GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מנחם גרנית: אני כמנהל מרכז תקשורת שעובד עם נוער בסיכון מגייס כסף מכל מיני מקומות עבור נוער בסיכון כדי להכניס אותם לנושא הזה, אבל זה לא משהו שהוא ייעודי מתוקצב וקבוע ויש לו סעיף או במשרד החינוך או במקום אחר.
<מנחם גרנית: כל הזמן זה הולך מהגורן ומהיקב כשמנסים להשיג תקציבים לנושא הזה.
<מנחם גרנית: זה לא משהו מתוקנן.
יעקב מרגי: כל פעם מחדש יש חוסר מודעות לקיום הנושא הזה.
<מנחם גרנית: בירושלים אין אנטנה ואין משדר כתוצאה מכך שזה התקלקל, אבל אין לאף אחד כסף לתקן.
<מנחם גרנית: יש חמש תחנות.
<מנחם גרנית: יש בעיה עם הסיפור הזה.
<מנחם גרנית: אני אחראי מטעם קול ישראל על תחנות הרדיו החינוכי.
<מנחם גרנית: אולי להרחיב את היריעה ולסבר את האוזן.
<מנחם גרנית: יש כארבעים תחנות רדיו חינוכי ברחבי הארץ, בצפון, בדרום ובמרכז.
<מנחם גרנית: אנחנו כמובן שמים דגש על הפריפריה לא פחות.
<מנחם גרנית: אני חושב שהתלמידה המצטיינת כאן מאשל הנשיא, זאת דוגמה מצוינת למישהי שבעוד כמה וכמה שנים תהיה בתקשורת הישראלית.
יעקב מרגי: חכה.
יעקב מרגי: תלוי מה החייל בלשכת הגיוס יחליט.
<מנחם גרנית: גם אם היא לא תהיה, יש לה מודעות חברתית גבוהה וזה מה שתחנות הרדיו החינוכי עושות, הן מחנכות את התלמידים למודעות גבוהה בנושא החברתי, מלמדות תקשורת עם דגש על השידור הציבורי.
<מנחם גרנית: אני רוצה לומר שאני מייצג כאן גם את מנהל קול ישראל שרצה להגיע לדיון, שמעון אלקבץ שהיום הוא גם העורך הראשי של רשות השידור.
יעקב מרגי: זה אותו שמעון שהיה במשרד התרבות?
<מנחם גרנית: כן.
יעקב מרגי: הוא חבר.
<מנחם גרנית: הוא ביקש ממני לומר – ואני אומר את זה גם בשם עצמי – שאנחנו נותנים תמיכה מלאה ואמונה שלמה ברדיו החינוכי.
יעקב מרגי: תוך כדי שאתם מדברים, עולה לי משהו בראש.
יעקב מרגי: אני זוכר את הדיון הער והסוער שהיה עת רצו כל כך לתת לגלי צה"ל לפרסם חסויות.
יעקב מרגי: הרי זה היה אסור.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם שאם לא נצליח לגייס לזה משאבים ויתעסקו אתנו בזוטות, בכסף קטן, אני לא אפסול להביא הצעת חוק.
<מנחם גרנית: שידור פרסומות ברדיו החינוכי?
יעקב מרגי: לא פרסומות.
<מנחם גרנית: חסויות.
יעקב מרגי: חסויות זה מוגבל, שלא תהפכו את זה לסטרט-אפ.
יעקב מרגי: לאט לאט לכם.
יעקב מרגי: חסויות למיזמים חברתיים.
יעקב מרגי: אתם יכולים להישאר במשבצת החברתית.
יעקב מרגי: יש סטרט-אפים חברתיים, אז יהיה עוד סטרט-אפ חברתי.
יעקב מרגי: אם משרדי הממשלה שומעים אותי, ומיד אני אתן את רשות הדיבור למשרד החינוך, בסדר, ואם לא, נצטרך לתקן את החקיקה בנושא הזה או לייצר חקיקה כי אני לא יודע מה קיים.
<מנחם גרנית: יש עשרות בוגרים של הרדיו החינוכי שהם מצויים וממוקמים היום גם בתחנות השידור בישראל וגם בתחנות רדיו.
יעקב מרגי: אני צריך לבדוק אם אנחנו לא סובלים מחלקם.
<מנחם גרנית: זה כבר נושא אחר.
<מנחם גרנית: יש כוונה של הכנסת, במסגרת אירועי שישים שנה למשכן, לעשות יום הרדיו החינוכי בכנסת.
<מנחם גרנית: יש כאן מעין מבנה לאולפן שקוף.
יעקב מרגי: אתה יודע שהקצו לזה יום?
<מנחם גרנית: אפשר לבדוק את זה עם דובר הכנסת.
<יהודית גידלי: עוד לא קיבלנו.
יעקב מרגי: עדיין לא קיבלנו הודעה על כך.
<יהודית גידלי: על איזו שנה אתם מדברים?
<מנחם גרנית: על 2016.
יעקב מרגי: תזדרזו, בכנסת יש יותר מ-365 ימים.
<מנחם גרנית: קיצורו של דבר, אנחנו תומכים תמיכה מלאה בנושא הזה.
<מנחם גרנית: באמת, זאת עצה לגמרי לא רעה על פניה.
יעקב מרגי: הראש בינתיים עובד.
<שרה כץ גינתון: למעלה מעשרים שנים אני מדריכה ארצית של לימודי הרדיו במסלול הטכנולוגי במשרד החינוך.
<שרה כץ גינתון: הקמתי מספר תחנות ואני מנהלת את תחנת קול ראשונים בראשון לציון.
<שרה כץ גינתון: אני רוצה לומר שבכל פעם שאנחנו עומדים להקים תחנה, ראש העיר מאוד מרוצה.
<שרה כץ גינתון: יש לו עוד משהו שהוא יכול להתפאר בו בקהילה, כי הנה, הוא בנה רדיו.
<שרה כץ גינתון: משום מה להשיג את המאות אלפי השקלים האלה על מנת להקים את הרדיו, זה הולך יחסית בקלות אבל מאותו רגע שזה מסתיים, למרות הישיבות שמתקיימות לפני כן עם ראש העיר על האחזקה השוטפת – אין אחזקה שוטפת.
<שרה כץ גינתון: מנהלי התחנות עובדים כמעט בהתנדבות והם תלויים בראש עיר מתחלף, במנהל בית ספר מתחלף, אין סל שעות, אין מחשבה על ציוד שמתכלה ומתבלה.
יעקב מרגי: מנהל התחנה הוא לא מורה מן המניין?
<שרה כץ גינתון: בחלק מבתי הספר, כן.
<שרה כץ גינתון: במקרה שלי, אני גם מלמדת רדיו וגם מנהלת את התחנה ועדיין אני יכולה להגיד לך שאת רוב השעות שאני נותנת בעבודה, השעות הן בהתנדבות כי מנהל בית הספר אומר לי שאין לו סעיף כזה.
<שרה כץ גינתון: כשהוא פונה לעירייה, העירייה אומרת שאין לה סעיף כזה.
<שרה כץ גינתון: הוא צריך לתת לי שעות ואני נמצאת ברדיו מ-8:00 עד 5:00 אבל אין לי מספיק שעות.
<שרה כץ גינתון: עכשיו יש המצאה חדשה שקוראים לה עוז לתמורה, אז או-קיי, זה פרטני ואני יושבת ימים שלמים ועושה את המלאכה מתוך פטריוטיות.
<שרה כץ גינתון: יושב כאן יוני לביא והוא יכול לחזק את מה שאני אומרת.
<שרה כץ גינתון: אנחנו עובדים כמעט בחינם.
<שרה כץ גינתון: הכי גרוע זה כשצריך פתאום כסף קטן כדי לתקן משהו, ואז באמת נתקלים בקיר אטום.
<שרה כץ גינתון: לגבי המיזמים החברתיים.
<שרה כץ גינתון: גם היום אנחנו תומכים במיזמים חברתיים.
<שרה כץ גינתון: כל פעם שיש משהו שהוא לטובת הקהילה, אין לנו בעיה לפרסם אותו ברדיו אבל אין לנו שום יכולת לקבל ולו שקל ממתנדב, מתורם, ממישהו שמוכן לעזור לנו.
<שרה כץ גינתון: אין לי שום יכולת לקבל ממנו ואפילו לא שקל.
יעקב מרגי: אז למה הקימו אתכם?
<שרה כץ גינתון: הקימו אותנו כי זה נשמע טוב.
<שרה כץ גינתון: הקימו אותנו כי אולי היה מישהו שמאמין בחינוך.
יעקב מרגי: את יכולה לומר לי שיש תרומה מעבר?
<שרה כץ גינתון: מדהימה.
<שרה כץ גינתון: כדי לעגן את עצמי בתוך בית הספר, אני היום מאפשרת קיום של מטלות ביצוע באזרחות ובתרבות יהודית ברדיו, לימודי אנגלית, וזה רק כדי שתהיה לי הצדקה מבחינת המקצועות הנלמדים בבית הספר, עד כדי כך.
<שרה כץ גינתון: לא רק תלמידי תקשורת מגיעים לרדיו אלא גם במסגרת המחויבות האישית והבגרות החברתית שמתקיימת עד סוף י"ב.
<שרה כץ גינתון: אנחנו קולטים תלמידים ואז עוד איכשהו אפשר להחליק אותנו על פרויקטים קיימים.
<שרה כץ גינתון: התלמידה שדיברה כאן, לי אישית ממש לא אכפת אם היא תשתלב – ותסלחי לי, כן?
<שרה כץ גינתון: – במערכות תקשורת בעתיד.
<שרה כץ גינתון: מה שהיא דיברה כאן, זהו, זאת המטרה.
<שרה כץ גינתון: אנחנו מגדלים הרבה ילדים כאלה שהם ראש גדול, שמפתחים אחריות, שמפתחים מודעות חברתית, אזרחות פעילה, מוכנים לעשות למען הקהילה ולמען עצמם ולהשמיע את קולם וזאת ההוכחה הכי טובה.
<שרה כץ גינתון: יותר מזה לא צריך.
<שרה כץ גינתון: נתת לי שנת חיים נוספת, באמת, לשמוע אותך מדברת.
<שרה כץ גינתון: אני מניחה שהיו כאן עוד תלמידים אם המצב הביטחוני לא היה כזה.
<שרה כץ גינתון: רצינו להביא אבל הורים די מסרבים שהילדים שלהם יגיעו לכאן.
יעקב מרגי: הצענו להעביר את הכנסת לתל אביב למשך חודש, אבל גם שם לא בטוח.
<שרה כץ גינתון: כן.
<שרה כץ גינתון: גם בתל אביב לא בטוח.
<שרה כץ גינתון: אם זאת השפה העברית, אם זאת פעילות שמתקיימת בבית ספר ובקהילה ומודעות למה שקורה בעירייה, דברים שאפשר לתקן, אזרחות פעילה וביטחון עצמי שנרכש במהלך הפעילות הזאת, לפתוח את הראש, לדעת כמה ילדים בחינוך שלנו יודעים מה זה ועדת החינוך של הכנסת ומה עושים בה.
<שרה כץ גינתון: הנה, יש לנו תלמידה שיושבת כאן עם אבא שלה והיא הגיעה במיוחד כדי להשמיע את קולה.
<שרה כץ גינתון: בכל פעם שמראיינים מישהו ולומדים דברים חדשים, את כל זה לא לומדים במערכת החינוך הרגילה.
<שרה כץ גינתון: במערכת החינוך הרגילה מכינים תלמידים לבגרות ואילו אנחנו מכינים תלמידים לחיים.
<שרה כץ גינתון: אסור לסגור אותנו.
<שרה כץ גינתון: עכשיו כאשר רשות השידור עומדת בפני שינוי, ודיברתי על כך עם מנחם גרנית והוא אומר שזה אפילו לא כתוב בתכניות העתידיות.
<מנחם גרנית: זה לא מצוין בחוק.
יעקב מרגי: לכן שאלתי.
<שרה כץ גינתון: אנחנו לא קיימים.
<מנחם גרנית: גם קול ישראל לא מופיע בחוק.
יעקב מרגי: לכן דרכתי לו על היבלות.
<שרה כץ גינתון: אולי מחר ישאלו אותנו מה זכות הקיום שלנו.
יעקב מרגי: משרד החינוך אתנו?
<קריאה: אנחנו.
<אלירז קראוס: גם הדוברת לפני שייכת למשרד החינוך.
יעקב מרגי: אבל היא מצד הרדיו.
יעקב מרגי: אני רוצה מצד המשרד.
<אלירז קראוס: אני באה מהמזכירות הפדגוגית שזה גם מהצד הפדגוגי חינוכי של הדברים.
<אלירז קראוס: המגמות האלה מתחלקות בין מגמות של החינוך הטכנולוגי ומגמות של החינוך העיוני, אבל העקרונות החינוכיים הם אותם עקרונות כך שאין לי מה להוסיף.
יעקב מרגי: לאיזו קטגוריה הן נכנסות?
<אלירז קראוס: התחנות, מבחינתנו?
<אלירז קראוס: המורים של מגמות התקשורת הם המורים שמלווים את התלמידים, כמו שהסבירה גם התלמידה, כחלק מעבודת ההוראה שלהם בחלק המעשי של המגמה.
<אלירז קראוס: אלה לא מעט שעות.
<אלירז קראוס: היינו שמחים אם היה תקצוב יותר גבוה לשעות במגמות העיוניות, כי זה היה עוזר גם לבית הספר, בתיאור שלך, לאייש את התחנה יותר.
יעקב מרגי: היכן שיש מגמת תקשורת.
<אלירז קראוס: היכן שיש מגמות תקשורת.
יעקב מרגי: היכן שאין מגמת תקשורת, אין תיקנון.
<אלירז קראוס: אין תיקנון.
<קריאה: אין תחנה.
יעקב מרגי: אין תחנה?
יעקב מרגי: כנראה לא חידדתי את השאלה שלי קודם.
יעקב מרגי: מוסד חינוכי תיכוני, חטיבה עליונה כפי שאתם קוראים לה.
<יוחאי רוטנברג: אם אין מגמת תקשורת, הוא לא יקבל.
יעקב מרגי: הוא לא יקבל.
<יוחאי רוטנברג: אין רדיו חינוכי.
<אלירז קראוס: חלק מהעיקרון החינוכי כאן הוא גם מצוינות ומקצוענות.
<אלירז קראוס: תלמידים שמקבלים הדרכה גם לגבי עיתונאות בסטנדרטים נכונים, גם לגבי אחריות מקצועית וגם לגבי ניהול, אלה דברים שמקבלים אותם תוך כדי המגמה הזאת.
<אלירז קראוס: לכן העיקרון הזה שהיכן שיש מגמת תקשורת, מומלץ להקים תחנות רדיו.
<אלירז קראוס: המשרד לא מתחזק את התחנות.
<אלירז קראוס: בתיקנון יש שעות הוראה למורה, יש הדרכה מסוימת, ויושב לידי מדריך ארצי במגמות העיוניות שעושה עבודת קודש, ויש פיתוח מקצועי והשתלמויות.
<אלירז קראוס: אין תקצוב לתחזוקה שוטפת של ציוד.
<אלירז קראוס: בדרך כלל המשרד יאמר שזה בין הבעלות לרשות המקומית.
<אלירז קראוס: אני יכולה להעיד על עצמי שאני ניהלתי מחלקת חינוך באחד התפקידים הקודמים שלי ברשות מקומית, הקמנו תחנת רדיו והתקצוב היה משותף לבעלות על בית הספר ולרשות המקומית, התקצוב של ההקמה, ולא מהתקציב השוטף של בית הספר.
יעקב מרגי: אני מחדד את השאלה.
יעקב מרגי: אני מנהל בית ספר בו יש מגמת כימיה.
יעקב מרגי: מי מקים לי את המעבדה?
<אלירז קראוס: הרשות המקומית.
<חזי נאור: מי מתחזק אותה?
יעקב מרגי: הרשות המקומית.
<אלירז קראוס: יש מקומות בהם יש תקצוב חלקי כאשר הממשלה מתקצבת, כמו הסעות.
<אלירז קראוס: יש סעיפים ויש שותפות תקציבית.
<אלירז קראוס: הממשלה מעבירה לרשות המקומית אחוז מסוים מהתקציב והרשות משלימה אותו.
<אלירז קראוס: זה לא קיים במקרה של תחנות הרדיו.
<אלירז קראוס: כמי שגם ישבה ברשות מקומית, אני לא יודעת אם 13 אלף שקלים, אפילו פחות, לחודש, זה כל כך הרבה כסף לרשות לתת אבל אני אומרת שהיום התקציבית היא שמה שאנחנו מתקצבים זה את שעות ההוראה וההדרכה ולא את הציוד.
יעקב מרגי: שימי נקודה.
יעקב מרגי: אני מכיר את השלטון המקומי.
יעקב מרגי: תבואו למערכת מחזור הניירות ותראו עלונים ושבועונים וכמה משקיע ראש רשות בעלון הזה כי אם לא, ישפדו אותו.
יעקב מרגי: כבר אפשר לדעת לפי הכתבות מי מתקצב את העיתון ומי לא.
יעקב מרגי: השאלה היא שאלה של רצון.
יעקב מרגי: אני לא אומר שכל רשות מקומית יכולה להרשות לעצמה אבל כולנו מכירים את הפתגם הזה שהוא תשובה להרבה מחדלים - סדרי עדיפויות.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שזה לא כסף גדול.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להשתגע כי יש הרבה סיבות להשתגע אבל לא במקרה הזה.
יעקב מרגי: אני מתפלא איך זה נופל בין הכיסאות.
יעקב מרגי: כולם מכירים בחשיבות של המיזם הזה, נקרא לו כך, ובינינו, זה מיזם.
יעקב מרגי: זה לא כסף גדול במושגים של האוטוסטרדה שאנחנו מכירים כאן בכנסת.
<יוני לביא: אני מדריך ארצי לרדיו חינוכי במסלול העיוני וגם אחראי על תחנת רדיו שקיימתכ בר 17 שנים ביפו.
<יוחאי רוטנברג: ותחנה נוספת שתיפתח בשבוע הבא ברחובות.
<יוני לביא: כן.
<יוני לביא: אשל הנשיא פתח את התחנה שלו, בהיסטוריה שלו, כשהוא מכר את עדר הפרות, מה שאומר, כמו שאמרת, שכאשר המנהל רוצה, הוא מצליח להשיג את הכסף.
יעקב מרגי: אתה מתאר את זה כאילו חיסלו את הרשת כדי לקנות רדיו.
<יוני לביא: לא רחוק מהאמת.
יעקב מרגי: לא בשביל.
יעקב מרגי: חיסלו את הרפת.
<יוני לביא: לא.
<יוני לביא: הרפת ממשיכה.
יעקב מרגי: אז מכרו פרות?
יעקב מרגי: זאת לא עבירה.
<יוני לביא: המצב של אשל הנשיא הוא טוב לבו של המנהל שראה את זה כבייבי.
יעקב מרגי: לפחות היה לו מה למכור.
<יוני לביא: זה מצב שלא יכול להיות בירוחם, שם יש לנו תחנת רדיו שתקועה, או בדימונה, שם אי אפשר לעשות עם התחנה, וגם ביפו.
יעקב מרגי: אם הייתם שמים את זה במתנ"ס בירוחם, מצנע היה שם בזמנו.
<יוני לביא: זה במתנ"ס.
יעקב מרגי: ומצנע לא הצליח?
<יוני לביא: גם בנתיבות זה במתנ"ס ואין מה לעשות עם זה כי אין כסף להחזיק את הדבר הזה.
<יוני לביא: ביפו, שוב, מנהל שהפך להיות איש שיווק במקום מנהל.
<יוני לביא: ללכת ולגייס כל הזמן תרומות כדי שהדבר הזה יחיה כי הוא מבין מה הרדיו עושה לתלמידים שלו ביפו.
<יוני לביא: צריך להגדיר מראש, וחשוב לומר את זה, שרדיו חינוכי הוא לא כמו טלוויזיה חינוכית.
<יוני לביא: תמיד משווים את הטלוויזיה החינוכית ואומרים שזה אותו דבר, אבל בטלוויזיה חינוכית יש גורמי שיווק, הפצה, קנייה ומכירה וכאן אנחנו מדברים על כך שהתלמידים לוקחים העצמה עצמית, הם מנהלים את המקום.
יעקב מרגי: אתה יודע כמה פרסומות סמויות יש בטלוויזיה החינוכית?
<יוני לביא: נכון.
<יוני לביא: אם הכנסת את העניין של חסויות ופרסומות, בוא ניקח רגע מצב - - -
יעקב מרגי: חסויות.
יעקב מרגי: אל תגזימו.
<יוני לביא: בירוחם אף אחד לא ייתן חסות, לא בנתיבות וגם לא בדימונה, לא לפרויקט אחד ולא לחצי פרויקט.
<יוני לביא: גם ביפו לא ייתנו חסויות.
<יוני לביא: זה אומר שהחזקים ימשיכו להתחזק והחלשים יישארו למטה ולא יצליחו להחזיק את עצמם.
<יוני לביא: נתת את הדוגמה של מעבדת כימיה, נכון, יש את הרשות שגם מקימה וגם מעורבת בתחזוקה, אבל את ראש העיר לא מעניין מה קורה בניסויים בכימיה, אבל כשיש לו תחנת רדיו שמשדרת, הוא מתחיל לדחוף את האצבעות שלו פנימה ולשלוח את האנשים שלו.
<יוני לביא: אם הוא מעורב לגמרי וכל הכסף יגיע ממנו, בסופו של דבר זה גם ישפיע על התכנים וניקיון הכפיים והצורה בה הם לומדים את העבודה שמבוססת על האתיקה העיתונאית, על נקדי פלוס, זה כבר לא יקרה וזה לא יהיה יותר.
יעקב מרגי: לכן לא שמתי את כל יהבי בראשי הרשויות אלא אמרתי שצריך לראות.
<יוני לביא: מבחינת העבודה, כמו ששרה ציינה.
<יוני לביא: המורים מקבלים את סל השעות שלהם ממשרד החינוך כפי שקובע המפתח של משרד החינוך בכל המקצועות.
<יוני לביא: שעת שידור, עובדים עליה שעתיים-שלוש כדי לשדר אותה וזה במקרה הטוב.
<יוני לביא: יש לנו בין עשרה לעשרים תלמידים בכל מגמה.
<יוני לביא: אם לכל תלמיד יש רק רצועה אחת, רק שידור אחד, תכפיל את זה ותראה עד כמה אנחנו עובדים באמת מתוך רצון לתת והבנה מלאה מה הדבר הזה עושה להם בסופו של דבר, בסוף התהליך.
<יוני לביא: אם ברמלה ילדי PDD עושים בגרות, יש לנו דוגמאות של עיוורים שעושים בגרות, חינוך מיוחד שעושה בגרות והוא בספקטרומים שונים, אנחנו יודעים לאן זה מוביל את התלמידים וזה לא צריך להביא אותם לגלי צה"ל.
יוסי יונה: אני שמח על קיומו של הדיון הזה שנקלעתי אליו באקראי אבל אני שמח שנקלעתי אליו.
יעקב מרגי: אין אקראי.
יוסי יונה: יש אות משמים.
יעקב מרגי: אנחנו מאמינים בני מאמינים.
יוסי יונה: אבל הרשות נתונה.
יעקב מרגי: עדיין מלמעלה.
יעקב מרגי: רוח אלוקים מרחפת על פני המים.
יוסי יונה: לי הייתה הזכות להתראיין פעמים ספורות אצלכם באשל הנשיא וכל פעם, כאשר אני מוזמן לדבר בכלל בפני נוער, בטח ברדיו חינוכי של בני נוער, אני להוט לעשות את זה ולא כדי להשמיע אלא אני רואה את זה באמת כאקט חינוכי.
יוסי יונה: זה כל כך נחמד, כל כך נעים וכל כך יפה וטוב שנוער מראיין אותך.
יוסי יונה: אתה מרגיש שאתה עכשיו נמצא בתוך תהליך חינוכי, תהליך הגיבוש שלהם כפי שאת אמרת בצורה מאוד יפה, עדן, לגבי מה זה תורם לך, הערך המוסף של הפעילות הזאת.
יוסי יונה: בוודאי שאני תומך נלהב בקיומו של רדיו חינוכי ובהרחבתו.
יוסי יונה: יוני נגע באחת מהבעיות הכאובות ביותר של מה שקורה בכלל היום ועוברת כחוט השני במערכת החינוך והיא שתחומים מסוימים של פעילות חינוכית, התפתחותית אפילו, הופכים להיות יותר ויותר חשובים.
יוסי יונה: אנחנו רואים את זה ורואים שניתנת תשומת לב למערכת החינוך לכיוונים ולערוצים בהם האדם יכול להתפתח ואז זה לא רק שמוסרים לו מידע אלא התהליך עצמו הוא תהליך של התפתחות.
יוסי יונה: המצער הוא שבסופו של דבר היכולת הדיפרנציאלית של בית ספר כזה או אחר, היא זו שמעניקה לילדים את האפשרות בעוד שבתי ספר אחרים שידם אינה משגת לקבל את המשאבים הללו, לא עושים זאת.
יוסי יונה: אחר כך אנחנו מתפלאים מדוע בסופו של יום, כאשר בוחנים מבחינה דמוגרפית או התיישבותית מי מגיע לגלי צה"ל, יש לנו תמונה מאוד מאוד ברורה על פי היישוב שבו הילד או הילדה גדלו והייצוגיות שלהם היא מאוד מאוד גדולה.
יוסי יונה: זאת אומרת, בסופו של דבר ישובים שאין להם את התשתיות הללו כדי לאפשר לילדים שלהם את הפריבילגיה, ואסור שהיה תהיה פריבילגיה, את הדבר הזה, מעין משאב שמן הראוי שיהיה גם בהישג ידם, הרי שבסופו של דבר היכולות הדיפרנציאליות הכלכליות של הישובים, אפשר לומר באופן חד משמעי, מסכלות את ההזדמנויות שניצבות בפניהם.
יוסי יונה: באשר לפתרון.
יוסי יונה: אני באמת לא יודע.
יוסי יונה: כמוך, אני לא חושב שהפתרון לא צריך להיות ברמה של ישוב כי אז אנחנו חוזרים לאותו מודל לפיו מי שיש לו, יש לו, ואולי יש כאלה שאין להם אבל יש להם את הכריזמה ואת היכולות המדהימות הללו כדי להביא איזה תורם או תורמת ואז הם מממנים את הרדיו החינוכי.
יוסי יונה: מה קורה לאלה שבגלל סיבות אלה ואלה, חסרונות או יתרונות כאלה ואחרים, ידם אינה משגת?
יוסי יונה: מה אנחנו צריכים לעשות, לעניות דעתי, ואני באמת לא יודע איך ממשיכים מכאן, איך למעשה מציעים איזשהו פתרון מבני לסוגיה הזאת.
יוסי יונה: פתרון מבני, כן, אפשר לקחת את השלטון המקומי כמרכיב אחד, את משרד החינוך כמרכיב שני, את משרד התקשורת כמרכיב שלישי ובוודאי בסופו של דבר מגיעים גם אל משרד האוצר כדי שמישהו יישא באחריות המימונית כי זה עניין של המדינה.
יוסי יונה: זה עניין מדינתי.
יוסי יונה: החינוך של הילדים הוא עניין מדינתי.
יוסי יונה: שוויון הזדמנויות הוא עניין מדינתי.
יוסי יונה: אנחנו בוודאי צריכים לקיים איזושהי שיחה והתייעצות בינינו משום שאני רואה שבאמת אדוני היושב ראש להוט ונלהב לעזור למיזם הזה, כפי שאתם קוראים לו.
יוסי יונה: אני לא רוצה מיזם, כי זה נשמע כזה כלכלי.
יוסי יונה: אני אומר פרויקט חינוכי מאוד מאוד חשוב.
יעקב מרגי: אמרתי את זה כדי להקצין, כי כולה, מה זה?
יוסי יונה: לא העברתי ביקורת עליך, חס וחלילה.
יעקב מרגי: בעין בלתי מזוינת לא תראה את הנקודה של התקצוב הזה בתקציב המדינה.
יוסי יונה: אני בהחלט נכון, אדוני היושב ראש, לסייע לך היה ותרצה לקדם את זה הלאה, בין אם באמצעות חקיקה, בין אם באמצעות דיונים עם פקידי משרדים שונים כדי להציג בפניהם את החשיבות המאוד גדולה של העניין הזה.
יוסי יונה: מי ייתן שבסופו של דבר נראה לא רק ארבעים בתי ספר אלא יותר ויותר בתי ספר שמאפשרים לתלמידים את ערוץ ההתפתחות הזה שהוא מאוד מאוד חשוב.
יעקב מרגי: אם זה לא היה מצחיק, הייתי אומר לכם שזה מצחיק.
יעקב מרגי: אני מקריא לכם נקודות סיכום מדיון שהתקיים בינואר 2012.
<יוחאי רוטנברג: הדיון הקודם בכנסת ה-18.
יעקב מרגי: אנחנו דורכים במקום.
יעקב מרגי: הסיכום הזה יצא לראש הממשלה בנימין נתניהו שהיה ממונה על רשות השידור כמו היום, לשר החינוך דאז וליושב ראש המל"ג חבר הכנסת גדעון סער, לכחלון שהיה שר התקשורת והיום שר האוצר, לאמיר גלעד, למנשה סמירה, לשלמה בוחבוט.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שמתוך ארבע נקודות סיכום, אני קורא שלוש ולגבי הרביעית, תוך כדי שאני קורא, אני אגבש אותה.
יעקב מרגי: אין לי יכולות על אבל אני יודע מה אני הולך לומר.
יעקב מרגי: "הוועדה מברכת את כל העוסקים בשידור הרדיו החינוכי בהכרה שזהו כלי חינוכי ממדרגה ראשונה והוועדה מאחלת הצלחה לתלמידים הלומדים ועוסקים במסלול זה.
יעקב מרגי: הרדיו החינוכי צריך להישאר עצמאי ובלתי תלוי ולכן גם הפתרונות צריכים להיות בהתאם.
יעקב מרגי: כדי למצוא מימון דרכי פעולה להמשך פעילות והתפתחות הרדיו החינוכי, מבקשת הוועדה – אני קורא את זה לשם ההיסטוריה, אני לא מבקש – מכל הגורמים הנוגעים בנושא, משרד ראש הממשלה, משרד החינוך, משרד התקשורת, רשות השידור, הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, מרכז שלטון מקומי, מל"ג, להעביר לה הצעות לפעילות עתידית של הרדיו החינוכי תוך התייחסות למימון הרדיו החינוכי ועצמאותו".
יעקב מרגי: לפי הגורמים כאן, פרויקט המרכבה של צה"ל קטן עליכם.
יעקב מרגי: לפי הגורמים האלה מהם אנחנו מבקשים.
יעקב מרגי: אנחנו כולה מדברים על סדר גודל של שישה מיליון שקלים.
יעקב מרגי: הגופים שמניתי היו אמורים לתת לוועדה את דרכי הפעולה.
יעקב מרגי: הגיע משהו מהם?
יעקב מרגי: לא הגיע.
יעקב מרגי: אני לא מבקש מהם כלום.
<מנחם גרנית: אנחנו נכחנו בדיון הזה.
<מנחם גרנית: היינו כאן.
יוסי יונה: משנים את התאריך ואומרים שוב את הדברים.
יעקב מרגי: תבינו באיזו מציאות אנחנו חיים.
יעקב מרגי: שוב, אני אומר לכם שאם זה היה נושא – סליחה על הביטוי, אני לא רוצה לומר את המילה הלא יפה – מושך תשומת לב והיה עולה 300 מיליון שקלים, הייתם רואים מסיבת עיתונאים ומוצאים את הכסף לכך.
יעקב מרגי: אני אומר את זה בצער רב.
יעקב מרגי: אני כיושב ראש ועדה אפנה לראש הממשלה להביא הצעת מחליטים.
יעקב מרגי: ניתן לו לזה שלושים ימים.
יעקב מרגי: אני רוצה שהממשלה תעשה את זה כי הממשלה גם יודעת לאגם משאבים עם משרדי הממשלה.
יעקב מרגי: מקסימום, שישה מיליון שקלים יכולים לקחת ממשרד האוצר.
יעקב מרגי: זה לא סיפור גדול.
יעקב מרגי: תאמינו לי, מי שרוצה לדעת, ישב יום, יומיים, שלושה בוועדת כספים ויבין שזה לא בשמים.
יעקב מרגי: במקביל אני אתחיל ונעשה הצעת חוק עליה נחתים את חברי הוועדה, הצעת חוק שתאפשר לתחנות הרדיו לתת חסויות למיזמים חברתיים, חינוכיים, בריאותיים, תוך שימת דגש ותשומת לאזורי הפריפריה.
יעקב מרגי: הצבעת על ירוחם, ותאמין לי שעם קצת מעוף של ירוחם, הייתי מגייס שם, מתוך ידיעה, שני מפעלים גדולים או שלושה.
יעקב מרגי: אתה רוצה את השמות שלהם?
יעקב מרגי: תאמין לי, הם היו מרימים את זה.
יעקב מרגי: הקריה למחקר גרעיני מסוגלת ויכולה לאמץ את הפרויקט הזה.
יעקב מרגי: כי"ל.
יעקב מרגי: כי"ל משקיעה עכשיו הון עתק בשיפור התדמית שלה אחרי השביתה והיא חשובה לנו.
יעקב מרגי: אני אומר לך שאני מאלה שאומרים לתת להם את ההקלות המתבקשות אבל יש לי כמה תנאים כאשר האחד הוא שכל משרדי המטה שלהם יעברו לנגב.
יעקב מרגי: הם יכולים לאמץ פרויקט כזה.
יעקב מרגי: תאמין לי, עם שימת דגש.
יעקב מרגי: לא תם ולא נשלם.
יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לעקוב.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, אני לא פונה לכל הגורמים אבל אפנה לראש הממשלה.
יעקב מרגי: דרך אגב, תלמדי מהניסיון שלנו, שיער לבן כבר אין כי אין לו היכן לתפוס, אבל בגדול כשאת מוציאה מכתב לשני גורמים, לא תקבלי מענה כי זה אומר שההוא יענה וההוא אומר שזה יענה.
יעקב מרגי: לכן אני פונה רק לראש הממשלה.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 2 בנובמבר 2015, כ' בחשוון תשע"ו, הנושא תופעת ההימורים בקרב בני הנוער: 'פיס', 'טוטו', 'וינר', הימורים בלתי חוקיים ועוד – אכיפה וחקיקה.
יעקב מרגי: איזה כותרת, איזה יומרה.
יעקב מרגי: אפשר לומר שזה דיון המשך לדיון שהיה קודם, בעקבות הצעתם של מספר חברי כנסת.
יעקב מרגי: בדיון הקודם התייחסנו להתמכרות בני הנוער להימורים ולהגרלות הווינר.
יעקב מרגי: הדיון היום יתמקד יותר בנושא האכיפה שכנגד ההימורים הבלתי חוקיים וכן שינוי במגמות השיווק של הפיס ושל הטוטו, קרי, לפני שתיכנסו לבהלה, יותר פרסום ערכי על מה שעושים עם הכסף שנכנס, פחות שיווק מסלולי הימור.
יעקב מרגי: אתם יודעים, פעם, חבר הכנסת אלי כהן, היה דיון בקדנציה הקודמת שנמשך לקדנציה הנוכחית, אותו חוק של חברות מימוש זכויות, חוק של מיקי רוזנטל.
יעקב מרגי: דיברנו על כך שיש לחברות מימוש זכויות שיווק אגרסיבי, ואמרתי באחד הדיונים 'תאמינו לי, כל פעם שהייתי נכנס לעשות שאילתה, עולה לי לבנת פורן, שכבר שכנעה אותי להיות חולה סוכרת', שכנעה אותי שכדאי לי להיות חולה סוכרת, מרוב ההכנסות הצפויות לי.
<קריאה: אתה לא חולה סוכרת.
יעקב מרגי: עוד לא, מי יודע מה יהיה בעתיד.
יעקב מרגי: שלא יתפסו אותי על שקר, הצהרה כוזבת.
יעקב מרגי: משם אני בא, רבותיי.
יעקב מרגי: אתם יודעים כמה אנשים חולמים על אראלה שתבוא להם בטלפון, לא בחלום?
יעקב מרגי: הכותרת היא התמכרות, אף אחד לא רוצה להרים יד או לכפור בערך של הסדרת ההימורים בחברה מתוקנת, אני חושב שזה דבר חשוב, כי אי אפשר בלי זה, כי אם לא יהיה חוקי יהיה בלתי חוקי, אנחנו יודעים שעם החוקי יש בלתי חוקי.
יעקב מרגי: אנחנו חוששים למי שנמצא על הגדר, לפני שהוא נופל להימורים כפייתיים.
יעקב מרגי: בדרך כלל אלה אותם אנשים עם פת הלחם האחרונה שלהם, עם האגורה האחרונה.
יעקב מרגי: לכן הדיון הזה חוזר בתדירות יותר גבוהה, כי אני חושב שלא מיצינו בדיון הקודם את סוגיית ההימורים הבלתי חוקיים, ובצדק ארגוני המועצה וגם הטוטו והפיס וכל מי שנכח הרגיש שנעשה כאילו עוול, כאילו הטענה באה דווקא כלפי אלה שמוסדרים בחוק.
יעקב מרגי: אז הנה, אנחנו באים להשלים את החסר ואנחנו רוצים לשמוע.
יעקב מרגי: אני רואה את משטרת ישראל, משרד האוצר נמצא?
<אלון מורגנשטיין: נמצא, נציג חשב כללי.
יעקב מרגי: אז אנחנו נפתח את הדיון דווקא עם המועצה להסדר הימורים בספורט, שיאמרו לנו איך הם מתמודדים עם הסוגיה של הימורים בלתי חוקיים ואם יש להם הצעות לפתרון או הצעות ליישום על ידי מאן דהו בזרועות השלטון.
יעקב מרגי: בבקשה, המועצה להסדר ההימורים בספורט.
יעקב מרגי: אין בעיה, השלישי יכריע ביניהם, אם השניים לא רוצים לדבר יש לי מי שידבר.
יעקב מרגי: בדרך כלל פה בוועדה מתלוננים שלא נותנים להם לדבר.
<יאיר שילה: אדוני שואל רק בהקשר של ההתמודדות עם ההימורים הבלתי חוקיים?
יעקב מרגי: כרגע כן.
<יאיר שילה: ברמת העיקרון גם למועצה להסדר ההימורים בספורט וגם למפעל הפיס כשלעצמם אין אמצעים ויכולות להתמודד עם ההימורים הבלתי חוקיים.
<יאיר שילה: היו מקרים שגם מפעל הפיס בנפרד וגם הטוטו בנפרד ניסו לפנות לבית משפט נגד הימורים לא חוקיים.
יעקב מרגי: רגע, לפני כן, מאחר שלא עובר לי ליד האוזן, כשטוטו ופיס אומרים שאין להם אמצעים, תסביר לאיזה אמצעים כבודו מתכוון.
<יאיר שילה: היו שני מקרים שבכל אחד בנפרד מפעל הפיס תבע גוף שנקרא לוטונט של הימורים לא חוקיים והמועצה להסדר הימורים בספורט, הטוטו, תבעה גוף שקרא לעצמו טוטו זהב.
<יאיר שילה: ניסינו במסלול האזרחי גם להוציא צווי מניעה וגם לקחת לאנשים האלה את הכסף.
<יאיר שילה: בית המשפט העליון, בשני פסקי דין בנושא הזה קבע שבעצם אין לנו סמכות ואין לנו יכולת אכיפה בנושא הזה.
<יאיר שילה: אז מי שרוצה לתת לנו כלים אזרחיים, אני מדבר על כלים - - -
<יאיר שילה: זה היה לפני שנים.
יעקב מרגי: מה זה שנים?
<יאיר שילה: ב-2005 כמדומני, אני לא רוצה - - -
יעקב מרגי: ומאז נעשה ניסיון להביא את הממשלה בחקיקה ממשלתית ואת הכנסת בחקיקה פרטית, היו ניסיונות?
יעקב מרגי: או שבלעתם את זה ו - - -
<מירב ברנדפלד: לאחרונה יצא מסמך - - -
יעקב מרגי: אני אתן לך את רשות הדיבור ותוכלי לסייע בידו.
<יאיר שילה: אני לא יודע על יוזמות שהגיעו לכלל הצעת חוק ספציפית בנושא הזה.
יעקב מרגי: אם לא עשיתם אז אין.
<יאיר שילה: אנחנו היינו מעורבים בהצעות חוק ועכשיו אני מדבר על המישור השני של הדברים.
<יאיר שילה: הנושא הזה כן עלה כמה פעמים גם סביב השולחן פה, זאת אומרת השולחנות פה בכנסת, וזה ביחס לאמצעי האכיפה של המשטרה.
<יאיר שילה: אחת מנקודות התורפה קשורה כמובן להימורים באינטרנט.
<יאיר שילה: אני ניסחתי הצעת חוק בזמנו שתאפשר למשטרה, כמו שהיא מוסמכת לסגור מקום פיזי שיש בו הימורים, שהיא תהיה מוסמכת להוציא צו סגירה לשרתי האינטרנט, למפעילות האינטרנט, כדי למנוע את ההימורים האלה.
<יאיר שילה: בזמנו החוק לא קודם כי משרד המשפטים היה בדעה שיש סמכות כזו בלאו הכי למשטרה לפי החוק הנוכחי, כך הם פירשו את החוק.