GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יובל גרינברג: כיתות השוחרות זה אומר כיתות שאנחנו בתוך בתי ספר טכנולוגיים, כבר מכיתות ט' עד י"ב פותחים כיתות, חלקם כבר לומדים כשהם במעמד שוחר, כלומר על מדים, בתוך בית ספר טכנולוגי אזרחי לחלוטין, או בכיתות נפרדות, או בכיתות מעורבות עם תלמידים רגילים.
יעקב מרגי: איזה מסגרות יש לך חוץ מהטכני ופנימיות צבאיות?
<יובל גרינברג: הטכני הוא שונה, הוא דווקא בית ספר שהוא כולו צבאי.
<יובל גרינברג: אני מדבר על לקחת בית ספר, לא מדבר על לקחת, זה קורה, בתי ספר טכנולוגיים, ברשת אורט, ברשת עמל - - -
יעקב מרגי: והם לומדים על מדים בכיתה?
<יובל גרינברג: לומדים על מדים, כיתות שוחרות, ושם אנחנו גם מחזיקים אותם, אנחנו שמים על זה אנשים שיהיו סוג של מפקדים על הכיתות האלה, גם ייתנו להם את המעטפת בכל מה שקשור לפיקוד, תמיכה, קשר עם החיל.
<יובל גרינברג: מי שמוביל את זה אלה חילות אצלנו, חיל החימוש, חיל האוויר, חיל המודיעין, חיל התקשוב, מאוד דומיננטיים בעניין הזה וממש עובדים בצמוד לאותן כיתות ומפתחים אותן.
<יובל גרינברג: מכאן אנחנו רואים חשיבות עליונה גם בדיון הזה וגם - - -
יעקב מרגי: במהלך השירות יש לכם מסלולים של העצמת חיילים לכיוון - - - דוגמה, אחד שהתגייס לצבא והוכשר כמכונאי, תוך כדי שירות הוא רוצה להתקדם למסלול של הנדסאי, יש לכם מסלולים כאלה?
<יובל גרינברג: כן, יש מסלולים כאלה.
<יובל גרינברג: יש את עתידים, למשל, לדוגמה, תכנית עתידים שהיא תכנית שעוסקת בפריפריה, מתמקדת בפריפריה, מקדמת ומביאה אוכלוסיות שגם אם לא ראו את עצמם מגיעות לשם מגיעות בסוף ללימודים טכנולוגיים והם כבר מתחילים את הפעילות באמצעות עמותה אזרחית של עתידים, כבר בכיתה ז', ח', ט'.
<יובל גרינברג: הצבא נכנס לתמונה איפה שהוא באזור י"א-י"ב כדי להביא אותם ולהסליל אותם למסלולים טכנולוגיים.
<יובל גרינברג: גם מאפשרים להביא אותם לעתודה אקדמית וגם לעתודה טכנולוגית ואפילו מאפשרים איזה שהיא המשכיות אחרי הצבא, זה נקרא פעמי עתידים, להקפיץ אותם בעוד פעימה להנדסה.
<יובל גרינברג: יש מסלולים נוספים.
<יובל גרינברג: חייל שעשה נניח את י"ג או את י"ד או את כיתות השוחרות ונמצא בתוך זה יש פרויקט, למשל, של חיל החימוש שנקרא מקצוע לחיים.
<יובל גרינברג: הוא לוקח אותם ולקראת החצי השני של השירות מוציא אותם, אפילו מתוך הגדודים, היכן שהם משרתים והיכן שהם נותנים האחזקה היומיומית, מוציא אותם לקורסים כדי להקנות להם את הכלים ואת ההכשרה המקצועית, שייתנו להם, ישדרגו את מה שהם קיבלו בכניסה לצבא פלוס איזה שהיא מנה נוספת מקצועית תוך כדי שירות כדי להביא אותם למצב שכשהם משתחררים יש להם מקצוע לחיים.
יעקב מרגי: מותאם אזרחות?
<יובל גרינברג: אנחנו כמובן רואים את אותה פעילות שציינו קודם נציגי משרד הכללה, של אקרדיטציה, זו חשיבות עליונה בהקשר הזה כי זה איזה שהוא נתח משלים שמאוד מאוד חשוב.
יעקב מרגי: תודה על הסקירה.
יעקב מרגי: תן לי במאמץ הכולל שלנו להעצים את הלימודים הטכנולוגיים ואת המאגר שלהם, איפה אתה משתלב בקטע הזה?
יעקב מרגי: יש לך תפיסת עולם או רעיון איך אתה מגיע למסות שאתה צריך אותן?
יעקב מרגי: חוץ מהיוזמות האלה?
יעקב מרגי: לא יודע, בתי ספר ייעודיים, מסלול שהוא מתחיל תיכון וגומר, אבל סביב המקצוע הטכנולוגי?
<יובל גרינברג: הצבא צריך להתעסק במה שהוא צריך להתעסק, הוא לא צריך להקים בתי ספר אצלו, למעט המקצועות שהוא חייב ש - - -
יעקב מרגי: על הדרך הוא עושה, הוא צבא העם ועל הדרך הוא עושה.
<יובל גרינברג: ברור, אני רק אומר איפה אנחנו מאוד נמצאים.
<יובל גרינברג: אנחנו מאוד נמצאים בבתי הספר.
<יובל גרינברג: אם היית מכנס כאן
<יובל גרינברג: מנהלי בתי ספר אז היית שומע שצה"ל - - -
יעקב מרגי: עם המכללות הטכנולוגיות יש לכם ממשק?
<יובל גרינברג: גם, גם.
<יובל גרינברג: למה אני מתחיל מבתי הספר?
<יובל גרינברג: כי שם התשתית, שם מתחיל בכלל החינוך הטכנולוגי.
<יובל גרינברג: אנחנו שותפים ובחלקם מובילים פרויקטים של עידוד לחינוך טכנולוגי כבר משלב ט', י', כבר כשהם מתחילים לבחור וצריכים להחליט האם הולכים ללמוד 5 יחידות לימוד או 4 יחידות לימוד מתמטיקה.
<יובל גרינברג: אנחנו שם, אנחנו שולחים קצינים טכנולוגיים לבתי ספר, עושים איתם כנסים, מציגים להם.
<יובל גרינברג: כנ"ל במכללות.
<יובל גרינברג: אנחנו מאוד מחוברים, באמצעות החילות, רוצים להסליל אותם, לתת להם מסלול שגם ייתן להם מקצוע, גם ייתן מענה לצרכי צה"ל וגם ייתן להם את האפשרות להתפתח לאחר מכן.
<יובל גרינברג: בהחלט רואים ומשתדלים להסתכל על כל הרצף.
יעקב מרגי: אני מיד אתן למכללות הטכנולוגיות ולתעשייה.
יעקב מרגי: לפני כן, משרד החינוך, תן לנו סקירה כמה יש לנו י"ג-י"ד, כמה מסיימים בשנה.
<אסף מנוחין: אני ממונה חינוך טכנולוגי על תיכוני במשרד החינוך.
<אסף מנוחין: אנחנו בעצם אמונים או רגולטורים של הסמכה של לימודי תעודה טכנאים והנדסאים ברצף לימודי, כלומר התפיסה שלנו שכיתות י"ג-י"ד הן חלק מרצף שמתחיל בכיתה י', מתוך אמונה שתלמיד שעובר או בוגר שעובר את כל המסלול הזה ביחס לעצמו הוא יותר טוב ברגע שהוא מתחיל את החינוך הטכנולוגי בכיתה י'.
<אסף מנוחין: יש לנו השנה כ-7,500 תלמידים במסלול של טכנאים הנדסאים.
<אסף מנוחין: בשונה ממה"ט המסלול אצלנו הוא מסלול רצף, כלומר תלמיד לומד י"ג, יכול להחליט שהוא מסיים כטכנאי או ממשיך להנדסאי, הרוב ממשיכים להנדסאים.
<אסף מנוחין: אנחנו מסתכלים על הטכנאי כרשת ביטחון למי שלא הוסמך כהנדסאי.
<אסף מנוחין: אנחנו מדברים על ממוצע רב שנתי של כ-70% - - -
יעקב מרגי: המסה הקריטית זה הנדסאים, מסיימים י"ד?
<אסף מנוחין: המסה הקריטית, אם כי יש לנו מגמות שהן לא טכנולוגיות, כמו לימודי תעודה בניהול עסקי ולמשל התחלנו השנה איזה שהוא מסלול של פרמדיקים, זאת אומרת זה לאו דווקא - - -
יעקב מרגי: תנתח לי את הטכנולוגי מתוך ה-7,000.
<אסף מנוחין: המגמות הגדולות זה המגמות של מגמת מכונות, אלקטרוניקה וחשמל.
<אסף מנוחין: זו המסה הגדולה.
<אסף מנוחין: נובע גם בין היתר כי תלמיד שרוצה להמשיך צריך לקבל דחיית גיוס מהמערכת הצבאית ולכן יש לנו מסה גדולה במקצועות שהצבא צריך, אם כי אנחנו פועלים גם במגזרים לא חייבי גיוס.
יעקב מרגי: אל"ף, לא אמרת לי את הנתון הטכנולוגי מתוך ה-7,000, דבר שני, אני רוצה לחדד את מה שאמרת בסיפה, לו צוין שתלמיד רוצה להמשיך י"ג-י"ד, כל עוד הצבא צריך את המקצוע הזה, אני מבין שיש שיתופי פעולה בין התיכונים, הצבא יודע לסלול את דרכו לאותן מגמות, אין לי בעיה עם הקטע הזה, לו יצוין שזה מקצוע שכרגע זה לא במיקוד של הצבא, יהיה קושי בקבלת דחייה?
<אסף מנוחין: לתלמידי חייבי גיוס כן.
<אסף מנוחין: היו לנו מספר דוגמאות שאנחנו כרגע באיזה שהוא דיון עם הצבא לגבי הכרה, כלומר מקצועות שהם מוכרים במשק אבל הצבא כרגע לא במיקוד ה - - - אבל זה איזה שהוא תהליך שהצבא כרגע בתהליכי חשיבה.
יעקב מרגי: וזה גם בתחומים של המקצועות הטכנולוגיים?
<אסף מנוחין: כן, גם במקצועות שמוכרים כמקצועות טכנולוגיים להסמכה טכנולוגית.
<אסף מנוחין: אין לי כרגע את המספרים ואני לא זוכר, זו תקלה שלי, אני יכול להציג אותם.
יעקב מרגי: בסדר, נקבל אותם בהמשך.
<אסף מנוחין: אולי הייתי אומר ש-80% זה בערך מהמערך הטכני הנדסי.
<קריאה: זה מקנה בגרות?
יעקב מרגי: זה מעל, זה פלוס.
<אסף מנוחין: את שואלת על תנאי הקבלה.
<אסף מנוחין: תנאי הקבלה של תלמיד ללימודי טכנאים והנדסאים, הוא צריך להיות נכון להיום עם 14 יחידות בגרות, חלקן בליבה עיונית, מתמטיקה, אנגלית ושפה ובתחום הטכנולוגי המינימום זה עוד 7 יחידות.
<אסף מנוחין: כרגע נעשה גם במשרד החינוך איזה שהוא תהליך של חשיבה ואנחנו הולכים על מערך הסמכות, כלומר כל תלמיד שיסיים, גם אם הוא לא, אבל תנאי הקבלה לטכנאים והנדסאים זה אותו סדר גודל של 14 יחידות לימוד בגרות ומעלה.
<אסף מנוחין: יש לנו מסגרות, למשל במגמת הנדסת תוכנה, רובם בגרות מלאה.
<קריאה: וגם כיתות מרו"ם, לעיוני.
יעקב מרגי: אבל 7 יחידות טכנולוגיות זה בסיס, זה חייב?
<אסף מנוחין: 7 פלוס 7 עיוניות שזה המתמטיקה, אנגלית - - -
יעקב מרגי: מתוך ה-14?
<אסף מנוחין: מתוך ה-14, כן.
<אסף מנוחין: זה המינימום, זה תנאי הסף לקבלה וזה בתיאום עם התפיסה הארצית של תנאי הסף לקבלה לטכנאים הנדסאים.
יעקב מרגי: תעשייה.
<טל לוטן: שלום, שמי ד"ר טל לוטן, אני אחראית על התחום של חינוך טכנולוגי והכשרה מקצועית בהתאחדות התעשיינים.
<טל לוטן: אמנם הדיון הוא על ה - - -
יעקב מרגי: את מכירה צורך באנשי טכנולוגיה או שאנחנו סתם צועקים?
<טל לוטן: באופן מפתיע אנחנו מכירים צורך כבר כרוני של שנים.
<טל לוטן: אמנם הדיון הוגדר כהשכלה טכנולוגית, אבל אני חושבת שצריך לדבר על כל הספקטרום של חינוך.
יעקב מרגי: את רואה שאני לא שמרן, אני פתחתי את זה.
<טל לוטן: על חינוך טכנולוגי ומקצועי ועל השכלה טכנולוגיה בכל הרבדים.
<טל לוטן: אני אציג כמה נתונים ואחר כך מה אנחנו חושבים לעשות בהקשר גם לכל הספקטרום של החינוך המקצועי טכנולוגי, אנחנו מדברים על כל הספקטרום של מקצועי, טכנולוגי והשכלה טכנולוגית עד רמה של מהנדסים.
<טל לוטן: נתחיל קצת בנתונים על התעשייה הישראלית.
<טל לוטן: אנחנו יודעים היום בכלל שהתעשייה הישראלית הופכת ליותר ויותר מתוחכמת.
<טל לוטן: אם בעבר היה חרט כרסם, היום אנחנו מדברים על מערכות ייצור ממוחשבות שיותר ויותר נזדקק לעובדים טכנאים - - -
יעקב מרגי: פעם ה-CNC, ככה קראו למחרטה, אמרו שזו אחת התגליות הכי - - - אני מבין שזה כבר - - -
<טל לוטן: מערכות ייצור ממוחשבות נכנס לכל התחום, גם בתחום של המתכת, תחום CNC, אבל לא רק בתחום ה-CNC.
<טל לוטן: אז אנחנו רואים שאנחנו עוברים מחרט כרסם ואנחנו צריכים יותר ויותר עובדים מקצועיים.
<טל לוטן: אנחנו מניחים שככל שהתעשייה תיהפך יותר מתוחכמת יצטרכו רמה של יותר בוגרים, גם לטכנאים הנדסאים.
<טל לוטן: נציג את הפריון של התעשייה הישראלית, שלדאבוננו הוא נמוך ב-60% מהתוצר בארצות הברית.
<טל לוטן: חלק מזה נובע גם שצריך להכנסות מערכות וטכנולוגיות מתקדמות, אבל מה?
<טל לוטן: יש פה איזה שהוא קטץ', בשביל להכניס טכנולוגיות מתקדמות צריך עובדים ברמה יותר גבוהה ולכן אנחנו שוב באותו לופ שאנחנו מדברים עליו.
<טל לוטן: כבר היום אנחנו סובלים, התעשייה הישראלית סובלת, זה נכון שהיום בנקודת זמן של עכשיו, גם לימור דיברה על זה, התעשייה נמצאת מאוד במצוקה ולכן המספרים הם יחסית קטנים, אבל עדיין אנחנו מדברים על מחסור של 1,600 חשמלאים, על 1,300 רתכים.
<טל לוטן: אנחנו מדברים גם היום על מחסור של עובדים ואני מזמינה אתכם לתעשייה, תראו שהגיל הממוצע של העובדים הם גילאי 55-60, מחבר העמים, שהצילו אותנו, כך שאם אנחנו לא נכניס עכשיו לפייפ ליין כל הזמן עובדים ברמה טובה ואיכותית, אז מה שקורה כבר היום, כושר התחרות נשחק ומעבירים רצפות ייצור לחו"ל כי אין מספיק עובדים.
<טל לוטן: ברור שזה תהליך, מצד אחד צריכים עובדים פה, אני בתפקיד הזה מזה 8 שנים, לדאבוני אני נמצאת כבר בעשרות רבות של דיונים כאלה, רואים תזוזה, אבל היא מעט מדי - - -
יעקב מרגי: אתם שותפים לתהליכים של משרד הכלכלה?
<טל לוטן: כן, אז אני אגיד מה צריך ומה אנחנו שותפים.
<טל לוטן: אנחנו שותפים בכל פורום, אם במכללות הטכנולוגיות ובמועצה הטכנולוגית ואנחנו יחד עם משרד החינוך מאמינים ברפורמה שמשרד החינוך רוצה עכשיו לעשות, להגדיל את היקפי הלומדים ל-48% שזה הממוצע ב-OECD ואנחנו ביחד איתו ברפורמה הזו, אנחנו תומכים בנושא של מערכת ההסמכות, אנחנו מעורבים בכל פורום של הסמכות ופיתוח תכניות לימודים רלוונטיות, עם משרד החינוך, עם משרד הכלכלה.
<טל לוטן: היום לצערי יש שני גופים שעושים מערכת הסמכות, אנחנו גם פה וגם פה.
יעקב מרגי: אנחנו ניגע בנקודה הזו של ה - - -
<טל לוטן: אנחנו גם מעורבים בהתנסות תלמידים בתעשייה.
<טל לוטן: יחד עם משרד החינוך אנחנו פיתחנו את תכנית טו"ב, טכנאי ובגרות, שיש היום 10,000 תלמידים שלומדים במערך.
יעקב מרגי: רגע, כשאת אומרת 10,000 תלמידים שלומדים במערך, באיזה מסגרת?
<טל לוטן: מ-י' עד י"ב, ט' עד י"ב, בבתי ספר של משרד החינוך לומדים במגמות של מכונות, חשמל, אלקטרוניקה, מסיימים בסוף כיתה י"ב עם דיפלומת טכנאי, ממשיכים 8 חודשים, מי שרשאי, להנדסאים, ואנחנו תומכים בתכניות האלה ובעוד תכניות נוספות, כל התכניות, כולל הקמת מרכזים טכנולוגיים לצעירים ומבוגרים שבהם יהיה סטייט אוף דה ארט של הטכנולוגיה, שישמשו צעירים וישמשו מבוגרים.
<טל לוטן: יש כרגע, יחד עם משרד החינוך, בבאר שבע ובחיפה.
<טל לוטן: אנחנו חושבים שצריך להקים עשרה מרכזים כאלה בארץ שיהיו עם טכנולוגיות מתקדמות ו - - -
יעקב מרגי: למה להמציא?
יעקב מרגי: אני יכול לשאול שאלה אפיקורסית?
<טל לוטן: או להשתמש בבתי ספר קיימים ו - - -
יעקב מרגי: יש את המכללות הטכנולוגיות.
יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך, מה לעשות, זה הגיל שלי, אז אני זוכר דברים טובים, הצעירים מכירים את הדברים הטובים של הדור הזה, אני במקור במקור באר שבעי, נשארתי לגור בנגב, לא בבאר שבע, במושב בנגב, אני גם בעברי עבדתי במקום עבודה מבוקש, עתיר ידע, אני אומר אותו, שגם זכה לפתוח בית ספר תעשייתי בתוכו, שחלק מבוגריו, אני מכיר חלק מבוגריו שסיימו עם תואר מחקר, מהנדסים, מדענים, החשב שפרש לא מזמן, חבר אישי שלי, הוא בוגר בית הספר התעשייתי.
יעקב מרגי: נדבר על בתי הספר התעשייתיים.
יעקב מרגי: יש את המפעל החשוב הזה של המכללות הטכנולוגיות, שאני יודע שאת תרומתן לתעשייה האווירית בבאר שבע, אני יודע את תרומתן לקמ"ג בבאר שבע, שזה המקום שעבדתי בו, אני יודע את תרומתן למפעלי הכימיה, למה להמציא מחדש?
יעקב מרגי: למה אין שילוב ידיים?
יעקב מרגי: למה יש מערכות מקבילות?
<טל לוטן: טוב, זה לא התחום שלנו.
יעקב מרגי: אני שואל את השאלה לא אותך, אני שואל שאלה כללית, כי אמרת 'אנחנו מפתחים'.
יעקב מרגי: אני שואל שאלה, יש מערך קיים, עם ניסיון ועם ידע, משרד החינוך רוצה לעשות רצף?
יעקב מרגי: אין בעיה, אדרבא, שלבו ידיים.
יעקב מרגי: הרי כולנו יודעים שבתי הספר לא עתירי מעבדות, אם בכלל, לא יודע כמה הם משקיעים היום במעבדות, אם אין קרנות אני לא יודע מה עושים.
<שולי אייל: כבודו, רק אני אציין - - -
יעקב מרגי: אני אתן לך, אני הולך לתת לכם את הבמה.
יעקב מרגי: אני אומר שצריך לחשוב, זו אחת הבעיות שלנו כחברה במדינה הזו, שילוב הידיים של כלל המערכות, איגום הכוחות, המשאבים, הידע, הניסיון.
יעקב מרגי: איגום.
<שולי אייל: מונופול, אתה מתכוון.
יעקב מרגי: זה הפוך ממונופול.
<שולי אייל: לא, איגום זה מונופול.
<שולי אייל: השאלה אם אתה שבע רצון מאיפה שמערכת החינוך הובילה את החינוך הטכנולוגי בישראל ואתה אומר עכשיו רק בואו נוסיף להם את החלק של משרד הכלכלה - - -
יעקב מרגי: לא, אני לא אומר להעביר לאף אחד כלום.
יעקב מרגי: אני מוכן לרגע לשים הכול, את כל תפיסות העולם שלי ולעבור לאיגום ידע, איגום ניסיון, שיתופי פעולה.
<שולי אייל: זה קורה.
יעקב מרגי: זה לאו דווקא, מונופול זה הלאמה למקום אחד, לשים - - - אני לא אומר את זה.
יעקב מרגי: אני לא בא משם.
יעקב מרגי: צריך לחשוב.
יעקב מרגי: בין היתר, תעשייה, אני נגעתי בדוגמה אחת של בית ספר תעשייתי, שכולנו יודעים איזה תלמידים מגיעים לבתי ספר תעשייתיים.
יעקב מרגי: ולכם אני פונה, יחד עם התעשייה, יש לנו היום מפעלים איכותיים, עתירי ידע ועתירי כוח אדם.
יעקב מרגי: יש הכול שם.
יעקב מרגי: צריך להעצים את זה.
<שולי אייל: אנחנו הולכים לפתוח שלושה השנה.
יעקב מרגי: יפה, צריך להעצים את זה ולהגדיל את כמות - - - זה נותן קודם כל סביבת לימודים, שהתלמיד מכיתה ט', אני רוצה לומר לכם, מפנטז כבר להיות מנהל המכון שהוא עושה את היום בשבוע אצלו.
יעקב מרגי: זה נותן שאיפות.
<שולי אייל: אני אשמח אם תפתח לנו חלון להתייחס לסוגיה הזאת.
יעקב מרגי: תסיימי ונעבור למכללות הטכנולוגיות.
<טל לוטן: מאחר שהדיון היה בעיקר בנושא השכלה טכנולוגית אני רוצה להגיד מה אנחנו חושבים על הנושא הזה, כי זה משמעותי כמו החינוך המקצועי, כי אנחנו חייבים לדבר על רצף של חינוך טכנולוגי מקצועי ואחר כך טכנאים הנדסאים.
<טל לוטן: אין ספק שהיום התקצוב של המכללות הטכנולוגיות הוא כל כך נמוך שהוא לא מאפשר להוציא בוגרים טובים.
<טל לוטן: כשהתקצוב ברמה כזו זה פוגע באיכות, בסדנאות שאפשר להשתמש בהן, באיכות המורים שמגיעים למכללות הטכנולוגיות ובסוף התוצר שיוצא מהמכללות הטכנולוגיות, בגלל התקצוב הנמוך, ולא רק, תיכף נראה בגלל מה, הוא כל כך נמוך שהוא לא מספיק עבור התעשייה הישראלית.
יעקב מרגי: הוא כל כך נמוך?
<טל לוטן: כן, הנתונים שהוצגו, ביחס לאקדמיה זה מאוד נמוך ולכן אנחנו, כהתאחדות התעשיינים, תומכים ברפורמה שהמכללות רוצות להוביל ואנחנו טוענים שצריך להעלות משמעותית את התקצוב של המכללות.
<טל לוטן: בנוסף אנחנו חושבים יחד - - -
<קריאה: כמה מכללות כאלה יש?
<שולי אייל: 77.
<טל לוטן: 70.
<טל לוטן: בנוסף אני רוצה להגיד עוד כמה נקודות שאנחנו כהתאחדות חושבים שיחד עם זאת, מעבר לתקצוב, אנחנו מוכנים ביחד, כמו שאנחנו עושים עם נוער, לעדכן את תכניות הלימודים, כבר עשינו את זה בעבר עם אלקטרו אופטיקה ואנרגיה, לעשות רביזיה בתכניות, להכניס מקצועות חדשים, אם צריך רפורמה במבחנים כאלה או אחרים.
<טל לוטן: לעשות את זה בשיתוף המעסיקים, כי בסוף אנחנו אלה שקולטים את העובדים.
<טל לוטן: אנחנו תומכים גם בנושא של אקדמיזציה של מקצוע ההנדסאי.
<טל לוטן: אנחנו חושבים שזה יוביל לתלמידים טובים יותר.
<טל לוטן: יש תחרות חזקה עם המכללות, יהיו תלמידים טובים יותר, ציוד טוב יותר, בסוף התעשייה תרוויח מזה והפריון יעלה.
יעקב מרגי: ועכשיו המכללות הטכנולוגיות, תרומתכם.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אני יושבת ראש פורום המכללות הטכנולוגיות ואני מנהלת בעצמי מכללה טכנולוגית שנקראת הנדסאים באריאל, היא יושבת בתוך קמפוס אוניברסיטת אריאל ופועלת לצדו.
<יוכבד אדיב-פנחסי: בראשית דבריי אני קודם כל מברכת את יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת מרגי, שהוא לוקח את הנושא ובעצם מעצים אותו, עוקב אחריו ואני רואה גם בדיון הזה כמה באמת אכפת לוועדה הזו מהנושא שהוא נושא עתיד מדינת ישראל בתחום הטכנולוגי.
<יוכבד אדיב-פנחסי: בחדר הזה יושבים מנהלי מכללות מכל הארץ שהגיעו מהצפון הרחוק, מתל חי, ועד באר שבע ולמטה מכך.
<יוכבד אדיב-פנחסי: תיכף אני אתייחס למספר שציין שולי כאן, כ-77 מכללות, ואנחנו נדבר על כך שיושבים כאן מכללות שהן רשתות גדולות, יושבת כאן רשת אורט, יושבים כאן ממכללות שהן עצמאיות, כמו המכללה הטכנולוגית באר שבע, ויושבות כאן מכללות מסוג אחר שהן מכללות שהן לצד אקדמי, אם זו אריאל למשל, יש כאן מכללת אפקה, טכניון, שנקר, ואנחנו רואים כאן סדר של מכללות שמביאות את הנושא כאן לדיון כי, אם לומר את האמת, ב-27.10.2013 נחתם ההסכם בין האוצר למשרד הכלכלה.
<יוכבד אדיב-פנחסי: משום מה זה הופיע לי היום באיזה שהוא כלי אחר טכנולוגי, פייסבוק, הופיעה תמונה בה אנחנו יושבים וחותמים.
<יוכבד אדיב-פנחסי: באופן מוזר מאוד אנחנו שבים לכאן לשולחן הדיונים ולמעשה אנחנו כנראה לא שבעי רצון, אבל אנחנו עם הפנים קדימה.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אנחנו מסתכלים על המערכת הזו כמערכת שעדיין לא הביאה את ההנדסאי לאן שהיא אמורה להוביל אותו.
<יוכבד אדיב-פנחסי: ההסכם הזה אמנם הוביל לאיזה שהיא תוספת תקציבית, אבל אם נגיד את האמת, תוספת תקציבית משמעותית, תמיד נשאלת השאלה ממה.
<יוכבד אדיב-פנחסי: כשאומרים הוספנו 100 מיליון שקלים למשך 6 שנים, אף אחד לא באמת מסתכל פנימה ואומר מה יקרה לכסף הזה לאורך הזמן ומאיפה אנחנו למעשה מתחילים.
<יוכבד אדיב-פנחסי: כשאתה מתחיל מ-137 מיליון שקלים בעוד שיש מקבילה אקדמית לחלוטין, אני מדברת רק על תארים ראשונים, לא על מחקר, שמתוקצבת ב-2 מיליארד שקלים, אז יש כאן איזה שהוא פער גדול מאוד והרשו לנו קצת לשים את זה בחיוך כשאנחנו מדברים על איזה שהיא תוספת.
יעקב מרגי: אנחנו מקדמים בברכה את פרופ' טרכטנברג.
יעקב מרגי: לא התקשרו אליך מהוות"ת לבוא לייצג אותם.
מנואל טרכטנברג: אני חבר כנסת היום.
<יוכבד אדיב-פנחסי: כדי לייצר את הדיון הזה בצורה נכונה ומכוונת, קודם כל אני מאוד שמחה על הפתיחה של כלל ההשכלה הטכנולוגית במדינה, מרמת החינוך, רמת בתי ספר תעשייתיים, ועד הרמה הגבוהה ביותר שאנחנו מובילים אותה כמכללות טכנולוגיות.
<יוכבד אדיב-פנחסי: המכללות הטכנולוגיות שאנחנו מדברים עליהן והדיון עוסק בעיקרן הן מכללות שמפוקחות על ידי משרד הכלכלה.
<יוכבד אדיב-פנחסי: יש כאן שני משרדים שחולקים את אותו תואר, אחד משרד החינוך, השני משרד הכלכלה.
<יוכבד אדיב-פנחסי: משרד החינוך הציג את הפרופיל ואת החזון שלו כאשר התלמידים לומדים מרמה של חינוך טכנולוגי ומקנים להם עולמות טכנולוגיים או מה שנקרא קווי יסוד לטובת הטכנולוגיה וחשיפה, החבר'ה האלה מגיעים לטובת הצבא, הצבא דורש את התלמידים האלה כעובדים, אבל לאחר מכן יכול לקרות להם שני דברים, הם יכולים להמשיך ולהעצים את עצמם בתואר מהנדס, שאנחנו מאוד מאוד מעודדים, או שהם עושים שיפט אחר, בדיוק כמו שחברת הכנסת כאן הציגה.
<יוכבד אדיב-פנחסי: היא למדה מקצועות טכנולוגיים ולאחר מכן היא בחרה.
<יוכבד אדיב-פנחסי: בניגוד למדינות אחרות שלמעשה הכול הוא הרבה יותר מותווה ויש איזה שהוא סדר ורצף כי אין את המהלך של הצבא, מדינת ישראל מתנהגת טיפה אחרת.
<יוכבד אדיב-פנחסי: בעולם של מכללות טכנולוגיות שמפוקחות על ידי משרד הכלכלה, כאן הרעיון הוא הקצאת כוח אדם מצוין למשק הישראלי.
<יוכבד אדיב-פנחסי: כאלה יושבים כאן, כ-27,000 סטודנטים ב-77 מכללות שחלקן הן מכללות שהן מכללות כמו שהצגנו כאן, חלקן גם סמינרים שאנחנו יודעים שיש כאן הצלחה נוספת במה שנקרא תיעול אנשים נוספים לטובת המשק הישראלי ולטיפול באוכלוסיית החרדים, וזה מבורך.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אבל כשאנחנו באים לדיון מהסוג הזה אנחנו צריכים לזכור מספר דברים.
<יוכבד אדיב-פנחסי: האחד, נחיצות של הנדסאי במדינה, האם צריך אותו.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אומרים התעשיינים 'צריך'.
<יוכבד אדיב-פנחסי: היום התעשייה, ואני לא מדברת בשם התעשייה, אני פשוט בקישור איתה, מדברת על כך שהמוחות שלהם יוצאים החוצה, הם מוציאים את התעשיות החוצה לעובדים זולים יותר, אולי מפן כלכלי, אבל אני חושבת, כשאני נפגשתי עם מספר תעשיינים הם אמרו לי 'תגידי לי מה את רוצה?
<יוכבד אדיב-פנחסי: אין לנו עובדים.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אתם מוציאים איקס הנדסאים, אבל הם לא מספיקים.
<יוכבד אדיב-פנחסי: כל השכבה שלכם, מה שנקרא מהנדסים, יש לנו ברמת האיקס, אבל הנדסאים היום חסרים'.
<יוכבד אדיב-פנחסי: דיברנו על חבר העמים, דיברנו על אנשים שתפקדו במערכות האלה, היום הם חסרים והם חסרים כי קרה משהו במדינה, קרה משהו שמדבר על קודם כל מיתוג ההנדסאי, הוא ירד לקרקעית.
<יוכבד אדיב-פנחסי: דיברה כאן לימור על מיתוג, דיבר שולי על מיתוג, בסדר, צריך לעשות מעשה, אבל מיתוג צריך לבוא בכמה רמות.
<יוכבד אדיב-פנחסי: פעם אחת לבוא ולהגיד שרוצים את המערכות האלה ומטפלים בהן ומבינים שהמכללות הטכנולוגיות הן בעצם השער לתעשייה והן שער גם חברתי, גם לאומי, למערכות של מדינת ישראל כמדינה טכנולוגית עתידית.
<יוכבד אדיב-פנחסי: צריך להבין שהמכללות הטכנולוגיות הן בעצם גרילה במערכות האלה, הן עושות את הבלתי אפשרי, הן לוקחות החבורה שהיא לא תמיד החבורה שמתקבלת לאקדמיה, אם שאלת מה הוא היתרון במערכות, כן, הן נותנות מקצוע.
יעקב מרגי: הם גם לא ברצף, היא לקחה אותם באמצע החיים.
<יוכבד אדיב-פנחסי: בדיוק, הם לא ברצף.
<יוכבד אדיב-פנחסי: כולם נושאים עיניהם לטובת האקדמיה - - -
יעקב מרגי: לכן זה לא, אתה מבין, במקום זה, או זה במקום.
יעקב מרגי: משרד החינוך פועל ברצף שלו, אין מענה במשרד החינוך לאוכלוסייה שעכשיו תוך כדי עבודה, כשהוא כבר יצא לחיים, הוא אחרי צבא.
<שולי אייל: אין טיפול במבוגרים במשרד החינוך, זה ברור.
<יוכבד אדיב-פנחסי: משרד החינוך עושה את שלו, הוא עושה ברצף שלו, אנחנו כרגע מדברים על איזה שהוא סוג של בחירה כשאותו אדם יוצא מתוך הצבא, או אם הוא לא מחויב גיוס, ועכשיו הוא פונה ימינה או שמאלה, האם אני הולך לתוך מערכת אקדמית או שאני פונה למערכות אחרות שיקבלו אותי ובעצם יאפשרו לי את המקצועיות שלי.
<יוכבד אדיב-פנחסי: כאן אנחנו נכנסים לתמונה.
<יוכבד אדיב-פנחסי: וכשאנחנו מסתכלים על המיתוג ואנחנו אומרים רגע, אבל כולם נושאים עיניהם לאקדמיה ואף אחד לא מקדש את העולם הטכנולוגי, עשינו איזה שהוא ערעור פה במערכת.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אין שום סיבה בעולם שסטודנט מעולמות טכנולוגיים יופלה אל מול סטודנט אקדמי.
יעקב מרגי: את יודעת, המל"ג, כמה שהוא שמרן ויש לו עצמאות וחופש אקדמי, מתמודד עם בעיה שהיא דומה במקצועות מדעי החברה והרוח.
יעקב מרגי: יש מקצועות שהם כמעט - - - דיברו פה ראשי אוניברסיטאות ודיקנים של מגמות שיש בהם מקצועות בהכחדה.
<קריאה: נכון, כי אין להם ביקוש, יכול להיות.
<יוכבד אדיב-פנחסי: כי השוק היום מדבר אחרת, עבודה.
יעקב מרגי: כשאתה מנהל מדינה אתה לא מנהל ביזנס.
יעקב מרגי: הריבון יושב על ההגה, הוא צריך לדעת, יש צרכים כלכליים, עסקיים, תעשייתיים והכול הכול, אבל יש גם צרכים ערכיים ורוחניים וקצת - - -
<יוכבד אדיב-פנחסי: קודם כל הכול צריך, צריך השכלה וצריך טכנולוגיה - - -
יעקב מרגי: ותפקיד הריבון - - - אני מכאן אחזור לכלכלה, אחרי שתסיימי את הסקירה שלך, שמענו את הצבא, שמענו את התעשייה, שמענו את זה, אם מישהו במדינה יודע מה היעד, מה הצורך האמיתי כל שנה?
יעקב מרגי: אני שואל בקול.
יעקב מרגי: יש לי תסביך של הרהור בקול.
<קריאה: שאלה מעולה, כבוד היושב ראש.
<יוכבד אדיב-פנחסי: דיברנו על מיתוג, דיברנו על צורך, דיברנו על כך שבעצם עיני כול נשואות לטובת האקדמיה - - -
<אורה חכם: אז את בעד האקדמיזציה של ההנדסאים.
יעקב מרגי: אורה, תרמת לי היום לדיון, כל הכבוד לך.
<יוכבד אדיב-פנחסי: עוד רגע, אנחנו מדברים על מיתוג.
יעקב מרגי: אורה חכם, תציגי את עצמך.
<אורה חכם: אני בשני כובעים, יושבת ראש ועדת החינוך של מפלגת העבודה ויושבת ראש פורום ציבורי למען שוויון הזדמנויות בחינוך.
<יוכבד אדיב-פנחסי: בהחלט, את אורה אנחנו מכירים.
יעקב מרגי: השני יותר משמעות, אני יכול לומר לכם.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אנחנו מדברים על מיתוג ומיתוג כזה יבוא מעולמות נוספות.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אני רק איפה שהוא עצרתי ואמרתי, אסור שסטודנט במערכות טכנולוגיות יופלה מסטודנט במערכות אקדמיות והיום הוא לא מקבל את מה שמגיע לו.
<יוכבד אדיב-פנחסי: הוא לא מקבל מספיק תקצוב מהמדינה, אני חושבת שהחברים שלי ירחיבו בנושא הזה יותר, הוא לא מקבל מועדי ב' לבחינות חיצוניות שלו וקשה לו לבצע את עולם הדפלום שלו, כמו שאולי מישהו שמרן ממשיך לבצע אותן.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אני חושבת שהמשמעות האמיתית היא שאף אחד לא באמת מכיר בלימודים הכל כך קשים שהוא ביצע.
<יוכבד אדיב-פנחסי: הוא מבצע 2,200 שעות בלימודים קשים מאוד, והגדירה חברת הכנסת את זה, למה אף אחד לא מכיר לו את זה כתואר אקדמי?
<יוכבד אדיב-פנחסי: למה אנחנו תמיד הולכים מסביב, אומרים 'לא, אולי מגיע לו אקרדיטציה, ניתן לו 30 נקודות זכות, 40 נקודות זכות, 80 נקודות זכות', בשביל מה המשחק הזה?
<יוכבד אדיב-פנחסי: בסוף הרי כשנגיע לאוניברסיטה לכל אחד יש כאן חופש אקדמי, גם אנחנו רוצים חופש אקדמי כמכללות טכנולוגיות.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אנחנו יודעים את החומר, אנחנו עובדים עם התעשיינים, אנחנו יודעים מה צריך ואנחנו יודעים ללמד.
<יוכבד אדיב-פנחסי: תסמכו עלינו, תאמינו לנו.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אני חושבת שהתואר הזה, תואר הנדסאי, חייב להפוך להיות תואר אקדמי, הוא צריך להיות לצד, הוא צריך להפוך להיות סוג של מהנדס יישומי, you name it, תחליטו אתם, אבל מישהו צריך להכיר.
<יוכבד אדיב-פנחסי: מה שיקרה לנו בתהליך הוא שסטודנטים טובים יותר, אם הם יצטרכו לבחור בין מקצועות שאולי למדינה לא יהיה מקצוע לתת - - -
יעקב מרגי: יש פתגם בערבית, אני אתר
יעקב מרגי: גם אותו לעברית, אני מקווה שהתרגום יהיה מוצלח, לא תכיר בערך של אמא שלך עד שתבוא האמא החורגת שלך.
יעקב מרגי: את מבינה?
יעקב מרגי: אני לא יודע, אחרי שתעברו למל"ג, מה תרצו להיות.
יעקב מרגי: טוב, אבל אחר כך.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אבל בוא נגיד שהיום מצבנו הוא לא טוב.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אני חושבת שהמדינה צריכה לבוא ולהגיד, אנחנו רוצים את ההנדסאים האלה כי אנחנו משקיעים בהם איקס, אבל אנחנו נקבל כנראה 10 איקס, וזו שאלה לקובעי המדיניות שאומרים, בסוף מה יוצא לנו מההשקעה של המדינה?
<יוכבד אדיב-פנחסי: אז כנראה כאשר נשקיע כנראה נקבל יותר ובואו נאמוד את זה.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אני רוצה לסיים ולומר את הדבר הבא, מחר אנחנו עומדים בפני פגישה חשובה, שר הכלכלה, השר דרעי, שאני מאוד מקווה שהוא לא ינטוש את המכללות הטכנולוגיות ושהוא יאמץ אותן, כי הוא עושה כרגע תהליכים ואנחנו שומעים גם את המשרד מדבר אחרת ממה שדיברו איתנו לפני כשנה, יש כאן איזה שהוא שינוי - - -
יעקב מרגי: אני רוצה לראות מה עושה המשרד, לא מה הוא אומר.
<יוכבד אדיב-פנחסי: אז אנחנו רוצים לראות גם, אנחנו גם צופים בכיליון עיניים - - -