GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לימור אדלר: אחד מהם, חשיבות תוכנית שהיא הוליסטית ושלמה ומתנהלת לאורך כל שנות הלימודים במערכת החינוך, כפי שדנה הציגה אותה; תוכנית שכוללת גם פעילות חווייתית וגם מפגשים שהם לא חומוס, מפגשים שיוצרים קשרים משמעותיים, כפי שיש לנו בתוכנית המפגשים במסגרת "תוכנית יא סלאם".
<לימור אדלר: והנקודה השנייה, שאולי היא קצת טריוויאלית, אבל צריך להדגיש את זה – בדיון שהיה אמור להיות על חינוך נגד גזענות, ואיך שהוא הוסב להיות על נושאים אחרים - - -
מירב בן ארי: כן, זה חלק מהעניין.
מירב בן ארי: בסוף דנּו בזה, זה מה שחשוב.
<לימור אדלר: בסוף דנּו בזה, כן.
<לימור אדלר: חינוך הוא המפתח, חינוך לחיים משותפים זה לא מותרות.
<לימור אדלר: חינוך לחיים משותפים הוא המפתח לחברה לא גזענית, הוא המפתח לחברה מוסרית יותר, צודקת יותר, הוא מפתח לחברה עם עתיד.
<לימור אדלר: דיברו כאן הרבה על דברים שקרו לפני שנה וחצי, על דברים שקורים עכשיו.
<לימור אדלר: אבל כשאנחנו ב"קרן אברהם" מתעסקים בחינוך, אנחנו חושבים על דמותה של החברה הישראלית, על האזרחים הערבים ועל האזרחים היהודים, איך היא תיראה בעוד כמה שנים.
<לימור אדלר: תודה רבה.
מירב בן ארי: תודה רבה לך.
מירב בן ארי: יוסי עמרם מ"המשמר החברתי", בבקשה.
<יוסי עמרם: גברתי יושבת הראש, מכובדַי, חבל שהלכו חברי הכנסת שעשו את ה"מסיבה" המיותרת שהיתה כאן.
<יוסי עמרם: אני רוצה לקרוא לילד בשמו, ואולי אני הולך להגיד הפוך על הפוך מכולם.
<יוסי עמרם: כמו שאתם רואים, אני יהודי, ציוני ושומר מצוות.
<יוסי עמרם: וגם למדתי על דתות אחרות, את הברית החדשה, את הקוראן, דובר ארבע-חמש שפות, ביניהן: ערבית ורוסית.
<יוסי עמרם: תאמינו לי, אצל אלוהים, באף דת בעולם, באף מקום לא כתוב לרצוח, לשפוך דמים, אלימות, גזענות.
<יוסי עמרם: הכול שקר, הכול כזב, וכל מי שמשתמש בדת ובאלוהים הוא עבריין שצריך להעניש אותו, ובחומרה.
<יוסי עמרם: לא רק לדבר על חינוך בבית-הספר ובבית בכל מקום, אלא להפסיק להעניק תקציבים וסיוע כספי לכל עמותה, או לשלם משכורת לכל איש דת, יהיה אשר יהיה, שמסית לאלימות ולגזענות, וכולם שווים בפני החוק במדינה שלנו, בין אם זה ערבים או יהודים.
<יוסי עמרם: וכמו שלערבי יש זכויות וחובות במדינה, גם יהודי אותו דבר.
<יוסי עמרם: כמו שמענישים יהודי, צריך להעניש ערבי.
<יוסי עמרם: ואם לא נתחיל לפעול בשוויון בכל דבר, לא רק שוויון בנטל שאנחנו דורשים – ואני בעד – אלא גם שוויון בחקיקה, שוויון בזכויות, שוויון בחובות, כולל בענישה, כולל בחינוך בבתי-ספר.
<יוסי עמרם: אני לא נולדתי במדינה הזאת, אני בארץ רק 25 שנים.
<יוסי עמרם: אבל למדתי על בשרי וראיתי דברים שלא האמנתי – כשעליתי בגיל 20 שנה לארץ, לא האמנתי שאני אראה את זה כאן.
<יוסי עמרם: לא שמעתי על זה, ואני אפילו לא מעכל את זה.
<יוסי עמרם: ערבים, לא כולם, חלילה וחס, חלק גדול מהערבים קוראים ליהודים "חזירים וקופים".
<יוסי עמרם: זה לא כתוב בקוראן, לא כתוב באף מקום.
<יוסי עמרם: חלק גדול מהיהודים אומרים על הערבים ועל הגויים שמי שלא נולד יהודי הוא בהמה.
<יוסי עמרם: למה?
<יוסי עמרם: כי הוא לא יהודי, אין בו נשמת היהדות.
<יוסי עמרם: מכאן נובעת המלחמה ומכאן מתחיל כל הבלגן, שאנחנו לא מקבלים את האחר, לא מקבלים אותו כאדם שבצלם אלוהים נברא.
<יוסי עמרם: כאשר אני כיהודי שומר מצוות, שמניח תפילין ומתפלל "שחרית" לפני שאני יוצא מהבית שלי, רואה את הערבי מולי, אני יודע שזה בן-אדם כמוני, בצלם אלוהים נברא, ואני אכבד אותו כאדם, והערבי הזה יכבד אותי כאדם בצלם אלוהים.
<יוסי עמרם: ונזכור שאבא שלנו אחד, קוראים לו אברהם, אנחנו ילדים של יצחק, הם ילדים של ישמעאל, אז אנחנו לא צריכים את כל המלחמות.
<יוסי עמרם: לא גדר הפרדה ולא שום דבר.
מירב בן ארי: אדוני, תודה רבה.
מירב בן ארי: המסר עבר, שמענו, הקשבנו.
מירב בן ארי: משרד החינוך, בבקשה, תגובה אחרונה לפני שאנחנו מסכמים.
<יעל בריל: שמי יעל בריל משפ"י, ואני רוצה לחזק ולחדד שכשאנחנו במשרד החינוך מדברים על מניעת גזענות, אנחנו מדברים על כל הפלגים בחברה: חרדים, דתיים וחילונים, מרוקאים ואשכנזים, וכל המכלול.
<יעל בריל: והמטרה שלנו, בתוך התוכניות היפות שדנה תיארה, זה לאפשר שיח מוגן, לא כזה, כמו שהיה לנו פה, שכל אחד רק רוצה להשמיע את עצמו.
<יעל בריל: אלא שיח שבו התלמידים בבית-ספר, קודם כל, המורים, ואחר-כך התלמידים רוצים להכיר אחד את השני, ממקום סקרן, ממקום מכבד, ממקום שמוכן להקשיב ולפנות רגע את עצמו בשביל לשמוע מישהו אחר ולהתקרב.
<יעל בריל: וכשהשיח המוגן הזה, ולנו יש כלים מדויקים ומותאמים למערכת החינוך, כשהוא מתקיים, פתאום התלמידים מגלים כמה אנחנו דומים, וכמה נקודות קרבה יכולות להיות לנו.
<יעל בריל: ובתוך התהליכים היפים שדנה עושה, ומינהל חברה ונוער עושה, בכל התוכניות האלה אנחנו שוזרים את היכולת הזו והמיומנויות לדבר שיח קונפליקטואלי, קרוב, אותנטי ומקשיב, ולא מתלהם - - - כמו שהיה לנו כאן.
<נועה ריבלין: נועה ריבלין מהאגודה לזכויות האזרח.
<נועה ריבלין: אני חושבת שבכל הדיון הארוך הזה על חינוך נגד גזענות הוזכרה המילה "מורים" אולי פעם או פעמיים, ואני חושבת שאנחנו קצת שוכחים אותם, בעוד שהם, המורים והמורות, הם אלה שבפועל נמצאים בשדה הזה, נכנסים לכיתות וצריכים להתמודד עם המציאות הזאת יום-יום.
<נועה ריבלין: והם נאלצים לעשות את זה בלי שמציידים אותם בכלים מספקים, בלי שהם מקבלים מספיק גיבוי, ובלי שהם לומדים בעצמם לנהל דיון שלא ייראה כמו הדיון שראינו פה.
<נועה ריבלין: הדבר הזה צריך להיעשות בתמיכה מלאה.
<נועה ריבלין: זאת אומרת, אי-אפשר לבנות על זה שזה יקרה מעצמו.
<נועה ריבלין: זה צריך לקבל גיבוי ממשרד החינוך, מהמכללות שמכשירות את המורים.
<נועה ריבלין: אי אפשר לצפות מהמורים שיעשו את זה מעצמם וימציאו את הכלים בשטח בעצמם.
מירב בן ארי: הערה נבונה.
מירב בן ארי: ירון, מילה אחת, כי הרי היית פה כל הדיון וזה מן הדין ומן הצדק - - -
מירב בן ארי: חברים, אני סיימתי את הדיון.
מירב בן ארי: הוא היה אמור להסתיים ב-15:00.
<ירון יחיאס: קודם כל, תודה רבה לך, חברת הכנסת.
<ירון יחיאס: הייתי רוצה בבקשה לציין את החלטת ממשלה 324 לשילוב מיטבי של אזרחים ישראלים ממוצא אתיופי בחברה הישראלית.
<ירון יחיאס: כחלק מההחלטה הזאת הוחלט שגם משרד החינוך ישנה את תוכניותיו ויבצע רביזיה מחודשת בהתאם להתייחסות שאיננה קולקטיביסטית.
<ירון יחיאס: אבל עד כה לא ראינו שום התייחסות בנוגע לגזענות.
<ירון יחיאס: בנוסף, יש הצעת חוק שאת חתומה עליה, הצעת חוק לימוד מורשת עדות ישראל.
<ירון יחיאס: היינו רוצים שתבוצע נורמליזציה בין חלקים בחברה הישראלית.
<ירון יחיאס: ברור שגזענות היא גזענות, אין ספק.
<ירון יחיאס: אבל צריך לבדוק גם את הפן הזה.
<ירון יחיאס: ומהתוכנית שאני עברתי עליה, ואנחנו ראינו אותה, יש מקום להיפגש עם עוד גורמים אחרים כדי לתת עוד פידבקים, כי המטרה, בסופו של יום, היא מטרה משותפת שתהיה לנו חברה שהיא חברה בריאה יותר וראויה יותר.
מירב בן ארי: תודה רבה, ירון.
מירב בן ארי: אני רוצה לסכם את הישיבה.
מירב בן ארי: ראשית, אני מודה לכל מי שהגיע לכאן – לנציגי משרד החינוך שלפי הנציגות שלכם אני רואה כמה הנושא חשוב לכם; כמובן, לנציגי העמותות שעושים עבודה נפלאה, ולכל מי שיש לו יד בנושא של מלחמה בגזענות.
מירב בן ארי: גם הוועדה הזו, כמובן, מגנה כל ביטוי של גזענות, כולל את פיגוע הטרור בדומא, וכמובן, את הרצח של מוחמד אבו ח'דיר.
מירב בן ארי: זה היה מעניין שמי שהציג את הגזענות גם נגד החברה היהודית היה דווקא נדאל.
מירב בן ארי: ההערה שלך נבונה, ולכן אני מתייחסת לנושא הזה בצורה סימטרית תמיד.
מירב בן ארי: ומבחינתי, ביטויי גזענות הם סימטריים.
מירב בן ארי: גם בחברה שלנו צריכים לעשות חושבים, בדיוק כמו שאמרה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין על ההסתה נגד נשיא המדינה, גם נגד החברה היהודית וגם כמובן נגד החברה הערבית.
מירב בן ארי: אני אבדוק את נושא הגדלת התקציב למלחמה בגזענות.
מירב בן ארי: 3.5 מיליון ש"ח זה בהחלט סכום מאוד עלוב לנושא כל-כך חשוב שמתעסק בחיי אדם.
מירב בן ארי: אני יכולה להבטיח לכם שאני אעביר את זה קדימה וגם אטפל בזה באופן אישי, ולא רק אקח את זה כאן בוועדה.
מירב בן ארי: הוועדה הזו, ובגלל שאני נמצאת בוועדה הזו מיומה הראשון, מאוד חשוב לנו לחדד: האחר הוא אחר, והאני הוא אני, וזה בסדר.
מירב בן ארי: ואנחנו מכבדים את האחר ואנחנו מכבדים את עצמנו, ואנחנו לא עושים מכולם בן-אדם אחד.
מירב בן ארי: זו לא המטרה.
מירב בן ארי: המטרה שלנו כמדינה וכאזרחים, ואני שמחתי לשמוע את זה גם בתוכנית של "אחי ישראלי", זה שיש את נסרין, ויש את התל-אביבי, ויש שם מיקס, וכל אחד שומר על הזהות המאפיינת שלו, וכל אחד בא איתה, ומתוך זה לומדים לחיות ביחד.
מירב בן ארי: אבל בשביל זה הם לא מחליפים את זהותם האישית.
מירב בן ארי: ולכן אני שמחה לשמוע על הפרויקט שלך ומברכת על שיתוף הפעולה בינך לבין מינהל חברה ונוער.
מירב בן ארי: מעבר לקריאה להגדלת התקציב ולגינויי ביטויי הגזענות, ואני מודה גם לגברתי מהמשטרה שלוקחת את הנושא, אני בהחלט אבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת סקירה לגבי – אני כבר לא מדברת על כתבי אישום, כי כתבי אישום כנראה לא נראה, אבל לפחות פתיחה של חקירה כנגד צעירים המבצעים הסתה ברשת.
מירב בן ארי: וכמובן במקביל, את הנושא שלכם, שהוא שומרי סף, שהכול פה מתחבר לתוכנית של הגנה נגד הסתה.
<קריאה: אנחנו לאו דווקא - - - <
מירב בן ארי: אני מתנצלת, אני חייבת ללכת למליאה.
מירב בן ארי: אני מודה לכל מי שהגיע והשתתף בדיון החשוב הזה.
מירב בן ארי: בסך-הכול אנשים פה הגנו על הערכים שלהם והם עושים את עבודתם.
מירב בן ארי: אבל בסופו של דבר, נשארנו כאן לדיון חשוב, מעניין ורלוונטי, וזה מה שחשוב לי שתיקחו מהדיון הזה.
איציק שמולי: ברשותכם, למיטב זכרוני למעשה זו הישיבה הראשונה של ועדת המשנה למניעת צער בעלי חיים.
איציק שמולי: קודם כל אני רוצה להודות ליושב ראש ועדת החינוך וגם להנהלת הועדה שגם בירכו, תמכו וקידמו וראו את החשיבות של הקמת ועדת המשנה.
איציק שמולי: באותה נשימה כשביקשנו להביא את הדיון, הזה בעקבות דיווחים קשים מאוד שהגיעו מהארגונים לגבי המוכנות של המתקנים שלהם וגם של המתקנים של הרשויות, קיבלנו אור ירוק והדיון הזה נקבע בצורה מהירה וזריזה.
איציק שמולי: אני רוצה להגיד לכם משהו, יש עכשיו מצב איום מהבוקר, אשקלון מוצפת לגמרי.
איציק שמולי: אני בטוח שמכל הדיווחים שעולים בכלי התקשורת, שמעתי על בית החולים, שמעתי על אנשים שתקועים, שמעתי על הרבה דברים וכואבים שקורים כרגע בעיר אשקלון.
איציק שמולי: אני לא יודע, אני כן יודע לצערי מי חושב כרגע על בעלי החיים המסכנים שזרוקים שם ברחובות.
איציק שמולי: כמה מהם טובעים או יטבעו וכמה מהם יקפאו מקור ולא יעברו את הלילה הקרוב וכמה מהם שכן יצליחו לעבור את הלילה הקרוב לא יעברו את הלילה הבא.
איציק שמולי: אני אומר לכם, פה בכנסת אנחנו עוסקים בדברים גדולים וחשובים.
איציק שמולי: אנחנו מדברים על תהליך השלום, מדברים על צמצום פערים - - - <קריאה:> וגם אין שלום.
איציק שמולי: מדברים על הפרדת הרשויות כן או לא.
איציק שמולי: כן, אבל איפה מתחילה הרשות השופטת ואיפה נגמרת המחוקקת, הדמוקרטיה.
איציק שמולי: מילים גדולות וחשובות.
איציק שמולי: אני אומר לכם, אני ביום שהשר אמר את ההתבטאות האומללה שלו עם הטרנספר, ביום הזה אני עשיתי מעשה.
איציק שמולי: מתחת לבלוק שלי יצא שכמה ימים קודם נולדו גורים קטנים של חתולים.
איציק שמולי: בהתחלה הם ככה הלכו, הם היו חסרי אוריינטציה ואז כשהתקרבתי אליהם ראיתי שהם עיוורים.
איציק שמולי: שניים מהגורים פשוט לא רואים מה קורה מימנם ומשמאלם.
איציק שמולי: מאז אני שמתי לעצמי נוהל כשאני יוצא בבוקר ולפני שאני מתניע את האוטו לכנסת אני מאכיל אותם.
איציק שמולי: ROYAL CANIN, חברים, לא סתם וכשאני חוזר בערב אני מאכיל אותם.
איציק שמולי: אני אומר לכם, זה הדבר החשוב ביותר שאני אעשה היום, ביום שני זה החשוב ביותר.
איציק שמולי: תזכרו שהיום בבוקר היה פה חוק שאני היוזם שלו, אומנם התוצאה הסופית שלו לא הייתה אידיאלית, אבל זה חוק שישפר את המצב בהחלט.
איציק שמולי: אני אומר לכם, אנחנו הרבה פעמים מחכים לכנסת ולממשלה ולפסיקות של בית המשפט העליון שרק ייתן אמירה, ייתן איזה חוק או איזו פסיקה ומדינת ישראל תהפוך למקום טוב יותר.
איציק שמולי: אני אומר לכם, חלק מהשינוי, חלק מרכזי מהשינוי, חלק משמעותי מאוד מהשינוי יתחיל בזה שאנשים יהיו מודעים למה שקורה סביבם וינסו לשנות קצת, בקטנה, להאכיל שניים וחצי חתולים מתחת לבלוק.
איציק שמולי: תאמינו לי, העולם שלנו יראה טוב יותר ביום שזה יקרה.
איציק שמולי: כם אני רוצה לעבור לדיון ולהתחיל הפעם דווקא בארגונים, ב"תנו לחיות לחיות".
איציק שמולי: אנחנו קיבלו דיווחים מאוד מאוד קשים גם לגבי חוסר המוכנות של המתקנים שלכם, כמובן שלא באשמתכם.
איציק שמולי: לא בגלל הצרכים התקציביים ההערכות לא מספקת במתקנים.
איציק שמולי: זה נוגע כמובן למתקנים של הממשלה, של הרשויות המקומיות.
איציק שמולי: אנחנו ביקשנו לזמן את הדיון הזה קודם כל כדי לדעת מהו המצב ומה ניתן לעשות כדי להיערך בצורה טובה יותר לקראת החורף שכבר עומד בפתח.
איציק שמולי: אנחנו עברנו כבר סערה אחת וכפי שאתם יודעים דצמבר, ינואר ופברואר עוד לפנינו.
איציק שמולי: מטרת הדיון הזה היא תכליתית, היא לא רק אידיאולוגית.
איציק שמולי: אני מקווה שנוכל לצאת מפה עם דברים אופרטיביים.
איציק שמולי: כן, אתי או יעל מי מכם רוצה להתחיל בדיווח?
<יעל ארקין: שוב שלום לכולם.
<יעל ארקין: זה לא סוד שהעמותות יושבות בשטחים לא שטחים, במקומות לא מקומות כי תמיד דוחסים אותנו מחוץ לעיר, מחוץ למבנים שאנשים גרים כדי שלא נרעיש להם.
<יעל ארקין: בדרך כלל ככה גם נראים המקומות.
<יעל ארקין: אנחנו לפחות יושבים במקום, גם כן כמובן מחוץ לעיר, בכפר רות, אבל בתוך חממות.
<יעל ארקין: אנחנו כמעט 20 שנה, 20 שנה מחכים לשטח אדמה.
<יעל ארקין: כל היום מבטיחים מכל מיני רשויות, מכל מיני מקומות שטח אדמה, אבל אנחנו לא מקבלים ולכן אנחנו נאלצים להגיע למקומות בשכירות.
<יעל ארקין: ואז בדרך כלל יש בעיה קשה עם התשתיות ובדרך כלל בכל חורף אנחנו נלחמים באייתני הטבע.
<יעל ארקין: זה לא שלא נערכים, זה לא שלא מכינים, זה פשוט כי המקומות עצמם הם בעייתיים.
<יעל ארקין: כמו שעכשיו היה מיני הוריקן קטן באזור של כפר רות ואנחנו יושבים בתוך חממות, חלק מהכלבים שלנו.
<יעל ארקין: ופשוט כל הניילונים, הגגות עפו.
<יעל ארקין: אנחנו יושבים שם כמה שנים וזה לא קרה.
<יעל ארקין: הניילונים חזקים, הכול מחוזק הכול ערוך ופשוט הכול עף ואז אתה מוצא את עצמך עם קרוב ל-50 כלבים שאין לך איפה לשים אותה כרגע - - -
איציק שמולי: וכרגע המקום לא מקורה?
<יעל ארקין: מקורה, הכול כבר טופל, עשינו איזה תיקון זמני שאפשר לנו להחזיר את הכלבים.
<יעל ארקין: היום עושים את התיקון הקבוע בניילונים יותר קשיחים וחזקים.
איציק שמולי: כשאת מסתכלת שלושה חודשים קדימה, את יכולה לשים את האצבע עבורנו על הצרכים המיידים שלכם, חוץ מהאדמה.
איציק שמולי: אנחנו לא נפתור פה את שאלת הקרקע שחסרה לכם - - - <קריאה:> זה הכי חשוב.
איציק שמולי: בסדר, את זה כנראה לא נפתור כרגע.
איציק שמולי: מה שנקרא בדחוף ובמידי.
<יעל ארקין: בדחוף ובמידי, אני חושבת ש"תנו לחיות לחיות" יחסית לעמותות אחרות במצב טוב.
<יעל ארקין: אני דווקא הייתי דואגת לעמותות הקטנות יותר שנמצאות, כמו עמותת חבר שראינו עכשיו שהוצפה לגמרי, היא יושבת בתוך מקום שהוא ממש בתוך בוץ שצריך להגיע לשם עם גונדולות גם בגשם רגיל.
<יעל ארקין: יש עמותות שקשה להן מאוד.
איציק שמולי: איפה הן יושבות?
<יעל ארקין: אני פשוט ראיתי בפייסבוק, יש את "הכלבים של גלילה" בבית עוזיאל, ראיתי שהוצף שמה.
<יעל ארקין: יש את "צבע"ח ירושלים" (צער בעלי חיים) ראיתי שגם שם מוצף שמה.
איציק שמולי: מה מבחינת החימום אצלכם?
<יעל ארקין: אנחנו שמים מנורות חימום קודם כל לכל הגורים, לכלבים המבוגרים יותר, הקשישים.
<יעל ארקין: הכלבים הבוגרים, הבריאים, החסונים להם יש מיטות ושמיכות שאנחנו מחליפים להם על בסיס יומי.
איציק שמולי: או.
איציק שמולי: קיי.
איציק שמולי: יש פה עוד נציגים של ארגונים?
איציק שמולי: דפנה פה?
איציק שמולי: כן בבקשה.
<דפנה דעואל: אני מעמותת SOS חיות.
<דפנה דעואל: אני דווקא רוצה להתייחס לנקודה של ההסגרים העירונים ומעבר לתנאים הפיסיים שדובר רבות, מעבר לתקציבים יש פער מאוד גדול ביחס ובטיפול בכלבים שם.
<דפנה דעואל: זה מאוד תלוי בהרבה פעמים ביחס של הוטרינר עצמו.
<דפנה דעואל: אין שום סטנדרט שקובע איך מטפלים בכלבים האלה.
<דפנה דעואל: לפעמים זה נראה כאילו זה חפצים שמביאים וזורקים אותם בכלובים.
<דפנה דעואל: אם הם חולים, אם הם פצועים לא מסתכל עליהם אפילו וטרינר, לא מטפל בהם.
<דפנה דעואל: יש איזו תקופת הסגר, אף אחד לא מתקרב אליהם.
<דפנה דעואל: כששוטפים את הכלובים זה עם צינורות מים שמשפריצים עליהם כשאין להם שום פינה בחורף, שום פינה יבשה.
<דפנה דעואל: לעומתם יש מקומות אחרים שלא מתייחסים ככה, מטפלים בכל הכלבים וכשוטפים את הכלובים מוציאים אותם החוצה ושוטפים את הכלובים כמו שצריך.
<דפנה דעואל: יש מקומות שיש דרגשים לכלבים או שמיכות לכלבים ויש מקומות שאין שום דבר, אין שום סטנדרט שמדבר איך מטפלים בהם.
<דפנה דעואל: יש פה צער בעלי חיים מאוד מאוד גדול.
<דפנה דעואל: יש הסגרים שמתנדבים יכולים לבוא ולטייל עם הכלבים.
<דפנה דעואל: תמיד זה מלחמות של עמותות באותו אזור של שנים על פני שנים.
<דפנה דעואל: זה צריך להיות משהו פתוח, צריך לעודד את זה.
<דפנה דעואל: הכלבים מגיעים, צריכים לקרוא להם שבב, צריך לנסות למצוא את הבעלים שלהם אולי, צריך לנסות לפרסם את הדברים האלה.
<דפנה דעואל: אנחנו מוכנים לעזור, אנחנו מוכנים לעשות הרבה מאוד דברים, אבל צריך פה שיתוף פעולה.
<דפנה דעואל: אני באמת רוצה לציין לטובה כי יש הסגרים שמשתפים פעולה עם עמותות.
<דפנה דעואל: הם עושים עבודת קודש והם מטפלים בכלבים כמו שצריך ומביאים אותם לימי אימוץ.
<דפנה דעואל: אם זה כלביית אילת שיש לנו שיתוף פעולה או "רוח" שכבר מעל 150 כלבים הוצאו ומצאו בית, אם זו כלביית לוד שמעל שנה איזה 350 כלבים.
<דפנה דעואל: יש מקומות שנעשית עבודת קודש.
<דפנה דעואל: הבעיה היא שאין שום סטנדרט שמדבר מה צריך לעשות ואיך לעשות.
<דפנה דעואל: <קריאה:> יש.
<דפנה דעואל: כן, אבל אף אחד לא אוכף את זה.
<משה רפולוביץ: משה רפולוביץ יושב ראש הרופאים הווטרינרים ברשויות המקומיות.
<משה רפולוביץ: נגעת פה בנקודות מאוד כואבות: שלא שוטפים כלבים ולא מטפלים בהם.
<משה רפולוביץ: אני חייב להתייחס לדברים שאמרת לפני שאני אגע בדברים העיקריים.
<משה רפולוביץ: הדברים האלה הם כואבים ואם יש מידע על התעללויות כאלה בתוך כלביות, אני חושב שצריך להציף אותו.
<משה רפולוביץ: אני חושב שיש להבדיל מפעם, היום כן יש סטנדרט.
<משה רפולוביץ: משרד החקלאות ביוזמתנו ועידודנו ולבקשתנו וגם בשיתוף פעולה שלנו קבע סטנדרט איך מטפלים בכלבים בכלביות.
<משה רפולוביץ: אני חושב שהסטנדרט הזה נשמר היום.
<משה רפולוביץ: המצב שהיה פעם, לא היה סטנדרט איך מטפלים בכלביות, הסטנדרט קיים.
<משה רפולוביץ: אם יש אנשים שעובדים מתחת לסטנדרט אנחנו בעד למצות איתם את הדין גם אם אלה חברים שלנו.
<משה רפולוביץ: אני רוצה להגיד את זה בצורה ברורה.
<משה רפולוביץ: אנחנו יזמנו גם נוהל פנימי שלנו שמתבסס על נוהל משרד החקלאות ואולי אף מחמיר ממנו קצת.
<משה רפולוביץ: אני חושב שצריך לטפל בדברים האלה - - - <קריאה:> למי אנחנו צריכים לפנות?
<משה רפולוביץ: אלי, קודם כל אלי.
<משה רפולוביץ: אני מזמין אתכם אלי.
<משה רפולוביץ: הכתובת שלי ידועה לכל האנשים שנמצאים כאן וגם הטלפון שלי מוכר לכולם.
<משה רפולוביץ: למרות שאני לא נציב תלונות של החיילים אני חושב שמה שקשור לרשויות המקומיות יש לי איזו השפעה שם.
<משה רפולוביץ: העניין של שיתוף מתנדבים בכלביות, זו לא פריווילגיה או משהו נגד רופא הרשות, זה משהו שעוזר לרופא הרשות.
<משה רפולוביץ: בחלק מהמקומות הרשויות הקימו עמותות על הכלבייה בשביל לסייע בעניין של הכלבייה.
<משה רפולוביץ: בחלק מהמקומות כשזה לא קיים אז שיתוף הפעולה הזה מתבקש כולל עם העמותה שלכם וכולל עמותות אחרות, אני מניח שאת יודעת את זה.
איציק שמולי: חבר'ה, אני מבקש שתתמקדו בעניין של המוכנות לחורף.
<משה רפולוביץ: אני מצמצם לעניין הזה.
<משה רפולוביץ: העבודה היא שבסופו של דבר רוב הכלבים מהכלביות כן חוזרים הביתה.
<משה רפולוביץ: אדוני, צריך להגיד שהמוכנות לחורף היא תמיד השאלה כמה הכלבים מחזיקים בתוך הכלביות.
<משה רפולוביץ: אם אנחנו מגדילים את הכמות, בסוף הכמות היא תאים לעומת הצורך שיש שם והצורך הוא כמעט אין סופי.
<משה רפולוביץ: אם אנחנו רוצים לדחוס לכלביות יותר כלבים אז המוכנות פחות טובה.
<משה רפולוביץ: מה שקורה בסוף הוא שמחזיקים כל כך הרבה כלבים שאין איפה להחזיק אותם ואז מתחילים ללכת מכלביות מסודרות לכלביות פחות מסודרות ולעמותות עוד פחות מסודרות ואחרי זה לעוד כל מיני אלתורים.
<משה רפולוביץ: נכון שיש אנשים טובים שלוקחים את הכלבים הביתה ועושים משפחות אומנה.
<משה רפולוביץ: בסוף אנחנו מגיעים למצב שכל הכלבים האלה שעוברים עליהם גם בשרשרת, שדיברנו עליה גם בדיון הקודם, בסוף הם יוצאים לאן שהוא.
<משה רפולוביץ: אנשים לא רוצים להמית כלבים.
<משה רפולוביץ: שאלת על המתות בכלביות, אנשים לא רוצים להמית בכלביות גם כי לא רוצים וגם כי מפחדים והכול ביחד.
<משה רפולוביץ: פוחדים מהדיווחים האלה אז לא מתים ומוסרים את זה הלאה והלאה.
<משה רפולוביץ: זה מגיע בהתחלה לעמותות טובות והעמותות הטובות נסתמות כמו הכלביות של הרשויות.
<משה רפולוביץ: גם העמותות הטובות נסתמות אז הולכים לפחות ופחות טובות ואז מגיעים לאנשים שבאמת מטוב לב מחזיקים את הכלבים בתת תנאים שהם מזעזעים.
<משה רפולוביץ: מגיעים לא לעשרות כלבים, מגיעים למאות כלבים בכלבייה כזאת.
<משה רפולוביץ: אני לא יכול לקרוא לזה כלבייה, נקרא לזה איזה שטח בשבו מחזיקים את הכלבים, אין שם מחסה, אין שם חום ואין שום דבר.
<משה רפולוביץ: בסוף הכלבים שם מתים מהטבע במקום בהמתות או בירי או בכל הדברים שאמרנו קודם וכולנו מחפשים את המצפון שלנו כי אנחנו לא ממיתים יותר.
<משה רפולוביץ: אני יכול לומר על הכלבייה שלי, לא מתים שם אבל מה זה עוזר, לכלבים בטח לא עוזר הדבר הזה.
איציק שמולי: מבחינת אותו סטנדרט שדיברת עליו, בנושאים אחרים, באופן כללי.
איציק שמולי: האם יש סטנדרט שהוא תקף לכל הכלביות הרשויות לגבי מוכנות לחורף, או איך אמורה הכלבייה של הרשות להיראות בחורף?
<משה רפולוביץ: כן, כאשר קצת שונות.
<משה רפולוביץ: יש הבדל בין הכלבייה באילת שצריכה מזגן שיקרר לבין כלבייה בצפת צריכה חימום.
איציק שמולי: לא, כי בסוף אתה מדבר על חורף במדינת ישראל, אז לא כולם אילת.
<משה רפולוביץ: כן, אבל יש קצת שונות בין אילת לצפון הארץ, יש קצת שונות בטמפרטורות בלילות.
<משה רפולוביץ: צריך להגיד שיש סטנדרט שמגדיר.
<משה רפולוביץ: יש נוהל שנקרא "נוהל כלביות" שמוציא המשרד שמנחה אותנו, מנחה אותנו איך לפעול, זה נוהל שמחייב והוא נוהל טוב.
<משה רפולוביץ: הוא קובע גם סטנדרטים של כוח אדם שמטפל בכלבים.
<משה רפולוביץ: הכלבים כן מטופלים, מה שציירו כאן שיש כלביות שאף אחד לא רואה את הכלבים הוא באמת מצג לא נכון.
<משה רפולוביץ: אם יש דבר כזה אני מבקש שתציפו אותו.
<משה רפולוביץ: אם יש דברים כאלה אני מבקשים שתציפו.
<משה רפולוביץ: צריך להגיד אבל, אני לא אומר שאין חריגים, אני לא מכיר אותם כרגע ואם יש אני אשמח לדעת עליהם.
<משה רפולוביץ: החריגים לא מציינים את הבעיה.
<משה רפולוביץ: הבעיה היא שהכלביות האלה מפוצצות ואני לא מדבר רק על הרשויות, אלא שבכלל הכלביות מפוצצות, שם הבעיה.
<אבי צרפתי: אבי צרפתי, הרשויות המקומיות.
<אבי צרפתי: מה שרציתי להעיר לגברת זה שאומנם יש את "נוהל הכלביות" שהוא כביכול מתווה איזה סטנדרט מסוים, אבל קיימת בעיה להפעיל אותו לפעמים מאחר והנושא נתון להשגחתה או לתקצוב העירוני שקיים במסגרת הזו.
<אבי צרפתי: לא פעם ולא פעמיים ההפעלה של הנוהל היא באמת בעייתית בגלל האפליה של כוח אדם.
<אבי צרפתי: אני רוצה לומר לגברת למשל: קודם כל אני לא חושב שזה המקום באמת לעלות טענות כנגד מישהו אחר.
<אבי צרפתי: אנחנו באנו להגיד מה חסר לנו לחורף.
<אבי צרפתי: במסגרת הזו התהליכים הם למשל: הקצאת כוח אדם שלא תאפשר ניקיון של הכלבייה בצורה סבירה אלא לפעמים בהתאם לשטיפה.
<אבי צרפתי: בתהליכים יהיה מאוד קשה, שוטפים שם במים וקר אז הכלבים מתקררים מלמטה כאשר אין בכלל אמצעי אחר שניתן לתהליך הזה.
<אבי צרפתי: יש נוהל, יש סטנדרט והוא קשה ליישום בגלל הבעיה התקציבית או ההפנייה של הרשויות המקומיות בתהליכים האלה.
<דפנה דעואל: אז מה שאתה אומר שבגלל שאין תקציבים אז אי אפשר לעמוד בסטנדרט הבסיסי של לטפל בכלבים?
<אבי צרפתי: הסטנדרט הוא לא בסיסי.
<אבי צרפתי: הפעלת הכלבייה, נוהל כלבייה זה חוזר ארוך ומפורט.
<אבי צרפתי: אם הוא מופעל בצורה עוקבת אחרי כל סעיף וסעיף הכלבייה מופעלת בצורה תקינה לחלוטין.
<אבי צרפתי: היא בסדר והיא מספקת תנאים מצוינים גם לכל הכלבים או לחתולים ששוהים שם.
<אבי צרפתי: לא תמיד זה ניתן לאכיפה.
<אבי צרפתי: יגיד מנהל השירותים הווטרינריים בשדה או הנציגים שלו שהם מבצעים את הביקורות התקופתיות ובודקים את הכלביות.
<אבי צרפתי: יש הערות, ההערות האלה הם לא תמיד מתוקנות בשל בעיה תקציבית.
<אבי צרפתי: אנחנו מאוד נשמח אם באמת יצא לנו מפה איזה הליך כזה שמחייב גורמים עירוניים או לפחות מטיל את האחריות לבצע את זה.
איציק שמולי: כן הממשלה.
<רוני עוזרי: לפני שאני אתן לנירית, מאחר וכלביות, ויסלחו לי כולם, וגם כוח אדם ותקציב ללא שום ספק, ובואו לא נשלה את עצמנו, אני פשוט לא רואה את נציג של משרד הפנים כי אני חושב שהוא כאן אחראי מבחינה זאת על רופאי הרשויות.
<רוני עוזרי: אנחנו כמשרד החקלאות, כשירותים וטרינריים, אנחנו מהבחינה המקצועית ומסייעים או שיש לנו אחריות מקצועית לנושא, אבל כל הנושא האחר של תחזוקה תשתית, הקמה והכול, אני יודע מעצמי ואני לא אגזים, הוצאתי במהלך השנים, הייתי רופא, הוצאתי לפחות 20 מכתבים לראשי ערים וביקשתי והתחננתי שיקימו כלביות ושיסייעו.
<רוני עוזרי: הרוב הגדול, הרוב הגדול נשאר ללא מענה ולכן אני חושב שנציג משרד הפנים בהחלט היה מקומו כאן.
<יהודית גידלי: זה למרכז השלטון המקומי.
<רוני עוזרי: או.
<רוני עוזרי: קיי.
<משה רפולוביץ: אני לא פה כדי להגן עליהם, אבל הם לא יכולים להקים כלביות.
<משה רפולוביץ: להקים כלבייה זה דבר גם יקר.
<משה רפולוביץ: יעל ארקין יודעת כמה זמן לוקח להקים כלבייה.
<משה רפולוביץ: אני יכול לבשר כאן, אנחנו בדרך להקים כלבייה משנת 2001.
<משה רפולוביץ: לפני חודש קיבלנו אישור אחרי הפקדה כדי להקים כלבייה חדשה.
<משה רפולוביץ: אתם מבינים כמה זמן זה לוקח.
<משה רפולוביץ: כשהתחלתי הייתי עם שיער שחור.
איציק שמולי: בואו ברשותכם נתמקד בכלביות הקיימות.
איציק שמולי: אני רוצה לדעת מה אתם עושים כדי לוודא שכלביות הרשויות מוכנות לחורף.
<נירית ציפורי: בהתאם לנוהל כלביות בשיתוף עם הרופאים הווטרינרים בלשכות, אגב רופאים ווטרינרים ברשויות, יש לנו דוח ביקורת לפי כל הסעיפים של הנוהל.
<נירית ציפורי: אנחנו משתדלים ודי מגיעים פעמיים בשנה לכל כלבייה.
<נירית ציפורי: הדוחות יוצאים לעילא ולעילא, אני יכולה לומר שהדוח אחרון שלי, אני לא מצטרפת לכל הביקורות, הגיע אפילו לכתבה בערוץ 2, צולם סעיפים.
<נירית ציפורי: ישבתי עם ראש הרשות ומנכ"ל העירייה אחר כך לעניין הליקויים ומה שצריך לתקן.
<נירית ציפורי: חלק תוקן וחלק לא.
<נירית ציפורי: אם אני אסגור עכשיו איזה מעגל מהדיון מהבוקר, אז 'אחריות נושא משרה' זה גם כאן.
<נירית ציפורי: בהרבה מקרים כשזה לא עומד בסטנדרטים הרופא הווטרינר של הרשות לא אשם.
<נירית ציפורי: אם ניקח את ההגדרה הוא הש"ג (שוטר גדוד), הוא שיושב שם ומתחנן לתקציבים ומתחנן להרבה דברים.
<נירית ציפורי: אנחנו עומדים מול מצב שאין לנו 'אחריות נושא משרה'.
<נירית ציפורי: אנחנו גם לא יכולים לפי המלצה של היועץ המשפטי לממשלה לעקוף את הרופא הווטרינרי של הרשות במידה וצריך, אבל ברוב המקרים לא צריך.
<נירית ציפורי: שוב, זה המבוי הסתום.
<נירית ציפורי: אני חושבת שהדיון הראשון כן ייתן לנו איזו הזדמנות להתקדם בעניין של 'אחריות נושא משרה'.
<נירית ציפורי: אם יש סעיפים שלא ממולאים תקציבית או כי זה פחות חשוב לרשות, זה משהו שייפתר.
איציק שמולי: חבר'ה, בוא תראו, אני רוצה לקחת את הדיון למקום אחר.
איציק שמולי: המטרה של הדיון היא לבחון איך כל הגורמים פועלים בצורה קונסטרוקטיבית מבלי לחפש פה עכשיו אשמים ונערכים לקראת החורף הקרוב.
איציק שמולי: אני יודע ואני לא אומר את זה בציניות, כולם פה מסביב לשולחן מלאים בכוונות טובות, כנראה שמי שהלך להיות ווטרינר או מי שעובד בזה במחלקה הייעודית במשרד החקלאות ובוודאי ובוודאי נציגי הארגונים, יש להם רגישות לתחום הזה של הגנה על בעלי חיים.