GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: טוב, אז אני חולק עלייך.
<שרון אורשלימי: טוב, נחלוק.
<שרון אורשלימי: אני רק אסיים ואגיד שהגיל בו ילדים וילדות נחשפים לפורנוגרפיה הוא גיל 8 - - -
יעקב מרגי: התכנית אומרת במפורש לאיזה גילאים, גברתי המנהלת?
<שרון אורשלימי: 10 ומעלה.
<לימור בר און: לא נכון - - -
<קריאה: מה לא נכון?
יעקב מרגי: סליחה, סליחה, את מאלצת אותי שהיא בסוף תאמין שאני קשוח.
יעקב מרגי: בוא נאמר שאזהרת צפייה 10, זה בבית, ילדים, אין להם את הפריבילגיה הזו שיש טלוויזיה בכל חדר וכל חדר לילד וילד בחדר.
<שרון אורשלימי: יש הורים ויש להם - - -
יעקב מרגי: סליחה, אל תספרי לי על סמכות הורית ואל תספרי לי על הורים.
יעקב מרגי: תודה, הבנתי.
יעקב מרגי: את מבינה שאת עושה מעשה ש - - - אם היית באה ביושר והיית אומרת, התכנית לגילאים שהיא משודרת היא 10, אלא שכן ולא, זה עלול, ילדים בגיל - - - אבל אני אשאל אותך שאלה, על סמך המקצועיות שלך.
יעקב מרגי: ואם ילד בגיל 6 נחשף לתכנים האלה - - -
<שרון אורשלימי: אז אני כהורה אתווך לו את ה - - -
יעקב מרגי: תודה רבה, הבנתי, אני כהורה.
יעקב מרגי: אני אגלה סוד, אל תספרו אותו לאף אחד, אני כהורה, ותאמינו לי שיש לי ותק בזכויות הילד ויש לי רגישות גבוהה, הלוואי שהייתי מצליח, אני רוצה, למלא את תפקידי כהורה אולטימטיבי.
יעקב מרגי: סיימי בבקשה.
<שרון אורשלימי: רק משפט אחרון בהקשר של זכויות הילד.
<שרון אורשלימי: חלק מזכויות הילד זו הזכות לחינוך מיני, זה חלק מאמנת זכויות הילד, השיח צריך להיות שיח - - -
מרדכי יוגב: אני אהיה מאוד קצר, גם כי לא הייתי פה בהתחלה וגם כי אני צריך ללכת לוועדת העלייה והקליטה.
מרדכי יוגב: משפט ראשון שהייתי רוצה לומר ונתקלתי בו פעם, שברדיו התנפלו על ילדה בת 10 שחצתה את הכביש עם אחיה בן ה-4, בחברה שיש בה ילדים רבים, אז זה מקובל, ואז סברתי ששיטוט באינטרנט ובסמטרפונים לעיתים הוא חמור משיטוט ברחובות כי העולמות שנחשפים שם הם קשים.
מרדכי יוגב: אני חושב שהתפקיד שלנו כמבוגרים הוא להיות אחראים על אותם שנים של תום, על אותם שנים שהילדים בהן נבנים בניין נפשי שהוא בניין של טוב.
מרדכי יוגב: יש מחנכים שחושבים שמיד צריך ידע, ידע, ידע, אבל אלה שנים שבהן אדם נבנה על המידות שלו, על הרצון התמים שלו לטוב.
מרדכי יוגב: אם הילדים האלה נפגעים, חס ושלום, אנחנו לא מדברים על זה, או מדברים על זה, אז זה קשה מאוד.
מרדכי יוגב: אני חושב שהאחריות לזה היא עלינו, כחברה בוגרת, ועל כל החברה הבוגרת, או על כל מישהו לפחות במקום ציבורי, רוצה לומר, החפיפה הזאת.
מרדכי יוגב: פעם אני זוכר, זכיתי להיות מזכ"ל בני עקיבא והיה, 'זו לא אחריות שלי', 'זו אחריות של ההורה', 'זו אחריות של המורה' ואמרתי שכולנו נחפוף וכולנו נהיה אחראים וכולנו נרגיש אחריות על ה-24 שעות, הגם שאני לא נמצא בבית שלו או כילד שלחתי אותו לבית הספר.
מרדכי יוגב: מתוך החפיפה הזאת נחוש כל אחד אחריות רחבה יותר בחפיפה הזאת.
מרדכי יוגב: אני אומר שבזה כלולים גם ערוצי התקשורת הציבוריים.
מרדכי יוגב: ילד זה כמו שתיל רך בחממה.
מרדכי יוגב: אני אוהב את המשלים האלה כי עסקתי לפרנסתי בגינון בשנים שהייתי צריך להתפרנס לא מהצבא או ממקומות אחרים, זה כמו שתיל רך בחממה, החשיפה שלו המרובה מדי לשמש או לעודף מים, היא מרקיבה אותו.
מרדכי יוגב: זה לא יעזור, צריך עוד שנים והחשיפה הנמוכה הזאת יותר היא לא בונה עולם יותר יציב ויותר מתוקן, היא לצערנו אחר כך מפרקת משפחות יותר באחוזים, או מביאה לעולמות פחות סדורים.
מרדכי יוגב: לכן אני חושב שזה לא בהכרח הזכות, אם הדוברת האחרונה, זכויות הילד, יש פה גם חובתנו כמבוגרים או הבנתנו היותר בוגרת, היותר אחראית, שהילדים הללו יצמחו ישר ויצמחו חזק ויצמחו איתן.
מרדכי יוגב: לכן יש פה צורך באיזונים בין הדברים, ובוודאי שאני נוטה לכך שכל התכניות הללו ייבחנו בחינה נוספת על ידי אנשי חינוך ועל ידי גורם מתכלל נוסף כדי שהילד ייחשף לפחות תכנים שעלולים בשנותיו הבוגרות יותר או בשנות ההתבגרות שלו להזיק לו ולהיפך, הוא ייבנה יותר איתן.
<רות רוזן צבי: אני אבקש לחדד חידוד מסוים בין החומרים שהילדים חשופים אליהם בשיטוט עצמאי באינטרנט לבין תכניות בערוץ ילדים, שבעצם נכנסות הביתה לתוך חדר השינה של הילד, לתוך הסלון של הילד.
<רות רוזן צבי: הילדים חשופים להמון תכנים, אבל צריך לעשות הבחנה בין מה אנחנו מכניסים הביתה וזו באמת האחריות שלנו כהורים, לבין באמת החובה שלנו לעזור לילד להתמודד עם כל מה שנעשה בחוץ.
<רות רוזן צבי: הבעייתיות שיש בתכניות כאלה שהן בתכניות בתוך ערוץ ילדים, ושוב פעם, ההגבלה של הגיל היא לא מספיקה בעיניי, אני חושבת שזה כמו החוברות על מין ועל יחסי מין, לא דיברתי אפילו על פורנוגרפיה, אם יהיו בסלון, או שאפשר לדבר עליהן בבית.
<רות רוזן צבי: בערוץ הילדים, כאשר יש תכנית כזאת שאלה התכנים שלה, שהיא מופיעה בלי איזה שהוא תיווך, זה ממש להכניס הביתה את התכנים האלה בלי שההורים מודעים.
<רות רוזן צבי: אז באופן עקרוני היינו רוצים שקודם כל ההורים יישבו ויראו את כל התכניות ואחר כך יקבעו פגישות תיווך עם הילדים שלהם על התכניות האלה.
<רות רוזן צבי: זה לא כל כך מעשי.
<רות רוזן צבי: לכן יש לנו אחריות, כאנשי מקצוע, כשאנחנו חושפים ילדים לתכנים, אני מסכימה שיש זכות של ילד לקבל חינוך מכל סוג שהוא, אבל צריך לעשות הבחנה.
<רות רוזן צבי: אני לא מדברת פה על איזה שהם חומרים באינטרנט, שהוא גולש אליהם באופן חופשי, אנחנו מדברים על ערוצים שהם מגיעים הביתה בקלות והם נכנסים הביתה.
<רות רוזן צבי: צריך לעשות את ההבחנה בין התמודדות עם חומרים כאלה שמסתובבים באופן חופשי לבין משהו שאנחנו בפועל מכניסים הביתה לחדר של הילדים.
<לימור בר און: אדוני כבוד היושב ראש, אנא ממך - - -
יעקב מרגי: בלי אנא, לא צריך להתחנן בוועדה הזו.
יעקב מרגי: השאלה אם יש משהו להוסיף מעבר למה שנאמר.
<לימור בר און: כן.
<לימור בר און: הדיון הזה התנהל בכל מיני נושאים שהם מאוד מאוד חשובים והייתי רוצה ברשותך למקד את העניין שבגללו אנחנו ביקשנו לבוא לכאן, בגללו התקבצנו, 130 הורים מאזור המרכז, כולם חילוניים, כמו שאמרת - - -
יעקב מרגי: הסיכום יהיה בהתאם.
<לימור בר און: אנחנו באנו לדבר על דבר אחד.
<לימור בר און: יש תכנית, היא משודרת בערוץ הילדים, באזור הנוחות - - -
יעקב מרגי: ששמה?
<לימור בר און: שמה 'המתבגרים'.
יעקב מרגי: משודרת בשעות?
<לימור בר און: בשעה שמונה וחצי.
<לימור בר און: הפרק החמישי שלה עוסק ומדבר בנושא פורנוגרפיה, בשעה שמונה וחצי בערב בערוץ ילדים.
<לימור בר און: ערוץ הילדים מבחינתנו ההורים זה אזור נוחות, זה אזור מאובטח, אנחנו לא שומרים שם על השלט, אנחנו לא הולכים ומחפשים מה אנחנו חוסמים.
<לימור בר און: עוד מילה אחת, ברשותך.
יעקב מרגי: עוד לא חידשת כלום, הכול נאמר כבר.
<לימור בר און: עוד מילה.
<לימור בר און: הדבר שאותו צריך לעשות, מכיוון שגיל הילדים הממוצע בערוץ הילדים הוא בן 5 ל-11, מערוץ הילדים כבר אין לנו באמת יותר מדי ציפיות, אנחנו שנים אוכלים את הרעל שהם מספקים לילדים שלנו, אין לי ציפייה מערוץ הילדים, יש לי ציפייה מהרגולטור, הרגולטור הוכיח את עצמו כרגולטור מיותר, כרגולטור לא רלוונטי, כרגולטור שבמקרה הטוב נרדם בשמירה, במקרה הפחות טוב מאכיל את הילדים שלנו ברעל.
<לימור בר און: אנחנו מבקשים שאתה בתפקידך כמפקח על הרשות המבצעת, כמפקח על הרגולטור, תפעל לזה שהתכנית הזו או תצא מהערוץ הזה בכלל, או תקבל אזהרת צפייה גבוהה יותר ותשודר החל מעשר בלילה.
<לימור בר און: לא יכול להיות שילד בן 8 ידליק את הטלוויזיה בשעה שמונה וחצי בערב וישמע על פורנוגרפיה, פורנוגרפיה, פורנוגרפיה, וירגיש הוא הפסיד משהו והוא חייב ללכת להשלים את החסר.
<קריאה: ילד - - -
<ערן שוקרון: בעולם שלך הוא ישן בשמונה וחצי.
יעקב מרגי: את רוצה שאני אתן לך - - -
<ערן שוקרון: שתיהן יושבות ו - - -
<ערן שוקרון: לא, סליחה, אי אפשר שהן יושבות - - - כאילו האוטוריטה של כל ההורים.
יעקב מרגי: אתה רוצה לספר שקראתי אותך לסדר והוצאתי אותך?
יעקב מרגי: את מבינה למה נוח לך לומר - - -
<ערן שוקרון: - - - היא תתווך לי - - - אני מתווך בעצמי.
יעקב מרגי: אדוני, פעם ראשונה קראתי אותך לסדר.
יעקב מרגי: את מבינה, נוח לך לברוח לקטע של הקשוח, נכון?
יעקב מרגי: אני רוצה להגיד לך שאת משתתפת ומפריעה.
<שרון צ'רקסקי: לא, סליחה, אני לא בורחת - - -
יעקב מרגי: את לא עונה לי.
יעקב מרגי: הפרעת לי באמצע הדיון עם קריאות הביניים שלך.
<שרון צ'רקסקי: אתה לא נותן לנו להגיב, לא נותן לנו לדבר.
<שרון צ'רקסקי: אתה מגביל כל אחד ברשות הדיבור.
יעקב מרגי: יפה, מה את רוצה, שאני אקיים דיון של ארבע שעות?
<שרון צ'רקסקי: אבל, אדוני היושב ראש, אתה לא נותן לנו לדבר בצורה מסודרת, אתה מפריע לנו ברשות הדיבור שלנו.
יעקב מרגי: גברתי, יש יושב ראש הכנסת, תוכלי להגיש לו תלונה.
<שרון צ'רקסקי: אבל אני לא רוצה ללכת ליושב ראש הכנסת, אני רוצה לנהל דיון לא בלחץ, בלהגיד כל מה שתכננתי להגיד.
יעקב מרגי: את מוכנה לתת לי לדבר?
יעקב מרגי: את אולי לא מבינה את הדינמיקה פה, אני אסביר לך.
<שרון צ'רקסקי: אני מבינה מצוין.
יעקב מרגי: לא, את לא הבנת כלום.
יעקב מרגי: תקשיבי לי, אולי תלמדי ממני משהו, יש לי הרבה מה ללמוד ממך, ממני רק דבר אחד.
יעקב מרגי: באים לוועדה, לא חייבים לדבר, אפשר גם לשמוע, אפשר לראות, לשמוע ולהחכים.
יעקב מרגי: את רוצה לדבר?
יעקב מרגי: העברת את המסר שלך בצורה הברורה ביותר.
<שרון צ'רקסקי: אני רוצה להגיד שברשות הדיבור שלי לקחת את כל הזמן.
יעקב מרגי: לא, את מפריעה לי.
יעקב מרגי: את המסר שלך את ידעת להעביר והעברת אותו.
יעקב מרגי: וזה שאני אומר לך לא לקרוא קריאות ביניים זה דבר לגיטימי, נקודה.
יעקב מרגי: במסגרת של דיון של שעה פלוס אין לנו, מה לעשות, אי אפשר לנאום נאומים חוצבי להבות.
יעקב מרגי: המסר הועבר, תודה.
<שרון צ'רקסקי: זה ברור, זה לא קשור לקשיחות שאמרתי.
יעקב מרגי: משפט אחרון לחבר הכנסת ואני קורא את דברי הסיכום.
<הילי חורב קסוטו: אני רק אשמח מאוד להגיב, כי כל התלונות מתרכזות אליי.
יעקב מרגי: לא, אף אחד לא התלונן עלייך, מה פתאום?
<הילי חורב קסוטו: לא, רק ערוץ הילדים לא עמד פה ל - - -
יעקב מרגי: את פתחת את הדיון, רק להזכיר לך.
<הילי חורב קסוטו: אבל אני אשמח להגיב, נאמרו פה כל כך הרבה דברים.
<היבה ריזק: כבוד יושב הראש, דיברו גם על הרגולטור, אני גם רוצה להגיב.
<היבה ריזק: משפט אחד.
מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לכן מה תהיה התגובה הכי טובה של שתיכן.
מכלוף מיקי זוהר: התגובה הכי טובה לעניות דעתי - - -
<היבה ריזק: אני רוצה לדבר בעצמי.
יעקב מרגי: סליחה, תשמעי אותו.
מכלוף מיקי זוהר: אני אומר את דעתי.
מכלוף מיקי זוהר: מסתבר שאתם הרגולטור גם כפופים בסופו של דבר להחלטות השר והשר גם כפוף להחלטות הממשלה, שכולם כפופים יחד למחוקק, שזה אנחנו.
מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת אנחנו פה לא חלילה מייצרים איזה שהוא דיון יש מאין, יש לנו את הסמכות לייצר את הדיון הזה וזה מה שאנחנו גם רוצים לעשות.
מכלוף מיקי זוהר: כבר אמרתי, אני גם אפעל בנושא הזה ואמשיך לפעול בנושא הזה, הילדים שלנו לא ייחשפו במדינת ישראל לתכנים לא הולמים, נקודה.
מכלוף מיקי זוהר: אם זה באמצעות האינטרנט ואם זה באמצעות הטלוויזיה, ועכשיו יש אפשרות אחת, שלדעתי היא האפשרות הטובה ביותר, שתקבלו את העמדה שלנו, תסירו את התכנית מהשעות הרלוונטיות, תעשו את זה בצורה מוגבלת יותר ותקבלו את הביקורת בצורה חיובית ובזה זה ייגמר.
מכלוף מיקי זוהר: או שתתעקשו ותתמקדו בעניין הזה, כפי שאתם רוצים כנראה לעשות, ואנחנו נמשיך את השיח הזה ונעמיק אותו יותר ויותר גם ברמה הציבורית ונראה מי בסוף יהיה צודק יותר.
יעקב מרגי: עכשיו גב' הילי חורב קסוטו, לא להגיב, אני שואל אותך שאלה, כיושב ראש הוועדה, שמעת את הדברים, אף אחד לא רוצה להוריד איזה מסך, בלשון שלכם, במקומות אחרים זה להוריד משהו אחר, ואנחנו רוצים להיות הכי הכי מאוזנים.
יעקב מרגי: דווקא הכיפה עושה לי חולשה בדיון הזה, אני בדרך כלל יותר קשוח, יותר נחרץ בסיכומים שלי, ואני רוצה באמת לעשות משהו, באים ההורים ואומרים ביושר, בצורה מאוזנת, היא נתנה אופציה, יש חשש, אף ילד לא עולה לישון - - - אתם יודעים, גם במושבים, שבדרך כלל נכנסים לעוצר, בשבע וחצי כבר ישנים שם, אחרי שעה 11 ילדים, קשה להרדים אותם, קשה להעיר אותם, אז אני אומר, מבקשים סך הכול להזיז את זה משעה שמונה.
יעקב מרגי: האם תשקלו זאת בחיוב, להזיז את התכנית הזו לשעה יותר מאוחרת?
יעקב מרגי: את יכולה לענות לי לשאלה?
יעקב מרגי: למרות הרצון העז שלך להגיב.
<הילי חורב קסוטו: לא, אני אענה.
<הילי חורב קסוטו: היות שאני לא מסכימה עם רוב הדברים שנאמרו בוועדה ולא ניתנת לי רשות הדיבור לומר באמת את דבריי ואני חשה שיש פה המון דברים שהוצאו מהקשרם, אני מרגישה שנעשתה פה תכנית תחת אחריות רבה ותחת אנשי מקצוע שעברו עליה פעמים רבות והתכנית לא מערבת תכנים שאינם הולמים לילדים בגילאי 10 ומעלה - - -
יעקב מרגי: ולגילאי 6?
<הילי חורב קסוטו: לא, זה לא מתאים לגילאי 6.
יעקב מרגי: את יכולה להסביר לי, יש לך אמצעי - - -
<הילי חורב קסוטו: ערוץ הילדים פונה לטווח גילאים - - -
יעקב מרגי: אני הולך איתך.
יעקב מרגי: תקשיבי, אני הולך איתך, אני יוצא מתוך הנחה שבעלי המקצוע שאת אומרת זה לא רק עורכים ויוצרי רייטינג - - -
<הילי חורב קסוטו: לא, לא - - -
יעקב מרגי: רגע, תני לי, אני עוזר לך, אני הולך איתך.
<הילי חורב קסוטו: אלה אנשי חינוך ו - - -
יעקב מרגי: אנשי חינוך ופסיכולוגים קליניים ומבינים בילדים והכול, אני רוצה לצאת מתוך הנחה, לא בדקתי, בסדר?
יעקב מרגי: ואני רוצה לצאת מתוך הנחה שבאמת התכנית שלך מכוונת רק לילדים מגיל 10 ומעלה, להרים את רמת ההגנה את מוכנה?
<הילי חורב קסוטו: כן.
<הילי חורב קסוטו: אז אני אומרת, כדי להרים את רמת ההגנה, אם זה היה תלוי בי, התכנית הייתה מסווגת 10 ומעלה.
<הילי חורב קסוטו: היות שאי אפשר, אין סיווג כזה, אנחנו גם ביקשנו, במילה אחת - - -
יעקב מרגי: אני מודה לך על הכנות, תודה.
<הילי חורב קסוטו: - - - לגילאי 10 ומעלה.
יעקב מרגי: למרות הדיון הממש טלגרפי, בשעה ומשהו, הנושא מרתק וזה נושא שצריך לגלות בו אחריות מעבר לכל שיקול אחר.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת שהשתתפו בדיון, לחבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר על יוזמת הדיון.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה את חרדת ההורים מהתכנים של התכנית 'מתבגרים' שאליה נחשפים ילדים אף מתחת לגיל היעד.
יעקב מרגי: הוועדה מצרה על כך שהרגולטור לא מצא לנכון להיוועץ עם בעלי מקצוע ייעודיים כגון פסיכולוגים קליניים - - -
<קריאה: סליחה, היושב ראש, זה לא מה שאמרנו - - -
יעקב מרגי: תוכלי לשלוח לי מכתב מחאה על הסיכום, בסדר?
יעקב מרגי: הוועדה מצרה על כך שהנהלת הערוץ לא ראתה את טובת הילד ושלום הילד בשידור התכנים האלה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למועצת הכבלים לבחון מחדש את אישור התכנית ואת שעת השידור שלה.
יעקב מרגי: שלום לכולם, אחר צהריים טובים.
יעקב מרגי: אנחנו איבדנו את תחושת השעות מהדיונים.
יעקב מרגי: היום 20 באוקטובר 2015, ז' בחשוון תשע"ו.
יעקב מרגי: למי שיודע, התחלנו לומר ברך עלינו מאתמול, אנחנו מבקשים גשמים לטובת כל העולם.
יעקב מרגי: אנחנו לא אנוכיים.
יעקב מרגי: על סדר היום – נושא של אבטחת מוסדות חינוך.
יעקב מרגי: הנושא הזה, נדרשנו אליו כבר עם תחילת המתיחות ולא מיהרנו לעשות דיונים, כי אמרנו בואו נראה איך הדברים מתארגנים, ניתן למוסדות.
יעקב מרגי: לא נתנפל ונראה.
יעקב מרגי: ואז נחשפנו גם לסוגיה הזאת של האבטחה.
יעקב מרגי: לאחר מכן שמענו שבירושלים הסתדרו העניינים לכאורה, אבל מיהרנו מיד לבטל את הדיון, אבל לאחר מכן אמרנו סליחה, זו לא בעיה של ירושלים, זו בעיה כלל ארצית ונצטרך לדון בה.
יעקב מרגי: כולנו הורים לילדים, חוץ מהתפקיד שאנחנו משמשים בו, כל אחד בתפקידו הוא, ואנחנו יודעים מה המתחים, החרדות – הילד יוצא, איך הוא הולך, איפה הוא עוצר, מי מגיע, מי שומר וכנראה מה שהיה מובן מאליו לא היה מובן מאליו לאחרים, למי שהיה צריך לתת את הדעת.
יעקב מרגי: ישנה החלטה של מדינת ישראל בסוגית האבטחה של מוסדות החינוך, היא תחת חסותו של המשרד לביטחון הפנים, קרי משטרת ישראל ובמרוץ הזה בין הרשות המקומית למשרד החינוך ומשטרת ישראל, מוסדות החינוך נמצאים באמצע וההורים בליבה של הבעיה.
יעקב מרגי: אין ספק, ואני מאלה שטוען וסובר שאם השלטון המרכזי משית מטלות על השלטון המקומי או על משרדי ממשלה כאלה ואחרים, צריך גם להצביע לו על מקורות המימון.
יעקב מרגי: נחשפנו לדלתא של מספר שעות בין האבטחה בפועל לגבי שעות המסגרת והפעילות של מוסדות החינוך.
יעקב מרגי: נחשפנו לכך שגני ילדים בכלל לא מאובטחים.
יעקב מרגי: מעונות יום – מאן דה חאר שמה בכלל – מי שלא מבין, בערבית זה מי הזכיר אותם בכלל, השם שלהם לא נזכר בכלל.
יעקב מרגי: ואז אמרו לי מה, אתה רוצה שנאבטח את כל המדינה?
יעקב מרגי: אמרתי אני זוכר שאבטחו גם אוטובוסים.
יעקב מרגי: זוכר תקופה אחרת, אבל לא רוצה לחזור אליה, והמדינה הוכיחה שהיא יודעת לעבוד.
יעקב מרגי: אני מאלה שאומרים את זה כמעט כל דיון, שמדינת ישראל יכולה לקבל ציון מצטיין, מדינת ישראל יודעת לעבוד טוב בחירום, או כאשר מישהו מדביק אותה עם הגב לקיר, היא יודעת לעבודה.
יעקב מרגי: ברגיעה – יש תחושה שכשזה יגיע אלינו נטפל.
יעקב מרגי: אז הנה, זה הגיע אלינו ולקח זמן.
יעקב מרגי: אני מבין שיש איזו הסדרה כלשהי, אני רוצה לשמוע, לקבל עדכונים.
יעקב מרגי: משטרת ישראל, בבקשה, תספרו לנו מה אתם עושים בנושא.
<עופר יצחק: עופר יצחק, אני ראש מדור אבטחת גופים ציבוריים בחטיבת האבטחה ובין היתר אחראי על התחום הזה.
<ירון קדם: שמי ירון קדם.
<ירון קדם: אני ראש חולית מוסדות חינוך במדור גופים ציבוריים בנושא הזה, ואנחנו כחוליה מטפלים ברמה הארצית בכל נושא אבטחת מוסדות החינוך.
<ירון קדם: מה אנחנו עושים.
<ירון קדם: אם אין רקע, לפחות ניתן רקע כללי בהגדרה שלנו.
<ירון קדם: קודם כל, מבחינת משטרת ישראל, משטרת ישראל מבחינת הגדרת איום בארץ, היא מגדירה איום קיים בכל מקום.
<ירון קדם: זאת אומרת ירושלים מבחינתנו היא לא שונה מתל אביב.
יעקב מרגי: הדיון הוא כלל ארצי.
<ירון קדם: בסדר, אז אני מדבר על כל הארץ.
יעקב מרגי: הדיון הוא על כל הארץ.
<ירון קדם: אני מדבר על כל הארץ.
יעקב מרגי: דבר כללי.
<ירון קדם: בסדר.
<ירון קדם: אז אני אומר, מבחינתנו רמת האיום לא שונה בין ירושלים, לתל אביב, לבאר שבע או לכל מקום אחר, כי פיגוע יכול להיות בכל מקום בארץ.
<ירון קדם: ולכן הנושא הזה מבחינתנו הוא Must.
<ירון קדם: אנחנו פועלים כמשטרת ישראל בהתאם להחלטות ממשלה.
<ירון קדם: יש החלטות ממשלה בסיסיות שקבעו איזה מוסדות יאובטחו ובהתאם לכך אנחנו פועלים.
<ירון קדם: אז כל נושא אבטחת מוסדות חינוך מבוצע כמובן בשני היבטים.
<ירון קדם: אלף, אבטחה שמשטרת ישראל אמונה עליה באמצעות הניידות שלה, החלטה 5719 המקורית ולאחר מכן החלטה 404 ששינתה את זה ואז הטילה את האחריות המלאה בעצם על כלל יחידות משטרת ישראל, שמבצעת את זה בפועל, בשטח, כולל בקרות, כולל הכל.
<ירון קדם: הדבר השני, זה בעצם אבטחה נקודתית שמבוצעת בעצם על ידי אזרחים, באמצעות הרשויות המקומיות.
<ירון קדם: הם מפעילים אותם, הם מראיינים אותם ובודקים את כל מה שצריך.
יעקב מרגי: מהתקציב של?
<ירון קדם: זהו, התקציב עצמו נקבע על ידי המדינה.
<ירון קדם: אז אם אנחנו נלך על גני הילדים - - -
יעקב מרגי: אני יודע שהתקציב נקבע על ידי המדינה.
<ירון קדם: אז אני אסביר.
יעקב מרגי: אני עושה את זה ב-13 השנים האחרונות.
יעקב מרגי: השאלה, כרגע, בפועל, התקציב מועבר על ידיכם לרשות המקומית או במסגרת משרד החינוך או משרד אחר?
<ירון קדם: אוקיי, אני אסביר.
<ירון קדם: מבחינת התקציב, התקציב עצמו הוא של המשרד לביטחון פנים שמועבר למשטרת ישראל והוא צבוע לטובת אבטחת מוסדות חינוך.
יעקב מרגי: מי מעסיק את המאבטחים?
<ירון קדם: הרשויות.
<ירון קדם: אנחנו כמשטרת ישראל הצינור.
<ירון קדם: בגלל המגע שלנו עם הרשויות בשגרה בעבודה שלנו, בגלל שאנחנו עובדים עם הקב"טים ומכירים את כל הקב"טים, בעצם העבודה שלנו נעשית אל מול הקב"טים - - -
יעקב מרגי: ואת החוליה הזאת אתם מממנים?
<ירון קדם: את כל נושא התקצוב אנחנו מעבירים להם בהתאם לדיווח בפועל שמבוצע על ידי המאבטחים והרשויות מעבירות לנו אישור לתשלום.
יעקב מרגי: תפרט מעבר לאמירה כוללנית – על פי החלטת ממשלה.
יעקב מרגי: מה זה כולל?
יעקב מרגי: שעות פעילות?
יעקב מרגי: שעות אבטחה?
יעקב מרגי: תפרט איזה מוסדות.
<ירון קדם: אז אני אפרט ברשותך לפי פרקים.
<ירון קדם: נתחיל עם גני הילדים.
<ירון קדם: גני ילדים זה לפי החלטת ממשלה מספר 4514, שמכירים אותה.
<ירון קדם: היא בעצם החליטה שכל מי שאובטח בעבר על ידי הסוכנות, ימשיך לקבל אבטחה ובעצם זה גרם מאז שנת 2005 לשימור מצב.
<ירון קדם: זאת אומרת, אם בשנת 2005 היו 630 תקנים לגני ילדים, כרגע יש 630 תקנים לגני ילדים, שהם - - -
יעקב מרגי: אני מעריך את הבקיאות ואת השליטה בחומר, אבל כשאתה יושב בוועדה פה ואתה אומר החלטה לגבי מי שהיה מאובטח על ידי הסוכנות, 90% לא יודעים מה זה.
יעקב מרגי: ואנחנו פה כדי לגעת בבעיה.
יעקב מרגי: לכן מה זה אומר?
יעקב מרגי: איך הסוכנות נכנסה כאן?
<ירון קדם: אוקיי, אז אני אסביר.
<ירון קדם: עד שנת 2005 הסוכנות תקצבה אבטחה של גני ילדים, המדינה לא תקצבה את הכל, היא תקצבה חלק, הרשויות תקצבו.
<ירון קדם: משרד החינוך גם יודע ומכיר את זה יותר מאיתנו בקטע הזה, כי הוא התעסק עם זה גם, אבל הסוכנות תקצבה את נושא אבטחת גני הילדים.
יעקב מרגי: זאת אומרת שהגנים לא נכללו בהחלטת ממשלה.
<ירון קדם: לא נכללו.
<ירון קדם: בנקודת זמן מסוימת כשהסוכנות אמרה – אני לא יכולה לתקצב את הדבר הזה יותר – באה המדינה בהחלטה שהיא קיבלה ואמרה מהיום והלאה אני מתקצבת את הנושא.
<ירון קדם: היא קבעה, עד כמה שלי זכור, 30 מיליון שקלים לנושא הזה, יחד עם תקציב משרד החינוך והמשרד לביטחון הפנים, ובעצם ממשיכים לממן את כל נושא גני הילדים, על בסיס אותה תקינה.
<ירון קדם: אנחנו משמרים מצב מאז שנת 2005 לגבי גני הילדים ואנחנו לא מוסיפים תקינה לגני ילדים.
<ירון קדם: כן היה, ופה אני חייב לציין, למרות שלא מוסיפים, אבל במשחק סכום אפס כן אפשרנו לרשויות במקום מסוים שמצאנו שיש בעיה מסוימת - - -
יעקב מרגי: תוך שיתוף פעולה ושיקול דעת של הרשות.
<ירון קדם: וגם להגיע להסדר עם הורים, כי ההורים לפעמים, כשהם רואים מאבטח בגן, אז למחרת אם הם לא יראו אותו, אז כמובן שזה יוצר שאלות איפה המאבטח.
<ירון קדם: אבל ברשויות שבאו ואמרו תשמעו, יש לי גן אחד עם כיתת גן אחד עם 10 תלמידים, לעומת אשכול גנים שיש לי בו עכשיו 150 תלמידים, אז כמובן שאתה עושה את שיקול הדעת.
<ירון קדם: אז בסכום אפס כן שיחקנו בזה וכן אפשרנו.
<ירון קדם: לאור חוסר במאבטחים גם, בעיקר בירושלים – בירושלים יש חוסר כמעט תמידי של מאבטחים, שנוצר גם בגלל שהשכר נמוך וגם כתוצאה מזה שהרבה מאבטחים הולכים למשרדי ממשלה ולכל מיני משרדים אחרים בירושלים ולכן פה יש אבטחה מדלגת.
<ירון קדם: בירושלים יש כיום 24 ניידות מחולקות לתאי שטח, שבעצם אתה לא תראה מאבטח סטטי שנמצא בגן הילדים, אבל כן יש ניידת שנעה בתא שטח - - -
יעקב מרגי: גם בתקופה זו, היום?
<ירון קדם: כן, גם בתקופה הזו וגם לפני.
יעקב מרגי: אבטחה מדלגת, אם אני זוכר טוב, זה נעשה בפעם הקודמת אחרי שהשגנו רגיעה ואחרי שהמצב הפך להיות זה, עברנו מאבטחה נקודתית לאבטחה מדלגת בגל הפיגועים הזה, תקן אותי אם לא.
יעקב מרגי: אתה אומר לי על ירושלים היום שיש אבטחה מדלגת, אתה מספר על זה וזה נורת אזהרה אדומה דולקת.
<עופר יצחק: לא.
<עופר יצחק: לגבי השיטה עצמה?
<עופר יצחק: השיטה עצמה היא שיטה שאנחנו עובדים איתה.
<ירון קדם: בשגרה.
יעקב מרגי: בשגרה?
<עופר יצחק: גם בשגרה.
יעקב מרגי: בשגרה, תודה רבה.
<עופר יצחק: לא רק בשגרה, אלא גם במקומות שבהם השיטה הזאת יכולה לעבוד.
<עופר יצחק: היא עובדת גם בחירום בסדר גמור.
יעקב מרגי: בוא אני אחדד.
יעקב מרגי: בגל הפיגועים, באינתיפאדה, כשהיו פיגועים רציניים הציבו אבטחה צמודה בבתי הספר.
יעקב מרגי: לאחר מכן הורידו את זה על ידי סיורים של ניידות.
<ירון קדם: בנושא ניידות שהיה בהחלטת ממשלה 5719, בעצם הוקמה יחידת אבטחה ייעודית.
<ירון קדם: יחידה בתוך משטרת ישראל, ייעודית עם ניידות משטרה והיו שוטרים.
יעקב מרגי: מכיר אותה.
<ירון קדם: ייעודית.
<ירון קדם: הדבר הזה בוטל בשנת 2005, בסדר?
<ירון קדם: האבטחה המדלגת עליה אנחנו מדברים קיימת היום במודיעין, בירושלים.
<ירון קדם: בירושלים האבטחה המדלגת נובעת בגלל חוסר במאבטחים.
<ירון קדם: היה קשה.
<ירון קדם: כמעט קבוע, כל שנה לא היו מצליחים לגייס 100 מאבטחים לגני הילדים.
<ירון קדם: זאת אומרת אם אני לוקח 100 גני ילדים שמבחינתנו היו אמורים לשלם להם על תקן אבטחה, לא היה פשוט מאבטחים לגייס לאותם גני ילדים.
<ירון קדם: ולכן, על מנת לתת פיתרון לאותם גני הילדים, שלא נשאיר את זה בחלל ריק, הוחלט לאפשר לירושלים בשלב הראשוני שזה התחיל – וזה התחיל לפני שנתיים או שלוש - - -
יעקב מרגי: אתה בעצמך נוקט בלשון שזה במילים אחרות פשרה.
<ירון קדם: זו פשרה לאור חוסר בכוח אדם.
יעקב מרגי: כשיש לי בעיה, יש כמה ערוצים לפתור אותה.
יעקב מרגי: אם יש לי מחסור במאבטחים, יש סיבה לכך.
יעקב מרגי: צריך לחקור, לבדוק למה יש מחסור, והפתרון ברור.
יעקב מרגי: פשוט, זה מקצוע לא אטרקטיבי בגלל השכר.
יעקב מרגי: אז צריך לבחון את זה.
יעקב מרגי: אני לא יכול לשחק בביטחון האישי של אזרחי מדינת ישראל בגלל שאני לא מצליח.
יעקב מרגי: זו לא תשובה.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים להגיע לחלל.
יעקב מרגי: אין מציאות כזאת שמדינה לא יכולה להשיג מאבטחים.
<ירון קדם: אז אני מסכים איתך בנושא הזה.
<ירון קדם: כמובן שתמיד זה תלוי שכר של מאבטח.
<ירון קדם: אם זה היה אטרקטיבי הוא היה מגיע, והרשויות לא הצליחו לגייס.
יעקב מרגי: אנחנו בסוף ניגע בזה, בסיכום.
יעקב מרגי: כרגע אנחנו נוגעים בנקודות, בבעיות.
<ירון קדם: אוקיי, אז לגני ילדים זה פועל.
<ירון קדם: אני יכול להגיד לפחות רשות אחת שזה עובד בה בצורה מעולה, גם הגיעו לשיתוף פעולה עם ההורים באופן מלא, במודיעין.
<ירון קדם: שמו אמצעי מיגון בגני הילדים והיום האבטחה שם באמת נותנת מענה יפה מאד, כולל אם חס וחלילה מזהים מישהו חשוד, מגיבים עם כמה נקודות בעת ובעונה אחת כדי לתת מענה וזה עובד שם יפה.
<ירון קדם: לגבי בתי ספר.
יעקב מרגי: תאר לך שבירושלים במצב הנוכחי הייתי מפנה לך את אותן ניידות לטובת המשימות שם.
<ירון קדם: של מה?
יעקב מרגי: לטובת המשימות השוטפות.
<ירון קדם: לא, זה ניידת אזרחית, זה לא ניידת משטרה.
יעקב מרגי: האבטחה המדלגת?
<ירון קדם: מדלגת זה אזרחי.
<ירון קדם: זה הרשות מפעילה.
<ירון קדם: בגלל שיש חוסר במאבטחים, היא לוקחת מאבטח אזרחי עם ניידת אזרחית, חברת האבטחה מפעילה את הניידת הזאת.
<ירון קדם: משטרת ישראל ישבה איתה כמובן לתכנן את התכניות שלה - - -
יעקב מרגי: אבל זה לא בפורמט הקודם.
<ירון קדם: לא, לא, לא.
<ירון קדם: זו ניידת אזרחית המופעלת על ידי הרשות, בהתאם לקביעה של הרשות.
<ירון קדם: אתה יכול לראות אותם ברחובות – כתוב ניידת אבטחת מוסדות חינוך.
<ירון קדם: הם עובדים והם עושים את העבודה.
<ירון קדם: זה פשוט כדי לתת לכמה גנים, הם נותנים מענה לגני ילדים בעיקר בתא שטח ספציפי.
יעקב מרגי: מה השתנה בעקבות גל הטרור האחרון?
<ירון קדם: בעיקר הלחץ של ההורים.
<ירון קדם: אה, מבחינת ההנחיות שלנו?
יעקב מרגי: הלחץ של ההורים מופנה לא רק אליך, גם אלי הוא מופנה.
יעקב מרגי: השאלה מבחינת הביצוע, ההנחיות.
<ירון קדם: משטרת ישראל, לאור הפנייה, גם בגלל שהאוצר תקצב את הנושא הזה עד סוף החודש הנוכחי, משטרת ישראל אפשרה - - -
יעקב מרגי: הוא תקצב את זה בתוספת?
<ירון קדם: הוא תקצב את זה בתוספת.
יעקב מרגי: שנותנת מענה למה?
<ירון קדם: זה נותן מענה לכל אותם בתי ספר שבמקור לא מקבלים את אופק חדש ועוז בתמורה, כל אותן רפורמות שנקבעו על ידי משרד החינוך.
<ירון קדם: אז קודם כל הוא מאפשר להם לקבל את התוספות של הרפורמה והוא מתקצב את גני הילדים.
<ירון קדם: עכשיו, פה בגני הילדים אני לא יודע כמה הצליחו להציב, אבל הוא מאפשר לרשויות להציב כוח אדם בכמות שהיא תמצא – כי אין הרבה בשוק – אבל בכמות שהיא תמצא כדי להציב באותם גני ילדים כרגע, כשהזמנים של גני הילדים זה מעבר לשגרה שאתם מכירים ושמעתם.
<ירון קדם: הוא מאפשר גם את הצהרונים.
<ירון קדם: בעצם עד השעה ארבע, התקצוב של אותם גני ילדים, גם גני ילדים שקיימים היום בתקינה, הוא מתקצב אותם עד השעה ארבע, עד סיום הצהרון או עד סיום שעות הפעילות של הגן, הכל בהתאמה.
<אריה מור: שלום.
<אריה מור: אריה מור, סמנכ"ל ביטחון, בטיחות בשעת חירום, משרד החינוך.
יעקב מרגי: מה אתה יכול להוסיף לגבי היערכות משרד החינוך בתקופה האחרונה, או בכלל בתפיסת הביטחון שלכם במוסדות החינוך.
<אריה מור: אוקיי, קודם כל החלטת ממשלה קובעת, כמו שאמר ירון, שהאחריות לאבטחת מוסדות - - -
יעקב מרגי: אם החלטת הממשלה הייתה מאה אחוז, לא היינו מתכנסים היום.