GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 8 בדצמבר 2015, כ"ו בכסלו התשע"ו.
יעקב מרגי: תקנות חובת המכרזים (התקשרויות של מוסד להשכלה גבוהה)(תיקון), התשע"ו-2015.
יעקב מרגי: לפי סעיף 5(ג) לחוק חובת המכרזים, התשנ"ב-1992, החוק קובע כי שר החינוך ושר האוצר, בהתייעצות עם המועצה להשכלה גבוהה ובאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט, רשאים לקבוע הוראות לגבי עסקאות של מוסד להשכלה גבוהה.
יעקב מרגי: מירב, היועצת המשפטית של הוועדה, תיתן לנו הסבר.
<מירב ישראלי: חוק חובת המכרזים הוחל בשינויים המחויבים על המוסדות להשכלה גבוהה.
<מירב ישראלי: יש כבר תקנות מיוחדות למוסדות להשכלה גבוהה שנקראות: תקנות חובת המכרזים (התקשרויות של מוסד להשכלה גבוהה), כשלמעשה מה שמובא לפנינו היום זה תיקון לתקנות האלה.
<מירב ישראלי: התיקון, כפי שמפורט במכתבו של שר האוצר - - -
יעקב מרגי: יש לפניכם את מכתבו?
חמש התאמות: 1.
חמש התאמות: התאמות לתיקון שנעשה בשנת 2012 בתקנות העיקריות; 2.
חמש התאמות: מתן אפשרות למוסד להשכלה גבוהה להתקשר בפטור ממכרז במקרה של פעילות תקשורת יזומה, וזאת לאחר בדיקת מספר הצעות הבאות בחשבון; 3.
חמש התאמות: הוספת תקנה שעניינה התקשרות עם מתכננים, כנוסחה בתקנות העיקריות; 4.
חמש התאמות: מתן אפשרות למספר מוסדות להשכלה גבוהה לקיים מכרזים משותפים; 5.
חמש התאמות: תיקון טעויות סופר;
<מירב ישראלי: אז זה בעצם הסיבות לתיקון שהובא בפנינו.
<מירב ישראלי: רוב התיקונים הם תיקונים טכניים או התאמות לתקנות הכלליות שחלות על משרדי הממשלה, וכולי.
<מירב ישראלי: וחלק מהדברים זה דברים מיוחדים למוסדות להשכלה גבוהה.
<מירב ישראלי: אז אני רוצה שנתחיל לקרוא?
יעקב מרגי: לפני כן, רק להפנות את תשומת לבכם שבמקביל בסוף הפרוזדור, מתקיימים דיונים, דוח מבקר המדינה, הפטורים מהמכרזים וההתנהלות במכרזים של השלטון המקומי.
יעקב מרגי: ושם התמונה מציגה שמרחב התמרון, ערפל הקרב שהחוק נתן – מצד אחד, אנחנו אוהבים לבקר ולתת על הראש למי שלא מתנהג כמו שצריך.
יעקב מרגי: אבל מתמונת המצב עולה שכמעט קשה לבוא.
יעקב מרגי: אפשרו להם כמעט הכול לעשות, במסווה, במעטה.
יעקב מרגי: השכלה גבוהה, אתם כאן?
יעקב מרגי: ור"ה כאן?
יעקב מרגי: כל הסוגים למיניהם, שתדעו לכם, ראו הוזהרתם.
יעקב מרגי: שלא תטעו.
יעקב מרגי: ושימו לב לשולי הדרך.
יעקב מרגי: שלא תרדו מהשוליים כי השוליים מאוד נמוכים, וכשיש שוליים נמוכים - - -
<קריאה: נר לרגלינו.
<קריאה: אנחנו שומרי הסף.
יעקב מרגי: טוב, יפה.
יעקב מרגי: אני אמרתי את שלי, שלא ניפגש בפרוזדורים.
יעקב מרגי: בבקשה, אנחנו נתחיל הקראה של התקנות.
יעקב מרגי: אני מבין שיש גם הבנות והסמכות.
יעקב מרגי: וסדר הדיון – לפני שניתן לחבר הכנסת עודד פורר לשאול את שאלתו – אנחנו מקריאים את התקנות, לא מפסיקים באמצע, מסיימים סעיף, יש הסתייגות – מרימים אצבע, אין – ממשיכים הלאה, מצביעים על הכול.
יעקב מרגי: עודד, בבקשה.
<מירב ישראלי: אני בדקתי את זה שוב, עכשיו בבוקר.
<מירב ישראלי: בחוק, ההגדרה של "מוסד" היא רק מוסדות מתוקצבים.
<מירב ישראלי: אכן כך.
עודד פורר: השאר יהיו בהתאם – יש לי פה כמה, אבל זה לפי סעיפים.
ענת ברקו: אלה שלא מתוקצבים יכולים להתנהל איך שבא להם, לא?
יעקב מרגי: חברי הכנסת, אפשר להתחיל בהקראה?
<מירב ישראלי: יש פסיקה שמחילה עקרונות.
<מירב ישראלי: אבל זה לא לפי התקנות האלה.
<מירב ישראלי: זה עקרונות כלליים של שוויון וכולי, בהתאם לפסיקה על גופים דו-מהותיים ומה שחל עליהם.
יעקב מרגי: גם אנחנו בתהיות.
יעקב מרגי: גם כשהייתי שר וגם כחבר כנסת.
יעקב מרגי: גם השימוש שהחשב הכללי עושה בסמכות שלו להעניק פטור ממכרז לגופים, כבר הרבה-הרבה דיו נשפך בשולחנות העגולים של ועדות הכנסת, צריך כבר לעשות חושבים מחדש על כל הסמכות הזו ואיפה המגבלות שלה.
יעקב מרגי: יש הרבה שימושים מופרזים בתקנה הזו, אבל בוא נראה, בוא נראה מה טומנים בחובם השינויים המתבקשים?
<מירב ישראלי: "תקנות חובת המכרזים (התקשרויות של מוסד להשכלה גבוהה) (תיקון), התשע"ו-2015 בתוקף סמכותנו לפי סעיפים 3, 4 ו-5 לחוק חובת המכרזים, התשנ"ב-1992, בהתייעצות עם המועצה להשכלה גבוהה, ובאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, אנו מתקינים תקנות אלה: אלה למעשה תיקונים בהגדרות שנובעים מתיקונים שנעשו גם בתקנות הכלליות או תיקוני טעות סופר.
יעקב מרגי: יש לנו הערות, התייחסויות, לסעיף התיקונים בהגדרות?
עודד פורר: היום יש מכרזים משותפים?
<ירון גולן: כפי שיושב-ראש הוועדה ציין במכתב של שר האוצר, ציינו שיש כמה נושאים מהותיים שנכנסו.
<ירון גולן: אחד הנושאים המשמעותיים שנכנסו, שהם לא התאמה והם לא תיקון טכני, זה אפשרות של המוסדות להשכלה גבוהה לערוך מכרזים משותפים.
יעקב מרגי: אני חושב שזה מבורך בסך-הכול הכללי.
זה מה שנקרא: נניח יעשו פתאום מכרז משותף, או על מכירת מזון, או על ניקיון, או כל דבר שהם עושים מכרז, או אפילו על עבודות בינוי – במקום שתיקח חברה גדולה, איזה חברות יזכו במכרז שהוא מכרז של כל האוניברסיטאות?
זה מה שנקרא: ייקחו החברות הגדולות, התאגידים הגדולים, ודווקא הקבלנים המקומיים שבאר-שבע או בחיפה או בירושלים, יגידו אנחנו כבר לא יכולים לשחק במשחק הזה.
זה מה שנקרא: וזה החשש שלי.
זה מה שנקרא: השאלה היא אם יש נושאים מהותיים שלהם יש מקום לעשות מכרז משותף, ולא לתת את זה גורף, כי גורף – זה ברור שיש יתרון לגודל - - -
<ירון גולן: אני מציע, לפני שאני מתייחס, שיתייחסו לזה המוסדות שבעצם זו דרישה שהגיעה מהם.
יעקב מרגי: ההערכה שלי היא שזה לא בא על סעיף כיבוס מגבות או על הציוד המשרדי.
<קריאה: זה על הכול.
יעקב מרגי: אז בוא נשמע, בבקשה.
<עודד צימנד: שמי עודד צימנד, מהלשכה המשפטית באוניברסיטת בן-גוריון, מטעם ור"ה.
<עודד צימנד: אנחנו יזמנו את הסעיף הזה.
<עודד צימנד: ביקש היושב-ראש שנגיב בסעיפים, אז הם תופסים את זה כבר בהגדרות.
<עודד צימנד: אבל אין לי בעיה להקדים את הדיון כבר לכאן.
<עודד צימנד: אומנם יש כאן הרבה תיקונים טכניים, אבל מהדברים הענייניים זה הליבה של הדבר.
<עודד צימנד: אנחנו קודם כל אמונים על שימוש יעיל בכספי הציבור שעליהם אנחנו, המוסדות, מופקדים.
<עודד צימנד: ואנחנו צריכים לעשות את זה בכפוף לחוק, בשוויון ובהגינות, אבל בשיא היעילות עבור כל אחד שמנהל את תקציבו המוסדי.
<עודד צימנד: אז זה הדבר ה ראשון שעומד לנגד עינינו.
<עודד צימנד: המטרה כאן היא לתת כלי.
<עודד צימנד: דווקא הדוגמאות שצוינו פה מדגימות בדיוק את המקום שבו אין דווקא תועלת לגודל.
<עודד צימנד: כי אם צריך לספק מזון בבאר-שבע ובחיפה, זה יהיה לרוב צירוף שעוד עשוי לפגוע במוסדות, כי מי נמצא בפריסה כזאת ועם רכב מיוחד לחימום ולקירור ורישיונות - - -
יעקב מרגי: הוא ישיג תוצאות יותר טובות באיזור שלו.
יעקב מרגי: הוא לא ילך למכרז משותף.
<עודד צימנד: נכון מאוד.
<עודד צימנד: אבל אנחנו, וכשאני אומר " אנחנו", אני מדבר מתוך הלשכות המשפטיות, שאנחנו במקרה הזה כלב השמירה בתוך המוסדות אצלנו פנימה.
יעקב מרגי: אני מוחה.
יעקב מרגי: לא "כלב".
יעקב מרגי: שומר הסף.
<עודד צימנד: שומר הסף.
<עודד צימנד: אני חוזר בי.
<עודד צימנד: אני כבר מרגיש הרבה יותר בנוח בעמדה הזו.
יעקב מרגי: אתה יודע, היועצים המשפטיים הם לא כאלה במשרדי הממשלה.
יעקב מרגי: בכל זאת, אני שומר על כבודם.
יעקב מרגי: אני בדרך-כלל שומר על כבודם.
<עודד צימנד: לא, לא, דיברתי רק עלי.
<עודד צימנד: רק אני ובן-גוריון, וגם אני שמח להזדקף מיד.
איתן ברושי: האוניברסיטה שלך לא היתה קמה בשיקולים שאתה מדבר.
איתן ברושי: האוניברסיטה שלך קמה כי חשבו שצריך ליישב באת הנגב, לא כי הם חשבו שצריך להוזיל את - - -
יעקב מרגי: אז תנו לו לסיים.
יעקב מרגי: הוא לא סיים.
איתן ברושי: אבל אתה עוד נותן לו כבוד, שהוא שומר עלינו.
איתן ברושי: אנחנו לא זקוקים לשמירה שלו, וגם לא של פקידי האוצר.
יעקב מרגי: הוא שומר על עצמו.
יעקב מרגי: לא, לא הבנת, איתן.
איתן ברושי: יש פה תרבות, שהפקידים שומרים על הנבחרים.
יעקב מרגי: הוא לא אמר את זה.
איתן ברושי: אני אומר את זה.
<עודד צימנד: לא, חלילה.
איתן ברושי: אתה מייצג תפיסה שהנבחרים הם האיום, כי הם נבחרו והם רוצים לשנות את המדינה, והפקידוּת שומרת עליהם עד שהם - - -
יעקב מרגי: הלכת למקום רחוק, איתן.
איתן ברושי: לא, אני מכיר אותם.
איתן ברושי: אני מכיר את זה.
איתן ברושי: הוא לא המציא את זה.
יעקב מרגי: הוא שומר הסף להנהלת המוסד בהתנהלות של הנהלת המוסד.
יעקב מרגי: הוא לא כיוון אליך בכלל.
יעקב מרגי: הוא לא אמור.
איתן ברושי: הוא לא מכיר אותי.
<עודד צימנד: נבחרי הציבור לא יושבים בוועדות המכרזים.
<עודד צימנד: אני רק מבהיר את עמדתי.
<עודד צימנד: אין לנו ויכוח בכלל.
<עודד צימנד: ואני אומַר יותר מזה: היועץ המשפטי הוא חלק מוועדת המכרזים.
<עודד צימנד: הוא בתוך ועדת המכרזים, הוא לא חיצוני לה.
<עודד צימנד: הכּוונה היא שאנחנו אמונים על היכרות עם החוק, ולכן בתוך הוועדות - - -
ענת ברקו: כדרג מייעץ, נכון?
<עודד צימנד: לא, לא.
<עודד צימנד: חלילה, לא.
<עודד צימנד: ממש לא.
<עודד צימנד: היועץ המשפטי הוא חבר חובה בוועדת המכרזים.
<עודד צימנד: יש לו וטו בעניינים משפטיים - - -
יעקב מרגי: אני חשבתי שרק במשרדי הממשלה אתם אקטיביסטים.
יעקב מרגי: ואני רואה שגם בגופים - - -
ענת ברקו: אני ממש מקווה שהסעיף הזה, לא תתפסו אותו כפוגע במישהו.
ענת ברקו: הוא נועד לייעל ולפשט איפה שניתן.
יעקב מרגי: עודד, נשאלה שאלה קצרה, התשובה היתה צריכה להיות – עזוב את ההרצאה הפילוסופית על המהות.
יעקב מרגי: אולי נחסוך את זה לשלבים הבאים.
יעקב מרגי: אמרת את דבריך.
יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת ענת ברקו, רצית לשאול אותו שאלה.
ענת ברקו: חבר הכנסת עודד פורר העלה כאן סוגיה שהיא מאוד חשובה, ודווקא אוניברסיטת בן-גוריון, בבירת הנגב, שהצלחה לשנות את פני הנגב בעצם - - -
יעקב מרגי: שישבת על המגרש-משחקים בילדותי.
ענת ברקו: ואני שירתּי בפיקוד דרום הרבה מאוד שנים, ובאמת - - - שינוי מהותי.
ענת ברקו: איך אנחנו יכולים ללכת בשיקולים כל-כך קרים, צרים ולא חברתיים?
ענת ברקו: גם כאידיאולוגיה של אוניברסיטה.
ענת ברקו: זאת אומרת, שלפי הגישה הזאת אנחנו ראש אומרים שאנחנו מוותרים ומשאירים את מגרש המשחקים של יושב-ראש הוועדה לתאגידים, רק לתאגידים.
ענת ברקו: הם יבלעו את כולם.
ענת ברקו: הם יבלעו את כולם כי השיקולים יהיו קרים - - -
יעקב מרגי: החשש שהעליתם, אין ספק - - -
ענת ברקו: אז מה אנחנו יכולים לעשות עם זה?
ענת ברקו: אנחנו צריכים לקחת בחשבון שהשיקולים לא יכולים להיות כאלה ציניים, רק כל-כך מצומצמים ולא חברתיים, במיוחד לאור מה שאנחנו רואים - - -
יעקב מרגי: החשש קיים לי.
יעקב מרגי: אני איש הנגב, איש הפריפריה, עדיין בנגב, למרות שלקחו לי את מגרש המשחקים.
יעקב מרגי: זה היה מדבר.
יעקב מרגי: אני לא מתלונן על זה.
עודד פורר: ויש חדש?
יעקב מרגי: אני לא מתלונן, כי זה שונה - - -
עודד פורר: יש מתקנים באוניברסיטה שאפשר לשחק בהם.
עודד פורר: יש מגרש כדורסל.
יעקב מרגי: אתה יכול לתת לי רק את הזמן?
יעקב מרגי: החשש קיים.
יעקב מרגי: זו טענה שאנחנו מעלים אותה כמעט בכל דיון.
יעקב מרגי: בעיר הבה"דים זה עלה, זה קיבל ביטוי.
יעקב מרגי: אין ספק שצריך לתת אפשרויות לכוחות מקומיים להתמודד על מכרזים, ולתת להם את התנאים הסבירים, כי אם נעשה איגום של מכרזים – השאלה מתבקשת.
יעקב מרגי: אני רוצה להבין מכם שאם יש דברים ייעודיים למוסדות להשכלה גבוהה, שבעקבות זה ביקשתם את התיקון הזה,אנא שימו לנו את זה פה.
יעקב מרגי: אם לא, ההערה היא מתבקשת.
יעקב מרגי: אתה הבנת את השאלה שלי?
יעקב מרגי: יש נושאים ייעודיים שיתרון הגודל או יתרון שכמה מוסדות להשכלה גבוהה מתאגדים ועבור זה ביקשתם את הסעיף הזה – אדרבא, שימו את זה פה, אנחנו אתכם.
יעקב מרגי: יש פ החשש שעול, נתמודד אתו, נראה איך נתמודד אתו.
יעקב מרגי: אבל אני רוצה לשמוע אם כן.
עודד פורר: אני רוצה לומר משהו לגבי היעילות של מכרזים.
עודד פורר: יעילות לא בהכרח מסת
עודד פורר: כמת בזה שאת הסנדוויץ' קונים בשקל יותר זול, או את חומרי הניקיון בשקל יותר זול.
עודד פורר: יעילות היא לשם השגת המטרות.
עודד פורר: לפעמים אתה תצליח במכרז להוזיל את העלויות השוטפות של האוניברסיטה בעוד 2% או 3%, אבל בדרך פגעת במרקם אחר של עסקים שנמצא באיזור ולא השגת את היעילות, כי המשמעות שכשהקימו אוניברסיטה בנגב וכשמקימים אוניברסיטה באריאל, וכשמקימים אוניברסיטה בירושלים או מרחיבים אוניברסיטה היא לפתח את האיזור וזה חלק מהמטרות.
עודד פורר: הרי זה ברור מה יקרה בסוף, כשזה יהיה גורף.
עודד פורר: כשזה יהיה גורף, תוקם באיזשהו שלב, אני מניח, איזושהי חברה מנהלת של כל האוניברסיטאות.
עודד פורר: הם יעשו את המכרזים על הכול - - -
יעקב מרגי: יגבו עמלה.
עודד פורר: הם ישיגו את המחירים, הם ייקחו - - -
יעקב מרגי: לא בטוח.
יעקב מרגי: ניסיון - - - של השלטון המקומי מוכיח שהמחירים לא יותר נמוכים.
ענת ברקו: ואז יקראו לאוניברסיטאות טייקונים.
עודד פורר: סליחה, תנו לי רגע לסיים.
עודד פורר: יש נושאים מהותיים שבהם יש מקום לקיים מכרז משותף.
עודד פורר: אני קראתי את זה פה עכשיו.
עודד פורר: זה פשוט הדבר הראשון שקפץ לי.
עודד פורר: יש נושאים מהותיים שבהם יש כשל שוק, צריך לעשות מכרז משותף, ואין מקום לעשות מכרזים נפרדים.
עודד פורר: אבל הם צריכים להיות נושאים מסוימים, תחומים מסוימים שבהם יש יתרון כזה.
עודד פורר: כי אחרת, באופן טבעי, כל האוניברסיטאות – זה קל, זה מוריד כאב ראש לניהול, עושים מכרז משותף - - -
ענת ברקו: אולי לציוד - - -
יעקב מרגי: בוא, אני אגיד לך משהו שיש בו הרבה חזון.
יעקב מרגי: לו יצויר שכמה אוניברסיטאות מחקר רוצות מאיץ חלקיקים.
יעקב מרגי: לכן אני כיוונתי לשם – אם זה מיועד באמת - - -
עודד פורר: אבל הפתח שנפתח פה - - -
יעקב מרגי: נבדוק.
יעקב מרגי: נתמודד, עודד.
יעקב מרגי: חידדנו את זה.
יעקב מרגי: בוא נעצור עם השאלות.
יעקב מרגי: יש תשובות?
<סלי בסון: שמי סלי בסון, היועצת המשפטית של האוניברסיטה הפתוחה וגם נציגת ור"ה.
<סלי בסון: חברי הכנסת הנכבדים, אתם מעלים טענות שהן נכונות.
<סלי בסון: כל הטיעונים שאתם מעלים זה חלק ממה שעודד אמר, כתוב בתקנון, כתוב בחוק: המיטיב ביותר, היעיל ביותר, הכלכלי ביותר.
<סלי בסון: ככל שהמדינה רצתה להכניס שיקולים של הטבות לפריפריה - - -
<קריאה: אבל לעתים, המיטיב ביותר בחיפה, הוא לא המיטיב ביותר בבאר-שבע.
<סלי בסון: שנייה, שנייה.
<סלי בסון: אם אפשר, ברשותך.
<סלי בסון: אז המחוקק ידע להכתיב את התקנות האלו, אם זה בנושא של תוצרת הארץ ואם זה בנושא של משרד הביטחון.
<סלי בסון: והכול.
<סלי בסון: אנחנו ביקשנו את זה ככלי, שיהיה אפשר לאחד מכרזים.
<סלי בסון: זה לא אומר שמחר נעשה.
<סלי בסון: אנחנו מקיימים את הדיון הזה עכשיו בשלב ההגדרות, אבל אם תראו את זה איך הכלי הזה פועל - - -
יעקב מרגי: כיוונת לדברי.
יעקב מרגי: ואנחנו נכנסנו לדיון מהותי בסעיף ההגדרות.
יעקב מרגי: איתן ברושי, בבקשה.
איתן ברושי: אני רוצה לשאול אם מבטיחים בהסדרים שזה תוצרת הארץ.
<סלי בסון: מה שחל על כולם חל גם עלינו.
איתן ברושי: מה חל?
יעקב מרגי: לא עכשיו, איתן.
איתן ברושי: לא, לא.
איתן ברושי: רגע, אדוני יושב-ראש, אני לא סתם שואל.
איתן ברושי: אני עסקתי בזה במשרד הביטחון.
איתן ברושי: אני מניח שיש פה כאלה שמנוסים.
איתן ברושי: במשרד הביטחון, עוד מתקופת רבין זכרונו לברכה, יש כלל שאומר שאזורי עדיפות לאומית וקו עימות מקבלים יכולת במכרזים להיות עד 15% יותר יקרים ויש להם זכות סירוב ראשונה.
איתן ברושי: יש פה דבר מאוד תמוה.
איתן ברושי: הרי זה לא תקציב שלהם.
איתן ברושי: צריך להפריד בין תקציב שבא מהמדינה – הזכרת פה דבר שהוא לא על סדר היום - - -
יעקב מרגי: אתה יודע באוניברסיטת בן-גוריון כמה מהמדינה וכמה פילנתרופיה?
יעקב מרגי: חברך למפלגה, למצע הזה, הגיע לכנסת.
<קריאה: אבל הפילנתרופיה באה אחרי שהמדינה מראה - - -
איתן ברושי: רק לפני מספר ימים סיימנו פה דיון על הטבות מס לאזורי עדיפות לאומית ופריפריה.
איתן ברושי: אני לא סתם אמרתי על אוניברסיטת בן-גוריון: הוקמה על-ידי אנשי חזון, ורק לפני כמה ימים היינו ליד קברו של בן-גוריון.
איתן ברושי: השליחות הזאת לא הסתיימה בדורות הקודמים.
איתן ברושי: למשל, לפני כמה ימים היה פה ראש עיריית אילת והצוות שלו, והיו טענות קשות לאוניברסיטת בן-גוריון על התעלמות שלה מהערבה ומאילת.
איתן ברושי: אתם לא שליחים של עצמכם, וגם לא רק של רבקה כרמי.
איתן ברושי: בסופו של דבר, יש כאן ראייה הרבה יותר רחבה מהנחה של כמה גרושים במכרזים.
איתן ברושי: ואנחנו אחראים גם על תל-חי וגם על אילת ולא רק מרכז הארץ.
איתן ברושי: זה לא הגיוני שכספי מדינה או כספים שנגבים למטרות לאומיות יוציאו אותם לא בצורה נכונה, ויש לכנסת אחריות, ולממשלה בוודאי, על פיזור האוכלוסיה והרבה מאוד דברים שקרו עד השנים הקודמות היו עם שיקולים יותר רחבים מאשר רק דרך החור של הגרוש.
איתן ברושי: ולכן זה יהיה נכון להשתמש באמצעים שעומדים לרשותנו, ואני אומר לכם שהרבה מאוד תעשייה ביטחונית והרבה מאוד רכש של משרד הביטחון, היו להם תרומה גדולה לנגב ולגליל ולאזורים שהם יותר קשים.
איתן ברושי: למה אי אפשר להרחיב פה את הדיבור?
איתן ברושי: כי חלק מהבעיה של אותם מכרזים גדולים, גם כשתגדיר שזה נעשה במקום, אז הם מוכרים את הזכויות לחברות אחרות.
איתן ברושי: ראינו את זה ב:
איתן ברושי: צה"ל עולה לנגב.
איתן ברושי: אני מסכל על זה לא בצד שלהם.
איתן ברושי: בשבילי זו הזדמנות לומר את השקפת עולמי לא רק בהקשר הזה, ויושבים פה נציגים של המדינה ונציגים של הממלכה.
איתן ברושי: אני יושב-ראש שדולת התעשייה, זה לא הגיוני, עסקים קטנים קורסים שהמדינה מפרנסת גם בחקלאות יבוא מכל מיני ארצות העולם.
איתן ברושי: חייבים לדאוג, עד כמה שניתן, שזה ישרת את הנגב, את הגליל,את הפריפריה, את קווי העימות, וישרת את התעשייה ואת המלאכה בישראל ולא נספק עבודה לטורקיה - - -
יעקב מרגי: איתן, ההערות חזקות ובמקום.
יעקב מרגי: אבל כפי שאמרתי אנחנו בסעיף ההגדרות, ולגבי ההגדרות יש הסכמה.
יעקב מרגי: לגבי המהות, אמרנו חלק מהדברים.
יעקב מרגי: בוא נתקדם ונראה לאן אנחנו מגיעים.
איתן ברושי: טוב.
יעקב מרגי: אז סימנו את ההגדרות בהסכמה, וממשיכים לתיקון תקנה 2.
יעקב מרגי: מה ההבדל בין "מרכזי" ל"מסגרת"?
<מירב ישראלי: "מרכזי" זה החשב הכללי.
<מירב ישראלי: זה היה פשוט טעות בזמנו.
<מירב ישראלי: יש מקומות שזה מכרז מרכזי, שזה מכרז של החשכ"ל, שמאפשר לכל משרדי הממשלה.
<מירב ישראלי: ומכרז מסגרת זה מכרז של מוסד ספציפי להשכלה גבוהה, שיש רשימה של ספקים ואפשר לעשות את זה בצורה של מכרז מסגרת ולא מכרז רגיל.
<מירב ישראלי: אז הדבר הראשון זה פשוט טעות דפוס שתוקנה.
<מירב ישראלי: לגבי תקנת משנה (ח), אני אקריא אותה כי שנבין.
<מירב ישראלי: התקנה המקורית אומרת: "מוסד שהחליט לבצע התקשרות שלא באמצעות מכרז לפי תקנות אלה, למעט התקשרות לפי תקנה 3(1), שזה פטור לגבי סכומים קטנים יחסית, יפרסם את החלטתו המנומקת באתר האינטרנט בתוך חמישה ימי עבודה ממועד קבלת ההחלטה - - - זאת אומרת, היום בעצם צריך לפרסם את כל הפטורים למעט פטורים לגבי סכומים קטנים, בתוך חמישה ימי עבודה.
<מירב ישראלי: למוסדות להשכלה גבוהה, יש בתקנה 8 אפשרות לרכוש ביצוע עסקה בטובין, ביצוע עבודה או רכישת שירותים שאינה טעונה מכרז.
<מירב ישראלי: גם פטור מיוחד לגבי תשומות של השכלה גבוהה.
<מירב ישראלי: בעצם, התיקון הזה מבקש, לגבי הסכומים שפטורים, הסכומים הנמוכים, גם אם זה מכרז שפטור לפי תקנה 8 רק עד הסכומים שפטורים לגבי פרסום ב-3(1), לעשות השוואה של הדבר הזה, וגם זה לא יהיה טעון פרסום, לגבי הסכומים.
יעקב מרגי: מוסכם.
יעקב מרגי: חברי הכנסת?
יעקב מרגי: מתקדמים.
יעקב מרגי: בקיצור, בגדול, אנחנו נצמדים לתקנות הכלליות.
<מירב ישראלי: כן, למעט הנושא של מכרז מרכזי שדובּר עליו שם.
יעקב מרגי: אם אני לוקח את הרישה והסיפה, באה הסיפה, אמרה לי: זרוק את הרישה לפח.
יעקב מרגי: הבנתי נכון?
<ירון גולן: לא, אדוני.
<ירון גולן: יש תקנה מקבילה - - -
יעקב מרגי: בהתחלה אתה מגביל אותו.
יעקב מרגי: אבל אין באמור - - -
<ירון גולן: כן.
<ירון גולן: זה אומר שאם ניצלתי את כל הסכום שיש לי ברישה, אני יכול לבוא דרך תקנת פטור אחרת שנקראת: תקנת התקשרות המשך, ולהאריך את ההתקשרות בסכומים אחרים.
יעקב מרגי: זה שורש הרע.
יעקב מרגי: עד איפה?
יעקב מרגי: עד מתי?
<ירון גולן: אני אסביר, אדוני.
<ירון גולן: בתקנה 3(4) יש שלוש מדרגות.
<ירון גולן: המדרגה הראשונה היא - - -
יעקב מרגי: אתה אומר שיש המשך ויש סייגים בהמשך?
<ירון גולן: לא.
<ירון גולן: אותה אנחנו לא מתקנים.
<ירון גולן: מה שאנחנו מתקנים זה את תקנה 3(1) שאומרת: ניצלת את הסכום, אתה יכול להשתמש בתקנה אחרת, שהתקנה האחרת, יש בה כמה רמות.
<ירון גולן: רמה ראשונה היא סמכות של ועדת מכרזים עד 50,000, סמכות של ועדת מכרזים ואישור מנהל כללי עד 2.5 מיליון, וסמכות של ועדת הפטור של המוסד, שיש לה הגדרה, שהיא לא מוגבלת והיא בנסיבות מיוחדת, אותו דבר יש גם אצל המדינה.
<ירון גולן: אצל המדינה זה ועדת כרזים, ועדת פטור משרדית וחשבת כללית.
יעקב מרגי: אצל המדינה, אני מבין, יש את הרגולציה, יש את מבקר המדינה - - -
<סלי בסון: גם אנחנו, יש לנו מבקר מדינה ומבקר כללי.
יעקב מרגי: ועכשיו הפרעת לי.
<סלי בסון: סליחה.
יעקב מרגי: וזה לא יהיה עוד פעם.
יעקב מרגי: אה מבין איפה השאלה.
יעקב מרגי: אני לא בקי בכל התקנות - - -
<ירון גולן: הסיפה לא תוקנה.
<ירון גולן: בגלל - - -
יעקב מרגי: היא הובאה פה.
<ירון גולן: היא כבר קיימת.
<ירון גולן: היא הובאה, כי אנחנו - - - יותר מדי שינויים, אז אמרנו כבר נביא את כל התקנה.
יעקב מרגי: אז מה התיקון פה?
<ירון גולן: התיקון הוא ברישה.
<ירון גולן: הרישה אומרת היום, בתקנות הנוכחיות, שאם מתקשר המוסד עם ספק מסוים, וקנה ממנו משהו מסוים, התקנה אומרת:
<ירון גולן: אסור במשך שנה שלמה להתקשר איתו באף התקשרות אחרת.
יעקב מרגי: וזה מוגבל לסכום של?
<ירון גולן: כל סכום.
<ירון גולן: קנית ממישהו את הבקבוק הזה – התקנות הנוכחיות אומרות: אסור לקנות עוד בקבוק במשך שנה שמה.
<ירון גולן: הוראה דומה היתה במדינה.
<ירון גולן: ב-2012 אחרי שהבנו אחרי שלוש שנים.
<ירון גולן: אז זה בעצם התיקון פה.
<ירון גולן: התיקון מוריד את ההחרגה הזו.
יעקב מרגי: עד לתקרה של?
<ירון גולן: התקרה לא השתנתה.
<ירון גולן: זה היום יש בתקנה.
יעקב מרגי: "ואולם בכל תקופה רצופה של שנים-עשר חודשים לא יתקשר המוסד עם מתקשר מסוים, בלא מכרז,"
יעקב מרגי: זה עודכן ל-300,000?
<קריאות: זה מה שיש היום.
יעקב מרגי: אז מה התיקון?
<ירון גולן: התיקון הוא ההגבלה שהסברתי עם הבקבוק.
<ירון גולן: היום הם היו מוגבלים, כמו שהמדינה היתה מוגבלת לפני שלוש שנים – אם רכשת ממישהו משהו, לא משנה באיזה סכום, אתה לא יכול לרכוש ממנו עוד פעם בשנה קלנדרית אחת.
<ירון גולן: את ההגבלה הזאת הורדנו.
יעקב מרגי: אז איפה התיקון?
יעקב מרגי: הבנת הנקרא – זה המקצוע היחיד שקיבלתי עליו ציון חיובי.
<ירון גולן: התקנה הנוכחית היא בסעיף קטן (א) ו-(ב).
<ירון גולן: את סעיף קטן (א) הורדנו ועשינו פה התאמות.
<ירון גולן: לא נגענו בסכום.
<ירון גולן: הסכום הוא גם פה – 100,000 ו-300,000.
<ירון גולן: לא נגענו בסכומים.
יעקב מרגי: אז בניסוח של התיקון היה צריך לבוא שאתה מתקן משהו.
<מירב ישראלי: זה התאמה לנוסח של תקנות המכרזים הכלליים.
<מירב ישראלי: למעשה, תקנה 3 היא התקנה של פטור מחובת מכרז.
<מירב ישראלי: אז זה בעצם עושה תיקונים בכל מיני פסקאות בתקנה.
<מירב ישראלי: "להתחיל בביצועה" – זה כאמור עניין טכני.
<מירב ישראלי: ב-(3), לגבי הרחבת התקשרות ראשונה נכנס גם נושא של מקרקעין.
<ירון גולן: זה התיקון שעשינו ב-2016.
<מירב ישראלי: פסקה (19) מדברת על התקשרות לביצוע מיזם אשר יפעל ללא כוונת רווח למטרה של חינוך, תרבות, דת, מידע, אומנות וכולי – היום זה לאחר שפורסמה ההודעה.
<מירב ישראלי: אז במקום זה: לאחר בחינת קיומם של מיזמים.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, זה לא רק ההודעה הטכנית, אלא גם פרסמת הודעה, קיבלת מידע, בעצם זה גם התאמה לתקנות.
יעקב מרגי: זה התחכמות מתמטית.
<מירב ישראלי: 20(א) – גם מוסיפים לא רק טובין אלא גם שירותים.
<מירב ישראלי: זה התקשרות בעסקה עם תושב מדינת חוץ.
<מירב ישראלי: ו-(29) זה חדש, זה מה שנאמר במכתב של שר האוצר לגבי התקשרות לפעילות תקשורת יזומה.
<מירב ישראלי: יש משהו דומה ללפ"מ, נכון?
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אני צריך לצאת וענת יצאה, ולא רוצים להשאיר אותך לבד.
יעקב מרגי: תרגיש הכי נוח.
איתן ברושי: אנחנו צריכים לעשות פה את השינוי, אבל ללא תיאום מוקדם החלטנו שאנחנו נרצה לשנות את הסעיף הראשון.
איתן ברושי: השאלה אם אתה גומר את זה בישיבה היום.
איתן ברושי: או אתה יכול להצביע על הסעיף הראשון עכשיו?
עודד פורר: השאלה היא אם אתה עושה הצבעות היום.
יעקב מרגי: כן, אני גומר את זה היום.
יעקב מרגי: אני יכול לקבוע אתכם שעת הצבעה, אבל אני רוצה לגמור את זה היום כי אני לא יכול להצביע עכשיו על ההגדרות.
יעקב מרגי: זה הגדרות.
יעקב מרגי: אני עוד לא גמרתי את המהות.
<מירב ישראלי: יש בהמשך הוראה מהותית בנושא.
יעקב מרגי: שקשורה לזה.
איתן ברושי: אני מסמיך את חבר הכנסת - - -
עודד פורר: אני לא יכול להצביע במקומך עדיין.
איתן ברושי: לא, אבל אתה יכול לקרוא לי.
יעקב מרגי: אני אלמד אותך כללי הצבעות אם אני מביא להצבעה ויש שוויון, זה לא עובר.
עודד פורר: לא, אבל גם ענת ברקו, שהיא מהקואליציה, ביטאה עמדתה, והיא אגב יותר חדה משלי.
יעקב מרגי: אם היא תבוא ותצביע, אדרבה ואדרבה.
איתן ברושי: למה אי אפשר להגיע בהסכמה?
יעקב מרגי: כי עוד לא ביררנו את זה.
יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות, קשה לי להכריע בשלב הזה עכשיו.
יעקב מרגי: לכן אני לא יכול להצביע על זה עכשיו.
איתן ברושי: מה קשה פה?
איתן ברושי: לא, להיפך.
איתן ברושי: אני בעד יעילות - - -
יעקב מרגי: בסעיף ההגדרות, אני לא מוצא סיבה לפסול את זה כי זה ניסוח.
יעקב מרגי: בסעיף המהות – אדרבה, אני יכול להתווכח.
איתן ברושי: טוב, אני ב"נגב", הולך לחזק את הנגב.
<עודד צימנד: אנחנו נעשה את זה מכאן.
יעקב מרגי: אל תתיימר.
<עודד צימנד: כמיטב יכולתנו הצנועה
יעקב מרגי: הוא מתיימר, תן לו שילך לעזור לנגב.
יעקב מרגי: אני מנסה כבר 12 שנים בכנסת - - -
איתן ברושי: ב"נגב" זה דיון על הגז.
עודד פורר: היום אני פותח את הלשכה שלי בבאר-שבע.
יעקב מרגי: בשעה טובה.
יעקב מרגי: בקדנציה הראשונה שלי, ב-2003, פתחתי לשכה בבאר-שבע.
יעקב מרגי: עכשיו, אתה תקוע בכנסת, חבר כנסת חרוץ.
יעקב מרגי: השכנים שלי - -
עודד פורר: רואים שסגור.
יעקב מרגי: - - איזה בטלן זה, אף פעם הוא לא נמצא פה.
יעקב מרגי: אתה בא לחשבות, אתה צריך להתנצל, להוכיח שאין לך אחות כל הזמן.
יעקב מרגי: זה הארנונה, ולמה ככה, ולמה הוא, ולמה זה.
יעקב מרגי: ואיזה עיתונאי בא לראות שסגור – אמרתי, למה?
יעקב מרגי: זה עלה לי כמעט 30,000 שקל בשנה, עם הארנונה, הטלפון, ולנקות את האבק.
יעקב מרגי: הייתי בא, מנקה.
יעקב מרגי: קובע פגישה בבאר-שבע – איפה?
יעקב מרגי: אני שכרתי את הלשכה ב-"מול הקשתות" של "פרדייז" בבאר-שבע, מלון לאונרדו, לשכה קטנה.
יעקב מרגי: עשיתי חשבון: 30 פגישות בשנה – כמה עולה קפה הפוך?
יעקב מרגי: כפול 30, על חשבוני, יושב בלובי על חשבונם, עם מוזיקת רקע, עם מי שמנקה, בלי הארנונה, בלי טלפון.
יעקב מרגי: ומאז אני מופיע בתחתית ניצול דף הבוחר שלי.
יעקב מרגי: אתה רואה מה זה יעילות?
יעקב מרגי: לעניינו, רבותי.
עודד פורר: זה דומה בתקנות חובת המכרזים?
<מירב ישראלי: יש ללפ"מ, אני אקריא אתה הוראה - - -
יעקב מרגי: עד עכשיו זה נכון לגבי כל הגופים.
<סלי בסון: נכון.
<סלי בסון: ולכל הגופים יש את לשכת הפרסום הממשלתית.
<סלי בסון: אגב, אנחנו משתמשים בה.
<סלי בסון: יש שלהם תקנת פטור שהיא אפילו מקלה הרבה יותר מהתקנה שהוצעה לנו למוסדות להשכלה גבוהה - - -
יעקב מרגי: אני לא נגד הלפ"מ, אבל עצה בתור שר, להוציא קמפיין באופן חופשי לוקח בדיוק שבועיים-שלושה, למקצוען חודש.
יעקב מרגי: בלפ"מ לקח לי שנה וחצי.
יעקב מרגי: קחי את זה בחשבון.
<סלי בסון: אני רק אסביר.
<סלי בסון: יש לנו משרדי פרסום שזכו במכרזים.
עודד פורר: והם עשו עבודה מצוינת, בתקופה שאני הייתי מנכ"ל.
יעקב מרגי: אני הוצאתי באמצעותם, מי שזוכר את הקמפיין הזה, שרואים את כל גוש דן, בית-עלמין אחד גדול ועזריאלי באמצע – זוכרים את זה?
יעקב מרגי: זה עזר לי לבנות "מגדלי מרגי" בכביש , מי שרואה, שמאלה שם, את מגדלי הקבורה.
יעקב מרגי: נתתי המחשה למדינה כמה שטח מבזבזים על קבורה.
יעקב מרגי: אז זה לקח לי הרבה זמן עד שהם עשו את יצירת המופת הזאת.
<עודד צימנד: הדברים פה הם פשוטים.
<עודד צימנד: לא מסובכים.
<עודד צימנד: אתה מדבר על שירותי הפרסום, הפרסומאי, בעצם.
<עודד צימנד: אבל זה אנחנו לא קונים מלפ"מ בדרך-כלל, אלא מהפרסומאים שאיתם אנחנו עושים מכרזים ובוחרים אותם במכרזים.
<עודד צימנד: מדובר על רכישת שטחי פרסום.