GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: ור"ה, מל"ג אני לאוזניים שלך, די, מספיק, כל דיון זה ככה.
יעקב מרגי: כשהיא תסיים.
<שי צ'רני: רק מה שרציתי להגיד ,
<שי צ'רני: שאנחנו כסטודנטים נלחמים על זה ואנחנו מעלים את זה על בסיס קבוע.
<שי צ'רני: אבל אם תהייה הוראה מלמעלה אז המלחמה הזאת תהייה הרבה יותר פשוטה לנו.
<דבורה מילגרוס: בלי להתחיל לנאום את נאומי חופש האקדמי וכו', אני יודעת, מל"ג יגידו כרגולטור של המערכת - - -
יעקב מרגי: תעשי טובה לעצמך, אל תנאמי את נאום החופש האקדמי.
<דבורה מילגרוס: לא.
<דבורה מילגרוס: אני אומרת שלא.
<דבורה מילגרוס: אני עונה נורא בפשטות.
<דבורה מילגרוס: אני אומרת שברוב האוניברסיטאות, אוניברסיטאות אני שוב מזכירה, יש מה שקרוי 'פעילות חברתית'.
<דבורה מילגרוס: כמובן ששירות המילואים הוא חלק מהעניין הזה.
<דבורה מילגרוס: - - -
יעקב מרגי: וזה מקנה נקודות זכות?
<דבורה מילגרוס: בהחלט כן.
<דבורה מילגרוס: בטכניון - - -
יעקב מרגי: ויש אוניברסיטאות שלא?
<דבורה מילגרוס: יש אוניברסיטאות שבהחלטה פנימית שלהן לא רואות לנכון לתת את קרדיטציה אקדמית לפעילות שהיא לא אקדמית ישירה, בסמכותן לעשות את זה ובריבונותן לעשות את זה.
<דבורה מילגרוס: יש אוניברסיטאות לא מעטות, אפשר לומר רוב האוניברסיטאות המחקר בישראל רואות בפעילות חברתית משהו שהוא חשוב מאוד ובא לידי ביטוי גם בקרדיטציה האקדמית.
יעקב מרגי: אני אהבתי את הדגש שלך על סמכותן לא לתת.
יעקב מרגי: לפעמים במקדש הזה, בקנאות הזאת של החופש האקדמי אתם מאלצים אותנו המחוקקים לגעת לכם בזה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם בצורה חד משמעית, אני לא חי טוב עם זה שסטודנט אחד מקבל ואחד לא מקבל, לא מעניין אותי.
יעקב מרגי: אני אוביל פה לחץ חקיקתי ואז כולם יגידו: 'מה פתאום, לא בחקיקה, בואו נעשה פגישה'.
יעקב מרגי: המלצות מטבען הן נשארות בגדר המלצה, רוצים לוקחים לא רוצים לא לוקחים.
יעקב מרגי: לכן אני חושב, מל"ג, זה לא בשמיים.
יעקב מרגי: מה ביקשנו?
יעקב מרגי: יש לכם חופש פעולה כמעט מלא, אוטונומיה בקטע הזה.
יעקב מרגי: להשוות, תקבעו ששתיים יותר מדי, תקבעו אחת.
יעקב מרגי: סתם אני אומר, אבל שיהיה לכולם.
יעקב מרגי: קבעתם שתיים-שלוש, מה שנותנים ואני לא יודע מה נותנים, תשבו על המדוכה ותראו מה לא פוגע בחופש האקדמי בר-מינן ומה לא פוגע באיכות הסטודנט והתואר.
יעקב מרגי: נכניס גם את התואר כדי שתרגישו.
יעקב מרגי: אני מבקש את האיזונים הנדרשים.
יעקב מרגי: לפעמים אנחנו קנאים על מה שלא צריך.
יעקב מרגי: יש מושג שאומר 'מדקדקים בחזמה' זה בהלכות שבת.
יעקב מרגי: בבקשה לפני סיכום, הגעת לירושלים.
<דוד לאור: לצערי לא הגיעו הרבה נציגים של המכללות.
<דוד לאור: אני מציג את מדרשת פיינברג שהיא הזרוע האקדמית של מכון ויצמן, אנחנו גוף לא גדול וגם לא מלמדים תואר ראשון אלא רק תארים מתקדמים.
<דוד לאור: אני יכול להגיד שאצלנו במדרשת פיינברג בהחלט רואים את השירות במילואים אלמנט מאוד מאוד חשוב.
<דוד לאור: בהחלט מעודדים סטודנטים - - -
יעקב מרגי: מה זה מדרשת פיינברג ומה זה מכון ויצמן?
<דוד לאור: זו הזרוע האקדמית למדע ברחובות.
<דוד לאור: בעצם אחראית לכל נושא הלימודים של הסטודנטים.
<דוד לאור: אצלנו כל הסטודנטים לומדים במלגה מלאה ואז הם ממשיכים לקבל מלגה גם כשהם נמצאים בשירות מילואים פעיל.
<דוד לאור: מקבלים הארכה למועדי דוחות התקדמות ותזות, הארכה אוטומטית לפי ימי המילואים שהם ממלאים בשנה.
<דוד לאור: אם הם לא יכלו להגיע למבחן בשל שירות מילואים כמובן זכות למועדי ב' באופן אוטומטי.
<דוד לאור: אלו הדברים שהם רלוונטיים לגבי הסטודנטים אצלנו.
<דוד לאור: כל הדברים כאמור נעשים באופן אוטומטי ללא צורך בוועדות ולא שום דבר אחר.
יעקב מרגי: ות"ת/מל"ג רוצים להוסיף משהו?
יעקב מרגי: חשבתי שאולי אתם לוקחים את הכפפה.
יעקב מרגי: עכשיו תהיו נדיבים.
יעקב מרגי: אתה יודע, יש אמירה כאן בכנסת, 'כשאדם מגיע לשלטון חייב להיות נדיב'.
יעקב מרגי: פה נתנו, ויתרנו הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת.
יעקב מרגי: אפילו הרשות השופטת נתנה לכם אוטונומיה, "אל תגיעו במשיחי".
יעקב מרגי: חשבתי תהיו נדיבים, אתם ריבון, בהגדרה מסוימת אתם ריבון.
יעקב מרגי: השלטון חייב להיות נדיב.
<נדב שמיר: אני רק אגיד שהכללים האלה באמת משאירים פה שיקול דעת.
<נדב שמיר: למעשה מה שהם אומרים הוא שמוסד שנותן נקודות זכות על פעילות חברתית רשאי לתת גם על פעילות של מילואים.
<נדב שמיר: על הכללים האלה ישבה ועדה הרבה זמן וזה מה שהיא החליטה.
<נדב שמיר: מה שאנחנו יכולים לעשות, שמענו את הדברים - - -
יעקב מרגי: אני אגיד לך משהו, תקשיב טוב ששמעת ואני אתן לך לסיים.
יעקב מרגי: אני מנווט את זה כדי שיקבלו החלטה.
יעקב מרגי: שירות מילואים לא פעילות חברתית?
יעקב מרגי: אז תגידו שזו לא פעילות חברתית.
יעקב מרגי: החליטו שכן ואתה מאפשר, אז זו פעילות חברתית.
יעקב מרגי: בינינו זה גם - - -
<נדב שמיר: אני מבטיח שאני אעביר את דברים.
יעקב מרגי: לי בכלל יש תסכולים עם אנשי המל"ג ואתה יודע למה, שולחים לנו פה את הגורמים המקצועיים שעושים את העבודה אבל לא מקבלים את ההחלטות.
יעקב מרגי: אלה שמקבלים את ההחלטות נמצאים באיזה מגדל שן, אפילו את הדמות שלהם כמעט ולא מכירים.
יעקב מרגי: עוד מעט יעשו כמו ב"מוסד", מטושטשים.
יעקב מרגי: אנחנו לא ראינו אותם אף פעם.
יעקב מרגי: יש לי פגישה עם החדשה.
יעקב מרגי: מזל שהיא חדשה כי הישנה, מפגש העליונים עם התחתונים זה קשה.
יעקב מרגי: החדשה הסכימה.
יעקב מרגי: לסיכום: הוועדה מודה לכל מי שהגיע לדיון.
יעקב מרגי: אני חושב שמערך המילואים במדינת ישראל חשוב מאוד.
יעקב מרגי: הליבה.
יעקב מרגי: חלק גדול ממנה הוא גם ציבור הסטודנטים שגם ככה נושא על גבו מטלות רבות ומעמסה כספית כלכלית לא קלה.
יעקב מרגי: אין לנו אלא לברך על החוק שחוקק בעניין זכויות הסטודנטים שמשרתים במילואים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג ליצור מצב שוויוני בין האוניברסיטאות והמכללות בנושא הקלות למשרתי המילואים.
יעקב מרגי: להפוך את נקודות הזכות מהמלצה לחובה.
יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את אי יישום הרפורמה של המכינות הקדם אקדמיות.
יעקב מרגי: אני קורא למל"ג להוביל, לא לחכות שתהייה הסכמה כי לא תהייה הסכמה.
יעקב מרגי: אני קורא להוביל כדי לגמור את הסגה הזו שנקראת 'יישום הרפורמה'.
יעקב מרגי: שוב תודה.
יעקב מרגי: כולנו תקווה שאכן חיילי המילואים יישארו באוניברסיטאות ובקמפוסים של האוניברסיטאות והמכללות ולא ידרשו לצווי 8 או למילואים מאורכים ו"איש את רעהו יעזרו" בעזרת ה'.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, היום 7 בדצמבר 2015, כ"ה בכסלו התשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום, ולאו דווקא הכותרת שמופיעה, הוא: טיפול בתלמידים לקויי שמיעה ושיקומם.
יעקב מרגי: אני חייב לומר שאת הדיון יזמה ודחפה חברת הכנסת מירב בן ארי שנעדרת היום, כי היא נענתה להפצרות יו"ר הכנסת לנסוע במשלחת פרלמנטרית לאוקראינה.
יעקב מרגי: אל תקנאו בה, הטמפרטורה שם נמוכה.
קארין אלהרר: כן, היא לא נראית נהנית כל-כך.
קארין אלהרר: התכתבתי איתה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לפגוע באוקראינים, אבל זה צפוי מראש.
יעקב מרגי: אני אשם שהיא נתקעה שם, כי אני סירבתי והיא הבאה בתור אחרַי.
יעקב מרגי: אז אנחנו מאחלים לה הצלחה בשליחותה.
יעקב מרגי: אני חושב שזה חשוב, הקשרים הבין-לאומיים והדיפלומטיים של מדינת ישראל.
יעקב מרגי: אבל לנו נשארו כאן הבעיות לטפל בכבדי שמיעה במערכת החינוך.
יעקב מרגי: לפני שאעביר את רשות הדיבור לחברי הנסת שנוכחים בדיון, אני אומַר נתונים שכנראה כולם ידועים איתם, והלוואי שיש בהם טעות, כדי שנאתגר את הדיון ותתקנו אותי.
יעקב מרגי: במערכת החינוך לומדים כ-4,200 ילדים בני 3 עד 21, הסובלים מירידה בשמיעה.
יעקב מרגי: כ-55% מן התלמידים כבדי השמיעה לומדים במערכת החינוך הרגילה, בכיתות רגילות.
יעקב מרגי: 29% מן התלמידים החירשים וכבדי השמיעה, שסובלים מירידה חמורה עד עמוקה בשמיעה, מפערי שפה וקשיי למידה נלווים, לומדים בכתות מיוחדות בבתי-הספר הרגילים.
יעקב מרגי: 16% מן הילדים החירשים, מי שסובלים מבעיות מורכבות נוספות, לומדים בבתי-ספר לחינוך מיוחד ייעודיים.
יעקב מרגי: אין ספק שמערכת החינוך שלנו הולכת והופכת ידידותית לבעלי מוגבלויות, ואנחנו משקיעים שעות לסיים את תקנות ההנגשה.
יעקב מרגי: ותוך כדי הליכה ותוך כדי יישום, אנחנו נתקלים בקשיים ומסתבר שגם המומחים שמייעצים לוועדות לא תמיד צופים פני עתיד, ותוך כדי אנחנו מתעדכנים ומשפרים פעם אחר פעם.
יעקב מרגי: בתקופתי חברי לשכונה נאלץ ללמוד במגבלה.
יעקב מרגי: כשאני רואה היום מי לומד בכיתה רגילה ומי לומד בבית-ספר רגיל עם כל החברים בשכונה, לעומת מה שהיה בגילי, לאותו חבר בשכונה שנאלץ כבר מגיל קטן להיות בכיתת חינוך מיוחד, ולי אין לי ספק שאם הוא היה נולד 50 שנה אחרי, אז הוא היו לו הזדמנויות.
יעקב מרגי: למרות שאותו אחד הגיע להישגים טובים, אבל יכול להגיע ליותר ויותר.
יעקב מרגי: ואנחנו כאן כדי לראות מה ניתן לשפר, הן במשרד החינוך והן במסגרות שיקומיות והטיפול.
יעקב מרגי: לצורך כך הזמנו את נציגי משרד הרווחה, משרד החינוך איתנו, אני רואה.
יעקב מרגי: משרד האוצר – אם נצטרך אותו בהמשך, נגייס אותם.
יעקב מרגי: ואני מעביר את רשות הדיבור לחברת הכנסת קארין אלהרר, יו"ר הוועדה לענייני ביקורת המדינה.
יעקב מרגי: את ה"ענייני" לא הבנתי אף פעם.
קארין אלהרר: כי זה לא כל ביקרות המדינה, זה רק עניינים.
קארין אלהרר: עניינים לבחירתי.
קארין אלהרר: בוקר טוב ותודה, אדוני, על קיומו של דיון חשוב מאין כמוהו.
קארין אלהרר: אני רוצה לומר משפט שהוא מובן מאליו, אבל הוא חשוב במיוחד בחודש הזה, כשאנחנו שמדברים על אנשים עם מוגבלות וזכותם לנהל חיים נורמטיביים, יצרניים, פעילים, שכוללים כמובן: חינוך, בריאות, דיור, רווחה, כל דבר אחד שכל אדם זכאי לעשות.
קארין אלהרר: אני מאוד נעצבתי לראות שהתמיכות שניתנות לארגון "שמע", שהוא ארגון שמסייע כמעט בכל רמה לאנשים כבדי שמיעה וחירשים, הועדות שהולכות ופוחתות.
קארין אלהרר: ואם אנחנו מגיעים למצב שבו הארגון על סף סגירה, זאת תעודת עניות למדינת ישראל.
קארין אלהרר: שיהיה ברור, יש פה ארגון שיש לו מומחיות גדולה, שעובד כבר 48 שנים.
קארין אלהרר: עוד לא הגענו למקום שבו כל אדם עם מוגבלות בשמיעה כל-כך משולב בחברה, שכבר אין מקום לארגון.
קארין אלהרר: לצערנו, אנחנו לא שם.
קארין אלהרר: היינו שמחים, אני בטוחה שגם מנכ"ל העמותה היה שמח מאוד להגיד: אין לי עבודה, ואף אחד לא צריך אותי.
קארין אלהרר: אבל אנחנו לגמרי לא שם.
קארין אלהרר: להיפך, עד היום אני מקבלת פניות אנשים שלא מצליחים להשתלב באקדמיה עד הסוף כי אין להם את שעות התרגום.
יעקב מרגי: את יודעת שאני יו"ר תת ועדת משנה לנושא הנגשה, ומרכז את ההנגשה בהשכלה גבוהה.
יעקב מרגי: נכנסתי להילוך מהיר שם, וקצב קביעת הדיונים הוא תדיר.
יעקב מרגי: כך שאנחנו מקווים שבזמן הקרוב נסיים גם את הסוגיה הזאת.
קארין אלהרר: אדוני, אני קוראת לך ומוכנה לסייע ככל שיש בידי, כי הדבר הזה הוא בלתי אפשרי.
קארין אלהרר: אי אפשר להגיד כמו שכתוב בחוק השוויון: שילוב מלא בחיים - - -
יעקב מרגי: ובעת הזו הגיע יו"ר ועדת המשנה להנגשה, חבר הכנסת אילן גילאון.
קארין אלהרר: חברי, ידידי.
קארין אלהרר: אז אי אפשר להגיד: שילוב.
קארין אלהרר: שילוב זה לא סיסמה, שילוב זה הדרך שצריך לחיות על-פיה.
קארין אלהרר: ועמותת שמע נותנת את השילוב הזה לאנשים במקום שבו המדינה פחות מתפקדת.
קארין אלהרר: ולכן היה לי חשוב להגיע לדיון הזה ולומר שאנחנו בוועדה הזאת, אדוני, נוציא קריאה לכל הגורמים הרלוונטיים, ולא ניתן שהעמותה הזאת תגיע לחדלות פירעון וחלילה לסגירה.
קארין אלהרר: אם יש משהו שצריך לעשות, זה להעלות להם את התקציבים ולא להוריד להם.
קארין אלהרר: המקום הוא מקום של סיוע באמצעות העמותה לאנשים שזקוקים לכך.
קארין אלהרר: ולכן אני מבקשת שתצא הקריאה הזו מהוועדה.
קארין אלהרר: זה עניין של חייהם של אנשים.
יעקב מרגי: כנראה "שמע" הצליחה בשליחות שלה, כי בדרך-כלל כשמצליחים זה מועמד לחיסול.
יעקב מרגי: ני יכול למנות הרבה פרויקטים שהמדינה הובילה בהם, והיום הם נחלת העבר.
יעקב מרגי: אז אני מצווה אותך גם להצליח, ואנחנו נעשה הכול שלא יחסלו אתכם.
יעקב מרגי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.
דב חנין: אני יושב בין שני חברי הכנסת שמובילים את המאבק בכנסת שלנו למען אנשים עם מוגבלויות, ולדיון הזה יש חשיבות מאוד גדולה בתוך הקשר זה.
דב חנין: אנחנו מדברים על מערכה רחבה.
דב חנין: יש הרבה מאוד קשיים, הרבה מאוד אתגרים, הרבה מאוד נושאים שצריך להתמודד איתם.
דב חנין: ובמבט כולל, עם כל הקשיים וכל התסכולים, וגם הנסיגות שיש לנו לפעמים במאבקים האלה, אם אני מסתכל על העשור האחרון אני חושב שיש התקדמות מסוימת בתחומים רבים ביחס לאנשים בעלי מוגבלויות, התקדמות מסוימת שכמו הרבה דברים בארץ, מושגת במאבקים קשים ולפעמים בעלייה במדרון.
דב חנין: אבל בתוך התמונה הכללית הזאת, כאשר התכוננתי לדיון זה, ראיתי שבאופן יחסי מצבם של כבדי השמיעה הוא בעייתי יותר.
דב חנין: אם בתחומים אחרים יש לנו התקדמות – למשל, לפני שש שנים התחלתי להתעסק בכבדי ראייה ועיוורים, ועם כל הקשיים והבעיות יש לנו התקדמות, יצרנו פתרונות שלא היו קיימים קודם.
דב חנין: התחום של כבדי שמיעה במובנים רבים נשאר מאחור.
דב חנין: ואני חושב שהדיון הזה בוועדת החינוך צריך אולי להיות פתח לסדרה של דיונים.
דב חנין: נמצא איתנו חבר הכנסת גילאון שמוביל את הוועדה שממוקדת בנושא הזה.
דב חנין: צריך לעשות איזשהו מיפוי – אולי כבר עשיתם – גם של הצרכים וגם של האתגרים שעומדים בפנינו, אם אנחנו באמת רוצים לתת חבילת פתרונות לאנשים כבדי שמיעה.
דב חנין: אנחנו עוסקים היום בתחום החינוך, ואני חייב לומר שכאשר ניסיתי לחבר בין מפת הבעיות למה שקורה עם עמותת "שמע", שתי התמונות האלה לא הצטרפו לי לרצף.
דב חנין: כי לכאורה המדינה היתה צריכה להגיד: איזה מזל שיש לנו כזו עמותה, זאת אומרת, זה אנחנו היינו צריכים לעשות את זה, מדינת ישראל היתה צריכה לספק את השירות הזה, והנה יש לנו עמותה שעושה זאת, ויש שם אנשים מסורים, ויש ידע שהצטבר, ממש נפלא.
דב חנין: אז הייתי נותן לעמותה הזאת תגבור כי היא חוסכת למדינה את מה שהמדינה היתה צריכה לעשות.
דב חנין: במקום לעשות את זה, המדינה מנסה, למרבית הכאב והצער, לחסוך בכסף מאוד קטן.
דב חנין: בתקציבי המדינה אנחנו קוראים היום שלמשל, מורידים את מס חברות ב-1.5%, והמשמעות היא מיליארדי שקלים, מיליארדי שקלים שהולכים לטובת בעלי ההון העשירים ביותר במדינת ישראל.
דב חנין: אז אף אחד מאתנו לא מדבר על מיליארדי שקלים.
דב חנין: אנחנו מדברים על כמה מיליונים שעושים הבדל מאוד משמעותי בחיים של בני-אדם.
דב חנין: זה פשוט כואב, זה מצער, זה מקומם, ואנחנו חייבים, כוועדה, להשמיע קול מאוד ברור כנגד הדבר הזה.
יעקב מרגי: כיו"ר ועדה אני חייב להיות קצת מאוזן.
יעקב מרגי: לפעמיים ההתנסחות שלנו כחברי כנסת: המדינה לא עושה, לא עושה – הרי כל הארגונים, כבודם במקומו מונח, וטוב שהם קיימים, הם משלימים ומסייעים איפה שהמדינה – והמדינה כן עושה, ואנחנו נשמע גם מה המדינה עושה.
יעקב מרגי: ואם המדינה לא עושה מספיק, גם ניתן להם על הראש, בלשון עדינה נעשה להם: נוּ-נוּ-נוּ, למה הם לא עושים כמו צריך ולא עושים טוב על-פי המתחייב.
יעקב מרגי: אבל "לא עושה כלום", זה לא נכון.
יעקב מרגי: אני לא פטריוט, כשמדינה צריכה לחטוף את שבט ביקורתי, אני אומר.
דב חנין: להיפך.
דב חנין: פטריוטים דורשים מהמדינה לעשות הכול.
דב חנין: אנחנו פטריוטים.
דב חנין: לכן אנחנו דורשים מהמדינה.
יעקב מרגי: אני פטריוט לתיקון עוולות.
אילן גילאון: להיפך, אנחנו בעד הלאמה של דברים, אנחנו לאומיים.
יעקב מרגי: אז המדינה עושה.
יעקב מרגי: יכול להיות שהיא לא עושה בדרך הנכונה, לא עושה מספיק.
יעקב מרגי: אבל הייתי חייב לומר את זה.
יעקב מרגי: לפני שאני אתן לנציגי משרדי הממשלה, ואני רואה את אי הנוחות לאור הדברים שנאמרו, אני רוצה לשמוע את "שמע", ויש אתנו גם את "שמעיה" – אני לא יודע אם היא מקבילה במגזר החרדי.
יעקב מרגי: ולאחר מכן אתן לחבר הכנסת אילן גילאון.
יעקב מרגי: או שאתה רוצה עכשיו, אילן?
אילן גילאון: בדרך-כלל אני בא למקומות האלה כדי לשמוע מפי בעלי המקצוע.
אילן גילאון: בגדול התפיסה שלנו היא אוניברסלית.
אילן גילאון: היא אומרת שאין דבר כזה אנשים מוגבלים או בלתי מוגבלים.
אילן גילאון: כל האנשים בחברה שלנו הם או מוגבלים או נשאי מוגבלות או מוגבלים לפרקים, או יש סביבם מוגבלים או הם יזדקנו ויהיו מוגבלים.
אילן גילאון: ולכן כל רעיון החסד והגמ"ח פשוט נעקר מן השורש, במקרה הזה.
אילן גילאון: פה מדובר בביטוח וזכויות מתוך תפיסת עולם שהיא שונה, היא סנדלרית, היא כלכלית-סנדרלית.
אילן גילאון: אמר חבר הכנסת חנין, והוא צודק:
אילן גילאון: הנושא שאנחנו דנים בו היום יוצא בחסר מן הסיבה הפשוטה שככל שלקות יותר סמויה מן העין, כך מתייחסים אליה פחות.
אילן גילאון: זה טבע האנשים.
אילן גילאון: ולכן אנחנו צריכים לדבר בשפה אוניברסלית, שאומרת שאנחנו מנקדים את הלקות באופן אובייקטיבי ואוניברסלי, ואת הדבר הזה אנחנו נותנים כחברה אנושית – ותיכף אתייחס להשוואה שלנו מול אחרים – לאורך כל הדרך ובכל מקום.
אילן גילאון: זאת אומרת, שאפשר להעביר גם את השירות ממקום למקום, וצריך להגיע אליו לאיזושהי השוואה.
אילן גילאון: הייתי קורא לזה: הפלטפורמה האורתופדית, תפיסת העולם האורתופדית.
אילן גילאון: כי תראו, נגישות זה תכלית הכול.
אילן גילאון: ובעניין הזה, כל הזמן משתנות טכנולוגיות, אנחנו עוסקים בזה כל הזמן.
אילן גילאון: מי כמו אדוני יודע שאתה מנהל את ישיבות הוועדה להשכלה גבוהה, כמה הדבר הזה כל הזמן משתנה.
אילן גילאון: נוצרו כאן טכנולוגיות, ריבנו של עולם, שיכולות לצמצם את הפערים בין בני-אדם, ולהביא 80% מן האנשים לעשות 80% מן המטלות.
אילן גילאון: ובעיקר, הדבר המרכזי הוא, שיגיעו למחוז חפצם בצורה מכובדת ועצמאית.
אילן גילאון: זה כל התפקיד של החברה.
אילן גילאון: ולכן יותר מאשר החקיקה שהיא חשובה, אבל היא ברירת מחדל, היא מתקנת רק דברים שלא היו צריכים להיות מקולקלים, אנחנו מנסים להנחיל היום תודעה שאומרת שהנגישות היא תכלית הכול.
אילן גילאון: היא ההגדרה המדויקת ביותר של מה התפקיד של החברה – זה להנגיש, מה תפקידו של הפרט – זה לגשת, ואנחנו משנים את הסביבה.
אילן גילאון: אנחנו לא משנים את האנשים, אנחנו משנים את הסביבה כדי שהם יוכלו להגיע הכי רחוק, הכי מכובד והכי עצמאי שאפשר בתוך החיים האלה, וזה טוב לכולנו.
אילן גילאון: אני תמיד אומר לילדים שלי, שהם תמיד צריכים לסדר את הכיסא באוטו ככה שכשהאבא השמן והצולע שלהם יבוא לשבת, שיהיה לו נוח.
אילן גילאון: לא שזה עוזר לי הרבה.
אילן גילאון: באל חבר'ה, זה העניין המרכזי.
אילן גילאון: ומספיק להתכתש פנימה.
אילן גילאון: כל הזמן במלחמות האלה כולנו נמצאים במצב של "משפט שלמה", שכל קבוצה צריכה לטפל באופן סקטוריאלי.
אילן גילאון: היה לפני שבוע הסיפור עם האוטיסטים – חוק לא טוב,
אילן גילאון: אבל אנחנו החלטנו שכל מה שמחלק ליותר, אנחנו הולכים על זה.
אילן גילאון: גם מה שהוא סקטוריאלי, אנחנו מכניסים את זה.
אילן גילאון: לא נוח לי עמותות, אני בכלל חושב שהעמותות זה - - - של חוסר האחריות של המדינה.
אילן גילאון: של העזובה שלה.
אילן גילאון: אבל מאידך, מה הייתי עושה בלי הדבר הזה?
אילן גילאון: משול הדבר לזה שאתם נמצאים בביתכם, ומישהו דופק בדלת,ואתם רואים שזה ילד, והוא אומר שהוא רעב.
אילן גילאון: מה אתה עושה?
אילן גילאון: אתה הולך לתת לו סנדוויץ'.
אילן גילאון: אתה בטוח, אני יודע, עם חריף.
אילן גילאון: ואני מכין לו את זה, ולא מסביר לו מה, עכשיו נטפל רק בזה - - -
יעקב מרגי: אתה דורך לי על היבלות.
יעקב מרגי: זו הטענה של אשתי, שאני לא יודע להכין סנדוויץ', כי אף פעם לא הייתי בבית בזמן שמכינים סנדוויץ'.
אילן גילאון: אז למה אמרתי את כל זה?
אילן גילאון: אבל אנחנו יכולים גם לעזור לך, אתה רואה.
אילן גילאון: אני מתחיל מהמוגבלות הכי גדולה, שיש לכל האנשים במדינה הזאת, זה אי-נגישות למידע.
אילן גילאון: היום 80% מהציבור בישראל לא מבינים מה מתרחש איתם, 20% אחרים זה עורכי-דין, מתווכים ולבנת פורן.
אילן גילאון: וזה הסיפור, חבר'ה.
אילן גילאון: זאת מערכת שחייבים להפוך אותה באופן אזרחי, אנחנו נבין.
אילן גילאון: לא מדובר בבקשת טובה מאף אחד.
יעקב מרגי: אילן, גילוי נאות - - -
אילן גילאון: אנחנו עוסקים בלולאות השראה ובאקוסטיקה, עד הפרטים הדקים ביותר.
אילן גילאון: בזה אנחנו עוסקים בוועדת הנגישות.
אילן גילאון: מפי מומחים, אנחנו רוצים שכל אחד יוכל להגיע למחוז חפצו כמה שהוא יכול ולחוות את עיקר חוויית החיים בצורה נכונה ומכובדת, מבלי לבקש ממנו תעודות.
אילן גילאון: לי זה טוב נגישות לעיוורים במעלית, הוא אומר לי, קומה שלישית, כי אני בדרך-כלל שוכח.
אילן גילאון: אני נעזר בזה.
אילן גילאון: בתור דיסלקט אני קורא של הספרייה לעיוורים.
אילן גילאון: יש פה מערכת של כלים שלובים.
אילן גילאון: אותה צריך תמיד לראות ואותה צריך להנחיל.
יעקב מרגי: אני יכול להקשיב לאילן עד בלי די.
יעקב מרגי: כל המגבלה שלי להקשיב נעלמת כשהוא מדבר.
יעקב מרגי: אילן, אתה יודע, כשמפריעים לי בדיונים, אני נוזף בהם ואני אומר להם: אין לכם סובלנות כלפי אנשים עם מוגבלות, אני לא מסוגל לשמוע קריאות.
אילן גילאון: אני גם.
יעקב מרגי: כולנו עם מגבלה כזו או אחרת.
יעקב מרגי: אפרופו שמיעה, אני אוחז מזה שיש אנשים שיודעים לשמוע, ולא יכולים לשמוע.
יעקב מרגי: ויש אנשים שיכולים לשמוע אבל לא יודעים לשמוע.
יעקב מרגי: נציג "שמע", תשמיע.
<אריק מאיר: כבוד חבר הכנסת, יושב-ראש הוועדה יעקב מרגי, חברת הכנסת קארין אלהרר, ידידת "שמע", תודה שבאת.
יעקב מרגי: תשתחרר, אל תקריא לי.
יעקב מרגי: דבר מהלב.
<אריק מאיר: לא, לא.
<אריק מאיר: אני רוצה להקריא את זה, שאני לא אפספס שום דבר.
<אריק מאיר: חבר הכנסת דב חנין, חבר הכנסת אילן גילאון, חברי ועדה, הורים וחניכים יקרים, ראשית, אני רוצה להודות לכל מי שפעל למען קיומה של הישיבה הזו היום.
<אריק מאיר: מבחינת עמותת "שמע", מדובר ביום חשוב מאוד, ואני סמוך ובטוח שכולנו נצא מכאן היום עם ההבנה שהגיעה העת לפעול למענם של אלפי ילדים ובני-נוער שאותם משרתת העמותה.
<אריק מאיר: בתחילת דרכי בעמותה אמרו לי כולם, חניכים ועובדים כאחד, ש"שמע" זה בית, "שמע" זה משפחה שמקבלת ומכילה אותך כמו שאתה, ילד, ילדה, נער או נערה, חירשים וכבדי שמיעה.
<אריק מאיר: היום, על אף שעבר זמן לא רב מאז שהצטרפתי למשפחה הזו, אני מבין שעמותת "שמע" היא הרבה יותר מבית עבור החניכים שלנו.
<אריק מאיר: היא בעצם הגוף היחיד שמספק שירותים חברתיים, חינוכיים ושיקומיים בקרב האוכלוסיה הכללית, פרט לחרדים.
<אריק מאיר: בכל שנות פעילות העמותה, ראו בה משרד הרווחה ומשרד החינוך שותף מלא לטיפול באוכלוסיות היעד.
<אריק מאיר: אבל משהו לא טוב קורה בשנים האחרונות.
<אריק מאיר: המדינה העבירה את האחריות המלאה על הילדים הללו לעמותת "שמע".
<אריק מאיר: אם בעבר תמכו משרד חינוך ומשרד הרווחה באופן משמעותי בגוף המקצועי והייחודי שטיפל באותם ילדים, נדמה שבשנים האחרונות היא הולכת ומתנערת מאחריות עליהם, עד לכדי תמיכה שעומדת כיום על 7.5% מתקציב העמותה.
<אריק מאיר: בשנת 2015 תקצב משרד הרווחה את עמותת "שמע" בתמיכה בסך 401,000 שקלים אשר מועברים ממשרד החינוך.
<אריק מאיר: כאן חשוב לומר נתון שהתוודענו אליו רק לפני כשנה:
<אריק מאיר: משרד הרווחה אינו תומך כיום כלל וכלל בילדים שלנו, אלא שכספי התמיכות מקורם במשרד החינוך בלבד.
<אריק מאיר: בכל אופן, עם אותם 401,000 שקלים אנו אמורים לתת שירות לכ-600 ילדים ובני-נוער, ולממן פעילויות בכל רחבי הארץ.
<אריק מאיר: על-פי חישוב גס המתייחס לכמות החניכים במועדוניות שלנו, מדובר בתמיכה של קצת יותר משקל אחד לכל ילד.
<אריק מאיר: עם השקל הזה הם אמורים במשך כל השנה להסיע אותו מביתו למועדון, להחזירו חזרה הביתה, לבסס תשתית מקצועית של צוות הדרכה ועובדים סוציאליים, לתת הזנה חמה ועוד.
<אריק מאיר: שלא לדבר על שירותים נוספים שניתנו בעבר, וכיום איננו מסוגלים להמשיך ולספק אותם.
<אריק מאיר: וזו הסיבה שכולנו כאן היום.
יעקב מרגי: כגון איזה שירותים?
יעקב מרגי: אני מכבד את רצונך לנאום, אבל - - -
<אריק מאיר: חשוב לי לומר את הדברים האלה, כי אני חושב שזה המקום לומר את הדברים האלה.
יעקב מרגי: אמרת שיש שירותים שפעם נתת והפסקת לתת אותם.
יעקב מרגי: כגון?
<אריק מאיר: למשל, פעילות של הילדים שאני היום לא יכול לתת להם אותן כי אין לי אפשרות.
<אריק מאיר: שירותים של טיפול למשפחה, שבזמנו היו ב"שמע" ארבע עובדות סוציאליות שנתנו טיפול לא רק לילדי "שמע", אלא לכל ילדי משרד החינוך שרשומים כילדים כבדי שמיעה וחירשים, והיום אני לא מסוגל לגייס כי אין לי מאיפה.
<אריק מאיר: זה דבר שחייב להיעשות, למשל.
קארין אלהרר: ממתי הופסק התקצוב של משרד הרווחה?
יעקב מרגי: זה לא תקצוב, קודם כל.
יעקב מרגי: זו תמיכה.
קארין אלהרר: הועדות.
<רויטל אילתי-וייסמן: לא הופסק שום תקציב.
יעקב מרגי: סליחה, אני כאן.
יעקב מרגי: ברגע שתרגישו שאני לא ממלא את תפקידי, תצביעו, אני אתן לכם להחליף אותי.
יעקב מרגי: זה לא תקצוב, זה תמיכה, ותמיכה היא החצר האחורית של השר, ברצונו מעלה וברצונו מוריד.
קארין אלהרר: עם כל הכבוד, הנושא של תמיכות אנחנו מבינים בדיון היום כמה הוא יכול להעלות עמותה או להוריד אותה.
קארין אלהרר: כשמדובר בעמותה שנותנת שירות שהוא כל-כך חיוני, כפי שאנחנו שומעים כאן – והאמת היא שעוד לפני ששמעתי, כשביקרתי בעמותה וראיתי את מה שהם נותנים – אני לא מצליחה להבין איך זה משהו שאמור להתנדנד לפי מצב רוח של מישהו.
יעקב מרגי: חברתי, מיד.
יעקב מרגי: תסיים את דבריך, ואנחנו תיכף נשמע את הנוגעים בדבר ונראה.
יעקב מרגי: הדברים הם חשובים.
יעקב מרגי: אני הייתי מצפה שבדיון כזה, כדי להביא לנו את המכֶּה בפטיש, תאמר לי – אתה יודע, אני לא מכיר, לא הייתי אצלך, אצל "שמעיה" הייתי, אני יכול פחות או יותר לדעת, ואני מאמין שזה כמעט חופף – מי אתם?
<אריק מאיר: עמותת "שמע" הוקמה לפני 48 שנה על-ידי חמש משפחות שהילדים שלהן היו חירשים וכבדי שמיעה.
<אריק מאיר: העמותה היא עמותה ארצית עם חמישה מרכזים גיאוגרפיים בארץ: טבריה, חיפה, ירושלים, באר-שבע ותל-אביב.
<אריק מאיר: העמותה הזו מטפלת בכ-600 ילדים בשנה, שנותנת את כל השירותים של המועדונים החברתיים לאותם ילדים שמגיעים אחר-הצהריים בהסעות ל"שמע".
יעקב מרגי: מה אתם עושים במועדונים האלה?
<אריק מאיר: יושבת פה שירלי, מנהלת המועדון, ויש פה שני ילדים שהם ילדי המועדון שלה - - -
יעקב מרגי: נשמע אותם, אם הם ירצו.
<אריק מאיר: נשמע אותם תיכף, ברשותך.
<אריק מאיר: המועדונים החברתיים נותנים לילדים האלה כלים, גם העשרתיים, גם חווייתיים, ולמעשה ביטחון.
<אריק מאיר: הם נמצאים ב"שמע" כקבוצת השווים, הם לא צריכים להתנצל, הם לא צריכים להסביר למה אני לא שומע את המורה, או למה הילד לא מסתכל עליי, אלא הם כולם באותו מצב בדיוק.
יעקב מרגי: אריק, תן לי לנווט את הדיון ואני רוצה לעבור לתכל'ס, אחרת נכלה את הזמן שלנו ולא נגיע לנקודות.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע על מקורות המימון שלכם.
<אריק מאיר: מקורות המימון שלנו הם ככה: 7.5% כרגע, ב-2015, זה מדינת ישראל.
<אריק מאיר: משרד החינוך מעביר כל שנה למשרד הרווחה 1.35 מיליון.
יעקב מרגי: ממי אתה מקבל?
<אריק מאיר: ממשרד רווחה אני מקבל, על-פי מבחני תמיכה, 401,000 שקלים שאינני יודע גם על סמך מה הם החליטו - - -
יעקב מרגי: מהי המגמה בחמש השנים האחרונות?
<אריק מאיר: 585, 535, 455 - - -
יעקב מרגי: הולך ופוחת.
יעקב מרגי: כדעת בית שמאי בנרות חנוכה, ולא כבית הלל.
<אריק מאיר: הולך ופוחת.
<אריק מאיר: זאת אומרת, בעוד שנתיים אני אשלם כסף למדינה כדי לתחזק את "שמע".
יעקב מרגי: אתה לא תשלם.
קארין אלהרר: אבל מהי הסיבה שזה הלך ופחת?
יעקב מרגי: הוא לא יודע.
קארין אלהרר: רגע, אולי הם נימקו את זה.
<אריק מאיר: התמיכה שאנחנו מקבלים עבור המועדונים החברתיים היא על סמך כוח-אדם, על עובדים סוציאליים ועל מדריכים.
<אריק מאיר: אני היום לא יכול לגייס עוד עובדים סוציאליים - - -
<גלית גבע: לא במועדונים.
יעקב מרגי: מי שיפריע לי יוותר על זכות דיבור.
<אריק מאיר: גלית, סליחה.
<אריק מאיר: אני אומר את הדברים מדויקים, גלית.
<אריק מאיר: מדויקים.
יעקב מרגי: ואתה עונה לי, לפרוטוקול, לחברי הכנסת.
יעקב מרגי: לא לקריאות ביניים.
יעקב מרגי: אני אפילו לא יודע מי זו גלית.
יעקב מרגי: גם הפרוטוקול לא מכיר עדיין את גלית.
<אריק מאיר: לגבי התמיכה, רק תחזיר אותי לשאלה כי היה לי איזשהו ניתוק.
יעקב מרגי: נימקו לכם את הירידה?
קארין אלהרר: מה הנימוק שקיבלתם לירידה?
<אריק מאיר: לא.
<אריק מאיר: לא נימקו את הירידה.
<אריק מאיר: לא הסבירו למה ירידה.
<אריק מאיר: יותר מזה, בספטמבר השנה קיבלנו חצי מ-401,000 שקלים.
יעקב מרגי: מקדמה, בגלל שלא היה תקציב.
<אריק מאיר: אבל היה אפשר 75% מ-2014.
<אריק מאיר: לפני שבוע קיבלנו עוד 100,000 וקצת שקלים, ואת השאר נקבל בעזרת השם בעוד חודשיים.