GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אפרת מעיין ברזל: אני רוצה להגיד לך שאני אישית אתמול הותקפתי פיזית - - -
יעקב מרגי: גברתי, את לא ברשות דיבור.
יעקב מרגי: שמעתי מה את מייצגת, כרגע אני חפץ לשמוע אם יש פה הורים.
יעקב מרגי: תחושה של אמא.
יעקב מרגי: גילוי נאות, היא מנהלת הלשכה שלי.
<קריאה: היא עדיין אמא.
יעקב מרגי: וגם אני עדיין אבא.
<פנינה איפרגן: יש לי ילדים בגני הילדים, ביסודי, בסליגסברג.
<פנינה איפרגן: שמי פנינה איפרגן, תושבת ארמון הנציב, מאיר נקר.
<פנינה איפרגן: אז אתם כבר מבינים שסף החרדה אצלנו כהורים הוא גבוה.
<פנינה איפרגן: קיבלנו הרבה התראות והודעות מהורים, כאילו מחברות, לא שאני בוועד.
<פנינה איפרגן: רחוב אדם מוכר לכם בארמון הנציב?
<קריאה: אני גרה ברחוב אדם ואני חיה בסיוט.
<קריאה: אני שולחת את הילד כי אני בוחרת בחיים.
יעקב מרגי: אבל את לא רצית לדבר.
יעקב מרגי: היא מדברת.
<פנינה איפרגן: רחוב אדם, מתחתיו 30 מדרגות רחוב רב חובל, בשבת היה פיגוע.
<פנינה איפרגן: אין שומרים.
<פנינה איפרגן: זה לא עוזר שאופנועים עוברים.
<פנינה איפרגן: זה לא עוזר.
<פנינה איפרגן: זה באמת לא עוזר.
<פנינה איפרגן: אז נכון, אנחנו שומעים שאתם משתדלים את המקסימום.
<פנינה איפרגן: המקסימום שאתם יכולים כנראה לא טוב.
<פנינה איפרגן: בטוח לא טוב לנו.
<פנינה איפרגן: אתם צריכים הרבה יותר מעבר.
<פנינה איפרגן: וכן, מצטערת להגיד, יש הבדל בין שכונות התפר לבין לא שכונות התפר.
<פנינה איפרגן: מה לעשות שאצלנו בארמון הנציב, גילה, פסגת זאב, זה סיכון כמו שירושלים יותר בסיכון מאשר – באתי להגיד באר שבע, אבל אתם יודעים.
<פנינה איפרגן: זה לא.
<פנינה איפרגן: צריך לפחות לשכונות האלה, לסביבה הזאת בה גרים, לשים באופן קבוע - - -
יעקב מרגי: אתם מבינים?
<פנינה איפרגן: יש גם ימים שאתה בא ואומר אה, יפה.
<פנינה איפרגן: למחרת הם לא באים, כי עשינו V.
יעקב מרגי: אתה מבין למה ביקשתי אמא?
יעקב מרגי: לשמוע את זה אותנטי, לא מארגון.
<גלעד כהן: אני יכול להשמיע לך עוד כמה עשרות אימהות כאלה.
<גלעד כהן: לא מעט.
יעקב מרגי: בסדר, תודה.
יעקב מרגי: סלח לי, אתה לא חייב להסכים איתי.
<גלעד כהן: אני מסכים עם רוב מה שאמרת.
יעקב מרגי: דוגרי, לא ברורה לי ההתנהלות שלכם.
יעקב מרגי: גם הארגון הארצי, זה שהוא לא פה, זה אומר דרשני.
יעקב מרגי: יהושע קרני, הסתדרות המורים.
יעקב מרגי: אנחנו לא זורקים את הדברים שנאמרים.
יעקב מרגי: אנחנו בסוף נלקט אותם ונאמר את דברי הסיכום שלנו, שתהיה בהם גם משמעות.
יעקב מרגי: יש לך דקתיים לומר את משנתך.
<יהושע קרני: בסדר, אבל תן לי את הדקתיים.
<יהושע קרני: כבוד יושב ראש הוועדה, הכינוס הזה הוא מאד משמעותי.
<יהושע קרני: אנחנו לא דנים כיום על מה שהיה לפני 20 שנה או 10 שנים, או על תפיסת הביטחון של המשטרה מול משרד החינוך.
<יהושע קרני: היום אנחנו במצב חירום לאומי.
<יהושע קרני: הלוואי שיסתיים, אבל במצב כזה צריך לשים את היד ולהגיד – 18,000 ילדים שלומדים בגני ילדים, אין להם כיסוי ביטחוני.
<יהושע קרני: משרד החינוך הכניס שתי רפורמות.
<יהושע קרני: בשתי הרפורמות – השומר מסיים בשעה מסוימת והתלמידים והמורים נשארים עוד שעתיים בלי שעות בכלל.
<יהושע קרני: התקציב נגמר.
יעקב מרגי: אני טוען אם אין כסף, באמת אין כסף לתת אבטחה מיטבית, אז אולי נקפיא את הרפורמות לחודשיים.
<יהושע קרני: אנחנו הודענו בירושלים - - -
יעקב מרגי: אולי נקפיא את הרפורמות ודי.
יעקב מרגי: אני חושב שלקדש את ביטחון ילדינו עדיף מכל דבר אחר.
<יהושע קרני: אדוני יושב הראש, אנחנו הודענו בירושלים, ברגע שהשומר עוזב את בית הספר, המורים מפסיקים ללמד, שולחים את הילדים הביתה.
<יהושע קרני: כי פיקוח נפש עומד לפני כל דבר אחר.
<יהושע קרני: זה אחד.
יעקב מרגי: אני אגלה לך סוד, במצב רגיעה, מערכת שעות הלימודים בהרבה בתי ספר זה רק המלצה.
יעקב מרגי: זה רק הרהורים בקול.
יעקב מרגי: לא חייבים תגובה.
יעקב מרגי: גם בלי בעיות ביטחון משחררים הרבה פעמים את הילדים.
<יהושע קרני: במקומות שונים בארץ ההורים לקחו את החוק לידיים והתחילו לארגן שמירה פרטיזנית של אימהות, של סבתות.
<יהושע קרני: אנחנו חוזרים לתקופה שדחינו אותה.
יעקב מרגי: זה יותר טוב מכולם, מה אתה רוצה שאני אגיד?
<יהושע קרני: זה יותר טוב מכלום, אבל מה ההכשרה?
<יהושע קרני: מה תעשה האישה הזאת?
<יהושע קרני: האמא הזאת?
<יהושע קרני: האבא הזה, שעוזב את העבודה.
<יהושע קרני: אין לו הכשרה ביטחונית, אין לו נשק, אין לו שום דבר.
<יהושע קרני: ואני אומר עוד פעם, היום זה מצב חירום.
<יהושע קרני: צריך לתת פתרון לזמן החירום, על הדיונים הגדולים, התקציבים האחרים.
יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה כמו ששאלתי את ההורים.
יעקב מרגי: אתה מייצג את המורים, נכון?
יעקב מרגי: נציג של מה אתה?
<יהודית גידלי: הסתדרות המורים.
יעקב מרגי: נציג הסתדרות המורים.
יעקב מרגי: קולכם לא נשמע.
<יהושע קרני: אנחנו מסכנים יום יום - - -
יעקב מרגי: לא, אז תסכנו.
יעקב מרגי: מי נתן לך את הרשות, את הפריבילגיה להסתכן או לסכן אחרים?
יעקב מרגי: אם אתה חושב ואתה חי בתחושה שאין ביטחון מספיק, היית צריך לסגור את בתי הספר.
<יהושע קרני: אנחנו הודענו - - -
יעקב מרגי: אתם יודעים לסגור את בתי הספר על חופשות שלא תוקצבתם.
יעקב מרגי: איפה אתם בתפיסת הביטחון?
<יהושע קרני: אתה צודק.
יעקב מרגי: אני לא אוהב שיושבים פה ומנסים לחפש את האשם התורן.
<יהושע קרני: אנחנו הודענו למשרד - - -
יעקב מרגי: כולנו כאן סביב השולחן.
יעקב מרגי: אתם יודעים למה האדריכל תכנן את השולחן עגול, בוועדות?
יעקב מרגי: זה לא עם פינות.
יעקב מרגי: כולנו יושבים באותה סירה על אותו שולחן.
יעקב מרגי: כשאתה אומר לי ואני ממש מתרגש מהדברים שאתה אומר, אבל אתם ארגון המורים.
יעקב מרגי: יש עליך אחריות, אחריות על המשרד, אחריות על ההורים.
יעקב מרגי: אף אחד לא נתן לכם את הסמכות לסכן את הילדים.
יעקב מרגי: אתם יודעים, יש משרד ממשלתי שיש בו אגף שלם שהורה שלא יודע לשמור על שלום ילדיו, לוקחים אותו.
יעקב מרגי: אנחנו הגענו למצב כזה?
יעקב מרגי: התפרקות בכלל מכל אחריות?
יעקב מרגי: אלא אם כן תבואו, גורמי הביטחון ומשרד החינוך, שימו פה על השולחן אמירה חד משמעית, שאתם רגועים ושלמים ומצב הביטחון של ילדי ישראל ובירושלים בפרט, לחלוטין - - -
<יהושע קרני: מי יכול להגיד את זה?
יעקב מרגי: מי אמר לך?
יעקב מרגי: אולי כן?
יעקב מרגי: עורכת הדין לימור אדלר, בבקשה.
<לימור אדלר: כן, שלום.
<לימור אדלר: אני עורכת הדין לימור אדלר מארגון יוזמות קרן אברהם ובשם הפורום לחינוך לחיים משותפים.
<לימור אדלר: הדיון הזה שמתקיים כאן היום, הוא דיון חשוב וטוב שהוא מתקיים.
<לימור אדלר: אבל, כשאנחנו דואגים לאבטחת בתי הספר, צריך גם לחשוב ולתת את הדעת על מה שקורה בתוך כותלי בית הספר.
<לימור אדלר: מערכת החינוך, המורים ו - - -
יעקב מרגי: בואי אני אמליץ לך.
יעקב מרגי: את התחלת לא טוב.
<לימור אדלר: למה?
יעקב מרגי: יש לנו עוד 34 ימים, חוץ מהיום הזה, שתבואו לדיונים פה ותעזרי לנו לדאוג למה שקורה בבתי הספר.
יעקב מרגי: מהות הדיון כרגע זה אבטחת מוסדות החינוך.
יעקב מרגי: יש לך מה לתרום לדיון, אהלן וסהלן.
<לימור אדלר: אז במשפט אחד, צריך ליזום דיון ואנחנו פנינו אליך בבקשה מסודרת ואני חוזרת על האמירה הזאת גם כאן בהזדמנות שניתנה לי, ליזום דיון על מענה פדגוגי של כלל מערכת החינוך, בבעיית האלימות והגזענות וההסתה שהתלמידים שלנו חווים בתוך בתי הספר ולחינוך לערכים משותפים.
יעקב מרגי: ישראל אליאסף.
<ישראל אליסף: ישראל אליאסף, יו"ר ועד הגנים בפורום ועדי ההורים היישוביים.
<ישראל אליסף: קודם כל תודה על הדיון.
<ישראל אליסף: אני רק רוצה לנסות להבין ממך, אדוני יושב הראש, מההערות שהערת לנו, ההורים - - -
יעקב מרגי: אני עד עכשיו לא שאלתי שאלות.
<ישראל אליסף: לא, מההערות שהערת לנו ולהסתדרות המורים, נשמע כאילו אתה טוען שהבעיה היא אצלנו.
<ישראל אליסף: אנחנו לא בסדר בזה שיש מצב חירום כזה, ואנחנו לא בסדר בהתנהלות שלנו.
יעקב מרגי: לא, לא, בוא, אתה יודע בדיוק לאן אני - - -
<ישראל אליסף: זו ההרגשה שלי.
יעקב מרגי: לא, לא, אז אני אתקן לך את ההרגשה.
יעקב מרגי: ואמרתי והדגשתי שכולנו סביב שולחן עגול.
יעקב מרגי: יש עליך אחריות כהורה, יש למשרד לביטחון הפנים אחריות מתוקף תפקידו, מכוח סמכותו.
יעקב מרגי: כנ"ל למורים, כנ"ל למשרד החינוך.
יעקב מרגי: אתה לא יכול כהורה ואני לא יכול כהורה, לומר אני טומן את הראש שלי בחול, יש את המשרד לביטחון פנים, יש משרד החינוך, אין לי מה לומר בסוגיה.
יעקב מרגי: יש לכם מה לומר בסוגיה.
<ישראל אליסף: אז קודם כל יש לנו הרבה מה לומר.
<ישראל אליסף: אני חושב שגם אמרנו.
<ישראל אליסף: אני חושב שעצם קיום הדיון נוצר כתוצאה מהרבה לחץ של הורים.
<ישראל אליסף: ההורים עשו הרבה-הרבה מאד כדי שיהיה דיון על הדבר הזה.
<ישראל אליסף: אז להגיד שההורים יושבים בשקט?
<ישראל אליסף: אני חושב שגם גורמי המקצוע אמרו שהשינוי בחשיבה האבטחתית נוצרה בעקבות לחץ של הורים.
<ישראל אליסף: אז אני חושב שהביקורת על ההורים היא לא במקום, אבל אני כן מסכים שנוצר מצב שהובטחו לנו דברים.
<ישראל אליסף: דרך אגב, גם בירושלים הובטח לנו כסף, אבל אחרי שניתן הכסף, פתאום התברר שאין מה לעשות עם הכסף.
<ישראל אליסף: אז מה?
<ישראל אליסף: אז עכשיו אנחנו צריכים לעשות שדרוג מערכות מחדש.
<ישראל אליסף: אנחנו פה בשביל זה.
<ישראל אליסף: זה לא רק בירושלים, בכל הארץ.
<ישראל אליסף: אז להגיד לך שבאותו רגע אנחנו נעשה שביתה עוד פעם?
<ישראל אליסף: אנחנו בודקים.
<ישראל אליסף: אפשר לעשות שביתה כל יום על כל דבר.
יעקב מרגי: אני לא חסיד שביתות, אני רק אומר לך שתדע, אתה כהורה, כארגון, אני אומר לך חד משמעית, השקט הזה שנכנסתם אליו לא יעזור בסוף.
<ישראל אליסף: לא נכנסנו לשקט.
<ישראל אליסף: אני לא יודע כמה מהרעש מגיע אליך, אבל אלי הרעש מגיע כל היום וכל הלילה.
<ישראל אליסף: אני לא ישן כמעט, כי כל הזמן מתקשרים אלי.
<ישראל אליסף: אני אומר לך שאין שקט.
<ישראל אליסף: ההורים בחרדות, ההורים בלחץ.
<ישראל אליסף: זה לא רק הורים, זה גם ילדים.
<ישראל אליסף: ועדיין, פתאום שר האוצר בא ואומר אני מתקצב בעשרות מיליונים אבטחה, אז ההורים הבינו שהכל מסתדר.
<ישראל אליסף: אבל זה דמגוגיה.
<ישראל אליסף: תסלח לי, זה דמגוגיה.
<ישראל אליסף: כי כשר האוצר נותן את הכסף ואין מה לעשות איתו, כי אין מספיק מאבטחים - - -
יעקב מרגי: זה לא דמגוגיה.
<ישראל אליסף: זה דמגוגיה.
<ישראל אליסף: נותנים לך כסף אבל אין לך דרך לקחת אותו.
<ישראל אליסף: הוא הזכיר את זה מקודם.
<ישראל אליסף: נותנים לך כסף שהוא כסף צבוע לשבועיים ועד שתמצא את המאבטחים, בכלל לא יהיה לך מה לעשות איתו.
<ישראל אליסף: כדי לתחום את הדברים בצורה ממוסגרת, אני רוצה להגיד שלנו יש תחושה ואני רוצה להגיד משהו טוב פה לשני אנשים שדיברתי איתם אתמול בעקבות התחושה הזאת, אריה מור ממשרד החינוך וירון קדם מהמשטרה, לנו יש תחושה שיש חוסר תיאום בין משרדי הממשלה.
<ישראל אליסף: אין הוראות שיורדות לשטח ובגלל זה אני הרמתי אתמול טלפון לשני האישים האלה כדי להבין דברים, כדי שאני אוכל לדברר את זה לוועדי הורים בצורה מסודרת.
<ישראל אליסף: אבל יש הרבה וואקום שאתה לא מבין.
<ישראל אליסף: יש הוראה שצריך במעל 100 גנים מאבטח?
<ישראל אליסף: אין הוראה.
<ישראל אליסף: מותר להורים לשכור מאבטח באופן פרטי?
<ישראל אליסף: זה כבר לא סבתות והורים מתנדבים עם אלות, זה אנשים שפונים למאבטחים באופן פרטי, ואני לא רוצה לחשוב מה היה קורה אם מאבטח שנשכר באופן פרטי על ידי ההורים היה עושה את אותה טעות שעשו שלשום בבאר שבע, מה היה קורה לאותם הורים ששכרו אותו.
<ישראל אליסף: הדבר הזה צריך לרדת לשטח, לא רק לקב"טים של משרד החינוך.
<ישראל אליסף: זה צריך להגיע להורים.
<ישראל אליסף: אני אומר לכם שיש הורים שלוקחים את ה-, זה לא לקחת את החוק לידיים, הם אומרים אנחנו שמים מאבטח במדרכה, הוא לא ייכנס לגן, אבל יש לזה משמעויות.
<ישראל אליסף: אז קודם כל צריכות לצאת הנחיות מאד מסודרות גם מה מותר ומה אסור להורים, גם מה הרשויות צריכות לתת.
<ישראל אליסף: באיזה גנים צריכים לתת, באיזה גנים לא צריכים לתת.
<ישראל אליסף: בינתיים הגנים הם במקום הכי נמוך לדעתי, שלא לדבר בכלל על המעונות, שתיכף אני אשמח שמישהי אחרת תדבר על זה.
<ישראל אליסף: לגבי הנושא של בתי הספר, הזכירו את יוח"א ואת יול"א.
<ישראל אליסף: יש עוד מקומות שיש בהם לימודים אחרי הצהריים וזה בכלל לא משנה איזו מסגרת חינוכית מתקיימת.
<ישראל אליסף: זה בתוך בית ספר רשמי.
<ישראל אליסף: יש לך צהרונים ויש לך תל"ן, ויש לך עוד כל מיני מסגרות שמאריכות את יום הלימודים ולא יתכן שהממשלה תגיד אני נותנת אבטחה רק לשעות שלי – ליוח"א וליול"א.
<ישראל אליסף: לא יתכן.
<ישראל אליסף: הילדים נשארים בבתי הספר, הם צריכים לקבל - - -
<ישראל אליסף: רגע, עוד דקה.
<ישראל אליסף: הבעיה העיקרית, ואני דיברתי גם עם ירון קדם וגם עם עוד, שאין מספיק מאבטחים זה נושא השכר.
<ישראל אליסף: לא יתכן שמשרדי הממשלה ברכבת הקלה, יתנו שכר מאד גבוה בהרבה מאשר למאבטח של מוסדות חינוך.
<ישראל אליסף: ככה לא יהיו מאבטחים.
<ישראל אליסף: הפתרון זה ברור, זה להעלות שכר.
<ישראל אליסף: במקום שישנו מאבטח, אמרנו, שיהיה עד סוף היום, כולל הצהרונים.
<ישראל אליסף: אני רוצה לשאול עוד כמה שאלות.
<ישראל אליסף: האם לא נכון שגורמי המקצוע – והזכירו את זה על הורים מתנדבים, אז אני אשאל את זה על אנשי מקצוע – האם לא נכון שבמצב הזה, כשאין לך מספיק מאבטחים ולוקח זמן להכשיר ועד שתמצא, האם לא נכון שיביאו לפחות בן אדם שיעמוד בכניסה לגן.
<ישראל אליסף: יש לך כבר תקציב, אתה אומר שאין בעיה של תקציב - - -
יעקב מרגי: זה בדיוק אותה שאלה ששאלתי.
<ישראל אליסף: ברגע שכבר אישרו, אז שימו סדרן.
<ישראל אליסף: תראה, לגבי בנקים, דיברתי אתמול עם קצין ביטחון, אמר לי ישראל תקשיב, אני משלם 26 שקלים לשעה, הבנקים באו לחברות האבטחה ואמרו להם תקשיבו, לא איכפת לי קורס, לא איכפת לי נשק, לא איכפת לי כלום.
<ישראל אליסף: תביאו לי בן אדם עם וסט, שיעמוד מחוץ לגן ואני משלם 40 שקלים לשעה.
<אפרת מעיין ברזל: שמי אפרת מעיין ברזל.
<אפרת מעיין ברזל: אני נהייתי מוועד ההורים של מעונות היום, מכיוון שלא היה דבר כזה עד לפני שבוע.
<אפרת מעיין ברזל: וגם כשפניתי לכל מיני מוסדות וארגונים, אמרו לי שאני חייבת לדבר בשם כל ההורים.
<אפרת מעיין ברזל: הילד שלי הוא בן שנתיים, אני מרגישה כאם וכמי שנהייתה בוועד ההורים, פחד אטומי.
<אפרת מעיין ברזל: אני מוכרחה להגיד שאתמול אישית הותקפתי על ידי אישה ברחוב, מטר מהמעון.
<אפרת מעיין ברזל: אני לא ציפיתי להתקפה הזאת, אז אפילו לא ידעתי איך להתגונן.
<אפרת מעיין ברזל: אני עוד מעט הולכת לקחת קורס שעמותת אל הלב מארגן קורסים כאלה.
<אפרת מעיין ברזל: אבל באמת, יש הרבה הורים אצלנו שעושים משמרות ואין להם שום רקע בזה וחייב להימצא לזה פתרון.
<אפרת מעיין ברזל: אני מסכימה לגמרי עם המשרד, בנקודה שבאמת הפתרון הוא גם בהעלאת שכר, הפתרון הוא גם, כמו מי שהציע, שזה יהיה בחוק עבודה מועדפת, לפחות לזמנים האלה.
<אפרת מעיין ברזל: אני גם מוצאת איזו שהיא בעיה, שבעצם כשאני מתקשרת לויצ"ו ולנעמ"ת ולאמונה, אומרים לי בעצם אפילו לא קיבלנו את ההוראות בכתב, שבכלל יש אישור לאבטחה.
יעקב מרגי: משרד הכלכלה, הוצאתם הנחיות ספציפיות?
<מלי שטריגלר: הוצאנו היום קול קורא, ברגע שקיבלנו את העדכון מהאוצר.
יעקב מרגי: סליחה, קול קורא למה?
<מלי שטריגלר: לפנייה.
<מלי שטריגלר: קודם כל אנחנו היינו מוגבלים באישור האוצר.
<מלי שטריגלר: רק ברגע שהאוצר נתן - - -
יעקב מרגי: זו לא שאלתי.
יעקב מרגי: את התחלת להשיב לפני שסיימתי את השאלה.
יעקב מרגי: לפחות בהעדר אבטחה, הוצאתם הנחיות להתנהלות בתקופה - - -
<מלי שטריגלר: כן.
יעקב מרגי: למנהלי המעונות?
<מלי שטריגלר: כן, כן.
<מלי שטריגלר: קודם כל יש לנו דרישה לגדר סגורה ולשער עם לחצן מצוקה.
<מלי שטריגלר: הוצאנו הנחיה מסודרת והקול הקורא יצא היום, בעקבות האישור מהאוצר.
יעקב מרגי: רשת עתיד, בבקשה.
<שמעון מלכה: שמעון מלכה, רשת עתיד.
<שמעון מלכה: כמה נקודות שהוזכרו קצת, אבל אני רוצה לנסות - - -
יעקב מרגי: לא, אם הן הוזכרו, דלג.
יעקב מרגי: תרום לי לדיון.
<שמעון מלכה: אז אני אתרום לדיון.
<שמעון מלכה: אמר את זה נציג משרד החינוך, שהמסגרת של 100 תלמידים היא מסגרת המינימום לאבטחה.
<שמעון מלכה: אני מניח שכמו שאתה ציינת, במצבים נורמאליים, ההתנהגות היא על פי התקן, או תקנות 4514 שציינו כאן, אבל המצב הוא לא רגיל ולכן מתבקשת התייחסות לא רגילה.
<שמעון מלכה: ולכן מסגרת שהיא עם 94 תלמידים – יש לי שני בתי ספר בירושלים – שניהם חרדים – עם מסגרת של 60-80 תלמידים – לא מאובטחים.
<שמעון מלכה: כמובן שבשבועיים האחרונים אנחנו מוציאים כסף מכיסנו והמוסדות האלה מאובטחים, והייתי מבקש לדעת אם המצב לא מצריך התייחסות אחרת.
<שמעון מלכה: והמדד הזה של 60-70, 100 תלמידים, אם הוא - - -
<אריה מור: השיפוי נותן.
<שמעון מלכה: אז אני לא קיבלתי את התשובות האלה בכל רמה פורמאלית שפניתי אליה.
יעקב מרגי: אז קיבלת תשובה בשידור חי.
יעקב מרגי: אז תבדוק למה לא.
<שמעון מלכה: בוודאי.
<שמעון מלכה: נקודה אחרת, בתי הספר ברחבי הארץ, חלקם מעורבים ומי שמכיר וחבל שחבר הכנסת ג'בארין יצא, יש מוסדות שיש בהם מוסלמים, דרוזים, נוצרים.
<שמעון מלכה: מי שיודע, המתח בינינו – היהודים והערבים – הוא רב, אבל המתח בין דרוזים למוסלמים בימים כאלה הוא מוכפל.
יעקב מרגי: בסדר, ניתנה תשובה מקצועית למה הייחוס הוא אלימות ולא פח"עי.
<שמעון מלכה: לא, לא, לא, סביב הנושא הלאומי.
יעקב מרגי: זה עדיין מוגדר כאלימות.
<שמעון מלכה: דבר אחר, אנחנו מחזיקים קרוב ל-200 יחידות היל"ה ברחבי הארץ.
<שמעון מלכה: יחידות היל"ה הן יחידות שפועלות אחרי הצהריים.
יעקב מרגי: תסביר לנוכחים מה זה היל"ה.
<שמעון מלכה: היל"ה זה השלמת לימודי יסוד לצעירים שנושרים.
<שמעון מלכה: הם לומדים תחת השלטון המקומית ב-200 רשויות ברחבי הארץ והם לא מאובטחות.
<שמעון מלכה: היחידות האלה אינן מאובטחות.
<שמעון מלכה: יש שם לפעמים שמונה חברה, לפעמים 40 חברה, הם לא מאובטחים בכל יישובי הארץ.
יעקב מרגי: הזכרת על הדרך את היל"ה.
יעקב מרגי: סיימתם את תנאי העבודה של המרצים בהיל"ה?
<שמעון מלכה: באופן חיובי לגמרי.
<שמעון מלכה: הנקודה האחרונה, ואני אשמח לשמוע את משרד הכלכלה.
יעקב מרגי: במקרה נזכרתי.
<שמעון מלכה: בתי הספר וגם סמנכ"ל הביטחון ממשרד החינוך ציין את המוסדות של משרד החינוך, אבל יש קרוב ל-100 בתי ספר של משרד הכלכלה.
<שמעון מלכה: אנחנו יש לנו קרוב ל-10 כאלה, שאנחנו מממנים את האבטחה שלהם והיום היא מוכפלת.
יעקב מרגי: זה חלק מתנאי המכרז שלכם?
<שמעון מלכה: לא.
<שמעון מלכה: חד משמעית לא.
<שמעון מלכה: אבל בימים אלה - - -
יעקב מרגי: משרד הכלכלה, אגף מעונות נמצאים פה?
<שמעון מלכה: באמת המשרד נענה לפנייה, לשאלה שלנו, והוא אמר החודש הראשון יושת עליכם ואנחנו בעלויות מקבלים את זה.
<שמעון מלכה: אני רק רוצה לוודא שהדבר הזה לא יימשך.
יעקב מרגי: עיריית ירושלים נמצאת?
יעקב מרגי: למה שהיא תהיה כאן?
יעקב מרגי: עיריית ירושלים לא נמצאת בדיון?
יעקב מרגי: הוזמנו, המנהלת?
<יהודית גידלי: בוודאי.
<יהודית גידלי: כל מרכז בשלטון המקומי - - -
יעקב מרגי: מי אישר הגעתו?
<יוחאי וג'ימה: אני מהשלטון המקומי.
יעקב מרגי: לא נוותר עליך.
יעקב מרגי: מעיריית ירושלים הוזמן הרב גרשון בינט, ממלא מקום מנהל האגף.
יעקב מרגי: אני מבקש להוציא נזיפה חמורה.
יעקב מרגי: ככה זה נראה.
יעקב מרגי: למה שיהיו מאבטחים?
יעקב מרגי: למה שיהיה מאמץ בכלל לגייס?
יעקב מרגי: בכלל בירושלים פסטורלי.
יעקב מרגי: עוד מעט נעשה גם תהלוכה ברחובות העיר, על החומות, בשכונות המזרחיות.
<יהודית גידלי: הוא הודיע שהוא יבוא, אגב.
יעקב מרגי: משרד האוצר נמצאים?
<רועי טייאר: כן.
יעקב מרגי: יש לי שאלה ממוקדת.
יעקב מרגי: אתה מבין שאני נותן לך תקציב לפרויקט כזה ל-14 יום, זה לא נתתי כלום.
יעקב מרגי: הוא אמר דמגוגיה, אני חולק עליו, זה לא דמגוגיה.
יעקב מרגי: אני מאמין בכוונותיו הכנות של שר האוצר.
יעקב מרגי: הלוואי והייתי יכול לומר לך שמחר כבר לא צריכים את זה.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת האם אגף התקציבים נערך לא לחתוך את זה ב-14 יום.
יעקב מרגי: כל עוד המצב הוא כזה, האם התקצוב התוספתי הזה יימשך?
<רועי טייאר: קודם כל הסיבה שזה כרגע נקבע ל-14 יום - - -
יעקב מרגי: תגיד מי אתה ותרים את הקול למיקרופון.
<רועי טייאר: שמי רועי, מאגף התקציבים.
<רועי טייאר: קודם כל הסיבה שזה ניתן ל-14 יום זה בגלל שהמצב הביטחוני כרגע הוא באמת בעייתי ואנחנו חושבים ומצפים ומקווים שהמצב יירגע.
<רועי טייאר: במידה והמצב ימשיך להיות בעייתי, אנחנו נפעל מחדש ונראה איך אפשר להאריך את זה.
<רועי טייאר: לא ניתנה תשובה סופית שזה לא יינתן, אבל אנחנו נחכה עוד 10 ימים ונראה איך המצב ייפתר.
יעקב מרגי: מתוך ה-14 עברו כבר ארבעה ימים?
יעקב מרגי: גיוס של עובד זה מינימום כמה?
יעקב מרגי: הרי אתה יודע שהתקציב הזה כמעט ולא ינוצל.
<רועי טייאר: קודם כל התקציב הנוסף הזה ניתן במטרה לאבטח את מוסדות החינוך.
יעקב מרגי: הוא ניתן צבוע?
<רועי טייאר: הוא ניתן צבוע.
יעקב מרגי: במידה והוא לא ינוצל בגלל מצוקת גיוס כוח אדם, הוא בכל מקרה ניתן?
<קריאה: הוא הובטח, הוא עוד לא ניתן.
<קריאה: הוא רק הובטח.
<ירון קדם: הוא הובטח והוא ינוצל.
יעקב מרגי: הוא ינוצל לאו דווקא ב-14 יום האלה?
<ירון קדם: ב-14 יום האלה הוצבו בודקים ביטחוניים בכמויות.
<ירון קדם: הוצבו בפועל.
<ירון קדם: בגלל זה עופר ציין ואמר שנתנו מענה, גם לשאלתך, לנושא הזה מה ניתן.
<ירון קדם: אז נכון, אני לא יכול להציב, גם כגוף מנחה, אני לא יכול להציב בן אדם מן היקב ומן הגורן ולבוא ולהציב אותך עכשיו בגן ילדים, רק כדי להגיד להורים – יש לכם שקט.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, אני לא עברתי הכשרה ביטחונית כמו שלך.
יעקב מרגי: אתה יודע, גן ילדים, כשהגנת בפנים, מרוכזת בילדים ואין לה כלום בחוץ, לעומת נציב, נציב, אל תיתן לו לא מערוך, נציב.
יעקב מרגי: תעמיד אותו, שיראה, שיסרוק את הסביבה, שיידע לתת התרעה.
יעקב מרגי: אין לזה תועלת?
<ירון קדם: אז אני אומר, נתנו מענה.
יעקב מרגי: כרגע אין לזה תועלת?
<ירון קדם: אני עוד פעם אומר, כמשטרת ישראל, כגוף מקצועי שרואה את ההיבט האבטחתי, המענה שניתן כרגע, לצורך העניין זה בודקים ביטחוניים, זה אנשים שמוכשרים, הם לא חמושים.
<ירון קדם: הם בודקים ביטחוניים שעברו הכשרה של בודק מקצועי.
<ירון קדם: אתה רואה אותם בכל מיני מקומות אחרים, בקניונים.
<ירון קדם: אתה רואה אותם, הם יודעים את התפקיד שלהם, בהיבט האבטחתי הם יודעים לזהות סימנים.
<ירון קדם: הם יודעים מעבר להרתעה, הם יודעים לתת מענה.
יעקב מרגי: למה הוצאת לי את הנשמה?
יעקב מרגי: מתחילת הדיון אני שואל על הכשרה בסיסית, לא נתת לי תשובה.
<ירון קדם: ש-?
יעקב מרגי: למה לא לקחתם מאבטחים עם הכשרה בסיסית?
יעקב מרגי: התחמקתם.
<עופר יצחק: לא, לא, אמרנו שנתנו פתרונות.
<ירון קדם: נתנו פתרון.
<ירון קדם: זה האלמנט הזה של בודק ביטחוני, שהוא לא עבר את ההכשרה הבסיסית של מאבטח מוסד, כי מאבטח מוסד עובר הכשרה שהוא חמוש.
<ירון קדם: פה זה הכשרה שהיא פחותה.
<ירון קדם: אותו בן אדם לא חמוש, וזה המענה.
יעקב מרגי: אגף התקציבים.
יעקב מרגי: נציג החשב הכללי לא פה?
<רועי טייאר: לא שידוע לי.
יעקב מרגי: לא שידוע לך.
יעקב מרגי: בטוח שהוא לא פה.
יעקב מרגי: תקשיב, ברגע שהוא אומר לי משרד ממשלתי ינוצל, אני נכנס למגננה.
יעקב מרגי: מה לעשות, הייתי שר ואני בכנסת כבר כמה קדנציות.
יעקב מרגי: אני לא חושד בשום משרד ממשלתי.
יעקב מרגי: אני לא יודע איך מנצלים, כמה התקציב התוספתי?
<רועי טייאר: בהתאם לביצוע בפועל.
יעקב מרגי: כמה הסכום?
<רועי טייאר: אין סכום.
<רועי טייאר: זה בהתאם לביצוע בפועל.
<קריאה: אין סכום, יש הבטחה.
<קריאה: לפי חשבוניות.
יעקב מרגי: אוקיי, אז אני גונז את תשובתי.
יעקב מרגי: שייבושם לכם.
יעקב מרגי: אם אני הייתי שר האוצר הייתי בודק בדיוק מה אתם מגישים לי.
יעקב מרגי: ברגע שאומרים לי שיש קושי לגייס ואתה אומר לי ינוצל, המנגנון שלי עבד.
יעקב מרגי: לכן צריך את הפיקוח הזה ושוב, אני אומר לך, אני יוצא בתחושה שמשהו פה לא-.
יעקב מרגי: על גבול הסמוך.
יעקב מרגי: השלטון המקומי.
יעקב מרגי: אני לא חושב שיש את כל העיריות ואני גם יודע את המגבלה שלך לדבר בשם כל העיריות, כי זה לא באותה רמה, אבל תן לי תמונת מצב, אם הייתה היערכות ספציפית של מרכז השלטון המקומי מול ראשי הרשויות.
יעקב מרגי: מה אתה יודע לומר לי בעניין.
<יוחאי וג'ימה: שמי יוחאי וג'ימה, ראש מנהל ביטחון וחירום במרכז השלטון המקומי.
<יוחאי וג'ימה: אנחנו למעשה התחלנו את התהליך מול משרד האוצר, מול השר כחלון, שר האוצר, של התקצוב בכלל ואחרי שאושר התקצוב היינו בקשר טוב עם הממשלה, להגדיר בדיוק למה התקצוב הזה ולהפיץ את זה לרשויות המקומיות.
<יוחאי וג'ימה: אז בהתחלה דיברו על תוספת מאבטחים גם לשעות שהם בבתי הספר וגם לגני הילדים בכלל.
<יוחאי וג'ימה: התחילה הצעקה מהרשויות המקומיות, שאין בנמצא מאבטחים.
<יוחאי וג'ימה: אז הלכנו איתם עוד צעד וביום חמישי בערב, עד השעות הקטנות של הלילה דיברנו גם עם חטיבת האבטחה, ופה זה המקום להודות להם על הגמישות ועל הרצון.
<יוחאי וג'ימה: ופה החלטנו שאנחנו הולכים צעד אחד נוסף, לשים בודקים ביטחוניים והם הסכימו לזה.
<יוחאי וג'ימה: הם העבירו את זה לראש אג"מ בצורה מסודרת, וביום ראשון יצא מסמך.
<יוחאי וג'ימה: שלשום יצא מסמך מסודר לרשויות המקומיות, להציב את הבודקים.
<יוחאי וג'ימה: מסמך של המשטרה וזה המצב.
<יוחאי וג'ימה: נכון לעכשיו ברשויות המקומיות, אני אומר שגם עכשיו יש חוסר של בודקים בהרבה רשויות, אבל כמו שאני מכיר את זה מהשטח, מהחברה שלנו, של משכ"ל, שהיא המבצעת ברוב הרשויות את נושא האבטחה, יש רגיעה של ההורים, גם של הרשויות.
<יוחאי וג'ימה: בצורות כאלה ואחרות הרשויות מצליחות למלא את הדברים, לא במאה אחוז.
יעקב מרגי: שמעת פה כמה עדויות.
יעקב מרגי: וזה רק - - -
<יוחאי וג'ימה: נכון, אני יודע.
<יוחאי וג'ימה: יש 18,000 גנים.
<יוחאי וג'ימה: אין 18,000 מאבטחים שמסתובבים חופשי, מה לעשות ומובטלים.
<יוחאי וג'ימה: ואני לא מדבר על בתי הספר, שחלקם לא מאובטחים.
<יוחאי וג'ימה: לכן אני אומר, צריך ללכת על הצעד הזה וצריך לדבר על זה, על נושא האבטחה הניידת, כי הגנים בעצמם כל שנה צומחים במאות ואם אנחנו נלך על מאבטח אחד בכל גן, אנחנו לא נגמור עם זה.
<יוחאי וג'ימה: לכן צריך על אבטחה ניידת.
<יוחאי וג'ימה: יש כבר את המודל הזה שהוא קיים בכמה מקומות.
<יוחאי וג'ימה: הוא קיים במודיעין - - -
יעקב מרגי: מר וג'ימה היקר, בוא תקשיב.
יעקב מרגי: אנחנו אלופים, אני אומר לך, הגענו לחלל, אנחנו יודעים לעבוד, יודעים לעשות, ואפשר בשעות כאלה, אם רוצים לעשות, אפשרי.
יעקב מרגי: עם המגבלות, ואני יודע יקפצו לי, מה, תשים כל אחד?
יעקב מרגי: יש גמלאי צה"ל.
יעקב מרגי: יש מי שפוקד את שירות התעסוקה.
יעקב מרגי: אפשר לתת הוראות שעה איך אנחנו עושים.
יעקב מרגי: אנחנו ידענו להוציא תלמידים בתקופות שלנו, ללכת לקטוף – כיתות ז' ו-ח' ולא דנו בדיני עבודה, אם מותר להעסיק ילד.
יעקב מרגי: אני יצאתי לקטיף בתור ילד בקיבוצים, במושבים בנגב, כדי להחליף את אלה שיצאו למילואים ולשירות צבאי.
יעקב מרגי: ולא בדקו אם אני כשיר, אם מותר להעסיק ילדים או לא.
יעקב מרגי: ואני גאה בזה שעשיתי את זה.
יעקב מרגי: אנחנו הפכנו להיות הייטקיסטים בהכל.
יעקב מרגי: לכן אני לא רוצה להסתתר.
יעקב מרגי: אני מבין שיש קושי, אני לא מתעלם מזה.
יעקב מרגי: וגם אם נפעיל את כל היצירתיות שלנו, עדיין יחסר, אבל לא יכול לעשות כלום בגלל שבאו לייצר לי איזו שהיא אלטרנטיבה, שכולנו, אף אחד לא אומר לי פה, תשמע, אני יכול.
יעקב מרגי: ואני לא מכיר, אתה יודע מה?
יעקב מרגי: לא יודע אם יש קצין משטרה וזה גם לא הוגן להשית עליו, ולבוא ולהגיד לו תשמע, תגיד לי פה שאתה לוקח אחריות מיטבית ומרבית.
יעקב מרגי: אבל לפחות בוא נייצר משהו.
יעקב מרגי: יש תחושה שמחכים שזה יעבור ואומרים לא קרה כלום, לא קרה כלום.
<יוחאי וג'ימה: יש לי עוד הערה אחת לגבי עבודה מועדפת.
<יוחאי וג'ימה: אנחנו התחלנו תהליך של עבודה מועדפת גם עם יושבת ראש ועדת הפנים לשעבר והשרה מירי רגב כיום.
<יוחאי וג'ימה: התחלנו את התהליך מול המוסד לביטוח לאומי להכרה של עבודה מועדפת.
<יוחאי וג'ימה: לא הצלחנו להגיע לזה.
<יוחאי וג'ימה: גם אנחנו, גם משרד החינוך היה מעורב, גם המשרד לביטחון פנים, גם משטרת ישראל, לנסות לעשות עבודה מועדפת לחיילים קרביים.
נורית קורן: זו תהיה הצעת חוק.
יעקב מרגי: סליחה, תקשיבי, אנחנו פה בבניין הזה, כשהממשלה רוצה – ב-24 שעות היא יכולה להביא הוראת שעה.
יעקב מרגי: מקסימום היא תאפשר לכמה קשקשנים לדבר במליאה, בגלל שהתקנון מחייב וזה עובר אחרי 24 שעות.
יעקב מרגי: אם רוצים - - -
נורית קורן: אין זו אגדה.
יעקב מרגי: והתחושה היא שמישהו פה לא עושה את מה שצריך לעשות.