GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אלה אותן רשויות שיש להן את המחלה הרעה נקרא לזה, שיטת המצ'ינג.
יעקב מרגי: משרדי ממשלה לפעמים קנאים למצ'ינג.
יעקב מרגי: תעשה עם ראשון לציון מצ'ינג, היא תשים פי שניים ממה שתיתן לה.
יעקב מרגי: תעשה עם תל אביב, אבל יש רשויות שתאמין לי, אותם 100,000 שקלים, כדי לקבל את התמיכה שלך ולממש אותה, לא יכולים לשים אותם.
<פיליפ פארן: יש לנו מצ'ינג דיפרנציאלי.
<פיליפ פארן: זה מתחיל ב-0% השתתפות לרשויות החלשות.
<פיליפ פארן: כל הרשויות המקומיות במגזר המיעוטים הלא יהודי, מקבלות ב-100% השתתפות של משרד התחבורה.
<פיליפ פארן: זה אחד.
יעקב מרגי: זה חשוב לי.
<פיליפ פארן: גם רשויות עם מצב סוציו-אקונומי נמוך.
<פיליפ פארן: יש לנו שקלול, אשכולות וכל הדברים האלה.
<פיליפ פארן: יש חלק שמקבלים ב-100%, יש חלק שמקבלים ב-90%, 80%.
יעקב מרגי: שאלה נוספת ואחרונה ויישר כוח, אני חושב שזה חשוב, העניין הדיפרנציאלי.
באסל גטאס: כל מה שאמרת על מה שקורה בפנים, לא עשית חתך עם בתי הספר.
באסל גטאס: אתה דיברת בכללי.
באסל גטאס: יש לך - - -
יעקב מרגי: לא, וודאי.
יעקב מרגי: אתה יודע מי חסר לנו פה?
יעקב מרגי: מרכז השלטון המקומי שהוזמנו, אישרו הגעה, כולל השם ולא הגיע.
יעקב מרגי: אז אני נוזף בשידור, אנזוף בדברי הסיכום ואוציא מכתב אישי ליו"ר מרכז השלטון המקומי.
יעקב מרגי: כי הוא השושבין פה.
יעקב מרגי: זה לא נעלם מנגד עינינו.
יעקב מרגי: רק שאלה אחרונה, אם אפשר, כי אנחנו צריכים להתקדם.
יעקב מרגי: תקציב הרשות הלאומית כולו ממשרד התחבורה?
<פיליפ פארן: תקציב הרשות הלאומית הוא תקציב נפרד.
יעקב מרגי: הוא בתוך תקציב ה - - -
<פיליפ פארן: לא.
<פיליפ פארן: תקציב נפרד.
יעקב מרגי: יש לו סעיף עצמאי מהאוצר?
<פיליפ פארן: יש לו סעיף עצמאי.
יעקב מרגי: בסדר, אוקיי.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי ולאחר מכן משרד החינוך.
יעקב מרגי: איך אומר פלטו שרון בתכנית שלו?
יעקב מרגי: תספר לי מה עשית למעני.
אוסאמה סעדי: מה עשית למען המדינה.
<קריאה: מה עשית בשביל מדינה.
אוסאמה סעדי: אדוני יושב הראש, חברי חברי הכנסת, תודה על הדיון החשוב הזה.
אוסאמה סעדי: אני קראתי היום נתונים, אדוני יושב הראש, שבאחת מהעיתונים קראו לזה האינתיפאדה הנוכחית.
אוסאמה סעדי: אני לא יודע אם זה אינתיפאדה או לא אינתיפאדה, אבל זה מה שכתוב, שבאינתיפאדה הנוכחית נהרגו 11 אזרחים ובערך כמה מאות פצועים.
אוסאמה סעדי: באותה תקופה, בתאונות דרכים נהרגו 34 ונפגעו יותר מ-2,000.
<יהודה סקר: מ-1 באוקטובר, אדוני.
אוסאמה סעדי: כן, מ-1 באוקטובר.
אוסאמה סעדי: לפי אותם נתונים, מאז קום המדינה נהרגו בתאונות דרכים כמעט 33,000 אזרחים ובכל המלחמות נהרגו בערך 23,000.
אוסאמה סעדי: יש כאן משהו מעוות.
אוסאמה סעדי: אפילו אצל הממשלה, אפילו אצלנו בכנסת, אדוני יושב הראש, בתקופה הזאת, בהתפרצות האחרונה, כל הממשלה, כל הכנסת, כל המדינה, אדוני יושב הראש, מה זה מתאמצים יום ולילה, בוקר ויום, עושים חוקים מחוקים שונים, כל חוק לא לוקח יותר מחודש, נכון, חבר הכנסת כהן?
אוסאמה סעדי: עושים חוקים תוך חודש ימים.
אוסאמה סעדי: חוקים להחמרת העונשים על ידוי אבנים על ידי שלילת קצבאות ביטוח לאומי.
אוסאמה סעדי: חברת הכנסת בן ארי, בחודש ימים עושים את זה.
אוסאמה סעדי: תקציבים למשרד הביטחון, למשרד לביטחון הפנים, מה לא עושים?
אוסאמה סעדי: הכל בגלל שיש התפרצות של חודש אחרון.
אוסאמה סעדי: אבל כאשר מדובר על תאונות דרכים – אז אנחנו כבר לוקחים את זה כאילו מובן מאליו.
אוסאמה סעדי: גם אם מישהו נפגע חס וחלילה בפיגוע, אז זה בעמוד ראשון, בכותרות, אבל בתאונות הדרכים זה בקושי בעמוד מספר 6-7.
אוסאמה סעדי: זה לא אותם חיים?
אוסאמה סעדי: אנחנו לא מדברים על אותם חיים?
אוסאמה סעדי: לכן אני שואל אדוני, וגם במגזר הערבי, הנתונים פי כמה.
אוסאמה סעדי: אנחנו 20% מהאוכלוסייה אבל מתוך 300 הרוגים מתחילת השנה עד היום, האחוז שלנו.
אוסאמה סעדי: נכון שיש גורם אנושי, יש תשתיות לקויות במגזר הערבי, כל העניין הזה של מוסדות בית ספר, כאשר בתי הספר הם ליד הכביש הראשי.
אוסאמה סעדי: יש בית ספר בכפר שלי, עראבה, שהוא בכניסה לכפר, בית ספר לע'יר, זה בדיוק ליד כביש ראשי ואין גשר ואין שום דבר, והילדים צריכים לבוא ולעבור את הכבישים האלה.
אוסאמה סעדי: איך לא ייהרגו 70 ילדים, 60 ילדים מתוך ה-300?
אוסאמה סעדי: ולכן אני חושב שיש משהו מעוות בסדר העדיפויות.
אוסאמה סעדי: צריך לתת יותר לעניין הזה של החינוך.
אוסאמה סעדי: אני לא מסכים עם חבר הכנסת מאיר כהן, ידידי.
אוסאמה סעדי: זה לא רק זה.
אוסאמה סעדי: אנחנו צריכים להכניס לתודעה של התלמידים, ואני רואה את הנוער ואת הצעירים ואת הילדים שלנו, יש להם אי אכפתיות.
יעקב מרגי: זחיחות דעת.
אוסאמה סעדי: זחיחות דעת.
מאיר כהן: אז למה אתה לא מסכים איתי?
מאיר כהן: מה אמרתי?
אוסאמה סעדי: אמרת מה מלמדים – כמו חינוך מיני, רק שמים את ה - - -
מאיר כהן: לא, אני התכוונתי למה שאתה אומר.
אוסאמה סעדי: אוקיי, בסדר, אז אנחנו מסכימים.
אוסאמה סעדי: אני חושב – אבא סע מהר, תעבור אותו.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, אני לא נמצא שם.
יעקב מרגי: אני יכול לנזוף בו, אבל זה שההורה נוסע והמחוג מטפס והבן שלו יושב מאחור, מחר איך הוא יכול להוכיח אותו – אתה נוסע מהר?
יעקב מרגי: או למה אתה כועס בזמן הנהיגה.
יעקב מרגי: למה אתה מתעסק עם הטלפון בזמן הנהיגה.
באסל גטאס: צריכים להטיל עונשים על ההורים גם בעניין הזה, כמו שמחמירים את העונשים על זורקי האבנים.
יעקב מרגי: באסל גטאס, לא מספיק שהידרנו שינה מעינינו בגללך, עכשיו אתה מוכיח אותנו על החוק.
יעקב מרגי: אוקיי, בסדר.
אוסאמה סעדי: ולכן חשוב לציין את יום הבטיחות הזה בכנסת.
אוסאמה סעדי: אני היום אנאם במליאה גם על העניין הזה, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לשנות מהיסוד את כל סדר העדיפויות ואת החינוך ועוד פעם חינוך ועוד פעם חינוך.
יעקב מרגי: עיני כולם נשואות למשרד החינוך.
<מקס אבירם: אדוני יושב הראש, חברי כנסת נכבדים.
<מקס אבירם: אני מקס אבירם, אני מנהל אגף זה"ב, נגישות ואורח חיים בטוח.
<מקס אבירם: נגישות ואורח חיים בטוח הם שני נושאים נוספים שהתווספו עכשיו, ממש לאחרונה לאגף שלנו.
<מקס אבירם: הם נוגעים בדרך כזו או אחרת גם לעניין של בטיחות.
<מקס אבירם: אני רוצה לתאר לכם תמונה עדכנית של מה שמתרחש במערכת החינוך בהיבט של זה"ב בשלב הזה.
<מקס אבירם: קודם כל אגף זה"ב פועל כבר למעלה מ-20 שנה במערכת.
<מקס אבירם: הוא נתקל בכל הקשיים שאתם הצגתם כאן – גם הדוברים וגם חברי הכנסת וגם יושב הראש הנכבד – שקשורים גם לענייני תקציב וגם לענייני מודעות וגם לענייני התייחסות גם של השלטון וגם של הגופים הממשלתיים והציבוריים והאחרים, לנושא הזה של זה"ב ברמת החשיבות שיש לו.
<מקס אבירם: אבל אנחנו קבענו לעצמנו החלטה ומחשבה שאומרת שבשום פנים ואופן אנחנו לא מוותרים על החינוך לבטיחות בדרכים ואנחנו משתדלים לעשות את המיטב שאנחנו יכולים לעשות במערכת, על מנת לחנך את ילדינו לנושא הזה של בטיחות בדרכים ושמירה על חייהם.
<מקס אבירם: אני רוצה לומר שאנחנו מטפלים בסוגיה הזאת כבר מגן הילדים ועד כיתה י"ב.
<מקס אבירם: יש לנו במערכת, אני רוצה לתת לכם כמה נתונים כדי שתיווצר לכם איזו שהיא תמונה קצת יותר רחבה לעניין הזה.
<מקס אבירם: קודם כל לתוך מערכת החינוך, כל הפעילויות של כל ה - - -
יעקב מרגי: מכובדי מקס, יש לכם תקציב עצמאי, מעבר לשת"פים?
<מקס אבירם: כן, כן.
<מקס אבירם: אני אומר עכשיו, אני בדיוק אומר את זה.
<מקס אבירם: קודם כל כל הגורמים שיושבים כאן, ואנחנו שמחים לשתף פעולה איתם – אור ירוק והרשות הלאומית והמשטרה - - -
יעקב מרגי: מה עם נשק וסע?
<מקס אבירם: גם נשק וסע, אני תיכף אדבר על זה.
<מקס אבירם: גם נשק וסע.
<מקס אבירם: כל הגופים האלה בעצם נוצקים לתוך מערכת החינוך.
<מקס אבירם: הם חלק מהפעילות הכוללת של החינוך לבטיחות בדרכים ואנחנו מברכים כמובן על הפעילות איתם, אבל מעבר לזה, משרד החינוך עושה גם פעולות לבד.
<מקס אבירם: למשל, לדוגמא, אנחנו לפני הרבה הרבה שנים החלטנו שבבית ספר בכלל, בבית ספר חייבת להיות דמות מרכזית שנקראת רכז זהירות בדרכים בבית ספר, שהיא הדמות שבונה תכנית לימודים בית ספרית.
<מקס אבירם: היא מביאה, יוצקת לתוך בית הספר את כל הפעילויות החיצוניות, הצגות, הרצאות, סדנאות, השיעורים עצמם שצריכים להתקיים, כל הדברים האלה מתוכללים על ידי רכז זהירות בדרכים, ומבחינתנו יש לנו היום סדר גודל בערך של למעלה מ-2,200 רכזים מתוך 4,000 בתי ספר שקיימים במדינת ישראל.
<מקס אבירם: בכל בית ספר כזה יש רכז שהוא הגורם המתכלל והגורם הממנף את כל נושא הפעילות של בטיחות בדרכים.
מאיר כהן: אגב, הוא לא מתוגמל.
<מקס אבירם: הוא מתוגמל.
<מקס אבירם: הוא מתוגמל ב-6% גמול, כמו גמול ריכוז באופק חדש.
<מקס אבירם: חבר הכנסת כהן, אפשר להתווכח על העניין הזה, אבל מבחינתנו - - -
יעקב מרגי: בסדר, בבקשה.
יעקב מרגי: ברגע שאמרת במסגרת אופק חדש, קדימה.
<מקס אבירם: מבחינתנו זה הישג בל יתואר.
<מקס אבירם: זה דבר אחד.
<מקס אבירם: דבר שני, יש פעילויות, יש תכניות לימודים שפועלות בבתי הספר, חלקן ברמת - - -
יעקב מרגי: אתה יודע, אופק חדש הפך להיות כמעין עיר מקלט ואני אסביר לך למה.
יעקב מרגי: אתה יודע שלא כל ילדי ישראל נהנים מאופק חדש ונתח לא מבוטל.
יעקב מרגי: אז הקטע הזה גם, שוב, הקטע הזה של חינוך של זה"ב וחינוך תעבורתי גם לא מגיע לשם, בגלל שאין להם.
יעקב מרגי: ואם מגיע, מגיע.
יעקב מרגי: נו, בסדר.
<מקס אבירם: אני מבחינתי יודע, אני לא יכול לפתור את כל בעיות החינוך, אבל מבחינת האגף שלנו, אנחנו רואים בזה הישג שיש לנו את גמול הריכוז, של אותה דמות בבית הספר, שאיתה אנחנו יכולים בעצם למנף פעילות.
<מקס אבירם: בבית הספר היסודי יש כמה תכניות מרכזיות שפועלות לאורך המון המון המון שנים.
<מקס אבירם: אני לא רוצה להתווכח על הנתונים – כמה כיתות וכן הלאה – אני ברצון אבוא ואציג בפעם אחרת נתונים כמותיים, אבל אני יכול לומר שבבית הספר היסודי, בתכניות שממומנות על ידי משרד החינוך, בכיתה א' ללמוד תנועה ובכיתה ה' עצמאים בשטח, אלה תכניות שפועלות כבר למעלה מקרוב ל-20 שנה - - -
יעקב מרגי: בפס רחב?
<מקס אבירם: בפס רחב מאד.
<מקס אבירם: יש סדרי גודל של 3,500-3,700 מתוך ה-Capacity של שכבת הגיל שלומדת את התכנית הזאת.
<מקס אבירם: העובדה שזה לא נלמד בכל שכבות הגיל נובעת מהעובדה שבחוזר מנכ"ל - לגבי תכנית הליבה לבתי הספר היסודיים – יש שם אשכול שנקרא אשכול תרבות בית ספרית, שבו מנהל בית ספר מונחה לפחות להקצות שעתיים בשבוע לשתי שכבות גיל, בנושא של זה"ב.
<מקס אבירם: אבל יש גם נושאים אחרים.
<מקס אבירם: אז יש בתי ספר שבוחרים נושאים אחרים.
<מקס אבירם: אנחנו נדרשים לעשות את עבודת השיווק על מנת שיהיו יותר בתי ספר.
<מקס אבירם: אני יכול לדבר איתכם על כמויות של עשרות אלפים של תלמידים בשכבות הגיל הזה, שלומדות - - -
יעקב מרגי: אתה יודע שאם המורה או המנהלת החליטה שלפי השקפת עולמה עכשיו שכבה מסוימת תראה את ההצגה של טרטיף – זה גם מהזיכרונות שלי ביסודי – היא תגיע לאחוז גבוה מאד.
<מקס אבירם: כן, אני יודע.
יעקב מרגי: לעומת זאת, אתה נותן לה זה"ב, אנחנו, לא אתה, אנחנו, משרד החינוך, הריבון, נותן לאותה מורה או לאותה מנהלת בית ספר חופש פעולה.
<מקס אבירם: לא, אדוני יושב הראש, זו בדיוק הנקודה שאני לפחות את האנשים שלי במחוזות מנחה, שזאת הנקודה שבה אנחנו צריכים בעצם לעשות את פעולות השיווק על מנת להגדיל את מספר הכיתות שאמורות לפעול בעניין של חינוך בכלל לבטיחות בדרכים.
<מקס אבירם: אבל אני רוצה להתקדם עוד קצת.
<מקס אבירם: דרך אגב, חבר הכנסת כהן - - -
מאיר כהן: אתה מבין ששורש הרע הוא בזה שזה וולונטרי?
מאיר כהן: אגב, אני בדקתי לקראת הישיבה הזאת מה קורה בארצות אירופה, במדינות ה-OECD.
מאיר כהן: אין שום דבר וולונטרי.
מאיר כהן: זה לא לשיקולו של מנהל זה או אחר.
מאיר כהן: אתה נותן כאן נתון שהוא מדאיג.
מאיר כהן: 3,500 מה-Capacity של שכבת גיל.
יעקב מרגי: בואו אני אתן לכם כמה - - -
מירב בן ארי: הוא יכול לענות לי?
מירב בן ארי: אני חייבת ללכת כבר לפני 20 דקות.
מירב בן ארי: אני רק רוצה לקבל תשובות מאד פשוטות.
מירב בן ארי: אתה יכול רגע להסביר לי?
מירב בן ארי: תענה לי על השאלות.
מירב בן ארי: באמת, כבר לפני חצי שעה הייתי צריכה ללכת.
<מקס אבירם: כן, בבקשה.
<מקס אבירם: חינוך תעבורתי במתכונת הנוכחית שהולכת להיות עכשיו, הנושא של התיאוריה הולך להיות מאורגן בתוך התכנית.
<מקס אבירם: הוא יחייב את כל תלמידי כיתות י', בסוף תהליך הלמידה להיבחן והבחינה הזאת תבוא לידי ביטוי בצד התחתון של תעודת הבגרות ויהיה להם פטור - - -
יעקב מרגי: מתי ההסכם הזה ייחתם?
<מקס אבירם: בעזרת השם, כמו שאומרים, בקרוב אני מקווה.
יעקב מרגי: בקרוב.
יעקב מרגי: בוועדות אצלי ידוע, אין אצלי בקרוב או אנחנו נראה.
<מקס אבירם: אני יכול לדווח לך, אדוני יושב הראש, שמלשכת מנכ"לית המשרד שלי הודיעו לנו ודיווחו לנו שהם עובדים על העניין הזה שאלף עקב אכילס של תכנית החינוך התעבורתי זה התקציב ועובדים על כך שהתקציב יהפוך להיות תקציב בבסיס התקציב שלנו, כך שכל שנה נוכל להתחיל בזמן, לסיים בזמן ולבנות את התכנית על פי הערכים או הדוגמאות שחבר הכנסת כהן נתן.
מירב בן ארי: וגם על אופניים חשמליים.
יעקב מרגי: שכחתי שמירב בלי אופניים חשמליים לא מתחילה דיון.
<מקס אבירם: בסדר.
<מקס אבירם: אופניים חשמליים, אני יכול להגיד לך בכנות, אני יודע מהניסיון המצטבר שלי בנושא של בטיחות בדרכים, התקנות שתוקנו - לפחות לגבי מערכת החינוך - הן מאד מאד בעייתיות.
<מקס אבירם: אני אגיד כמה דברים על העניין הזה.
<מקס אבירם: אלף, יצאה הנחיה מראש המינהל הפדגוגי שאני שייך לו, למינהל הזה, יצאה הנחייה לבתי הספר שבבתי הספר היסודיים אסור שתלמידים יגיעו עם אופניים חשמליים לבית הספר.
<מקס אבירם: זה מנוגד לתקנות.
<מקס אבירם: הגיל הוא 14 ומעלה ובתי הספר הם 14 ומטה, אז אי אפשר להיכנס לשם.
<מקס אבירם: אני יודע שבתל אביב יצאה הנחיה גורפת.
<מקס אבירם: אני יודע שבחלק מהרשויות גם מיישמים את התקנה הזו, ואני יודע גם שהאנשים שלי בשטח מנחים את בתי הספר.
<מקס אבירם: אין מצב שתלמיד בבית ספר יסודי יגיע לבית הספר עם אופניים חשמליים.
<מקס אבירם: זה אסור על פי חוק.
<מקס אבירם: זו נקודה אחת.
<מקס אבירם: נקודה שנייה, 14 עד 16 מותר להם לרכוב על שבילים לאופניים.
<מקס אבירם: בא מנהל בית ספר ואומר לי – אדוני היקר, אני רוצה ליישם את התקנות, אבל אין לי שביל אופניים לבית הספר.
מירב בן ארי: אין לי שבילי אופניים לבית הספר.
מירב בן ארי: תאמין לי, היה לנו דיון אתמול שעתיים.
יעקב מרגי: מירב, המתחיל במלאכה אומרים לו גמור.
יעקב מרגי: הנה, קיבלת משימה.
<מקס אבירם: מעבר לזה, מגיל 16 ומעלה, אנחנו הולכים לפתור את זה בתכניות הלימודים שלנו.
<מקס אבירם: בכיתה ט' יש תכנית לימודים שלנו על חינוך לבטיחות בדרכים, שיש בה פרק נרחב של האופניים.
<מקס אבירם: אנחנו הולכים להכניס שם לומדת אופניים חדשה שפיתחנו, עם התאמות לאופניים חשמליים שתילמד בתוך תכנית הלימודים בגיל 15 בכיתות ט'.
<מקס אבירם: בכיתות י', מכיוון שאנחנו מורידים את תכנית האופניים, אנחנו הולכים ללמד שם גם את כל מה שחסר לתלמיד ולתלמידה בהיבט של המרחב התעבורתי.
<מקס אבירם: הרי מנחים ילדים בגיל 16 שמותר להם לרכוב על הכביש.
<מקס אבירם: הם לא יודעים כלום על המרחב התעבורתי.
<מקס אבירם: הם לא יודעים תמרורים, הם לא יודעים חוקים, הם לא יודעים כללים וכל הסיפור הזה הולך להתכנס בכיתה ט' עם האופניים החשמליים וב-י' עם כל הסיפור של המרחב התעבורתי, כך שאנחנו מקווים שלפחות מערכת החינוך תגיע ותיתן את מה שהיא צריכה לתת בהיבט של ההכנה של התלמידים לסיפור הזה של ההתמודדות עם - - -
יעקב מרגי: מקס, תודה.
יעקב מרגי: בבקשה מירב, קיבלת תשובות.
יעקב מרגי: כדי להשתלב, אני אתן לך לסיים, אבל לגבי מה שחבר הכנסת מאיר כהן הזכיר לגבי מדינות אירופה ואחרות, בוא אני אתן לך רשימה קצרה, לא כל הרשימה.
יעקב מרגי: מסמך שהכינה מחלקת המחקר והמידע של הכנסת.
יעקב מרגי: קיומה של חובה להוראת המקצוע – אוסטריה: גן חובה עד כיתה ד' משולב.
יעקב מרגי: זה לא בא בסל והמנהל רוצה לוקח, לא רוצה לא לוקח.
יעקב מרגי: איטליה: גן עד כיתה י"ב, משולב.
יעקב מרגי: אירלנד: גן חובה עד כיתה ו', משולב.
יעקב מרגי: אסטוניה - - -
<קריאה: מה זה משולב, אדוני יושב הראש?
יעקב מרגי: בתוך המערכת, זה משולב.
יעקב מרגי: האם החינוך התעבורתי הוא מקצוע נפרד או משולב במקצוע אחר.
יעקב מרגי: אסטוניה: אין חובה.
יעקב מרגי: בלגיה: אין חובה.
יעקב מרגי: אתה רואה, אנחנו מאוזנים, לא קוראים רק את ה-.
יעקב מרגי: בלגיה: גן עד כיתה י"ב משולב.
יעקב מרגי: בריטניה: אין חובה.
יעקב מרגי: גרמניה: כיתות א' עד ט' והיד עוד נטויה.
יעקב מרגי: אנחנו רואים שהרוב המכריע כבר מטמיע את זה בתוך מערכת החינוך.
יעקב מרגי: את הרשמים האלה כמובן תיקח - - -
<מקס אבירם: אני לא אגלה לך סוד אם אני אומר שזה יהיה גם האינטרס שלי שזה יהיה פה ככה ואנחנו עושים את כל הפעולות המתבקשות על מנת - - -
יעקב מרגי: אנחנו מאד שמחים לשמוע את הצהרתך.
יעקב מרגי: תסכם לנו.
<מקס אבירם: אז אני רוצה לומר עוד שני דברים.
<מקס אבירם: אחד, לגבי החינוך התעבורתי, אכן אנחנו הולכים להוריד את זה לכיתה י'.
<מקס אבירם: אכן אני מקווה מאד שהתקציב יהפוך להיות בבסיס התקציב ונוכל לעבוד בתכנון רב שנתי, כדי גם להתחיל בזמן ולסיים בזמן ולשלב לתוך זה את התיאוריה ואת הציון בבחינת הבגרות.
<מקס אבירם: והדבר הלא פחות חשוב, חבר הכנסת כהן, זה שאנחנו באמת באמת עובדים על לשדרג את כל ערכות הלימוד שלנו, במובן המתוקשב של המילה, במובן שלמשל לקחנו מחקר מאד מאד חדשני של אוניברסיטת בן גוריון, שמדבר על כך שילדים היום בגיל 16, אפשר לאמן אותם דרך לומדה מסוימת ודרך פעילויות מסוימות, לזהות סכנות באופן מתוקשב.
<מקס אבירם: לא צריך לרדת לכביש כדי לזהות את הסכנות האלה, וכך אנחנו בעצם מלמדים אותם להתחבר לתוך העניין הזה של הכביש, בצורה קצת יותר מוכנה ממה שהיה לפחות, כשאנחנו - - -
מאיר כהן: אני נכחתי, אני לא יודע אם זה של המשרד או שלכם, בתצוגה, ממש בהצגת תכלית מצוינת בדימונה, עם מכוניות, סימולציה.
מאיר כהן: זה שלכם?
מאיר כהן: סימולציות של התהפכות עם רכב ושל משקפיים שמדמים מצב של שכרות.
<מקס אבירם: אלה הדברים שאנחנו עושים היום, חבר הכנסת כהן.
<מקס אבירם: אני מוכן להזמין אותך ולהראות לך - - -
מאיר כהן: כן, אבל שוב, זה היה בשיתוף עם המשטרה, אבל זה וולונטרי.
מאיר כהן: זה לא דבר שכמו שאמר יושב הראש - - -
יעקב מרגי: מוטמע במערכת.
מאיר כהן: בדיקות שזה בילד אין בתוך - - -
<מקס אבירם: אני יכול להגיד לך אדוני - - -
מאיר כהן: זאת הצרה הגדולה שלנו.
<מקס אבירם: אני יכול להגיד לך אדוני, שבחלק לא מבוטל של בתי הספר במערכת החינוך היום, בגלל אותה דמות שסיפרתי עליה קודם – רכז הבטיחות בדרכים – יש המון פעילות שמתרחשת במערכת החינוך, ששואבת את כל הפעילויות האלה.
<מקס אבירם: עוד דבר אחד שחשוב מאד לציין.
<מקס אבירם: בכיתה י"א כבר למעלה מארבע שנים אנחנו מפעילים תכנית שנקראת סינימה דרייב.
<מקס אבירם: זו תכנית מתוקשבת, אינטר אקטיבית בשיתוף עם אור ירוק.
<מקס אבירם: אור ירוק פיתחו איזו שהיא תכנית, העבירו אותה אלינו.
<מקס אבירם: יש לי תקצוב ישיר מלשכת שר החינוך ומנכ"לית משרד החינוך של מיליון וחצי בשנה, שבה למעלה מ-80,000 תלמידים בכיתות י"א נחשפים לתכנית הזאת, והיא תכנית שעוסקת בהיבטים כאלה ואחרים של נהיגה.
<מקס אבירם: והדבר האחרון שאני רוצה לומר.
<מקס אבירם: הסיפור של ליקויי הבטיחות סביב בית ספר.
<מקס אבירם: חשוב מאד, כולם אומרים את זה.
<מקס אבירם: אני רוצה לומר את זה עוד פעם ולהדגיש.
<מקס אבירם: מרכז השלטון המקומי יש לו תפקיד מאד מאד מאד חשוב ביישום של הדברים שאנחנו רוצים לקיים סביב בית ספר.
<מקס אבירם: אנחנו למשל מפעילים דרך האגף תכנית שנקראת מעטפת הבטיחות.
<מקס אבירם: מעטפת הבטיחות באה, בקצרה, להסדיר את כל סיפור ההגעה והיציאה מבית ספר בבוקר ובצהריים.
<מקס אבירם: יחד עם נשק וסע, יחד עם משמרות הזה"ב, יחד עם הרכזים שלי והמורים שלי לבטיחות בדרכים, שמלמדים את הילדים שמגיעים ברגל את המסלול הבטוח מהבית לבית הספר וחזרה.
<מקס אבירם: יחד עם ההסעות, עם אגף ההסעות במשרד, שאנחנו מנסים להסדיר את כל הסיפור הזה, שלא יהיה כאוס, כי כיום בחלק לא מבוטל של בתי ספר יש המולה בבוקר וההמולה הזאת למזלנו לא נגמרת באסונות, אבל היא עלולה להסתיים באסונות, ואנחנו מנסים להסדיר את העניין הזה.
<מקס אבירם: תודה רבה.
יעקב מרגי: אני מודה לכל מי שהשתתף בדיון ותרם את חלקו לדיון.
יעקב מרגי: הוועדה נוזפת.
יעקב מרגי: גילוי נאות, מנהלת הוועדה כתבה - מביעה תמיהה ואני תיקנתי.
יעקב מרגי: הוועדה נוזפת על כך שמרכז השלטון המקומי נעדר מהדיון ולא מצא לנכון להשתתף בישיבה, וזו לא פעם ראשונה שהם נעדרים מדיונים חשובים, כשהם השושבינים של הנושא שבו הוועדה דנה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לקיים חינוך תעבורתי בכל כיתות י' במקום בכיתה י"א, כדי להשיב לבני הנוער ניסיון וחינוך תעבורתי במועד, כמתואם לחוק החדש המאפשר קבלת רישיון נהיגה בגיל 16 ותשעה חודשים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשטרת ישראל לאכוף את החוק החדש של אפס סובלנות לאלכוהול.
יעקב מרגי: יש לעצור נהגים צעירים עד גיל 24, גם אם בבדיקה מתגלה כמות קטנה ביותר של אלכוהול בדמם, מה גם שהחוק נחקק.
יעקב מרגי: צריך לבדוק למה זה לא מיושם.
יעקב מרגי: יש להתאים את הינשוף.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם זו הסיבה הטכנית, אבל יש להתאים את כל האמצעים הטכניים לחוק שחוקק.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת להגדיל את התקציבים לחינוך תעבורתי, כדי להגביר את המודעות לבטיחות בדרכים ולהקטין את מספר הנפגעים בתאונות הדרכים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת להגדיר פתרונות פיזיים סמוך לבתי הספר כמו המיזמים של נשק וסע, הפרדת נתיבים, גיזום שיחים, יצירת school zoen ועוד, כדי למנוע סכנות בהורדת התלמידים מההסעות.
יעקב מרגי: מצב החינוך התעבורתי חמור בכל הארץ, אך במיוחד במגזר הערבי.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת להגביר את החינוך התעבורתי במגזר הערבי.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת להחזיר את פרויקט ההסברה במגזר הערבי, כדי למנוע תאונות בעיקר בקרבת הבית והחצר.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לוודא נוכחות גבוהה של תלמידים בשיעורי חינוך תעבורתי בכיתות ה'.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת להגדיל תקציבים למשטרת ישראל, כדי שיוכלו למלא תפקידם כראוי וכנדרש.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למרכז השלטון המקומי לתקן את התיקונים הפיזיים הנדרשים בבתי הספר וסביבתם.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לאסור פתיחת בתי ספר, או לא לאשר פתיחת בית ספר אם סביבת בית הספר אינה בטוחה תעבורתית, כגון איסור אי מתן אישור פתיחת בית ספר אם אין לו אישור תקינות או בטיחות ממכבי אש.
יעקב מרגי: במידת הצורך הוועדה תעגן אישור כזה בחקיקה.
יעקב מרגי: הוועדה מקדמת בברכה את ההסכם המתגבש לשילוב החינוך התעבורתי כחלק מתעודת הבגרות.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 5 בינואר 2016, כ"ד בטבת תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום, פעילות ארגון 'שוברים שתיקה' נגד אזרחי ישראל וחיילי צה"ל, של חבר הכנסת פורר, חבר הכנסת יואב קיש וחבר הכנסת אחמד טיבי.
יעקב מרגי: סדר הדיון בוועדה, קודם כל חברי הכנסת המציעים, לאחר מכן ניכנס לנוהל הקבוע של חבר כנסת-אורח.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אלה דברי הפתיחה שלי, השיח הציבורי במדינת ישראל בשנים האחרונות הולך ומתחדד, הולך ומקצין, מצד אחד אנחנו חסידים גדולים של חופש הביטוי, לכן חופש הביטוי הוא לא רק כשנוח לאדם השומע לשמוע את מה שהוא שומע.
יעקב מרגי: גם אם זה מפוצץ לך את הבטן, הופך לך את המעיים, ואם היו ביטויים יותר קשים הייתי אומר - - - אני יכול לומר בצורה ברורה, אני בא לכאן לדיון לנהל אותו בידיים נקיות ואני אתן לכל צד לומר את דברו.
יעקב מרגי: אני חייב לומר בפתיח, הזמנו את ארגון 'שוברים שתיקה' לדיון פעם אחר פעם, לא הייתה תגובה.
יעקב מרגי: צר לי, אתמול בלילה, אני אקריא לכם את התגובה שהם כותבים לנו: 'כותרת נושא הוועדה לא משאירה מקום לספקות בנוגע למטרות הדיון ואנחנו לא מתכוונים להשתתף בדיונים שהם חלק - - -
מירב בן ארי: אז למה כל הדיון הזה?
מירב בן ארי: למה כל הדיון הזה, אם הם לא באים?
מירב בן ארי: לריב עם חברי כנסת אנחנו יכולים במליאה.
זהבה גלאון: תגידי, מה, הם עובדים אצלך?
יעקב מרגי: לא, זהבה, את לא מפריעה לי.
יעקב מרגי: זהבה, קריאה ראשונה.
מירב בן ארי: - - - מה זאת אומרת לא עובדים אצלי - - -
יעקב מרגי: מירב, את לא עוזרת לי.
יעקב מרגי: מירב, בדרך כלל את עוזרת לי - - -
מירב בן ארי: אז מה, לריב עוד פעם עם מרצ?
יעקב מרגי: מירב, את בדרך כלל עוזרת לי, עכשיו את מפריעה לי.
מירב בן ארי: אני תמיד עוזרת לך, אני גם יזמתי את הדיון בוועדת החינוך.
מירב בן ארי: כמו שאתה זוכר, אני הצעתי שזה יהיה בוועדת החינוך, אבל אני אומרת לך כחברה בוועדה ומציעה - - -
יעקב מרגי: אני לא צריך אותם בדיון כדי לנהל דיון.
מירב בן ארי: למה זה?
מירב בן ארי: זה בזבוז זמן
יעקב מרגי: מירב, אני לא צריך אותם.
דב חנין: אז לבטל את הדיון, בסדר.
יעקב מרגי: סליחה, חברי הכנסת.
יעקב מרגי: תקשיבו, שלא יהיה לכם ספק, אני אקיים את הדיון עד תומו.
יעקב מרגי: יש לי שלוש התראות לחבר כנסת.
יעקב מרגי: אני לא קורא בשם, אומר שם, פעם ראשונה, שם פעם שנייה, פעם שלישית יתכבדו חברי הכנסת וייצאו.
יעקב מרגי: אף אחד לא יפריע לי ולא יהיו קריאות ביניים.
יעקב מרגי: אני אומר את זה בפתיח של הדיון.
יעקב מרגי: זה אני וזה אופי הדיון בוועדת החינוך.
יעקב מרגי: אז אני מבקש, זו פעם אחרונה שהפריעו לי והפריעו למישהו בדיון כאן.
יעקב מרגי: צר לי, אני ממשיך לקרוא: 'אנחנו לא מתכוונים להשתתף בדיונים של חלק ממסע ההסתה כנגד חיילים ששברו שתיקה ומתנגדים לכיבוש'.
יעקב מרגי: ארגון כזה שמבזה את הכנסת, חושד בכנסת, לא משאיר מקום לספקות, אבל עם כל זאת אני אומר לכם, אנחנו נקיים כאן את הדיון, נשמע עדויות לכאן ולכאן ואנחנו נגיע היום לסיכום אחרי הדיון, ברוח הדברים שייאמרו כאן.
יעקב מרגי: ושוב, מצאתי לנכון לומר את זה כבר בפתיח כדי להבין איך ארגון שמתיימר לכאורה, לכאורה לטהר את האווירה במדינת ישראל, לטהר את צה"ל, לכאורה, עם כל המילים היפות, לא משאיר ספקות לגבי כנות כוונותיו והצהרותיו.
יעקב מרגי: ראשון חברי הכנסת המציעים, עודד פורר, נמצא?
עודד פורר: לימינך.
יעקב מרגי: בבקשה, עודד פורר.
יעקב מרגי: תשתדלו, רבותיי, שלוש דקות לחברי כנסת, שתי דקות לאורח.
עודד פורר: ראשית, אדוני יושב הראש, אין לי ספק שאם היו מזמינים את ארגון שוברים שתיקה לדיון בממשלת צרפת, דנמרק, בלגיה, גרמניה, הולנד, אירלנד - - -
מירב בן ארי: הם לא היו מפספסים.
עודד פורר: נורבגיה, ספרד, שוויץ, בריטניה, אין לי ספק שהם היו מוצאים את הזמן ומגיעים לדיון.
עודד פורר: בוודאי אם הוא היה עוסק גם בהכפשה של מדינת ישראל, וגם אולי היו מרוויחים על זה כסף, כי יכול להיות שגם חלק מתנאי המימון זה אם הם מגיעים לדיונים וכמה פעמים הם מצליחים להכפיש את מדינת ישראל.
זהבה גלאון: טוב, נו, שמענו.
יעקב מרגי: זהבה, חופש הביטוי.
עודד פורר: חופש הביטוי זה כנראה רק לצד שמאל, לא לצד ימין.
מירב בן ארי: זה ידוע.
מירב בן ארי: יש על זה מונופול.
זהבה גלאון: חופש השיסוי - - -
עודד פורר: בואו נדבר - - -
מיכל רוזין: - - - המתרגמת הסימולטנית.
מירב בן ארי: די, די.
יעקב מרגי: אני מבין שהמצלמה עובדת.
מירב בן ארי: זה ביזיון, זה ארגון - - -
מיכל רוזין: אבל, עודד, זה - - -
יעקב מרגי: מיכל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
עודד פורר: אולי הן גם רוצות לצאת, אולי בגלל זה - - -
יעקב מרגי: אז קראתי אותה, אל תעזרו לי.
תמר זנדברג: למה את מירב בן ארי אתה לא קורא?
יעקב מרגי: זה יהיה.
יעקב מרגי: תבחני אותי.
יעקב מרגי: בוא אני אתן לך עצה, כדי לבחון אותי - - -
מירב בן ארי: זה כמו - - -
יעקב מרגי: מירב, אני קורא אותך פעם ראשונה לסדר.
מירב בן ארי: בוא, בשביל תמי זנדברג.
יעקב מרגי: אני מבקש אותך, אני אתן לך עצה, תמיד - - -
מירב בן ארי: כמו בבית הספר, למה אתה לא אומר לה?
יעקב מרגי: יש פתגם שאומר, פזיז יש לו חצי מנדט.
יעקב מרגי: חצי לסוף תשפטי אותי.
יעקב מרגי: בבקשה, אף אחד לא מפריע לעודד פורר.
ענת ברקו: אבל יש - - -
יעקב מרגי: ענת, תודה.
עודד פורר: בואו נדבר שנייה על מה מוסרים לנו ומספרים לנו כל הזמן שהארגון הזה עושה.
עודד פורר: אז בואו נתחיל שנייה מנושא טוהר הנשק.
עודד פורר: אני חושב שמדינת ישראל יכולה להיות - - -
יעקב מרגי: גם את מפריעה לי?
עודד פורר: אני חושב שמדינת ישראל יכולה להיות מופת גם בהתייחסות שלה לטוהר הנשק, לאורך כל שנות קיומה, ממלחמת העצמאות, והיכולת שלנו לתחקר את עצמנו ולבדוק את עצמנו ונעשו דברים שהם לא ראויים בחלק מהמקרים, והדברים האלה טופלו, מטופלים ויטופלו.
עודד פורר: אני חושב שכל מי שיבוא ויתריע יש מקום לשמוע את ההתרעות שלו ויש מקום לבוא ולבקר ולראות.