GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: כאשר מתקיימים דיונים בנושאים ערכיים, תמיד אני מוצא אותן כאן וזה המקום להודות להן.
יעקב מרגי: קידמנו בברכה את נוכחותה של עפרה אלול, יושבת ראש ניצן, ואנחנו עכשיו נשמע אותה.
<עפרה אלול: תודה ליושב ראש ועדת החינוך על קבלת הפנים החמה ועל האפשרות להופיע כאן בוועדת החינוך, שזה מעמד מרגש בפני עצמו.
<עפרה אלול: תודה לחברות הכנסת.
<עפרה אלול: אני הגעתי לניצן לפני 25 שנים.
<עפרה אלול: ב-23 השנים האחרונות אני יושבת ראש האגודה ואני עושה את תפקידי בהתנדבות מתוך אמונה שלמה.
<עפרה אלול: הגעתי לאגודה כאשר הרגשתי שזיו שלי, שהוא הבן הקטן שלי שהיום הוא בן 27, מתקשה לעשות דברים שרון, שהוא הבן הגדול שהוא היום בן 30, עשה ביתר קלות.
<עפרה אלול: הרגשתי שקשה לו עם משחקי ילדים כמו עם פאזלים.
<עפרה אלול: הוא היה ממש ממש ילד קטן, עוד בגן הילדים, אבל הבחנתי כאימא צעירה שלא ידעתי הרבה שההתפתחות שלו היא לא כפי של רון, האח הגדול שלו, והגעתי לאגודת ניצן וביקשתי עזרה.
<עפרה אלול: ישבו שם אנשים מאוד קשובים ומאוד אמפתיים וקיבלו אותי מאוד מאוד יפה ואמרו לי את האמת.
<עפרה אלול: הם אמרו לי: תראי, אימא צעירה, דאגנית, בצדק, אין לנו הרבה תשובות, אנחנו לא יודעים מספיק, חקר המוח עוד לא ממש הגיע להישגים, אבל אנחנו כן יודעים שלילדים שלנו יש פוטנציאל והם יכולים להגיע להישגים מאוד גבוהים וצריך לעזור להם.
<עפרה אלול: צריך לעזור להם בטיפולך של הוראה מתקנת, צריך לעזור להם על ידי ריפוי בעיסוק, צריך לקדם אותם וצריך לתמוך בהם.
<עפרה אלול: אמרו לי שלא מדובר בשפעת קלה, לא מדובר במשהו שיחלוף תוך עשרה ימים אלא מדובר בתמיכה לחיים.
<עפרה אלול: אמרו לי: תתגייסי עכשיו ותתגייסי לכל החיים.
<עפרה אלול: כך התגייסתי.
<עפרה אלול: התגייסתי למען זיו שלי והתגייסתי למען אגודת ניצן כמעט באותו זמן.
<עפרה אלול: זיו התקדם מאוד.
<עפרה אלול: היה לו קשה בהתחלה, מאוד מאוד קשה בכיתות הראשונות בבית הספר היסודי.
<עפרה אלול: הקושי לא ממש חלף אבל לימדנו אותו אסטרטגיות למידה ולימדנו אותו לעקוף את הקשיים.
<עפרה אלול: הוא היה תלמיד טוב בתיכון, הוא הגיע להישגים מאוד יפים בבגרות שלו.
<עפרה אלול: הוא למד בבית הספר למשפטים וסיים משפטים והיום הוא בהתמחות.
<עפרה אלול: אני מספרת על זיו כי אני חושבת שכל ילדי ניצן שלנו הם זיו.
<עפרה אלול: הם זיו והם יכולים להגיע לכל ההישגים שהם רק חולמים עליהם.
<עפרה אלול: השמיים הם הגבול.
<עפרה אלול: אנחנו מלווים אותם באגודת ניצן במשך כל השנים.
<עפרה אלול: ראיתם בסרטון שאנחנו מלווים אותם בכל מעגלי החיים.
<עפרה אלול: אנחנו מתחילים אתם בגיל הקטן ועושים סקרינינג בגנים ומאתרים אותם.
<עפרה אלול: אנחנו מלווים אותם בבתי הספר ושם אנחנו עוזרים להם על ידי הוראה מתקנת והתאמות לבחינות.
<עפרה אלול: רוב התלמידים שלנו, כמעט כולם, מגיעים לזכאות לבגרות, ברוך השם, למרות שלפני 25 שנים, עת הייתי כאן בוועדת החינוך, עמד הפסיכולוג הראשי של משרד החינוך ואמר: למה הילדים שלכם צריכים להגיע בכלל לבחינות בגרות?
<עפרה אלול: מה רע שהם יהיו פחחים או מסגרים?
<עפרה אלול: אמרתי שזה בסדר גמור להיות גם זה וגם זה אבל צריך לאפשר להם להגיע למימוש הפוטנציאל שלהם.
<עפרה אלול: הם עושים את בחינות הבגרות, הם מגיעים לאוניברסיטאות והיפה בדבר זה שהיום, כשאני פוגשת דיקנים באוניברסיטאות, הם אומרים לי: תגידי, מה קורה עם האינפלציה הזאת, למה כל כך הרבה תלמידים עם לקויות למידה יושבים באוניברסיטאות ומבקשים התאמות?
<עפרה אלול: אולי אתם נותנים יותר מדי התאמות?
<עפרה אלול: אני תמיד אומרת שזה הישג עצום עבורי.
<עפרה אלול: אם אני שומעת שיש הרבה תלמידים שלנו באוניברסיטאות, זה הישג עצום.
<עפרה אלול: נכון, יש אולי מישהו שמנצל אותנו או את המסגרת באופן לא ראוי, אבל אנחנו מדברים על בין עשרה ל-15 אחוזים באוכלוסייה שלנו שאנחנו נותנים להם ומאפשרים להם לממש את הפוטנציאל שלהם.
<עפרה אלול: נמצא כאן דוקטור שלומי אלישר.
<עפרה אלול: אנחנו עובדים גם עם משרד הרווחה כאשר אנחנו מדברים על אחוז מאוד קטן מתוך המטופלים שלנו כאשר אנחנו מדברים על בוגרים עם קשיי הסתגלות ותפקוד.
<עפרה אלול: הם נמצאים אצלנו בדיורים המוגנים.
<עפרה אלול: הם משתלבים מאוד יפה בשוק העבודה.
<עפרה אלול: היום הם כבר מתחתנים וגם יש להם ילדים וכך נולד ניצן בייבי ששמענו עליו בסרטון.
<עפרה אלול: ניצן בייבי או ניצן הורים מיועד לאותם הורים שסבלו מלקויות למידה עת היו צעירים, עת היו ילדים, ועכשיו יש להם קשיי הסתגלות ותפקוד ואנחנו עוזרים להם להיות הורים, הורים יותר טובים.
<עפרה אלול: עוזרים להם ללמוד איך לתת תרופה לילדים שלהם ואיך לתת נכון את הבקבוק כך שלא יהיה חם מדי.
<עפרה אלול: עובדים אתם בקבוצות למידה לנושא החינוך, ההתקדמות וההתפתחות של הילדים.
<עפרה אלול: לא בהכרח הילדים עם לקויות למידה אלא אנחנו מדברים בעניין הזה על הורים עם לקויות למידה.
<עפרה אלול: כמו שראיתם בסרטון, אנחנו עובדים עם אנשים בגילי עשרים עד ארבעים שקשה להם להשתלב בשוק העבודה.
<עפרה אלול: יש לנו פרויקט משותף עם הביטוח הלאומי ועם שירות התעסוקה.
<עפרה אלול: הם משתלבים מאוד יפה בשוק התעסוקה.
<עפרה אלול: אנחנו משתדלים ללוות את האנשים ואת הילדים בכל מעגלי החיים.
<עפרה אלול: אני מודה למנכ"לית שלנו, לדוקטור מלי דנינו, שעושה עבודה נפלאה כל יום, כל שעה, עם לב ונשמה ובאמת עם תבונת הלב.
<עפרה אלול: אני מודה לך מלי.
<עפרה אלול: אני מודה לכל חברי ההנהלה שהגיעו לכאן ולכל מתנדבי ניצן.
<עפרה אלול: אני מודה למירה פיין ממקימי ומייסדי אגודת ניצן הרבה שנים אחורה.
<עפרה אלול: אני מודה לכולכם על ההקשבה.
<עפרה אלול: יום טוב.
יעקב מרגי: אפשר למחוא כפיים.
יעקב מרגי: אנחנו לא לפי הפרוטוקול.
יעקב מרגי: בדרך כל בכנסת לא מוחאים כפיים, אבל כאן אפשר.
יעקב מרגי: מדי פעם מותר לשחרר לחץ.
יעקב מרגי: הוגשה לי רשימת דוברות ודוברים.
יעקב מרגי: אני לא אפריע לחגיגה ואני אתן את רשות הדיבור ואם חברות הכנסת ירצו להתייחס בהמשך, ירמזו לי ואתן להן את רשות הדיבור.
<דפנה נתניהו: שלום.
<דפנה נתניהו: אני מודה על ההזדמנות לתת לניצן כזה הד כי זה מוסד שאי אפשר להגזים בברכה שהוא מביא גם ללקויי הלמידה, גם למשפחות שלהם, ולדעתי גם לחברה בישראל.
<דפנה נתניהו: אמנם בסרטון הודגש הצד היותר חיובי במובן הזה של אנשים שמשתלבים לגמרי בקהילה, אבל יש בכל זאת קבוצה של אנשים שהם לקויים למידה ואפשר להביא אותם לשילוב אבל לא לשילוב מוחלט, במובן הזה שהם חייבים להיות במסגרת מושגחת ומשקמת למעשה כל חייהם.
<דפנה נתניהו: אני באתי לכאן בין השאר כדי להדגיש כמה המסגרות האלה שמכשירות את האנשים, שמוציאות אותם מהבית, שמביאות אותם לבגרות נפשית ולבגרות תעסוקתית, לחיים מאושרים.
<דפנה נתניהו: מילדים שלא היה להם חבר בבית במשך עשרים שנים הם מגיעים לכך שהטלפונים כל הזמן מצלצלים, מאנשים שהיו בודדים מול הטלוויזיה וההורים מיואשים הם הופכים לאנשים שמזמינים את הוריהם אליהם הביתה לכוס קפה בדרך לבריכה, לעבודה ולחברים.
<דפנה נתניהו: קשה לתאר את הדברים האלה.
<דפנה נתניהו: לאמריקאים יש אמרה לפיה אם זה פועל, אל תתקן.
<דפנה נתניהו: אני חושבת שיש הרבה מאוד מקרים בהם אם נכנס מישהו חדש לממשלה ורוצה לעשות משהו חדש, קודם כל תעצרו ותסתכלו איך זה פועל.
<דפנה נתניהו: אם זה פועל טוב, אל תיגעו.
יעקב מרגי: הרבה פעמים מבקשים מאתנו שנעשה טובה ושלא נתערב ולא נפריע.
יעקב מרגי: אל תעזרו אבל אל תפריעו.
<דפנה נתניהו: אני לא מדברת על הכנסת אלא אני מדברת על הרשויות.
<דפנה נתניהו: הדברים הם באמת בנפשנו.
<דפנה נתניהו: אני חושבת שהאגודה הזאת, מגיעים לה כל השבחים שרק אפשר לתת.
<דפנה נתניהו: תודה.
יעקב מרגי: הצטרפה אלינו חברת הכנסת טלי פלוסקוב.
יעקב מרגי: נמצאת אתנו גם מנהלת סיעת הליכוד עליזה בראשי הנמרצת.
יעקב מרגי: ב-8:00 בבוקר היא וידאה שהכול ירוץ ויפעל והיא נשארה אתנו.
יעקב מרגי: היא ראויה לציון.
יעקב מרגי: יש עוד כמה שראויים לציון.
יעקב מרגי: אני אחרוג ממנהגי.
יעקב מרגי: יש עבודה של לוביסטים בכנסת שלא תמיד הם זוכים ליחס האוהד מחברי כנסת צדקנים כאלה ואחרים.
יעקב מרגי: את הלוביסטים תמצאו רק בוועדת הכספים ובוועדת הכלכלה.
יעקב מרגי: יש לוביסטית אחת שאני תמיד פוגש אותה או בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות או בוועדת החינוך, התרבות והספורט.
יעקב מרגי: רות פרמינגר.
<רות פרמינגר: אני רוצה להשיב באותו מטבע.
<רות פרמינגר: תבורך.
יעקב מרגי: מיקי גולדווסר.
יעקב מרגי: אני מבקש שהדוברים גם יאמרו איך מגיעים אליכם.
יעקב מרגי: איך מגיע אליכם מי שלא מכיר אתכם.
<גאולה יפה: מרים טלפון.
יעקב מרגי: הוא לא יודע שניצן קיימת.
יעקב מרגי: תתייחסו גם לסוגיה הזאת כי להערכתי לא כולם יודעים עליכם.
יעקב מרגי: פעם אמרו לי שכאשר אני מעריך או חושש, אני נמצא שם.
יעקב מרגי: לדעתי לא כל מי שצריך נעזר בכם כי לא כולם יודעים איך להגיע אליכם.
<מיקי גולדווסר: אני הגעתי בשלב מאוד מאוחר של החיים שלי לניצן ובמקרה.
<מיקי גולדווסר: אני הייתי חברת מועצה בנהריה ועם תחילת התפקיד שלי כחברת מועצה, נכנסתי לנושא של הנוער בחינוך הלא פורמלי ומיד בלט שהמצב של הנוער בנהריה הוא ממש ממש קשה.
<מיקי גולדווסר: כמעט במקביל באו אלי בהצעה להיות יושבת ראש ניצן.
<מיקי גולדווסר: אני מודה, אני לא ידעתי מה זה ניצן.
<מיקי גולדווסר: מעולם לא פגשתי בשם הזה, מעולם לא פגשתי בארגון הזה לפני כן, והלכתי וביקשתי ללמוד את הנושא.
<מיקי גולדווסר: אני גם לא באה מעולם החינוך, כך שבכלל להיכנס לתוך הנושא הזה של חינוך ונוער, זה היה ללמוד את הכול מהתחלה.
<מיקי גולדווסר: מה שהתגלה לי לגבי ניצן ממש הרטיט אותי כי זה מאוד מאוד התחבר לי עם מה שאני רוצה לעשות בנהריה, לקדם את הנוער, את הנוער שנפלט ממסגרות, את הנוער שיש לו את הפוטנציאל ואין לו את הדרך ואין לו את היכולת, ויותר מזה, אין לו את ההבנה וההבנה של ההורים שלו איך כן לשפר ולקדם את עצמו.
<מיקי גולדווסר: התחלתי ללמוד את הנושא.
<מיקי גולדווסר: אני לא אומר לכם שאני יודעת הכול אלא יש לי עוד הרבה מאוד מה ללמוד, אבל אחד הדברים שחשבתי לנכון זה שבניצן יהיה כדאי לארגן את הנושא של להעביר הרבה מאוד אל ההורים, אחריות אל ההורים בד בבד עם נתינת כלים להורים איך לעבוד כי לפעמים הילד צועד צעד אחד קדימה ושניים אחורה כשהוא לא מקבל את המשוב בבית.
<מיקי גולדווסר: אכן בנהריה נעשית פעולה שבעיני היא מדהימה ואנחנו רואים את התוצאות.
<מיקי גולדווסר: מתוך ההתעסקות שלי בעיר עם הנוער, ראיתי את התוצאות.
<מיקי גולדווסר: אם תרשו לי, אני חייבת להקריא מהכתב כמה מפעולות ארגון ניצן בנהריה שנעשות על ידי תמיכה של קרנות ושיתוף פעולה עם המוסד האקדמי שזה לצורך מחקר, הכשרה וסטאז', מה שמעלה בעוד כמה מדרגות את כל העבודה של ניצן.
<מיקי גולדווסר: אני חייבת לציין שלניצן יש את היתרון שזה ארגון שבעצם נבנה על ידי הורים, כך שהאינטרס כאן הוא באמת נטו ונקי לטובת ילדים.
<מיקי גולדווסר: זה מאוד מאוד חשוב כי יש המון ארגונים ויש הרבה עמותות, אבל הן באות מכיוונים אחרים עם בסיס אחר.
<מיקי גולדווסר: אנחנו ארגנו קבוצת תמיכה להורים.
<מיקי גולדווסר: אנחנו מאבחנים אבחונים מסובסדים לרווחתה קהילה מעוטת האמצעים ולצערי הרב בנהריה אפשר לומר שכמעט ארבעים אחוזים הם רווחה.
יעקב מרגי: ב-10:05 יש ניסוי צופרים שיכול להיות שלא נשמע, אבל אם תשמעו, דעו שזה ניסוי צופרים.
<קריאה: בנהריה הם רגילים לזה.
<מיקי גולדווסר: הרצאות להורים בבתי ספר וגנים על מוכנות לכיתה א' והתמודדות עם קשיים למידה.
<מיקי גולדווסר: זאת אומרת, אנחנו ממש נכנסים פנימה לתוך השטח.
<מיקי גולדווסר: קיימנו תכנית השתלמות דו שנתית למורים בעמל פסגות נהריה ואני חושבת שמלי יכולה להרחיב על זה הרבה מאוד כי זה היה גם לצורך מחקרים והועלו שם הרבה מסקנות.
<מיקי גולדווסר: הייתה גם מורה מומחית שהשתתפה בהוראה מתקנת בלקויות למידה בבית הספר העל יסודי.
<מיקי גולדווסר: דרך אגב, הכול ניתן בתרומה של ניצן לקהילה.
<מיקי גולדווסר: מטרת ההשתלמות הייתה להעניק למורים בשכבות הגיל הללו את הכלים המותאמים לגיל ולהתפתחות על מנת שיוכלו להכיל, ללמד ולקדם את התלמידים המתקשים במסגרת הכיתתית והקבוצתית.
<מיקי גולדווסר: ההשתלמות הייתה בת מאה שעות אקדמיות בשנה הראשונה ו-132 שעות בשנה השנייה.
<מיקי גולדווסר: השנה הראשונה עסקה בהיבטים שונים של לקויות הלמידה, הנחלת ידע בסיסי באבחנת לקויות הלמידה, השפה, לקויות קריאה, לקויות לא מילוליות, היבטים רגשיים וחשיפה לאסטרטגיית הוראה מתקנת בקריאה ובכתיבה.
<מיקי גולדווסר: את המורים ליווינו בהיבט היישומי באמצעות סדנאות.
<מיקי גולדווסר: המשכנו וליווינו באמצעות סדנאות יישומים והנחלנו כלים עיוניים להעצמת הדיאלוג האפקטיבי בין מורים ותלמידים.
יעקב מרגי: כל המורים?
<מיקי גולדווסר: לקבוצה הזאת, כל המורים.
<מיקי גולדווסר: זה לכיתות מיוחדות.
יעקב מרגי: בדיון שקיימנו אתמול לגבי החינוך המיוחד, אחת הטענות שהועלתה על ידי הארגונים וההורים הייתה לגבי המכללות להוראה שמקנות הרבה כלים אבל לא כלים להתמודדות.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על שילוב, רצים קדימה, מי לאט ומי מהר, אבל המערכת לא מותאמת והמורים לא עוברים הדרכה והתאמה.
יעקב מרגי: אני שומע את הדברים שלך וחבל שלא משכפלים את זה לפס רחב.
<מיקי גולדווסר: המכללות למיניהן, יש להן כל הרבה חומר להעביר שזה הופך להיות למשהו יחסית צדדי.
<מלי דנינו: זאת תכנית שפועלת בכל הארץ, בפריפריות ואם תצאו החוצה תראו שעשינו סקר שאחרי שעשינו התערבות כזאת חמישים אחוזים מהילדים שהיו זקוקים לאבחון לא היו צריכים לעבור את האבחון ושיפרו בכל המדדים.
<מלי דנינו: זאת פעולה שניצן עושה לאורך כל השנים עם מערכת של אבחונים נורמטיבית שמשרד החינוך משתמש בה אלא שהיישום בפועל נעשה עם הרבה מסירות, עם הרבה אהבה ועם הרבה קרנות ותרומות שאנחנו מגייסים לטובת הילדים האלה שידם אינה משגת.
<מיקי גולדווסר: אני הולכת לפרוץ את הגדר עכשיו, ולא ביקשתי רשות לא ממלי ולא מעפרה, ולהעיר את תשומת לב ועדת החינוך כי ניצן כן זקוקה הן לגיבוי והן לתמיכה גם כספית ממשרד החינוך.
<מיקי גולדווסר: תרומות, כולנו יודעים, הולכות וקטנות.
<מיקי גולדווסר: קשה מאוד להשיג תרומות.
<מיקי גולדווסר: אני לא חושבת שיש ארגון כמו ניצן שהוא אך ורק לצורך נתינה ובאמת הוקם לצורך נתינה, בניגוד לכל מיני ארגונים אחרים או עמותות אחרות שפועלות לשם רווח או דרך אגב נותנות קצת ערך מוסף כנתינה.
<מיקי גולדווסר: ניצן היא אך ורק לנתינה.
<מיקי גולדווסר: אם היה לנו את הגיבוי ואת העזרה הכספית, ניצן הייתה מחוללת פלאים.
יעקב מרגי: את הקטע הזה נשאיר למנכ"לית האגודה.
<מיקי גולדווסר: לכן אמרתי שלא ביקשתי רשות להתייחס לזה.
<מלי דנינו: את לא צריכה לבקש רשות.
טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שאני לא חברה בוועדת החינוך אבל שמעתי שבחדר הזה מארחים היום את נציגי ניצן ואמרתי לעצמי שאני חייבת להיכנס ולומר משהו מאוד קצר.
טלי פלוסקוב: מי שמכיר אותי יודע שלפני שנכנסתי לכנסת אני הייתי ראש עיריית ערד.
יעקב מרגי: והיא מתעקשת לומר ראש ולא ראשת.
טלי פלוסקוב: זה לא רק אני אלא כל הנשים שעומדות בראש רשימה ואנחנו היינו שש.
טלי פלוסקוב: באתי לכאן רק להגיד לכם תודה.
טלי פלוסקוב: תודה על העבודה הנפלאה שאתם עושים.
טלי פלוסקוב: בכל אופן, אני אחת מערי הפריפריה שזכיתי לניצן בעיר ואני חושבת שזה דבר מדהים.
טלי פלוסקוב: אני רואה שרוב – בלי לפגוע בגברים –העוסקים במלאכה כאן הן נשים.
יעקב מרגי: כשמגיע לכן, אני מפרגן.
טלי פלוסקוב: מה שיש כאן הרבה – זה לב.
טלי פלוסקוב: בלי לב, לא היו עושים כל כך הרבה דברים נפלאים.
טלי פלוסקוב: אני מסכמת בזה.
טלי פלוסקוב: אני באמת אומרת לכם תודה על העבודה הנפלאה ובוודאי אני חושבת שכל מי שנמצא כאן – היושב ראש, שר החינוך ומי שמבין את הדבר הענק שאתם עושים – יבין שהוא צריך לתמוך בפרויקט הזה ובאמת להרחיב אותו לכמה שיותר רשויות כך שכמה שיותר אנשים ייחשפו לפרויקט הנהדר הזה.
טלי פלוסקוב: תודה לכם.
טלי פלוסקוב: אני מתנצלת, אני חייבת לעזוב לישיבת ועדה אחרת.
<<<מוזמנת: >> אני הגעתי לכאן כאם לילד שאובחן כלקוי למידה בניצן.
<<<מוזמנת: כאשר גילינו את לקויות הלמידה, נאלצנו להתמודד דבר ראשון עם חוסר הידע והתסכול שלנו וההתמודדות הכי קשה הייתה עם סירוב מנהלת בית הספר, היועצת והסגנית שלה לאפשר לבני למצות את יכולותיו ולתת לו את ההתאמות הנדרשות.
יעקב מרגי: באיזה שנים זה היה?
<<<מוזמנת: >> זה היה לפני כשש שנים.
<<<מוזמנת: עכשיו הוא סיים תיכון.
יעקב מרגי: לפני שש שנים?
<מלי דנינו: זה ממש לאחרונה.
<מלי דנינו: זה מדאיג מאוד.
<<<מוזמנת: >> זה לאחרונה.
<<<מוזמנת: בני חווה תסכול רב בפן הלימודי עקב כישלונות חוזרים ונשנים.
<<<מוזמנת: הערות פוגעות שהוא קיבל כמו אתה עצלן ולא תגיע לשום מקום, נאמרו לפני כל התלמידים.
יעקב מרגי: חשבתי שזה היה רק בתקופה שלי.
<<<מוזמנת: >> לא.
<<<מוזמנת: מסתבר שזה ממשיך ולא יודעים על זה.
<<<מוזמנת: דרשו מאתנו שנעשה לו אבחוני יתר ואיימו שאם הוא יזדקק להתאמות, יעבירו אותו לחינוך המיוחד וזה דבר שהוא לא היה נכון בכלל.
<<<מוזמנת: אי אפשר להביע במלים מה אנחנו כהורים עוברים כשאנחנו לא יכולים לעזור לילדים שלנו.
<<<מוזמנת: אנחנו עומדים מול מערכת אטומה ומול חומות.
<<<מוזמנת: אנחנו פשוט היינו בהרגשת ייאוש ואז פנינו לניצן.
<<<מוזמנת: התקבלנו אצל דוקטור מלי דנינו שאנחנו קוראים לה המצילה שלנו ומכאן השתנו החיים שלנו.
<<<מוזמנת: אנחנו הצטרפנו לקבוצת תמיכה של הורים, אנחנו קיבלנו ידע, קיבלנו כלים, קיבלנו כוחות להתמודד והבנו שיש לנו אבא ואימא ואנחנו לא נמצאים כאן לבד במערכה הזאת.
<<<מוזמנת: דוקטור מלי דנינו הגיעה לבית הספר ולאחר ויכוחים קשים היא עמדה על מימוש זכויותיו של בני וחלק ניכר מההתאמות אושרו.
<<<מוזמנת: לא הכול יושם בפועל, אבל אושר.
<<<מוזמנת: בני בעצמו עבר סדרת שיעורי הוראה בניצן, הוראה מתקנת.
<<<מוזמנת: התמיכה, החיזוק, קיבל כוחות להתמודד עם כל היחס המשפיל ולעבור את בית הספר היסודי ולסיים אותו.
<<<מוזמנת: כשהוא עבר לתיכון – וכאן אני חייבת לציין גם את אורט גבעתיים – באמת ניתנו לו כל ההתאמות הנדרשות.
<<<מוזמנת: מלי המשיכה ללוות אותנו לאורך הדרך.
<<<מוזמנת: כל הכישלונות הפכו להצלחות כשהוא קיבל את הציון מאה הראשון שלו, ואחרי כן באו עוד הרבה, הטלפון הראשון שהוא עשה, לפני שהוא הודיע לנו, היה למלי.
<<<מוזמנת: השנה הוא סיים את הבגרויות בציונים גבוהים.
<<<מוזמנת: במהלך תקופת התיכון שלו הוא השתתף בפרויקט והיה בקורס שגרירים צעירים של משרד החוץ, הוא עסק בהתנדבויות למען הקהילה, הוא היה במשך איזושהי תקופה דובר של מועצת התלמידים.
<<<מוזמנת: ללא התמיכה הרגשית והמקצועית שקיבלנו מניצן והמלחמה המשותפת על בני, הוא היה היום במקום אחר.
יעקב מרגי: הוא יכול לעשות היום אבחון לאותה מנהלת.
<מוזמנת: לולא זה, לדעתי הוא היה נושר ממערכת החינוך ואני לא רוצה לדמיין לאיזה שוליים של חברה הוא היה מגיע.
<מוזמנת: הכבוד העצמי וזכויותיו של בני למצות ולהוכיח את יכולותיו נרמסו ברגל גסה על ידי מערכת החינוך והוחזרו לו בזכות ניצן.
<מוזמנת: לצערי יש עוד היום הרבה תלמידים בעלי יכולות גבוהות שנושרים מהמערכת כי אין מי שיילחם על מימוש הזכויות שלהם.
<מוזמנת: אני מאחלת לניצן שנים רבות של המשך עשייה ברוכה ואת כל האהבה שלנו והתודה.
יעקב מרגי: אני מתחבר לדברים.
יעקב מרגי: במושגים מסחריים, יש פרסומות של מכוני קוסמטיקה, הרזיה, לפני ואחרי.
יעקב מרגי: מי שמצייר בעיני רוחו, בדמיון שלו, צריך לקחת שני ילדים עם אותה מוגבלות ולראות מה קורה אתם עם טיפול של ניצן ובלי טיפול של ניצן וזה כדי להבין כמה יכולות יש באותם ילדים שמה לעשות, או שנולדו עם מגבלות אובייקטיביות כאלה ואחרות או שהן נוצרו בעקבות משהו.
יעקב מרגי: צריך רק לתת אמון ותקווה בכל אחד.
יעקב מרגי: נכון, כפי שאמרה גברת נתניהו, לא כולם יכולים להגיע למה שהבן שלה הגיע, אבל אלה שלא מגיעים לכך, הצלחנו לשפר אותם בעשרים אחוזים, בשלושים אחוזים, תרמנו להם לאיכות החיים שלהם, של הסובב אותם ושל המשפחה שלהם.
יעקב מרגי: רבותיי, אמנם זה יום חג, חוגגים חמישים, אבל אם לא נצליח בסוף הדיון לשכפל אתכם, לא הצלחנו כי שטח שנכבש לא מוחזר.
יעקב מרגי: אתם כבר קיימים וצריך למנף את זה.
<מוזמן: סיימתי השנה 12 שנות לימוד עם תעודת בגרות מלאה שאני די חייב אותה למלי דנינו ולאגודת ניצן.
יעקב מרגי: קודם לעצמך.
יעקב מרגי: ניצן יכולה לתת את הלב והנשמה, אבל אם אתה לא היית רוצה להתמודד – ויש כאלה – לא היית מצליח.
<<מוזמן: > אבל הרבה מהכלים שניתנו לי, אני חייב למלי ולאגודה.
יעקב מרגי: אתם מבינים למה הוא הצליח?
יעקב מרגי: הוא עקשן.
<<מוזמן: > החוויה שלי מבית הספר היסודי לא הייתה טובה ולא הייתה קרובה להיות טובה.
<<מוזמן: אובחנתי בבית ספר כתלמיד לקוי למידה ובלי הסיוע של כל האגודה מול בית הספר, הייתי במקום אחר לגמרי.
<<מוזמן: זאת הייתה מלחמת התשה וזה היה נורא.
<<מוזמן: אני מרגיש שאני חייב עוד הרבה דברים לאגודה הזאת.
<מלי דנינו: אתה תתנדב אצלנו.
<<מוזמן: > אני כבר כאן, לא?
<<מוזמן: זה אולי נשמע מעט מוגזם, אבל חוץ מהשגת תעודת הבגרות אחרי 12 שנות לימוד, אני די חייב לאגודה את החברים שיש לי היום, את איכות הלימודים שהייתה לי בתיכון, את היכולת שלי לתרום, את בת הזוג שלי שאם לא הייתי עולה לתיכון לא הייתי זוכה להכיר אותה.
<<מוזמן: הייתי מספר אפילו את הסיפור הזה בגרסה מעט שונה ובמקום הרבה יותר גרוע ואני לא יודע אפילו היכן ומול איזה אנשים.
<<מוזמן: כיום אני די עצמאי, אני עובד עד לגיוס שלי לצה"ל, קיבלתי תפקידים די טובים והצעות למיונים בחיל המודיעין ולדובר צה"ל.
<<מוזמן: הנתונים שלי נחשבים די גבוהים ובימים אלה אני מתכונן לעבור את המבחן הפסיכומטרי.
<<מוזמן: אני מרגיש שזה פיצוי על התקופה האיומה שעברתי בבית הספר היסודי עם המורים שצחקו עלי, קיללו אותי, השפילו אותי, קראו לי עצלן כשלמעשה העצלנות היחידה הייתה חוסר הרצון שלהם להשקיע מהזמן שלהם ולתת לי את ההתאמות שהיו יכולות להביא אותי להצלחה.
<<מוזמן: כמי שחווה התעללות נפשית מהמורים שלו, אני רואה את ההישגים כסוג של נקמה, ניצחון וגם מסר לתלמידים אחרים שחווים היום את מה שאני חוויתי בבית הספר היסודי.
<<מוזמן: לא נשאר לומר עוד משהו אלא לומר תודה.
יעקב מרגי: זה מרגש.
יעקב מרגי: תארו לכם שהנער היה נפגע בדימוי האישי שלו והיה נכנע כתוצאה מאותו חוסר אמון של המערכת.
יעקב מרגי: אם זה לא דיני נפשות, מה כן?
יעקב מרגי: קודם כל, תודה לך.
יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו שאתה מוכן להיחשף ולומר את האמת שלך.
יעקב מרגי: זאת ההתנדבות שלך והתרומה הגדולה שלך.
יעקב מרגי: אנחנו כאן כדי להעביר את הלפיד הזה, את המסר הזה יום יום ושעה שעה כי לכל אחד יש את הפוטנציאל ולכל אחד צריך לתת את ההזדמנות לממש אותו במה שתלוי בנו כחברה, כמערכות, כממסד.
<אריה רוקח: הדברים המדהימים ששמענו עכשיו יכולים להיות הקדמה טובה למה שאני עומד לומר.
<אריה רוקח: זה פשוט היה מרגש לשמוע אתכם.
<אריה רוקח: אני אקרא את הדברים מהכתב כי אני גם קצת לקוי למידה.
<אריה רוקח: שמי אריה רוקח ואני כיום גמלאי של משרד החינוך.
<אריה רוקח: במקצועי אני יועץ חינוכי ועבדתי כמורה וגם כיועץ במשך כ-42 שנים במערכת עד שיצאתי לגמלאות.
<אריה רוקח: אני כאן מייצג פן אחד מהפעילות הרחבה והגדולה של ניצן.
<אריה רוקח: עם צאתי לגמלאות היה ברור לי שאני אצטרך למצוא מקום בו אוכל להתנדב ולהשתמש בצורה מושכלת בידע ובניסיון שצברתי במשך כל השנים בעבודתי במשרד.
<אריה רוקח: התברר לי אז שמוקמת קבוצה של יועצות גמלאיות – כן, יועצות – ביוזמת ארגון היועצים כקבוצת תמיכה להורים.
<אריה רוקח: אני הצטרפתי, למרות שמימי אני לא הייתי יועצת.
<אריה רוקח: כהורים – שמענו את זה כאן - כסבים וסבתות שאני נמנה עליהם, כולנו מחפשים ורוצים שילדינו יהיו מוכשרים ומצליחים וכאשר הדבר הזה לא קורה ומסתבר שלילדים יש קשיים בלמידה, אנחנו במידה רבה מאוכזבים.
<אריה רוקח: יש הורים שמכילים את ילדיהם ואת הקשיים ויודעים להיוועץ באנשי מקצוע ומצליחים במידה רבה לחלץ את הילדים מהקשיים או ללמד אותם לתפקד למרות הקשיים אך יש גם הורים שלא יודעים כיצד להתנהג במצב כזה והם נכנסים למבוכה ולייאוש, מאשימים את כולם, נכנסים לקונפליקטים עם הילדים, עם מערכת בית הספר ואז אתה שומע אותם אומרים שהמורה מתעלמת מהילד, המנהל שונא אותו, ולהורים האלה יש תחושה מעיקה שמשהו לא בסדר עם הילד ואולי הוא בכלל מפגר.
<אריה רוקח: כבר שמעתי את זה מהורים.
<אריה רוקח: נוצרת בבית אווירה קשה של לחץ בלתי סביר על הילד, כעס על המערכת וגם להודות על האמת על הקושי הזה.
<אריה רוקח: אנחנו המלווים – אני בכוונה אומר מלווים כדי להבהיר שאנחנו לא מטפלים – מלווים ותומכים בהורים ויש לנו יתרון גדול כשאנחנו באים לסייע מול בית הספר כאשר אנחנו במשך שנים היינו אנשי בית הספר ואנחנו מכירים את המערכת ויודעים את כל הטריקים שיש בה.
<אריה רוקח: אני קורא לתפקיד שלי, כמו שבארצות הברית קוראים לו, קייס מנג'ר.
<אריה רוקח: אני כאילו מנהל עבודה עם אותו תלמיד.
<אריה רוקח: הלקוחות שלנו הם לא התלמידים אלא הלקוחות שלנו הם ההורים ואנחנו באים לתמוך ולסייע להורים להגיע לבית הספר, להתקרב לבית הספר, לדעת כיצד להתמודד עם בית הספר, אבל מצד שני אנחנו גם עובדים עם בית הספר.
<אריה רוקח: שמענו כאן את הנער שמספר – ושמענו את הדבר הזה גם מעוד מתבגרים ובוגרים – שבית הספר לא תמיד ידוע איך להתמודד ולא תמיד מוכן להתמודד ואז אנחנו נכנסים.
<אריה רוקח: כאשר אנחנו נכנסים, ראשית, אנחנו מכירים את האווירה של בית הספר, ושנית, אנחנו גם נותנים מהידע שלנו.
<אריה רוקח: הרבה פעמים, אני מוכרח להגיד לכם, אני נכנס לבית ספר, שואלים אותי מי אני וכשאני אומר שאני מתנדב מטעם ניצן, התשובה היא: אה, בוא.
<אריה רוקח: עוד לא היה מקרה שלא קיבלו אותי בסבר פנים יפות.
<אריה רוקח: אז יש לי את האפשרות לשבת עם הצוות המוביל של בית הספר, עם המחנך, לשבת ולדון אתם, לעשות מעין משא ומתן.
<אריה רוקח: דבר נוסף שאני צריך לעשות הוא כאשר לפעמים אני צריך לומר להורים ולעזור להם לקבל את מה שבית הספר עושה.
<אריה רוקח: לדוגמה ילד אחד שעבדתי עם המשפחה ובבית הספר הציעו תכנית מיוחדת.
<אריה רוקח: האימא אמרה בשום פנים ואופן לא.
<אריה רוקח: אני עברתי, בדקתי את התכנית וראיתי שזאת היא התכנית שהילד צריך ואז הייתה לי עבודה עם ההורים כדי לשכנע אותם שזאת העבודה שהילד צריך.
<אריה רוקח: לא אדבר הרבה אלא אתן שתי דוגמאות קצרות.
<אריה רוקח: היה לי קשר עם משפחה עולה, לא חדשה אבל לרוע המזל היא עדיין לא הסתגלה לארצנו הקדושה, ויום אחד הם התקשרו אלי בלילה הביתה בבהילות.
<אריה רוקח: מסתבר שהילד הזה איזה שטות קטנה, תפסה אותו המשטרה והעבירו אותו לקצינת מבחן וקצינת המבחן הזמינה אותו.
<אריה רוקח: היות והם באים מארץ שם הזמנה לרשויות החוק היא דבר נוראי, הם נכנסו לפניקה.
<אריה רוקח: אז אני נכנסתי לעניין.
<מלי דנינו: רק תגיד שהיית אחראי על אלימות בשפ"י ויש לך ניסיון.
<אריה רוקח: הייתי מפקח על מניעת אלימות בשפ"י.
<אריה רוקח: פניתי לשירות המבחן וביקשתי שיאשרו גם לי לבוא.
<אריה רוקח: הסכימו ברצון רב.
<אריה רוקח: נכנסנו, ישב שם בחור מאוד חביב, שמע את כל הסיפור ואמר לילד: אתה רוצה שלא נפתח לך תיק?
<אריה רוקח: אני רוצה לשמוע שאתה כל השנה הולך לבית הספר באופן רציף.
<אריה רוקח: אם כך יהיה, לא ייפתח לך תיק.
<אריה רוקח: אכן לא נפתח תיק וההורים יצאו מרוצים ושמחים.
<אריה רוקח: עוד פן אחד אני רוצה להציג כאן.
<אריה רוקח: דוגמה נוספת.
<אריה רוקח: ילדה ממעמד בינוני גבוה למדי שלמדה בבית ספר יוקרתי ביותר עם שם יוקרתי.
<אריה רוקח: לילדה הזו היו שני אחים מאוד מוצלחים בבית הספר ולה יש בעיה של לקות למידה.
<אריה רוקח: בית הספר לא ידע כיצד להתמודד כי הוא לא מתמודד עם ילדים כאלה.
<אריה רוקח: אז נכנסתי לתמונה וישבתי עם הצוות כולו ודיברנו.
<אריה רוקח: התחילו לעבוד אתה.
<אריה רוקח: הדבר הטוב ביותר היה שהיא מצאה בית ספר אחר ובעזרת ניצן עברה לבית ספר אחר שיותר מתאים לה ואני שומע שהיא מצליחה.
<אריה רוקח: היות ואדוני היושב ראש ביקש שאני לא אאריך, אני לא מאריך.
<אריה רוקח: תודה.
יעקב מרגי: יש נואמים מהכתב ואתה סופר להם את הדפים בתקווה שיגיע הדף האחרון אבל אז הם שמים את הדפים בכיס ומתחילים לנאום בעל פה.
<אריה רוקח: זה מה שעשיתי.
יעקב מרגי: לפני דני ז'ורנו אני אתן את רשות הדיבור לחברת הכנסת מירב בן ארי שיש לה ניסיון רב גם עם תלמידים וגם עם בני נוער והיא תדבר בעד עצמה.
מירב בן ארי: תודה רבה אדוני היושב ראש על קיום הדיון החשוב הזה ותודה רבה לכם, ממך גברתי ועד אחרון המתנדבים, לכל הפעילות המדהימה שלכם.
מירב בן ארי: לפני שהגעתי לכאן עבדתי עשר שנים עם בני נוער בסיכון, חלקם נקראו בסיכון בגלל שהם לקויי למידה.
מירב בן ארי: שמו אותם ברצף הסיכוני רק בשל הקשיים הלימודיים שהם חווים בבתי ספר ואין לזה שום הגיון ואין לזה שום רציונל.