GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמעון דורון: באתי לכאן לא בכדי להתבכיין, באתי לכאן כי חשוב לי שהילדים בארץ הזאת יקבלו תמונה מלאה של ההיסטוריה של העם שלהם, שידעו שיש גם היסטוריה נוספת שלא ידועה להם, והיא לא פחות משמעותית מההיסטוריה שעליה למדו עד היום.
<שמעון דורון: יהדות לוב היא מהעתיקות בקהילות ישראל, עוד מלפני חורבן בית ראשון.
<שמעון דורון: איזה תלמיד יודע על כך?
<שמעון דורון: קהילה שתחילתה עוד בתקופת המלך שלמה; קהילה שבניה נמצאים בממשלה, בכנסת, בביטחון וברפואה; קהילה שגאה במורשתה העתיקה, אך אם ילדי ישראל לא ידעו עליה, לא יבקרו במרכז המורשת שלה, הקהילה הזאת תיעלם לעולם ועד.
<שמעון דורון: היום בלוב כמעט לא נותר זכר לקהילה מפוארת זאת.
<שמעון דורון: תלמידים אלה גם לא ידעו שחוקי הגזע, גזירות השבת, הטלאי הצהוב, מחנות הריכוז והפוגרומים היו גם נחלתה של אותה קהילה, שמאות מבניה נרצחו בשואה, ובהם גם אחותי הבכורה שנרצחה בגיל שלושה חודשים על-ידי מזרק רעל.
<שמעון דורון: אותם ילדים לא ידעו שקהילת לוב היתה הקהילה הראשונה שהתמרדה על הסבל, העינויים, המצור, הרעב ושריפת בית המקדש הראשון וחילול הקודש.
<שמעון דורון: חבל על התלמידים שלא יודעים שאת הפיוט "בר יוחאי", שמושר על-ידי כלל קהילות ישראל, נכתב על-ידי הרב שמעון לביא בטריפולי, שכתב גם את הפירוש לספר הזוהר "כתם פז".
<שמעון דורון: כמו כן, לא ילמדו הילדים על הציונות בלוב, על התרומה לקק"ל, על ביקורם של משה שרת, יצחק רפאל, ברוך דובדבני ואישים רבים נוספים בלוב.
<שמעון דורון: על הקמת מועדון בן יהודה, בית-הספר "התקווה", ארגון ההגנה בלוב ומבצעי ההעפלה בסיוע הבריגדות הארץ ישראליות.
<שמעון דורון: תנועת "הצופים", "מכבי לוב" ועוד.
<שמעון דורון: אני יכול להמשיך עוד ועוד על חיי הקהילה היפה של יהדות לוב, אך במקום זאת אתן דוגמה קטנה לעיוות בתוכנית הלימודים.
<שמעון דורון: כולנו למדנו את הפואמה "עיר ההרגה" של חיים נחמן ביאליק, על פרעות קישינב, וברשות
<שמעון דורון: כם אקריא מספר משפטים על הנושא.
<שמעון דורון: ב-6 באפריל 1903 פרצו פרעות קישינב בעקבות עלילה.
<שמעון דורון: האשימו יהודים ברצח נוער נוצרי למטרות דתיות.
<שמעון דורון: בקישינב הופיעו בריונים שקראו "מוות ליהודים".
<שמעון דורון: בימים 6 עד 8 באפריל, השתתפו פורעים מכל שכבות הציבור הרוסי ונרצחו 49 יהודים.
<שמעון דורון: במקביל לזה אני רוצה לקרוא משהו על פרעות טריפולי.
<שמעון דורון: פרעות טריפולי אירעו בנובמבר 1945, כאשר המון ערבי פשט על בתי כנסת ובתי מסחר ברבעים יהודים בטריפולי בירת לוב ובסביבותיה.
<שמעון דורון: נרצחו 132 יהודים ומאות נפצעו, בעיקר נשים וילדים, נשרפו תשעה בתי כנסת, 813 בתי עסק יהודים נהרסו.
<שמעון דורון: הפרעות בלוב נמשכו מ-4 בנובמבר עד להתערבות הצבא הבריטי, ששלט בלוב, ב-7 בנובמבר.
<שמעון דורון: לנו יש פואמה, אני חושב שהיא לא פחות טובה מהפואמה של ביאליק.
<שמעון דורון: אף אחד לא לומד אותה והיא גם לא נמצאת בשום מערך חינוך.
<שמעון דורון: כמובן שאפשר לקרוא לזה אפליה, הדחקה, הסתרה, אך אני מעדיף לקרוא לזה חוסר ידע או חוסר הכרות עם החומר.
<שמעון דורון: אז רבותי, מתפקידנו לתת לילדינו את המידע ההיסטורי המלא על כל שכבותיו, גווניו ועדותיו ולא רק צבע וגוון אחד, וזאת בכדי שתהיה בידו תמונה היסטורית מלאה ומדויקת על קורותיו של עם ישראל.
<שמעון דורון: הדרך לעשות זאת היא במספר תחומים, והם: לעודד מחקרים ולתת מלגות עם העדפה מתקנת למחקרים על ההיסטוריה של קהילות יהודי ערב; לפתוח אתר אינטרנט ולהכניס בו חומרים על כל תפוצות ישראל, שיהיה בית התפוצות הדיגיטלי; לעודד תלמידים על-ידי סבסוד הסעות לבקר במרכזי המורשת של קהילות ישראל, ויש הרבה קהילות ומרכזים יפים, ובכלל זה מרכז מורשת יהדות לוב, מרכז מורשת בבל, מצרים, תימן, מרוקו ועוד; להקים פורום חינוך של אנשי האקדמיה מקהילות ערב, שישבו על המדוכה ויציעו דרכים להכנסת ההיסטוריה והמורשת של קהילות במדינות ערב לתוכנית הלימודים.
<שמעון דורון: לסיום, אני מבקש להודות למשרד התרבות והמשרד לשוויון חברתי, שבזכותם אנחנו יכולים להציג את המורשת היפה הזאת.
<שמעון דורון: תודה.
יעקב מרגי: מי כבודו?
<צבי גבאי: אני איש מרכז מורשת יהדות בבל, אבל מעבר לכך אני איש משרד החוץ כבר למעלה מ-35 שנה.
<צבי גבאי: אני עוסק בנושא הזה מאז שהייתי במשרד החוץ, אבל אני מבחין בין שני סוגי טיפול בנושא: טיפול הסברתי וטיפול חינוכי.
<צבי גבאי: הטיפול ההסברתי צריך להיות בידי משרד החוץ, ושם להביא את כל הסיפורים הטרגיים שהיהודים סבלו בכל קהילה וקהילה, וישנם רבים.
<צבי גבאי: בזמנו טבעתי את המושג "הנכבה היהודית".
<צבי גבאי: הייתי הראשון שהשתמש בזה ואני בעד זה, אבל פה אנחנו במערכת חינוך.
<צבי גבאי: חינוך צריך לבסס על דברים חיוביים ומורשתיים.
<צבי גבאי: אי אפשר כל הזמן לספר לילדים על הטרגדיות שהיו.
<צבי גבאי: כפי שדורון אמר, צריך להביא לילדים שירים מהתקופה הקודמת – להביא שירים של יהודה הלוי, לדבר על הרב מימון, לדבר על התלמוד הבבלי.
<צבי גבאי: אלה הן סוגיות שגדלו והתפתחו - - -
יעקב מרגי: אתה צודק בקטע של המורשת והתרבות.
יעקב מרגי: אבל כשאתה רוצה לחזק ולחדד בתודעה שהיה גם גירוש ממדינות האסלם, חייבים לדבר על זה.
<צבי גבאי: ודאי.
<צבי גבאי: אני לא אומר לא לדבר, אבל מערכת החינוך צריכה להקפיד על הסוגיות הגדולות שהיו לקהילות האלה במשך 2,500 שנה שהיו בגלות.
<צבי גבאי: כמובן שנצטרך לדבר על הטרגדיות שהיו, והיו טרגדיות קשות.
<צבי גבאי: ישנם פה אנשים שעושים את זה בחפץ לב ועושים את זה בצורה טובה.
<צבי גבאי: בחינוך צריך להקפיד, כפי שד"ר אוחיון עשה ביום העיון שלו – דיברו על ההיסטוריה ועל המורשת של כל הקהילות היהודיות ולא של קהילה אחת, כי אם נדבר על כל קהילה בנפרד לא נצא מזה.
<צבי גבאי: כל אחד ימצא איזשהו פגם.
יעקב מרגי: אין ספק שאי אפשר לפרוט לעדות, זה צריך להיות כלל מורשת.
יעקב מרגי: לכן היה רציונל, כשכל חבר כנסת רצה לחוקק חוק להקמת רשות למורשת עדה זו או אחרת.
יעקב מרגי: לכן היתה החלטה עקרונית של שרת החינוך דאז, לימור לבנת, לאגד את זה במרכז מורשת כללי.
יעקב מרגי: אני חושב שזה נכון, כי כולם ביחד בונים את הסיפור של התקומה של מדינת ישראל בארץ ישראל.
יעקב מרגי: צריך לעשות את זה בצורה שתיתן ביטוי לכל המורשות.
<צבי גבאי: הצעתי בכנס שארגן ד"ר אוחיון להקים אנדרטה מרכזית לכל הקורבנות היהודים בכל הקהילות השונות – מצרים, סוריה, עירק, תימן.
<צבי גבאי: היו קורבנות, אנשים שילמו בחייהם בגלל זה שהם יהודים, בגלל זה שהאשימו אותם בקשר עם מדינת ישראל ובדרכם למדינת ישראל.
<צבי גבאי: במורשת יהדות בבל יש אנדרטה לזכר הרוגי הפרהוד, אבל אני רוצה לראות אנדרטה לכלל הקורבנות, של כל הקהילות, ושם כולנו נתייחד וכולנו נחשוב על זה יחד.
יעקב מרגי: בבקשה, אבל בקצרה כי אנחנו בסיכום.
<גולן ברהום: בסדר, אהיה מאוד פרקטי.
<גולן ברהום: שלום לכולם, חלק מכירים אותי.
<גולן ברהום: ייסדתי, יחד עם ד"ר אדי כהן - מזרחן, פליט מלבנון שעלה בשנת 1990 - את פורום "קדם" למזרחנות והסברה.
<גולן ברהום: פורום "קדם" מתעסק בהסברה ישראלית בערבית.
<גולן ברהום: אחד הנושאים שלו הוא שיתוף פעולה עם מרכז הארגונים, שיתוף פעולה גם עם הגברת לבנה זמיר, זה גם על נושא הנכבה היהודית.
<גולן ברהום: במישור ההסברתי – יש פה זיכרון היסטורי, יש פה הכרה בזכויות ויש פה גם לקח לעתיד.
<גולן ברהום: בהרבה ריאיונות שיש לנו בערבית אף אחד מהדוברים הישראלים, שמדברים באופן אובייקטיבי, לא מזכיר את הנכבה היהודית.
<גולן ברהום: אם לא נזכיר את זה ייכנס שקר אחר.
<גולן ברהום: בהרבה עימותים שיש לי ברשתות ערביות, ארציות ובין-לאומיות, המסר הוא שיהודים בשנות ה-40 חיו בשלום ובשלווה, או שהקמת מדינת ישראל הצדיקה את הפגיעה הזו – שום תגובה ישראלית.
<גולן ברהום: ברשותך, אני רוצה להתייחס להיבט החינוכי עכשיו.
<גולן ברהום: אנחנו, בפורום קדם, חוץ מכתב הגנה, שאני ממליץ להרבה דוברים ונציגים ישראלים - בכל השפות, לא רק בערבית – להשתמש בו, ערכנו וכתבנו חוברת בנושא הנכבה היהודית - הפליטים היהודים מארצות ערב.
<גולן ברהום: מה יש בה?
<גולן ברהום: יש בה ציטטות של דוברים ערבים וגם של נציגי חו"ל, מאירופה; יש בה סרטונים שעשינו בערבית שמדברים על הזכות לקבל פיצויים.
<גולן ברהום: יש שם שימוש בערבית במושג – כמה זה חשוב – הנכבה היהודית.
<גולן ברהום: כל הזמן שומעים רק צד אחד, בטח בערבית.
<גולן ברהום: יש כאן הנחיות מפורטות למורֶה ולמורָה ברמה הפדגוגית, מהדברים המוכרים – כ"ט בנובמבר, שואה - דרך דברים שהם לא מוכרים.
<גולן ברהום: אנשים לא יודעים שהיתה שואה בלוב, כבוד היושב-ראש.
<גולן ברהום: אנחנו מקשרים את זה לנושא השואה, אנחנו מקשרים את זה גם לזכויות אדם, עבודת שורשים בחטיבה, עבודת גמר בתיכון.
<גולן ברהום: יש כאן תמונות, יש גם ציטוטים.
<גולן ברהום: אנחנו מקשרים את הנושא גם בהיבט ההסברתי – כתב הגנה, וגם בהיבט החינוכי.
<גולן ברהום: החוברת שערכנו היא ל-2015.
<גולן ברהום: אנחנו אומרים דבר מאוד פשוט: מה שעבר עלינו כמיעוט, למרות שחלקנו היינו לא ציונים, חלקנו דוברי ערבית, חלקנו נאמנים למדינה, מיעוט נאמר שהוגדר בנחיתות – למרות הכול היו פרעות.
<גולן ברהום: מה שקורה היום, כבוד היושב-ראש, זה מה שקורה לנוצרים, יש טיהור אתני לנוצרים.
<גולן ברהום: אם ניקח את הנושא הזה, כמו שאנחנו מתעסקים בו בקדם, בהיבט ההסברתי נמצא הרבה מאוד שותפים לנושא הזה.
<גולן ברהום: יש הרבה מאוד יזידים, יש הרבה מאוד כורדים ויש הרבה מאוד נוצרים שאומרים לי בערבית – עשינו סרטון גם בנושא הזה: מה שקורה לנו זה מה שקרה לכם.
<גולן ברהום: אז צריך לקחת את הנושא הזה, כמו שאנחנו עושים, בהיבט ההסברתי ובהיבט החינוכי ו להעלות אותו.
<גולן ברהום: ושוב אני מזהיר - אני מזהיר כי אני נמצא שם בעימותים, לא בפרשנות של שתי דקות.
יעקב מרגי: מר ברהום, אתה יודע באיזו ועדה אתה נמצא?
<גולן ברהום: כן.
<גולן ברהום: אמרתי, כבוד היושב-ראש, והצגתי.
יעקב מרגי: הכתפיים שלי צרות.
<גולן ברהום: הצגתי חוברת בהיבט הפדגוגי.
<גולן ברהום: דיברתי על ההיבט הפדגוגי, כבוד היושב-ראש, כמו שביקשת.
<גולן ברהום: אבל אני רוצה להגיד עוד משהו: דווקא היכן שאנחנו נמצאים, כבוד היושב-ראש, אם לא נגיד ולא נעלה את זה ילדי ישראל – וראינו את זה בכנס - לא מודעים למה שהיה.
<גולן ברהום: הם מודעים למשהו אחר – הנכבה הפלסטינית.
<ספי גבאי: אני יכולה להגיד משהו?
<ספי גבאי: הייתי בעבר מורה להיסטוריה, ואני אחראית על האתר של ווז'ק, שכבר נסגר, אבל אני עדיין - - -
יעקב מרגי: שני משפטים בבקשה, כי השעון כבר מאיץ.
<ספי גבאי: 90,000 בתי אב הגיעו מארצות ערב בשנות ה-50'.
<ספי גבאי: היום נשארו מעטים.
<ספי גבאי: לצערי הרב, לא מתעדים את הסיפורים שלהם בצורה מספקת ועוד מעט לא יהיו אנשים שנולדו שם ולא יהיה לנו חומר מספיק לתעד, ולכן יכול להיות שבמשרד החינוך יש מקום לאפשר תיעוד כזה על-ידי התלמידים.
<ספי גבאי: במקום בחינת בגרות אולי אפשר לעשות עבודת חקר על תיעוד כזה.
<ספי גבאי: לדעתי, זה אחד האמצעים.
<ספי גבאי: שנית, יש פער בתפיסה בין ראשי הארגונים לגבי מה היה לבין מכון יד בן צבי.
<ספי גבאי: לכן אני חושבת שמכון יד בן צבי צריך להיות בקשר עם ראשי הארגונים כדי לראות את התמונה גם מההיבט שלהם.
יעקב מרגי: משפט סיום, בבקשה.
<דוד דהאן: תודה, אדוני היושב-ראש.
<דוד דהאן: אני יושב-ראש הארגונים החברתיים בכנסת.
<דוד דהאן: אני רוצה להציג כמה נקודות.
<דוד דהאן: נקודה ראשונה, מדובר כאן על גירוש והתעללות שנעשו ביוצאי מדינות ערב.
<דוד דהאן: דבר שני שנוצר הוא גורמי ההתנגדות לחשיפה של ההתעללות והגירוש, זה נוצר כאן בארץ.
<דוד דהאן: הגורם הזה הוא גורם של בורות, הבורות נוצרת מחוסר ידיעה של לימוד של ציבור כזה על הציבור האחר.
<דוד דהאן: זה ברור שזה בין אשכנזים לספרדים, שחוסר ידיעה על הצד הספרדי גרם לבורות שיצרה את המצב הזה, שלא יודעים על זה.
יעקב מרגי: בבקשה, בקצרה.
<נועה בלכר אורנשטיין: אני מהמשרד לשוויון חברתי.
<נועה בלכר אורנשטיין: כמו שמסרה השרה גמליאל בטקס, היא מחויבת לנושא והיא תקדם אותו.
יעקב מרגי: איזו אמירה חשובה, ושמרת אותה לסוף.
<נועה בלכר אורנשטיין: לא רציתי לתפוס את מקומם של אחרים.
<נועה בלכר אורנשטיין: היא מחויבת לנושא.
<נועה בלכר אורנשטיין: דרך אגב, את החוק הזה, יחד עם חבר הכנסת אוחיון, עזרנו להוביל וידענו את כל הוויכוחים על המילים הקטנות שהן בעצם גדולות.
<נועה בלכר אורנשטיין: המשרד מחויב לנושא, לקדם את הדברים ביחד עם משרד החינוך וגם ביחד עם משרד החוץ, שלא דיברנו על פועלו.
<נועה בלכר אורנשטיין: ב-30 ומשהו נציגויות בחו"ל נעשו אירועים לציון היום הזה.
<נועה בלכר אורנשטיין: נמשיך לקדם יחד עם כל הגורמים – יחד עם הארגונים ויחד עם האנשים.
יעקב מרגי: תודה רבה לכל המשתתפים בדיון על תרומתם לדיון.
יעקב מרגי: נמשיך גם בשנה הבאה, בעזרת השם, לעקוב אחרי ההתפתחויות.
יעקב מרגי: ועדת החינוך, התרבות והספורט קיימה היום ישיבה בנושא, שמעה את סקירתו והרצאתו המלומדת של חבר הכנסת לשעבר ד"ר שמעון אוחיון.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה שמאז הצהרת בלפור סבלו היהודים בארצות ערב ובאירן מרדיפות, גירוש ורצח.
יעקב מרגי: כמיליון יהודים גורשו מארצות ערב, לעתים באישון לילה, ללא רכושם, לעומת כ-600,000 פליטים ערבים שאנו שומעים את סיפורם ללא הרף, את סיפור הפליטים הפלסטינים.
יעקב מרגי: זהו פרק לא ידוע, שלא סופר ולא נלמד, ואם היה נלמד בארץ ובעולם הנושא היה מושרש היטב בסיפור תקומת עם ישראל בארצו.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה שהנושא שולב במערכת החינוך והוכנס כפרק חובה בבחינות הבגרות.
יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע שמשרד החינוך משלב את סיפור הגירוש בתכני הלימוד במקצוע ההיסטוריה.
יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע שהאגף למורשת עושה פעולות בקרב תלמידים ומורים.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לחזק ולתגבר את הלימודים במערכת החינוך במגמות ההיסטוריה באגף המורשת.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת שדרך הטמעת הנושא תהיה גם בליווי של טקסים וכנסים בנושא זה.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מיד בן צבי לעודד את המחקר והפרסום.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למרכז דהאן באוניברסיטת בר אילן על העלאת הנושא.
יעקב מרגי: הוועדה תפנה לראש הממשלה ליישם הלכה למעשה את הצהרתו להענקת מלגות למחקר ולימוד הנושא.
מירב בן ארי: אני חברת הכנסת מירב בן ארי, אני אחליף את יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת מרגי.
מירב בן ארי: נאחל לו איחולי החלמה מהירה.
מירב בן ארי: אנחנו מציינים היום בכנסת את "יום זכויות האדם", ולכן ועדת החינוך התכנסה לדון בנושא של חינוך לדמוקרטיה ונגד גזענות, וכן בהצעה לסדר-היום של חברי הכנסת:
מירב בן ארי: אחמד טיבי ועיסאווי פריג', בנושא: "שנה לשריפת הנער מוחמד אבו ח'דיר", ובהצעה לסדר-היום: "אלימות על רקע גזעני במערכת החינוך" – של חברת הכנסת סופה לנדבר, וגם של חברי הכנסת: קסניה סבטלובה, אברהם נגוסה ודב חנין.
מירב בן ארי: הוועדה מתכנסת בנושא של זכויות האדם, וכמו שהוועדה בדרך-כלל עושה, אנחנו ניתן לחברי הכנסת המציעים לפתוח את הישיבה, בבקשה.
מירב בן ארי: וכמובן, מי שרוצה להירשם וטרם נרשם, בבקשה, להירשם אצל מזכירת הוועדה.
עיסאווי פריג': שלום גברתי, שלום לכל הנוכחים.
עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי כי אני לא רואה מלבד סופה, שיש לה הצעה לסדר – ציפיתי לראות גם כמה מעמיתי הח"כים היהודים.
עיסאווי פריג': סוגיית שריפת הנער מוחמד אבו ח'דיר היא לא סוגיה שקשורה לערבים ויהודים משמאל ומימין.
עיסאווי פריג': דווקא ביום כזה שמדברים על זכויות האדם, ציפיתי שאכן זכויות האדם - - -
מירב בן ארי: אתה יכול לראות גם אותי פה, דרך אגב.
מירב בן ארי: אתה יודע שגם אם מרגי היה, הייתי כאן.
מסעוד גנאים: יש עוד חברת כנסת, הלכה וחוזרת.
עיסאווי פריג': עברה שנה וחצי מאז האירוע הנתעב, האירוע שהשכל מתקשה לעכל.
עיסאווי פריג': ומה היה לנו בשנה וחצי?
עיסאווי פריג': לפני שאני מתייחס למוחמד אבו ח'דיר, היה לנו דיון בכנסת שבו יושב-ראש הוועדה שישב במקומך, סמוטריץ, הזמין לכאן את הבריון בנצי גופשטיין שקשה לי למצוא תיאור לחבורה שהוא מוביל, מה שנקרא: "להב"ה".
עיסאווי פריג': וסמוטריץ, שבעיני, הוא איש שפועל ממניעים זדוניים, הגיע לשיאו בשנה וחצי האחרונות ועכשיו אנחנו ראינו את זה: שריפת משפחת דומא אינה מעשה טרור, זה מעשה לא יפה.
עיסאווי פריג': זה מה שיצא מחבר הכנסת סמוטריץ.
עיסאווי פריג': התליין, שהתחיל עם התליין, התליין החובב, ועכשיו עסוק בהעברת כספים לכל מיני גופים עם סימני שאלה בוועדת הכספים, ומצא לנכון לצאת עם כותרת, לתת רוח גבית לטרור היהודי: אנחנו יהודים, צר לי מאוד, אין בינינו טרוריסטים.
עיסאווי פריג': זה מה שהיה לנו בשנה האחרונה.
עיסאווי פריג': ולעניין אבו ח'דיר, עברה שנה וחצי, גברתי היושבת-ראש.
עיסאווי פריג': לקח לבית-המשפט שנה וחצי עד שיזכרו שצריך להביא חוות-דעת פסיכולוגית.
עיסאווי פריג': מה קיבלנו?
עיסאווי פריג': שלושה מורשעים, אחד מחכה לחוות-דעת פסיכולוגית, שניים קטינים מחכים לקצין מבחן.
עיסאווי פריג': ואני שואל את החברים, בעיקר החברים היהודים, ואני לא רוצה שזה יקרה, חס וחלילה, כי בעיני, ערבי, יהודי, זה אותו – אם היה נער יהודי שנשרף, החוות-דעת הפסיכיאטרית היתה מחכה שנה וחצי, חברים?
עיסאווי פריג': אם היתה ההתבטאות של סמוטריץ וה"סמוטריצים" למיניהם לגבי שריפת המשפחה בדומא, שזו פעולה לא טרוריסטית, האם היינו שותקים?
עיסאווי פריג': שנה וחצי, ואנחנו מתחילים בתודעה הציבורית להחדיר שמותר לפגוע באוכלוסיה הערבית.
עיסאווי פריג': זה השנה וחצי שעברה.
עיסאווי פריג': אנחנו ציפינו שאנחנו נוריד להבות.
עיסאווי פריג': אני, אישית, במקום שאני נמצא בו, משתדל בכל מקום להוריד להבות.
עיסאווי פריג': אבל כשאנחנו רואים מהצד השני אנשים דוגמת חברי הכנסת: מוטי יוגב וסמוטריץ, שרק מגבירים ומגבירים ומגבירים להבות – אני שואל את עצמי, ביום זכויות האדם, זכויות האזרח, לאן הפנים מועדות?
עיסאווי פריג': לאן הפנים מועדות?
עיסאווי פריג': הגשתי בג"ץ כנגד האמירה האומללה, שבינה לבין החוכמה מרחק רב, של שר הביטחון, שאמר שידועה לנו זהות הרוצחים של משפחת דוואבשה בדומא, אבל ממניעים מודיעיניים אנחנו לא פועלים.
עיסאווי פריג': הגשנו בג"ץ, קיבלנו תשובה של בג"ץ.
עיסאווי פריג': התשובה של בג"ץ שהסתמכה על התגובה של הפרקליטות, אמרה שזה מוקדם מדי להגיש את הבג"ץ, יש התקדמות.
עיסאווי פריג': חמישה חודשים, אכן חלה התקדמות, שלושה במעצר מינהלי וחקירה חסויה.
עיסאווי פריג': האם מקרה אבו ח'דיר, ששנה וחצי אנחנו מחכים לחוות-דעת פסיכיאטרית יחזור על עצמו במשפחת דוואבשה?
עיסאווי פריג': זאת השאלה שאני שואל.
עיסאווי פריג': אנחנו החלטנו להעלות את זה לסדר-היום כי אנחנו חושבים שסוגיה זו חשובה ויש לה השלכות מרחיקות-לכת על יחסי יהודים-ערבים בתוך המדינה, ושהמסר שיוצא ממנה לערבים במדינה, שדם הערבים מותר.
עיסאווי פריג': אנחנו מכאן מבקשים מכבוד היושב-ראש שתצא קריאה שהשריפה בשועפאט של אבו ח'דיר, והן תהליך החקירה שמתקיים היום נגד משפחת דוואבשה, אנחנו נמשיך לרדוף עד שהאשמים ישלמו את המחיר, יהיו בכלא מאחורי סורג ובריח.
מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת פריג'.
מירב בן ארי: אני חייבת רק לומר לך, שדווקא במקרה של סמוטריץ וגם לגבי הטרור היהודי בדומא, וגם לגבי מוטי יוגב, היתה כאן התגייסות גם של חברי הכנסת וגם של הציבור הישראלי נגד האמירות האלה.
מירב בן ארי: האמירות האלה הן אמירות קשות: לעלות עם "די-9" על בית-המשפט, ולומר שמה שהיה בדומא זה לא טרור.
מירב בן ארי: רוב חברי הכנסת וגם הציבור הישראלי המתון כן הגיב, והגיב בתקיפות.
מירב בן ארי: אבל לצערי, לעתים, כשקורים דברים הפוכים, אנחנו לא רואים מספיק – ואני אומרת לך את האמת, גם אתמול, כשהיה פיגוע קשה מאוד בכניסה לירושלים, של 14 פצועים, ביניהם תינוק שכרתו לו את הרגל, לא ראינו פה אף אחד עולה ומגנה בחריפות.
עיסאווי פריג': את נוגעת בנקודה שאני חולק עלייך.
מירב בן ארי: והנה אני אומרת לך: דומא, זה היה טרור.
מירב בן ארי: ואני, אין לי בעיה לומר את זה.
מירב בן ארי: אין לי בעיה.
עיסאווי פריג': אנחנו מגנים, גינינו, ונמשיך לגנות כל פיגוע, כל אלימות.
מירב בן ארי: למה לא היה גינוי אתמול בכנסת?
עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, את קושרת עכשיו דבר בדבר שאין מה לקשור.
מירב בן ארי: לא, אבל על מוטי יוגב ועל בצלאל – אזרחי ישראל, רובם, גינו את האמירות האלה.
מירב בן ארי: גינו.
עיסאווי פריג': ואזרחי ישראל הערבים גם מגנים כל פעולת טרור ואלימות כנגד אזרחים.
ענת ברקו: רק שזה בטל בשישים.
עיסאווי פריג': מה זה, בטל?
עיסאווי פריג': אהלן, אהלן.
ענת ברקו: חיכית לי?
מירב בן ארי: אתה יודע מה, ובוא נסכים על זה, הקול לא נשמע בצורה תקיפה כמו שזה נשמע אצלנו.
עיסאווי פריג': ומהי עמדתה של חברת הכנסת ברקו?
מירב בן ארי: חברת הכנסת ברקו תדבר.
ענת ברקו: ביקרתי את המשפחה, ישבתי עם הסבא בבית-חולים - - -
עיסאווי פריג': מה את אומרת?
ענת ברקו: אתה מתפלא, הא?
מירב בן ארי: האם אי פעם מישהו אצלכם, מחברי הכנסת?
עיסאווי פריג': והסמוטריץ?
מירב בן ארי: עזוב.
מירב בן ארי: אבל אי אפשר עם האסימטריה הזאת.
מירב בן ארי: אבל חברים, בואו נחזור לנקודה.
עיסאווי פריג': אז למה את קושרת את זה?
עיסאווי פריג': אנחנו מדברים על - - - אנחנו לא צריכים כל יום ויום לשבת, מגנים, מגנים, מגנים - - -
מירב בן ארי: לא, לא, לא.
מירב בן ארי: ממש לא ביקשתי ממך - - -
עיסאווי פריג': זה דבר טריוויאלי.
ענת ברקו: - - - לא שומעים בכלל.
ענת ברקו: אין שום גינוי של הרשימה המשותפת לטרור הערבי.
ענת ברקו: כלום, כלום, כלום.
עיסאווי פריג': זה דבר טריוויאלי, חברים.
מירב בן ארי: חברים, זה דיון - - -
עיסאווי פריג': את מושכת את הדיון למקום אחר.
מירב בן ארי: חברת הכנסת ברקו - - -
ענת ברקו: - - - את זה שדקר, את זה ששחט, ואת זה שנשחט.
מירב בן ארי: חברים - - -
עיסאווי פריג': את מושכת את הדיון לשם - - -
מירב בן ארי: אני לא רגילה להשתמש בפטיש.
עאידה תומא סלימאן: מאוד קל לברוח למקומות האלה.
מירב בן ארי: שקט, שקט.
מירב בן ארי: שקט.
מירב בן ארי: שקט, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: זה כל-כך קל.
מירב בן ארי: חבר'ה, אני מבקשת מכם.
מירב בן ארי: זו ועדת החינוך.
מירב בן ארי: אני לא רגילה, אני לא משתמשת בפטישים.
מירב בן ארי: אני מבקשת.
מירב בן ארי: אתה אמרת את דבריך, והקשבתי לך.
מירב בן ארי: לא הפרעתי לך לרגע, ואמרת את דבריך.
מירב בן ארי: סיימת אותם, התייחסתי מהמקום שלי, הגדרתי מה אני חושבת על הטרור היהודי בדומא.
מירב בן ארי: אני לא חוששת לומר את זה.
מירב בן ארי: ואני גם אמרתי את דברי, שהגינויים הם רפים, בעיני.
מירב בן ארי: בדיוק כמו שלא הפרעתי לך, אל תפריע לי לומר את דברי.
עיסאווי פריג': את מושכת את זה למקום אחר, וזה לא הגון.
מירב בן ארי: סליחה, אדוני, אתה מהמציעים, תן לנו להתקדם עם הדיון.
עיסאווי פריג': זה לא הגון.
מירב בן ארי: שאלה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, איך זה שהדיון מתקיים במערכת החינוך, וחשוב לי להבהיר את זה, כי כנראה זה לא היה מספיק ברור, שמערכת החינוך אמורה, ואנחנו תיכף נשמע גם את משרד החינוך, לפעול בנושא יום זכויות האדם, לפעול בנושא של חינוך לדמוקרטיה נגד גזענות, בציון הנושא של שריפת הנער מוחמד אבו ח'דיר.
מירב בן ארי: תודה רבה ששאלת את השאלה.
מירב בן ארי: הנה ההבהרה.
מירב בן ארי: וכעת, אני רוצה את חברי הכנסת המציעים, ולאחר מכן משרד החינוך, וכמובן, כמו שעושים בכל ועדה, נַפנה לחברי הכנסת שהצטרפו, ותודה חברי הכנסת שהצטרפו לדיון.
מירב בן ארי: האם חבר הכנסת אחמד טיבי מוכן, או חברת הכנסת סופה לנדבר?
סופה לנדבר: תתני לו.
סופה לנדבר: אני מוכנה לשמוע.
סופה לנדבר: בגלל שזה נושא אחר לגמרי, אני לא יודעת למה עשו כאן מישמש.
מירב בן ארי: כן, עשו כאן אלימות על רקע גזעני.
מירב בן ארי: בסדר, את יודעת, בסופו של דבר, זו גם גזענות.
עיסאווי פריג': האלימות לא היתה על רקע גזעני?
מירב בן ארי: אז זה מה שאמרתי.
מירב בן ארי: אתה צריך להקשיב לי גם, ואז תראה שיש חלק מהדברים שאנחנו מסכימים אפילו.
מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.
אחמד טיבי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש הזמנית.
ענת ברקו: יכולת לוותר על "הזמנית".
מירב בן ארי: זה מקובל עלי.
ענת ברקו: זה היה נשמע יותר מפרגן.
מירב בן ארי: אני חיה עם זה בשלווה, עם הזמניות הזו.
מירב בן ארי: תאמין לי.
מירב בן ארי: הנה, אפילו לא שמתי את השלט.
עיסאווי פריג': שיהיה הרבה זמני, זה בסדר.
אחמד טיבי: האירוע שבעטיו אנחנו כאן וגם הצענו הצעה לדיון מהיר, הוא שריפתו של הנער מוחמד אבו ח'דיר בשועפאט.
אחמד טיבי: והיחס, גם של מערכות המשפט, גם למבצעים, גם לסביבה של המבצעים, גם למי ששרף, הוא יחס כמעט סובלני ויחס מפלה בהשוואה למקרים אחרים.
אחמד טיבי: נניח שפלסטיני היה שורף משפחה יהודית או ילד יהודי.
אחמד טיבי: לדעתי, בשום צורה ואופן לא היתה בדיקה פסיכיאטרית מוצעת, כי בדרך-כלל כשמישהו מבצע מעשה כזה, שהוא פרופר מעשה טרור, הוא טרוריסט.
אחמד טיבי: אלא אם הוא יהודי, אז סביר להניח שהוא לקוי בנפשו ולא טרוריסט.
אחמד טיבי: היטיב לבטא את העמדה הזאת, היטיב, חבר הכנסת מהקואליציה, סמוטריץ, שאמר: טרור זה של האחרים, אצלנו זה מעשה נורא, פשע, אבל זה לא טרור, כי טרור זה מה שהאויב עושה כלפי יהודים.
ענת ברקו: זה טרור.
ענת ברקו: אין חילוקי דעות.
אחמד טיבי: פעם, לפני 30 שנה, שאלו מישהו, לא זוכר את שמו, מה זה טרור, הוא אמר: כל פעילות טרוריסטית נגד יהודים.
אחמד טיבי: כך הגדיר "טרור".
אחמד טיבי: אני יודע שאתם עם מיוחד, אבל עד כדי כך מיוחד?! עד כדי כך?! כאילו אין בכם, לא רוצחים, לא אנסים, לא טרוריסטים, לא נהגים שדורסים בכבישים.
אחמד טיבי: אתם עם כשאר העמים.
אחמד טיבי: גם בעם שלי יש את כל מה שאני הזכרתי, אבל גם בעם שלכם יש את כל מה שאני הזכרתי.
אחמד טיבי: אם לא נכיר בעובדות האלה, יש בעיה.
ענת ברקו: אבל המספרים שונים.
עיסאווי פריג': אבל קיימים.
ענת ברקו: בטח קיימים.
אחמד טיבי: תיכף אני אגיד לך שהמספרים לא שונים.
אחמד טיבי: אבל אני מסייג את עצמי ואומר, שאין סימטריה בין כובש לנכבש.
אחמד טיבי: אין סימטריה בין כובש ל נכבש.
מירב בן ארי: אה.
אחמד טיבי: "אה" או "אי", תקשיבי למה שאני אומר.
אחמד טיבי: בכל העולם ידוע שאין סימטריה בין מי ששולט בעם אחר, לעם שנמצא תחת כיבוש או שלטון זר.
אחמד טיבי: כל החיים שלנו, חברת הכנסת מרב מיכאלי, ואת ח"כית חדשה - - -
מירב בן ארי: בן ארי.
אחמד טיבי: בן ארי.
מירב בן ארי: אני אפילו לא דומה לה.
עיסאווי פריג': מרב בארצות-הברית, לא?
אחמד טיבי: אני מתנצל.
אחמד טיבי: כל החיים שלנו התנגדנו התנגדות, גם פוליטית, גם מוסרית, לפגיעה באזרחים.
אחמד טיבי: ומאז הפיגועים באוטובוסים, וכולי, כאשר היו בפיגועים באוטובוסים, מה שקרוי הביטוי הזה המכליל עלינו, שאתם אומרים עלינו "הח"כים הערבים", התנגדנו, דחינו, הוקענו, את הפיגועים האלה נגד אזרחים בכל לשון של הוקעה, כאשר במקביל מטוסים הפציצו בפצצות זרחן, גם שרפו, אזרחים וילדים, ואף לא פקיד בכיר אחד, לא שר, לא חבר כנסת, לא גינה.
אחמד טיבי: לא רק שלא גיניתם, אפרופו הטפת המוסר שלך, אלא עודדתם, ואמרתם שהטייסים הם גיבורים.
אחמד טיבי: ותמיד יש הסבר.
אחמד טיבי: אם יורים בילד כאשר הוא זורק אבן או מפגין, יורים בו מאחור, יש הסבר.
אחמד טיבי: מה ההסבר?
אחמד טיבי: מסכנים החיילים האלה, כל היום הם תחת השמש, זה מפריע, זה מבלבל.
מירב בן ארי: שום מילה על הילדים.
אחמד טיבי: צריך לגלות הבנה לחיילים האלה, מסכנים.
אחמד טיבי: האימא שלו מתחילה להתראיין, גם השכנים מדרגה 30.
אחמד טיבי: פתאום יש להם – גם לחייל שיורה, יש לו פנים, יש לו משפחה.
אחמד טיבי: אבל למי שנהרג על-ידי חייל של כיבוש, פתאום אין כלום, אין חוויה, אין חוויה אנושית, אין סיבה אנושית.
אחמד טיבי: עד כדי כך שהכנסת מביאה לפה טרוריסט, על-פי הגדרת המשטרה, "להב"ה", גופשטיין.
עיסאווי פריג': טרוריסט ועוד איך.
אחמד טיבי: ואז מביאים הצעה לקבינט להוציא את נוער הגבעות מחוץ לחוק ולהגדירם כארגון טרוריסטי, וראש הממשלה מתנגד.
אחמד טיבי: אבל למה הוא כן דוחה ומסכים?
אחמד טיבי: להוצאת התנועה האסלאמית מחוץ לחוק, שלא ביצעה שום עבירה של אלימות ושום מעשה טרור, כדברי גורמי הביטחון.
אחמד טיבי: אבל נערי הגבעות וגופשטיין, הוכח שהם משתמשים באלימות ומעשי טרור.
אחמד טיבי: הגדיל לעשות השופט העליון, המתנחל, סולברג, שפנו אליו בעתירה שמונה ארגוני זכויות אדם כדי להרוס את הבתים של מי ששרפו את מוחמד אבו ח'דיר, כמו שהורסים בתים במשהו מקביל אם פלסטיני מבצע זאת.
אחמד טיבי: ואז, מה הוא אומר?
אחמד טיבי: שומו שמיים, כמו סמוטריץ, אבל הוא שופט – הוא אמר, אין צורך להרתיע יהודים.
אחמד טיבי: איך אמרה ברקו?
אחמד טיבי: קנה המידה.
אחמד טיבי: ואז, היהודים שלו לא המתינו הרבה זמן, ואחרי אבו ח'דיר, שרפו משפחה.
אחמד טיבי: לפני ששרפו את המשפחה והצליחו בפעולתם ששרפו משפחה שלמה, היו 15 ניסיונות שריפה באותו ישוב, באותו איזור.
אחמד טיבי: יהודים לא צריך להרתיע?
אחמד טיבי: פושעים צריך להרתיע.