GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: אני רק מזכירה לך שלא הצגנו את כל המשרד.
אילן גילאון: על כל דבר יש פה - - -
יעקב מרגי: יהיה דיון נוסף.
מירי רגב: ואנחנו צריכים להיות מתוכננים להציג את שאר המשרד - הספורט.
אילן גילאון: זה שלטון של פרזנטורים ולא של מנהיגים.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל חברי הכנסת ולאורחים שהגיעו לדיון, לשרה על הסקירה הרחבה ועל תוכניותיה.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם, לפני שאקרא את המסקנות, אני באמת יוצא מעודד ומחוזק מזה שבחברה דמוקרטית במדינה דמוקרטית – ואנחנו צריכים להתגאות בכך, כל אלה שחרדים לחופש הביטוי ומערערים על הדמוקרטיות של החברה הישראלית – התקיים כאן דיון נוקב, עמוק, כל חברי הכנסת התבטאו כפי שהתבטאו, במדינות אחרות זה לא היה קורה, ואני גאה על כך.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלה להגדיל את תקציב משרד התרבות ולהביאו לרמה שתציב את מדינת ישראל כאחת המדינות המובילות בתרבות; הוועדה שמעה את סקירת שרת התרבות ושמחה לשמוע על תקצוב שוויוני בין מרכז לפריפריה, תקצוב שוויוני בין מוסדות מתפתחים לבין מוסדות קיימים; הוועדה שמעה את תוכניתה של השרה להפוך את המשרד כמשרד שמעצב מדיניות וקובע תוכניות עבודה; הוועדה שמעה את חרדתם של חברי הכנסת על כך שהתיקונים עלולים ליצור מצב של תרבות מטעם; הוועדה שמחה לשמוע מהשרה באופן חד-משמעי וברור שהיא איננה מתכוננת להיות צנזור תרבותי ושאיננה מתכוננת לייצר חוק חדש, אלא להשתמש במה שמופיע בחוק יסודות התקציב.
יעקב מרגי: 3 בנובמבר 2015, כ"א בחשוון, תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – חינוך ליזמות וחינוך כלכלי – לציון יום העסקים הקטנים בכנסת.
יעקב מרגי: כפי שידוע, היום מצוין יום העסקים הקטנים בכנסת, אני מקווה שיו"ר השדולה יגיע, ימצא לנכון להגיע תוך כדי.
יעקב מרגי: מצאנו לנכון לקיים דיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, כי נושא החינוך הפיננסי, מדברים עליו רבות שנים רבות, ואמרתי, אני רוצה לא רק לשמוע אלא גם לחוש מה נעשה, האם נעשה.
יעקב מרגי: ותחושתי לגבי אם נעשה כנראה יותר מבוססת.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, כפי שאמרתי, נושא חינוך פיננסי מצוי היום על סדר היום הציבורי של הרבה ארגונים לאומיים, של מדינות, שכבר הפנימו שיש מקום לחינוך פיננסי ותרומתו היא רבה, גם להתנהלות הנכונה, גם של התלמידים, גם לאחר גמר מערכת הלימודים, כשהם יוצאים לחיים הכלליים.
יעקב מרגי: התחושה שלי שאצלנו בארץ זה נשאר בגדר הצהרה, אלא אם כן מישהו יתקן אותי, ואני מאלה שאוהבים שמתקנים אותי ואני מוריד מלוח ליבי את התחושה הזו.
יעקב מרגי: אז אנחנו נשמע את משרד החינוך.
יעקב מרגי: הוא השושבין, הוא צריך לחנך אותנו לחינוך פיננסי.
יעקב מרגי: ספרי לנו מה אנחנו עושים בחינוך פיננסי.
<אלירז קראוז: צהריים טובים.
יעקב מרגי: גברתי, כדי שדברייך יירשמו, נא להסיט את המיקרופון אליך.
<אלירז קראוז: קוראים לי אלירז קראוז, ואני מנהלת את אגף חברה ורוח במזכירות הפדגוגית.
<אלירז קראוז: במסגרת האחריות על תחומי החברה, אנחנו גם אחראים על החינוך הפיננסי, על התכנים שלו, כאשר בשנים האחרונות, יחד עם משרד האוצר, פותחו תכניות שמיושמות כבר בתוך מערכת החינוך, בתחום הזה של חינוך פיננסי.
<אלירז קראוז: הוא אכן יחסית חדש לעומת השנים הקודמות.
<אלירז קראוז: דבר ראשון זה בית הספר היסודי.
<אלירז קראוז: בתחום שנקרא מולדת, חברה ואזרחות, תלמידים מקבלים הקדמה, במוסיקה קוראים לזה טרום כלי, או כלים ראשוניים, בתחומים שקשורים בתקציב, כולל סימולציות לקבל משאב מסוים ולתכנן את ההוצאה שלו, דילמות בסדרי עדיפויות, ביצוע שלו לטווח קצת יותר רחוק, מה זה בנק, מה השימושים בו.
<אלירז קראוז: זה במסגרת יחידה יותר גדולה על היישוב שלי, אבל נכנסים שם עם מספר שעות לימוד, להבין את התפקוד של בנק, למה משתמשים בו בתוך החברה; וצרכנות נבונה וידע בסיסי על התפתחות הכסף, כאילו כאמצעי חליפין בתוך הכלכלה והחברה.
<אלירז קראוז: מוקדשים לזה ארבעה עד חמישה שיעורים בכל אחת משכבות הגיל – ב', ג', ד'.
<אלירז קראוז: זה השלב הראשון.
<אלירז קראוז: אנחנו עכשיו עוסקים בשילוב התחום הזה בתכנית מפתח הלב, שזה כישורי חיים בעצם, בשלבי גיל שונים.
<אלירז קראוז: במתמטיקה בכיתות ד' ובחטיבת הביניים ובגיאוגרפיה, במגמה של גיאוגרפיה בכיתה י"א.
<אלירז קראוז: עוד יחידה גדולה מאד פותחה בהיקף של 30 שעות לימוד לכיתות י', אבל זאת יחידת בחירה.
<אלירז קראוז: המשרד מתקצב את בתי הספר שבוחרים ללמד אותה בכל שכבת י' בשעה שבועית.
<אלירז קראוז: היחידה הזאת היא בהיקף של 30 שעות והנושאים בה הם שוב, תקציב אישי ומשפחתי, בנקים, צרכנות נבונה, חיסכון, הלוואות, השקעות ושיח פיננסי.
<אלירז קראוז: אני אדגים שיח פיננסי, איך מודדים, מה זה מדד מחירים, איך מודדים אותו.
<אלירז קראוז: מה עושה בנק ישראל ומה התפקידים שלו.
<אלירז קראוז: מה זה ריבית, מטבע חוץ ושער חליפין.
<אלירז קראוז: אני רשמתי פירוט של עוד יחידות, אבל אני לא רוצה כרגע ל - - -
יעקב מרגי: מאיזה שנה זה מוטמע במערכת?
<אלירז קראוז: כיתות י'.
יעקב מרגי: מאיזה שנה תקציבית?
<אלירז קראוז: התכנית הזאת קיימת, אני לא בטוחה במאה אחוז, או שלוש או ארבע שנים.
<אלירז קראוז: כאילו זה התחיל להיות מיושם.
יעקב מרגי: בשנת 2010, ביום שנכתב הדו"ח זה לא היה.
<אלירז קראוז: אז זה שלוש שנים בטוח.
<אלירז קראוז: זה קיים בתוך המערכת.
יעקב מרגי: לא הבנתי מה הקשר לשיעורי גיאוגרפיה עם חינוך פיננסי.
<אלירז קראוז: בתוך המגמה בגיאוגרפיה, יש מקומות של תכנון מרחבי ויישובי ויחסי אדם סביבה, לשם נכנסים גם תכנים של חינוך פיננסי.
<אלירז קראוז: אבל ממש חינוך פיננסי כפי שהוא, כרגע נמצא ב-140 בתי ספר בכל שכבת י', ובתי ספר שבוחרים את זה כיחידה להשכלה כללית.
<אלירז קראוז: במסגרת הרפורמה של הערכה בבחינות הבגרות, מחויבים בתי הספר לקחת יחידות להשכלה כללית.
<אלירז קראוז: הצענו את זה כיחידה להשכלה כללית ואז אם בית ספר לא בוחר, גם אם הוא לא בוחר את זה לכל השכבה, הוא יכול לבחור את זה לכיתה י'.
<אלירז קראוז: כתכני חובה בתוך מקצועות הלימוד, כמו שאמרתי, זה ייכנס בהיקף של 3 שעות בכל שכבת גיל, בין תחומי הדעת השונים.
יעקב מרגי: רגע, אם הבנתי טוב ביסודי זה חובה?
יעקב מרגי: זה בכל שכבות הגיל?
<אלירז קראוז: ב-ב' עד ד' זה חובה ואנחנו עכשיו עוסקים בלהכניס את זה בתוך כישורי חיים, בתוך מתמטיקה, וחלק מהחומר בתכנית הלימוד.
יעקב מרגי: ובתיכון?
<אלירז קראוז: אה, ויש עוד שני דברים ששכחתי לציין.
<אלירז קראוז: בתיכון זה נמצא בחטיבה העליונה בכיתה י', כפי שתיארתי, ביחידה לחינוך פיננסי.
<אלירז קראוז: היא כרגע 10 שעות.
יעקב מרגי: והיא רשות הוא חובה?
<אלירז קראוז: רשות.
<אלירז קראוז: במגמת כלכלה יש להם פרויקט גדול ממש של ניהול עסקי.
יעקב מרגי: אם בכלכלה לא, אז במה כן?
<אלירז קראוז: כן, נכון, אבל שם יש ניהול משק מודרני.
<אלירז קראוז: זה מקיף 1,500 תלמידים.
יעקב מרגי: בכל הארץ?
<אלירז קראוז: כן, במגמה.
<אלירז קראוז: זה ההיקף שלומד את המגמה.
<אלירז קראוז: במגמה הזאת יש פרויקט גדול על ניהול משק מודרני ועל ניהול יזמות.
<אלירז קראוז: יש גם עוד בערך 1,500 תלמידים שלומדים בתכניות לימודים ייחודיות או מינהל עסקים או יזמות, בבתי ספר שמגישים תכנית לאישור והם מקבלים אישור להגיש עליה לבגרות.
<אלירז קראוז: שם יש גם כן היקף מאד נרחב של לימוד, לתלמידים שבחרו ללמוד בתכניות הייחודיות הללו.
<אלירז קראוז: עוד פרויקט גדול שאני לא מופקדת עליו, אבל אני חושבת שחשוב לציין אותו בהקשר הזה, ודווקא באגף שחר, ביחידות לקידום נוער, יש הרבה מאד קבוצות שמנוהלות עם הדרכה וליווי צמוד ליזמות עסקית, כמו ניהול בית קפה, לפעמים שיווק של מוצר מסוים שהם בוחרים לפתח אותו.
<אלירז קראוז: זה משהו winwin, כי אלה קבוצות שהמערכת הקונבנציונאלית לא תמיד מצליחה לפתח איתם את כל הכישורים שצריך.
<אלירז קראוז: דבר אחרון, כדי לא לקחת מהמשתתפים הנוספים יותר זמן, זה שהיום בכל המקצועות, ההערכה הבית ספרית, העבודה הקבוצתית שנדרשת ודורשת את הכישורי המאה ה-21 שקשורים - השארתי את זה בכוונה לסוף, אבל אני חושבת שזה רלבנטי – שקשורים בעבודה בצוות, בתכנון תהליך ובהצגה של פרויקטים, כחלק מתהליך הערכה לבגרות, מאפשר או נותן תשתית.
<אלירז קראוז: היא לא ישירה כמו כל הדברים הקודמים שתיארתי, אבל היא נותנת לאנשים להיות אחראים על יוזמה ולנהל אותה מהתחלה ועד סיומה.
<אלירז קראוז: אבל זאת תשתית כללית לתפקוד בחברה, שהמשרד הכניס כשינוי שלא רק יבחנו, אלא יצטרכו גם להגיש עבודות חקר ולהגיש עבודות שיתופיות ויוזמות מגוונות.
<אלירז קראוז: זה פחות או יותר הסקירה.
יעקב מרגי: אולי תוך כדי הדיון נצטרך עוד.
<אלירז קראוז: יש עוד הרבה מה לעשות, אבל אני חושבת שהצלחתי קצת לתקן את הרושם שלא נעשה.
יעקב מרגי: קצת, כן.
יעקב מרגי: המועצה הישראלית לצרכנות – אנחנו צרכנים נבונים?
יעקב מרגי: מחנכים אותנו לזה?
<אלירז קראוז: אה, אמינות וצרכנות, אתם תגידו כי אני לא אמרתי.
<אלירז קראוז: יש לנו איתם פרויקט גדול.
יעקב מרגי: אז בואי ניתן להם לומר את זה.
<אלירז קראוז: אז אתם תגידו ואנחנו ביחד בעניין הזה.
<אהוד פלג: בוקר טוב.
<אהוד פלג: אתה רוצה את התשובה לשאלה שלך, אדוני, בהתחלה או בסוף?
יעקב מרגי: קודם כל תציג את עצמך לפרוטוקול ולאנשים שיושבים פה?
<אהוד פלג: אהוד פלג, מנכ"ל המועצה הישראלית לצרכנות.
יעקב מרגי: אני נותן לך את חופש הפעולה.
<אהוד פלג: אוקיי.
<אהוד פלג: השאלה של אדוני מעלה כלי חדש שהמועצה לצרכנות פיתחה בחודשים האחרונים.
יעקב מרגי: אשתי אומרת שאני צרכן גרוע.
יעקב מרגי: אני קניין, איש רכש הכי גרוע שהיא מכירה.
איתן ברושי: בגלל זה היא שלחה אותך לכנסת, שלא תעשה - - -
<אהוד פלג: אני לא יודע אם אני אצטרך לתת לך הרגשה טובה על כך או לגבות את אשתך.
<אהוד פלג: אבל הכלי שפיתחנו בדיוק למטרה הזאת, אדוני, נקרא מדד הצרכנות הנבונה והוא נועד למדוד את רמת המודעות הצרכנית גם התיאורטית, בידע וגם האפקטיבית בפועל, בהרגלי התנהגות של הציבור בישראל, וזאת לשתי מטרות.
<אהוד פלג: מטרה ראשונה, לשקף לציבור את המודעות הצרכנית שלו – מה הן נקודות החזקה, בעיקר מה הן נקודות החולשה שלו.
<אהוד פלג: והיות והדברים מסתכמים בהרבה מאד אפשרות של חיסכון כספי, אנחנו מניחים שהציבור יתעשת כשהוא יראה את התוצאות האלה.
<אהוד פלג: מיד אני אומר מה הן; והמטרה השנייה, לכוון בצורה טובה יותר את המיקוד של מאמצי החינוך וההסברה של המועצה הישראלית לצרכנות, שאני ארחיב עליהם מיד.
<אהוד פלג: הציון שהצרכן הישראלי קיבל נכון לאוקטובר 2015 בתחום המודעות לזכויות צרכניות, נקרא בשפת תלמידי בית הספר מספיק בקושי – 4.9.
<אהוד פלג: כך שיש חולשה מאד מאד בולטת בידע צרכני, ידע לגבי הזכויות הצרכניות, וממילא כשאין ידע, אז לא ניתן גם לממש ולעמוד על הזכויות האלה בממשק עם בתי העסק.
<אהוד פלג: אנחנו בהחלט לקחנו את זה לתשומת ליבנו וניערך לתכנון מאמצי ההסברה שלנו בשנה הקרובה בהתאם, וכל שנה אנחנו מתכוונים למדוד את המדד הזה.
<אהוד פלג: רק אציין שהוא בודק גם מודעות לזכויות צרכניות, הרגלי רכישה, הרגלי חיסכון במהלך הצריכה והשימוש ותגובתיות למקרים של התקלות בעוול צרכני – גם שלך וגם של אחרים.
<אהוד פלג: עוד נקודה בולטת, אדוני, הייתה הציון העוד יותר נמוך שהציבור קיבל באקטיביות צרכנית, בעיקר קולקטיבית.
<אהוד פלג: השאלה אם מחאת שנת 2011 הייתה אירוע חד פעמי או שהציבור עכשיו בשל למחאות צרכניות נרחבות, שיביאו לידי ביטוי את העוצמה של הכוח הצרכני.
<אהוד פלג: הציונים היו נמוכים מאד ובהחלט צריך לעבוד על זה.
<אהוד פלג: וכאן אני מגיע למישור החינוכי, משום שעיקר העבודה צריכה להיעשות מול המהלך הזה במישור החינוכי ובמישור ההסברתי.
<אהוד פלג: ההבדל שאנחנו רואים בין חינוך והסברה, הוא שחינוך אנחנו שומרים כמונח לעבודה מול המסגרות החינוכיות המסודרות, בעיקר של הצעירים; והסברה אנחנו מייעדים לקהל הרחב, עם פילוח לאוכלוסיות מוחלשות, שיש להן צרכים מאופיינים מיוחדים.
<אהוד פלג: כאן אני שמח לומר שמחלקת החינוך והמידע של המועצה לצרכנות, פיתחה הרבה מאד תכניות חינוכיות ותכניות הסברה, ובתחום החינוך אנחנו משתפים פעולה בצורה אני חושב מאד מאד מוצלחת, עם משרד החינוך, משום שהתפיסה שלנו היא שאנחנו מפתחים את התכניות ביחד עם הצוותים של משרד החינוך, בתיאום מרמת מנכ"לית המשרד והמפקחים המקצועיים הראשיים; והמורים הם אלה שיעבירו את התכניות האלה ובצורה כזאת, בתנועת מניפה, אנחנו מגיעים לעשרות אלפי תלמידים.
<אהוד פלג: התכניות מתרכזות בשני ערוצים.
<אהוד פלג: הערוץ של הצרכנות הנבונה – וזה כמענה לאותו מדד צרכנות נבונה שאנחנו הזכרנו אותו קודם, ובתחום הזה יש מספר תכניות, אני לא ארחיב עליהן את הדיבור, אלא אם אדוני יבקש, מפאת קוצר הזמן.
<אהוד פלג: הערוץ השני, שהוא מאד מאד חשוב ובעיקר חשוב בהקשר היום המיוחד הזה, שהוא גם מציין את הפגישה של הוועדה.
<אהוד פלג: התלמידים של היום הם אנשי העסקים של המחר.
<אהוד פלג: יש לנו היום הזדמנות לכוון להגברת רמת ההגינות בחיי המסחר בישראל.
<אהוד פלג: המועצה לצרכנות, אדוני, מקבלת כל שנה למעלה מ-41,000 תלונות צרכניות על מקרים של פגיעה צרכנית ואני יכול לומר בביטחון שזה רק קצה קצהו של הקרחון.
<אהוד פלג: כי לשבת מול המחשב ולכתוב תלונה למועצה לצרכנות, זאת עבודה ועל כל צרכן שנפגע - - -
יעקב מרגי: כמה כמוני יש כאלה שבאים, נדפקים, לא חוזרים לחנות או לעסק?
<אהוד פלג: פחות מדי ואנחנו בהחלט מעודדים בתכניות שלנו, סוג התנהגות כזה שאנחנו קוראים לו הכוח של הצרכן היחיד.
<אהוד פלג: הזכות האולטימטיבית של הצרכן, אנחנו קוראים לה סירוב קנייה והיא תופסת גם לגבי מקרים של פגיעה בזכויות הצרכניות שלו.
<אהוד פלג: בית עסק שלא מתנהג כלפיו בהגינות, אין שום סיבה שהצרכן יזכה אותו בארנקו ובכספו, וככל שיותר צרכנים יענישו עסקים סוררים ברגליים, אני חושב שהעסק מבין את זה בצורה מאד מאד טובה.
<אהוד פלג: כמובן שבצורה קולקטיבית מדובר על ארגון חרמות צרכנים.
<אהוד פלג: הדבר השני זה המחיר.
<אהוד פלג: המחיר ההוגן הוא בתפיסה שלנו חלק חשוב במרכיבים של מונח ההגינות.
<אהוד פלג: מחיר כשלעצמו יש לו עוד סיבות ופרמטרים, אבל המרכיב של תמורה לכסף, הוא חייב להיות בהלימה והצרכנים מגדירים אותו כחלק מחובת ההגינות של העסק כלפיהם.
<אהוד פלג: סיכמתי עם מנכ"לית משרד החינוך וזה נכנס בשנת הלימודים תשע"ו לבתי הספר, שתהיה תכנית של חינוך להגינות שאנחנו מפתחים ביחד עם משרד החינוך מכיתה ג' עד כיתה י"ב.
<אהוד פלג: בשנה הזאת כבר ארבעה שנתונים עובדים עם התכנית הזאת, והכוונה היא כמובן להרחיב אותה בתכנית ספירלית, עד לכיסוי מלוא הטווח של השנתונים.
<אהוד פלג: אנחנו מאד מקווים שנוכל לשנות את רמת ההגינות בחברה הישראלית, באמצעות המאמצים האלה.
יעקב מרגי: מועצת התלמידים איתנו?
<יוליה בוסויוק: כן.
יעקב מרגי: אז מיד אחרי חבר הכנסת איתן ברושי.
איתן ברושי: שלום אדוני יושב הראש.
איתן ברושי: אני בכל זאת אחרוג במילה מניהול פיננסי ואגיד מילה, אם אני מבין נכון, על היום הזה שעוסק בעסקים קטנים ובעצם הוא עוסק בחינוך לעבודה, לפרנסה ולראות את ערך העבודה כערך לא פחות חשוב מהתחומים האחרים.
איתן ברושי: זה לא סוד, גברתי ממשרד החינוך, אני לא יודע מי עוד פה ממשרד החינוך.
איתן ברושי: כל פעם שולחים לנו נציגות אחרת - - -
יעקב מרגי: כל אחד ותחומו הוא.
איתן ברושי: רגע, אבל אנחנו אחראים על הראייה הכוללת ולכן ביקשתי מיושב ראש הוועדה שיתקיים דיון יותר רחב לקראת סיכום השליש הראשון.
איתן ברושי: גם אחרי ששמענו את היומרות לשנת הלימודים שנפתחה.
איתן ברושי: אין ספק שהחינוך המקצועי בישראל לוקה בחסר וזה בא לידי ביטוי בחוסר גדול בבעלי מקצוע, וגם אני זוכר את ביטוי הזלזול של פחחות וכו' בכנסת אחרת.
יעקב מרגי: בממשלה אחרת.
איתן ברושי: בממשלה אחרת, כנסת אחרת.
איתן ברושי: אני אומר את זה פה.
איתן ברושי: אנחנו היינו עם של סוחרים וצוענים ובחרנו להיות עם נורמאלי, שחוזר לאדמתו ולעבודת הכפיים ולחיבור של אדם ואדמה והנה אנחנו הופכים את החקלאות לבזויה ואת הפרנסה לבלתי אפשרית.
איתן ברושי: וגם סגרנו כמעט את החינוך המקצועי, השארנו את זה לאנשים פרטיים כמו סטף וטרהיימר ואחרים.
איתן ברושי: ובסוף מה שיש לנו הרבה זה עורכי דין ועוד כל מיני מקצועות.
איתן ברושי: פעם דיברנו על להפוך את הפירמידה ובאמת להיות עם נורמאלי, אבל כשמדברים על שכר מינימום וגאים בזה שמעלים אותו בכמה גרושים והופכים את זה לחגיגה – וטוב שהעלו אותו – אז אנחנו בעצם מחליטים על הפרת השוויון בין לימודים, עבודה ותרומה לקהילה, שזה בסיס גם היום.
איתן ברושי: ואני בא עכשיו מפגישה עם שר הביטחון והוא סיפר על תרגיל שהיה בארצות הברית, של מטוסי F16 עם טייסים מכל העולם, גם ערבים.
איתן ברושי: אבל כשהוא בא לשם סיפרו לו מי היו הטייסים הטובים.
איתן ברושי: הישראלים, גם כי מטוס F16 מורכב מחלקים שמייצרים בארץ, זה לא סודי, אבל זה לא הזמן להרחיב פה, וגם משום שבסוף הם לא רק יודעים הכי טוב את המקצוע, יש להם גם את הערכים הכי, אנחנו חושבים, הכי נכונים.
איתן ברושי: ולא פעם אני שומע, ויושב הראש אומר תפסיקו עם כישורי חיים.
איתן ברושי: בכלל, יש נטייה - - -
יעקב מרגי: לא להפסיק.
יעקב מרגי: לא לזרוק הכל לשם.
איתן ברושי: אני יודע, תיכף תראה.
איתן ברושי: אני התכוונתי לזה.
איתן ברושי: בכלל יש נטייה של החברה הישראלית להעמיס הכל על החינוך ובסוף לדפוק אותו גם בטענות שהוא לא מצליח.
יעקב מרגי: ייאמר לזכותו של חבר הכנסת איתן ברושי, הוא עקבי.
איתן ברושי: לכן אני אומר שלא הכל על החינוך, למרות שאי אפשר בלעדיו ואני בא משם, מהתחום, מראש רשות.
איתן ברושי: לכן אני חושב שבעצם, אדוני יושב הראש, אם פעם נסכם את הדיונים בעזרת הצוות שלך ונראה על מה דיברנו, ואני חבר כנסת חדש, אבל לא בנושאים האלה, אז נדמה לי שאנחנו מדברים כל פעם על קטע, וכפי שאתה אומר זה נכון.
איתן ברושי: כל אחד וההתמצאות שלו, אבל אם מרכיבים את הפאזל בשלמותו, אני באתי לכאן היום ואמר יושב הראש יש פה הרבה אירועים.
איתן ברושי: זה גן אירועים הכנסת.
איתן ברושי: כל פעם בפינה אחרת אירוע אחר.
איתן ברושי: אני אומר שצריך לקיים דיון או לראות איך מחזקים את החינוך המקצועי ואיך בחינוך הרגיל, המסקנה הרחבה כוללת גם את ערך העבודה, שזה לא דבר בזוי, עבודת כפיים, ושזה דבר נכון לחזור להיות עם נורמאלי, שלא מתפרנס רק מלופט גשפט ולא רק מעסקי אוויר, והוא חוזר להיות עם שיושב על אדמתו ולא מוותר עליה ומעבד אותה ושומר אותה.
איתן ברושי: לכן כל הדברים האלה חשובים ואני אומר בסופו של דבר, עסקים קטנים זה אנשים ואנשים שלוקחים סיכון, ואנשים שמשקיעים גם כסף ולא רק זמן.
איתן ברושי: ולכן אני מצדיע תמיד וציינתי ככל שיכולתי אנשים צעירים ונועזים שלוקחים החלטה ואחריות.
איתן ברושי: ולכן אני חושב שמשרד החינוך, שעוסק בהכשרת הדור הבא, ותראו מה הפער בין מי שעוסק בחינוך כמונו, ובין הילדים שרק עכשיו מגיעים לכיתה א'.
איתן ברושי: זה פער שקשה לדמיין אותו בשנים ובעולם המושגים; וכשאנחנו צריכים לחשוב מה הם רואים בעיניים שלהם בפער של עשרות שנים, לא בטוח שאנחנו מצליחים.
איתן ברושי: ולכן בכלים שאנחנו נותנים לדור הצעיר, שמתוכו תצמח ההנהגה של המדינה ובעלי התפקידים, צריך לחזור ולומר אמת.
איתן ברושי: שבלי עבודה לא יהיה פה שום דבר ושיש משקל גדול לעובדים ושיש חשיבות לעבודה וחשיבות לערכים, שבלעדיהם לא היינו מגיעים לאן שהגענו.
יעקב מרגי: מועצת התלמידים.
<יוליה בוסויוק: תודה רבה.
יעקב מרגי: שמעת?
יעקב מרגי: לפני שתציגי את עצמך, שמעת את משרד החינוך?
יעקב מרגי: שמעת את המועצה הארצית לצרכנות ונשמע עוד גופים ושמעת את השאיפות של חבר הכנסת.
יעקב מרגי: את מרגישה משהו ממה שנאמר?
<יוליה בוסויוק: טוב, אני אתחיל, אני אציג את עצמי.
<יוליה בוסויוק: קוראים לי יוליה בוסויוק, אני לומדת בכיתה י"ב.
<יוליה בוסויוק: אני הנציגה של מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<יוליה בוסויוק: אני מנתניה.
<יוליה בוסויוק: אני אתחיל ואומר, את דיברת קודם על מגמת כלכלה, אני בוגרת מגמת כלכלה, עשיתי בגרות בכלכלה ואני חייבת להודות, בכיתה י"ב אני עובדת, יש לי רכב, אני מנהלת חיים אישיים, יש לי משכורת ועדיין אני לא יודעת מה ההבדל בין בנק כזה או בנק אחר.
<יוליה בוסויוק: עדיין אני לא סגורה על מה ההבדל, מה עדיף לי – להשתמש באשראי, להשתמש במזומן?
<יוליה בוסויוק: דברים בסיסיים של החיים האישיים שלי, דברים שלא תמיד אני מבינה מההורים.
<יוליה בוסויוק: סך הכל אנחנו נמצאים בבית הספר חלק כל כך גדול מהיום שלנו.
<יוליה בוסויוק: לא יכול להיות שבית הספר לא יסביר לנו דברים כל כך בסיסיים.
<יוליה בוסויוק: מיד אחרי בית הספר אנחנו הולכים לצבא ואחרי זה משתחררים לחיים האזרחיים שלנו ויוצא מצב שהרבה בני נוער יוצאים בלי הידע הכי הכי בסיסי באיך לנהל חשבון בנק, איך לנהל משק בית הכי בסיסי.
יעקב מרגי: יוליה, אני מבין את השאיפה שלך.
יעקב מרגי: השאיפה שלך היא אופטימאלית ובצדק.
יעקב מרגי: מערכת החינוך יש לה חלק מרכזי בעיצוב דמותו של הדור הבא וככה אנחנו שואפים שיהיה, אבל הם צלע.
יעקב מרגי: יש גם את מה שההורים מנחילים, מה הסביבה, לעתים מה הסביבה המשפחתית משדרת מבחינת אחריות כלכלית ופיננסית.
יעקב מרגי: השאלה מה רמת הציפיות שלך כתלמידה, כבוגרת, כמי שהגיעה לכיתה י"ב עכשיו, במגמת כלכלה ובגרות בכלכלה.
יעקב מרגי: האם הצלע של משרד החינוך מספקת, או שהיית מצפה ליותר מזה?
<יוליה בוסויוק: אני חושבת שחינוך כלכלי צריך להיות משהו חובה בבתי הספר.
<יוליה בוסויוק: אם לא שנתיים שלוש לפחות בכיתה י"ב - - -
יעקב מרגי: אילו לא היית במגמת כלכלה, הייתה לך רמת ידע סבירה לגיל שלך?
<יוליה בוסויוק: אני לא חושבת.
<יוליה בוסויוק: אני חושבת שזה לא רק התנהלות כלכלית אישית, זה גם כלכלה - - -
יעקב מרגי: מושגים, בוודאי.
<יוליה בוסויוק: כלכלה במדינה.
יעקב מרגי: עולם המושגים.
<יוליה בוסויוק: אני חושבת שזה מאד חשוב, זה גם נורא מחבר את בני הנוער למדינה, לכלכלה של המדינה.
<יוליה בוסויוק: בני נוער הרבה פעמים לא מתעניינים בזה, אבל הם לא יודעים עד כמה זה מעניין.
יעקב מרגי: בואי נהיה באווירה בית ספרית.
יעקב מרגי: חבר שלי סיפר לי שהבן שלו קודח לו, הוא בכיתה ז', קודח לו שהוא צריך לרכוש לו משהו, אז הוא מתמהמה.
יעקב מרגי: הוא כבר הלך, עשה סקר מחירים באינטרנט, הוא הוציא לו ספקים, הוא דירג לו.
יעקב מרגי: הוא אומר לו פה יש אפקטים כאלה וכאלה.
יעקב מרגי: מסתבר שכשהילדים רוצים הם יודעים לעשות את זה.
<יוליה בוסויוק: נכון, אבל עדיין זה לא.
<יוליה בוסויוק: אני חושבת שזה לא ידע מספיק בשביל לצאת לחיים האזרחיים שלי אחרי הצבא ולהתחיל את החיים האישיים שלי.
<יוליה בוסויוק: להשכיר דירה, לעשות קניות לבית.
<יוליה בוסויוק: זה דברים מאד בסיסיים שלפעמים אני בתור תלמידת י"ב אני לא יודעת וזה נורא מפחיד אותי.
<יוליה בוסויוק: זה נורא מפחיד אותי שאני צריכה לצאת לחיים האזרחיים שלי ולנסות להסתדר לבד.
<יוליה בוסויוק: הרבה דברים זה דברים שאני אלמד בסוף לבד.
יעקב מרגי: ולכן מה את חושבת, שזה צריך להיות חלק ממערכת השעות?
יעקב מרגי: באיזו רמה?
<יוליה בוסויוק: אני חושבת שלפחות איזה שהוא מערך בשיעורי חינוך, שגם ככה כבר נמצאים בתוך המערכת של כל התלמידים במדינת ישראל.
<יוליה בוסויוק: אז נכון לפתוח שיעורי חינוך, אולי איזה שהם מערכי שיעור שנוגעים בזה.
<יוליה בוסויוק: שעה, שעתיים, שלוש, דברים מינימאליים.
<יוליה בוסויוק: זה לא לוקח הרבה זמן ואני אדע, אני אהיה בראש שקט.
<יוליה בוסויוק: אני אדע שלמדתי דברים בסיסיים, שבית הספר עזר לי לצאת לחיים האזרחיים שלי יותר בראש שקט, שאני יודעת עכשיו מה עדיף לי.
<יוליה בוסויוק: הדבר הכי בסיסי, אשראי, מזומן, מה ההבדלים, מה כדאי, מה פחות כדאי.
<יוליה בוסויוק: איך אני צריכה לבחור בנק שמתאים לי אישית, לאו דווקא הבנק שההורים שלי בחרו כי הוא מתאים להם.
<יוליה בוסויוק: אני חושבת שזה כן תפקיד של משרד החינוך.
<יוליה בוסויוק: סך הכל חוץ מהיסטוריה ומתמטיקה, צריך לחנך אותנו גם לדברים שהם מעבר.
<יוליה בוסויוק: אני חושבת שזה באמת הכי חלק מהחינוך המשמעותי של כולנו, מהלמידה המשמעותית שהעולם הגיע אליה.
יעקב מרגי: אהבתי את הסיומת שלך.
יעקב מרגי: תודה רבה שטרחת ובאת.
יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו, בזמנך החופשי.
יעקב מרגי: משרד הכלכלה נמצא איתנו?
<ניר בן אהרון: נמצא.
<ניר בן אהרון: שלום לכולם, שמי ניר בן אהרון ואני אחראי על תחום המחקר, המדיניות והקשרים הבין לאומיים בסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה.
<ניר בן אהרון: אני רוצה להציג לכם - - -
יעקב מרגי: חינוך פיננסי.
<ניר בן אהרון: רגע, אני אגיע גם לנושאים הספציפיים האלה, אבל לפני זה אני רק אתן תמונת מצב קטנה של עסקים קטנים ובינוניים בארץ, בישראל.
<ניר בן אהרון: יש מעל 500,000 עסקים בישראל, עסקים קטנים ובינוניים.
<ניר בן אהרון: פירושו של דבר שיש פחות או יותר לפחות 500,000 יזמים, שהיום נמצאים ומפעילים עסקים כאלה בישראל.
<ניר בן אהרון: זה אומר שחלק משמעותי מהאוכלוסייה במדינה, בסביבות בין 5% ל-10% מהאוכלוסייה, וגם מי שעכשיו תלמידים, הם בסופו של דבר יגדלו ויצטרכו להיות גם כן להיות יזמים ויפעילו עסקים, ככה שזה מאד מאד משמעותי לכלכלה בכלל של המדינה.
<ניר בן אהרון: אנחנו מדברים בערך על כ-50% מהכלכלה של המדינה.
<ניר בן אהרון: היא מבוססת על אותם יזמים.
יעקב מרגי: מט"י עוד קיימת במשרד הכלכלה?
<ניר בן אהרון: היום יש גוף שנקרא מעוף.
<ניר בן אהרון: עשינו איזו שהיא רפורמה בכל גופי השטח שתומכים בעסקים קטנים ובינוניים.
יעקב מרגי: מט"י זה מרכז טיפוח יזמות, נכון?
<ניר בן אהרון: כן.
<ניר בן אהרון: אז היום יש גופים שנקראים מעוף, הם גופים שפזורים בכל הארץ, נותנים שירותים לעסקים מרמה של יזם שעדיין לא הקים עסק ועד רמה של עסק בגודל 100 מועסקים.
<ניר בן אהרון: נותנים סדנאות, נותנים ייעוץ פרטני, נותנים קורסים, נותנים הרבה מאד דברים.
<ניר בן אהרון: עדיין כשמגיעים יזמים ואנשים לאותם גופים, למעוף, הרבה פעמים המעוף שם לב שחסר באמת הרבה ידע ויכולות והוא משלים את היכולות האלה כמה שהוא יכול ומשתדל באמת לעשות את המרב, אבל עדיין יש מקום בהחלט לעבוד על התחום הזה, גם בקרב יזמים, לפני שהם מגיעים למעוף, לפני שהם פותחים את העסק, כדי שהם יידעו בכלל, שיהיו להם את היכולות הכלכליות בהבנה של מה צריך לעשות כדי להקים עסק.
יעקב מרגי: אתה יכול לתת לי סקירה של יוזמות של משרד הכלכלה בקטע הזה, כמו מעוף, הכשרות, הדרכות, הסברה.
<ניר בן אהרון: במשרד הכלכלה יש את כל התחום של הכשרה כלכלית, שזה בתי ספר וקורסים שעוסקים בהכשרת אנשים למקצוע בעיקר, שזה כל הנושא של הכשרה מקצועית.
<ניר בן אהרון: יש שם גם בתי ספר מגיל תיכון ומעלה, וגם אוכלוסייה שהיא אוכלוסייה אחרי תיכון, שהיא אוכלוסייה של מבוגרים.
<ניר בן אהרון: ויש את המערכת שלנו, בסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, שזאת מערכת שנקראת מעוף, שזה בעצם מרכזים.
<ניר בן אהרון: יש מעל 30 מרכזים כאלה בארץ, שפזורים בכל הארץ, והם בעצם מתעסקים עם יזמים או בעלי עסקים שמגיעים אליהם ורוצים סיוע או לפתוח עסק או לנהל עסק ולהפעיל אותו.
<ניר בן אהרון: עכשיו, קצת סקירה, אבל דווקא בהקשר הבין לאומי, כי אנחנו הבאנו כמה פעמים גופים בינלאומיים לארץ, כדי שינתחו את כל המגזר של היזמות והעסקים הבינלאומיים.
<ניר בן אהרון: אז בשנת 2013 הבאנו משלחת של האיחוד האירופאי, משלחת של מומחים מהאיחוד האירופאי.
<ניר בן אהרון: עשו פה סקירה מאד מאד מקיפה של המצב של העסקים הקטנים והיזמות במדינת ישראל, ואחד מהתחומים המרכזיים שהיו להם בהערות, זה שאין לנו איזו שהיא תכנית לאומית שעוסקת בחינוך ליזמות.
<ניר בן אהרון: אין לנו את הראייה.
<ניר בן אהרון: יש לנו המון המון יוזמות.
<ניר בן אהרון: יש המון המון דברים פרטניים.
<ניר בן אהרון: יוזמים עסק ומקימים עסק וכל מיני תכניות פרטניות שהן פועלות בשלושה-ארבעה, 20, 30 בתי ספר, אבל אין לנו ראייה כוללת של מה שקורה.
<ניר בן אהרון: לאחר מכן, בשנה שעברה, הגיעה משלחת של ארגון אחר, של ה-OECD, שזה מועדון המדינות המפותחות.
<ניר בן אהרון: גם כן שלחו משלחת מומחים שהגיעה לפה ועשתה לנו סריקה של מדינת ישראל.
<ניר בן אהרון: הם ראיינו יותר מ-100 גורמים שונים וניתחו אלפי דו"חות.
<ניר בן אהרון: ושוב פעם, הגיעו לאותה מסקנה ואותה הערה עיקרית הייתה להם – אין פה גישה מערכתית במערכת החינוך, שמטפלת בנושא של חינוך ליזמות.
<ניר בן אהרון: עכשיו, מה זה אומר?
<ניר בן אהרון: זה אומר שיש הרבה בתי ספר שיש בהם כל מיני פעילות של יזמות, אבל הרבה פעמים אנחנו מפספסים אוכלוסיות שלמות ואנחנו לא שמים לב לזה.
<ניר בן אהרון: כל מיני אוכלוסיות מיוחדות.
<ניר בן אהרון: כל מיני אוכלוסיות בפריפריה, שפשוט שם לא מגיעים אליהם ואף אחד לא רואה את זה ואף אחד לא יודע.
יעקב מרגי: יש שילוב ידיים של משרד הכלכלה ומשרד החינוך בנושא הזה?
יעקב מרגי: הרי בסוף אתם הקליינטים של הדור הבא, במובן מסוים.
<ניר בן אהרון: מה שאנחנו חושבים שבסופו של דבר מי שצריך לעסוק בזה זה משרד החינוך.
יעקב מרגי: גם אנחנו חושבים.