GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אריק, תודה.
יעקב מרגי: רבותי, אני מניח את התשתית לדיון.
יעקב מרגי: תנו לי להניח את התשתית.
יעקב מרגי: נציג "שמעיה", תציג את עצמך.
יעקב מרגי: מי אתם, מה אתם עושים, וכנ"ל מקורות מימון.
<שמעון לוי: אנחנו "שמעיה".
<שמעון לוי: "שמעיה" נותנים טיפול לילדים מגיל אפס כשמתגלה שילד לא שומע, כשבית-החולים מגלה שהוא לא עבר את הסינון, אחר-כך עושים לו את בדיקת BERA.
<שמעון לוי: מהמגזר הדתי והחרדי מגיעים אלינו.
<שמעון לוי: יש לנו מעונות יום שיקומיים, יש לנו גנים, יש מרכז למידה שממומן על-ידי משרד החינוך.
<שמעון לוי: הילדים שבמוכר שאינו רשמי נמצאים אלינו, אם זה - - - אם זה חינוך עצמאי, או ילדי פטור.
יעקב מרגי: מהו אופי הפעילות?
<שמעון לוי: אופי הפעילות – אנחנו נותנים שם גם למידה, קלינאית תקשורת, יש לנו מורים ומורות, ויש לנו הווי פעילותי, חברתי, מאוד חזק, שפועל כל ימות השבוע, וכל ילד שהוא לקוי שמיעה יכול לבוא.
קארין אלהרר: כמה ילדים יש אצלכם?
<שמעון לוי: אנחנו יושבים בארבעה מקומות: בבני-ברק יש לנו 75 ילדים, באילת 25 ילדים, בטבריה 12 ילדים, ובצפת בערך 18 ילדים.
יעקב מרגי: ומקורות המימון?
<שמעון לוי: אנחנו ממומנים על-ידי משרד החינוך, כל ילד 2.7, כשבמקומות אחרים אולי יש עדיין קצת יותר ממני.
<שמעון לוי: ממשרד הרווחה יש לי הועדות, וגם תקציב שאני מקבל תמיכה קיבלתי 380,000 שקל השנה במבחן תמיכה.
<שמעון לוי: בחלק אני ממומן על-ידי משרד בריאות, הוא נותן לי תמיכה לטיפולים שלי.
יעקב מרגי: אתם נותנים גם טיפולים ממש?
<שמעון ל וי: כן.
<שמעון ל וי: וחלק זה הקהילה – אנחנו יושבים בארצות-הברית, בחוץ-לארץ.
<שמעון ל וי: אנחנו עושים שנורר בקהילה.
<שמעון ל וי: בערך יותר מחצי אנחנו מביאים ממקורות מחוץ, מעבר למה שאנחנו מקבלים ממשרדי ממשלה.
יעקב מרגי: משרד החינוך או משרד הרווחה, מי רוצה להתחיל?
יעקב מרגי: משרד החינוך, תני לנו את הסקירה של הטיפול בכלל במערכת החינוך.
<רחלי אברמזון: אני רחלי אברמזון, מנהלת האגף לחינוך מיוחד, נעים מאוד.
<רחלי אברמזון: אני, קודם כל, מצטרפת לברכות על קיום הדיון המשמעותי הזה.
<רחלי אברמזון: אני חושבת שאתה, אדוני היושב-ראש, סימנת לקדם את נושא הצרכים המיוחדים ואת נושא החינוך המיוחד, אז זה עוד דיון בשרשרת הנושאים שאנחנו נפגשים בהם והוא משמעותי וחשוב.
<רחלי אברמזון: אני גם רוצה להביע הערכה על הפעילות שעמותת "שמע" עושה עבור הילדים כבדי השמיעה, התלמידים שלנו.
<רחלי אברמזון: יחד עם זה, אני רוצה להדגיש ולומר שאנחנו מדברים על פעילות העשרה שנתמכת על-ידי משרד חינוך מתום יום הלימודים, ואת רוב הטיפולים ואת רוב ההנחיה וההדרכה אנחנו עושים במוסדות החינוך במערכת.
<רחלי אברמזון: ולכן תרשו לי, בבקשה, לפני שאנחנו נדבר על כמה אנחנו תומכים ב"שמע", ומה אנחנו מעבירים לעמותות גם באמצעות משרד הרווחה וגם לא באמצעותו, להציג ולאפשר לשולמית כהן שהיא המפקחת הממונה על לקויות חושים באגף, לספר מה מערכת חינוך עושה עבור הילדים, כי אני חושבת שזה מאוד חשוב.
<שולמית כהן: במערכת החינוך לומדים כ-3,600 תלמידים בכיתות השילוב, וכ-2,300 תלמידים במסגרות חינוך מיוחד ייעודיות.
<שולמית כהן: כשאני מדברת על ייעודיות אני מתכוונת לכיתות חינוך מיוחד לילדים עם לקות בשמיעה, שכל ילדי הכיתה הם ילדים שהם לקויי שמיעה ולומדים יחד.
דב חנין: שני המספרים מתייחסים רק ללקויי השמיעה?
<שולמית כהן: כן, אנחנו מדברים רק על לקויי שמיעה.
<שולמית כהן: כמובן שהמשאבים שניתנים לילדים שהם משולבים הם קצת שונים בהשוואה למשאבים שניתנים לילדים שלומדים בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: במסגרות ייעודיות.
<שולמית כהן: כן, במסגרות הייעודיות.
קארין אלהרר: מה מקבל ילד משולב עם לקות שמיעה?
<שולמית כהן: ילד משולב מקבל שש פעמים במהלך הקריירה החינוכית שלו הנגשת כיתה.
<שולמית כהן: רק לסבר את האוזן, זה 30,000 שקל להנגשת כיתה.
קארין אלהרר: שולמית, אני אגיד לך למה אני עוצרת אותך.
קארין אלהרר: הנגשת כיתה – יש עם זה הררי בעיות, בנושא של הטיימינג של הנגשת הכיתה.
קארין אלהרר: אבל אני אשמח לדעת לפני כן מה הוא מקבל בפועל.
קארין אלהרר: הגיע תלמיד, הכיתה הונגשה, ומה הוא זכאי?
<שולמית כהן: אז קודם כל הוא זכאי לאנשי מקצוע שמגיעים אליו לבית-הספר ונותנים לו טיפולים.
קארין אלהרר: איזה סוג של טיפולים?
<שולמית כהן: טיפולים שמתאימים ללקות שלו – זה אימוני שמיעה, זה לעקוף את הלקות, להתמודד עם תוכנית הלימודים - - -
קארין אלהרר: איזה מקצוע פרא-רפואי זה, אימוני שמיעה?
<שולמית כהן: אימוני שמיעה זה יכול להיות או קלינאית תקשורת או מורת שפה.
<שולמית כהן: אלה שתי הפונקציות.
קארין אלהרר: כל ילד בשילוב מקבל גם קלינאית תקשורת או מורת שפה?
<שולמית כהן: כל הילדים בגני הילדים מקבלים קלינאית תקשורת, כל הילדים בבתי-הספר מקבלים מורת שפה.
<שולמית כהן: הרי המחסור בקלינאיות תקשורת ידוע לכולם, זה לא חדש.
<שולמית כהן: וכדי לתת למקסימום ילדים לקבל קלינאית תקשורת, הם מוזמנים אחר-הצהריים ובשעות הצהריים למרכזי "שמע", שם אפשר לתת למספר גדול יותר של ילדים טיפולים באופן פרטני, כדי לא לתת לקלינאית תקשורת לבזבז זמן במעבר מבית-ספר לבית-ספר.
<שולמית כהן: כל ילדי החינוך המיוחד, כולם מקבלים קלינאיות תקשורת.
<שולמית כהן: זה ברור.
<שולמית כהן: כשאנחנו מדברים על מי שלא מקבל קלינאית תקשורת – זה אותם ילדים שלומדים בכיתות השילוב, שאפשר לתת איזושהי חלופה לקלינאית התקשורת.
<שולמית כהן: זה משהו חשוב.
קארין אלהרר: איזו חלופה נותנים?
<שולמית כהן: מורת שפה.
<שולמית כהן: כמובן שבית-הספר שבו הילד לומד מקבל הדרכה מהמורים שמגיעים אליו, מהמורים של המרכז הטיפולי שלנו, מדריכים את בית-הספר גם לגבי אופן ההתייחסות לילד, איך לשלב את הילד, איך להתמודד עם הקושי שלו.
יעקב מרגי: אין ספק שאנחנו זקוקים עדיין לאותם תגבורים במרכזי "שמע".
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את זה.
<שולמית כהן: רחלי, מנהלת האגף, פתחה ואמרה שהיא מעריכה ומוקירה את "שמע".
קארין אלהרר: אבל חשוב להבין – גם לגישתכם, יש הכרח בקיומו של מרכז אחר-הצהריים?
<שולמית כהן: אנחנו חושבים שזה נכון מאוד שילדים לקויי השמיעה ייפגשו אחר-הצהריים.
<שולמית כהן: עוד דבר אחד, רק משפט אחד - - -
יעקב מרגי: אל תתחייבי על משפט אחד.
<שולמית כהן: לא, התכוונתי נושא אחד.
<שולמית כהן: אתה צודק.
<שולמית כהן: מאחר שאנחנו חושבים שהפעילות של הצהריים, המפגש עם קבוצת השווים, חשובה מאוד לילדים, אנחנו תומכים בעמותה.
<שולמית כהן: קודם כל, כל המורות החיילות ובנות השירות לאומי – המורות שלנו, של משרד החינוך – עובדות בפעילויות של המרכזים הטיפוליים.
<שולמית כהן: חלק אנחנו גם מסייעים בשעות הוראה.
<אריק מאיר: אני שמח לשמוע את מה שאמרה המפקחת עכשיו, כי עד לפני חודשיים אותה מפקחת הודיעה – לא הודיעה לי, אלא דרך אחת המורות קיבלתי הוראה שכל המורות עוזבות לאלתר את עמותת "שמע", כי המפקחת נתנה הנחיה שזה לא חוקי.
יעקב מרגי: תעצור פה, נשמע את התשובה.
<רחלי אברמזון: אריק, סליחה, בוא נדייק.
יעקב מרגי: אריק, אצלי בוועדה לא מדברים עם אצבע.
יעקב מרגי: תן לה להגיב.
יעקב מרגי: אמרת טענה, ואפשרת לך בגלל שהיא חשובה.
<רחלי אברמזון: אני רוצה, בבקשה, לדייק.
<רחלי אברמזון: מרכזי "שמע" יושבים בכפוף או יחד, במקרה זה בתל-אביב, באותו מקום שממוקם המרכז הטיפולי של משרד החינוך.
<רחלי אברמזון: במרכז הזה עובדות מורות שהן מורות עובדות מדינה.
<רחלי אברמזון: עובדות מדינה אינן יכולות לעבוד במקביל גם בעמותה.
<רחלי אברמזון: מה שקרה במהלך השנים, ואתם יודעים, לפעמים מגלים דברים בדיעבד, הסתבר שהמורות אלה – אני מדברת על מורות, אני לא מדברת על המורות החיילות – מורות חיילות ובנות שירות לאומי עובדות ונמצאות שם בכל מסגרת.
<רחלי אברמזון: ולכן כשנודע לנו הדבר, ביקשנו הפסקה מיידית, לאלתר, כיוון שזה נוהל לא תקין.
<רחלי אברמזון: יחד עם זאת, לאחר בדיקה, לפנים משורת הדין, אפשרנו להמשיך את הפעילות כדי לא לקטוע את הרצף, ואנחנו נבחן מחדש את ההעסקה, אם היא יכולה להימשך או לא.
יעקב מרגי: אני מודה לך על ההודעה האחרונה.
יעקב מרגי: משרד הרווחה, תתמקדי לי, לא על אופי הטיפול ואופי השירות.
יעקב מרגי: לא אכפת לי שתתני משפט אחד-שניים.
יעקב מרגי: בסוף אני רוצה לדעת מה קרה למבחני תמיכה, מה קרה לתקנה התקציבית של התמיכה, הגודל שלה בשנים האחרונות.
יעקב מרגי: ואני כן ארצה לשמוע כמה גופים פועלים בזה.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים את "שמע" ו"שמעיה", ויכול להיות שישנם עוד.
יעקב מרגי: אם הבנתי טוב, המימון של אותה תמיכה היא מכספי משרד החינוך – אם משרד החינוך מוצא לנכון שיש בזה חשיבות וצריך לתמוך בפעולה כזו, למה משרד החינוך לא מפרסם את מבחני תמיכה?
קארין אלהרר: רגע, אדוני.
קארין אלהרר: יכול להיות שפספסתי.
קארין אלהרר: אתם אמרתם בכמה אתם תומכים?
קארין אלהרר: או אתם תומכים רק במורות?
יעקב מרגי: מיליון ומשהו.
<רחלי אברמזון: אנחנו מעבירים 1.3 מיליון ש"ח למשרד רווחה, לתמיכה בעמותות לקויי שמיעה.
<רחלי אברמזון: ואז משרד הרווחה יוכל - - -
יעקב מרגי: רחלי, אני לא יודע אם את מכירה את המגבלות – למה הפרוצדורה הזו עובדת?
יעקב מרגי: יש לכם מניעה?
<שולמית כהן: אני אסביר.
<שולמית כהן: משרד משפטים הוציא איזושהי הנחיה, אני לא יודעת איזה משרד.
<שולמית כהן: אבל בעבר עמותות קיבלו מהמשרד הזה, מהמשרד הזה ומהמשרד הזה, ואז הוחלט - - -
יעקב מרגי: כדי למנוע כפל תמיכות?
<שולמית כהן: בדיוק.
<שולמית כהן: ואז הוחלט שכל עמותה תקבל ממשרד אחד.
<שולמית כהן: ואז היה צריך להעביר אליהם כסף כדי שהם ייתנו את הכספים של משרד החינוך ואת הכספים שלהם, שזה ייצא ממקור אחד, כדי שתהיה שליטה על העברת הכספים.
קארין אלהרר: וה-1.3 מיליון זה לכל העמותות?
<שולמית כהן: לכל עמותות לקויי השמיעה.
קארין אלהרר: ואתן יודעות להגיד כמה מזה אמור לעבור ל"שמע"?
<שולמית כהן: כן, לפי המבחן.
יעקב מרגי: בבקשה, משרד הרווחה, תני לנו סקירה על כל סוגיית התמיכה.
<גלית גבע: אנחנו נחלק את זה בינינו.
יעקב מרגי: אני אתן לכם את חופש הפעולה ביניכם.
<גלית גבע: אני גלית גבע, מנהלת השירות לשיקום בקהילה במשרד הרווחה.
<גלית גבע: שלוש שנים.
<גלית גבע: אני רוצה לפתוח ולומר שמשרד הרווחה מפעיל מערך שירותים, השירות לשיקום בקהילה, מגיל לידה עד גיל זקנה, כשחלק אינטגרלי מאוכלוסיית היעד שמקבלת את השירותים, זו אוכלוסיית החירשים וכבדי השמיעה.
<גלית גבע: אני מדברת על שירותים, כמו שהרב לוי דיבר כאן, ממעונות יום שיקומיים שנותנים מענה – ואם אתמקד אך ורק באוכלוסיית החירשים וכבדי השמיעה, נכון להיום יש לנו כשמונה מעונות יום שיקומיים ייעודיים רק לאוכלוסיית פעוטות חירשים וכבדי שמיעה.
<גלית גבע: אנחנו מדברים גם על שילוב, שילוב ברמה פרטנית, שילוב ברמה קבוצתית, במעונות יום רגילים.
יעקב מרגי: שלא במגזר החרדי, מי מפעיל את המעונות?
<גלית גבע: גם יש לנו מעונות.
<גלית גבע: יש לנו את מיח"א, יש לנו עוד ארגונים אחרים,לא רק ארגונים חרדיים.
<גלית גבע: אנחנו עובדים היום קרוב ל-10 עמותות, שמונה צבועות רק לטיפול בחירשים וכבדי שמיעה, אבל ישנן עמותות נוספות, ויש מי שנבחר על-פי מכרז בהתאם לקריטריונים ולניסיון שהוא מציג, באופן חופשי ושוויוני.
<גלית גבע: בנוסף לזה יש את מערך השירותים כמו שצוין כאן, של מועדוניות.
<גלית גבע: אנחנו מדברים גם על מועדוניות שיקומיות וגם על מרכזי נוער.
<גלית גבע: אנחנו עושים פילוח של חטיבות גיל, מגיל שלוש עד שש שנים.
<גלית גבע: לאחר מכן אנחנו מתייחסים לקבוצת אוכלוסייה 6 עד 14, 14 עד 21, או 18 ומעלה.
<גלית גבע: וגם התוכניות נמצאות בהתאם.
<גלית גבע: עמותת "שמע" – אחד התהליכים שעשינו מבחינת מועדוניות שיקומיות, רק לסבר את האוזן, כיום ישנן כ-105 מועדוניות שיקומיות ברחבי הארץ בפריסה ארצית, שנותנות מענה ללמעלה מ-1,500 ילדים, קרוב ל-2,000 ילדים ובני-נוער, והיד כאן נטויה, והולכות להיפתח גם השנה, ולאחרונה פתחנו מועדונית חדשה נוספת עם "שמעיה".
יעקב מרגי: תוכלי לומר לי אם המגמה של המוגבלות הזאת ביילודים היא בירידה או עלייה.
<גלית גבע: זה משרד הבריאות יכול לתת.
<גלית גבע: מבחינת השירות שלנו, אנחנו במגמה של הרחבת המענים - - -
יעקב מרגי: זה בגלל המודעות, לא בגלל גודל - - -
<גלית גבע: גם בגלל המודעות והאיתור של האוכלוסייה והמודעות של הציבור, וגם שלנו כמשרדי ממשלה והקצאת תקציבים שגייסנו, תקציבים ייעודיים לאוכלוסיית החירשים וכבדי השמיעה.
יעקב מרגי: יש לכם פעילות במגזר הערבי ובמגזר הבדואי?
<גלית גבע: כמובן.
<גלית גבע: זו פעילות רב-מגזרית.
<גלית גבע: לפני שנה גם גייסנו מפקחת ייעודית לנושא של החירשים וכבדי השמיעה, על-מנת למנף את השירותים.
<גלית גבע: ואנחנו יכולים לראות, אם אנחנו מסתכלים על פריסת השירותים הארצית, מינוף מאוד משמעותי של השירותים בקהילה לאוכלוסייה.
<גלית גבע: לגבי עמותת "שמע" – אנחנו מאוד מעריכים ומוקירים, שנים המשרד עבד איתה, עוד כשהיה יושב-ראש בשם זבולון.
<גלית גבע: היתה עבודה מאוד יפה, והם עמותה שיכולנו לראות בה כחלוץ של הרבה תוכניות, בעיקר לנוער, כל הנושא של הכנה לשירות צבאי משמעותי וכולי.
<גלית גבע: בשנים אחרונות העמותה נקלעה להרבה קשיים ברמת התנהלות, ברמת מנכ"לים שהתחלפו חדשות לבקרים, והיום אנחנו נמצאים במקום, גם בעבודה שלנו מול העמותה, של ניסיון, קודם כל, להבהיר איפה המשרד עומד.
<גלית גבע: מבחינת המשרד היום, כל המכרזים לשירותים בקהילה עברו לרשויות המקומיות.
<גלית גבע: הרשות המקומית היא הגורם שמוציא את המכרז, והמדינה על סמך ייפוי כוח או התקשרות ישירה שלנו עם הרשות, אנחנו מעבירים את התקציבים שלנו באמצעות הרשות, ועושים את הבקרה וכולי.
יעקב מרגי: גלית, אנחנו יודעים שמשרד החינוך מעביר לכם 1.3 מיליון לטובת אותו מבחן תמיכה.
יעקב מרגי: כמה משרד הרווחה שם?
יעקב מרגי: כמה הסך-הכול בתקנה הזאת?
<גלית גבע: בנוסף לתמיכות - - -
קארין אלהרר: לא, בנוסף ל-1.3 מיליון.
<גלית גבע: ה-1.3 מיליון לא מהתמיכה.
יעקב מרגי: גלית, לנו אין ספק שהמשרד עושה מעבר.
אילן גילאון: מהו התקציב שיושב אצלכם, כולל ה-1.3 מיליון, לייעוד הזה?
<גלית גבע: זה בדיוק המשפט הבא שרציתי לומר.
יעקב מרגי: אל"ף, אנחנו ערים ומודעים לכל הפעילות.
יעקב מרגי: כרגע נושא הדיון הוא התמיכה באותן עמותת, באותם גופים, שבאים לעזרת השם בגיבורים, לאלה שצריכים ורוצים להתמודד עם המגבלה וזכאים כשהם רוצים.
<אורנה יוגב: שמי אורנה יוגב, אני סגנית מנהל אגף השיקום, ואני מוכרחה להתחיל בנימה אישית.
<אורנה יוגב: התלבטתי אם להגיד או לא, אבל אני אגיד.
יעקב מרגי: חופשי.
<אורנה יוגב: "שמע" מאוד יקר לי בהיבט אישי.
אילן גילאון: טוב שלא בהיבט כספי.
<אורנה יוגב: אולי אנשי "שמע" לא יודעים.
<אורנה יוגב: אני כילדה ביליתי שעות רבות וימים ארוכים ב"שמע", בגלל שמי שהיתה בזמנו מנכ"לית "שמע" ממש היתה דודה שלי.
<קריאה: אהובה מגן, זיכרונה לברכה.
<אורנה יוגב: נכון.
<אורנה יוגב: ואני אומרת את זה בהיבט אישי, כי תבינו שאנחנו גרנו אחד ליד השני, ואני גדלתי ב"שמע".
יעקב מרגי: זה טוב הנימה האישית, אבל אני לא אוהב דיונים שבאים בעמדת התגוננות.
יעקב מרגי: אנחנו באנו ללמוד.
יעקב מרגי: יכול להיות שבסוף, במסקנה, נסיק מסקנות אחרות ממה שאתם חשים, אבל בואי נראה.
יעקב מרגי: תנו לנו את הנתונים.
<אורנה יוגב: לא התגוננות בכלל - - -
אילן גילאון: "הארגון הזה מאוד יקר לי" עולה לי המון כסף.
<אורנה יוגב: לא, לא.
<אורנה יוגב: ממש לא.
<אורנה יוגב: תראו, יכולתי לא להגיד, יכולתי לא להגיד - - -
יעקב מרגי: אורנה, אני מעריך את הכּנות.
<אורנה יוגב: מבחינת התמיכות, משרד החינוך, התקציב שעומד הוא כמו שנאמר 1.3 מיליון וקצת.
<אורנה יוגב: השנה קיבלנו רק מיליון ו-180 בגלל שלא היה תקציב, לא הועבר כל הסכום ולא יכולנו להתחייב עליו.
<אורנה יוגב: בנוסף לזה, התקציב שלנו כמשרד נוסף למה שמשרד החינוך מעביר, עומד על עוד 600,000 אלף.
<אורנה יוגב: זאת אומרת, השנה היה מיליון ו-950 אלף שקל.
יעקב מרגי: כשני מיליון ש"ח מיועדים לתקנת תמיכה הזו.
<אורנה יוגב: אותו סכום היה גם בשנה שעברה.
יעקב מרגי: כמה גופים נתמכים מאותה תקנה?
<אורנה יוגב: 12 גופים הגישו בקשות לתמיכה מאותו תקציב.
יעקב מרגי: התחלת בנימה אישית, תנו לי להמשיך בנימה אישית.
יעקב מרגי: אני הגעתי לכהן כשר, מצאתי במשרד שלי מבחן תמיכה שמתאים לגוף אחד במדינה.
יעקב מרגי: קבעו לו את הגובה, את רוחב המותניים.
יעקב מרגי: נאבקתי עם הגורמים.
יעקב מרגי: אמרתי: לא יקום.
יעקב מרגי: אם לא יהיו גופים אחרים שיוכלו להצטרף למבחן תמיכה הזה, אני אחסל את התקנה.
יעקב מרגי: והצלחתי.
יעקב מרגי: אומנם עדיין בקושי נכנסו עוד שני גופים.
יעקב מרגי: אבל אין ספק ש-12 גופים, זה מראה על שקיפות.
יעקב מרגי: קדימה, תמשיכי את הסקירה שלך.
<אורנה יוגב: אז יש 12 גופים שהגישו בקשת תמיכה, הסכום נשאר פחות או יותר אותו דבר, פחות או יותר בסכום של שני מיליון שקל.
<אורנה יוגב: לא השתנה הסכום משנה שעברה.
יעקב מרגי: כמה שנים זה לא השתנה?
<אורנה יוגב: לא הלכתי אחורה, אבל אפשר לתת את הנתונים האלה.
<אורנה יוגב: זה לא בעיה.
יעקב מרגי: זה כמעט סטטי בחמש השנים האחרונות.
<אורנה יוגב: הסכומים הם פחות או יותר אותם סכומים.
<אורנה יוגב: אין לנו תוספות על הסכומים אלה.
קארין אלהרר: אדוני, אני מתנצלת מראש.
קארין אלהרר: אני צריכה לצאת לדיון שאני מנהלת, אז אני לא יכולה להיעדר.
קארין אלהרר: כדי שאני אצא בנחת, תאמרו לי כמה כסף מועבר כתמיכה ל"שמע".
<אורנה יוגב: מבחינת מבחן התמיכה, לפי 3א, מבחן התמיכה בכלל, הסכום שהשנה אושר ל"שמע" היה 401,016 ש"ח לשנת התקציב 2015.
יעקב מרגי: אתם כבר עשיתם ועדת תמיכות?
<אורנה יוגב: בוודאי שעשינו, בתחילת השנה.
<אורנה יוגב: תמיד בתחילת שנה יש ועדה.
<אורנה יוגב: עשינו וחיכינו לתקציב.
<אורנה יוגב: נכון שהיה אפשר, עד שקיבלנו את האישור, לשלם את ה-75%.
<אורנה יוגב: עד שקיבלנו את האישור הזה חשבנו שזה לא נכון לתת את ה-75% ממה שאושר אז, וניתן את מה שאושר השנה.
<אורנה יוגב: ואכן בספטמבר הועבר ל"שמע" סכום של חצי מגובה תמיכה, על-פי דוח הביצוע שהם הגישו.
<אורנה יוגב: לאחרונה קיבלנו דוח ביצוע חדש, העברנו את מלוא הסכום לתשלום, זה היה פחות או יותר 200 אלף.
<אריק מאיר: 135 אלף שקל.
<אורנה יוגב: אני אומרת לפי מה שאתם הגשתם את דוחות הביצוע, זה מה שהוגש.
<אורנה יוגב: אני רוצה עוד משפט אחד לומר: הסכום הזה, של ה-401,000 הוא הסכום הגבוה ביותר שניתן לתמיכה.
יעקב מרגי: תיארתי לעצמי, אם 12 גופים נתמכים ושני מיליון ש"ח.
<אורנה יוגב: בדיוק.
<גלית גבע: בנוסף לזה, חשוב לציין שמעבר לתמיכות יש תקציבים שמועברים מהמשרד לעמותה על פעילות, בהועדות.
יעקב מרגי: הוא לא צריך להתנצל על זה, כי על זה הוא מבצע עבודה.
<גלית גבע: בסדר, אבל אנחנו מדברים על קרוב למיליון שקל.
קארין אלהרר: גלית ואורנה, ברור שאם יש סכום כסף בערכים מוחלטים צריך לחלק אותו.
קארין אלהרר: דרך אגב, יכול להיות שהסכום שנמצא בהועדות הוא בכלל לא קרוב למתן מענים.
יעקב מרגי: ההועדות זה משהו אחר.
<גלית גבע: ההועדות זה על תקציב שוטף.
קארין אלהרר: אבל אם הייתם אומרים, גם נציגי הרווחה וגם נציגי החינוך, שמדובר בעמותה זניחה, עושה דבר או שניים, אנחנו לא לגמרי בטוחים מה בדיוק, אז הייתי אומרת - - -
<קריאה: אבל היא לא העמותה היחידה.
<רחלי אברמזון: יש גם את "שמעיה", ויש את גם "מיח"א".
<גלית גבע: יש לנו עוד עמותות שאנחנו מחויבים, שעושות פעילויות מאוד יפות.
קארין אלהרר: עולם העמותות זה תמיד פעילויות יפות.
קארין אלהרר: במיוחד בתחום של מוגבלויות כולם עושים פעילות.
קארין אלהרר: אבל יש גם נפח עבודה לכל עמותה, וצריך לקחת גם את זה בחשבון.
<קריאה: זה נלקח בחשבון.
<גלית גבע: הכול נלקח בחשבון וחשוב לדייק - - -
יעקב מרגי: אבל אני עדיין מתמקד במבחן התמיכה.
יעקב מרגי: הועדות זה דיון אחר.
<גלית גבע: אבל זה תקציב שמועבר, ואם אנחנו מדברים על שוטף, באופן שוטף, אנחנו מדברים על תקציב מכובד.
יעקב מרגי: גלית, אני נוטה להאמין שכשמשרד ממשלתי נותן הועדות, זה פעילות שהוא צריך לבצע והוא מבצע את זה באמצעות גופים.
יעקב מרגי: לכן זה לא לדיון כרגע.
יעקב מרגי: לגבי תמחור של זה, כן זה אחד על אחד, לא אחד על אחד.
יעקב מרגי: כאן יש מבחן תמיכה על המְעבר, על הבלתי-פורמלי.
יעקב מרגי: כולנו מכירים בצורך הזה, בתמיכה הזו, בתוספת הזו, לאותה אוכלוסיית יעד.
יעקב מרגי: וכאן צריך לבחון אם מבחן התמיכה הוא ריאלי והוגן כלפי כל הגופים.
יעקב מרגי: צריך לבדוק את מבחני תמיכה, תעשו את זה מדי פעם.
יעקב מרגי: תאמינו לי, כשר, כמי שהיה גם שם, זה טוב לרענן מדי פעם, לערבב את הקופסה, התאים לא נרדמים, זה מחיה.
יעקב מרגי: צריך לבדוק כי דברים משתנים.
יעקב מרגי: ולצערי הרב, בשירות המדינה יש לפעמים תקנות שאף אחד לא רוצה לגעת, כי אחר-כך היועץ המשפטי הופך להיות שותף ותוקע את זה הרבה זמן.
יעקב מרגי: אבל אפשר לבדוק.
יעקב מרגי: אולי בדרך הזאת שאנחנו לא בודקים, גורמים נזק.
יעקב מרגי: אולי יש גופים לא רלוונטיים, יכול להיות ש"שמע" עושה פעילות מְעבר, והוא מקבל שלא ביחס השווה לגופים אחרים שכבר לא עושים את אותה תרומה לחברה.
יעקב מרגי: צריך לבחון את מבחני התמיכה.
יעקב מרגי: כמו: מי ישפוט את השופטים, מי יבקר את המבקרים, לבחון את מבחני תמיכה.
יעקב מרגי: אז אני מבקש שתבחנו אותם.
<גלית גבע: עודכנו לפני שנתיים.
<אורנה יוגב: המבחנים עודכנו לפני שנתיים, והשנה אנחנו עושים עדכון למבחן - - -
יעקב מרגי: אז כיוונתי לדעת גדולות.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מרב מיכאלי, עוד תנזוף בי.
יעקב מרגי: אז אני אומר, כיוונתי לדעת גדולות, אדרבה.
יעקב מרגי: וצריך לבחון, אולי שני מיליון ש"ח לא מספיקים, ושני משרדים - - -
<אורנה יוגב: אנחנו נשמח לעוד תקציב.
יעקב מרגי: אני לא אוהב שמפריעים לי, כי זה מנתק אותי.
יעקב מרגי: אני עם מוגבלות.
יעקב מרגי: כולנו עם מוגבלות.
יעקב מרגי: איך אתה אומר, אילן?
אילן גילאון: או מוגבל או נשא מוגבלות, או יהיה מוגבל – כולנו על הספקטרום.
יעקב מרגי: לכן אני לא אוהב שמפריעים לי.
יעקב מרגי: זה לא בגלל האגו.
יעקב מרגי: זה שני משרדים שבחמש השנים אחרונות – מתוך ידיעה, הייתי חבר ממשלה בחלק מהתקופה בסוף כהונתי כשר – שני משרדים שתוקצבו וגדל תקציבם בשנים האלה.
יעקב מרגי: לכן, אם לא ביחס ישר או ביחס שווה, צריך לעדכן את הסכום, כי תמיכה שנשארת חמש שנים במקום דרוך, זה נסיגה.
יעקב מרגי: אין במקום דרוך.
יעקב מרגי: אם לא מתקדמים, זו נסיגה, כי גם השירותים מתקדמים, העלויות, יש עדכונים.
יעקב מרגי: לכן צריך לעדכן את הסכום, ואני אקרא בסיכום לשרים הנוגעים בדבר לשקול את הגדלת הסכום.
יעקב מרגי: כל עוד הנר דולק, עוד ניתן לתקן.
יעקב מרגי: עד 31 בדצמבר, מה שהשר ייקח מתקנה לא מנוצלת וישפוך לתוך המשפך הזה של אותו - - - זה פרקטיקה מקצועית.
יעקב מרגי: מה שתשפכו, ילך באותו יחס לכל העמותות, ועדיין ניתן לתקן.
יעקב מרגי: כל עוד הנר דולק, עד ה-31 בדצמבר, עוד ניתן לתקן.
אילן גילאון: מרגי, שלא יצא שהילדים לא ידברו.
יעקב מרגי: מיד אחרי משרד הבריאות.
יעקב מרגי: אני רוצה לראות אם אתם חיוניים בכלל, כל הגופים האלה.
יעקב מרגי: הם העדות הכי נאמנה שלנו.
יעקב מרגי: תני לנו קצת רקע, מה קורה בחברה ישראלית בתחום הזה.
<אורלי הרצברג: שמי ד"ר אורלי הרצברג, ואני קלינאית תקשורת ארצית במשרד הבריאות: משרד הבריאות לא צריך להתבייש לגמרי במה שהוא עושה למען לקויי שמיעה, ואני אתחיל בנושא מאוד-מאוד חשוב של האיתור בגיל המוקדם.
<אורלי הרצברג: יש לנו במדינת ישראל מערכת - - -
יעקב מרגי: עלית לקומה ב' לפני קומה א'.
יעקב מרגי: מה עם המניעה?
<אורלי הרצברג: עצם האיתור המוקדם הוא גם מניעה.
<אורלי הרצברג: כי אם אתה מאתר מוקדם - -
יעקב מרגי: אני בכוונה בוחר את המילים – יש מגזרים ואוכלוסיות ששם הכמות גדולה יחסית, מייחסים את זה לנישואים קרובים.
יעקב מרגי: האם גם שם אתם פועלים?
<אורלי הרצברג: מה שנקרא: גנטיקה קהילתית, זה לא כל-כך בסמכותי.
<אורלי הרצברג: אני לא רוצה להתייחס לזה.
<אורלי הרצברג: אני רוצה להתייחס לעניין שברגע שנולד תינוק בישראל, כל תינוק עובר בדיקת סיקור שמיעה, וזה גרם לכך שתינוקות היום מאותרים בגיל מוקדם מאוד.
<אורלי הרצברג: עשינו לאחרונה סקר, שמאז שהופעל הסיקור הארצי הזה, הגיל הממוצע שבו תינוק מאותר ירד באופן מאוד משמעותי.
<אורלי הרצברג: אנחנו עדיין לא לגמרי מרוצים, אנחנו פועלים לשפר את התוכנית הזאת, אבל אנחנו בדרך.
<אורלי הרצברג: אנחנו בדרך ליעד של תינוק שיאותר או יאובחן באופן מלא עד גיל שלושה חודשים, ויגיע לשיקום כבר בגיל שישה חודשים.
<אורלי הרצברג: אנחנו מתקרבים מאוד-מאוד ליעד הזה.
<אורלי הרצברג: אנחנו גם בודקים את התוכנית הזאת עכשיו, עושים סקר לבדוק מה הם החסמים שיש לתוכנית הזאת.
<אורלי הרצברג: יש לנו תוכנית סיקור נוספת במדינת ישראל, שאין בהרבה מדינות בעולם – שתי תוכניות סיקור, גם בדיקות סינון שמיעה לילדים בגילאי בית-ספר.
<אורלי הרצברג: זאת אומרת, כל תלמיד בכיתה א' עובר בדיקת סיקור שמיעה.
<אורלי הרצברג: הילדים שמאותרים מופנים לשיקום, כמובן.
<אורלי הרצברג: מדינת ישראל נותנת שיקום ברמה מאוד גבוהה לילדים.
<אורלי הרצברג: יש לנו אפשרות לשקם ילדים באמצעות שתלים שהם בסל הבריאות.
<אורלי הרצברג: משרד הבריאות בסמכותו, במסגרת התוספת השלישית, הוא זה שמממן מכשירי שמיעה ומערכות FM אישיות לילדים.
<אורלי הרצברג: יש לנו עלייה מאוד גבוהה בדרישה למכשירי FM, וגם למכשירי שמיעה.
<אורלי הרצברג: אנחנו בעלייה מאוד משמעותית.
יעקב מרגי: זה בגלל המודעוּת או בגלל הצורך שהולך וגדל?
<אורלי הרצברג: אנחנו חושבים שזה שילוב.
<אורלי הרצברג: זאת אומרת, מאותרים יותר טוב, מגיעים לשיקום יותר מהר, מקבלים את המכשירים, ישנה מודעות יותר גבוהה, וגם הטכנולוגיה שמתפתחת וההתאמה שלנו לידע המקצועי שאכן שיקום, גם באמצעות מכשירים כולל מכשירי FM, מאוד חשוב לשיקום הילדים.
<אורלי הרצברג: המשרד מודע לזה, מאפשר את זה.
<אורלי הרצברג: הדרישה או המימון של משרד הבריאות עלה כמעט בפי 1.5, אפילו יותר, והשנה עוד יותר.
<אורלי הרצברג: אנחנו כמעט פי שניים בטיפולים לילדים במסגרות הגיל הרך.
<אורלי הרצברג: אלה הדברים.
יעקב מרגי: אני מודה על הסקירה.
יעקב מרגי: ניתן לתלמידים.
<עדן ישורון: אני עדן, מ"שמע" תל-אביב, ואני גרה במזכרת בתיה.
<עדן ישורון: אני נמצאת ב"שמע" בערך מכיתה ב', אם אני לא טועה.
<עדן ישורון: יש לי שם חברים וחברות, שאני מדברת איתם עד היום.
<עדן ישורון: זה פעם בשבוע שהייתי מגיעה כמעט ישר מבית-ספר ל"שמע".
<עדן ישורון: ב"שמע" יש כל מיני פעילויות, ופגשתי את המדריכים ואת החניכים, ובעצם שם הרגשתי שאני שייכת ושאני שווה, ואני הכי מבינה את כולם, והכי כיף לי איתם כי הם בעצם כמוני.
<עדן ישורון: והם יודעים מה אני מרגישה והם עוברים בדיוק אותו דבר, והם מתמודדים כמוני.
<עדן ישורון: ולפעמים אני יכולה להתייעץ איתם ולשאול אותם שאלות, ולראות איך הם מתמודדים.
יעקב מרגי: עדן, את לומדת בבית-ספר משולב?
<עדן ישורון: כן, אני עם תלמידים רגילים.
יעקב מרגי: יש לך אמצעי עזר בכיתה?ה כיתה מונגשת?
<עדן ישורון: כן, הכיתה מונגשת.
יעקב מרגי: והגישה של הצוות החינוכי והחברים?
<עדן ישורון: בגלל שזה בית-ספר חדש, לפעמים כן הייתי צריכה להעיר בפעמים הראשונות למורות.
<עדן ישורון: אבל הן מקבלות את זה ומבינות את זה.
<עדן ישורון: אני גם לא לקוית השמיעה היחידה בבית-הספר, שזה מאוד עוזר.
יעקב מרגי: והחברים בכיתה מרגישים שהם מקריבים משהו?
יעקב מרגי: אני לא סתם שואל, כי אנחנו התמודדנו –
אילן גילאון: אתה שומע את הדיבור שלה?
יעקב מרגי: זה עוד לא "נדפק" לי.
אילן גילאון: לא, תשמע, יש לנו פה אנשים שעובדים איתנו שלא מדברים ככה רהוט.
יעקב מרגי: טוב, זה מורגש שעדן מטופלת טוב.
יעקב מרגי: אני טיפלתי באופן אישי בתלמידה שעברה כמעט חרם קבוצתי עד שהיא תבעה נגישות מסוימת.
יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו, לכן שאלתי את עדן את השאלות האלה.
<יערה ישורון: אני רוצה לומר משפט אחד, כאימא של עדן.
<יערה ישורון: היכולת של עדן לשבת בדיון בוועדת החינוך ולדבר באופן ברור ועם ביטחון, ובלי להתבייש ממה שהיא, וממי שהיא ואיך שהיא, זה בזכות התמיכה שהיא קיבלה לאורך כל השנים - - -
יעקב מרגי: זה בזכות עדן.
<יערה ישורון: זה בזכות עדן, ללא ספק.
<יערה ישורון: אבל קבוצת ההזדהות ש"שמע" נותנת לה, ושאני לא יכולה לקבל, אני לא יכולה לשלוח אותה לשום מקום אחר.
<יערה ישורון: זו ההזדמנות היחידה, זה המקום היחיד, זה היכולת הזאת.
<יערה ישורון: ואם רוצים את הילדים האלה משולבים ככה בחברה, אז אנחנו חייבים לתת לשם את סדר עדיפות גם בכסף.
<יערה ישורון: תודה.
יעקב מרגי: עדן, תודה רבה לך.
דב חנין: יישר כוח גם לה.
יעקב מרגי: תציג את עצמך, ותאמר מה שאתה רוצה לומר, מה שעל לבך.
<עמית לביא: קוראים לי עמית ואני בן 14.
<עמית לביא: אני גר בקריית-אונו.
<עמית לביא: קודם כל, לפני הכול, "שמע" זה הבית השני שלי.