגב: הוא לא מספיק, אבל התקציב הזה מאפשר לי לבצע את המדיניות שלי ולפגוע במינימום באותם גופי תרבות שנמצאים במטרופולין, שנדבר גם עליהם.
מירי רגב: אבל בסופו של דבר מדיניות חייבת להתבטא בחלוקת תקציבים.
מירי רגב: אי-אפשר לדבר על צדק תרבותי, אי-אפשר לדבר על חלוקת משאבים אחרת, על שוויון הזדמנויות, על צמצום פערים, ולהגיד: התקציב יישאר כפי שהוא.
מירי רגב: זה לא הולך.
מירי רגב: אי-אפשר גם לאכול את העוגה וגם להשאיר אותה שלמה, ומישהו נפגע.
מירי רגב: תקציב הספורט עלה ממש בצורה מגוחכת.
מירי רגב: אומנם באחוזים זה נראה 74%, אבל משום שהתקציב זעום הוא עלה מעט מאוד.
מירי רגב: אנחנו צריכים להשקיע יותר בתקציבים בספורט.
מירי רגב: יש לנו בסך הכול שגרירים מצוינים בעולם של הספורט הישראלי.
מירי רגב: מבנה המשרד - כשהגעתי למשרד התרבות והספורט לא האמנתי שזה מבנה המשרד.
מירי רגב: את השקף הכללי של מבנה המשרד, בבקשה.
מירי רגב: המשרד הוא משרד מאוד מורכב.
מירי רגב: הוא משרד שמצד אחד מתעסק במינהל תרבות, הוא מתעסק במינהל ספורט, מרכז ההסברה.
מירי רגב: יש לנו מטה משותף, לנו ולמשרד המדע, שתיכף נדבר על זה כחולשה.
מירי רגב: תאגידים - תראו כמה תאגידים יש למשרד התרבות.
מירי רגב: תאגידים שיש לנו קשר אליהם: רשות העתיקות, יד בן-צבי, האקדמיה ללשון בעברית, האקדמיה ללשון בערבית, הרשות הלאומית לתרבות הלדינו, בית התפוצות, הרשות הלאומית לתרבות היידיש, המרכז למורשת יהדות אתיופיה, זלמן שזר, והמועצה להסדר ההימורים בספורט.
מירי רגב: אלה רק התאגידים.
מירי רגב: מועצות ציבוריות - המועצה הלאומית לספורט, מניעת אלימות, ספורט נשים "אתנה", תרבות ואומנות, ספריות ציבוריות, מוזיאונים, ביקורת סרטים וקולנוע.
מירי רגב: המשרד הזה הוא משרד מאוד מורכב שמתעסק בהרבה מאוד נושאים, ויש לו חסך גדול מאוד במבנה ובתקני כוח-אדם של המשרד.
מירי רגב: מגיע צל"ש לעובדי המשרד שפועלים במקצועיות ובמסירות כדי לתת באמת ביטוי לכלל האחריות של המשרד הזה.
מירי רגב: המטה המשותף הוא תקלה גדולה, משום שלא יכול להיות משרד כזה שאין לו מטה שמנוהל בצורה מסודרת.
מירי רגב: היעדר מחלקת קשרי חוץ - חברים, תרבות וספורט זה חלק מהתשובות שלנו ל-BDS, תרבות וספורט זה חלק מהתשובות שלנו לחרמות, תרבות וספורט - - -
איתן ברושי: מירי, אז תיקחי את המדע אלייך.
מירי רגב: תרבות וספורט זה חלק מהתשובות שלנו להראות את מדינת ישראל ברב-התרבותיות שלה.
מירי רגב: וכשאין לך משרד תרבות וספורט שעוסק ביבוא תרבות, ביצוא תרבות, בטיפול מול האקדמיה בחו"ל, אז אנחנו בבעיה.
מירי רגב: ואני אומרת לכם, עשיתי מעט מאוד ביקורים בחו"ל, יותר שרי תרבות וספורט הגיעו לארץ.
מירי רגב: הם משוועים לקשר אתנו, אפרופו הבידוד, הם רוצים ללמוד מאתנו, הם מאוד מעריכים את התרבות הישראלית, את הקולנוע.
מירי רגב: עוד מעט אנחנו מוזמנים לפסטיבל הסרטים בקאן, הם רוצים לתת לנו מקום של כבוד.
מירי רגב: שגרירי התרבות שלנו הם שגרירים מצוינים, אבל אין לנו במשרד החוץ גוף אמיתי שמטפל ביצוא התרבות והספורט של מדינת ישראל.
מירי רגב: זאת תקלה גדולה למדינה שמתעסקת היום בדה-לגיטימציה.
מירי רגב: יש לנו שני תחומים שמגשרים על כל פער, כי תרבות וספורט הם גישור לשלום בין מדינות ובין אנשים.
מירי רגב: יש היעדר פונקציה שמטפלת בתאגידים והיעדר פונקציה שמטפלת במועצות הציבוריות.
מירי רגב: אתם לא תאמינו, הגעתי למשרד, עד שהצלחתי להבין על מה תכל'ס אני אחראית, בסופו של דבר באים אלי בטענות, הייתי צריכה לפנות לחברה ממשלתית כדי להבין איזה נציגים ואיזה קשר יש לתאגידים מסוימים עם משרד התרבות.
מירי רגב: זה הזוי, זה לא רציני, זה לא הגיוני.
מירי רגב: לא יכול להיות שבמשרד מסודר שיש לו כל כך הרבה תאגידים ומועצות לא יהיה תקן מסודר שמתעסק בתאגידים ומתעסק במועצות.
מירי רגב: וכמובן, אין מחלקת בו"מ ומו"פ כפי שנכון שיהיה בכל משרד ממשלתי.
מירי רגב: המשרד הזה הוא משרד שלאורך שנים התייחסו לתרבות כאילו זה - - -
<גלית והבה שאשו: סרח עודף.
מירי רגב: לא סרח עודף, אבל כאילו טוב שיש.
מירי רגב: תרבות זה לא טוב שיש.
מירי רגב: תרבות זה בעצם תעודת הזהות של החברה הישראלית, תרבות זאת בעצם הליבה של חברה.
מירי רגב: והתפקיד שלנו כמדינה הוא להשקיע יותר בתרבות, כי אתם יודעים שאילולא תקציב המדינה בתרבות לא היו לנו גופי תרבות.
מירי רגב: אלה החסמים העיקריים של המשרד, שלא נדבר עכשיו על חסמים של ייעוץ משפטי וחברתי, על זה תיכף נדבר.
מירי רגב: חסמים ארגוניים שאנחנו חייבים לטפל בהם כדי להביא לידי ביטוי טוב יותר את תפקידי המשרד.
מירי רגב: מכאן אני עוברת לתרבות ולאתגרים ולחסמים ולתשובות שאני נותנת לאתגרים ולחסמים הנ"ל.
מירי רגב: אתחיל עם שאלה בסיסית - מהי בעצם תרבות?
מירי רגב: ומה בעצם תפקיד משרד התרבות?
מירי רגב: האם תפקיד משרד התרבות הוא להיות כספומט וצינור להעברת כספים?
מירי רגב: או שתפקיד המשרד לקבוע מדיניות?
מירי רגב: ויש הבדל מהותי בין ספורט לתרבות.
מירי רגב: תיכף תשמעו, בספורט המשרד הוא יוזם, הוא אקטיבי, הוא בונה תוכניות אב, הוא מסייע בסל תרבות עירוני, הוא יושב עם איגודי הספורט, יש לו קשר ושיתוף פעולה מדהים עם הוועד האולימפי.
מירי רגב: בעוד שבועיים אני אמורה לנסוע עם המנכ"ל לפגישה עם תומס בך על כל העניין של החרמות בספורט.
מירי רגב: אם אין קשר בין ספורט לפוליטיקה, אז בבקשה שספורטאים ישראלים יעלו עם דגל המדינה, ולא עם דגל האיגוד.
מירי רגב: בספורט אנחנו עושים, פועלים, יוזמים.
מירי רגב: בתרבות אנחנו פסיביים.
מירי רגב: אנחנו כספומט.
מירי רגב: אנחנו צינור שמעביר כספים למוסדות תרבות בלי לשאול שאלות מדיניות.
מירי רגב: אם גוף נמצא שנתיים, סיים שנתיים הכשרה, יקבל על-פי קריטריונים.
מירי רגב: לפי איזה קריטריונים?
מירי רגב: כמה ארצות, כמה כלים יש על הבמה, גודל תזמורת - מה, אני מפיקת על?
מירי רגב: מה זה מעניין אותי?
מירי רגב: איפה מדיניות של משרד שאומר מהי תרבות, איך אתה מתמרץ תרבות, איך אתה מצמצם פערים, איך אתה מאפשר למגזרים שלמים שלאורך כל השנים לא נתנו להם כסף, אם זה מגזר ערבי, אם זה מגזר חרדי, אם זה פריפריות.
מירי רגב: למה אין תיאטרון דרוזי?
מירי רגב: למה אין תיאטרון אתיופי?
מירי רגב: למה אין תיאטרון לנשים?
מירי רגב: למה אין מדיניות ברורה בנושא תרבות?
מירי רגב: כי זה משרד שהוא כספומט.
מירי רגב: לא בבית-ספרי.
מירי רגב: משרד התרבות, כל עוד אני שרת התרבות, יעביר תקציבים על-פי מדיניות ברורה, מדיניות שמרימה דגל חברתי, שמטפלת בעוולות חברתיות, שמביאה צדק תרבותי, שמחלקת משאבים אחרת, וכך אני אעשה, ותיכף כל התיקונים שמדברים עליהם יוצגו.
אוסאמה סעדי: קודם כל זה לא היה?
יעקב מרגי: היא אומרת שלא.
אוסאמה סעדי: לא הייתה מדיניות?
מירי רגב: אגיד לך מה הייתה המדיניות - אם יש לך מוסד - - -
אוסאמה סעדי: אבל כספומט, נדמה לי, זה כספומט רק שלה?
יעקב מרגי: מסעוד, שאלת, אמרתי - - -
מסעוד גנאים: זה לא שלך, זה כסף של כולנו.
יעקב מרגי: מסעוד, אני מבין שוויתרתי על רשות הדיבור.
מסעוד גנאים: לא, לא ויתרתי.
מירי רגב: התפקיד שלנו היה עד היום להעביר כסף על-פי קריטריונים, וקולות קוראים שרובם לא נגישים, תיכף נדבר על זה, אתה צריך להיות באוניברסיטה כדי למלא קול קורא של משרד התרבות.
מירי רגב: תמיד החזקים מצליחים, החלשים לא מצליחים.
מירי רגב: פריפריות - מגזרים, כפרים ערביים, יישובים ערביים מממנים כסף לחברת ייעוץ שתעזור להם למלא קול קורא.
מירי רגב: בושה וחרפה.
מירי רגב: כי זה לא נגיש, כי זה לא ברור, כי יש לו למלא 80,000 טפסים.
מירי רגב: סך הכול הוא רוצה תרבות, סך הכול הוא רוצה קצת תיאטרון וקצת מחול, וחס וחלילה גם איזו מוזיקה אנדלוסית.
מירי רגב: חס וחלילה.
מירי רגב: אבל, לא, המשרד היה מעביר לפי קריטריונים כמותיים.
מירי רגב: no more.
מירי רגב: אמרתי והודעתי באופן חד וברור, כספי 2016 של אזרחי מדינת ישראל יחולקו על-פי צדק תרבותי, ולא, את כל הכסף אעביר לנשים מוכות, לילדים מוגבלים.
מירי רגב: אין מצב שתקציב התרבות יחולק כפי שחולק ב-2015.
מירי רגב: ולכן, הכנסתי לסחרחורת את כל גופי המשרד, כולל את משרד היועץ המשפטי לממשלה, וזה המקום להודות שנעשו שינויים שתיכף כבר יוצאים להערות הציבור, ותיקוני רגב שמעולם לא נעשו בחמישה חודשים.
מירי רגב: אתם יודעים מה זאת ביורוקרטיה של ייעוץ משפטי.
מירי רגב: אבל משום שהם הבינו שאני מתכוונת ברצינות למה שאני אומרת, ותקציב יחולק למגזר חרדי על-פי האפיונים של המגזר, ולמגזר ערבי על-פי האפיונים של המגזר, ולא יחייבו אותו לעשות בכוח אירועים לנשים וגברים ביחד, ובשביל זה הייתי צריכה לשנות תקנות וקריטריונים, אז זה ישונה.
אחמד טיבי: זה הדבר היחידי שעשיתם?
מירי רגב: רגע.
יעקב מרגי: שאלת.
מירי רגב: שלום, אחמד.
יוסף ג'בארין: זה לא הנושא העיקרי.
יעקב מרגי: הסיוט של אחמד שהוא צריך להודות לך בסוף.
מירי רגב: תקשיב, אל תראה אותו ככה, הוא העביר 5 מיליון שקלים לתרבות ערבית.
יעקב מרגי: אז את לא יודעת על דברים אחרים יותר גדולים.
מירי רגב: תראה, אבל הוא חשב שהוא יכול להעביר רק לכפר מסוים.
אחמד טיבי: לא היה קל, לא היה קל.
חיים ילין: נפלת עכשיו לעוקץ ולמלכודת דבש.
יעקב מרגי: חכה, חכה.
אחמד טיבי: אם כבר את אומרת, מירי, זה עבר רק כשהתערבתי למי זה עובר.
מירי רגב: אין עוקץ, אין עוקץ.
מירי רגב: תאמין לי, פה יהודים וערבים, שמאל וימין, חרדים וחילוניים, מזרחים ואשכנזים הם יחד.
חיים ילין: אז מי זה שצועק תמיד?
חיים ילין: מי זה שצועק?
חיים ילין: זה שלא ספרו אותו עכשיו?
מירי רגב: תיכף, תיכף.
יעקב מרגי: אני יכול להשחיל מילה, השרה?
מירי רגב: תיכף, תנו לי רגע לסיים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, רבותי, משפט, ברשותך, תיקחי גם אוויר ותשתי משהו לגרון.
מירי רגב: תשתי מים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, תקשיבו, רבותי.
מירי רגב: אחמד, בוא שב לידי, אחמד.
יעקב מרגי: רבותי, זאת מירי, אין לה מעצורים בכל המובנים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם מניסיון, חכמים היזהרו בדבריכם.
יעקב מרגי: זוכרים את הסערה שהייתה על הספר ספרות "גדר חיה"?
יעקב מרגי: כולם הצהירו הצהרות, התבטאו, שלחו כותרות, ישב בפינה איפה שיושב זוהיר עורך הספר.
יעקב מרגי: מכל הדיונים הייתה חוויה אינטלקטואלית לשמוע אותו.
יעקב מרגי: הוא ישב, ובצורה פואטית התחשבן עם כל אלה שלא קראו את הספר ומצאו לנכון להתבטא, עשה אותם קטנים.
יעקב מרגי: ולכן, אני אומר, שלא נחזור על אותה סיטואציה.
יעקב מרגי: דרכן של כותרות שהן עושות גלים.
זוהיר בהלול: והוא ישב כאן?
יעקב מרגי: באותה נקודה, ולא לחינם.
זוהיר בהלול: מותר לי לדבר במקומו?
יעקב מרגי: אם תכין נייר.
יעקב מרגי: כפי שאני מכיר אותך, אתה יכול לערוך באותה רמה.
יעקב מרגי: אבל נהניתי, אני יכול לומר בלשון הכללה, שלא ייראה, הכניס לנו, אנחנו וכל אלה שהתבטאו על הספר בלי שקראו אותו.
יוסי יונה: השתלחו, התכוונת.
יעקב מרגי: העירו הערות, השתלחו בספר.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם, תדעו לכם שבסוף בסוף 50% מחברי הכנסת שבאו לדבר בגנות או בשבח צודדו את עצמם ראו שיש כאן דיון יותר רציני מאשר כותרות.
יעקב מרגי: אני אומר את זה, משאיר את זה באוויר.
מירי רגב: אם כך, כל תפקיד משרד התרבות כמעביר כספים ישתנה על-פי מדיניות ברורה של צדק תרבותי וצדק חברתי, וזה יבוא כבר לידי ביטוי.
מירי רגב: ב-2016 כל המגזרים ייהנו מזה, כל האוכלוסיות ייהנו מזה, ויהיו תקציבים גדולים יותר לאומנות, לתרבות, ליוצרים, לכל מי שבעצם נמצא באותו תחום של עיסוק, בתחום התרבות.
מירי רגב: העיקרון השני שדיברתי עליו זה עקרון שלטון החוק.
מירי רגב: חברי, יש מונח שנקרא סמכות ואחריות.
מירי רגב: שלטון החוק, בית המחוקקים הזה – חן, פשוט מה שאמרת קודם הרים לי להנחתה – כבוד היושב-ראש, אם היו מבינים על מה אני מדברת בחקיקה, חלק מהח"כים היו כנראה סותמים את הפה, כי היה עדיף לסתום את הפה.
מירי רגב: כי מה לעשות, אנחנו בית המחוקקים ואנחנו מחוקקים חוקים.
מירי רגב: שלום, נמצא פה גם איתי טימקין ממשרד האוצר שעוזר לנו מאוד בכל מה שקשור לפיתוח הספורט ובכלל, התרבות.
מירי רגב: תודה רבה, ותודה שהגעת.
מירי רגב: כשאנחנו מדברים על שלטון החוק, אנחנו מדברים על כנסת, ממשלה נבחרת, הכנסת נבחרה, מחוקקת חוקים במדינת ישראל.