GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מירב ישראלי: בעיקרון מה שנוגע בתקנות האלה לקשר עם הצבא זה שיש גורם במכללה שעומד בקשר.
<מירב ישראלי: זה לא מכתיב לכם את הנושא של ולת"ם.
<קריאה: מתאים למדינה להתנהל כך.
<אופיר קבילו: מחובתי לסייע.
<אופיר קבילו: אתם רוצים שאני אתייחס בוועדה ליושב ראש ולאמירות שהוא אומר.
<אופיר קבילו: אם אני בא להתייחס, אני רוצה לדעת שאני יודע במה מדובר.
יעקב מרגי: אתה צודק במאה אחוזים.
יעקב מרגי: אם תגיד לי שאתה רוצה לקחת זמן כדי לבדוק את זה, אתן לך.
יעקב מרגי: אם אתה רוצה שנתחיל להקריא ובמידה ויהיו לך הסתייגות, תגיד לי שזה תוקע אותך, אנחנו נעצור.
אבי דיכטר: בוא נראה.
אבי דיכטר: אולי אפשר להתקדם.
<מירב ישראלי: בכל מקרה לא ניתן לאשר את התקנות היום כי אין לנו מכתב פורמלי.
יעקב מרגי: לכן, בוא נתקדם.
יעקב מרגי: אם תאמר לי שזה מורכב מהרבה דברים שטעונים בדיקה והתייעצויות, נעצור.
<ניר חיים ויינר: פרק א': הגדרות הגדרות בתקנות אלה – "אירוע מזכה" או "היעדרות בשל אירוע מזכה" – היעדרות בשל אחת מהסיבות הבאות: טיפולי פוריות, היריון, שמירת היריון, לידה, אימוץ או קבלת ילד למשמורת כהורה מיועד או כהורה במשפחת אומנה והכול כמפורט בסעיף 19ב לחוק.
<מירב ישראלי: אנחנו עשינו השוואה לכללים של המל"ג ובמקומות שזה לא תואם, בעצם שאלנו אותם למה, האם זה לא רלוונטי, כי רצינו שתהיה ככל הניתן אחידות ושוויון בזכויות שניתנות לכלל סוגי התלמידים.
יעקב מרגי: יש שינויים?
<מירב ישראלי: יש קצת שאלות.
<מירב ישראלי: אני לא אתעכב כרגע על שינויים ניסוחיים כי את זה אנחנו נסגור בינינו אבל יש כמה דברים מהותיים.
<ניר חיים ויינר: היעדרות בשל שירות מילואים כהגדרתו בחוק שירות המילואים, התשס"ח-2008.
<ניר חיים ויינר: "בחינה פנימית" – בחינה שהמכללה עורכת ומפקחת עליה כנדרש בתכנית הלימודים של מה"ט.
<ניר חיים ויינר: "בחינת גמר ממלכתית" – בחינה שמה"ט עורך ומפקח עליה.
<ניר חיים ויינר: "חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים" – חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים התשע"ג-2012.
<ניר חיים ויינר: "מה"ט" – המכון הממשלתי להכשרה בטכנולוגיה ובמדע במשרד הכלכלה.
<ניר חיים ויינר: "מטלה" – כל דרישה לימודית שמתחייבת מתכנית הלימודים שקבע מה"ט או המכללה לרבות תרגיל, עבודה ודוח מעבדה.
<ניר חיים ויינר: "מכינה טכנולוגית" – מסגרת לימודית שמה"ט הכיר בה לשם קיום לימודים לצורך השגת תנאי הקבלה הנדרשים ללימודים במסלולי הכשרה לתארים הנדסאי או טכנאי מוסמך כהגדרתם בחוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים.
<ניר חיים ויינר: "מכללה" – מכללה טכנולוגית להכשרת מבוגרים כהגדרתה בחוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים, לרבות מכינה טכנולוגית המתקיימת במסגרת מכללה כאמור.
<ניר חיים ויינר: "נהלי המכללה" – נהלים שעליהם החליטה המכללה לפי תקנה 3.
<ניר חיים ויינר: "סטודנט" – מי שלומד במכללה במסלולי ההכשרה לקבלת תואר הנדסאי או טכנאי מוסמך או במכינה טכנולוגית.
<ניר חיים ויינר: "פרויקט גמר" – עבודת גמר אותה מגיש הסטודנט עם סיום לימודיו, ובכלל זה בחינה בעל פה על העבודה.
<ניר חיים ויינר: "רכז התאמות" – מי שהמכללה מינתה לאחראי על ריכוז נושא התאמות לסטודנטים שנעדרו בשל אירוע מזכה.
<מירב ישראלי: כאן עשינו תיקון שהוא ניסוחי אבל אנחנו לא מכניסים הוראות אופרטיביות להגדרות.
<מירב ישראלי: מי שאחראי במכללה על ריכוז נושא התאמות לסטודנטים שנעדרו בשל אירוע מזכה, כשהוספנו לסעיף 2 את החובה של המכללה למנות רכז כזה.
<ניר חיים ויינר: פרק ב': רכז התאמות
<מירב ישראלי: צריך להוסיף – ותפקידיו.
<ניר חיים ויינר: להוסיף לפרק?
<מירב ישראלי: שלחתי לכם את זה.
<ניר חיים ויינר: בפרק זה דווקא לא מופיע.
<ניר חיים ויינר: זה מופיע בכותר הסעיף.
<מירב ישראלי: בכותרת השוליים.
<מירב ישראלי: לא משנה.
<מירב ישראלי: הוספנו כאן: מכללה תמנה רכז התאמות לשם יישום הוראות המוסד, שזאת הוראה דומה לכלי המל"ג.
<מירב ישראלי: את אומרת, יש את החובה, לא בהגדרה אלא חובה.
<ניר חיים ויינר: אני יודע שהיו על זה דיונים פנימיים במשרד לכאן או לכאן וההחלטה שהתקבלה דווקא הייתה - - -
<מירב ישראלי: לא, אנחנו לא נכניס את זה – זה גם עניין של ניסוח – בהגדרה הוראה אופרטיבית כי ההגדרה אומרת מה זה.
<מירב ישראלי: אתה כותב מי שהמכללה מינתה, איפה קבועה חובת המינוי של המכללה.
<ניר חיים ויינר: כאמור, היו על זה דיונים.
<מירב ישראלי: זה משהו שהוא מהותי.
<ניר חיים ויינר: להביא את זה בנוסח שלכם או בנוסח שהובא לוועדה?
<מירב ישראלי: אני אעיר בכל מקום שזה נדרש.
<ניר חיים ויינר: אני מקריא בנוסח שלנו ואת תעירי את הערות הוועדה.
<ניר חיים ויינר: רכז התאמות המכללה תביא לידיעת הסטודנטים את הפרטים הדרושים לשם פנייה לרכז ההתאמות.
<מירב ישראלי: כאן הוספנו את חובת המינוי.
<ניר חיים ויינר: תפקידי רכז התאמות יהיו אלה: סיוע לסטודנט בהגשת בקשה להתאמות, לפי פרק ג'.
<ניר חיים ויינר: בכל הנוגע להתאמות שעניינן בחינת גמר ממלכתית או פרויקט גמר, ישמש רכז התאמות איש הקשר בין הסטודנט לבין מה"ט.
<ניר חיים ויינר: ריכוז נשוא התאמות לסטודנט לפי הוראות המכללה ובתיאום עם המרצה, לאחר שסטודנט הגיש בקשה להתאמות.
<מירב ישראלי: גם כאן יש לנו הערה מהותית.
<מירב ישראלי: לא ברור מה זה ריכוז נושא ההתאמות.
<מירב ישראלי: במל"ג רכז ההתאמות הוא זה שקובע את ההתאמות.
<מירב ישראלי: כאן בתקנות לא ברור מי קובע את ההתאמות ומי נותן לסטודנט את הרשימה של ההתאמות שמגיעות לו.
<מירב ישראלי: הפרוצדורה לא ברורה.
<מירב ישראלי: לכן לא ברור מה זה הריכוז של נושא ההתאמות.
יעקב מרגי: מה הנוסח המומלץ?
יעקב מרגי: אנחנו עכשיו בהקראה.
<מירב ישראלי: בעיקרון במל"ג כתוב שהוא קובע את ההתאמות.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, הוא הגורם במוסד שקובע את ההתאמות.
<מירב ישראלי: צריכה להיות כאן בהירות.
<ניר חיים ויינר: יש כן ספק מבחינת התאמות כי חלק מההתאמות הן התאמות שניתנות על ידי מה"ט וחלק מההתאמות ניתנות על ידי המכללה עצמה בהתאם להוראות שלה.
<ניר חיים ויינר: הרכז הוא בעצם הגורם המתאם.
<ניר חיים ויינר: זאת המחשבה.
<ניר חיים ויינר: הרכז הוא גורם מתאם ולא גורם מקבל החלטות.
יעקב מרגי: אם אתה לא תקבע מי קובע, במכללה הטכנולוגית באר שבע תהיה התאמה כזאת ובמכללה הטכנולוגית בחולון תהיה התאמה אחרת.
<ניר חיים ויינר: זה חלק מהאפשרויות, כלומר, יהיו התאמות שמתאימות לכל מכללה ובלבד שתהיינה התאמות.
<ניר חיים ויינר: המכללות בעצם קובעות נהלים.
<מירב ישראלי: כשאתה אומר המכללה קובעת, מי במכללה קובע?
<מירב ישראלי: הרי הסטודנט צריך לקבל איזשהו נייר.
<שרית שטיינר: אם אני יכולה לקפוץ קדימה, אנחנו קבענו - לדוגמה בנושא של היעדרות משיעורים – את הכללים והם מופיעים.
<מירב ישראלי: כן, אבל מישהו צריך להגיד.
<שרית שטיינר: מי שצריך במכללה לרכז את זה כך שמרצה יודע שאם המרצה הזה לא הגיע במשך חודש, זה מאושר.
<שרית שטיינר: מישהו צריך לרכז טכנית את הדברים האלה.
<מירב ישראלי: קודם כל, מישהו צריך לבדוק, לקבל את האישורים, בין אם אלה מילואים ובין אם זה אישור רפואי בנושאים של הורות.
<מירב ישראלי: מישהו צריך לקבל את זה ולקבוע שהתנאים מתקיימים ושתינתן ההתאמה הזאת והזאת.
<מירב ישראלי: זאת קביעה ולא ריכוז.
<מירב ישראלי: מישהו צריך לתת את הזכות הזאת.
יעקב מרגי: אני מרגיש תחושה לא נעימה.
יעקב מרגי: אני הייתי אמור היום להקריא את התקנות ולאשר אותן.
יעקב מרגי: לשמוע הערות בנושא, כן, אבל יש לכם ויכוח מהותי בין היועצת המשפטית של הוועדה לבין המשרד ואנחנו לא מגובשים, ועל כך נוסיף את הערת צה"ל.
<מירב ישראלי: אתה רוצה שנעשה דיון פנימי?
יעקב מרגי: אני חושב כך ואז זה ייתן הזדמנות גם לצה"ל.
יעקב מרגי: מה הזמן הסביר שאתה רוצה ללמוד את זה?
<אופיר קבילו: אני רוצה להיפגש עם הנציגים ולשבת לגבי האוכלוסייה, ההיקפים, נלמד את הסוגיה.
<אופיר קבילו: היום יש כבר הכרות לסטודנט.
יעקב מרגי: לכן אני נדיב כי הוא אומר שגם הם הנחו את המכללות לאשר.
אבי דיכטר: עדיף שיסיימו בעוד כמה דקות ואחר כך יחזרו למקצה שיפורים מאשר להפסיק באמצע.
<עפרה בלבן: אפשר להעיר משהו?
<עפרה בלבן: אני יושבת ראש עמותת חיים לפריון ואני כאן מהצד של טיפולי הפוריות.
<עפרה בלבן: עם כל הכבוד, אנחנו לא במדבר ואנחנו לא מתחילים מאפס וממציאים את הגלגל כל פעם.
<עפרה בלבן: אנחנו, לפי עניות דעתי, צריכים להתאים את התקנות לתקנות הקיימות בפקודת בריאות העם בנושא של פוריות, בנושא של שירות מילואים לפקודה המתאימה בחקיקה המתאימה.
יעקב מרגי: מה אנחנו עושים עכשיו?
יעקב מרגי: מה אנחנו מנסים לעשות עכשיו?
<עפרה בלבן: אני מתנגדת לכך שמתחילים עם הגלגל מהתחלה.
<עפרה בלבן: אין סיבה להתחיל מהתחלה.
יעקב מרגי: שמעתי, תודה.
<ניר חיים ויינר: מבחינת העבודה אנחנו פעלנו אל מול הכללים של המל"ג ואני חושב שהתקיימה עבודה מקצועית.
יעקב מרגי: במל"ג יש כתובת אחת שקובעת?
<מירב ישראלי: רכז.
<מירב ישראלי: אם יש התאמות שמי שקובע זה מה"ט, הרכז יקבע את הדברים במכללה וירכז את כל הנושא של התאמות של מה"ט.
<מירב ישראלי: אין בעיה לכתוב את זה, אבל לגבי המכללה וההתאמות שהיא נותנת, מישהו צריך במכללה לקבוע את זה כי אחרת לא יהיה ברור למי הסמכות.
<שרית שטיינר: אנחנו צריכים לתקן כאן את הניסוחים וזאת הכוונה.
<שרית שטיינר: אין שום כוונה להשאיר סטודנטים - - - זה רק עניין של ניסוחים.
יעקב מרגי: אני מתנצל בפני הגורמים – לא אני צריך להתנצל, אבל לא נורא – שבאו לדיון אבל העבודה לא מוכנה.
יעקב מרגי: מבחינתי זה לבוא לוועדה לא מוכן.
יעקב מרגי: מי שצריך לקבל את ההערה, שיקבל, ייקח אותה ויפנים אותה.
יעקב מרגי: אני רוצה להגיע לדיון הבא שייקבע מוכן.
יעקב מרגי: אני אתן לכם שלושים ימים.
יעקב מרגי: שבו עם נציגי משרד הביטחון.
יעקב מרגי: אין דבר כזה שמכינים תקנות בלי אלה שנוגעים בהן.
יעקב מרגי: הוא צודק, זה נוגע גם לו.
יעקב מרגי: אתה תקבע איזה סוג של פעילות צבאית והוא לא שם.
יעקב מרגי: אני נותן שלושים ימים מהיום.
יעקב מרגי: שבו גם עם היועצת המשפטית של הוועדה וגם עם משרד הביטחון ותגיעו לנוסחים מוסכמים.
יעקב מרגי: לאחר מכן נתכנס כאן כדי לאשר את התקנות.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 21 בדצמבר 2015, ט' בטבת תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – הסעות תלמידים בחינוך המיוחד, כולל תלמידים משולבים בחינוך הרגיל.
יעקב מרגי: אני תחילה מתנצל על הצרידות.
יעקב מרגי: לפני שאתן לעורכת המסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת לומר לנו כמה נקודות בנושא הסעות, אני מחזיק בידי את הסיכום מהדיון שהיה כאן מאמצע אוקטובר 2015.
יעקב מרגי: מי שרוצה יותר מדויק – 14 באוקטובר.
יעקב מרגי: יצאנו ממנו יחסית אופטימיים.
יעקב מרגי: בדרך לכאן, כאילו לא די בערימת המיילים שאנחנו מקבלים, עם הערה שהכנסת ירוקה ושומרת ונא לא להדפיס, אז כשאתה לא מדפיס הם בורחים לך.
יעקב מרגי: מתי אתה מקבל תחושה אמיתית?
יעקב מרגי: כשאתה מדפיס את כל פניות הציבור.
יעקב מרגי: אני שומע בדרך לכאן גם את קרן נויבך, עוסקת בהסעה של ילד בגיל 3-4 עם תסמונת של אוטיזם.
יעקב מרגי: זו כאילו מכת גורל שאי אפשר להתמודד איתה, נושא ההסעות ואני לא מבין למה.
יעקב מרגי: פרסי נובל.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים למצוא גז בקרקעית הים.
יעקב מרגי: רבים איך מוציאים אותו, בסוף מחליטים להוציא אותו, אבל עושים.
יעקב מרגי: אתם יודעים מה שיטת העבודה שלי?
יעקב מרגי: גם אם תביא לי ים של נושאים, תשאלו את כוכי, מנהלת הלשכה, אני עושה הכל בערימה אחת, כי אני יודע שאני הולך להתמודד עם הכל.
יעקב מרגי: היא אומרת לא, אלה ראשונים, אני אומר לא, אני מתמודד עם הכל.
יעקב מרגי: אין סיבה שבנושא הסעות זה יהיה אחרת.
יעקב מרגי: רוצים חודש התאקלמות מספטמבר?
יעקב מרגי: למרות שלהורים לילדים עם צרכים מיוחדים חודש זה כמעט בלתי אפשרי, אבל ניתן לכם חודש.
יעקב מרגי: חודשיים?
יעקב מרגי: כבר שליש שנה.
יעקב מרגי: זה לא יתכן.
יעקב מרגי: ואני לא רואה קצה.
יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לקבל ונמשיך לקבל.
<אתי וייסבלאי: אנחנו התייחסנו לנושא ההסעות בחינוך המיוחד, במסגרת מסמך שהוגש לוועדה בשבוע שעבר על חינוך לילדים עם צרכים מיוחדים – נתונים וסוגיות מרכזיות.
<אתי וייסבלאי: הסעות תלמידים בחינוך המיוחד, כמו גם תלמידים בחינוך הכללי, מבוצעות על ידי הרשויות המקומיות, במימון חלקי של משרד החינוך.
<אתי וייסבלאי: בסך הכל, על פי נתונים שקיבלנו ממשרד החינוך, הוסעו בשנת 2014 – השנה המלאה האחרונה – קרוב ל-63,000 תלמידים, שהם כשליש מתלמידי החינוך המיוחד באותה שנה.
<אתי וייסבלאי: התקציב שמשרד החינוך הקדיש לנושא הזה – וחשוב לזכור שיש גם תקציבים נוספים מהרשויות המקומיות – היה 524 מיליון שקלים בשנת 2014.
<אתי וייסבלאי: 190 מיליון שקלים נוספים הוקצו לליווי הסעות.
<אתי וייסבלאי: הסעות בחינוך המיוחד מוסדרות באמצעות חוק הסעה בטיחותית לפעוטות ולתלמידים עם מוגבלות, משנת 1984 והתחנות שלו, וגם חוזר מנכ"ל משרד החינוך, שהנוסח האחרון שלו הוא משנת 2013.
<אתי וייסבלאי: החוק וחוזר המנכ"ל מסדירים היבטים רבים שנוגעים להסעות, דוגמת מימון הסעות, הזכאות להסעות, אחריות של גורמים שונים בבטיחות, אבל לחלק מהנושאים מתייחסים מאד בקצרה או לא מתייחסים בכלל.
<אתי וייסבלאי: לדוגמא, משך ההסעה, הרכב ההסעה, הפיקוח – מי אחראי על הפיקוח ונושאים נוספים.
<אתי וייסבלאי: ועדת החינוך של הכנסת דנה בנושא של הסעות תלמידים וגם ועדות נוספות דנו פעמים רבות מאד בנושא של הסעות תלמידים והועלו טענות של ארגונים שונים, שאני בטוחה שיעלו שוב.
<אתי וייסבלאי: גם מבקר המדינה, בדו"ח האחרון שלו בנושא השלטון המקומי, שהתפרסם רק בנובמבר, עסק בנושא הסעות תלמידים ובתוך כך בנושא של הסעות בחינוך המיוחד, ומצא באמת ליקויים מאד קשים בהקשר הזה, גם בהתקשרות של רשויות מקומיות עם קבלני הסעות, גם בנושא של הפיקוח, גם בנושא של הליווי; והוא דרש ממשרד החינוך, ממשרדי ממשלה אחרים והרשויות המקומיות, לערוך בדק בית יסודי בנושא הזה.
<אתי וייסבלאי: בשנת 2010, בעקבות דיונים של ועדת החינוך בנושא הזה, הוקמה במשרד החינוך ועדה בראשות הסמנכ"ל אז יגאל צרפתי.
<אתי וייסבלאי: הוועדה הגישה את המסקנות שלה והמליצה על הסדרה של כמה וכמה סוגיות בהקשר של החינוך המיוחד, בין השאר הנושא של משך ההסעה, ההרכב, קביעת תפקידים מוגדרים לגורמים שונים ברשויות המקומיות, במוסדות החינוך.
<אתי וייסבלאי: הנושא של התפקיד של הנהג וכדומה.
<אתי וייסבלאי: רוב ההמלצות של הוועדה, מלבד דברים שנוגעים לליווי הסעות ולוועדת חריגים, לא יושמו.
<אתי וייסבלאי: תודה.
איציק שמולי: רק שאלה להבהרה.
איציק שמולי: אמרת שרק שליש מהתלמידים מסך כל התלמידים מקבלים הסעות?
<אתי וייסבלאי: כן.
<אתי וייסבלאי: הנתון המדויק בשנת 2014 – 35.3% מתלמידי החינוך המיוחד.
איציק שמולי: אבל החוק לא חל על כל תלמידי החינוך המיוחד?
יעקב מרגי: אם הוא משולב והמרחק מהבית סביר ורמת המיגון וכדומה, הוא לא.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זו פרשנות של משרד החינוך.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני אתייחס לזה.
יעקב מרגי: בסדר, הוא לא בהכרח.
יעקב מרגי: זה לא אוטומטי מי שמוגדר בחינוך המיוחד זכאי להסעה.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה בעייתי.
יעקב מרגי: יש תנאים נוספים.
<אבנר עורקבי: סליחה, הייתה התייחסות לילדים - - -
יעקב מרגי: אתה לא חבר כנסת, אבנר.
איציק שמולי: עדיין לא.
איציק שמולי: יש לאן לשאוף.
רויטל סויד: קודם כל תודה על המחקר והייתי שמחה מאד לשמוע את הגורמים השונים וגם את משרד החינוך ואת נציגי ההורים הקיימים.
רויטל סויד: לצערי אני חברה בוועדת חוקה ואני אהיה חייבת לצאת.
רויטל סויד: אני אומר את דברי לפני וחברי בוודאי יעביר לי את תוכן הדברים.
רויטל סויד: כל נושאי ההסעות שקשורות לילדי החינוך המיוחד, אלה הם נושאים שמגיעים אלינו כחברי כנסת לטיפול והסיפורים שאנחנו שומעים הם סיפורים מאד מאד קשים.
רויטל סויד: סיפורים על ילדים שנאלצים להתמודד עם הסעות, כשהם נמצאים שם במשך שעות מרובות, מכיוון שצריך לעשות איזה שהוא איסוף של מספר ילדים.
רויטל סויד: ילדים שהנסיעה בצורה שכזו מרעה את מצבם.
רויטל סויד: הם לוקחים כתוצאה מכך ביותר התקפים, יש התדרדרות במצבם הבריאותי, הרפואי וגם כתוצאה מכך הנפשי.
רויטל סויד: יש איזה שהוא כשל, והייתי מאד שמחה אם היה דיון היום בוועדה – מה עושים.
רויטל סויד: כי מחד יש את הצרכים המאד מיוחדים של הילדים, ומאידך זה מצטייר ואני אומרת שזה מצטייר - אין לי ספק שזה לא כך – זה מצטייר כמו אטימות של הגורמים שאמורים להוביל את הילדים למקומות החינוך המיוחדים עבורם, מסגרות החינוך המיוחדות עבורם, באופן שכזה שבסוף לעתים עדיף שהילד יישאר בבית ולא ייצא לאותה מסגרת מיוחד, רק מכיוון שהדרך הלוך וחזור היא כל כך קשה.
רויטל סויד: עכשיו השאלה היא על מי האחריות הזו?
רויטל סויד: אנחנו מטילים את האחריות הזו על משרד החינוך?
רויטל סויד: אנחנו מטילים את האחריות הזו על הרשות?
רויטל סויד: כי כשאני פונה לרשות המקומית, כשפונים אלי גם מהצפון, גם מרעננה, כשפונים אלי ואני פונה לרשות המקומית, הרשות המקומית מגלגלת את זה על משרד החינוך.
רויטל סויד: משרד החינוך מרים איזה שהן ידיים ולא תמיד נותן מענה.
<קריאה: מגלגל את זה בחזרה.
רויטל סויד: מגלגל את זה בחזרה.
רויטל סויד: אדוני יושב הראש, לצערי הרב אני נאלצת לצאת לוועדת חוקה.
יעקב מרגי: אנחנו נגן על האינטרסים.
רויטל סויד: של הילדים המוגבלים.
יעקב מרגי: אנחנו לא מרפים.
רויטל סויד: באמת, כי בסופו של דבר כל מה שאנחנו רק רוצים זה ליצור מסגרות שיאפשרו השתלבות חברתית ולימודית, ובסוף זה יוצא בעוכרינו.
רויטל סויד: תודה וסליחה.
יעקב מרגי: תראו, אני לא מתכונן לחזור על הדיון שהיה בפעם שעברה.
יעקב מרגי: אני הולך עכשיו לקרוא לכם נקודות סיכום.
יעקב מרגי: בואו נראה מה עשינו מאז, בנקודות הסיכום.
יעקב מרגי: קראנו כך: הוועדה קוראת לסדר אחת ולתמיד.
יעקב מרגי: בסדר, אנחנו לא שם.
יעקב מרגי: הוועדה מברכת על הגישה של משרד החינוך.
יעקב מרגי: ברכנו, כי באמת שמענו גישה שהכל הולך להסתדר והכל יפורסם והכל יתוקנן.
יעקב מרגי: אני בסעיף 4, ועדיין – הוועדה מברכת.
יעקב מרגי: בסעיף 5 – הוועדה תסייע בהתקנה מהירה של תקנות ההסעה לתלמידים בחינוך המיוחד, תלמידים עם צרכים מיוחדים, לכשיוגשו.
יעקב מרגי: תקשיבו, יש לנו תקנות כאלה אמרנו במשרד הרווחה, נכון?
יעקב מרגי: לא צריך להמציא את הגלגל.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם הן המקסימום, אבל קורה שם משהו.
<קריאה: משהו טוב.
יעקב מרגי: את זה אנחנו נחליט אחר כך.
יעקב מרגי: תרשי לנו להגיד לך את זה בעצמנו.
יעקב מרגי: אנחנו מבקשים בסדר הכל להסדיר.
יעקב מרגי: גם לכם, גם למשרד החינוך זה יעזור.
יעקב מרגי: יהיו לכם את שולי הדרך.
יעקב מרגי: התחושה שאתם נותנים פה לחברים, ואני לא אומר אטימות, חברת הכנסת רויטל סויד.
יעקב מרגי: יש איזה חוסר אונים.
רויטל סויד: זה נופל בין הכיסאות.
יעקב מרגי: שכאילו זו בעיה שלא יודעים להתמודד איתה והיא לא בעיה קשה.
יעקב מרגי: מורכבת – כן.
יעקב מרגי: אני לא מיתמם, אבל אפשר להתמודד איתה.
יעקב מרגי: בואו נתחיל לטפל בה.
יעקב מרגי: אם אין תקנות – גם כשתעשו את המקסימום מבחינת
יעקב מרגי: כם, כנראה זה לא האופטימום מה שצריך לילדים.
יעקב מרגי: כי אנחנו שומעים עדיין על אותן בעיות.
יעקב מרגי: לכן, ריבונו של עולם, אנחנו מדברים כבר כמה וכמה פעמים.
יעקב מרגי: מה עם התקנות?
יעקב מרגי: מה הקיפאון הזה?
יעקב מרגי: אני מבין שמשרד החינוך לא אוהב לתקנן, לא אוהב לחוקק.
יעקב מרגי: יש לו את העבודה הזרה, עבודת האלילים שנקראת חוזר מנכ"ל והוא תקוע עם חוזר מנכ"ל.
יעקב מרגי: תאמינו לי, אני לא רוצה להגיד לכם איך המורים מתייחסים לחוזר מנכ"ל.
יעקב מרגי: אז מספיק.
יעקב מרגי: יש תקנות שמחייבות, זו חקיקת משנה.
יעקב מרגי: גם לכם זה קל.
יעקב מרגי: אף ארגון ואף הורה לא יבוא אליכם בטענה שלא פעלת לפי התקנות, אם פעלת לפי התקנות.
יעקב מרגי: הם לא יבקשו יותר.
יעקב מרגי: רבותי, זה מה שמחייבות אותנו התקנות.
יעקב מרגי: אבל אנחנו בערפל.
יעקב מרגי: כי אתם מביאים עליכם את הצרה הזאת, כי גם אין ציפיות מול ההורים, מה צריכים.
יעקב מרגי: כל אחד צריך וההורים חיים באי ודאות.
יעקב מרגי: אנחנו חיים באי ודאות, אנחנו המחוקקים.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם, לא יעזור כלום.
יעקב מרגי: אני מהישיבה הזאת יוצא.
יעקב מרגי: אם לא, אני אקח את התקנות ואהפוך אותן לחוק.
יעקב מרגי: חקיקה על הראש.
יעקב מרגי: אנחנו נביא חקיקה על הראש.
יעקב מרגי: שיקום, סליחה על הביטוי – הגבר בכנסת, שיתנגד לזה.
יעקב מרגי: אני הבטחתי לכם שהחינוך המיוחד יהיה השולחן הזה פעם אחר פעם, זה מה שיהיה במושב הזה.
יעקב מרגי: אנחנו נצטרך להתייחס לסוגית התקנות.
יעקב מרגי: אתם רוצים שנעשה פרה-פרה, נתחיל עם התקנות?
יעקב מרגי: אני רוצה לקבל התייחסות לגבי התקנות.
יעקב מרגי: מדוע הנושא הזה לא קודם, למרות שדיברנו.
<שמעון אבני: שמי שמעון אבני, אני מנהל אגף הסעות במשרד החינוך.
<שמעון אבני: סוגית התקנות, אני חושב שנעשה איתה הרבה מאד.
<שמעון אבני: אנחנו הקמנו צוות במשרד, שיבחן את התקנות.
<שמעון אבני: הצוות הזה בנוי מהאגף לחינוך מיוחד, ייעוץ משפטי, אגף הסעות ותקציבים.
<שמעון אבני: עשינו הרבה ישיבות וכתבנו תקנות.
<שמעון אבני: לקחנו אגב את התקנות של משרד הרווחה וכתבנו תקנות.
<שמעון אבני: יש לנו היום תקנות מוכנות, מותאמות, חלקן על פי המשרד – וצריך לזכור שבסוף זה גם לא אותן אוכלוסיות, אז אנחנו עשינו התאמות לתקנות שלנו.
יעקב מרגי: כנדרש.
<שמעון אבני: כמתחייב.
<שמעון אבני: התקנות האלה הופצו בתוך המשרד להתייחסות, הן נמצאות כרגע ב - - -
יעקב מרגי: אני מבקש לא להשמיע.
<שמעון אבני: יש לי רחש.
יעקב מרגי: הבנתם?
יעקב מרגי: ההערה נשמעה.
יעקב מרגי: הן מדברות ביניהן בקול כנראה.
<שמעון אבני: אז אני אומר, התקנות האלה נכתבו והן מוכנות והן נמצאות בסבב התייחסויות של הגורמים המקצועיים.
<שמעון אבני: הם עושים סדר מאד גדול.
<שמעון אבני: במעט שאני מבין בהסעות - אני רק חצי שנה מתעסק בהסעות – אבל במעט שאני מבין בהסעות, זה ייתן פתרון, כנראה לא מושלם, אבל זה - - -
יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי מתי זה יבוא לוועדה?
<שמעון אבני: תראה, אני לא יכול להגיד במדויק.
<שמעון אבני: אנחנו אגב הצגנו את זה אתמול למנכ"לית המשרד, לא בצורה מפורטת, אלא לקבל את ברכת הדרך ואת הכיוונים שעשינו.
<שמעון אבני: זה ייקח עוד קצת זמן, כי זה באמת עבודה של הרבה שנים שלא נעשה בה סדר.
<שמעון אבני: ועכשיו, כשסוף סוף אנחנו עושים בזה סדר, אז אתם מביאים אותנו פעם אחר פעם הנה, ומעמידים אותנו כאילו מול כיתת יורים.
יעקב מרגי: אף אחד לא.
<שמעון אבני: לא, לא - - -
יעקב מרגי: בוא, שמעו, אני מדבר.
יעקב מרגי: בואו, אנחנו מנהלים דיון וזה הסגנון בוועדה.
יעקב מרגי: אף אחד לא משתלח באף אחד.
יעקב מרגי: לכן אף אחד לא יורה בך.
<שמעון אבני: לא יורה - - -
יעקב מרגי: סליחה, אתה אמור לבצע את תפקידך ואני אמור לבצע את תפקידי לבקר אותך.
<שמעון אבני: אני עושה את תפקידים.
<שמעון אבני: סליחה, מאחר שפעם הבהרתי את זה למשרד החינוך והגענו לאיזה תיאום ציפיות, בואו נבהיר גם עכשיו.
<שמעון אבני: אף אחד לא יורה בך ואל תיקח את זה לשם.
<שמעון אבני: אני לא לוקח.
יעקב מרגי: תן לי לדבר.
יעקב מרגי: זה שאתם עושים, הכל טוב ויפה ובעצמך אמרת – מעט מאד ומאוחר מאד, מאוחר מדי.
יעקב מרגי: וקח את זה שכל יום שלך זה אי ודאות, זה שיבוש סדרי חיים של משפחות.
יעקב מרגי: כל יום עבודה שלך, עוד יום, עוד שבוע, עוד חודש, לא יודע להגיד לך, זה שיבוש סדר יום, זה חיי משפחות שלמות.
יעקב מרגי: רק מי שמתמודד עם צרכים מיוחדים יבין מה שאנחנו מדברים בוועדה.
יעקב מרגי: לכן כשאתה מבקש ממני את הרגישות, אתה מקבל אותה כאיש ציבור, כנבחר, כעובד ציבור.
יעקב מרגי: אני מבקש ממך את הרגישות שלך בתפקיד שלך, לצרכים של המשפחות.
יעקב מרגי: אז זה מה שאני מבקש ועכשיו בוא נעשה איזון ותיאום ציפיות בקטע הזה.
יעקב מרגי: אתה אמור לספק התשובות, אני אמור לשאול את השאלות והציבור צריך לקבל פתרונות.
<שמעון אבני: אני חושב שאנחנו נותנים פתרונות, נותנים תשובות.
יעקב מרגי: אני מבקש לדעת.
יעקב מרגי: לתת לי, להתחייב בפני.
יעקב מרגי: אני לא יודע, תצאו, יש לכם - - -
<שמעון אבני: אני לא יכול להתחייב.
יעקב מרגי: שמעון, אני מדבר.
יעקב מרגי: יש פה את כל הגורמים.
יעקב מרגי: תוכלו לצאת לאיזה 10 דקות בינתיים כשאנחנו נעשה דיון פה, תקבלו תשובות.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת טווח זמנים.
יעקב מרגי: אני בערפל לא אשהה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם וחשוב שידעו כל היושבים פה, אני בחתיכת עבודה מול כל דברי הסיכום שלי, מול כל דברי הסיכום שיצאו מתחילת הקדנציה הזו, ומה שלא יושם ולא נענה, הכל ייצא כנזיפה לשרים, למשרדים – הנה, תקראו את מבקר המדינה.
יעקב מרגי: מבקר המדינה לא מבקר אותי, הוא מבקר אתכם.
יעקב מרגי: אין דבר כזה שדיונים בוועדות הכנסת ייצאו כקול קורא באוויר, ללא מענה.
יעקב מרגי: לכן אני אומר לכם, עד סוף הדיון אני אצטרך לדעת, ואם אתה אומר שכבר הגעתם למצב של מנכ"לית, אתם יכולים לדעת.
יעקב מרגי: יש מחלקה משפטית שיודעת להעריך זמנים, לתמחר, קחו את הזמן, אני לא יישב לכם עם הפטיש על הראש ללוח זמנים צפוף ובלתי אפשרי.
יעקב מרגי: אני יודע, תאמין לי שהייתי שר וכמה קדנציות מחוקק, שאני יודע להעריך זמנים – מתי זה בקדמת הבמה של סדר היום, מתי זה נמצא מאחור.
יעקב מרגי: אני אדע להעריך זמנים לפי זה.
<שמעון אבני: אני יכול לדבר?
יעקב מרגי: אתה בדיון הקודם התחייבת שאתה יושב עם נציגות ההורים כדי לגבש את התקנות.
יעקב מרגי: עשיתם זאת?
<שמעון אבני: רגע.
<שמעון אבני: אנחנו נשב.
<שמעון אבני: לא ישבנו גם עם השלטון המקומי, שהוא שותף ואמור לקחת חלק במימוש התקנות.
<שמעון אבני: אנחנו מסיימים.
<שמעון אבני: העבודה מתבצעת קודם בתוך המשרד ואחר כך היא תצא החוצה, מהמשרד.
<שמעון אבני: אנחנו נשב עם נציגויות ההורים.
<שמעון אבני: אנחנו נשב עם נציגויות.
<שמעון אבני: אתם אמרתם שזה נושא מורכב.
<שמעון אבני: זה באמת נושא מורכב ומסובך ויש בו הרבה גורמים.
יעקב מרגי: אתה זוכר מה שאני אמרתי ולצערי הרב אולי אתה לא זוכר את מה שאתה אמרת.
יעקב מרגי: אתה ישבת פה, נתת לנו תחושה אופטימית שאתה לוקח את זה ולא הולך לעזוב את זה.
<שמעון אבני: אבל יותר אופטימי מ-יש תקנות?
<שמעון אבני: יותר אופטימי מ-יש תקנות?
יעקב מרגי: עדיין אין.
<שמעון אבני: יש תקנות.
<שמעון אבני: הן כתובות.
<שמעון אבני: יש טיוטת תקנות.
<שמעון אבני: אתה יודע איזה צעד קדימה זה?
<שמעון אבני: אתה מבין כמה התקדמנו בנושא התקנות?
יעקב מרגי: ידידי, תשאיר לי את הפריבילגיה בדברים הסיכום לומר איפה יש - - -
<שמעון אבני: לא, אז אני אומר - - -
איציק שמולי: רגע, סליחה, אתה צריך לקחת את הדברים באופן הרבה פחות אישי.
<שמעון אבני: לא, אני לא לוקח - - -
איציק שמולי: אתה כן.
איציק שמולי: אתה בפירוש כן.
איציק שמולי: אם אתה מצביע ככה על חבר כנסת, אתה מדבר מפה.
<שמעון אבני: אני לא לוקח את זה.
איציק שמולי: אז תקשיב רגע.
איציק שמולי: אנחנו מבינים שאתה מנסה לעשות ככל יכולתך, אנחנו מבינים את זה.
איציק שמולי: ושהנושא חשוב לך ובוער בך, אבל אל תיקח את הדברים בצורה כל כך אישית - - -
יעקב מרגי: זה מה שניסיתי להגיד לך קודם.
איציק שמולי: יש - - - שהיא עקרונית ושהיא חשובה לציבור גדול במדינת ישראל, והציבור הזה, תאמין לי - אני מדבר גם מנקודת מבט אישית – הציבור – גם אותנו לא מעריך על המאמצים לפעמים.
איציק שמולי: הוא מעריך על התוצאות.
יעקב מרגי: תגיד לי, מה חושבת אמא שכתבה לי מייל 17 פעם?
יעקב מרגי: את אותו מייל.
יעקב מרגי: מה אתה חושב שהיא חושבת עלי?
<שמעון אבני: אני יודע מה היא מרגישה.
<שמעון אבני: אני פוגש אמהות - - -
יעקב מרגי: לא, לא, עזוב מה היא מרגישה.
יעקב מרגי: אני מרגיש בבשר שלי מה היא מרגישה.
יעקב מרגי: מה היא חושבת עלי, אתה יודע?
<שמעון אבני: אני לא יודע מה היא חושבת עליך.
יעקב מרגי: וזה מופיע בסקרים מה חושבים על הכנסת ועל חברי הכנסת.
יעקב מרגי: עכשיו אני לא מתרגש מזה, בסדר?
יעקב מרגי: אבל יותר מה אני מרגיש בבשר החי, מה הם מרגישים כל בוקר בשמונה, בשבע, כשיש לה את המעסיק שלה, את הילדים, שישה ילדים, או ארבעה, או שלושה, שאחרים והבעל, וכל האופרציה הזאת של להתעורר ליום חדש על הכתפיים של ההורים האלה ושל הילדים האלה – גם הם מה הם עוברים.
יעקב מרגי: רחלי, בבקשה.
<רחלי אברמזון: אדוני יושב הראש, שלום לכולם.
<רחלי אברמזון: שמי רחלי אברמזון, מנהלת האגף לחינוך מיוחד.
<רחלי אברמזון: אני רק רוצה להמשיך את דבריו של שמעון, לגבי ההתקדמות.
<רחלי אברמזון: במסגרת השולחן העגול שלנו עם ארגוני ההורים, אנחנו כן מתכוונים להביא את התקנות בשלב הבא לפגישה עם נציגות ההורים, כדי שגם הם יתייחסו למה שנאמר.
<רחלי אברמזון: יחד עם זה, השלב הנוסף שעומד במקביל, הוא באמת מפגש עם השלטון המקומי, וכאן יושבת עמיתתנו מיכל, שמלווה גם את התהליך הזה.