GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמר בר-לב: שהצביעות פה תיחשף.
עודד פורר: 'שוברים שתיקה' - - -
יעקב מרגי: סליחה, עודד - - -
עמר בר-לב: אתה לא יודע מה זה המדינה, אתה אוהב את המדינה?
עמר בר-לב: מה זה המדינה?
עמר בר-לב: לי אתה צריך לספר?
יעקב מרגי: עמר בר-לב.
אורן אסף חזן: מה הופך אותך ליותר טוב ממנו?
אורן אסף חזן: מה זה היהירות הזאת?
אורן אסף חזן: מה זה - - -
עמר בר-לב: כן, אני גאה להיות יפה נפש - - -
אורן אסף חזן: - - -מה זה הדבר הזה?
יעקב מרגי: אני קורא את אורן פעם שלישית.
יעקב מרגי: להוציא אותו.
יעקב מרגי: הדיון נגמר, הצלחת לגרום לי - - -
אורן אסף חזן: מה זה הצלחתי לגרום?
אורן אסף חזן: מי שמו לשפוט ככה אנשים?
יעקב מרגי: בסדר, אז הוא אמר, מותר לו, יש לו חסינות פרלמנטרית.
יעקב מרגי: למי שהתבלבל מחברי הכנסת, אני יכול לתת להם שיעור - - -
אורן אסף חזן: אני כועס עליך, נתת פה במה להכפשות.
יעקב מרגי: תכעס, מותר לך.
יעקב מרגי: תודה, מותר לך.
יעקב מרגי: (חבר הכנסת אורן אסף חזן יוצא ממליאת הוועדה.
מירב בן ארי: זו דמוקרטיה.
יעקב מרגי: חברי הכנסת, אתם לא יודעים איך מתקיים דיון בוועדות.
יעקב מרגי: מה, אתם לא יודעים שצריך להגיש הצעה לסדר או הצעה לדיון מהיר?
יעקב מרגי: אתה פונה כאילו - - - אל"ף, אתה יודע מה?
יעקב מרגי: הייתי מקיים דיון על 'שוברים שתיקה', יש לי גם דעות משלי לכאן ולכאן, אבל פנית אליי כיושב ראש, נכון?
יעקב מרגי: אני לא אקיים דיון אם לא תזמו.
יעקב מרגי: אתה יודע על מה הדיון הבא בוועדת החינוך?
יעקב מרגי: נוער הגבעות וכל פעולות 'תג מחיר', אם זה קשור אליהם.
עמר בר-לב: אנחנו ניזום.
עמר בר-לב: תודה על העצה, אדוני.
יעקב מרגי: אם נתת לי רמז כלשהו, תאמין לי, הייתי אומר לכולכם בצניעות, טלו קורה מבין עיניכם, לגבי האיזונים.
<קריאה: ההבדל הוא ש'שוברים שתיקה' העזו לא לבוא - - -
איציק שמולי: זה לא ההבדל - - -
יעקב מרגי: לא, איציק.
יעקב מרגי: אחרון הדוברים אני נועל את הישיבה.
יעקב מרגי: דב חנין, יש לך דקה וחצי.
דב חנין: אדוני היושב ראש, ק"ס לואיס כתב פעם שהדרך לגיהינום היא משעול מתון, מאוד נעים ללכת בו והוא כתב כמה חסרים לנו במשעול הזה שלטים שיצעקו 'עצור'.
דב חנין: זה מה שעושים 'שוברים שתיקה', חיילים עם מצפון שמספרים את מה שהם ראו.
דב חנין: אחרי בדיקות ואחרי - - -
עליזה לביא: מהרסייך ומחריבייך ממך יצאו.
דב חנין: אני מזמין אותך לקרוא את הכרך שנמצא אצלי בחדר.
דב חנין: תקראי ותראי.
דב חנין: הכרך הזה הוא עבה והוא קשה, הוא קשה מאוד לקריאה.
עליזה לביא: אוי באמת, דב, יש דרך לעשות ביקורת.
יעקב מרגי: עליזה, את מפריעה לו.
עליזה לביא: לא תהיה לי זכות דיבור, אז מה זה משנה?
דב חנין: מה לעשות?
דב חנין: עמיתיי חברי הכנסת, הכיבוש משחית, זו המציאות.
דב חנין: המראה הזאת מאוד לא נעימה.
דב חנין: אז מציעים לנו לנפץ את המראה.
דב חנין: תנפצו את המראה, המציאות לא משתנה.
דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתיי חברי הכנסת, יש כאן שני בלופים.
דב חנין: בלוף אחד, מדברים איתנו על שקיפות.
דב חנין: מי מדבר על שקיפות?
דב חנין: הארגונים שכל התרומות שלהם כמעט הן חסויות?
דב חנין: 'שוברים שתיקה' זה הארגון הכי שקוף בעולם מבחינת התרומות אליו.
דב חנין: פרסומים בחוץ לארץ?
דב חנין: דמוניזציה של ישראל בעולם?
דב חנין: מי שמוביל את הדמוניזציה של ישראל בעולם זה ראש הממשלה נתניהו, במסע ההסתה שלו נגד המיעוט הערבי הוא מוביל את הדמוניזציה של ישראל בעולם.
דב חנין: משפט ל'אם תרצו'.
דב חנין: אני מבין שלא מספיק להם הקשר עם הכומר הייגי, שהתלהב מאוד מהיטלר כשליח האל.
דב חנין: לא הספיק לכם.
<מתן פלג: אני מכבד את היושב ראש - - -
יעקב מרגי: אל תגיב.
דב חנין: אתם רוצים, אתם גם לא מסתפקים בבית המשפט שפסק עליכם את מה שפסק.
<מתן פלג: כי היה בג"צ - - -
דב חנין: אתם רוצים להוכיח שאתם ארגון פשיסטי?
דב חנין: אתם מצליחים.
קסניה סבטלובה: אבל גם ככה אתה לא נותן לנו - - -
יעקב מרגי: אני עכשיו ברשות דיבור.
קסניה סבטלובה: מה לעשות?
יעקב מרגי: תפני ליו"ר המפלגה שלך שייתן לך ראשות ועדה, יחליף את איתן כבל בכלכלה.
קסניה סבטלובה: - - - מה שיש לו להגיד אנחנו יודעים, מי שיושב פה - - -
עודד פורר: מה זה פשיסט בכלל?
יעקב מרגי: עודד, תן לי לקרוא את הסיכום.
יעקב מרגי: רבותיי, הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון.
יעקב מרגי: שמתם לב, לא היה קשה להבחין כמה שהדיון היה רגוע במרכאות כפולות.
יעקב מרגי: 28 ח"כים, אפילו על הטבות המס ומתווה הגז לא היה ככה, אבל זה רק אומר דבר אחד, זה לא משמח אותי, הייתי רוצה לראות אתכם פה על החינוך המיוחד.
יעקב מרגי: אני לא מטיף מוסר, אני רק רוצה לומר שזה לא משמח אותי, נוכחות חברי הכנסת.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר, רק שתבינו, כנראה לפעמים יש אנשים שלא מבינים באיזה מציאות המדינה הזו מתקיימת.
יעקב מרגי: לא לחינם חכמים אמרו, חכמים היזהרו בדבריכם.
יעקב מרגי: כי התלמידים שומעים.
יעקב מרגי: הם הגדירו את זה, שמא יבואו וישתו מהמים הרעים.
יעקב מרגי: רבותיי, חופש ביטוי הוא לא חד צדדי, אני מעריץ את אלה שמדברים על חופש הביטוי כשזה לא נוגע אליהם, או שמתקוממים כשמדברים על אפליה כשהוא לא בצד המופלה, אני ממש מעריץ את אלה שדנים בעוני ומעקמים פרצוף, אבל הוא לא בצד של העוני.
יעקב מרגי: אז דיון על חופש הביטוי של ארגונים ושל אנשי ציבור, זה ערך מקודש.
יעקב מרגי: אני שומע את המלל הזה הרבה מעל הפודיום בכנסת ואני רואה את אותם אנשים שמדברים, איך האנטיביוטיקה הזו לא עובדת להם כשהם שומעים דברים שלא מתאימים להשקפת עולמם.
יעקב מרגי: רבותיי, כשאני אומר חכמים, היזהרו בדבריכם, אני אומר את זה לכולם, מצד ימין ומצד שמאל.
יעקב מרגי: אני אקריא מספר נקודות.
יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את החרמת הדיון על ידי ארגון 'שוברים שתיקה', תוך הטחת דברים בוטים ופגיעה ביושרה של ועדת הכנסת.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך, שהוא גם יו"ר המל"ג, לעשות הכול כדי לוודא שהארגונים כמו ארגון 'שוברים שתיקה' לא נכנס לבתי הספר ולא לקמפוסים.
יעקב מרגי: זו דעתי.
אילן גילאון: זו המסקנה שלך?
יעקב מרגי: לא, רגע, חכה.
יעקב מרגי: ועדת החינוך קוראת לחברי הכנסת ולראשי הארגונים למתן את השיח הציבורי בחברה הישראלית.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחיילי צה"ל על תרומתם להגנת העורף הישראלי והעורף הישראלי מכיל את כולם, מימין ומשמאל, מרכז, יהודים, ערבים, חרדים, עניים, עשירים, ואלה אותם חיילי צה"ל שעשו תוך חירוף נפשם ו - - -
אילן גילאון: סיכום צריך לבטא פה את מה שאנשים אמרו.
אילן גילאון: זו דעתך, זה בסדר גמור, אני מכבד את האופן שבו אתה עושה את זה, אבל זה לא סיכום ישיבה.
יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את הניסיון של ארגון 'שוברים שתיקה' לעשות דמוניזציה ודה לגיטימציה לחיילי צה"ל ולמדינת ישראל.
יעקב מרגי: והנה אני מגיע לזה.
יעקב מרגי: ארגון 'שוברים שתיקה', אם הוא רוצה להיות לגיטימי, את כל ביקורתו ובלי צנזורה - - -
דב חנין: זה סיכום לא מדויק - - -
יעקב מרגי: תאמר את זה לפרוטוקול.
יעקב מרגי: את כל ביקורתו בתוך מדינת ישראל.
דב חנין: זה לא סיכום של הוועדה - - -
יעקב מרגי: - - את כל ביקורתו בתוך מדינת ישראל ולא לידי אויבי ישראל.
יעקב מרגי: 2 בנובמבר 2015, כ' בחשוון תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – התמודדות מערכת החינוך עם גל הטרור.
יעקב מרגי: חסרה פה מילה בנושא.
יעקב מרגי: היא לא מתמודדת.
יעקב מרגי: ההתמודדות הפדגוגית – כבר היה דיון על התמודדות – ההתמודדות הפדגוגית של מערכת החינוך עם גל הטרור.
יעקב מרגי: אין ספק שימים קשים עברו ועוברים על החברה בישראל.
יעקב מרגי: אווירה של טרור, אווירה של אלימות ותסכול, אווירה של חוסר אונים במידת מה.
יעקב מרגי: כל המצב הזה משפיע באופן ישיר על ילדים באשר הם, כל שכן הילדים במתחם בתי הספר ויוצר אווירת מתח במרחב הבית ספרי.
יעקב מרגי: ועדת החינוך נדרשה לאבטחה סביב מוסדות החינוך, נדרשת היום לסוגית ההתמודדות של מערכת החינוך מול האתגרים הנוספים, של באמת העברת המסרים האמיתיים והנכונים, לא כפי שזה עולה ומצטייר ברשתות החברתיות – בדרך כלל מוחצן.
יעקב מרגי: אתגר של הקניית כלים להתמודדות רגשית במצבי מתח וחרדה, אתגר של התמודדות הסביבה המורכבת של החברה בישראל, שכמעט כל הערים היום אפשר להגדיר אותן כערים מעורבות במידת מה, והאתגר הגדול מכולם, שהוא אתגר החיים המשותפים בחברה הישראלית.
יעקב מרגי: פנו אלינו מספר גורמים, ארגונים חברתיים שביקשו שנקיים את הדיון.
יעקב מרגי: בהתחלה קצת היססנו, אמרנו בואו נראה איך אנחנו עוברים את זה, אבל עדיין אנחנו חווים אירועים כאלה ואחרים ולכן החלטתי להביא את זה לדיון.
יעקב מרגי: יש לנו כאן את נציגי משרד החינוך והם יציגו לנו סקירה.
יעקב מרגי: יש לכם מצגת או רק סקירה?
יעקב מרגי: אוקיי, סקירה, בבקשה.
<יוכי סימן טוב: שמי יוכי סימן טוב.
<יוכי סימן טוב: אני מנהלת היחידה להתמודדות עם מצבי לחץ וחירום בשירות הפסיכולוגי ייעוצי של משרד החינוך.
<יוכי סימן טוב: אני אגיד כמה וכמה דברים.
<יוכי סימן טוב: ראשית כל, מנכ"לית המשרד, ברגע שהתחיל גל הטרור, היא הוציאה מכתב לכל מנהלי בתי הספר, עם תכנית שבה היא קוראת למורים ולגננות לשוחח בכל בוקר עם הילדים על המציאות המורכבת שבה אנחנו נמצאים.
<יוכי סימן טוב: ניתנו גם עקרונות לדיבור רגשי עם תלמידים.
<יוכי סימן טוב: צריך להגיד שזה לא התחיל מהיום ושאנחנו יחידה שקיימת 12 שנים והעקרונות של העבודה נהירים למערכת כבר במשך עשרות שנים, מלפני היחידה להתמודדות עם מצבי לחץ.
<יוכי סימן טוב: יש לנו עקרונות מאד מאד ברורים איך להתנהל במצבי לחץ וחירום עם ילדים.
<יוכי סימן טוב: זאת אומרת, המורים מקבלים קודם כל הדרכה בחיזוק החוסן הנפשי של הילדים במצבים הרגילים.
<יוכי סימן טוב: יש לנו תכנית חוסן, שמועברת בבתי הספר בשגרה, שבה הילדים לומדים ויסות רגשי, התמודדות עם קונפליקטים והתמודדות עם היום יום כמו חרדה.
<יוכי סימן טוב: חרדת מבחנים, מריבה עם הורים, מריבה עם מורה וכדומה.
<יוכי סימן טוב: התכנית הזאת הוכחה כיעילה, מחקרית היא הוכחה כיעילה להפחתת סימפטומים במצבי דחק קיצוניים.
<יוכי סימן טוב: היא נוסתה בהתחלה באשקלון ואחר כך עברה להרבה מאד ערים בארץ, כולל במגזר הערבי.
<יוכי סימן טוב: חשוב להדגיש שאנחנו עובדים עם כל המגזרים כאחד.
יעקב מרגי: זה ברגיעה ובשוטף.
<יוכי סימן טוב: ובשעת משבר, יש לנו ככה, יש לנו 2,700 פסיכולוגים שפרושים ברחבי הארץ ויש לנו 4,500 יועצים שנמצאים גם כן בבתי הספר ובגני הילדים.
חנין זועבי: כמה מה-2,700 ומה-4,500 ערבים?
<יוכי סימן טוב: זה בערך ביחס של הערבים באוכלוסייה, אבל אין לי את המספרים כרגע, כי לא זה מה שאמרו לי להכין, אבל אני אומרת באופן כללי את הפרישה בארץ.
<יוכי סימן טוב: אנחנו עובדים ויש לנו פרוטוקולים מסודרים ואנחנו עובדים על סימולציות למצבי משבר.
<יוכי סימן טוב: זאת אומרת, כשיש תרגיל למוסדות החינוך, שמר אריה מור אחראי עליו, אז אנחנו לא רק מתרגלים ירידה למקלטים, אנחנו מתרגלים צוותים לשעת חירום בבתי הספר ובגנים.
<יוכי סימן טוב: זאת אומרת, יש בכל בית ספר צוות שמוכשר להתמודדות המנטאלית עם החירום והמשבר ואנחנו לא מחכים רק לטרור או למלחמה כדי לתרגל את זה.
<יוכי סימן טוב: לצערנו, החיים מלאים במשברים וגם כשילד נהרג בתאונת דרכים, או אמא של ילד נפטרה פתאום וזה משפיע על בית הספר, אנחנו דואגים שהמורים והגננות יידעו איך להתנהל עם הילדים.
<יוכי סימן טוב: זאת אומרת אין מצב - היום אני יכולה להגיד – אין מצב שיהיה בו אירוע משבר של אובדן חמור, גם אם מדובר באדם אחד בבית הספר, שאין התערבות מקצועית.
<יוכי סימן טוב: יש לי מדריכות ביחידה, שפרושות בכל רחבי הארץ, בכל המגזרים.
<יוכי סימן טוב: אנחנו נפגשים אחת לחודש ללמידה ולהתמחות והן הולכות בכל אירוע למוסד החינוכי, לעזור לצוותים החינוכיים להתנהל נכון עם התלמידים.
<יוכי סימן טוב: כי אנחנו יודעים מחקרית, שהיומיים הראשונים קריטיים לאיך שהילדים והצוותים יחוו את האירוע.
<יוכי סימן טוב: אם אנחנו נתנהל נכון ונתמוך, אז אנחנו נמנע הרבה מאד סימפטומים חריפים והפרעה פוסט טראומתית שעלולה לקרות.
<יוכי סימן טוב: אין לנו, כמובן, מאה אחוז של הצלחה וחשוב להגיד בצניעות משהו, שאנחנו יכולים להפחית סבל.
<יוכי סימן טוב: אנחנו לא יכולים למנוע אותו.
<יוכי סימן טוב: כי כשאדם חווה אובדן, לא יעזור כלום, הוא חווה אובדן.
יעקב מרגי: גברת סימן טוב, אני מבין את ההיערכות הכלכלית, אנחנו גם מכירים ואני רוצה התייחסות ספציפית למצב הנוכחי, מה נעשה במערכת החינוך.
<יוכי סימן טוב: אז אני אגיד.
<יוכי סימן טוב: קודם כל, כשקורה אירוע, יש אנשי מקצוע גם מהיחידה שלי – מדריכות – וגם פסיכולוגים ויועצים של המקום, שבאים לעזור לצוותים החינוכיים לניהול האירוע עם הילדים ועם הצוותים.
<יוכי סימן טוב: יש לי ברמה של דיווח כל מוסד חינוכי שחווה, או לידו.
<יוכי סימן טוב: זאת אומרת כשיש מוסד חינוכי - - -
יעקב מרגי: אני בכוונה מצודד אותך.
יעקב מרגי: את מדברת איתי מה עושים כש-.
יעקב מרגי: מדינת ישראל חוותה גל טרור כרגע.
יעקב מרגי: אני מבין ממך שאם היה איזה נפגע מבית ספר מסוים, אז הצוות מתערב ויש לך נוהל עבודה.
יעקב מרגי: כרגע אנחנו מדברים על אווירה כללית.
יעקב מרגי: כל אחד בא עם מטענים, יש לו ווטסאפ, יש לו רשתות חברתיות – מה נעשה?
יעקב מרגי: היו שיעורים?
יעקב מרגי: כי הדרכתם?
יעקב מרגי: נתתם הנחיות להקצות לזה שיעורים?
<יוכי סימן טוב: ממש.
יעקב מרגי: ואני מקווה שלא תשימי לי את זה על הגיבנת של גב הגמל, שנקראת כישורי חיים.
<יוכי סימן טוב: לא, לא, לא.
<יוכי סימן טוב: אז אני יכולה להגיד, ואגב זה לא גיבנת גמל, זה שיעור חשוב מאד.
יעקב מרגי: לא, כולם מעמיסים עליו הכל.
איציק שמולי: רק שאלת הבהרה נוספת.
איציק שמולי: אם את יכולה להתייחס מעבר להיבטים הפסיכולוגיים והמנטאליים, מה עושים ברמה החינוכית, מה שנקרא האחר הוא אני וכל הדברים האלה.
<יוכי סימן טוב: אז קודם כל בתכנית שהמנכ"לית הוציאה לפני כשלושה שבועות, יש בהחלט מה שנקרא עקרונות לשיח מוגן.
<יוכי סימן טוב: זאת אומרת איך אפשר לנהל שיח כשיש הבדלי דעות, כשיש קונפליקטים, ואיך אפשר לנהל את זה ברמה כזאת, שזה לא ייצור פיצוץ בכיתה או בחדר המורים, אלא ייצור חיבור.
<יוכי סימן טוב: זה באמת אתגר מורכב, אבל אפשרי.
<יוכי סימן טוב: ואני אגיד עיקרון אחד.
<יוכי סימן טוב: העיקרון המרכזי הוא שמדברים על רגשות – איך אני מרגישה, איך אני מרגיש, ולא מה דעתי עליו או עליה.
<יוכי סימן טוב: זה העיקרון ככה באמת על רגל אחת, אבל יש לנו חוברת שקיימת כבר לא מעט שנים, אבל אנחנו מרעננים אותה.
<יוכי סימן טוב: זה עובד, זה באמת עובד גם בקבוצות קונפליקט.
<יוכי סימן טוב: אגב, אנחנו עושים את זה בכל הרמות ואולי יהודית תרחיב מה נעשה במחוזות.
<יוכי סימן טוב: בירושלים נעשה מהרמה של מפקחים, דרך המנהלים, דרך המורים.
<יוכי סימן טוב: אנחנו עושים מודלינג, הדגמה של איך אפשר לנהל שיח קונפליקטואלי בקבוצה בכיתה.
<יוכי סימן טוב: אז בהחלט עושים את זה.
יעקב מרגי: את תמיד, ועושה את זה בהצלחה, מה צריך לעשות.
<יוכי סימן טוב: אמרתי שעושים את זה.
יעקב מרגי: אני שואל מה נעשה.
<יוכי סימן טוב: כן, עושים את זה.
<יוכי סימן טוב: עושים את זה.
<יוכי סימן טוב: אני אומרת שעושים את זה בכל המחוזות.
<יוכי סימן טוב: אני אתן דוגמא.
<יוכי סימן טוב: את רוצה לדבר על מה שנעשה במחוז ירושלים עם המפקחים?
<יוכי סימן טוב: אז אולי תספרי, כי זה נעשה גם בכל המחוזות.
<יוכי סימן טוב: אני באה עכשיו מישיבת הנהלת שפ"י וסקרנו וראינו שזה נעשה בכל המחוזות, כי אנחנו מאמינים בשיטה של המניפה – אם אתה עושה את זה עם המפקחים – הם עושים את זה עם המנהלים שלהם, המנהלים עם המורים וכך הלאה עם התלמידים.
<יוכי סימן טוב: זאת הדרך.
<יוכי סימן טוב: אז את רוצה לדבר על מה שנעשה במחוז ירושלים, על העשייה.
<יהודית אפרמן: שלום, אני יהודית אפרמן, מפקחת על הייעוץ החינוכי במחוז ירושלים, ובעצם אני באה כנציגת הפיקוח לייעוץ, לדבר גם על ירושלים וגם על מחוז ירושלים.
יעקב מרגי: תקרבי את המיקרופון אליך, שישמעו אותך.
<יהודית אפרמן: אז אחד הדברים, לאור הדברים שאמרה יוכי, אנחנו קיבלנו חומרים שבהם בשלב הראשון הייתה עבודה עם מפקחי המחוז.
<יהודית אפרמן: אני מדברת על ירושלים ועל מחוז ירושלים ואני יודעת שזה במקביל נעשה בכל הארץ.
<יהודית אפרמן: הייתה עבודה במקביל עם כל המפקחים, שהיה איזה שהוא שיח ראשוני, ונטילציה של מה קורה.
<יהודית אפרמן: היה שיח מיוחד עם מפקחים של היסודי עד יסודי גני ילדים ושל החברה הערבית, היה לנו גם שיח מיוחד יחד איתם, שניהלה אותו הפסיכולוגית המחוזית.
<יהודית אפרמן: לכל אחת מאיתנו, המפקחות, היה לה שיח עם קבוצה אחרת, שבעצם הרמה המשותפת הייתה – מה קורה בתוך המחוזות, מה קורה בתוך בתי הספר, מה קורה עם התלמידים, מה קורה ברמת הורים.
<יהודית אפרמן: איך אנחנו לוקחים את אותה שיטת המניפה ואנחנו ממשיכים הלאה למנהלים.
<יהודית אפרמן: כל אחד מגיע מהרמה האישית שלו, שהוא חווה ברמה זו או אחרת אל הרמה באמת של אחריות שהוא לוקח על עצמו מבחינת המערכת.
<יהודית אפרמן: והרעיון הוא באמת איך כל מפקח לוקח אחר כך את המנהלים שלו ועושה איתם את אותו שיח, כדי שהמנהל יוכל לעשות את זה בבתי הספר עם המחנכים, מורים, תלמידים והורים בנוסף.
<יהודית אפרמן: כל יועצת, בכל בית ספר, קיבלה הנחיות מאד ברורות דרך המשרד, איך לנהל עם צוות חדר המורים שיח, שיח מוגן.
<יהודית אפרמן: כל בתי הספר, גם במגזר היהודי ובמגזר הערבי, ניהלו שיח בתוך בתי הספר.
<יהודית אפרמן: הייתה מעט בעיה תחילה במזרח ירושלים למנהלים לנהל את השיח, כי היה שם איזה שהוא פחד מאד גדול.
<יהודית אפרמן: יצאה גם מהרשות בירושלים בקשה שהשיח הזה יתנהל גם שם בתוך בתי הספר, כאשר אנחנו ממקדים ואת אותם הדברים אנחנו עושים גם במערב העיר וגם במזרח העיר, כשהנושאים הם אותם נושאים – כשמדברים על תלמידים - איך אנחנו מתעלים כעסים, ערך החיים, מה המשמעות שאנחנו רוצים לתת, איך אנחנו מתנהלים כשאנחנו פוחדים, מי הכתובת, מי הוא המבוגר האחראי שאליו אני פונה וכו' וכו'.
<יהודית אפרמן: אנחנו עושים בדיוק את אותו דבר בכל המגזרים.
<יהודית אפרמן: בנוסף, אנחנו מובילים דרך היחידה של יוכי את הנושא של רענון הצל"ח.
<יהודית אפרמן: צל"ח זה צוות לשעת חירום, שבשגרה כל מערכת בית הספר יודעת מה הוא, אבל פה על אחת כמה וכמה.
<יהודית אפרמן: את כל סדר הפעילות כל בית ספר חייב לדעת ולעשות אותו בשעת מצוקה.
איתן ברושי: שלום לכולם.
איתן ברושי: אין ספק, זה נושא חשוב, אבל אני רוצה להוסיף מספר נקודות מעבר למה שנמסר פה, כי אנחנו למדנו שזה לא רק עניין פסיבי - ההכנה והתכוננות היא גם אקטיבית.
איתן ברושי: אני רוצה לדבר על הצד האקטיבי.
איתן ברושי: קודם כל, כמי שמכיר את המערכת, אנחנו ידענו שבכל בית ספר יש היערכות פנימית, שכוללת אחראים על הביטחון ואחראים על הגשת עזרה ראשונה, ושיש מערכת בתוך כל בית ספר, שיודעת להתמודד לא עם אירוע פסיכולוגי או סוציאלי, אלא גם עם אירוע – כמו שאתם גם כותבים באחת הניירות – הגנה, היערכות פיזית.
איתן ברושי: זה טוב לרעידת אדמה, זה טוב לאלימות, לצערנו לאין ספור דברים, כולל כמובן במגזר הלא יהודי וכדאי לחדש את זה, כדאי לתרגל את זה.
איתן ברושי: אנחנו לא צריכים להיות תלוים אחד בשני אלא להיות בעלי יכולת תגובה ויזמה.
איתן ברושי: דבר שני, העליתי את זה גם בפני שר החינוך.
איתן ברושי: משרד החינוך כל פעם שולח נציגים אחרים, אולי פעם אנחנו ניזום, אדוני יושב הראש, מפגש עם ההנהלה של משרד החינוך, עם ראשי המחוזות.
יעקב מרגי: היית בפתיחת שנת הלימודים?
איתן ברושי: כן, הייתי שם, אבל זה היה רשות דיבור למנכ"ל ולשר ולא הספיקו לדבר על כל דברי ההלל והשבח.
איתן ברושי: עכשיו אולי צריך קצת דיאלוג ולא רק לראות מצגות.
איתן ברושי: מה שאני אומר, שהצעתי גם לשר לביטחון הפנים וגם לשר החינוך, שהוא כידוע גם איש שיודע מה זה הגנה ואפילו לפעמים מדבר על התקפה.
איתן ברושי: אני חושב שצריך להחזיר את אימוני הגדנ"ע לממדים רחבים ולשלב בהם שירות לאומי, וצריך לחזור לשירות לאומי שהיה פעם ב-י'-י"א.
איתן ברושי: לשלב אימונים לגדנ"ע ועבודה בפריפריה, במקומות הרחוקים, הקשים, גם עבודה קהילתית וגם עבודה מעשית בקווי עימות, אזורי עדיפות, ביצירת תשתית להגנת הסביבה.
איתן ברושי: לא דברים של ביטחון.
איתן ברושי: היום היקף אימוני הגדנ"ע לא עומד ביעדים ולפי דעתי זה קשור גם להגברת המוטיבציה וגם לגיוס לצה"ל וגם ליכולת להגן כל אחד על עצמו בכל המגזרים.
איתן ברושי: אני מציע שתובילו תוכנית.
איתן ברושי: אני מוכן לעזור בזה כאיש ההתיישבות.
איתן ברושי: יש לנו מספיק בסיסים – לא צבאים – בסיסים אזרחיים, שאפשר לשלב עבודה ואימונים עשרה ימים, שירות לאומי, כמו שהיה פעם.
איתן ברושי: להוציא את החברה מהעיר, להוציא אותם מכל מיני מקומות שהם חשובים, למקומות שבהם נקבע עתידה של המדינה וגורלה.
איתן ברושי: דבר שני, אדוני יושב הראש, בתור חבר בקואליציה, אני הצעתי גם לממלא מקום המפכ"ל וגם לשר לביטחון הפנים ואני אומר את זה לכם – לחדש את המשמר האזרחי.
איתן ברושי: היום אנחנו יודעים שזה לא מה שהיה פעם.
איתן ברושי: אני בא מההתיישבות, הייתי אומר מי שיש לו רישיון לטרקטור, יכול גם להיות במשמר החברתי או לשבת שלישי בג'יפ.
איתן ברושי: רק לפעמים מבחני הקבלה הם יותר מסובכים מאשר להתקבל ל-C.I.A, אבל בסופו של דבר, יכולת ההגנה העצמית, ההתגייסות, היא נכונה גם מול תג מחיר.
איתן ברושי: היא נכונה גם מול ההגנה על מוסקי הזיתים בכל מקום שמרביצים למי שמגן עליהם.
איתן ברושי: יכולת ההגנה העצמאית, ההתארגנות, היכולת לקבל ביטחון קטן, מוכן וערוך, היא לא נבחנת על עובדים סוציאליים ופסיכולוגים.
איתן ברושי: זה טוב כתוספת, אבל לא במקום לחזור ולהיות עם שמסוגל להגן על עצמו בכל מקום ולא להיות נרדפים ומסכנים.
איתן ברושי: לא בונים עצמאות במסכנות.
איתן ברושי: רגע, אדוני יושב הראש, משפט אחד אני רוצה בכל זאת לומר לחברי במשרד החינוך.
איתן ברושי: אנחנו פה דיברנו ואני הוצאתי גם מכתב בסוף השבוע שעבר, שחילופי שרים במשרד הכלכלה זו הזדמנות נאותה להעביר את הגיל הרך למשרד החינוך.
איתן ברושי: אני שמח שזה גם עלה.
איתן ברושי: אני מבקש מכם לחזק את זה, וכבוד יושב הראש, לעקוב מכאן שלא תבוזבז ההזדמנות להעביר את הגיל הרך לחינוך ובלי סמינר ארוך.
איתן ברושי: לחתוך, להחליט ולבצע.
יעקב מרגי: אנחנו לא המתנו לחילופי שרים.
יעקב מרגי: כבר לפני כחודשיים אנחנו - - -
איתן ברושי: לא, אבל עכשיו.
איתן ברושי: לא תכננו את השינוי הזה.
יעקב מרגי: רק לפני כחודשיים הוועדה קראה להעביר.
יעקב מרגי: זה אומץ רב היה מבחינתי, אבל נעשה.
יעקב מרגי: אבל זו הבעיה גם כשבכותרת של הדיון ההתמודדות היא התמודדות פדגוגית.
יעקב מרגי: איתן, אתה הלכת כבר לפלוגות הגנה והתחלתי לראות את צבע החאקי ואת הצ'כי והקרבין וכל אלה.
איתן ברושי: זה הפדגוגיה הכי טובה.
יעקב מרגי: מורן ציפר, מקדמת מדיניות, פורום תג מאיר.
<מורן ציפר: אז באמת אני רואה שעולה דיון על מה אפשר לעשות ברמה האקטיבית.
<מורן ציפר: פורום תג מאיר, רק ככה בקצרה, מאגד 49 ארגונים שפועלים למיגור פשעי השנאה והגזענות ותגי המחיר.
<מורן ציפר: בתחום החינוך אנחנו מפעילים השתלמויות שפועלות כרגע בחינוך הממלכתי, גם במגזר הדתי.
<מורן ציפר: אנחנו פועלים לקירוב.
<מורן ציפר: בעצם מבצעי פשעי השנאה ותגי המחיר המטרה שלהם זה להוביל לפירוד, ואנחנו חושבים שהקירוב בין הצדדים יכול להביא להתמודדות עם הפחד.
<מורן ציפר: היא ההתמודדות הכי טובה.
<מורן ציפר: עשינו את זה גם בבית הספר הדו לשוני בכפר קרע.
<מורן ציפר: אנחנו בעד החיבור בין הצדדים וככה להתמודד עם הפחד.
<מורן ציפר: יש לנו מספר כלים.
<מורן ציפר: אנחנו מגיעים לפורומים שונים ולבתי ספר ומעבירים גם השתלמויות, בשיתוף עם מט"ח במשרד החינוך ואנחנו חושבים שזו באמת האפשרות הכי טובה להתמודד עם כל גל הטרור.
<מורן ציפר: בעצם ככה תהיה הכרת האחר.
<מורן ציפר: אין מנוס מזה כדי להתמודד עם הפחד.
איציק שמולי: נותנים לכם להיכנס לבתי הספר?
<מורן ציפר: כן, בטח.
<מורן ציפר: קודם כל יש השתלמויות שהן מועברות גם במפגשים מחוץ לבתי הספר, שאליהם מגיעים המורים וגם מקבלים עליהם שעות גמל, בחלקם גם אינטרנטיים.
<מורן ציפר: ובבתי הספר כן, יש היענות נכבדת.
<מורן ציפר: אנחנו רוצים כמובן להרחיב עוד ועוד את הפעילות לכל המגזרים.
<מורן ציפר: ההיענות היא מאד גדולה גם בחינוך החרדלי, גם בחינוך הממלכתי דתי, והתגובות של המורים – אנחנו העברנו השתלמות עכשיו, שנגמרה עם סיום החגים, בעצם עם תחילתו של גל הטרור, ובמפגש האחרון המורים סיפרו שהם תכננו להגיע לכיתה ולא להתמודד ולא להעלות את זה בכלל לדיון.
<מורן ציפר: מעצם זה שהעניקו להם כלים ונתנו להם מקום לדבר על זה ולהציף את זה, הם הרגישו שהם יכולים לבוא ולהעלות את זה בכיתה, גם במקומות שבהם קצת יותר קשה לשים את הדברים על השולחן, והם היו צמאים לכלים ולהתמודדות.
<מורן ציפר: זה מה שאנחנו רואים מהשטח.
<מורן ציפר: אנחנו חושבים שעוד השתלמויות כאלה, לתת להם כלים פרקטים, שאקטואליים לסכסוך עצמו - - -
<אחז אגם: איפה ההשתלמויות נעשות?
<מורן ציפר: בירושלים.
חנין זועבי: זה החומר שלכם?
<מורן ציפר: לא, יש כאן.
<מורן ציפר: אני אעביר לך.
יוסף ג'בארין: יש לי שאלה.
יוסף ג'בארין: הצורך שלכם להתערב, זה אומר שהמשרד עצמו לא יוזם פעילות כזאת?
יוסף ג'בארין: שיש מחסור שם?
<מורן ציפר: אנחנו היינו רוצים להרחיב את הפעילות הזאת.
יוסף ג'בארין: לא שלכם, אני מדבר עכשיו על מחויבות משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת, אתם מרגישים שחסר?
<מורן ציפר: חסר.
<מורן ציפר: אנחנו מרגישים מהשטח, מהמורים שלנו.
יעקב מרגי: באיזה תחום?
יעקב מרגי: של התמודדות עם מתחים או הקטע הזה של הכרת האחר והסובלנות?
<מורן ציפר: יש חשש מלהביע דעות ויש חשש מלהתמודד ולתת כלים נגד ההסתה והגזענות.
יעקב מרגי: טוב, זה בכל החברה הישראלית.
<מורן ציפר: כן.
יעקב מרגי: יש לנו פה מתוך ה-120, אני מכיר 110 לפחות שחוששים לומר מה הם חושבים.
<מורן ציפר: אז אנחנו באמת - - -
יוסף ג'בארין: בקואליציה בעיקר.
<מורן ציפר: כלים בתוך כותלי הכיתה, איך להתמודד עם זה.
יעקב מרגי: גם אצלכם אני אגיד לך כמה שחוששים בכיוון השני.
<מורן ציפר: גם לתת להם ביטחון עצמי מול שיח גזעני ואפשרות להביע איך אפשר לנהל שיח ודיון בכיתה וכלים שמאד מחוברים לגל הטרור של היום.
יעקב מרגי: אני מרשה לעצמי להפריע לך.
יעקב מרגי: הנושא של הדיון מתמקד בקטע הזה של ההתמודדות הפדגוגית, דווקא מתוך המצב הבעייתי שנקלענו אליו.
יעקב מרגי: אולי זו נקודת האור שממנה אפשר לזנק לפעולות הברוכות כמו של תג מאיר ועוד פעולות שגם המשרד עושה, שכפי שאמרתי בדברי הפתיחה שלי, זה לא נחלתם רק של הערים המעורבות היום.
יעקב מרגי: היום כמעט אין בית ספר, פרט לממלכתי דתי והחרדי, שהוא לא מעורב – יהודי-ערבי.
יעקב מרגי: וצריך להתמודד עם זה.
יעקב מרגי: צריך להקנות כלים.
יעקב מרגי: אדרבא, צריך לא להשתיק את זה ולא להתחמק מזה.
יעקב מרגי: להתמודד עם הסוגיות האלה.
יוסף ג'בארין: כן, אני אתמקד בהחלט בדברים הפדגוגיים, אבל יש לי הערה יותר עקרונית, בהתחלה.
יוסף ג'בארין: הרושם שלי הוא שכשמשרד החינוך מתייחס לנושא הזה, מה שהוא רואה מולו בעיקר זה התלמידים, לצערי רק התלמידים היהודים.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת, הוא לא - - -
<קריאה: נשמח לפרט.
יוסף ג'בארין: אני אפרט.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת צריך גם בפעילות של משרד החינוך להבין שבתקופת מתח כזו, יש השלכות גם מאד קשות על תלמידים בעיקר כמובן בגיל הרך, על התלמידים הערבים.
יוסף ג'בארין: כמובן שיש גם מציאות שמשפיעה עליהם.
יוסף ג'בארין: יש גם את המציאות שבה גם ערבים הותקפו.
יוסף ג'בארין: אתם מודעים בטח למקרה של הילדה בבאר שבע, בגן יהודי שההורים בעצם התנגדו לכך שהיא תמשיך לבוא ויש עוד סיפורים.
יוסף ג'בארין: אז לכן אי אפשר לנתק בין שתי האוכלוסיות בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: ולכן אני אמרתי לכבוד יושב הראש ואני חוזר ומדגיש, אני גם מוטרד מההחלטה או מהמדיניות שלפיה כל עניין תגבור האבטחה בשלב הזה, הוא רק בבתי הספר היהודים.
יוסף ג'בארין: לצערי, אפילו בעכו, שזה יישוב מעורב, אנחנו קיבלנו תלונות על כך שבתי ספר שקיבלו את תוספת האבטחה הם רק בתי ספר יהודים.
יוסף ג'בארין: לגופו של עניין, אני תוהה.
יוסף ג'בארין: אני הבנתי שתלמידים ערבים לא קיבלו קו חם בשפה הערבית, בדומה לקו החם שקיים בחברה היהודית.
יוסף ג'בארין: אז זה כשלעצמו דוגמא מאד מובהקת למה שאני אומר, שההתייחסות היא רק לציבור אחד.
יוסף ג'בארין: נושא נוסף, דיברה הגברת כאן, מנהלת שפ"י - - -
<יוכי סימן טוב: לא, אני לא מנהלת שפ"י.
<יוכי סימן טוב: אני מנהלת של יחידה בשפ"י.
יוסף ג'בארין: אני חושב שדווקא בתקופה הזו, עולה הצורך בתקנים פדגוגיים מסייעים, כמו עובדים סוציאליים וכמו פסיכולוגים.
יוסף ג'בארין: אני מניח שאתם מודעים לעבודה שיש כאן מחסור מאד קשה של התקנים הללו בחברה הערבית.
יוסף ג'בארין: ולכן אני שוב ושוב מעלה את הנושא הזה.