GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אני יכול לאסוף לך אותם, תאמין לי.
יעקב מרגי: איכותיים יושבים, מוכנים.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, גם הוא ירגיש איזו תחושה שהוא לא בא רק להתפרנס מזה.
יעקב מרגי: הם יבואו בתחושה כמו של שירות מילואים חברתי של חודש-חודשיים-שלושה.
יעקב מרגי: ובצדק בא אומר לך ארגון ההורים, אומר לך תשמע, אתה יודע מה, זוזו, אל תפריעו.
יעקב מרגי: אל תפלו עלי אחר כך כשמאבטח שלי יעשה טעות.
יעקב מרגי: תנו.
יעקב מרגי: תזוזו.
<רועי טייאר: אדוני יושב הראש, אפשר עוד מילה אחת?
יעקב מרגי: יחיאל, עיריית חיפה.
<יחיאל אמסלם: שלום, אני אמסלם יחיאל, אני מנהל מחלקת ביטחון ומוסדות חינוך בעיריית חיפה.
<יחיאל אמסלם: עיריית חיפה, מהרגע של המתיחות פנתה לשבע חברות זכייניות שעובדות איתנו.
<יחיאל אמסלם: אין מוצר מדף כזה שהוא מדבר, לא מאבטח - - - ולא מאבטח עם הכשרות.
<יחיאל אמסלם: לא מצליחים להשיג.
<יחיאל אמסלם: מה שאנחנו עשינו ואני גם הוצאתי מכתב למטה הארצי.
<יחיאל אמסלם: מה שאנחנו עשינו דרך חברות האבטחה, גייסנו בין 30 ל-40 אנשים שעברו ראיון קב"ט, עברו בדיקת עבריינות מין, קיבלו תדריך.
<יחיאל אמסלם: התפקיד שלהם, כמו שאתה אומר - - -
יעקב מרגי: כמה זמן לקח לכם לבדוק להם עבריינות מין ותדרוך?
<יחיאל אמסלם: יום אחד.
<יחיאל אמסלם: אני אומר עוד פעם, אבל עיריית חיפה לא תקבל על זה כסף, כי ההנחיות של המשטרה, ואני לא מאשים את ירון - - -
יעקב מרגי: אני כרגע דן על יכולות ביצוע, עזוב כסף.
<יחיאל אמסלם: אז אני אומר לך עוד פעם, אני צריך.
<יחיאל אמסלם: גם זה קשה, אבל הצלחנו, אבל אני אומר עוד פעם, שיפוי לא מגיע לנו כי הם לא עומדים בקריטריונים, אבל התפקיד של אותו בין להתריע, הוא להרתיע ולהקנות תחושת ביטחון.
<יחיאל אמסלם: מרגע שהעמדנו את ה-30 האלה, 95% מפניות הציבור של אבטחת גני ילדים, נרגעו.
<יחיאל אמסלם: שמנו אותם באשכולות גנים, שמנו אותם באתרים ליד מבנים שיש בהם בנייה ואני אומר לכם, הורדנו.
<יחיאל אמסלם: יש עדיין, אבל זה הרבה פחות.
<יחיאל אמסלם: אי אפשר לבוא בימים האלה, להיצמד לנהלים.
<יחיאל אמסלם: הוא לא נכנס לשער.
<יחיאל אמסלם: הוא עושה סריקה היקפית.
<יחיאל אמסלם: יש לו את הטלפון של הקב"ט, של הניידת האזורית, של כל הגורמים.
<יחיאל אמסלם: הוא רק צריך להודיע אם יש איזה חשד.
<יחיאל אמסלם: הניידת והקב"ט מגיעים תוך שנייה.
יעקב מרגי: תקשיבו, מה שאני מנסה כבר שעה וחצי לומר, הבן אדם אמר את זה בארבעה משפטים.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, זה מה שצריך לעשות.
יעקב מרגי: לספק להורים תחושה, ושוב, אני אומר לכם, זה היה קורה, אתם יודעים איך זה היה קורה?
יעקב מרגי: אתם התרגשתם, לא הזיז לי שהתרגשתם מהביקורת שלי.
יעקב מרגי: לא המורים ולא ההורים.
יעקב מרגי: אם הייתם, תסלחו לי על הביטוי, לוחצים מאיפה שצריך, זה היה קורה.
יעקב מרגי: אם לא הייתם מפסיקים את השביתה בירושלים, זה היה קורה.
יעקב מרגי: אני נמאס לי להגיד לכם.
יעקב מרגי: הסתדרות המורים הפכו ל-.
יעקב מרגי: השקענו בכם עשור שלם.
יעקב מרגי: סליחה, עשור שלם השקענו בכם פה בבניין הזה, כדי לייצר את המעמד שלכם ועוד נעשה, לגבי השכר ועוד נעשה.
יעקב מרגי: אבל די.
יעקב מרגי: תצאו מהמשבצת של איגוד מקצועי, תתחילו להיות באמת המורים והמחנכים ואחריות.
יעקב מרגי: מצפים מכם גם לאחריות.
יעקב מרגי: לא הכל אם זה מתאים לסעיף.
יעקב מרגי: משרד הכלכלה, אותם בתי ספר תעשייתיים.
<נורית בירגר: שלום, שמי נורית בירגר, אני ממלאת מקום ממונה חניכות ונוער.
<נורית בירגר: אנחנו במשרד הכלכלה מפעילים כ-65 בתי ספר מקצועיים לנוער בפרישה ארצית.
<נורית בירגר: מדובר בסדר גודל של 13,000 תלמידים מכלל המגזרים.
<נורית בירגר: בתי הספר שלנו הם תחת פיקוח של המדינה, אבל יש להם סמל מוסד של משרד הכלכלה ולא סמל מוסד של משרד החינוך.
<נורית בירגר: אוקיי.
<נורית בירגר: עד היום, רוב הרשויות המקומיות כן שלחו אבטחה גם לבתי הספר שלנו.
<נורית בירגר: היום, בעיתות של מצוקה, מישהו בעצם מצא שלא חייבים לשלוח לבתי הספר שלנו, כי זה מה שקבע המחוקק.
<נורית בירגר: אנחנו מקבלים פניות מ - - -
יעקב מרגי: גברתי, מה עשיתם בחודש האחרון לטובת אותם מוסדות?
<נורית בירגר: אנחנו פנינו למשרד האוצר וביקשנו תוספת של תקציב והעלינו את הנושא לסדר היום.
<נורית בירגר: כרגע אנחנו עדיין במגעים עם משרד האוצר, אין לנו תשובה.
<נורית בירגר: בנינו תכנית איך להפעיל את זה, בדקנו מה קורה בכל המוסדות שלנו.
<נורית בירגר: ברוב המוסדות יש לנו אבטחה - - -
יעקב מרגי: אתם נהנים משיתוף הפעולה של השלטון המקומי?
יעקב מרגי: לשלטון המקומי יש חלק מהבעלות על המקומות?
<נורית בירגר: לא, לא, זה עניין של רצון טוב.
יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה להוסיף לדיון, לפני שאני מסכם?
<יערה שילה: שמי יערה שילה.
<יערה שילה: אנחנו בקואליציה לחינוך מלידה עד שלוש.
<יערה שילה: אני פונה בעצם למשרד הכלכלה.
<יערה שילה: אם הוא אחראי על מעונות היום, אני מצפה שכל הנושא של המאבטחים לא ייפול על ההורים, לא ייפול בשום אופן עליהם כלכלית ובטח לא נפשית.
<יערה שילה: בשום מעון בארמון הנציב אין מאבטחים.
<יערה שילה: אני עברתי היום בבוקר, נסעתי לכל המעונות בארמון הנציב.
<יערה שילה: באף מעון אין מאבטח.
<יערה שילה: תהיתי אם קורה משהו כמו שקרה ליד הבית שלי, בשבת, את מי מכניסים ראשון.
<יערה שילה: כתבתי מכתב ודרעי הגיב, שכחלון נותן תקציב.
<יערה שילה: בינתיים יש הוראה של משרד הכלכלה עדיין לא לתקצב את המאבטחים.
<יערה שילה: זה הועבר לעמותות.
<יערה שילה: תבדוק אותי.
<קריאה: אמרנו בתחילת הדיון שזה שונה היום בבוקר.
<יערה שילה: בסדר, היום בבוקר אולי יש הוראה, אבל בינתיים - - -
<יערה שילה: הייתי מצפה.
<יערה שילה: חורה לי שהילדים מלידה עד שלוש בכלל לא ספורים.
<יערה שילה: בסדר, כרגע הרגולטור שלהם הוא משרד הכלכלה.
<יערה שילה: גם להם מגיע.
<יערה שילה: נניח שהם מוצר מדף, שהמוצר הזה יהיה מאובטח בצורה הטובה ביותר.
<יערה שילה: כי אם זה היה קלקול של קוטג' – הוא היה מוריד אותו מכל המדפים.
נורית קורן: כן, אני מודה ליושב הראש על הדיון החשוב הזה ואני מתנצלת שלא הייתי מתחילתו.
נורית קורן: אני חושבת שהקריטריון הזה של 100 ילדים כדי לקבוע אם גן יקבל אבטחה או לא, זאת בעיה קשה.
נורית קורן: צריך לשים לב שיש גם מוסדות חינוך שאינם רשמיים.
נורית קורן: הם מוכרים אבל אינם רשמיים – מה קורה איתם.
נורית קורן: זה לא גנים?
נורית קורן: מה קורה איתם?
נורית קורן: מי נותן להם את האבטחה?
נורית קורן: אני רוצה לומר שזה דבר מאד מאד חשוב.
נורית קורן: אני רוצה לומר שלפני 10 ימים שלחתי מכתב לכל מי שקשור לעניין האבטחה של בתי הספר –משרד החינוך, שר החינוך, שר האוצר ושר המשטרה בעניין, וביקשתי שתהיה אבטחה גם בשאר הגנים ולא רק בירושלים.
נורית קורן: וכששוחחתי עם ראש הממשלה בנושא הזה, שבעצם צריך אבטחה לכל הגנים בכל הארץ ולא רק בירושלים, ראש הממשלה בפירוש אמר לי – אז למה מהשטח לא שומעים שום דבר?
נורית קורן: אז אמרתי לו שפנו אלי כמה ועדי הורים ואני מניחה - - -
יעקב מרגי: אני אגיד לך למה הוא לא שומע.
יעקב מרגי: הוא צריך להשאיר את הטלפון שלו גלוי, באינטרנט, כמו שאני עושה, ואז הוא ישמע.
יעקב מרגי: מי יגיע לראש הממשלה?
נורית קורן: בסדר, אבל אנחנו יודעים שראש הממשלה - - -
יעקב מרגי: אם יש איזה פנטזיה פה לאיזה אזרח להגיע לראש הממשלה.
נורית קורן: אני הייתי מצפה שהיועצים שלו היו משאירים את הטלפון פתוח.
נורית קורן: ראש הממשלה עסוק במספיק דברים, אבל כשאני אמרתי לו שפה בירושלים מי שיזם את השביתה זה היה ראש העיר בעצם ולא ועדי ההורים ובשאר המקומות ההורים רוצים להמשיך ולעבוד כרגיל.
נורית קורן: מה שאני יוזמת עכשיו וזה יונח על שולחן הכנסת עוד השבוע, הצעת חוק שלעבודה מועדפת יכנסו גם מאבטחים ואני חושבת שזה מאד מאד חשוב.
נורית קורן: אבל עכשיו, כדי לפתור את הבעיה - - -
יעקב מרגי: מה נאמר לטרוריסטים, לחכות עד שהצעת החוק תתקבל?
נורית קורן: לא, לא כדאי.
נורית קורן: אני אנסה לקבל את כל האישורים, אבל זה ייקח זמן.
נורית קורן: אני חושבת שיושב ראש הוועדה באמת ייצא עם ההצעה שלו, להעסיק גמלאים, להעסיק כל מיני אנשים שיכולים לתת מענה כרגע.
נורית קורן: אני רוצה לדעת ממשרד החינוך האם זה באמת אפשרי ומה עושים עם הגנים המוכרים שאינם רשמיים.
נורית קורן: מה עושים איתם?
<אריה מור: נאמר כבר בוועדה שכל הגנים המוכרים שאינם רשמיים או בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים, ואגב, הרוב זה מוכר שאינו רשמי - - -
יעקב מרגי: התוספתי חל עליהם.
<אריה מור: לא, גם לא התוספתי.
<אריה מור: אני אומר גם, בלי שום קשר לתוספת – יום לימודים ארוך, חינוך מיוחד, לא משנה אם הוא מוכר שאינו רשמי או רשמי – על פי תפיסת האבטחה שקבעה משטרת ישראל.
<אריה מור: מתחת ל-100 – לא מקבל.
<אריה מור: מעל 100 – מקבל.
<אריה מור: - - - בחוק נהרי בזמנו, מחכים גם להסדרים.
נורית קורן: אני חושבת שבמסגרת חינוך שחלק מהילדים מבית הספר - - -
יעקב מרגי: טוב שהכנסת - - - כי הייתי מתקן אותך מיד.
יעקב מרגי: הייתי מתקן אותך מיד.
יעקב מרגי: זה תלוי ברצונו הטוב של ראש הרשות.
<אריה מור: נכון ואני אומר את זה.
<אריה מור: זה בעיה.
נורית קורן: אני יודעת על מקרה של בית ספר באלישיב, שבית הספר נגמר בשעה 13:30, נשאר צהרון של הגן, הוא צריך לתת פה מענה ולא מעניין אותי אם יש שם 10 ילדים.
נורית קורן: אלישיב זה קרוב לקו התפר, יש שם המון תנועה של בנייה, של המון עובדים ויכול להיות גם פלסטינאים.
נורית קורן: אין לי מושג מי מסתובב שם.
נורית קורן: אני חושבת שצריך לקחת בחשבון כל מקום שהוא יכול להיות יעד לפיגוע.
נורית קורן: לא יודעת איך תפתרו את זה, זה באמת אתם צריכים, אבל צריך לקבל פה החלטות.
נורית קורן: ואם הוועדה תעזור לזה, אז מה טוב.
<ירון קדם: רציתי להביא דברים על דיוקם מבחינת גני הילדים, והתחלנו את הישיבה עם החלטת הממשלה.
<ירון קדם: בגני הילדים אנחנו לא נותנים, כרגע זה לא משנה אם זה 100 או לא 100.
<ירון קדם: פשוט לא נותנים נוספים למה שהיה קיים.
<ירון קדם: לגבי בתי ספר, מוכר שאינו רשמי, רשמי, כולם מקבלים.
<ירון קדם: זאת אומרת, אם הוא עומד בפרמטר שנקבע – 100, אם זה ישונה, מבחינתנו אנחנו לא באים ואומרים, זאת אומרת קבעו את זה בין מנכ"ל ראש הממשלה לבין משרד החינוך.
<ירון קדם: ברגע שיקבעו פרמטר מאפס עד עשרה, גם אנחנו ניתן.
<ירון קדם: זאת אומרת מבחינתנו זה לא משנה, כי אנחנו רק מנהלים את זה אל מול הרשויות.
<אריה מור: משרד החינוך נותן לך את ה-100 וההחלטה היא משטרתית.
<אריה מור: זו החלטה מבצעית לחלוטין, תלוי בכסף שהם קיבלו.
נורית קורן: אז אנחנו צריכים לדעת מי, כדי שאפשר יהיה לפנות אליו.
<אריה מור: היא מתואמת בין המשרדים.
<אריה מור: אני הייתי רוצה שכולם יאובטחו.
<ירון קדם: עוד דבר לגבי הצהרונים.
<ירון קדם: גם בהחלטות שנקבעו, מדינת ישראל קבעה שהיא מתקצבת את שעות הלימודים הפורמאליים.
<ירון קדם: מאחר שהצהרונים זה בעצם מסגרת פרטית שמבוצעת על ידי הרשויות, היא לא הפורמאלי של המוסד החינוכי – אם זה בגן ילדים ואם זה בבתי הספר – כיתות א'-ב' בעיקר, מאחר שזה לא נקבע שם, אז פשוט זה לא מתוקצב בנושא הזה.
נורית קורן: אז יושב ראש הוועדה, יש פה שני דברים שהם מאד מאד חשובים, שתוציא בסיכום.
יעקב מרגי: אתם יודעים, כשצה"ל נכנס למצב מסוים, הוא לא נותן הנחיה לצמצם את הירי, אני מקווה, בגלל שהוא עתיד לכלות את התקציב שהוקצב לו.
יעקב מרגי: הוא פועל לפי צרכים מבצעיים בלבד.
יעקב מרגי: אוי ואבוי לנו אם בסוגית ביטחון אנחנו נהיה מוגבלים בקטע הזה, של הראייה התקציבית.
יעקב מרגי: וכאן משרד האוצר, אני רוצה שתיתן תשובה לוועדה, לא עכשיו, אבל היום.
יעקב מרגי: אתה תיגש למשרד ותשאל ואני רוצה לדעת האם כל עוד המצב הנוכחי, המצב הביטחוני הנוכחי נמשך, האם כל הוצאות הביטחון ששודרגו בהתאם ולטעמי הם לא מספיקות בכלל, יתוקצבו?
יעקב מרגי: האם התקציב התוספתי הוא עד לסוף המצב הביטחוני הנוכחי?
<רועי טייאר: כרגע יש את התאריך שזה עד סוף אוקטובר.
יעקב מרגי: את זה שמעתי ממך.
יעקב מרגי: תאמין לי, בוועדה הזאת אנחנו מטפלים בבעיות של קשב וריכוז והבנתי ממך מהתחלה.
יעקב מרגי: אני מאד שמח שאתה נינוח, אבל אני רוצה לדעת.
יעקב מרגי: היום אתה תיתן תשובה למנהלת הוועדה.
יעקב מרגי: בצאתך מכאן תבדוק את זה.
יעקב מרגי: אתה רוצה תוך כדי, תבדוק במשרד האוצר, עם ראש אגף התקציבים.
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת האם הנחיה היא כל עוד שהמצב הנוכחי קיים, יימשך התקצוב התוספתי לנושא האבטחה.
<ישראל אליסף: יש לי משהו חשוב.
יעקב מרגי: כל אחד משהו חשוב, זה עוד דיון.
יעקב מרגי: אני מקווה שזה תורם.
<ישראל אליסף: אנחנו רוצים לתרום.
<ישראל אליסף: זה משהו אחד חשוב.
<ישראל אליסף: דבר ראשון זה הנושא של מה שעשו בעיריית חיפה.
<ישראל אליסף: הם הביאו אנשים שהם בלי הכשרה להכניס את זה לתוך התקצוב.
<ישראל אליסף: ודבר שני, אמצעים טכנולוגיים, ריבונו של עולם.
<ישראל אליסף: יש דברים שהם לא תלויים בכוח אדם וצריך להקפיד עליהם.
<ישראל אליסף: אומרים שבמעונות היום יש הנחיה לקודנים ולשער חשמלי.
<ישראל אליסף: אני יכול לעדכן אותך שכבר לפני שנה, אחרי הפיגוע בהר נוף, שלחתי למשרד הכלכלה, ואני לא רוצה לנקוב בשמות, הנחיות ולא קיבלתי.
<ישראל אליסף: יש דברים שאפשר לעשות כבר מחר.
יעקב מרגי: תקשיב, אני מעריך את מסירות הנפש שלך בנושא הזה.
יעקב מרגי: אני יכול לומר לך מתוך ידיעה, הלוואי וגני הילדים יהיו בסוגיה הזו כמו מעונות היום.
יעקב מרגי: מעונות היום לא עושים את זה בגלל שיש להם תפיסה.
יעקב מרגי: המציאות הכריחה אותם.
יעקב מרגי: לא בגלל הפח"עי, גם ילד קטן שמחליק למטפלת מהשער, או הורה, או מישהו לא מזוהה שנכנס, אותה מטפלת גומרת את היום שלה עם המוגלובין אני לא רוצה להגיד לך כמה.
יעקב מרגי: היא אולי-אולי חוזרת לעבודה אחרי חודש, כשהיא הבריאה מאותה טראומה.
יעקב מרגי: אז במעונות היום יש את הפיקוח שלהם ואני מקווה שזה מושלם.
<ישראל אליסף: זה לא.
יעקב מרגי: אבל בהנחיות, בתנאי הרישיון בהנחיות – אינטרקום, קודן, הכל.
יעקב מרגי: אם המנהלות או המטפלות אוכפות את זה, זה משהו אחר, אבל בעיקרון כך צריך להיות.
יעקב מרגי: אדם לא מזוהה לא נכנס למעון.
<ישראל אליסף: זה לא רק שלא - - -
יעקב מרגי: אני לא מנהל איתך דו שיח.
יעקב מרגי: אמרת את החשש שלך.
יעקב מרגי: אני רוצה בהזדמנות שהצפת את זה, שאכן הרשויות המקומיות, גני הילדים, משרד החינוך, יכניסו את זה בנוהל.
<אריה מור: זה קיים בנוהל.
יעקב מרגי: בכל גן ילדים קודן?
<אריה מור: ולחצן מצוקה.
<גלעד כהן: משפט פרקטי, אם יורשה לי.
<גלעד כהן: אני שומע פה ושמעתי גם את חברי פה לדיון.
<גלעד כהן: יש הנחיה כזאת של 100 או לא 100.
<גלעד כהן: ההצעה שלי, אני חושב שאם פשוט נושיב את הגורמים הנכונים בארבע עיניים, אפשר יהיה לסגור הרבה דברים פרקטיים, איך אפשר לעמוד על אפס עד 100 או אפס עד 10, איך אפשר לעמוד על התקציב הכלכלי הענק שיש למשרד החינוך, איך אפשר לעמוד עם מה שאמרה הגברת חברת הכנסת.
<גלעד כהן: כולם פה אומרים ובאמת רוצים לעשות דברים איכותיים וטובים, אבל בסוף יש פה פערי מידע.
<גלעד כהן: פערי המידע האלה לדעתי נובעים מחוסר עבודה שיתופית.
<גלעד כהן: אני חושב שאם יותר לנו דרך הוועדה, להושיב אותנו ביחד, גם כארגון הורים, כחברים בתוך פורום שנוכל להוריד את זה להורים, להרגיע אולי קצת.
<גלעד כהן: זה יכול להיות אולי פרקטי.
<אריה מור: כבוד יושב הראש, זו ועדת נוסח עליונה שהוקמה וכבר 20 שנה היא נפגשת פעמיים בשנה ברשות המשרד לביטחון הפנים, וחברים בה ארגון המורים, ארגון ההורים ויודעים את כל הכללים, כאשר הנציגים מופיעים באותה ועדה שמנוהלת על ידי המשטרה.
<אפרת מעיין ברזל: רק משפט אחד, בבקשה.
<אפרת מעיין ברזל: ויצ"ו, נעמ"ת, רוב מעונות היום, כמו המעון שאצלנו, יש איזה 60 ילדים.
<אפרת מעיין ברזל: זה תינוקות.
<אפרת מעיין ברזל: זה הרבה פחות מ-100.
יעקב מרגי: גברתי, תמיד מישהו בסוף בסוף צריך למתוח את הקו ולקחת אחריות על מתיחת הקו הזו.
יעקב מרגי: גם אם תעשי מאפס עד 50, יבואו הורים שהילדים שלהם במעון של 30 ויגידו למה, מה ההבדל?
יעקב מרגי: השאלה היא שאלה.
יעקב מרגי: היא שאלה במקום, אבל מישהו בסוף בסוף בסוף צריך למתוח את הקו ברמת הסבירות, ברמת ייחוס האיום.
יעקב מרגי: צריך למתוח קו.
<מלי שטריגלר: אבל יכול להיות שצריך להגדיר מדד שונה לתינוקות ולילדים.
יעקב מרגי: גברתי, את שם, תגדירי.
<מלי שטריגלר: אבל כמו שאמרתי קודם, אנחנו תלויים באוצר.
יעקב מרגי: אני לא בא בטענות.
יעקב מרגי: אני אומר לכם תקשיבו, לפעמים בעלי תפקידים, אני מבין אותם.
יעקב מרגי: אני מבין את בעלי התפקידים.
יעקב מרגי: האחריות עליהם.
יעקב מרגי: יש מעליהם עוד מספר בעלי תפקידים בהיררכיה.
יעקב מרגי: במילים אחרות, לא נעים לה להגיד לומר לי תשמע, תעזור לי מול הבוסים שלי, אני צריכה תקציב לאבטחת הגנים.
יעקב מרגי: אבל התפקיד הוא שלכם, כמשרדי הממשלה, לעשות זאת.
יעקב מרגי: אם את חושבת שהגדרת הייחוס של המשרד לביטחון הפנים היא לא נכונה, את צריכה לדאוג.
יעקב מרגי: לו יצויר - - -
<מלי שטריגלר: עשינו.
<מלי שטריגלר: פנינו.
<מלי שטריגלר: פנינו גם למשרד לביטחון פנים.
יעקב מרגי: סליחה, תקשיבי, לו יצויר שזו ועדת חקירה, את תשאלי את השאלה הזאת שאני אמרתי לך.
יעקב מרגי: האחריות תיפול עליך, לא עלי.
<מלי שטריגלר: אנחנו פנינו למשרד לביטחון פנים.
יעקב מרגי: טוב, רבותי, אני מסיים.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל המשתתפים בדיון.
יעקב מרגי: הוועדה מוחה על כך שנציגי עיריית ירושלים נעדרו מהדיון.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה את סקירת המשרד לביטחון פנים על היערכותו הביטחונית סביב מוסדות החינוך.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה את סקירת משרד החינוך והיערכותם ושיתוף הפעולה עם המשרד לביטחון פנים.
יעקב מרגי: הוועדה שמעה בדאגה ובחרדה את דאגתם וחרדתם של ההורים, סביב חוסר האבטחה הצמודה בגני הילדים, במעונות היום ובבתי הספר.
יעקב מרגי: הוועדה עוקבת בדאגה סביב חוסר המעש.
יעקב מרגי: ניסיתי למצוא, ואני עדין, ניסיתי למצוא ביטוי שייתן קצת איזון ויהיה צודק.
יעקב מרגי: הוועדה עוקבת בדאגה סביב חוסר המעש של המשרד לביטחון הפנים, משרד החינוך, השלטון המקומי – לגיוס מאבטחים בעת הזו ולתת מענה צמוד למוסדות החינוך, ולו בהכשרה בסיסית, כפי שעלה כאן, לניצבים, ולאו דווקא מאבטחים מוכשרים ומוסמכים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד האוצר לתת הנחיה שכל עוד הרגיעה לא הושגה, לא לעצור את התקציב התוספתי הזה, שמיועד לאבטחת מוסדות החינוך.
יעקב מרגי: כמו כן נבקש לקבל את זה גם בכתב או בהודעה למנהלת הוועדה.
יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב אחרי הסוגיה הזאת.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, לכל הנוגעים בדבר, במידה והמצב יימשך כפי שהוא, ואני מקווה שלא, אנחנו נתכנס עוד שבוע בהתרעה קצרה, נקבל דיווח מה נעשה מעבר למה שנעשה עד היום.
יעקב מרגי: אני אומר לך, הוועדה לא מסתפקת במה שנעשה עד היום.
מירב בן ארי: מתחילת המושב קודם, בתחילת כניסתי לכנסת אני מתעסקת עם מענק לימודים.
מירב בן ארי: אני אגיד מה אנחנו מתכוונים לעשות ואחרי זה נשמע כמובן גם את חבר הכנסת ברושי ואת נציגי הארגונים שכאן.
מירב בן ארי: בעיקרון, הוגשה כבר הצעת חוק פרטית שתעלה ביום ראשון לוועדת שרים לענייני חקיקה: להגדיל את מענק הלימודים מי' עד י"ב לחד-הורית.
מירב בן ארי: רק לחד-הורית.
מירב בן ארי: אני יודעת שא' עד ו' זה גם להבטחת הכנסה, אבל עם הסכום שקיבלתי, או שאם מגזר מסוים ירוויח או שאף אחד לא מקבל, כמו שאומרים.
מירב בן ארי: כלומר, מענק לימודים שאנחנו מתכננים להעביר ייקח זמן, אבל אנחנו מתחילים את התהליך והוא יהיה לכל המשפחות החד-הורית, כמובן ללא הגבלה של מספר הילדים.
מירב בן ארי: הוא ישולם עבור ילדים מגיל 15 עד 18.
איתן ברושי: אנחנו מדברים על זה במסגרת יום העוני?
מירב בן ארי: או.
מירב בן ארי: קיי.
מירב בן ארי: זה עניין רווחה, צודק חבר הכנסת ברושי אנחנו דנים על נושא של מענק לימודים במסגרת יום העוני שמציינת הכנסת בכל שאר וועדות הכנסת.
מירב בן ארי: ההצעה שלנו היא להרחיב את הזכאים לקבוצות גיל 15 עד 18.
מירב בן ארי: בעצם היא תביא למצב שעוד – לפי הנתונים שקיבלתי מהמוסד לביטוח לאומי, אני אתן לכם את המספר כדי שיהיה לפרוטוקול – עוד 55 אלף ילדים במדינת ישראל יזכו לקבל מענק לימודים מ-י' עד י"ב.
מירב בן ארי: זו הבשורה של הוועדה הזאת.
מירב בן ארי: כמובן זה תהליך, כמובן שהוא מתחיל רק ביום ראשון, אבל הוא תהליך שנעשה ביחד עם האוצר.
מירב בן ארי: עשינו הרבה פגישות, לא הצעתי את הצעת החוק הפרטית הזאת בלי שיתוף פעולה.
מירב בן ארי: כמובן שהמספרים יבחנו ויבדקו.
מירב בן ארי: כרגע ההצעה שלי היא 5.5% מהסכום הבסיסי בעד ילד של הורה עצמאי שביום הקובע מלאו לו 14 ולא מלאו לו 18 שנה.
מירב בן ארי: זו ההצעה.
מירב בן ארי: תעשו את החשבון, זה יוצא כמעט 500 שקל לאם חד-הורית כל שנה מ-י' עד י"ב.
מירב בן ארי: <קריאה:> עבור כל ילד.
מירב בן ארי: בוודאי.
מירב בן ארי: מה שנקרא, בנימה אופטימית זו, חבר הכנסת ברושי אתה רוצה להתחיל או שאתה רוצה לשמוע את הארגונים החברתיים?
מירב בן ארי: מה שתחליט.
איתן ברושי: זה הדיון היחידי שלנו בנושא ביום העוני?
איתן ברושי: רק לאימהות חד-הוריות?
מירב בן ארי: הם ביקשו דיון על מענק הלימודים.
מירב בן ארי: אם אנחנו במענק הלימודים נראה לי שנכון וראוי, במיוחד שביום ראשון זה עולה לוועדת שרים, לציין את זה בפתיחת דברי הוועדה הזאת.
מירב בן ארי: נשמע את "פתחון לב", מי מכם שרוצה לדבר על מענק הלימודים מוזמן בבקשה.
<אילנה קייסי: אני אילנה קייסי ואני מנהלת פרויקטים חינוכיים ב"פתחון לב".
<אילנה קייסי: אני רציתי לשאול, הגענו לוועדה הזאת ממש בדקה ה-90.
<אילנה קייסי: רציתי לשאול, את אומרת שמעלים את זה ל-500 שקל לילד.
מירב בן ארי: כ-500 שקל לילד.
<אילנה קייסי: לילד בתיכון.
<אילנה קייסי: עד עכשיו בתיכון לא היה?
מירב בן ארי: עד עכשיו, מ-א' עד ט'.
איתן ברושי: צריך לזכור שכיתה י' זה עוד "חוק חינוך חובה".
איתן ברושי: י"א עד י"ב כבר לא בחוק.
איתן ברושי: יש כאן הבחנה.
איתן ברושי: "חוק חינוך חובה" חל עד כיתה י' כולל.
מירב בן ארי: גם י"ב.
איתן ברושי: התשובה היא לא.
מירב בן ארי: לפי הצו של שר החינוך.
איתן ברושי: אני לא יודע את הצו, אני מדבר על החוק.
מירב בן ארי: יש צו.
מירב בן ארי: יש את החוק עצמו ובכל שנה מאריכים את הצו.
מירב בן ארי: שמענו את זה בפתיחת שנת הלימודים.
איתן ברושי: אין הבדל בעלויות מבחינת המדינה?
מירב בן ארי: אין הבדל.
<אילנה קייסי: אני מכירה את זה, אני הייתי מנהלת בית ספר.
איתן ברושי: גם אני עסקתי בזה.
איתן ברושי: אני זוכר את ההבדל.
איתן ברושי: במועצה האזורית היה לנו יותר קל לשלוט על המיפוי של ילדים עד כיתה י"א-י"ב.
איתן ברושי: בזה הייתה יותר גמישות לכל צד.
איתן ברושי: אבל את אומרת שאין הבדל בעלויות בין י', י"א, י"ב.
<אילנה קייסי: יכולים להיות הבדלים, זה משתנה ממקום למקום, מבית ספר לבית ספר, מעיר לעיר.
<אילנה קייסי: ב-י"ב בדרך כלל ההוצאות הן יותר גדולות.
איתן ברושי: אני יודע ולכן אני שואל אם אין מקום לחלוקה בתשלום ולא אחיד.
<אילנה קייסי: ב-י"ב העלויות הן הרבה יותר מאשר ב-י'.
<אילנה קייסי: השאלה אם יש מקום להפוך את זה למדרגי בין י' לבין י"א- י"ב ולעלות את זה ב-י"ב מול הסכום של 550 שקל לילד.
מירב בן ארי: כנראה שזה פחות מ-500.
מירב בן ארי: אין אפשרות לעשות כי גם כך זה סכום נמוך.
מירב בן ארי: זה לא שיש לי 1,000 ואז אני אומרת אוקיי אני אתן 300.
מירב בן ארי: התקציב גם כך נמוך.
מירב בן ארי: זה משהו שהבאנו מן הגורן ומן היקב.
מירב בן ארי: לאור העבודה שגם ככה כל משרדי הממשלה, אתם יודעים שהם עברו קיצוץ של 3 מיליארד, לבוא ולהביא את מענק הלימודים מתוך מחשבה שיש עדיין תלמידים שנמצאים לאימהות חד-הוריות ולא מקבלים סיוע.
מירב בן ארי: בואו לרגע, איך אני אומרת 'זה רגל בדלת'.
מירב בן ארי: אם אנחנו נצליח להרחיב ל-י' עד י"א כמובן שנגדיל את סכום המענק.
מירב בן ארי: זו תחילת הדרך מבחינתנו.
<אילנה קייסי: יש לי שאלה נוספת, הסכום - -
מירב בן ארי: שאלת אותי שאלה לפני כן.
מירב בן ארי: מ-6 עד 11 מקבלים 18% מהסכום הבסיסי, זה כ-1,500 שקל.
מירב בן ארי: בגילאי 11 עד 14 זה 10% מהסכום הבסיסי- וזה קרוב ל-850 שקל.
מירב בן ארי: מתקנים אותי כאן שזה 865 שקל.
מירב בן ארי: שאלות?
מירב בן ארי: יש לכם עוד משהו לשאול?
<אילנה קייסי: יש לי עוד שאלה.
<אילנה קייסי: הסכום שמיועד האם הוא סכום מוגבל לתשלום בית הספר?
<אילנה קייסי: כלומר, זה עובר ישירות לבית הספר?
מירב בן ארי: שנת הלימודים, ההורים מקבלים מהמוסד לביטוח לאומי.
<אילנה קייסי: דרך הביטוח הלאומי הם מקבלים.
<אילנה קייסי: מתי?
מירב בן ארי: בתחילת שנת הלימודים.
<זיוה אסייג בנהיון: אני אוכל להגיב?
<זיוה אסייג בנהיון: אני זיוה מוועדת היגוי בעיריית ירושלים.
<זיוה אסייג בנהיון: ועדת היגוי למשפחות עצמאיות חד-הוריות.
<זיוה אסייג בנהיון: אני כאם חד-הורית הצטרפתי מהמקום להביא באמת שינוי במענק הלימודים.
<זיוה אסייג בנהיון: אני אימא לילד בן 14, השנה כבר לא קיבלתי את מענק הלימודים - - -
<זיוה אסייג בנהיון: כי מבחינתנו זה הסתיים.
<זיוה אסייג בנהיון: הוא בכיתה ט' ולא מגיע לנו מענק לימודים.
<זיוה אסייג בנהיון: אני יודעת איך אתם הולכים לעשות את זה, אבל אני חושבת שההוצאות בגיל ההתבגרות וההוצאות בלימודים בגיל החטיבה והתיכון הן הרבה יותר גבוהות מהיסודי.
<זיוה אסייג בנהיון: מבחינתי כל הנושא הזה הוא קצת דומה לתקופת המנדט שהיו מסיימים ללמוד בגיל 14 ומאז לא דנו בזה.
<זיוה אסייג בנהיון: אם אפשר קצת לדון אחרת מבחינת מענק ומה שאנחנו כאימהות חד-הוריות – 500 שקל, הרי אתם יודעים שזה לא מגיע אפילו לחצי מעלות הספרים.
מירב בן ארי: נראה לי שהגעת לפה כנראה כדי לדבר על מענק לילדי כיתות י' עד י"ב.
מירב בן ארי: בפתח דבריי אמרתי שאנחנו הולכים לקדם את זה.
מירב בן ארי: נכון, זה לא הרבה כסף, אבל זה קרוב ל-27 מיליון, 26 מיליון ליתר דיוק, שכרגע לא נותנים אלא מקצצים.
מירב בן ארי: כמו שאמרתי בתחילת דבריי, זו תחילת הדרך.
מירב בן ארי: אני יודעת שזה לא מספיק.
מירב בן ארי: בתוך עמי אני חיה, אבל זו התחלה.
מירב בן ארי: אני מאוד מקווה שבשנת 2016 נוכל להגדיל את זה.
מירב בן ארי: זה ממש ההתחלה.
<זיוה אסייג בנהיון: על זה אני רוצה להודות לך, בהזדמנות זאת על כך שלקחת את הכפפה ונגעת במקום שלא נגעו הרבה זמן.
<זיוה אסייג בנהיון: תודה.
<יהודית אייזנר: ומה קורה עם גילאי 14?
<יהודית אייזנר: היא טוענת - - -
מירב בן ארי: מקבלים.
מירב בן ארי: עד ט' מקבלים.
<יהודית אייזנר: כי לפי הדברים הבנתי שזה י'-י"ב, ט' לא מקבלים.
<זיוה אסייג בנהיון: עולים לט' לא מקבלים.
<זיוה אסייג בנהיון: זה מניסיון של עכשיו ממש.
<זיוה אסייג בנהיון: עולים ל-ט' לא.
<זיוה אסייג בנהיון: את יכולה לבדוק את זה.
<זיוה אסייג בנהיון: עולים ל-ח' זה נכון, עולים ל-ט' זה כבר לא נכון.
<זיוה אסייג בנהיון: אני גם בדקתי את זה אישית.
מירב בן ארי: אני אבדוק את זה.
איתן ברושי: מי אחראי על חלוקת ה- - -
<זיוה אסייג בנהיון: המוסד לביטוח לאומי.
איתן ברושי: דרך הביטוח לאומי?
<זיוה אסייג בנהיון: בוודאי.
מירב בן ארי: אין בעיה, אנחנו נעביר ונבדוק את זה.
מירב בן ארי: זו הערה נבונה וחשובה מאוד.
מירב בן ארי: הילד שלך עלה לכיתה ט' השנה, הוא עבר את גיל 14 באוגוסט.
מירב בן ארי: אני, בתפיסת העולם שהם הציגו לי, מענק הלימודים ניתן על פי כיתות ואז זה מ-א' עד ט', 9 כיתות.
מירב בן ארי: את אומרת לי שנותנים לפי גיל.
מירב בן ארי: זו הערה נבונה ולקחתי אותה לתשומת לבי ואטפל בה.
<יהודית אייזנר: הגיוני שזה לפי כיתות כי אם ילד נשאר בעברו הרחוק כיתה - - -
מירב בן ארי: אני מסכימה.
מירב בן ארי: זה גם מה שהוצג לי.
מירב בן ארי: הגיל לא רלוונטי והכיתה כן רלוונטית.
מירב בן ארי: גם לפי הכסף שהם מקבלים מהאוצר זה אמור לתשעה מחזורים, תשע כיתות.
מירב בן ארי: משרד החינוך, אתה רוצה להתייחס?
מירב בן ארי: משרד האוצר, יעל?
מירב בן ארי: בסדר, אנחנו מדברות ומתקדמות.
מירב בן ארי: מי עוד מעוניין להתייחס.
מירב בן ארי: בבקשה חבר הכנסת ברושי.
איתן ברושי: אני לא יודע מה האחריות של משרד החינוך.
איתן ברושי: לפי דעתי יש כאן בעיה מבנית של הממשלה.
איתן ברושי: אני מכיר את זה גם ממקומות אחרים.
איתן ברושי: כשזה מגיע לתוספת תקציבית או לשינוי הכול תלוי בפקידי האוצר.
איתן ברושי: אני חושב שלא נכון שמשרד החינוך לא יהיה אחראי.
איתן ברושי: אנחנו נתונים לאוצר עודף כוח, ואז מירב מנהלת את הדיון הזה עם שר האוצר או פקידיו במקום עם שר החינוך או יועציו.
איתן ברושי: אני חושב שמי שאחראי על ביצוע "חוק חינוך" הוא משרד החינוך.
איתן ברושי: משרד החינוך הוא השני בגודלו בתקציבי המדינה.
איתן ברושי: אין כמעט שנה – ממה שאני מכיר מהעבר, את בנט עוד לא – שלא מחזירים כסף לאוצר כי יש כספים שלא מממשים אותם.
איתן ברושי: יש התחייבות שלא --- מי שלא יודע, הדבר הכי לא טוב לממשלה או לרשות זה שחוזר כסף לאוצר.