GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: עזבו את החלטת הממשלה.
<אריה מור: אני רוצה לסיים.
<אריה מור: אותה החלטה קבעה את האבטחה כפי שהייתה בזמנו עם ניידות בתחילה, ואז קם קול צעקה, כי כל התפיסה הייתה רק ניידות.
<אריה מור: ואז קמה צעקה והוסיפו את הסטטי.
<אריה מור: היות ואני 18 שנים בעסק הזה, אני יודע את כל ההתפתחויות לכל האורך.
<אריה מור: לאחר מכן התקבלה החלטה אחרת, שמפסיקים עם הניידות, שנתנו מענה אך ורק למוסדות החינוך.
<אריה מור: בחלק מהמקומות קיבלו נידות אזרחיות – הרשויות עשו את זה בעצמן.
<אריה מור: או כמו בירושלים, קיבלנו על זה תקצוב; ובמודיעין הם עושים את זה בעצמם, אני מניח מתקציבם, על גני הילדים.
<אריה מור: אשכולות גני הילדים מעולם לא אובטחו, עד שלב מסוים שהייתה צעקה לגבי האשכולות.
<אריה מור: כי למה?
<אריה מור: התקן של המשטרה שנקבע בעקבות תקציב, ובצדק, שהרף הוא מעל 100 תלמידים מאובטח.
<אריה מור: יש 500 בתי ספר מתחת ל-100 תלמידים שהם לא מקבלים אבטחה, לא רק גני ילדים.
<אריה מור: זאת אומרת מוסדות חינוך, לאורך כל היום.
<אריה מור: אז יכול שרשויות מסוימות מציבות ויכול להיות שרשויות רבות לא מציבות ואנחנו יודעים להגיד שב-70% לא מציבות.
<אריה מור: באותם מוסדות של מתחת ל-500, וכל גני הילדים כולל האשכולות, היו תחת האבטחה הניידת, כתפיסת הפעלה אבטחתית, נקודה.
<אריה מור: זו הייתה תפיסת אבטחה, לא רק תקציב.
<אריה מור: אמרו מה היא תפיסת האבטחה.
<אריה מור: השיטה שונתה כאשר קם קול צעקה על מעל 100 תלמידים.
<אריה מור: התחילו לבנות אשכולות גנים והיום התפיסה הולכת ומשתנה לאשכולות של 10 גנים אפילו, בקומות.
<אריה מור: אפשר ללכת לפתח תקווה לראות, בניין קומות עם 8 ו-10 - - -
יעקב מרגי: אני לא נבהל.
יעקב מרגי: אני הייתי החלוץ בקבורה בקומות.
<אריה מור: בוא נישאר בתחום החיובי.
יעקב מרגי: זה גם חיובי.
יעקב מרגי: זה הכרח שלא יגונה, מה לעשות?
יעקב מרגי: תעברו בכביש 5, תראו מגדלים יפים וזה לא מגדלי - - -
<אריה מור: ואז הייתה הצעקה ובסופו של דבר גויס כסף מהסוכנות של 30 מיליון על אותם 600 תקנים.
יעקב מרגי: תראה איך הערתי את הדיון.
יעקב מרגי: הייתי חייב להעיר את הדיון, אמרתי מה?
יעקב מרגי: ברוך השם.
<אריה מור: לאחר ארבע שנים באה הסוכנות, לאחר בעיות תקציביות קשות ואמרה – אנחנו יורדים מהעסק ואין לנו את הכסף, ואז התקבלה ההחלטה.
יעקב מרגי: אריה מור, תקשיב, השעון מאיץ בי.
<אריה מור: אני אמשיך.
יעקב מרגי: לא, סליחה, למה אתה לא מקשיב לי?
<אריה מור: סליחה.
יעקב מרגי: בוא תסתכל עלי, תעזוב את המסמך.
יעקב מרגי: אני רוצה לקדם את הדיון.
<אריה מור: אין לי מסמך, אגב.
יעקב מרגי: אתה בהגדרה שלך מנהל אגף.
יעקב מרגי: תן לי את תפיסת הביטחון שלך, אל תגיד לי היסטוריה.
יעקב מרגי: עזוב, אני יודע היסטוריה.
<אריה מור: תפיסת הביטחון שלי - - -
יעקב מרגי: אתה, כמשרד החינוך.
<אריה מור: אז אני אומר.
<אריה מור: תפיסת הביטחון שלי, יש לנו 500 קב"טים ברשויות המקומיות שאני מממן אותם.
<אריה מור: כל הנחיות הביטחון, בטיחות וחירום עוברות מהמשטרה ומהגופים האחרים דרכנו, ואנחנו מנחים את הקב"טים האלה על פי הנחיות צבא, משטרה, שב"כ - כל אחד בתחום אחריותו – על פי החלטת ממשלה משנת 1974.
<אריה מור: ובצדק.
<אריה מור: מי שמומחה בתחום הביטחון, נותן הנחיות ואנחנו מעבירים אותן לשטח ומטפלים בהן.
<אריה מור: מבחינת התקנים של מוסדות החינוך בשטח, יוח"א ויול"א מכוסה עד סוף הלימודים.
יעקב מרגי: תעשה טובה.
יעקב מרגי: אני יודע מה זה יוח"א, החברה לא יודעים.
<אריה מור: אני יודע שאתה יודע.
<אריה מור: יוח"א זה יום חינוך ארוך, על פי החלטה שליום חינוך ארוך יש תקציב, זה מכוסה.
יעקב מרגי: מה זה יול"א?
<אריה מור: יול"א זה יום לימודים ארוך.
<אריה מור: חינוך מיוחד, עד סוף יום הלימודים גם כן מכוסה תקציבית.
<אריה מור: אופק חדש יסודי טופל והוא מכוסה ברוב בתי הספר היסודיים עד שנת תשע"ג.
<אריה מור: הפער הקיים היום להשלמה - ונעזוב רגע את גני הילדים שזו הבעיה המרכזית - הפער הקיים להשלמה עד סוף יום הלימודים, זה שעתיים נוספות בעוז לתמורה.
<אריה מור: זה מוארך גם על ידי המשרד לביטחון הפנים בסדר גודל של 20 מיליון שקלים.
יעקב מרגי: יש בנים חורגים למערכת.
יעקב מרגי: מה לעשות, הם בנים.
יעקב מרגי: גם הבנים החורגים הוגדרו בנים.
יעקב מרגי: אתם מדברים על הרפורמה אופק חדש, ואלה שלא נכללים ברפורמה, כל המוכר שאינו רשמי – מה התפיסה?
יעקב מרגי: מה ההנחיות?
<ירון קדם: קודם כל כולם היום מבחינת האבטחה - - -
יעקב מרגי: אתם מנחים את הרשויות המקומיות לאבטח את כל בתי הספר?
יעקב מרגי: משרד החינוך, בסדר.
<אריה מור: כן, ואנחנו מוודאים שכולם.
יעקב מרגי: אתה יודע, חז"ל אמרו – קדרה ושותפא, לא חמים לא קריר.
יעקב מרגי: זה בארמית, להסביר לך מה זה?
יעקב מרגי: קדרה שהרבה שותפים יש לה, היא לא חמה ולא קרה.
<אריה מור: גם המוכר שאינו רשמי.
<ירון קדם: זהו.
<ירון קדם: גם המוכר שאינו רשמי בעצם מקבל היום, אם הוא עומד בפרמטרים שנקבעו לאבטחה בבתי ספר לצורך העניין.
<ירון קדם: בתי ספר – אנחנו מדברים על בתי ספר בהם יש 100 תלמידים ומעלה.
<ירון קדם: גם על פי החלטת ממשלה בית הספר חייב להיות מגודר, כי אם אין גידור אז בעצם אנחנו לא מדברים על זה ואין טעם לשים מאבטח.
יעקב מרגי: אני בכלל חושב שאם אין גידור לא צריך לתת רישיון לאותו בית ספר.
<ירון קדם: זה נכון, אבל כעובדה יש לנו דברים כאלה ונמצאו דברים כאלה.
<ירון קדם: אז גם בהחלטת ממשלה כתוב שיש חובת גידור.
<ירון קדם: אנחנו דורשים שער, אנחנו דורשים עמדה למאבטח.
<ירון קדם: זה הדברים שאנחנו דורשים.
<ירון קדם: במקום שזה קיים, זה הפרמטרים שנקבעו בעבר גם על ידי מנכ"לית משרד החינוך ומשרד ראש הממשלה, בשנת 2005 נקבע הנושא הזה.
<ירון קדם: מעבר לזה נקבעו גם שעות הלימודים.
<ירון קדם: אני לא מדבר כרגע על הרפורמה.
<ירון קדם: נקבע כמה בית ספר זכאי לשעות אבטחה.
<ירון קדם: אז אם אני אלך על גני ילדים, מה שנקבע בעבר, בעבר נקבע – גן ילדים עוד לפני הרפורמה – 6 שעות.
<ירון קדם: בית ספר יסודי – 6.5 שעות, ובית ספר חטיבת ביניים ותיכון – 7 שעות.
<ירון קדם: זאת אומרת זה היה לפני הרפורמות, אלה השעות שתוקצבו.
<ירון קדם: מהרפורמות זה בעצם עלה.
<ירון קדם: אנחנו מדברים על הלימודים הפורמאליים.
<ירון קדם: אם בית הספר קיבל עוד שעה נוספת, אז הוא קיבל גם את התוספת של הרפורמה, אם היא הוגדרה עד תשע"ג – כמו שצוין.
<ירון קדם: בשנת תשע"ג לאור אי תקצוב הנושא הזה ו/או הוספת מוסדות חינוך לרפורמות השונות וחוסר תקציב משרד לביטחון הפנים לתקצב את הנושא הזה, לא ניתן להמשיך לתקצב את הרפורמות ולכן הפער כרגע במוסדות החינוך שנוספו לרפורמות, שהם לא מקבלים בגלל חוסר תקציב משנת 2013.
יעקב מרגי: בתוספתי גם לא קיבלו ביטוי?
<אריה מור: קיבלו.
<אריה מור: בתוספתי עכשיו, כן.
<אריה מור: אבל בנושא גני הילדים, אני רק רוצה לסכם את זה.
<אריה מור: המוירך, ה-15,000 גני ילדים, נעזוב אשכולות, אולי יש עוד 200 אשכולות משנת תשע"ג שאפשר לתת להם מענה וימצאו להם מאבטחים.
<אריה מור: יש שתי בעיות מרכזיות, אם רוצים לשים אותן על השולחן.
<אריה מור: אחת, אם רוצים לשים מאבטח סטטי לכל גן ילדים, זה מיליארד וחצי בערך.
<אריה מור: זה סדר הגול.
<אריה מור: שיעשו את המתמטיקה, שיעשו את החשבון, כולם עשו אותם, זה סדר הגודל פלוס מינוס.
<אריה מור: ואם רוצים להעסיק את המאבטחים האלה, הם צריכים להיות מוצר מדף ואין במוצר מדף.
<אריה מור: היום השיפוי ונותנים את הכסף, לא מצליחים להשיג מאבטחים.
<אריה מור: תיכף יגידו פה קב"טים שאנחנו עובדים איתם - - -
יעקב מרגי: אז אם כבר העלית את הסוגיה הזו, אני אשאל שאלה.
יעקב מרגי: אני מבין שמאבטח למוסדות חינוך צריך לעבור הכשרה מסוימת.
<אריה מור: כן, שישה ימים.
יעקב מרגי: יש פה מנהלת ועדה, תן לה פתק, היא לא מקפחת אף אחד.
<אריה מור: מקצוע מועדף, אדוני, זה אחד הדברים שיפתור חלק מהבעיות.
איתן ברושי: והגשתי הצעה כזאת.
<אריה מור: ברגע שיהיה מקצוע מועדף להוראת שעה, זה יפתור חלק מהבעיות.
<אריה מור: זו הצעה.
איתן ברושי: אני אציע את זה.
יעקב מרגי: אנחנו נמצאים הרי במציאות מסוימת שאנחנו מקווים שתעבור בהקדם.
יעקב מרגי: לפעמים אנחנו נתפסים באיזה וו להיתלות עליו בהנחיות.
יעקב מרגי: אז אני חושב שאם יש לנו מצוקה של מאבטחים, בגלל השכר, בגלל מקצוע שהוא לא הכי אטרקטיבי, לפחות בשלב הזה, אולי ההכשרה, שלא תהיה רף מכשיל.
יעקב מרגי: כרגע שזה לא יהיה הרף.
יעקב מרגי: אם אתה יכול לגייס היום עוד 200, 300, 400 מאבטחים בלי אותה הכשרה, גייס אותם.
יעקב מרגי: יותר טוב מכלום.
<אריה מור: זו החלטת משטרה.
<עופר יצחק: בעיקרון אנחנו רואים את האבטחה כמקצוע.
<עופר יצחק: זה משהו שהוא נעשה בצורה מונחית.
יעקב מרגי: סליחה, אתה איש מקצוע, רואה את זה כמקצוע.
<עופר יצחק: כן.
יעקב מרגי: האם משטרת ישראל ביקשה פעם אחת להגדיר אותו כמקצוע בחוק?
<עופר יצחק: בוודאי.
<עופר יצחק: יותר מזה, גם את מאבטח ה - - -
יעקב מרגי: מה זה בוודאי?
יעקב מרגי: במה זה התבטא?
יעקב מרגי: יש הליך חקיקתי להגדרת מקצוע.
<עופר יצחק: בעבר זה נעשה.
<עופר יצחק: אני לא יודע כרגע לפרט לך.
יעקב מרגי: אז אני אומר לך שאין הגדרת מקצוע למאבטח.
<עופר יצחק: אין.
<עופר יצחק: זה נכון.
<עופר יצחק: אנחנו רואים את זה כמקצוע.
<עופר יצחק: אנחנו רואים את האבטחה כמקצוע.
<רעות בינג: יש תנאים.
<רעות בינג: רעות בינג, משרד המשפטים.
יעקב מרגי: כן, מה יש לנו בתחום הזה?
<רעות בינג: יש כיום חוק שבעצם יוצר את הגבולות של הסמכויות ושל ההכשרה של אותם מאבטחים.
יעקב מרגי: אני ידעתי באיזה ביטוי השתמשתי.
יעקב מרגי: יש מסלול הכרה במשרד הכלכלה, דרך ועדת העבודה והרווחה - - -
<קריאה: מקצוע מועדף.
יעקב מרגי: הכרה כמקצוע.
יעקב מרגי: אפילו הפרמדיקים לא מוגדרים כמקצוע, אבל זו בעיה אחרת.
<עופר יצחק: אנחנו רואים את תפקיד האבטחה כמקצוע.
<עופר יצחק: בעבר מאבטחים - - -
יעקב מרגי: לתפיסת עולמי, אני מסכים איתך.
יעקב מרגי: השאלה כרגע - - -
<עופר יצחק: - - - - תשע שעות לימוד בהפעלת נשק והם יצאו לעבוד.
יעקב מרגי: חבר, כרגע, אם נחכה שיהיה לנו גם הכשרה וגם הכרה, אנחנו נגמור את הגל הזה, אני מקווה בלי אסונות ובלי כלום, אבל השאלה כרגע, בצוק העתים, אם אני יודע לומר שאם אני כרגע דוחה את הקטע הזה ולא לתת לו את כל האמצעים, הרי אני לא אתן לו נשק אם הוא לא עבר הכשרה על נשק, אבל אני לפחות אציב מפתח, כלי עזר אחרים ואנחנו יודעים להגדיר.
<עופר יצחק: פתרונות כאלה נתנו.
יעקב מרגי: נתנו?
<עופר יצחק: בוודאי שנתנו.
יעקב מרגי: לא בעבר, היום, בהווה.
<עופר יצחק: עכשיו, לתקופה הזאת נתנו פתרונות.
<עופר יצחק: נתנו הנחיות בעניין הזה.
<עופר יצחק: צריך להבין שבסופו של דבר, כשאתה שם מאבטח בכניסה למוסד חינוכי או בכלל בכניסה למתקן, אתה מצפה שהמאבטח יידע לבצע את העבודה שלו, אלף על פי ההנחיות שהוא קיבל מהמשטרה, מהגורם המנחה; ב', שיידע לבצע את הפעולות שהוא נדרש, על פי חוק.
<עופר יצחק: הוא לא נמצא בוואקום.
<עופר יצחק: הוא חייב לפעול על פי הכללים שנקבעים; וההכשרה בעצם מקנה ונותנת לו את הכלים להתמודד עם התרחישים והאירועים שקיימים.
יעקב מרגי: יש הבדל.
יעקב מרגי: אני מבין אותך.
יעקב מרגי: לא ירדת לסוף דעתי.
<עופר יצחק: ירדתי.
יעקב מרגי: בצוק העתים אמנם יש הכשרה בסיסית ויש הכשרה מקיפה.
יעקב מרגי: לפחות אם זה עוזר לכם במיידי כדי - - -
<עופר יצחק: נתנו פתרונות אד-הוק.
<עופר יצחק: נתנו פתרונות לתקופה הזאת.
יעקב מרגי: חבר הכנסת, אתם רוצים עכשיו, או רוצים לשמוע עוד?
יוסף ג'בארין: לא, אני פשוט צריך לצאת.
יעקב מרגי: ד"ר יוסף ג'בארין, בבקשה.
יוסף ג'בארין: אין ספק בדבר חשיבות האבטחה במוסדות החינוך.
יוסף ג'בארין: אני מבין שגם בעקבות ההרחבה זה לא יכלול את כל מוסדות החינוך שבאחריות משרד החינוך, למשל מרכזי פסגה.
יוסף ג'בארין: יש עדיין מוסדות חינוך שנמצאים מחוץ לחובה הזאת, ואני חושב שיש מקום לשקול גם לטווח הארוך, לא רק לטווח המיידי - - -
<אריה מור: אתה מתכון למרכזי פסגה של עובדי הוראה?
יוסף ג'בארין: כל המוסדות, כל מה שמתקשר לפעילות של משרד החינוך.
<אריה מור: לא, יש חוות חקלאיות.
<אריה מור: הורידו את התקנים, החזרנו אותם.
<אריה מור: טופל.
<אריה מור: בתי ספר למחוננים, שהם מרכזים תלמידים גם כן בודדים שהורידו אותם, אנחנו מטפלים בזה עם המשרד לביטחון פנים שיחזירו את זה בחזרה; ומרכזי פסגה, שזה מרכזי לימוד לעובדי הוראה, זה לא תלמידים ולכן מעולם לא היו באים תקנים.
<אריה מור: בסדר, אני עונה לו.
יעקב מרגי: אני עוסק במעונות, בגנים.
<אריה מור: בדיוק, בוא נפתור את עניין הילדים ואחר כך.
יוסף ג'בארין: כן, אני אומר, זה לגבי מוסדות החינוך.
יוסף ג'בארין: אבל האמת היא שמה שצרם לי בהחלטה על סיוע החירום של התקופה האחרונה, אני מבין שהחריגו את בתי הספר הערביים.
יוסף ג'בארין: ממה שאני מבין.
יוסף ג'בארין: אני מדבר עכשיו.
יוסף ג'בארין: בהתחלה הייתה החלטת אבטחה רק לבתי הספר היהודיים.
יוסף ג'בארין: אחר כך הייתה גם עתירה לבג"ץ וכדומה ולשמחתי זה הורחב.
יעקב מרגי: שאלה, היום ההנחיות מדברות גם על בתי הספר הערבים?
<ירון קדם: אז בואו נחלק את זה למגזר הלא יהודי, מה שהוא נקרא בלשון החלטת הממשלה 3738, שבמגזר הלא יהודי לא מדברים על - - - - - -.
<ירון קדם: במגזר הלא יהודי, כשנתנו תקני האבטחה הם ניתנו להיבט האלימות במוסדות החינוך במגזר הלא יהודי ולכן ההיבט של האלימות ניתן.
<ירון קדם: יש היום 529 תקנים במגזר הלא יהודי.
יעקב מרגי: לא בגלל איומי פח"ע, אלא אלימות.
<ירון קדם: אלימות.
<ירון קדם: המאבטחים מוכשרים להיבט אלימות.
<ירון קדם: הם לא חמושים.
<ירון קדם: הם הוכשרו לתת מענה לאלימות באותם מוסדות, כי לא היה מענה פח"ע.
<ירון קדם: זאת אומרת גם כשבאו ואמרו - - -
יעקב מרגי: אין לנו עניין סתם.
יעקב מרגי: אם גם לנו לא היו אירועי פח"ע, לא היינו שמים.
<ירון קדם: נכון.
<ירון קדם: ולכן, מאחר שבמגזר היהודי, מה לעשות, לצורך העניין יש את איומי הפח"ע שבאים ומגדירים והמענה הוא לפח"ע.
יוסף ג'בארין: היו פעילויות נגד מוסדות חינוך, נגד בתי ספר?
יוסף ג'בארין: לא היו.
<ירון קדם: אני בא ואומר, מבחינת האיום, איך שלוקחים ואני לא רוצים להיכנס לזה.
יעקב מרגי: ייחוס איום.
יעקב מרגי: לא מחכים שיהיה.
יוסף ג'בארין: לא, אני פשוט טוען שהאיום הזה קיים והאיום הזה קיים בפוטנציה - שלא נדע כמובן – בשני המגזרים.
יוסף ג'בארין: ולכן החלוקה הזאת של פעילות חבלנית עוינת וכדומה, זה פשוט נראה לי ככיסוי לעובדה שבינתיים נותנים עדיפות רק למוסדות החינוך היהודיים ואני רואה בזה טעם לפגם מאד משמעותי.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להגיד לך שהייתי מעדיף להעביר את הפריבילגיה הזאת למקום אחר.
יעקב מרגי: שתעלם מן העולם לגמרי, אבל היא לא מנותקת.
<אריה מור: כבוד יושב הראש, אני אעדכן - - -
יעקב מרגי: סליחה, אתה איש משרד החינוך, נכון?
יעקב מרגי: משחר נעורי לימדו אותי שבשביל לקבל רשות דיבור צריך להצביע.
יעקב מרגי: אז חכה, ראיתי.
יעקב מרגי: לא מתפרצים באמצע, כי גם הפרוטוקול לא קולט.
יעקב מרגי: הפרוטוקול אחר כך יוצא סלט מהדברים.
יוסף ג'בארין: אני מבין את העניין הפרקטי שאתה מדבר עליו, אבל אני חושב שהעניין כאן מאד עקרוני.
יוסף ג'בארין: לא יתכן לשלוח את המסר הזה, שתלמידים בגני ילדים – ובוא נדבר על גני הילדים.
יוסף ג'בארין: לא יתכן שיהיה מצב שגני ילדים במוסדות חינוך יהודים יקבלו את האבטחה, גני ילדים ערבים לא יקבלו את האבטחה.
יוסף ג'בארין: לדעתי זה מסר מאד בעייתי, שצריכים לתת עליו את הדעת.
יעקב מרגי: השאלה נשאלה.
איתן ברושי: אדוני יושב הראש, צריך להבחין בין הגורם המקצועי שמחליט על האבטחה ועל אופן האבטחה, לבין הגורם שאחראי על הביצוע ועל המימון.
איתן ברושי: במדינת ישראל מקובל שגורמי הביטחון – והם לא רק אלה שנוכחים בחדר הזה – הם קובעים את הצורך באבטחה ומצד שני האחריות והמימון מתחלקים על יותר גופים.
איתן ברושי: אני רוצה לומר שאני לא מקבל את ההבחנה הזאת, שאם יש מעט תלמידים – הם יכולים להיות מופקרים ואם יש יותר תלמידים – שומרים עליהם.
יעקב מרגי: וגם מה זה ההגדרה של מעט?
איתן ברושי: רגע, דקה.
איתן ברושי: אצלנו כל אחד המציל נפש בישראל כאילו הציל עולם ומלואו, ואם יש בית ספר או מוסד חינוכי שיש לו אישור והוא מתוקצב והוא מוכר כך או כך - אני לא מתכוון לחלוקות הפנימיות - אז ההגדרה הזאת חלה גם על השמירה.
איתן ברושי: אני הגשתי הצעה שהייתה תגובה בעקבות התקופה האחרונה והיא נשלחה לכל הגורמים, מראש הממשלה ומטה, שאומרת – אחרי התייעצות עם מי שאחראי על האבטחה.
איתן ברושי: יש בארץ 300 חברות אבטחה מורשות, הן מעסיקות החברות האלה וחשוב לי שגם מזכירת הוועדה תשמע, מעסיקות כ-120,000 מאבטחים, מתוכם בערך 30,000 הם בעלי אישור לשאת נשק והם מוכשרים לשאת נשק.
איתן ברושי: רוב המאבטחים הם לא נושאי נשק.
איתן ברושי: אני לא נכנס לשאלה של מקצוע, לא מקצוע, עובדי קבלן, זו שאלה חשובה, אבל אני לא בטוח שזה הזמן וזה המקום.
איתן ברושי: אני הצעתי בהתייעצות עם הגורמים שמתמצים, לגייס מיידית 10,000 מאבטחים בעלי יכולת לשאת נשק, והם יוכרו - - -
יעקב מרגי: כתבת להם מאיפה גם?
איתן ברושי: כתבתי מכתב.
איתן ברושי: לא חסר אנשים, רגע.
איתן ברושי: תיכף אגיד מאיפה הכסף.
יעקב מרגי: לא, מאיפה כוח האדם?
יעקב מרגי: אין לנו מגבלה של כסף.
איתן ברושי: לא בטוח שמבינים.
יעקב מרגי: בוא, אנחנו נלמד אותם.
יעקב מרגי: נשכנע אותם.
איתן ברושי: 10,000 לא ביום אחד, אבל כעבודה מועדפת, אדוני הקב"ט, תקשיבו טוב, כי אתם לא מתפקדים נכון.
יעקב מרגי: אתה יודע כמה גמלאי צה"ל, שהפעילו משהו בחיים שלהם, ממתינים בבית שיקרא ולהם?
איתן ברושי: עבודה מועדפת, כמו שיש וזה לא פחות חשוב מתחנות דלק ואני גם הגשתי הצעת עבודה מועדפת בחינוך.
איתן ברושי: עבודה מועדפת עכשיו.
איתן ברושי: זה לא נכון לתת תשובות שגרתיות למצב בלתי שגרתי.
איתן ברושי: יש כאן מצב בלתי שגרתי, שאף אחד לא יודע מתי הוא יסתיים.
איתן ברושי: זה נכון, זה לא הפעם הראשונה, אבל זה לא מנחם את אף אחד, בוודאי כשיש גם מצטרפים חדשים – הורים, ילדים.
איתן ברושי: אני לא מאלה שחושב שאת הבעיות הביטחוניות פותרים רק בכוח, אבל גם זה לא הדיון היום.
איתן ברושי: אני יכול לומר, ואני לא יודע מי עוד ממשרד החינוך פה, אבל אני אומר לך, אדוני יושב הראש, יש פגם יסודי בעבודת הממשלה וגם הערתי את זה בדיון הקודם.
איתן ברושי: יש פה בעיה בכנסת שאתה מדלג בין הדיונים.
איתן ברושי: אני חושב שמשרד ממשלתי, שיש לו תקציב כל כך גדול – השני בגודלו אחרי תקציב הביטחון – הוא לא יכול להסתתר בגלל תקציב בשאלה כזאת ובית ספר לא יכול להיפתח כמו שאין מורה ומנהל ומזכירה, בלי מאבטח.
יעקב מרגי: סליחה, זה לא תכנית ריאליטי ואין מחיאות כפיים.
איתן ברושי: אדוני יושב הראש, אני אומר לך - - -
יעקב מרגי: אבל אתה בעצמך קבעת - - -
איתן ברושי: רגע, תן לי.
יעקב מרגי: רק לומר משפט.
יעקב מרגי: בפתיחת דבריך אמרת שמי שמנחה ונותן את האמצעים ואת תפיסת הביטחון זה המשרד - - -
איתן ברושי: רגע, נכון, אמרתי, אני לא חוזר בי.
יעקב מרגי: לא, כי הודית לו באופן גורף.
איתן ברושי: רגע, רגע.
איתן ברושי: קודם כל אמרתי שמי שקובע, אני גדלתי במקום שיש מי שקובע את הצורך ומגדיר את המטרות, ואת זה אני אומר לחברים גם מימין, כולל השאלה של המגזר הערבי.
איתן ברושי: אני הייתי ראש מועצה במגזר הערבי, אני מקבל את ההגדרה שזה לא רק ביטחון, אבל לא אני קובע.
איתן ברושי: לא קובע ראש הממשלה אפילו איך יאבטחו אותו.
איתן ברושי: יש מי שקובע.
איתן ברושי: לכן, אני אומר שהם צריכים, מי שמגדיר, אבל אדוני יושב הראש, לא יכול להיות המשרד לביטחון פנים, כמו שלא יכול להיות שמשרד הביטחון יתקצב מיגון של בתי כנסת או מיגון של תעשייה.
איתן ברושי: אם צריך לתת ממ"ד במפעל, שמשרד הכלכלה יקבע את זה ולא משרד הביטחון.
איתן ברושי: אם צריך למגן בית כנסת, יש את משרד הדתות שאחראי על בתי הכנסת.
איתן ברושי: כמו שקובעים שיש כיתה ולוח, יש גם מאבטח.
איתן ברושי: החלוקות האלה הן אומללות, וזו לא פעם ראשונה שאני רואה שרים.
איתן ברושי: ראיתי שבנט מומחה לכל דבר והוא אפילו חמוש והוא יורד לשטח.
איתן ברושי: אז שבנט, שר החינוך, באמת, אני אומר את זה בהערכה, יפתור את הבעיה הזאת.
איתן ברושי: הוא לא יכול להגיד שאבטחה זה לא הוא.
איתן ברושי: הוא אבטחה, כי הוא אחראי על החינוך והחינוך כולל את הכל.
יעקב מרגי: שהוא גם יודע איך מרגיש - - -
איתן ברושי: שמעתי על זה, גם אני לא זר לי הדברים האלה.
איתן ברושי: אני הייתי באותו בית ספר.
איתן ברושי: לכן אני מציע פה הפרדה מלאה.
איתן ברושי: התשובות המגמגמות של הממשלה, שעוד לא הייתה ישיבה ויועצים משפטיים ועוד לא מצאו מקור תקציבי, זה באמת לא רציני ולא עומד בדרישות של הזמן ולא במציאות הבלתי שגרתית.
איתן ברושי: ואז הורים לוקחים מקלות של מטאטא או מקבל של עוגות, מערוך קוראים לזה, ופתאום אתה רואה שיש בעם הזה יותר, כבוד יושב הראש - - -
איתן ברושי: משפט לסיום לחינוך.
איתן ברושי: יש בעם הזה יותר רוח נכונות והתנדבות ממה שהמנהיגות קוראת לנו.
איתן ברושי: העם הזה יותר חזק ולפעמים יותר חזק ממנהיגיו, אבל מה?
איתן ברושי: המנהיגות והפקידות, היא כל כך איטית, היא כל כך מסורבת, שעד שהיא מזיזה את עצמה, יש גם לזה מחיר.
איתן ברושי: לכן כדאי להזדרז לעשות את הדברים האלה.
יעקב מרגי: רבותי, לפני שניתן התייחסות גם לארגוני ההורים, המעונות.
יעקב מרגי: בבקשה, שם ותפקיד והאם הגשתם בקשה לאור המצב ואיפה זה עומד.
<מלי שטריגלר: שלום.
<מלי שטריגלר: מלי שטריגלר, מנהלת אגף מעונות יום, משרד הכלכלה.
<מלי שטריגלר: אני חושבת שהטבת להגדיר בפתיח דבריך, שמעונות היום הם באזור המנת-חר-שמי.
<מלי שטריגלר: זה לגמרי מי מכיר, מי יודע, אנחנו נתקלים בזה בכל מיני מושגים ומקומות, ואחד מהם הוא כאן.
<מלי שטריגלר: והעובדה היא שאפילו הייתי צריכה לבקש את זכות הדיבור, שבהתחלה נאמר לי שוועדת החינוך לא דנה במעונות היום.
<יהודית גידלי: זה לא שלא דנה, זה לא בתחום הטיפול שלנו.
<מלי שטריגלר: מאה אחוז, אז רק תגידי לי איזו ועדה כן.
יעקב מרגי: גברתי, סליחה, העלית תהייה?
יעקב מרגי: בסדר, אז תמשיכי.
<מלי שטריגלר: בסדר.
<מלי שטריגלר: אנחנו בדיוק באותה מסגרת.
<מלי שטריגלר: ברגע שכל נושא האבטחה תמיד נדון החל מגני הילדים ומעלה, אנחנו תמיד צריכים למצוא את מקומנו, נאלצים להיאבק ולהזכיר שילדים נולדים מתחת לגיל 3.
<מלי שטריגלר: הם נמצאים במסגרות, הם בדיוק בגיל הכי פגיע.
יעקב מרגי: תקשיבי, אני אעזור לך.
יעקב מרגי: אני לא יודע כמה ותק יש לך במגזר הציבורי, מן הסתם הרבה, אבל תרשי לי לעזור לך.
יעקב מרגי: את מהרשות המבצעת.
יעקב מרגי: את חלק מהרשות המבצעת, בסדר?
יעקב מרגי: אנחנו הגוף שמפקח עליכם.
יעקב מרגי: את אחראית על ענף משמעותי שנקרא המעונות.
יעקב מרגי: ראש אגף.
יעקב מרגי: ברגע שנוצר צורך, חובה עליך כראש אגף לפנות לממונים עליך ולעשות הכל כדי שהממונים עליך ידרשו, אלף להגדיר אתכם בתפיסה הזאת של הביטחון, להגדיר אתכם בקטע הזה תקציבית גם כן.
יעקב מרגי: השאלה שלי היא כלפיך.
יעקב מרגי: לא את באה אלי בשאלות.
יעקב מרגי: אני שואל את הממשלה, שואל אותך – האם עשיתם את זה?
יעקב מרגי: האם יצאה ממשרד הכלכלה בקשה לתקצב את המעונות בסוגית האבטחה – הן ברגיעה, הן בחירום, במצב הנתון.
יעקב מרגי: השאלה אם זה נעשה.
<מלי שטריגלר: הדברים נעשו וקיבלנו אישור משר האוצר והנחיה, בעצם לתקופה של 14 יום, שכבר התחילו בעצם, לצורך אבטחה של מעונות היום.
<מלי שטריגלר: אין ספק, בעיקר לאור העובדה שמדובר בתינוקות רכים, שלא יודעים למלא הנחיות של לברוח לאיזה מרחב מוגן או משהו כזה, המטפלות צריכות לעשות בפועל, לקחת אותם וכו', אנחנו בוודאי משוכנעים שצריך לטפל בנושא האבטחה שלהם, מעבר לתפיסה שמתייחסת לגני הילדים, גם בשוטף ולא רק בשבועיים הקרובים.
<מלי שטריגלר: אנחנו קיבלנו בעצם תקציב, הבטחה לתקציב.
<מלי שטריגלר: בינתיים אנחנו נותנים תקציב שלנו.
<מלי שטריגלר: קיבלנו הבטחה לתקציב ממשרד האוצר.
<מלי שטריגלר: כל ההנחיה היא של משרד האוצר ואנחנו כבר הוצאנו קול קורא לרשויות שיכולות לפנות.
<מלי שטריגלר: אבל שוב, מדובר רק על השבועיים הקרובים.
יעקב מרגי: ארגוני ההורים.
יעקב מרגי: כמה יש פה מארגוני ההורים?
<ישראל אליסף: ישראל אליסף, יו"ר ועד הגנים בפורום ועדי ההורים.
יעקב מרגי: ומה הגדרת התפקיד של השני?
יעקב מרגי: יש נציג מארגון ההורים הארצי?
<ישראל אליסף: הארגון הארצי לא פה.
יעקב מרגי: מה קרה, קיבלו רגליים קרות?
<קריאה: רק ירושלים פה.
<קריאה: ירושלים מובילה את הארץ.
יעקב מרגי: אתה בטוח כשאתה יוצא בהגדרה הזאת, הם יקבלו אותה?
יעקב מרגי: טוב, ירושלים, חכה עם הגנים.
יעקב מרגי: ארגון ההורים בירושלים, בבקשה.
יעקב מרגי: אתם מרוצים?
יעקב מרגי: ההורים רגועים?
<גלעד כהן: אני אגיד לך מה קורה פה בינתיים בירושלים.
<גלעד כהן: שמי גלעד כהן, ארגון ההורים בירושלים.
<גלעד כהן: אני אגיד לך מה קורה בינתיים מבחינת ההורים.
יעקב מרגי: אל תגיד לי מה קורה.
יעקב מרגי: המשטרה אמרה.
<גלעד כהן: לא.
<גלעד כהן: מבחינת ההורים.
<גלעד כהן: שאלת.
יעקב מרגי: תגיד לי מבחינת ההורים אם אתם רגועים, אם אתם מרוצים.
<גלעד כהן: ההורים נכון להיום עדיין לא רגועים.
<גלעד כהן: אין תשובות חד משמעיות.
<גלעד כהן: ההבטחה של 14 יום מכחלון, בתקציב כזה או אחר - - -
יעקב מרגי: מי זה כחלון?
<גלעד כהן: אחד מהחברים שלך.
יעקב מרגי: מה התפקיד שלו?
<גלעד כהן: שר האוצר.
יעקב מרגי: אכן.
<גלעד כהן: סליחה.
<גלעד כהן: ניתנה בעצם הבטחה ל-14 יום לתקציב, כאשר להכשיר אדם לוקח זמן, למצוא אנשים לוקח זמן.
<גלעד כהן: גם אם אנחנו מוצאים את האנשים, אז להכשיר אותם לוקח זמן.
<גלעד כהן: חברות אבטחה, ואני אישית דיברתי עם מאות אנשים, לפחות בירושלים, הורים וכאלה, גם אם אני מוצא אדם כזה, עד שאני אכשיר אותו כבר 14 יום האלה נגמרים, אין לי אפילו תקציב לשלם לו.
<גלעד כהן: אז זה בעיה.
<גלעד כהן: הרבה הורים מתלוננים על זה שלדוגמא בגנים אין להם אבטחה ובמיוחד ירושלים חולקה לאיזה שהוא סוג של קו תפר עם שכונות בעייתיות יותר ושכונות בעייתיות פחות.
<גלעד כהן: יש המון המון הורים שכועסים - - -
יעקב מרגי: אני יכול לומר לך משהו?
יעקב מרגי: אל תיקח את זה אישי.
<גלעד כהן: לא לוקח כלום.
יעקב מרגי: אתם פושעים בתפקיד שלכם.
יעקב מרגי: אתם שידרתם שהעניין סודר.
יעקב מרגי: הפסקתם את השביתה, נעניתם.
<גלעד כהן: אז אנחנו בירושלים הפסקנו את השביתה.
יעקב מרגי: כן, ירושלים.
יעקב מרגי: אני מדבר על ירושלים.
<גלעד כהן: אני אענה רגע, ברשותך.
יעקב מרגי: אם המצב הוא כל כך קשה וחמור ואין לך ביטחון ואני לא יודע מה, אני מקווה שאתה לא שולח את הילד שלך לבית הספר, אם אתה חרד כל כך, כמו שאתה מתאר.
<גלעד כהן: אני שולח.
יעקב מרגי: אם אתה שולח, אז כנראה שהמצב הוא לא כצעקתה.
יעקב מרגי: אז תסדר לי את העניינים פה, אני אדם רציונאלי.
<גלעד כהן: אז ברשותך, בוא אני אסדר לך את העניינים.
<גלעד כהן: אני שולח את הילד שלי לבית הספר, כי אין מה לעשות, צריך לעבוד, ואם כולנו לא נשלח את הילדים לבתי הספר, כלל ההורים, תהיה פה בעיה.
יעקב מרגי: למה הפסקתם לזעוק?
<גלעד כהן: אנחנו לא הפסקנו לזעוק.
<גלעד כהן: הפסקנו לכאורה לזעוק מהסיבה שלפחות בירושלים ניר ברקת אמר – אנחנו עוזרים, אנחנו מסייעים.
<גלעד כהן: הוא שלח את פקחי העירייה, פקחי תחבורה וכאלה, לעמוד בגנים ולעמוד בבתי הספר, כאיזה שהוא אות תמיכה בירושלים.
<גלעד כהן: זה מה שהוא עשה.
<גלעד כהן: עכשיו, זה לא ייקח לעוד זמן.
<גלעד כהן: בשיחה שלי אתמול עם אופיר, שהוא אחראי אבטחה בירושלים, נאמר לי במפורש – החברה האלה יעבדו, יעבדו עוד יומיים, יעבדו עוד שלושה, עוד ארבעה ימים.
<גלעד כהן: זה כמו לקחת צו שמונה לחברים בעירייה, להציב אותם בגנים.
<גלעד כהן: העירייה מפסידה מזה כסף חד משמעית.
<גלעד כהן: היא מפסידה כסף.
<גלעד כהן: אני לא אציב את האנשים שלי יותר מדי זמן שם וזה ייגמר מתי שהוא.
יעקב מרגי: יש הורים כאן שאינם בארגון הורים או בוועד הורים?
<גלעד כהן: ברשותך, עוד משפט.
<גלעד כהן: משפט אחרון.
<גלעד כהן: אנחנו לא הפסקנו, נקרא לזה את הבלגן שעשינו.
<גלעד כהן: פשוט, כרגע יש איזה שהוא פתרון זמני.
<גלעד כהן: אני מאד מקווה כהורה וכאבא וכאזרח שהמדינה תירגע קצת, אבל הפתרון הזמני הזה הוא זמני ואם הוא לא יימשך ולא יהיו פתרונות, כמובן שאנחנו נעלה את הכל על סדר היום מחדש, כמה שאפשר, עם כל הארץ.
יעקב מרגי: אני מקווה שתהיה רגיעה ואם לא, אני מקווה שעד אז יעבור הכל בשלום.
יעקב מרגי: הורים שהם לא בארגונים.
<אפרת מעיין ברזל: אפרת מעיין ברזל.
<אפרת מעיין ברזל: אני כרגע כן נמצאת בוועד הורים.
יעקב מרגי: אז תעזבי, לא רוצה.
<אפרת מעיין ברזל: אבל פשוט לא היה ועד הורים - - -
יעקב מרגי: גם אני אבא לילד שהולך למערכת החינוך.
<אפרת מעיין ברזל: פשוט לא היה מי שידבר בשם - - -
יעקב מרגי: סליחה, בואי נשמע.
יעקב מרגי: יש כאן הורים שלא שייכים להתארגנויות?