GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד ביטס: המסע לפולין לא עומד בזכות עצמו אלא הוא חלק מתהליך שמתחיל בבתי הספר חצי שנה מראש.
<דוד ביטס: קודם כל ההצטרפות למסע הזה היא וולונטרית לחלוטין, זאת אומרת תלמיד מבקש להצטרף למסע, עובר איזה תהליך מיון ראשוני בתוך בית ספר אם הוא ראוי להשתתף במסע הזה.
<דוד ביטס: כשאני אומר ראוי, הוא לא צריך להיות תלמיד מצטיין, אבל הוא צריך להיות אחד כזה שלוקח על עצמו התחייבות ומחויבות לתהליך כולו.
<דוד ביטס: עולם זה לא על כבש המטוס מתחיל המסע, אלא הוא מחויב בתהליך של הכנה, 40 שעות הכנה שכוללות בין היתר ביקור באחד ממכוני השואה.
<דוד ביטס: בתהליך הזה יש הכנה רגשית, יש הכנה מנטלית, יש הכנה של ביטחון ובטיחות.
<דוד ביטס: רק בסופו כשהוא עובר את כל התהליך הזה מתקבלת החלטה אם הוא יוצא או לא יוצא.
<דוד ביטס: היו גם מקרים שקראו לחלק מהתלמידים באמצע התהליך ואמרו להם: 'לאור ההתנהלות שלכם בתהליך אנחנו לא חושבים שאתם יכולים להשתתף במסע מהטעמים כאלה ואחרים'.
<דוד ביטס: בעיקרון אנחנו מתמודדים לא פעם עם פניות של הורים: 'הילד שלנו נעדר ממפגש כזה או אחר, למה לא נותנים לו לצאת?'.
<דוד ביטס: בדיוק מאותה סיבה המחויבת הזו שאני מדבר עליה, אתה לא צריך להיות תלמיד מצטיין כדי להשתתף במסע, אבל אתה כן צריך לקחת על עצמך מחויבות לכל התהליך כולו.
<דוד ביטס: אתה מדבר על היום שאחרי, אנחנו בשנה האחרונה מנסים לגבש, אני תכף אחזור לסוגיות האחרות, אבל אנחנו מנסים לגבש איזו תכנית של מה עושים עם התלמידים ביום שאחרי.
<דוד ביטס: המסע הזה בעצם לא מסתיים לעולם.
<דוד ביטס: לפחות על פי מחקרים שקיימנו ההשפעה שלו לפעמים על תלמידים היא שבוע אחרי או שנים אחרי.
<דוד ביטס: כן נרצה לקחת את זה שהתלמיד שחוזר מהמסע ייקח על עצמו איזו מחויבות קהילתית עד תום לימודיו בבית הספר.
<דוד ביטס: אנחנו מאמינים שזה ילך אתו עוד שנים רבות לאחר מכן.
<דוד ביטס: הזכרתי קודם השתלמויות, היערכויות, כל בעלי התפקידים שמצטרפים למסע חייבים לעבור גם הם תהליך של הכנה, של השתלמויות והכשרות.
<דוד ביטס: מחנך מלווה חייב בהשתלמות של 4 ימים – בלי ההשתלמות הוא לא יכול להצטרף.
<דוד ביטס: מנהל משלחת חייב בהשתלמות מקצועית לטובת העניין הזה כי מדובר במסע מאוד מורכב, לא רק היבטים פדגוגיים חינוכיים שיש לו, אלא ארגונים, תיאומים וסנכרון עם ביטחון, אתרים במקום – זה מאוד מורכב והוא צריך לעמוד בלוחות זמנים.
<דוד ביטס: אנחנו בניינו מערכת, משרד החינוך עם השירות הביטחון הכללי בנה מערכת שלמה של תמיכה למסע הזה.
<דוד ביטס: לכן, כל מסע צריך לקבל אישור על התכנית שלו.
<דוד ביטס: התכנית מתואמת ישר עם כל הגורמים בפולין.
<דוד ביטס: כל שינוי מחויב באישור של החפ"ק (חבורת פיקוד קדמי) במקום, של תחנת הקבע במקום.
<דוד ביטס: תחנת הקבע במקום מלווה את כל המסעות ונותנת תמיכה ועומדת לכל מקרה שלא יהיה רק לא בשינויים של תכניות, לא עלינו אירועים חריגים של טיפולים רפואיים וכו'.
<דוד ביטס: אין שבוע שאין איזה אירוע שאנחנו תומכים שם גם בתלמידים, גם בבתי הספר.
<דוד ביטס: אם צריך להטיס את ההורים אנחנו מטיסים את ההורים.
<דוד ביטס: המערכת הזאת ככל שאנחנו מתקדמים נעשית יותר ויותר מורכבת בהיקפים שלה.
<דוד ביטס: אני יכול לומר, ופה אני מדבר על כסף, קודם כל המסע הזה פועל מכוח מכרז.
<דוד ביטס: משרד החינוך מוציא מכרז.
<דוד ביטס: במכרז הזה יש פירוט שלם של כל מה שאנחנו דורשים, בכלל זה ארוחות כשרות וכיוצא בזה.
<דוד ביטס: המכרז האחרון, המכרז האחרון קבע את עלות המסע של משלחת ממלכתית שמאורגנת על ידי משרד החינוך.
<דוד ביטס: יש שני מסלולים: מסלול אחד של משלחת שמאורגנת על ידי משרד החינוך, על ידי המינהלת.
<דוד ביטס: מסלול אחר יכול להיות משלחת ממלכתית בית ספרית, מוסדית שחייבת בכל התהליך שאני אומר.
<דוד ביטס: ההתנהלות שלה היא תוך בית ספרית, היא קובעת מי מנהל את המשלחת, המחנכים המלווים וכדומה.
<דוד ביטס: גם כשהיא קובעת אותם כל בעלי התפקידים חייבים לקבל את האישורים שלנו ולעבור את ההשתלמויות שלנו.
<יהודית גידלי: מה ההבדל בין בית ספרית לבין משרד החינוך?
<דוד ביטס: בית ספרית זו קבוצה הומוגנית שמוגדרת על ידי בית הספר עצמו.
ענת ברקו: הם בוחרים באיזה חברת נסיעות יוצאים, הם עושים את כל הלו"ז (לוח הזמנים) בעצמם?
<דוד ביטס: הם עושים הכול.
<דוד ביטס: קודם כל הם חייבים לצאת רק עם, נקבעו במכרז האחרון תשעה משרדי נסיעות שמתוכם שניים מוציאים את הממלכתי, את המאורגנים על ידי מינהלת פולין.
<דוד ביטס: זה בעיקר לבתי ספר קטנים שלא מסוגלים להוציא משלחת לבד.
<דוד ביטס: זה צירופים של כמה בתי ספר.
<דוד ביטס: בואו לרגע נחזור לשאלה - - -
יעקב מרגי: משלחת בית ספרית יש לה חופש פעולה או שהיא כפופה לאותם - - -
<דוד ביטס: חופש פעולה יש לה בדיוק כמו למשלחת האחרת.
יעקב מרגי: ההתקשרות העסקית שלה?
<דוד ביטס: ההתקשרות העסקית שלה, היא חייבת לקחת את אחד ממשרדי הנסיעות- - -
יעקב מרגי: מהפול.
<דוד ביטס: רק מהפול.
<דוד ביטס: הם עומדים במבחן תנאי סף, רק ככה הם נבחרים.
<דוד ביטס: ההבדל, פה נקבע במכרז הקודם מחיר מקסימום למשלחת הממלכתית.
<דוד ביטס: בזמנו הוא עמד על 1,480 דולר, אני מקווה מאוד שבפברואר 2016 אנחנו מדברים על מחירים אחרים.
<דוד ביטס: תכף נדבר על זה אם תרצו.
<דוד ביטס: המשלחת הבית ספרית מנהלת משא ומתן מול אחד ממשרדי הנסיעות שהיא בוחרת כאשר הסכום של 1,480 דולר הוא איזה כוכב צפון שסביבו מתנהל המשא ומתן.
<דוד ביטס: זה ההבדלים- - -
ענת ברקו: בדרך כלל נמוך יותר או גבוה יותר?
<דוד ביטס: לא.
<דוד ביטס: בדרך כלל הוא היה גובה יותר.
<דוד ביטס: הוא היה גבוה יותר וזה גם אפשר כל מיני תוספות שאנחנו לא מסכימים איתן, במכרז החדש הם לגמרי לא יהיו שם.
<דוד ביטס: אם תרצו אני אפרט על זה גם.
<דוד ביטס: יקבעו מחירים גם לאלה וגם לאלה.
ענת ברקו: VIP זה המסלול הפרטי הבית ספרי וה- - -
<דוד ביטס: אני לא יודע מה זה VIP אצלכם.
ענת ברקו: אני לא יודעת, אם אתה אומר שיש כל מיני תוספות אז בטח - - -
<דוד ביטס: שלא צריכות להיות ובגלל זה במכרז החדש נתנו על זה את הדעת ויקבע מחיר גג גם למשלחות האלה כדי שלא תוכלנה לעשות את כל הדברים האלה.
<דוד ביטס: לחיים יש דינמיקה משל עצמם - - -
יעקב מרגי: מובן החשש למה שואלים?
יעקב מרגי: השאלה היא כזאת, אם יש לי עצמאות בית ספרית, לכל אחד או לכל מנהל או מנהל שכבה, שרואה את הדברים בצורה אחרת והוא יכול להוסיף דברים כאלה ואחרים למסע.
יעקב מרגי: השאלה האם אנחנו נשארים באותו מסלול, באותו יעוד, באותה מהות.
<דוד ביטס: חד-משמעית כן.
יעקב מרגי: טוב, אני לא רוצה להרחיב.
יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה שנכנס לקטע הזה.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שיש מחיר מרבי, אתם קובעים את המחיר שהסוכנים חייבים להיצמד אליו או שזה - - -
<דוד ביטס: בממלכתי זה מה שהיה.
<דוד ביטס: בחדש אנחנו נקבע גם לזה וגם לזה.
יעקב מרגי: אולי במשא ומתן תוכלו להשיג מחיר זול יותר.
יעקב מרגי: למה בשיטה הזאת?
<דוד ביטס: אנחנו נוציא מכרז, אני לא רוצה להיכנס לתהליכים של המכרז.
<דוד ביטס: עושים מכרז ויכול להיות שתוך כדי המכרז, אנחנו עכשיו בעיצומו, המכרז הזה היה צריך להסתיים כבר לפני שבע-שמונה - - -
יעקב מרגי: ברגע שיש הצעה זולה שעונה לכל הפרמטרים אתם קוראים לכל המשרדים האחרים להצטרף במחיר הזה?
<דוד ביטס: בוודאי.
<דוד ביטס: זה חלק מתמחור של תהליך.
<דוד ביטס: אם יהיה ספק פה, כל מי שיושב סביב השולחן הזה, אני מאמין, במיוחד עבדך הנאמן השקיע בשנה האחרונה שנה מחייו על מנת שילדי ישראל ישלמו את המחיר הנמוך ביותר ששולם אי פעם למסעות לפולין.
<דוד ביטס: זה יקרה, זה בפרוטוקול ואתה תראה שזה יקרה.
יעקב מרגי: אני שואל שאלה נוספת.
יעקב מרגי: אמרתי את זה בפתיחה.
יעקב מרגי: יש נוהל מוסדר איך מתקבלת החלטה בית ספרית?
<דוד ביטס: לגבי מה?
יעקב מרגי: להוצאת תלמידים במשלחת ממלכתית או משלחת בית ספרית.
<דוד ביטס: זאת אומרת, שתי המשלחות הממלכתיות, דרך אגב משלחת ממלכתית, משרדית מה שאנחנו קוראים לה, מיועדת בדרך כלל לאותם בתי ספר או שמנהל בית הספר אומר 'אני לא רוצה את כל הכאב ראש הזה, אני רוצה לקבל חבילה שלמה.
<דוד ביטס: אני אביא את התלמידים, אני אעשה להם הכנה ואתם תדאגו לכל היתר' – זאת אפשרות אחת.
<דוד ביטס: או לבתי ספר קטנים שלא יכולים לצאת, של 20 תלמידים, של 50 תלמידים - - -
יעקב מרגי: אני רוצה לחדד את השאלה שלי.
יעקב מרגי: אני רוצה לחדד ולומר, עכשיו יש מנהל בית ספר שהחליט להוציא משלחת לפולין.
יעקב מרגי: נקרא לזה 'קוק באי קוק' אני מוציא משלחת.
יעקב מרגי: אם אתה רוצה אני אחדד עוד יותר.
יעקב מרגי: יכול להיות שהחתך הכלכלי של אותה אוכלוסייה שהוא משרת, כרגע סדרי העדיפויות שלה הן אחרות.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת אם אתה כרגולטור, כמשרד יש לך מה לומר בנושא.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להשאיר את כל חופש הפעולה, אני סומך ואני מהחסידים של עצמאות ניהולית, אבל עם בקרה.
יעקב מרגי: מי שלא יודע לשים רגל יציבה וחזקה על הברקס של ייתן עצמאות לשום דבר, זה הולך ביחד.
יעקב מרגי: אני כרגולטור רוצה לדעת האם יש מישהו שמתסכל על תהליך קבלת ההחלטות בתוך בית הספר.
יעקב מרגי: יש לחצים חברתיים, ההורים עומדים בפני מטלות רבות בבתי הספר.
יעקב מרגי: השולחן הזה ספג הרבה דיונים על עוד מטלה ועוד מטלה, הורים נדרשים והורים נדרשים ומשלמים ולא תמיד הם רוצים ולא תמיד יכולים, הם עושים את זה בגלל.
יעקב מרגי: השאלה היא כזאת, הערך של המסע לפולין הוא ערך אדיר, אנחנו אחרי זה, אין על זה ויכוח.
יעקב מרגי: אני אישית חוויתי את זה פעמיים ואם תהייה הזדמנות שלישית ורביעית להיטען ולקחת טעינה נוספת אני הולך לשם.
יעקב מרגי: עם כל זאת אני רוצה לדעת שאם מנהל בית ספר מקבל החלטה שהיא תהייה באמת תואמת את הצורך החינוכי, הערכי וגם בהתייחס לרגישות הכלכלית והחברתית של אותו בית ספר.
יעקב מרגי: האם יש נוהל כלשהו או שזו החלטת מנהל בית הספר להצטרף?
<דוד ביטס: בעניין הזה אני אגיד שני דברים: אחת, אמרנו שההצטרפות למסע היא וולונטרית.
<דוד ביטס: ההצטרפות למסע היא וולונטרית ואנחנו סומכים את ידו של מנהל בית הספר - - -
יעקב מרגי: ההתייחסות הוולונטרית של המנהל או של התלמיד?
<דוד ביטס: גם וגם.
<דוד ביטס: גם וגם, מנהל בית הספר יכול להחליט אם היציאה למסע היא ערך חשוב מספיק בעיניו - - -
יעקב מרגי: לך אין מה לומר בנושא הזה?
<דוד ביטס: אנחנו לא יכולים לרדת לרזולוציה של בית ספר בית ספר, לומר למנהל בית הספר המסע הזה הוא חשוב.
<דוד ביטס: אבל, מרגע שהוא החליט 'רוצה אני להוציא את המסע הזה' אנחנו שם לסייע לו עד כמה שאנחנו יכולים.
<דוד ביטס: אני אתן לך סתם פרופורציות, אתה דיברת על בעיות כלכליות?
<דוד ביטס: אם לפני חמש-שש שנים דיברנו על 15 אלף, 17 אלף בני נוער שיוצאים.
<דוד ביטס: היום אנחנו מדברים מעל 30 אלף בני נוער שיוצאים בשנה.
<דוד ביטס: זה הודות לאותה קרן מלגות שמשרד החינוך מעמיד 35 מיליון לצד 15 מיליון שהרשויות המקומיות מסייעות.
<דוד ביטס: זאת אומרת, זה הכסף שסייע לאותם ילדים שידם לא הייתה משגת לצאת למסע.
<דוד ביטס: זאת אומרת, אי אפשר לומר שהמצב - - -
יעקב מרגי: כמה תלמידים בשנה זוכים לסיוע מאותה קרן?
<דוד ביטס: אני אומר לך מיד.
<דוד ביטס: אי אפשר לומר שהמסע הזה הוא מסע לעשירים.
<דוד ביטס: חד וחלק כבר ממש לו.
<דוד ביטס: דבר שני, מתוך 30 אלף, בסביבות 16 אלף - - -
יעקב מרגי: אני איש של מספרים.
יעקב מרגי: אלו שכבות יוצאות?
<דוד ביטס: יא', יב'.
יעקב מרגי: כמה תלמידים יש לנו מ-יא' יב' בארץ?
<דוד ביטס: הפוטנציאלים שיוצאים - - -
יעקב מרגי: לא הפוטנציאלים.
יעקב מרגי: היום בארץ.
<דוד ביטס: 120-130 אלף - - -
יעקב מרגי: כשאתה מדבר על 30 אלף זה שיפור ניכר?
<דוד ביטס: כן.
יעקב מרגי: אי אפשר להוריד את זה מהגדרה של מסע ולא של טיול, מסע לעשירים.
<דוד ביטס: לא לעשירים.
יעקב מרגי: זה עדיין לעשירים.
<דוד ביטס: אני לא חושב.
יעקב מרגי: תן לי באחוזים כמה נהנים מאותה קרן.
<דוד ביטס: אבל אתה שוכח דבר אחד.
<דוד ביטס: אני יכול לומר לך דבר אחד באופן חד וחלק, שום מקרה שבא לפתחינו של בעיות כלכליות, לא מנעו מתלמיד לצאת למסע.
<דוד ביטס: אני אומר את זה קטגורית ואני אומר שאם התלמיד ירצה, ההורים שלו ירצו, המנהל ירצה, ראש העיר שלו ירצה – אנחנו נרצה ואנחנו נוציא אותו.
ענת ברקו: אבל יום יותר מדי, אם בדרך - - -
<דוד ביטס: עד 4,000 שקל מתוך 5,000 - - - <קריאה:> אבל רק מעטים מקבלים את ה-4,000.
יעקב מרגי: רק רגע, עוד מעט אני אתן לך את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: לא ענית לשאלתי.
יעקב מרגי: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לחברת הכנסת דוקטור ענת ברקו.
יעקב מרגי: לפני כן, כמה אחוזים מתוך היוצאים הם באמצעות סיוע קרן המלגות?
<דוד ביטס: 35%.
<דוד ביטס: כמה מקבלים סיוע?
<דוד ביטס: 50% שיוצאים באמצעות הסיוע.
יעקב מרגי: 50% יוצאים באמצעות הסיוע.
<דוד ביטס: חד משמעית.
יעקב מרגי: מתוך 30 אלף 50% יוצאים באמצעות הסיוע.
יעקב מרגי: חברת הכנסת ענת ברקו בבקשה.
ענת ברקו: תודה אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה לברך על המפעל הזה.
ענת ברקו: אני חושבת שהמפעל הזה הוא מפעל מכפיל כוח.
ענת ברקו: אני נתקלתי בחבר'ה שעשו את המסע, אני לא מדברת כרגע על הילדים הפרטיים שלי.
ענת ברקו: בצבא זה מגביר את המוטיבציה של השירות, זה מחבר את הצעירים למדינה, לזהות היהודית ,למקום שלה במרחב הזה וכמה חשובה המדינה הזאת, ממש ההישרדות שלנו כעם וכמובן מחזק את הזהות הציונית.
ענת ברקו: אני חושבת שזה מפעל חשוב ושזו חוויה מעצבת.
ענת ברקו: אחד הדברים כששאלתי לפני שהוצאתי אנשים לקורס קצינים, הם אמרו שזאת הייתה החוויה שהשפיע על החיים שלהם בצורה המשמעותית ביותר.
ענת ברקו: זה נכון, זו חוויה מאוד חשובה.
ענת ברקו: יחד עם זאת הנתונים שעומדים בפנינו הם לא מספקים.
ענת ברקו: א', הדוח הזה הוא מלפני חמש שנים.
ענת ברקו: הגיע הזמן לעדכן אותו כי לדעתי הדברים מאוד מאוד שונים מכפי שאתה מתאר.
ענת ברקו: מעבר לזה אני חושבת שהמכרז הזה, חשוב שהוא ייחשף לציבור כי אנחנו לא יודעים.
ענת ברקו: אנחנו רואים היום שיש בתי ספר שמנהלים לו"זים אחרים לגמרי ושילבו במסע הזה כל מיני תכנים שאני לא יודעת אם הם בדיוק מתאימים.
ענת ברקו: אנחנו גם שומעים על כל מיני התנהגויות שלפעמים גובלות בהתנהגות שהיא בלתי הולמת למסעות מהסוג הזה.
ענת ברקו: אני אומרת כשיש צעירים ביחד יש איזה סוג של התפרקות.
ענת ברקו: אנחנו גם אם קוראים לזה מסע, אבל יהיה תמיד אלמנט גם של טיול כשנוסעים ביחד.
ענת ברקו: צריך לשמור על איזו מסגרת מכובדת ומכבדת כי ככה גם מסתכלים עלינו.
ענת ברקו: כשאנחנו באים למסעות האלה לא אומרים 'הם הם הם', אומרים מדינת ישראל.
ענת ברקו: האם יש לכם איזה סקר של עקב, איזה flow up גם לגבי ההתנהלות הבית הספר מבחינת התכנים, מבחינת התכנית שהם מכינים וגם מבחינת חבר'ה שעברו את המסע הזה?
ענת ברקו: האם הם חוזרים, מה זה נתן, האם הם ממשיכים להיות פעילים בתחום?
ענת ברקו: בטח יש כאלה שהם גם מדריכים בתנועות נוער, יש גם תנועות נוער שיוצאת.
ענת ברקו: האם יש עבודה משולבת מעבר לעבודה רק בתוך בתי הספר ובמכונים שמלווים את המסע?
<דוד ביטס: נעשה מחקר של ראמ"ה (הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך), נדמה לי שפורסם ב-2010, שעוקב אחרי כל הדברים האלה שאת שואלת.
ענת ברקו: אתה מדבר על אילנית בר שנעשה פה - - -
יעקב מרגי: מה זה ראמ"ה?
<יובל בנימין: רשות ארצית מדידה והערכה במשרד החינוך שקבעה תהליכים חינוכיים כגורם.
יעקב מרגי: בבקשה לפרוטוקול, תציג את עצמך ותדבר למיקרופון.
<יובל בנימין: יובל בנימין סגן ראש מינהל חברה ונוער, משרד החינוך.
<יובל בנימין: סגן מנהל מינהל חברה ונוער במשרד החינוך.
יעקב מרגי: והסוגיה הזו של המסעות לפולין?
<דוד ביטס: הוא ממינהל חברה ונוער וסגן מנהל - - -
יעקב מרגי: בהתייחס למכרז - - -
<יובל בנימין: אני רוצה להתייחס למספר סוגיות כדי להשלים מידע בין היתר לגבי מה שענת אמרה, להשלים מידע שיהיה לחברי הוועדה.
<יובל בנימין: אחת, אני מלווה את הנושא הזה מול חמשת השרים האחרונים במשרד החינוך.
<יובל בנימין: מבלי לפגוע באיכות המסע כל הזמן חשבנו למה לצמצם את העליות לתלמידים, זה חשוב מאוד.
<יובל בנימין: המשרד גיבש מכרז שעדיין תלוי ועומד, בעצם מכרז אחר שצריך לתת את אותותיו די בקרוב.
<יובל בנימין: אני אומר בזהירות, אנחנו עדיין לא יודעים את תוצאותיו, אבל הוא אמור לקחת חלק מהמאפיינים של מה שהיה במרכזים הקודמים, לקחת אחריות כמדינת ישראל ושהילד בעצם לא יממן.
<יובל בנימין: למה אני מתכוון, אחת, על המערך התומך, המערכת של התלמידים לא תושת על התלמידים.
<יובל בנימין: בתי ספר שירצו לצאת בקיץ - - -
יעקב מרגי: מערך המלווים, העלויות לא מושתות - - - <קריאה:> זה מורים.
<יובל בנימין: היום תלמיד משלם גם עבור המלווים.
<יובל בנימין: מדינת ישראל, משרד החינוך החליט קטגורית שמשנת 2016 כל עלות המלווים תהייה על משרד החינוך.
<יובל בנימין: או.
<יובל בנימין: קיי, זו כבר הוזלה - -
יעקב מרגי: זאת הוזלה.
יעקב מרגי: 2016מ- העלות על משרד החינוך.
<יובל בנימין: עלות המלווים, ארבעה: שני מורים מלווים, מדריך והמאבטח על משרד החינוך.
ענת ברקו: למה לא עשיתם את זה עם חברת ענבל שעושים את כל משרד החוץ של כל הנסיעות ומארגנים את זה?
<יובל בנימין: זה במכרז, זה לא קשור - - -
ענת ברקו: אז זה יהיה יותר יקר?
יעקב מרגי: בטח.
יעקב מרגי: כשאני בתור שר נוסע הייתי מטעם המדינה ואחר כך מקבל לחתימה את עלות הנסיעה, הייתי אומר שאם הייתי יודע מראש שזה ככה, ואני יודע כמה עולה כשאדם פרטי נוסע, זה יותר יקר.
<יובל בנימין: אני התחלתי לומר, המכרז החדש בעצם מעגן ביחד.
<יובל בנימין: אחת, לקחת אחריות - - <קריאה:> בגלל זה הנשיא נוסע ב- - -
<יובל בנימין: התחלתי לומר, אחת זה מערך המלווים.
<יובל בנימין: שתיים, בפעילות בקיץ, משלחות שרוצות לצאת בקיץ להם תהייה האופציה לקצר את המסע ביממה אחת.
<יובל בנימין: אנחנו צופים שזה עשוי או עלול להוזיל עלויות.
<יובל בנימין: דבר נוסף זה מקסום מספר התלמידים שעולים למטוס, בעצם פר מטוס וקיבולת אנחנו נצליח להוזיל את העלות - - -
ענת ברקו: למלא מטוס.
<יובל בנימין: למלא עד כמה שניתן את כל מטוס במשלחות שלנו.
<יובל בנימין: אנחנו צופים שכל המרכיבים הללו יוזילו את העלות לתלמיד.
<יובל בנימין: זה בהקשר של המכרז.
<יובל בנימין: שאלת בהקשר של מבנים- - -
ענת ברקו: למרות שזה די מפחיד לשים מטוס מלא ילדים - - -
<דוד ביטס: זה מה שקורה עכשיו.
יעקב מרגי: תקשיבי, בנושא טיסות אני מציע לדחוק את כל החששות לחזרה.
יעקב מרגי: תמיד זה מתעורר ואין מה לעשות.
<יובל בנימין: בהקשר למבנה ארגוני וגם ההשלכות של המכרז ותוצאותיו, הם יבואו בחוזר מנכ"ל חדש שיצא בתחילת 2016.
<יובל בנימין: לצד המסעות לפולין יש את התכנית החינוכית לפי שכבות הגיל ללימוד השואה בשביל הזיכרון - - -
יעקב מרגי: הם נדרשים לעשות עבודות אחרי זה, להגיש עבודות על המסע?
<יובל בנימין: חד משמעית, צוות ההוראה שמלווה את התכנית החינוכית, גם הם עוברים הכשרה והשתלמויות מתאימות כדי לתת מענה לפני, תוך כדי ובוודאי אחרי המסע.
<יובל בנימין: בעצמכם אמרתם שזה אחד מהנושאים שבעצם משאירים חותם הן בשירות הצבאי והן לאחריו.
<יובל בנימין: דיברנו על נתונים, כ-30 אלף תלמידים יוצאים למסע לפולין במסגרת המשלחות ממלכתיות עצמאיות/בית ספריות ועוד כ-3,000 מלווים.
<יובל בנימין: זה מבחינת נתונים.
<יובל בנימין: כפי שציינו כ-50% מהם נהנים ממערך מלגות תומך בהיקף של כ-50 מיליון שקל, משרד החינוך מתוכו מעמיד 35 מיליון ו-15 מיליון שקל השלטון המקומי.
<יובל בנימין: זה מבחינת השלמת הסקירה.
ענת ברקו: ואתם תחשפו את המכרז.
<יובל בנימין: המכרז כבר חשוף, כל מי שאומר שמבחינתו הוא יכול לתת הצעה זולה יותר, אטרקטיבית יותר מבלי לפגוע באיכות רשאי להגיש את הצעתו למכרז.
יעקב מרגי: אפרופו מכרז, אני רוצה לקבל לוועדה את מפרט המכרז.
יעקב מרגי: אני רוצה לבדוק את הסוגיות שנטענו פה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להיכנס פה לדיון בנושא של הכשרות וכל הפרמטרים.
יעקב מרגי: אני רוצה לקבל את זה לידי הוועדה.
יעקב מרגי: בבקשה זאב גולדבלט.
<זאב גולדבלט: קודם כל בשם פורום וועדי ההורים אני רוצה לברך את דודו שחזר אתמול בלילה מפולין עד כמה שהבנתי.
<זאב גולדבלט: אין שום סודות, הכול שקוף.
<זאב גולדבלט: אנחנו ההורים נהייה קצרים.
<זאב גולדבלט: קודם כל לדעתנו משרד החינוך והמדינה צריכים להחליט האם המסע לפולין הוא חלק מתכנית הלימודים, חלק מרכזי ומהותי מתכנית הלימודים.
<זאב גולדבלט: אם כן, צריכים לעשות רביזיה או שינוי מהותי בכל התפיסה התקציבית של הטיול הזה.
<זאב גולדבלט: אם זה חלק מתכנית הלימודים המדינה צריכה להיות שותפה גם במימון ולא להשית כמעט הכול על ההורים.
<זאב גולדבלט: כמה דברים עקרוניים נוספים, דבר שני, עלויות האחזקה, שוב לא הובהר כאן האם עלויות האחזקה של המינהלת בפולין, בוורשה, מושתות גם כן כחלק מהנתח, שאחרי זה סוכנויות הנסיעות שזכו במכרז מעבירות למשרד או שזה חלק מתקציב המדינה - -
<דוד ביטס: חד משמעית לא.
<זאב גולדבלט: בכל מקרה גם אם זה ככה וגם אם זה ככה, אנחנו חושבים שרצוי שהנציגים לא ישהו במלון מריוט כמה שהיה בשנה שעברה או עד השנה, אני לא יודע אם גם השנה.
<זאב גולדבלט: אם זה באמת נכון אולי כדאי לקנות בניין ולחיות שם.
<זאב גולדבלט: הלאה.
<זאב גולדבלט: אנחנו חושבים שצריכה להיות הנחייה מפורשת של מינהלת פולין על מספר הימים שמשלחת כזאת יוצאת לחו"ל כי יש בתי ספר שיוצאים לשישה לילות ושבעה ימים ויש כאלה שיוצאים לשבעה לילות ושמונה ימים, בסוף זה שינוי מהותי מבחינת העלות להורה.
<זאב גולדבלט: ההחלטה בסוף היא של הנהלת בית הספר ולא של - - - .
<זאב גולדבלט: שוב, זה שינוי מהותי לגבי העלויות.
<זאב גולדבלט: נושא נוסף הוא נושא המלגות.
<זאב גולדבלט: קודם כל שיושב ראש הוועדה ידע, בקשת מלגה זה מסע ייסורים שההורים צריך לעבור, להביא אישורים מכאן ועד להודעה חדשה עד שמקבלים את האישור די בצדק, אבל כדי לעקוף את זה, עד לשנה שעברה היה מסלול עוקף שנקרא 'שלוש מלגות' שהיו בסמכות הנהלת בית ספר לתת.
<זאב גולדבלט: השנה משום מה זה נגרע, או עד כמה שהבנתי זה ירד מהפרק וזה לא מופיע להבנתי במכרז.
<זאב גולדבלט: יכול להיות שאני טועה.
<זאב גולדבלט: דבר נוסף, אנחנו חושבים שאפשר לשדרג כלפי מטה, או מה שנקרא 'להוריד את הרף' מבחינת המקום שהתלמידים יתגוררו.
<זאב גולדבלט: אני לא רואה שום סיבה שהתלמידים יגורו רק במלונות של 4 או 5 כוכבים ושני ילדים בחדר.
<זאב גולדבלט: אפשר בפירוש לעשות down grading כדי להוזיל טיפה את העלויות.
<זאב גולדבלט: שוב, תזכרו שתמיד זה נופל על ההורים.
<זאב גולדבלט: הדבר האחרון, המכרז עד כמה שהבנתי כבר יצא לפני שנה וחצי, בעצם המעטפות אצלכם וכרגע הכול תקוע.
<זאב גולדבלט: הגיע הזמן שתלחצו גם בבג"צ וגם על המדינה לפתוח את המעטפות ולסגור את המכרז הזה סוף סוף.
<דוד ביטס: אני יכול להתייחס?
יעקב מרגי: יש הליך משפטי?
<דוד ביטס: אתה יודע כמה עתירות עברנו בשנה האחרונה?
<זאב גולדבלט: דבר אחרון, אגב, אם באמת עובדים על חוזר מנכ"ל אני חושב שהגוף שממן את היציאות שיהיה שותף גם לקביעות ושלא יתייחסו אלינו רק כאל ארנק - - -
<דוד ביטס: מה זאת אומרת?
<דוד ביטס: לא הבנתי.
יעקב מרגי: שההורים יהיו שותפים.
<זאב גולדבלט: אם יש חוזר שמתייחס לנושא פולין, מכיוון שמי שממן את עיקר, מי שנושא בעיקר בנטל של המימון של הנסיעות לפולין הם ההורים, רצוי לשתף גם אותנו בכתיבת החוזר ושלא נערער על מה שכתוב בו אחרי.
איתן ברושי: מה שקורה לא פעם לאנשי ציבור, אומנם אנחנו בחינוך, שאתה בא לברך ואתה נמצא מקלל.
איתן ברושי: זה לא היה חלק בלתי נפרד מהתכנית, זה היה בעצם יוזמות - - -
יעקב מרגי: פה בוועדת חינוך אין קללות.
איתן ברושי: אני מצטט מהמקורות אדוני היושב ראש, תברך על כך, אתמול כבר דיברנו.
איתן ברושי: אני אומר את זה כי בעצם יש פה נושא שהתפתח בשנים האחרונות.
איתן ברושי: חשוב, מי שהיה ראש מועצה אזורית לשעבר וגם מנסיבות אחרות אני מחשיב את זה מאוד.
איתן ברושי: צריך להיזהר גם בביקורת.
איתן ברושי: אני אגיד משהו – מפה אני הולך לדיון עם שר החינוך על תקציב משרד החינוך בתור חבר וועדת הכספים – אי אפשר עד כדי כך לסחוט את הלימון הזה.
איתן ברושי: בסופו של דבר הדרישות שעומדות בפני משרד החינוך וגם כשהגדילו את התקציב, אינני נכנס לעניין הפוליטי אם החלוקות הן מספיק צודקות, אבל בסופו של דבר תקציב משרד החינוך הוא גדול.
איתן ברושי: לפני מספר שבועות תקפתי את משרד החינוך שהוא לא ממן את האבטחה הנוספת שנדרשת כתוצאה מהאירועים האחרונים.
איתן ברושי: יש לנו גם את הסרדינים, גם אם נקרא לזה בשמות אחרים זה הרבה כסף.
איתן ברושי: בכל פעם יש ויכוח עם ההורים כמה הם ישלמו.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש בכלל זה לא מפתיע, אצלנו רוצים לשלם פחות ולקבל יותר רק שכל אחד מופתע שזה במקום שהוא אחראי.
יעקב מרגי: במקרה הזה ההורים אמרו עד רבה, נשלם פחות.
<זאב גולדבלט: דרך אגב, גם כשמשרד החינוך משלם זה הכסף שלנו.
איתן ברושי: עם כל הכבוד אל תגזים.
איתן ברושי: אני מכיר את זה, כשמישהו משלם ארנונה הוא חושב שהוא מנהל את העירייה.
איתן ברושי: אני אתן לך נתון אדוני היושב ראש.
איתן ברושי: הארנונה של תושב, עלות של תושב במועצה/בעירייה היא פי שלוש מהארנונה הממוצעת שהוא משלם.
איתן ברושי: אז אל תחשוב שאתה מחזיק את החינוך.
איתן ברושי: מצד שני, אין שום דבר שיכול לקרות בלי המדינה, אומר לך מי שהיה גם מנכ"ל משרד ממשלתי וגם ראש מועצה וגם יושב פה עכשיו.
איתן ברושי: מצד שני, אני אומר שההורים מעולם לא התייעצו, אני גם אבא לחמישה ילדים והם כולם כבר היו בפולין, הם יותר גדולים, ההורים אפילו לעולם לא התייעצו עם המדינה מה היא חושבת על ההוצאות האחרות של ההורים שלא קשורות רק לחינוך.
איתן ברושי: לפני שבוע היה פה דיון על ההימורים, מעניין כמה ההורים משלמים על הימורים?
איתן ברושי: בסופו של דבר צריך למצוא את האיזון ואת המינון.
איתן ברושי: בחיים השאלה העיקרית היא מה המינון.
איתן ברושי: אני חושב, מה את מופתעת?
איתן ברושי: כשהיה דיון על הימורים של בני נוער, הוביל את זה היושב ראש, אני שואל ולא שיש לי תשובה - - -
יעקב מרגי: אתם יודעים שיש - - -
איתן ברושי: אתם יודעים על מה משלמים ההורים כסף ולא רק על נסיעות לפולין - - -
יעקב מרגי: יש ראש אגף 'מירוץ סוסים' במועצה - - -
איתן ברושי: בטוטו.
איתן ברושי: לכן אני אומר את כל זה כדי לומר שהדבר המרכזי הוא לא הנסיעות לפולין, אלא נושא השואה במערכת החינוך.
איתן ברושי: זה הנושא המרכזי וזה חייב להיות ברור.
איתן ברושי: לא חייבים לנסוע לפולין או לחוץ לארץ כדי להכיר את הנושא, אם כי אין להשוות את החוויה שאתה עובר.
איתן ברושי: צריך לומר קודם כל שגם בלי לנסוע לחו"ל וגם כאלה שאינם יכולים או אינם רוצים ושגם שנים שלא נסעו, השאלה הזאת – אנחנו במגבלות של זמן ואני לא רוצה להרחיב – היא כל כך חשובה בעיניי שהיא לא קשורה לפולין.
איתן ברושי: היא קשורה לכאן.
יעקב מרגי: אתה יודע כמה ישראלים נוסעים לניו יורק ומבקרים במוזיאון השואה בניו יורק ולא היו ב"יד ושם"?
איתן ברושי: לכן "יד ושם" מתוקצב - -
<זאב גולדבלט: בניו יורק או בוושינגטון?
איתן ברושי: לכן "יד ושם" מתוקצב בעשרות מיליונים על ידי המדינה.
איתן ברושי: זה לא עסק פרטי ועוד לא עשו הפרטה להנצחת השואה ובעיקר למשתמע ולצוואה.
איתן ברושי: אני כמי שמכיר את המוזיאון ללוחמי הגטאות מצטער ששם זה מאוד קשה במגבלות של תקציב משרד התרבות, המדע והספורט.
איתן ברושי: אני חושב שקודם כל צריך לומר שהנושא הזה חשוב.
איתן ברושי: ב', חשוב שמשרד החינוך ייתן לו משקל למשך השנים, בוודאי של התיכון והשנים של יא' ו-יב'.
איתן ברושי: אני חושב, להגיד משפט חבריי משרד החינוך, אני מניח ששר החינוך יגיד עוד מעט בוועדת הכספים שהוא בעד אוטונומיה למנהלים.
איתן ברושי: גם אני חושב שצריך לתת אוטונומיה.
איתן ברושי: אני אגיד לו שכדאי להתחיל את האוטונומיה למנהל המחוז כי בדרך כלל בממשלה למחוזות יש מעט סמכויות.
איתן ברושי: אבל, אם לבית הספר יש אוטונומיה, ולא דין בית ספר אחד כדין בית ספר שני בשאלה של כמה ימים, בשאלה של עוד שאלות שקשורות לפירוט של הדברים – זה באמת מוגזם שמשרד בירושלים ינהל כל מורה, כל תלמיד וכל ילד ואחר כך יבואו ההורים.
איתן ברושי: אדוני יושב הוועדה, אחר כך תבואו בטענות למשרד החינוך.
איתן ברושי: צריך להקטין את המנגנון ולא להגדיל אותו.
איתן ברושי: מצד שני צריך להגדיל את האוטונומיה של המחוזות, של בתי הספר ושל הרשויות.
איתן ברושי: לדעתי בעיקר להבדיל בין עיקר לטפל ולהיצמד למטרה ולא לאבד קשר עין איתה.
איתן ברושי: לכן חשובה פה מאוד הגדרת המטרה.
איתן ברושי: כתוצאה מהגדרת מטרה ברורה גם יוקצו המשאבים וגם יקבע איפה נעשה הנושא בארץ או במקום אחר וגם תינתן עדיפות כוללת של תשלומי הורים.
איתן ברושי: יכול להיות שהנסיעה לפולין היא לעיתים חשובה מסיבת גמר של כיתה ח', לא יודע סתם נתתי דוגמה ולא לעצם העניין.
איתן ברושי: לכן אני חושב שיש מקום להטיל אחריות על מערכת החינוך האזורית, היישובית ובכל מקום.