GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ג'נט דלאל: אז מה אנחנו מצניעים?
<ג'נט דלאל: מישהו אחר יוריד לנו את הבגדים ותצא ערוותנו.
יעקב מרגי: את יודעת מה ההבדל בינינו לבינם?
יעקב מרגי: אותם העובדות לא מבלבלות.
יעקב מרגי: זה שדיין נתן את המפתח לראשי הווקף, זו העדות הכי גדולה, הכי נאמנה – אמנם זה בא אחרי – שאף אחד פה לא גירש אף אחד.
<ג'נט דלאל: אני מדברת על גירוש יהודי ארצות ערב והעקירה שלהם.
יעקב מרגי: אמרתי שאותם העובדות לא מבלבלות.
<ג'נט דלאל: מה שעשתה מערכת החינוך, הסיחה את הדעת מהנרטיב של דור הסבא והסבתא.
<ג'נט דלאל: גם אם הסבתא וסבא סיפרו שבפרהוד עשו לנו ככה וככה, הדוד שלי נפטר, זה הרגו אותו, סיפרו על המחזות שראו - משרד החינוך הסיח את הדעת.
<ג'נט דלאל: סבא וסבתא רצו לספר אבל התלמידים לא היו מעוניינים, כי זה לא בתוכנית הלימוד.
יעקב מרגי: "זכור ימות עולם בינו שנות דור ודור".
יעקב מרגי: זה מסכם.
<ג'נט דלאל: מה שאני אומרת, זה חבל.
<ג'נט דלאל: אני אומרת, בשם האינטגרציה, אני מבקשת כאחת מהשטח, מהשכונות: יש פה פערים בין דוריים, ואני מבקשת שתעשו תוכנית מתקנת שתשלב את דור הסבא והסבתא.
<ג'נט דלאל: שהתלמיד יבוא לסבא ולסבתא ויבקש, בגלל שמשרד החינוך נתן לו תוכנית שהוא צריך לכתוב עבודה ולהביא תיעוד.
<ג'נט דלאל: על זה שמעתי המלצה מראש עיריית תל-אביב, רון חולדאי, שאני פעילה בה.
<ג'נט דלאל: הוא אמר: שלבו את הנוער, הוא יעזור לנו לתעד.
יעקב מרגי: עדי בובליל מקרן מיראז', בבקשה.
יעקב מרגי: קיבלת פרוטקציה, כי אתם משקיעים בנגב.
<עדי בובליל: לא, לא רק.
<עדי בובליל: תודה, אני נציגה של משפחת מיראז' בארץ כבר עשר שנים, אבל אני לא קשורה לנגב.
יעקב מרגי: אני קשור.
<עדי בובליל: אני עובדת עם קהילת יוצאי אירן בישראל ועם תוכנית כנפיים של חיילים בודדים.
<עדי בובליל: אני דווקא רוצה לבוא ממקום אחר.
<עדי בובליל: קודם כול, כמובן שאני מסכימה ואני גם מאוד שמחה על הדיון הזה, זה כיף להיות שותפים למשהו שבעיניי הוא מאוד חיובי.
<עדי בובליל: אזכיר שני דברים מרכזיים, כי יהדות אירן זה דבר גדול ועשיר ויש המון מה ללמוד מהיהדות הזאת.
<עדי בובליל: יש את הנושא של המהפכה באירן, שאי אפשר לטעות בכך שהיהודים לא בחרו בדיוק בנקודת הזמן הזו להגיע לישראל.
<עדי בובליל: אני חושבת שלא צריך להוסיף מילים בעניין הזה.
<עדי בובליל: וחוץ מזה יש את הנושא המאוד מרכזי של יהדות אירן, של אנוסי של משהד – אני רואה פה הרבה הנהונים, אז אקצר.
<עדי בובליל: אלה שני נושאים מאוד מרכזיים ביהדות אירן.
<עדי בובליל: קרן מיראז' הקימה את המרכז למורשת יהדות אירן באוניברסיטת תל-אביב.
<עדי בובליל: יש הרבה מרצים, פרופסורים ודוקטורנטים שיוכלו להרחיב את היריעה כמה שצריך.
<עדי בובליל: חשוב לי לציין משהו שבא מהשטח, לאו דווקא כי יש קרן או מרצה כזה או אחר.
<עדי בובליל: הקמנו שתי מגמות: אחת בכיתה ז' בחולון ואחת בכיתה י' בתיכון בן גוריון בפתח תקווה, כמובן עם צוות המורים ובאישור משרד החינוך.
<עדי בובליל: אני רוצה להגיד לכם ששתי המגמות האלה הן המגמות המבוקשות ביותר בבית-הספר.
<דינה דרורי: מגמות למה?
יעקב מרגי: מה המגמות האלה?
<עדי בובליל: לפרסית.
<עדי בובליל: לימודי אירן, ביטחון ומודיעין ופרסית.
<עדי בובליל: אלה שתי יחידות שפה ושלוש יחידות של כל השאר.
<עדי בובליל: חמש יחידות בגרות.
<עדי בובליל: לימודי אירן, ביטחון ומודיעין.
יעקב מרגי: נתת פה כותרת - רק מהקדיחה של ראש הממשלה על הגרעין האירני קיבלתם 50% מהתלמידים.
יעקב מרגי: איזה גירוי של הדמיון, חבל על הזמן.
<עדי בובליל: אני רוצה להגיד לכם שנמצאים במגמות האלה התלמידים המצטיינים.
<עדי בובליל: יש כאן שיתופי פעולה - - -
<קריאה: איך זה קשור ליהדות?
<קריאה: איך ביטחון ומודיעין קשורים?
<עדי בובליל: יש להם על הדרך גם לימודים בהיסטוריה ובכל הנושא של יהדות אירן, כולל שפה.
<עדי בובליל: קרן מיראז' מוסיפה בתוכנית הזאת את הקטע התרבותי ומעשירה את זה במרצים ובכל מה שצריך מסביב.
<עדי בובליל: אני מציינת את זה כדי להראות שיש עניין, יש עניין גם המורים, שלא נדבר על מנהלי בתי-הספר, של ההורים ושל התלמידים עצמם.
יעקב מרגי: אחרונה בסבב הזה, לפני שאנחנו פונים לידענים, לאזור הידע והמידע, גברת מנוחין.
<לינדה מנוחין: אני ילידת עירק.
<לינדה מנוחין: יצאתי מעודדת מהדברים ששמעתי היום.
<לינדה מנוחין: לרוב הייתי באה לפה ויוצאת בעצבים ובבכי.
<לינדה מנוחין: אז אני שמחה שהגעתי.
יעקב מרגי: זה לא הדיון הראשון שלך?
<לינדה מנוחין: ראשון השנה.
<לינדה מנוחין: אני רוצה לברך על כל מה שנעשה עד עכשיו.
<לינדה מנוחין: אני רוצה לסבר את האוזן, בתור עורכת של אתר בערבית לקידום הבנה בין העמים במזרח התיכון בערבית, שנקרא "וונלטקי", קיבלנו כתבה בערבית שה-30 בנובמבר, יום העקירה, צוין בארביל בנוכחות מנהל המחוז, עם נציגים של הקהילה היהודית ונאמר במפורש, רבותי: נכבה יהודית, צריך לפצות את יהודי עירק על העוול שנעשה.
<לינדה מנוחין: היתה תערוכת תמונות - - -
יעקב מרגי: הם עוד חיים שם?
<לינדה מנוחין: הם עוד חיים שם, 430 יהודים נמצאים שם.
<לינדה מנוחין: אבל מה שהדהים אותי במיוחד ורציתי לשתף אתכם, שהם אמרו במפורש "נכבה יהודית".
<לינדה מנוחין: פה חוששים להשתמש במונח הזה, כבר משתמשים בו שם ומדברים במפורש על הצורך לפצות את היהודים על הרכוש שלהם.
<לינדה מנוחין: אני רוצה להציע משהו לגבי התכנים במשרד החינוך.
<לינדה מנוחין: אני באה מרקע בטלוויזיה ואני מכירה הרבה סרטים תיעודיים שנעשו בטלוויזיה בערוץ הראשון על קהילות בישראל.
<לינדה מנוחין: הכתבות האלה נעשו בשנות ה-80', גם על יהודי מרוקו וגם על יהודי עירק, כתבות מצוינות שעלו מאות אלפי דולרים, ואפשר לנצל אותן לצורך הסברה בבתי-ספר.
<לינדה מנוחין: יש גם סרט שאני, לצערי, הייתי הכוכבת שלו, כי איבדתי את אבא שלי ויצאתי למסע חיפוש שנקרא "צל בבגדד".
<לינדה מנוחין: יש גם סרטים על יהודי מצרים.
<לינדה מנוחין: אני חושבת שהיה כדאי לכנס את הסרטים הקיימים, לא רק לרשום אותם ולקבל אישור של סל תרבות, כי זה לא שווה שום דבר אם משרד החינוך לא מחייב ולא מציע רשימה של סרטים קיימים.
<לינדה מנוחין: תודה רבה.
יעקב מרגי: מכון בן צבי, בבקשה.
יעקב מרגי: אומר פלטו שרון: מה עשית בשביל מדינה?
<חיים סעדון: מכון בן צבי קיים כמעט 70 שנה ו-70 שנה הוא עוסק בהכנת חומרים, בפרסום של חומרים ובמחקרים היסטוריים.
יעקב מרגי: אתם רק אוספים או גם - - -
<חיים סעדון: מכיוון שידעתי שתשאל את השאלה, אז גם הכנו מראש את הדברים.
<חיים סעדון: עסקנו בשני היבטים שקשורים בנושא הדיון – כרגע אני לא עוסק בנושאים אחרים: זה גם לתאר את העושר של הקהילות היהודיות האלה בארצות השונות בסדרת ספרים שנקראת "קהילות ישראל במזרח במאה ה-19 וה-20".
<חיים סעדון: יש 14 כרכים שכבר הוצאנו על הקהילות האלה, בשיתוף עם משרד החינוך.
<חיים סעדון: אני יודע שהספרים האלה נלמדים גם באוניברסיטאות וגם נמצאים בכל מערכת החינוך.
<חיים סעדון: מערכת החינוך קונה את הספרים האלה ממכון בן צבי - - -
<דינה דרורי: מערכת החינוך קונה מבן צבי, אבל בתי-הספר מקבלים אותם בחינם.
יעקב מרגי: אם הייתי ממשיך את רמת הדיוק שלך: ואנחנו, הריבון, מתקצבים אתכם.
יעקב מרגי: זה אנחנו בסוף, האזרחים.
<חיים סעדון: בנושא שאנחנו מדברים עליו עכשיו, הוצאנו למערכת החינוך שני ספרים שעוסקים בנושא של לפני הקמת המדינה ולאחר הקמת המדינה.
<חיים סעדון: הוצאנו מארז של חוברות מכל ארץ וארץ שעוסקות בעלייה מהקהילות האלה.
<חיים סעדון: הוצאנו יחידה למשרד החינוך שנקראת "עצמאות וגורל";
<דינה דרורי: זה ספר שניתן לכל מורה.
<חיים סעדון: נכון, ניתן לכל מורה.
<חיים סעדון: הוצאנו ספר שעוסק בנושא של הכמיהה והערגה של הקהילות היהודיות בארצות המזרח לארץ ישראל; הוצאנו חוברת של "עת-מול" שעוסקת בנושא של הפליטות, הגירוש של היהודים.
<לבנה זמיר: חוץ ממצרים.
<לבנה זמיר: מצרים לא מופיעה.
<חיים סעדון: הוצאנו שלוש חוברות נוספות, קראנו לזה: "העדות המזרחיות בבניין ירושלים", "רבנים ומנהיגים בקהילות המזרח" והוצאנו גם את החוברת שנקראת "לדבר יהודית - מסע במרחב ובזמן".
<חיים סעדון: כל זה למשרד החינוך, מעבר לערכות לימודים שעוסקות בציונות, שעוסקות ביחסי יהודים ומוסלמים.
<חיים סעדון: יש שתי יחידות שמט"ח עשה יחד אתנו, בתשלום של מכון בן צבי, אחת שעוסקת בעקירה ובגירוש והשניה עוסקת בנושא של מלחמת העולם השניה בקהילה היהודית בטוניסיה.
<חיים סעדון: אחרי הישיבה הזאת נתחיל לעבוד על יחידה נוספת במט"ח, יחידה מקוונת כמובן, שעוסקת בנושא של השואה של יהודי לוב.
<חיים סעדון: כלומר, מבחינת חומרים, אני חושב שקיימים חומרים, ולא מעט.
<חיים סעדון: אני חושב שהנושא מאוד מורכב מבחינה היסטורית.
יעקב מרגי: יש פה מישהו שמבין קצת בגיאוגרפיה?
יעקב מרגי: צפון אפריקה היא במזרחה של מדינת ישראל או במערבה?
<חיים סעדון: מערבה.
יעקב מרגי: ואנחנו עדיין יהדות המזרח.
יעקב מרגי: זה שורש הבעיה, כי יש מישהו שבא מהמערב שאני יכול לדחוף אותו, עוד מעט הוא נופל למזרח.
יעקב מרגי: כי עם כיבוש הגוש הסובייטי וכל זה - - - אבל מה לעשות, יש פטרונות ויש אדנות.
יעקב מרגי: שחררתי, אני חושב בקול.
<חיים סעדון: הייתי שמח לדבר על הנושא, ואחר כך גם אציע ליושב-ראש הצעה בנושא הזה.
<חיים סעדון: השיתוף שיש לנו עם משרד החינוך - עם מר משה זעפרני, עם ד"ר אורנה אתר, עם דינה דרורי - הוא באמת יוצא מן הכלל, והוא יוצא מן הכלל כבר לאורך שנים בהשתלמויות מורים, אחרי זה ידברו על זה כאן.
<חיים סעדון: אני לא רוצה לדבר בשמו של משרד החינוך, אבל אנחנו מקבלים תמיכה גדולה ממשרד החינוך.
<חיים סעדון: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהדברים העיקריים שחסרים לנו היום זה אמצעים וגיבוי יותר חזק.
<חיים סעדון: אני חושב שאמצעים נכונים יכולנו להגיע ליותר.
<חיים סעדון: אני רוצה להזכיר ליושב-ראש שתי עובדות חשובות.
<חיים סעדון: אחת, היום באוניברסיטאות אין כמעט תלמידי מחקר לתואר שני ושלישי שעוסקים בנושא הזה.
יעקב מרגי: שמתי לב שאתה חוזר על אוניברסיטאות והשכלה גבוהה.
<חיים סעדון: כי משם בא הידע ההיסטורי שאותו אנחנו צריכים כדי להנחיל למערכת החינוך.
<חיים סעדון: הנושא הזה נמצא בירידה בשנים האחרונות.
<חיים סעדון: בעבר הנושא הזה היה - - -
יעקב מרגי: כל מדעי החברה והרוח בירידה.
<חיים סעדון: כל מדעי הרוח והחברה, ובתוך זה גם הנושא שנמצא – כפי שאתה מעיד בעצמך, אדוני היושב-ראש - בירידה מאוד גדולה וקיפוח מתמשך מזה שנים, והיינו רוצים לתקן את הדבר הזה.
<חיים סעדון: בלי ידע היסטורי מסודר, טוב ואמין התמונה לא תהיה מושלמת.
<חיים סעדון: למרות שיצא לי להשקיע בנושא לא מעט שנים, אני רוצה להגיד לך שאני יוצא פחות עם ידע מאשר עם ידע, כי התמונה היא גדולה, התמונה היא מורכבת, התמונה היא מסובכת ואי אפשר להציג אותה בצורה פשטנית.
<חיים סעדון: אני רוצה לברך על הדברים של ראש הממשלה בכנס של הפליטות, הוא אמר שהוא מוכן להעמיד מלגות לצורך הנושא הזה והלוואי שהדבר הזה יתממש וייצא לפועל, כי אני חושב שהיום יש ציבור של תלמידי מחקר שמשווע לדבר הזה והיינו רוצים להמשיך בנושא הזה.
<חיים סעדון: חומרים יש היום, יש לא מעט חומרים כדי להגיע - - -
יעקב מרגי: מתי הוא אמר את זה?
<חיים סעדון: הוא אמר בכנס האחרון שהיה, עם השרה גמליאל.
<חיים סעדון: ב-30 בנובמבר.
יעקב מרגי: יש מישהו שמבין פה מרוקנית?
יעקב מרגי: יש פתגם במרוקנית: אעמיד את זה במבחן.
<חיים סעדון: אבל מה שמאוד חשוב לנו, כמכון בן צבי שעוסק בהבנת ההיסטוריה של הקהילות היהודיות בארצות האסלם, זה להעמיד את הדברים, על המורכבות שלהם ועל הדיוק ההיסטורי המלא.
<חיים סעדון: אנחנו יכולים לסייע למשרד החינוך ולכל הארגונים האחרים בנושא הזה.
יעקב מרגי: רוב הדיונים בוועדה זה תקציב, מגמות.
יעקב מרגי: אני לא אשאל אותך על כסף; אנחנו רק דואגים לתת לכם כסף, אתם לוקחים 50%.
יעקב מרגי: בסדר, עזוב את הקטע הזה.
יעקב מרגי: התחום הזה במגמת עלייה אצלכם?
<חיים סעדון: במכון בן צבי?
<חיים סעדון: רק במגמת עלייה, והלוואי שהיינו יכולים יותר.
יעקב מרגי: אני אשאל שאלה מתוך מה שהיה פעם; אני חושב שזה תוקן כבר, זה הרושם.
יעקב מרגי: אתם נדיבים לכל מיני חוקרים עצמאיים, שלא באים מהאקדמיה, לנבור אצלכם?
יעקב מרגי: למה את מפריעה לי?
יעקב מרגי: אני יודע לפרוט על מיתרים, תאמיני לי.
<חיים סעדון: הארכיונים של מכון בן צבי הם ארכיונים ציבוריים והם פתוחים לקהל.
<חיים סעדון: כל אדם, ללא כל קשר - - -
יעקב מרגי: ראיתי העוויות בפנים, ולא כל מה שמובן מאליו מובן לכולם.
יעקב מרגי: אני שואל שוב, ואני שואל באמת, כמי ששלח אליכם שני חברי הנהלה – הרי הוועדה ממנה שני חברי הנהלה: חשוב לי.
יעקב מרגי: כי פעם קיבלתי תלונה בקטע הזה של בחור צעיר שחיבר ספרים על קהילות שלמות, ספרים עבי כרס, עשה עבודות במשאביו הפרטיים.
יעקב מרגי: בחור צעיר ממש, שמוציא יצירות מופת.
יעקב מרגי: בפעם הראשונה הוא אמר לי שהערימו עליו קשיים, בפעם השניה הוא כבר אמר לי שלא.
<חיים סעדון: אנחנו מוסד ציבורי.
<חיים סעדון: נשמח לקבל את השם של האדם ולעזור.
<חיים סעדון: אני לא חושב שהדבר הזה נכון.
<חיים סעדון: אבל אם אדוני היושב-ראש ירשה לי, הייתי מציע עוד דבר אחד.
<חיים סעדון: נשמח מאוד, במכון בן צבי, להזמין את ועדת החינוך של הכנסת לקראת יום השואה השנה, שיוצא השנה בתחילת מאי, לישיבה מיוחדת במכון בן צבי.
יעקב מרגי: גילוי נאות - הוזמנתי כבר ולא הספקנו.
<חיים סעדון: נציג בפניכם את הדברים – נגיד את הנושא של השואה של היהודים בארצות ערב, כפי שאנחנו מבינים אותה ורואים אותה, עם דברים שאנחנו עושים שמשרתים את מערכת החינוך, אתר אינטרנט עם אלפי מסמכים על הנושא.
<חיים סעדון: נשמח לעמוד לרשותכם בנושא הזה.
יעקב מרגי: משרד החינוך, ד"ר אורנה כץ אתר.
<אורנה כץ אתר: אני רוצה להתחיל ולומר גם מה שאמרתי בכנס.
<אורנה כץ אתר: קודם כול, דבר שבעיניי מאוד חשוב להבהיר ולהשתמש במינוח הזה – אנחנו לא מדברים על סיפור של 50% מהתלמידים.
<אורנה כץ אתר: אנחנו מדברים על הסיפור של כולנו, של 100% מהתלמידים.
<אורנה כץ אתר: אסור לבצע את ההפרדה הזאת, בדיוק כמו שפרקים אחרים בהיסטוריה של עם ישראל זה של כולנו.
<אורנה כץ אתר: אנחנו עם אחד.
יעקב מרגי: ממתי זה התחיל להיות סיפור של 100% או של 50%?
<אורנה כץ אתר: בעיניי זה תמיד היה 100% סיפור.
יעקב מרגי: אני לא בטוח.
<אורנה כץ אתר: אני יכולה לומר לך מה בעיניי; זה תמיד היה 100% של כולם, וכך צריך לחנך את הילדים.
<אורנה כץ אתר: זה לא שאת הפרק הזה לומדים הילדים יוצאי ארצות האסלם ואת הפרק האחר לומדים יהודים שההורים שלהם - - -
יעקב מרגי: זו לא כוונת המחוקק.
<אורנה כץ אתר: זה לא צריך להיות ככה.
<אורנה כץ אתר: זה צריך להיות של כולם.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת שאכן השכן שלי, שעלה מרומניה או פולין, השכנים שגדלתי אתם בשכונה למדו בבית הספר – וחשוב ללמוד – את המורשת של יהדות אירופה – יהדות המזרח, שזאת אירופה - - -
<חיים סעדון: גיאוגרפית.
יעקב מרגי: כן כן.
יעקב מרגי: אם ארץ ישראל היא טבורו של עולם, אין ספק.
יעקב מרגי: אני, חבר הכנסת יעקב מרגי, יציר כפיה – כל אחד ישפוט אם לטוב או לרע – של מערכת החינוך הממלכתית.
יעקב מרגי: אני זוכר את שיעורי ההיסטוריה שלמדתי.
<אורנה כץ אתר: לא לימדו את זה.
יעקב מרגי: לא לימדו.
יעקב מרגי: אבל לימדו של 50%.
<אורנה כץ אתר: אז אני אומרת עכשיו לא צריך להיות כך.
יעקב מרגי: את אומרת לי שכך צריך – מסכים אתך.
<אורנה כץ אתר: דיברתי על מה צריך, לא אמרתי שתמיד היה כך.
יעקב מרגי: התחלת בפתיח שלא צריך ללמד היסטוריה של 50%.
<אורנה כץ אתר: לא, לא הבנת אותי.
<אורנה כץ אתר: יש פה אי-הבנה מוחלטת.
שמעון אוחיון: לא מתוך גישה שזה 50%, אלא זה עניינם של כל ה-100%.
יעקב מרגי: אני לא מודד 50% או 100%, אני חושב שכולם צריכים ללמוד את כולם.
יעקב מרגי: אבל קודם למדו כולם לא את של כולם.
<אורנה כץ אתר: זה בדיוק מה שאני אומרת.
<ג'נט דלאל: 70 שנה כמעט.
<אורנה כץ אתר: יש כאן אי-הבנה.
יעקב מרגי: אמא שלי אמרה: תעזבו את הקטנצ'יק הזה, הוא לא צריך עזרה.
יעקב מרגי: אז אל תעזרו לי.
<אורנה כץ אתר: אני רוצה לציין כמה דברים שנמצאים, כפי שמערכת החינוך מתייחסת לזה היום.
<אורנה כץ אתר: דינה תשלים את החלק של מורשת.
יעקב מרגי: אני אוהב לנווט את הדיון.
יעקב מרגי: מאחר שאתם אמורים לספק תשובות, הם היו אמורים להרצות ולהציג תמונת מצב: כמפמ"ר היסטוריה, ספרי ההיסטוריה שעוסקים בנרטיב של הגירוש ממדינות ערב, מתי רועננו, עודכנו או אם בכלל היה מושג כזה?
<אורנה כץ אתר: אנחנו עובדים לפי תוכנית לימודים שנכנסה לתוקפה ב-2008.
<אורנה כץ אתר: כל ספרי הלימוד המאושרים כוללים את זה, אפשר לבדוק את זה.
<אורנה כץ אתר: הנושא נכנס בהדרגה, לדעתי עכשיו אנחנו בשנה הרביעית שהוא בגדר חובה לבחינות הבגרות.
<אורנה כץ אתר: יש שאלות בתוך בחינות הבגרות.
<אורנה כץ אתר: הבאתי לפה רק שתי דוגמאות, יש עוד.
<אורנה כץ אתר: נמצא פרק חובה.
<אורנה כץ אתר: יש פה, למשל, קטע מקור של יהודי מבירות ששלח מכתב, ולקחו את זה ועל זה בנו שאלות בבחינת הבגרות; יש פה קטע מתוך ספר של פרופ' סעדון ועל זה נבנתה שאלה בתוך בחינת הבגרות.
<אורנה כץ אתר: היום זה בגדר נושא חובה, וזה דבר שהוא מאוד חשוב אבל זה לא מספיק.
<אורנה כץ אתר: אני רוצה להתייחס להערה שנשמעה לגבי הנושא של האוניברסיטה.
<אורנה כץ אתר: האוניברסיטאות והמכללות מכשירות את המורים שלנו, ולכן מאוד חשוב שהמורים בתהליך ההכשרה שלהם ילמדו קורסים בנושאים האלה, כי ברגע שהם מגיעים למערכת החינוך ולא למדו את הנושאים האלה – כמו שכשאני הגעתי למערכת החינוך לא למדתי את הנושאים האלה, ויש לי הרבה מאוד שנים של אוניברסיטאות, אפילו שתיים בהיסטוריה, ולא היה אף קורס על הנושא הזה - - -
יעקב מרגי: לאט לאט אני מגיע למסקנה שהדיון הראשון שלי היה צריך להיות מכללות להוראה.
<אורנה כץ אתר: צריך להכניס את זה.
יעקב מרגי: "להכניס" זה מילה עדינה, צריך לעשות שם משהו.
<ג'נט דלאל: גם השתלמויות למורים.
<אורנה כץ אתר: אוקיי, זה אנשים שמכשירים לנו את המורים - - -
יעקב מרגי: להוציא את הנפטלין ולהכניס משהו חדש.
<אורנה כץ אתר: במיוחד בחטיבות העליונות, שם המורים הם מורים שמגיעים מהאוניברסיטאות – זה בדרך כלל לא מהמכללות - ולכן זה מאוד חשוב.
<אורנה כץ אתר: אנחנו מכסים על החוסר הזה בכמה וכמה דרכים.
<אורנה כץ אתר: החומרים האלה מחולקים חינם אין כסף לבתי-הספר ולמורים, שלא יהיה מישהו שיגיד שמטעמים כלכליים הוא לא רוכש את זה.
<אורנה כץ אתר: אין דבר כזה, מחולקים חינם אין כסף.
<אורנה כץ אתר: כל מדריכי ההיסטוריה קיבלו את כל סדרת הספרים הזו – וזו עלות עצומה - כדי להראות את זה למורים.
<אורנה כץ אתר: החוברת הכחולה שאני מראה לכם הגיעה לכל מורה ומורה, מעבר לזה שהיא גם מצויה באתר, מקוונת.
<אורנה כץ אתר: יש לנו חומרים שאנחנו כל הזמן מזרימים למורים דרך פורום המורים שיש לנו, שיש בו רק בחטיבה העליונה מעל 1,600 מורים מאוד פעילים, בחטיבה הביניים כ-600 מורים.
<אורנה כץ אתר: כל הזמן מזרימים, כדי שזה לא יהיה 30 בנובמבר וזהו.
<אורנה כץ אתר: זה כל השנה, צריך שזה יהיה במודעות כל השנה וכל שנה.
<אורנה כץ אתר: אנחנו עושים ימי עיון למורים, שזה כלי לחשוף אותם למידע.
<אורנה כץ אתר: ביוני שעבר עשינו יום עיון מוצלח מאוד בבית מורשת יהדות בבל, זה עסק בחורבן בכלל.
<אורנה כץ אתר: ביוני הקרוב מתוכנן יום עיון על הפרהוד בלבד, ממש מתמקד בנושא הזה.
<אורנה כץ אתר: ביום ראשון יש לנו יום עיון על הנושא של יהודי מצרים, יש לנו למעלה מ-80 מורים, אנחנו כבר ב-over booking.
<לבנה זמיר: ביוזמה שלנו.
<אורנה כץ אתר: ודאי, נכון.
<לבנה זמיר: שיבינו שזה לא היה עלייה, זה היה גירוש.
<אורנה כץ אתר: בסדר, לא ניכנס כרגע להיסטוריוגרפיה.
<לבנה זמיר: בספר כתוב "עלייה" ולא כתוב "גירוש".
<אורנה כץ אתר: עצם העובדה שהתווכחו על זה, זה כבר טוב, זה מודעות.
<אורנה כץ אתר: אנחנו רוצים שתהיה מודעות.
<אורנה כץ אתר: אז מתווכחים אם זה ככה או ככה, זה כבר באמת - - -
<לבנה זמיר: עלייה זה לא גירוש.
<אורנה כץ אתר: בשנה שעברה עשינו שיעור מקוון, שכל הזמן נמצא לרשות המורים.
<אורנה כץ אתר: הבאנו את לבנה, שספרה את ספורה, זאת אומרת את הפן האישי; הבאנו את בן דרור ימיני שנתן את הפן המחקרי, והיה הרב חיים סבטו.
<אורנה כץ אתר: זה היה, כמובן, בשיתוף עם אגף מורשת.
<אורנה כץ אתר: אנחנו מפיצים הקישורים שוב ושוב, כי אפשר היה לראות את זה בזמן אמת בעת השידור ואפשר היה להמשיך ולראות את זה.
<אורנה כץ אתר: אנחנו יודעים שגם השנה אנשים נכנסו ומראים את זה - לוקחים חלקים או מראים את הכול.
<אורנה כץ אתר: ישנו חוזר המנכ"לית, שגם הוא מרכז למורים את החומרים השונים.
<אורנה כץ אתר: מפיצים אותו כל פעם מחדש ומעדכנים את זה כל הזמן.
יעקב מרגי: ד"ר אורנה כץ: "יעודד" או "יורה" – היה משנה לך את ההתייחסות?
<אורנה כץ אתר: מבחינתי זה "יורה".
יעקב מרגי: "יעודד" זה מבחינתך "יורה"?
<אורנה כץ אתר: זו חובה אצלנו, אנחנו עוסקים בזה.
שמעון אוחיון: מבחינת החקיקה והניסיון שהיה בעבר, עדיף שנתקן כדי שתהיה הכוונה מלמעלה.
<אורנה כץ אתר: כן, כדי שלא נהיה תלויים בשר זה או אחר.
<אורנה כץ אתר: זו הנקודה.
<ג'נט דלאל: אני רק רוצה לעדכן שאף בית-ספר לא ציין את - - -
יעקב מרגי: גברתי, בואי אגיד לך משהו: את לא רוצה.
יעקב מרגי: את מקסימום מרימה יד ומבקשת רשות דיבור.
יעקב מרגי: יש את מתווה הגז, שם יש פופוליזם כמה שאת רוצה.
<אורנה כץ אתר: אני רוצה לסכם וגם להתייחס למה שאת אומרת.
<אורנה כץ אתר: זה לא נכון, זה לא שאף בית-ספר לא ציין את זה.
<אורנה כץ אתר: אני יודעת במפורש על אחרים.
<אורנה כץ אתר: כדי שנושא יישב היטב בתודעה אנחנו צריכים חברה שלמה שתעסוק בזה כל הזמן.
<אורנה כץ אתר: זה לא מספיק שאני נותנת הוראה ואומרת שזו חובה.
<אורנה כץ אתר: זה צריך להיות כל הזמן, ולא רק בכיתות י"א שלומדות את זה לבגרות, אלא גם בכיתות נמוכות יותר.
<אורנה כץ אתר: הדרך ליצור תודעה היא, בין היתר, מחקרים, היא עיסוק של אמצעי התקשורת, כדי שאם יש מצב שיש איזשהו בית-ספר שיחליט להתעלם מה-30 בנובמבר, יבואו הורי הילדים, תבוא החברה ויגידו: סליחה, מה זה?
<אורנה כץ אתר: האם יעלה על הדעת שימים אחרים לא יצוינו?
<אורנה כץ אתר: לא.
<אורנה כץ אתר: אותו דבר כאן.
יעקב מרגי: כמה שנים שיעור היסטוריה בנוי בתוך המערכת?
<אורנה כץ אתר: מכיתה ו' עד כיתה י"א.
<אורנה כץ אתר: שעתיים שבועיות מ-ו' עד ט'.
יעקב מרגי: עד כיתה ו' אין שיעורי היסטוריה.
<אורנה כץ אתר: ובכיתות י' ו-י"א זה שלוש ושלוש או שלוש וארבע.
יעקב מרגי: גברת דינה דרורי, בבקשה.
<דינה דרורי: צהרים טובים, אני ממורשת קהילות ישראל, אגף מורשת במשרד החינוך.
יעקב מרגי: איך אתם מביאים את תרומת
יעקב מרגי: כם בתחום הזה לידי ביטוי?
<דינה דרורי: עד היום עסקנו בעיקר בתוכניות לא פורמליות.
<דינה דרורי: אנחנו לא נותנים שעות וכל הדברים הללו, הפעילות שלנו בעיקרה היא פעילות וולונטרית של מורים ושל תלמידים.
<דינה דרורי: בשנים האחרונות עשינו שתי פעילויות מרכזיות.
<דינה דרורי: הכול קשור באיזשהו מקום גם לדברים שנאמרו כאן.
<דינה דרורי: אנחנו מבקשים מתלמידים לתעד את הסיפורים המשפחתיים שלהם בכיתות ה'-ו', ובכיתות ז' עד ט' "חוקרים צעירים".
<דינה דרורי: בכיתות ה'-ו' אנחנו מקבלים סיפורים מרגשים, מדהימים על עלייה, על קליטה בארץ, על הכרות.
<דינה דרורי: הפעילות שלנו לא עוסקת אך ורק בגירוש
<דינה דרורי: /בעלייה – ואני לא נכנסת עכשיו לוויכוח - אלא אנחנו, כמורשת קהילות ישראל, חושבים שלא רק הגירוש/עלייה זה הדבר החשוב, אלא אנחנו חושבים שאחד הדברים החשובים ביותר הוא גם להכיר את המורשת, להכיר את הסיפור ההיסטורי, להכיר את המורשת התרבותית, את המורשת המוסיקלית, את ההגות היהודית וכל הדברים הללו.
<דינה דרורי: התחום שלנו לא עוסק אך ורק בהיסטוריה, בנושא יום הגירוש.
<דינה דרורי: הדברים שקיבלנו - וסיפרתי את זה גם בכנסת בבר-אילן בשנה שעברה - אחת המורות מבית-ספר האמנים רמלה הרימה את הכפפה וערכה מפגש מדהים של תלמידי בית-הספר יחד עם הסבים והסבתות שסיפרו את סיפור העלייה.
<דינה דרורי: הוזמנתי לשם, וישבו שם מעגלים מעגלים של סבים וסבתות וסיפרו את הסיפור.
<דינה דרורי: הם סיפרו את הדבר שהיה להם הכי כיף בילדותם בארצות המוצא שלהם.
<דינה דרורי: אני חושבת שהדבר הזה, של הכרות - - -
יעקב מרגי: שם לא דיברו על המופלטה, נכון?
<דינה דרורי: לא דיברו.
יעקב מרגי: את יודעת מה קרה עם המופלטה?
יעקב מרגי: באו פוליטיקאים לצבור כוח, והפכו את זה לציר המרכזי.
יעקב מרגי: זה סך הכול גילה על הבורות של - - -
<דינה דרורי: כבוד היושב-ראש, אחד הדברים שאני, כאחראית על מורשת קהילות ישראל, אם יש מסמך או משהו שיגיע אליי וידבר על פולקלור - אני לא מוכנה לקבל אותו, ועדים לכך גם בשבוע שעבר.
<דינה דרורי: אני לא מוכנה להסתכל על יהודי ארצות האסלם, על מורשת היהודים בכלל, כעל מנהג של אוכל – מופלטה או כל דבר אחר.
<דינה דרורי: לנו, כיהודים, יש תרבות, ואת התרבות הזו ואת המורשת הזו אנחנו רוצים לקדם במערכת.
יעקב מרגי: דינה דרורי, אני חייב לומר את אשר על ליבי.
יעקב מרגי: יש יישומון חדש של אנשים טובים, שעשו את זה מתוך קנאת סופרים ומתוך הדרה – "החכם היומי".
יעקב מרגי: כל יום עולה דמות של חכם מחכמי ספרד.
יעקב מרגי: למה קם הצורך?
יעקב מרגי: כי משרד החינוך בשנה מסוימת הוציא חוברת, מיזם.
יעקב מרגי: איך אמרת?
יעקב מרגי: בכספי משלם המיסים.
יעקב מרגי: לא נעלם ממני כלום, אני שם לב לניואנסים.
יעקב מרגי: ומשום מה, בחוברת הזו לא היו חכמי ספרד.
יעקב מרגי: משרד החינוך של מדינת ישראל, כשאנחנו מדברים על ללמוד את של כולם.
<דינה דרורי: זה מתוקן.
יעקב מרגי: תודה רבה שתוקן.
יעקב מרגי: אני לא רוצה שמישהו יהיה צריך להעיר.
יעקב מרגי: אני מקווה שגם ועדת הפרס לתרומה, שעכשיו רבים עליה השרה והשר, על השטר – כדי שלא נצטרך לומר תמיד לתקן, כמו טייח שמתקן תיקונים, שכבר עכשיו, עוד באיבה, יבדקו את חברי הוועדה, אם היא מאוזנת.
יעקב מרגי: כי מה לעשות, אנחנו חברה שלא יודעת להכיל.
יעקב מרגי: צריך כל הזמן להזכיר שיש אחרים, יש שותפים.
יעקב מרגי: יש כאלה שחושבים שאין להם שותפים, שהם הריבונים לכול, הם האדונים לכל מה שקרה פה במדינה.
יעקב מרגי: אנחנו בדיון כזה שאפשר לומר את זה.
יעקב מרגי: יש מקומות אחרים שיגידו: מה אתה מתבכיין?
יעקב מרגי: ואני לא מתבכיין, לא מתכוון להתנצל לאף אחד על כלום.
יעקב מרגי: משרד החינוך של מדינת ישראל מוציא מכספי משלם המיסים.
יעקב מרגי: השבוע בסיור בבתי אבות אני מתפאר לחבר הכנסת אלאלוף שיש את הרמ"א המרוקאי – רבי משה רפאל אלבז.
יעקב מרגי: הוא נראה עם ג'לביה וכובע, עם כל הסטיגמות והשיפוטיות, אבל הוא כתב ספר "באר שבע", שבע החוכמות, שאני מזמין כל אסטרולוג של ימינו שילמד את הפרק הזה, חוץ מהחוכמות האחרות שהוא כתב על דברים שהיום חוקרים אותם.
יעקב מרגי: בלי אמצעים, עם גרפים, עם שרטוטים ועם כמויות של כוכבים ומערכות שמיים.
יעקב מרגי: ומה לעשות, הוא יליד מרוקו.
יעקב מרגי: הוא לא חי בדורנו.
יעקב מרגי: אז אומר לי חבר הכנסת אלאלוף: על מה אתה מדבר?
יעקב מרגי: תראה את האחיינית שלו, היא פה בבית האבות.
יעקב מרגי: את מי שדדו?
יעקב מרגי: את רבי משה רפאל אלבז לא שדדו, שדדו אותנו.
יעקב מרגי: אנחנו, כתלמידים בבתי-הספר, הצנענו את ההורים שלנו.
יעקב מרגי: הצנענו אותם, כי זו היתה רוח המפקד.
יעקב מרגי: סכמי.
<דינה דרורי: אני בהחלט מקבלת את הדברים שאמרת, על ההצנעה, חוסר הידע וכו'.
<דינה דרורי: אני רוצה להגיד כאן לגבי "חוקרים צעירים" וגם לגבי "דור לדור".
<דינה דרורי: את שתי התוכניות הללו אנחנו מקווים, אם ירצה השם, לקיים כחובה בבתי-הספר הממלכתיים במדינת ישראל בשנה הבאה.
<דינה דרורי: אני מקווה מאוד שנגיע גם לממלכתי-דתי, אבל לגבי הממלכתיים, אנחנו מבקשים ומקווים שהתוכנית תהיה תוכנית חובה בכל בתי-הספר.
<דינה דרורי: זו כבר הסתכלות מסוג אחר, זו הסתכלות של התלמיד על הדבר ולא רק מערכת החינוך צריכה ללמד וללמד.
<דינה דרורי: הנושא של מחשבת ישראל מתוקן בשנה הזאת, ואני מקווה שבשנה הבאה הדבר כבר ייכנס למערכת הלימוד.
<דינה דרורי: דבר אחרון, אני בהחלט רואה את מורשת יהודי ארצות האסלם לא אך ורק בשיעורי היסטוריה, לא אך ורק ב"חוקרים צעירים", אלא בכל המקצועות: מוסיקה, אמנות, היסטוריה, ספרות.
<דינה דרורי: לא יכול להיות שכל מה שאנחנו דנים בו זה לדבר אך ורק על איך מלמדים את זה בשיעורי היסטוריה.
<דינה דרורי: יהודי ארצות האסלם, עם כל העושר התרבותי שלהם, צריכים לבוא לידי ביטוי גם בכל הנושאים האחרים של מקצועות הלימוד.
יעקב מרגי: אני שמח על האמירה הזאת שלך.
<שמעון דורון: אני יושב-ראש ארגון יוצאי לוב בישראל.
<שמעון דורון: אני, שמעון דורון דדוש, לשעבר בכיר במערכת הביטחון, לשעבר סמנכ"ל באוניברסיטת בר אילן, היום יושב-ראש הארגון העולמי של יהודים יוצאי לוב.