GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורי מכלוף: אני חושב ואני אגיד פה את מה שמשטרת ישראל בעצם עושה כבר לאורך שנים.
<אורי מכלוף: כל נושא הטיפול בכלל בבני נוער הוא חשוב לנו, כל נושא המניעה.
<אורי מכלוף: אנחנו יודעים להגיד שכשאתה משקיע במניעה אתה פותר הרבה בעיות בדרך, את החקירה, את המשפט.
<אורי מכלוף: אתה חוסך הרבה מאד משאבים.
<אורי מכלוף: הנושא של העבירות ברשת הוא לא חדש.
<אורי מכלוף: אין לי ספק שפה מה שאני אומר, אולי זה ידליק פה מישהו, אבל מדינת ישראל, משטרת ישראל נכנסה לעניין הזה לא מזמן.
<אורי מכלוף: אנחנו מדברים על חמש שנים - הקימו את יחידת הסייבר הארצית, שמונה - - -
יעקב מרגי: בשנת 2003 נבחרתי לכנסת.
יעקב מרגי: בקדנציה הראשונה, באחת הוועדות, משטרת ישראל הקימה יחידה בתחום המחשב ועדיין לא קראו לזה סייבר.
יעקב מרגי: אז התמודדנו עם הכמות של השוטרים שהייתה שם, שהייתה בדיחה.
יעקב מרגי: והיום אתה יכול לתת לנו, קצת כדי לתת תחושה, גם לאזרחים – הדיון משודר, כמה כוח אדם יש שזה כבר מעל עשור.
<אורי מכלוף: אז אני אגיד, אנחנו בדיליי.
<אורי מכלוף: אני לא בא עכשיו לחנך - - -
יעקב מרגי: התחלנו בהתחלה עם בן אדם אחד, לאחר מכן עשרה אנשים ועכשיו כמה זה?
<אורי מכלוף: אז אני אומר, אנחנו בדיליי.
<אורי מכלוף: אני לא מחפש את האשמים, אבל משטרת ישראל הרימה את הכפפה לפני 5 שנים עם משאבים שהיא קיבלה ממשלת ישראל בזמנו.
<אורי מכלוף: אנחנו היום מונים ביחידת הסייבר כ-109 עובדי סייבר מוכשרים, ביחד איתם עובדים במחוזות – תלוי בגודל המחוז – בין 5 ל-10 חוקרי סייבר שעוברים את כל ההכשרה, אנשי מקצוע מעולים שאני יכול להצביע על אירועים, פרשיות מהשורה הראשונה, גם פרשיות ביטחוניות, שלא מוסדות וארגונים אחרים שאתם מכירים טיפלו, אלא יחידת הסייבר הארצית וזה נזקף לזכות העבודה הרצינית שנעשתה בעבודת המטה.
<אורי מכלוף: יש עבודת מטה נוספת, שאין ספק שלאורך הזמן - אני מקווה שזה יהיה הקרוב – יחידת הסייבר תלך ותגדל.
<אורי מכלוף: בעולם הפיזי יש עבירות, אנחנו מדברים על קרוב ל-350,000 עבירות.
<אורי מכלוף: בעולם הווירטואלי, ואני לא אומר את זה כי אני מנחש, יש פי כמה וכמה יותר עבירות.
<אורי מכלוף: אנחנו לא יודעים לטפל בכל העבירות האלה ביחד עם כמות כזאת של כוח אדם, אבל במה שיש אנחנו עושים סדרי עדיפויות ואנחנו מטפלים.
<אורי מכלוף: לא כל עבירה שכולם חושבים שהיא עבירה, הסתה לצורך העניין, או עבירת אלימות כזו או אחרת, היא בעצם אלימות פלילית שעוברת את הרף הפלילי ומשטרת ישראל אמורה לטפל בה, בעניין הזה.
<אורי מכלוף: העבירות שאנחנו מדברים לגבי קטינים, כי פה אני רואה שמשרד החינוך ומשרד הרווחה וכל מי שמתעסק פה בטיפול בבני נוער, מדברים על עבירות של קטינים ברשת, אז יש עבירות ורוב העבירות שמבצעים קטינים ברשת הן עבירות שלא עוברות את הרף הפלילי.
<אורי מכלוף: מה שאני יכול להגיד שבדרך כלל העבירות שאנחנו מטפלים עם קטינים הן עבירות סמים, כי היום מה לעשות – פעם קטין היה הולך לפיצוציה, קונה סמי פיצוציות.
<אורי מכלוף: היום הוא נכנס לרשת, בלחיצת כפתור שליח מגיע אליו, מביא אליו את החבילה וככה מתבצע היום הסחר בסמים ברשת.
<אורי מכלוף: רוב העבירות שאנחנו מכירים בעולם הפיזי, מתבצעות בעולם הווירטואלי בצורה יותר סמויה מהעין.
<אורי מכלוף: העבירות שהקטינים מעורבים בהן, כמו שאמרתי, זה עבירות סמים, שזה עבירות פליליות, עבירות הבולינג, שלא עוברות את הסף הפלילי ובדרך כלל אנחנו גם מטפלים בנוער ברשת, וזה בדרך כלל גם בקורבנות, הרבה מאד קורבנות שנחשפים, פדופיליה וכאלה.
<אורי מכלוף: אני יכול להגיד שנפתחו בשנה האחרונה לא מעט תיקים של אונס דרך הרשת.
<אורי מכלוף: מי שלא יודע, גם כשאתה גולש ברשת, אתה מבצע אונס.
<אורי מכלוף: לא חייב להיפגש עם הקורבן כדי לאנוס אותו.
<אורי מכלוף: אתה מבצע אונס דרך הרשת.
<אורי מכלוף: וזה דברים שאנחנו מתעסקים בדברים היותר חמורים והיותר קשים ועם זה אנחנו מתעסקים.
<אורי מכלוף: משטרת ישראל נותנת את הקשר, אני אומר ברמה המודיעינית - ברמה החקירתית והמקצועית – אחת לאחת.
<אורי מכלוף: וכדי להשיג את התוצאה שאנחנו מדברים עליה היום, כדי להפחית את האלימות ברשת, אין ספק שגופי האכיפה השונים, כולל משרד החינוך, משרד הרווחה, צריכים לעשות שילוב ידיים כדי להשיג את התוצאה.
<אורי מכלוף: בלי זה, אנחנו במקום אחר.
<אורי מכלוף: דבר נוסף שאני אזכיר פה, לפני כשנה המפכ"ל דנינו הקים צוות שנקרא קציני מניעה ברמת המחוזות.
<אורי מכלוף: שבעה תקנים לכל מחוז, קצין מניעה מחוזי שהוא ת"פ של חטיבת החקירות וכל תפקידו זה לרכז פעילות מניעתית מול כל הגורמים שציינתי קודם, כדי להגיע לבתי הספר.
<אורי מכלוף: ופה נאמר, וזה נכון, צריך להגיע.
<אורי מכלוף: ילדים עושים עבירות והם לא מודעים לזה שמה שהם עושים זו עבירה וברגע שאתה יושב בכיתה – ונתתי לא מעט הרצאות בחיים, כי הייתי גם חוקר נוער בעברי, אתה יושב, מדבר עם ילדים ומספר להם מה המשמעות של מה שהם עושים, של התגובות שלהם.
<אורי מכלוף: הם מבינים שזו עבירה פלילית.
<אורי מכלוף: כשהם מבינים שזה מה שמשליך על העתיד שלהם, הם פשוט מאד נרתעים.
<אורי מכלוף: אתה יוצא החוצה, אתה רואה את כל הילדים באים אליך ומספרים לך על עבירות של ילדים אחרים שקורים בבית או בשכונה, וכך פעילות הנוער ברחבי הארץ, בתחנות המשטרה מתבצעות.
<אורי מכלוף: אנחנו מבצעים בתכנית סדורה פעילות של הדרכות, בתיאום עם בתי הספר ועם משרד החינוך.
<אורי מכלוף: אנחנו מחוברים אחד לאחד ואני אומר שהקשר הזה ימשיך להתחזק ויתחזק.
<אורי מכלוף: ביחד עם עבודה משותפת אנחנו כן נוכל למנוע את עבירות האלימות ברשת וזה חשוב.
נורית קורן: קודם כל אני רוצה להודות לכוחות הביטחון על כל הדברים שהם עושים במשך השבועיים האלה.
נורית קורן: לצערי אנחנו גם הבוקר חווים את זה וגם עכשיו.
נורית קורן: קשה לי מאד לדבר עכשיו על ההסתה הזאת, שבעצם אנחנו רואים שמה שקורה ברשת מניע את כל הצעירים שהולכים ודוקרים ואנחנו צריכים לשים לב לדברים האלה.
נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שבעצם את החוויה שלי בקטע הזה של השיח האלים והבריוני במרחב הווירטואלי, חוויתי באופן אישי כבר לפני כמה שנים.
נורית קורן: אני חייבת לספר על החוויה, כי מדובר בקוריוז, כדי שתראו עד כמה גם מבוגרים וגם צעירים יכולים לחטוא בזה.
נורית קורן: בזמנו זה היה לא דרך הפלאפון, הייתה רשת שהילדים היו מתקשרים ומדברים ביניהם ואחת הבנות כתבה לבת שלי איזה שהוא פוסט ואמרה לה - - -
יעקב מרגי: בסקיייפ.
נורית קורן: אני פשוט מבולבלת מהחדשות עכשיו.
נורית קורן: זה מכעיס אותי.
יעקב מרגי: כל פעם אנחנו מתקדמים.
יעקב מרגי: אתם זוכרים שהייתה את המחלה הזאת של הסקייפ?
יעקב מרגי: היום מי נוגע בו?
נורית קורן: בסדר, היום הולכים עם זה.
נורית קורן: היא כתבה לה איזה שהוא דבר והבת שלי התייחסה לזה וכתבה לה תגובה.
נורית קורן: היא כתבה לה שאימא שלה תבוא לבית הספר ותעשה לבת שלי בושות בבית הספר.
נורית קורן: הבת שלי אמרה לי – אני לא מפחדת מאימא שלך ואני לא מפחדת מהמורה, אני לא מפחדת מאף אחד.
נורית קורן: באיזה שהוא שלב הבת שלי התכתבה עם עוד ילדים והבינה שאותה ילדה לא נמצאת בבית שלה, והיא רואה שמהבית שלה היא מקבלת את ההודעות.
נורית קורן: ואז היא כתבה לחברה – מי נמצא אצלך היום?
נורית קורן: מי מתארח אצלך, והיא נקטה בשם של הילדה.
נורית קורן: ואז הבנו שמישהו אחר מהבית כותב לבת שלי דברים.
נורית קורן: הוא כתב לבת שלי דברים כאלה – את מדברת לא יפה.
נורית קורן: אני חייבת לציין שאני באה מבית דתי-מסורתי, אני מסורתית, הילדים שלי חלקם למדו בבתי ספר לא דתיים ודווקא הבת האחרונה, החלטתי שהיא תלמד בבית ספר דתי.
נורית קורן: זה היה בית ספר דתי ששילב גם אנשים מסורתיים.
נורית קורן: מדובר באימא דתייה עם כיסוי ראש והתברר שהיא זו שישבה וכתבה.
נורית קורן: היא כתבה לבת שלי מילות נאצה ומילות גסות בצורה נוראית והבת שלי השיבה לה.
נורית קורן: פשוט השיבה לה.
נורית קורן: איך שנכנסתי הביתה, הבת שלי רועדת כולה, אומרת לי אימא, את חייבת לראות, בואי תראי מה קרה.
נורית קורן: אז קודם כל כעסתי שהיא ענתה לה בצורה מאד בוטה ואז ישר צלצלתי למורה ואמרתי לה תשמעי, נכון שזה אחר הצהריים, נכון שזה לא במסגרת בית הספר, אבל אלה הדברים.
נורית קורן: אז היא ענתה – כן, פנו אלי.
נורית קורן: שאלתי איך פנו אליך?
נורית קורן: כבר הספיקו לפנות אליך?
נורית קורן: השיבה לי המורה כן, שהבת שלך מדברת מילים לא יפות, שאינן יאות לבית ספר דתי וכך וכך.
נורית קורן: אמרתי זה בסדר, תמיד הבת שלי אשמה, זה בסדר, אין לי שום בעיה.
נורית קורן: הגעתי לבית הספר על הבוקר.
נורית קורן: בעצם לא הגעתי לבית הספר, הלכתי למורה הביתה ואמרתי לה שאני חייבת להראות לה.
נורית קורן: הדפסתי את הכל, אמרתי לה הנה הדברים.
נורית קורן: אנחנו יודעים א', אנחנו יודעים ב'.
נורית קורן: אמרתי לה שמאד קל להאמין לזאת שיש לה כיסוי ראש ולי אין וזו בעיה.
נורית קורן: המורה לא ידעה מה לעשות.
נורית קורן: היא הגיעה לבית הספר והחליטה שהיא כן תטפל בזה.
נורית קורן: מה שקרה באותו בוקר, שהבת שאימא שלה הייתה מאד מאד בסדר, התפרעה בבית הספר וקראה למורה במילים שהאימא שלה השתמשה בהם.
נורית קורן: הרחיקו את הילדה השנייה.
נורית קורן: ואמרתי, לפעמים אתה לא מבין, אבל הצדק נעשה.
נורית קורן: עכשיו, אני רואה את זה כמעשה מאד מאד חמור.
נורית קורן: אני אפילו שקלתי להגיש תלונה נגד האימא, אבל אחר כך אמרתי שכדי להרגיע את הרוחות נסגור את העניין, כולם קיבלו את מה שהיו צריכים לקבל.
נורית קורן: הבת שלי קיבלה חינוך שלא לעשות את זה והאימא הזאת קיבלה את שלה, כי הילדה שלה הושעתה בסוף מבית הספר.
נורית קורן: ומה שקורה היום, אני פשוט הולכת לכל מקרי ההתאבדויות של אריאל רוניס ז"ל, המנהל בלשכת האוכלוסין, שזה פשוט היה זוועה.
נורית קורן: אי אפשר לבוא ולהגיד על אנשים שדברים כל כך קשים.
נורית קורן: וגם דוד אל מזרחי, בן 15, שהתאבד בשל הצקות של החברים שלו.
נורית קורן: והחמור ביותר, מה שאנחנו רואים שקרה באלבני 40, שהסריטו וישר כל העולם ואשתו רואים את כל הדברים הנוראים.
נורית קורן: אני עוד לא שמעתי מישהו מאנשי המועדון שיצא ואמר, אלא להיפך, טענו לא ידענו.
נורית קורן: אני בטוחה שהעניין הזה עוד יידון.
נורית קורן: הייתי רוצה לדעת עד כמה הצוות החינוכי מתערב, גם אם זה בשעות אחר הצהריים ומה הסנקציות שמוטלות על התלמידים בבית הספר, כי זה ממש ממש חשוב.
נורית קורן: ועוד הצעה לאדוני יושב הראש, הם אמרו שיש גלישה בטוחה בפברואר.
נורית קורן: אולי גם אנחנו נציין את היום הזה בכנסת.
<קריאה: הוא מצוין כל שנה.
יעקב מרגי: אוקיי, זה בשיתוף.
יעקב מרגי: יש כאן נציגות של הורים שביקשו רשות דיבור.
יעקב מרגי: צביקה כספי, בבקשה.
<לירון פוריס: אני נציגה משפטית.
יעקב מרגי: אני יודע, אני מכיר אותך מהדיון אתמול.
יעקב מרגי: אבל את גם ותיקה בכנסת ויש נהלים.
<צביקה כספי: קודם כל בוקר טוב לכולם, שמי צביקה כספי, אני משמש כיושב ראש ועד הורים עירוני של העיר בת ים ונציג פורום ועדי הורים יישוביים.
<צביקה כספי: אני קודם כל שמח על היום המיוחד הזה, שאנחנו דנים בו יום יום שעה שעה.
<צביקה כספי: אני באופן אישי הגעתי קצת באיחור היום, אבל עסקנו בדיוק באותה בעיה כרגע בבת ים, ילדים בכיתות ג'-ד'.
<צביקה כספי: אני קצת התחברתי לדברים שחבר הכנסת ברושי הציג כאן ואני כן חושב, ואולי אני אומר משפט קצת גבוה מדי - - -
יעקב מרגי: תכנית לאומית.
יעקב מרגי: צריך תכניות לאומיות.
יעקב מרגי: אם נחכה לתכניות הלאומיות, נשאר רק עם הלאום בתעודת הזהות.
<צביקה כספי: לא, לא, לאו דווקא.
<צביקה כספי: אנחנו אלופים בלעשות תכניות על תכניות על תכניות, אבל אני אומר משפט שהוא קצת גבוה – משרד החינוך גם יתפלא – אני חושב שאנחנו יותר מדי מגזימים ומפילים על משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: אנחנו לא הפלנו עליו כלום.
<צביקה כספי: יותר מדי תפקידים.
<צביקה כספי: אם פעם מורה היה עסוק באמת בלחנך וללמד, אני לפחות התחנכתי ככה, בדרך שלמורה שלי היה גם אחר צהריים חופשי לקחת אותנו אליו הביתה ולהעשיר אותנו בספרים.
<צביקה כספי: היום המורה שלנו 24/7 והוא כבר לא יודע מה הוא צריך לעשות מחר.
<צביקה כספי: מיליון ואחד תפקידים.
<צביקה כספי: אני כן הייתי חושב שאולי באמת, ברגע שכולנו - - -
יעקב מרגי: תגיד לי, רק לזה אתה מתגעגע?
<צביקה כספי: לא.
<צביקה כספי: גם שלא יהיו טאבלטים, אבל זה נושא אחר.
<צביקה כספי: אבל אני כן חושב שכשכולם כאן יושבים, אולי באמת ליצור את הגוף הזה, את החיבור הזה בין משרד החינוך, שנמצא רוב שעות היום מול התלמידים, לבין משטרת ישראל שבאמת יש לה את הדרך.
<צביקה כספי: אני כן חושב שצריכה להיות אכיפה ואולי איזו שהיא חרב מעל הראש גם של ההורים, כי אחריות חייבת להיות של ההורים, קודם כל.
<צביקה כספי: אם הילדים מטיילים עם סמרטפונים, אם הילדים מטיילים עם כל מיני אביזרים אחרים שבהם הם נגישים, ההורה צריך לדעת שהוא מעורב במה שקורה עם הבן שלו, עם הילד שלו.
<צביקה כספי: לא להפיל את זה על כל מי שרק אפשר, רק לא הילד אשם.
<צביקה כספי: אני כן יודע שיש הדרכות, דבר מבורך שמשרד החינוך עושה.
<צביקה כספי: אנחנו עוקבים אחרי זה.
<צביקה כספי: לא תמיד זה הרבה, אבל אני כן חושב - - -
יעקב מרגי: יש קצת מכל דבר.
<צביקה כספי: כמו שאולי אמרת את זה יותר נכון קודם, אנחנו פשוט לא מספיקים במהירות להשיג את מה שכבר שם.
<צביקה כספי: היום עסקנו בתלמידי כיתות ג' למשל, שהגיעו לתכנים מאד מאד קשים.
<צביקה כספי: זה עבר והשפיל שתי תלמידות אחרות.
<צביקה כספי: סיפור לא נעים, לא פשוט ואני באמת רואה ואומר את זה בקול – אנחנו רואים שהגילאים יורדים, שזה דבר שיותר מדאיג אותי.
<צביקה כספי: אם פעם היינו מתעסקים עם כיתות א', ו', זה ירד לכיתות ד'.
<צביקה כספי: מנהל תקשוב וכל המערכת של משרד החינוך עמדה על הרגליים האחוריות.
<צביקה כספי: פתאום אנחנו מתמודדים עם ילדים בכיתות ב' ו-ג'.
<צביקה כספי: זה משהו שהוא הזוי.
<צביקה כספי: אני כן חושב ורוצה לבקש באמת מכולם, אולי באמת להרים קול.
<צביקה כספי: חברי הכנסת כאן באמת התגייסו בצורה מדהימה.
<צביקה כספי: בואו תיצרו גוף כזה, תכניסו לו תוכן, שכולם בעצם, בלי יותר מדי מילים גבוהות, סיסמאות, כל מיני ספינים.
<צביקה כספי: לכם יש 101, בואו נתחיל ב-7.
<צביקה כספי: אני מוכן להתנדב.
<צביקה כספי: נתחיל בשבעה אנשים, שולחן עגול, כדי שבאמת הדברים יתקדמו ומהר.
<צביקה כספי: לא בתוך כל הפרוצדורות.
נורית קורן: להתקדם כן, אבל אני לא חושבת שאנחנו יכולים לעשות - - -
יעקב מרגי: נורית, הוא הציע.
<צביקה כספי: ודבר אחרון שאני רוצה לנגוע בו בקטנה, זה לבקש דבר אחד שאין במדינת ישראל.
<צביקה כספי: דבר אחד ואיתו אני נלחם כל הזמן.
<צביקה כספי: אכיפה.
<צביקה כספי: א כ י פ ה.
<צביקה כספי: אין אכיפה.
<צביקה כספי: אתה יכול לספר מה שאתה רוצה, משרד החינוך - - -
נורית קורן: לא, לא, אי אפשר להגיד את זה.
<צביקה כספי: רבותי, אני באמת אומר את זה.
<צביקה כספי: אני לא חלילה נגד משטרת ישראל או גוף אחר.
<צביקה כספי: בדיוק ההיפך.
<צביקה כספי: אני רוצה לתת כלים למישהו שזה לא יגיע לתיק פלילי, אלא שלפני אנחנו - - -
יעקב מרגי: בוא אני אענה לך.
יעקב מרגי: אני אסייע בידיך.
יעקב מרגי: אמרת בחכמה ובזמן.
יעקב מרגי: אלף אנחנו לא זורקים על משרד החינוך.
יעקב מרגי: למשרד החינוך יש תפקיד, תפקיד חשוב, משמעותי, בחיי החברה שלנו, בחיי המדינה ולא לחינם זה המשרד השני בגודלו מבחינה תקציבית, ויש לנו את המשאב, הן של התלמידים, הן של ההורים, הן של המורים.
יעקב מרגי: אתה איחרת ולא שמעת אותי קודם.
יעקב מרגי: אכיפה זה אחרי שאנחנו מיצינו את הכל וישנה בעיה.
יעקב מרגי: שוב, לא הכל אכיפה.
יעקב מרגי: לא הכל זה עבירה.
יעקב מרגי: מה שנראה אצלנו שומו שמיים, בהגדרה המשפטית זה לא בעיה.
יעקב מרגי: אז לכן צריך שילוב של כל המערכות, אין ספק.
יעקב מרגי: אנחנו כהורים, ואני אומר את זה דווקא אחריך, אנחנו קוראים לעשות צדק גם עם האחרים וגם עם עצמנו.
יעקב מרגי: אנחנו גם קרואים בקטע הזה, עד איפה נחטט, עד איפה אני סומך על הבן שלי, עד איפה תפקיד הבלש, תפקיד ההורה האחראי – איפה זה נגמר והכל מתערבב לנו.
יעקב מרגי: גם אם אני רוצה להיות האבא הבלש, כשהוא שם לך קוד – מה תעשה?
<צביקה כספי: אני לא רוצה.
יעקב מרגי: אז בוא אני אגיד לך.
יעקב מרגי: בזמן שאני יושב פה יום ולילה, ואתמול יצאנו מהכנסת בשעה 23:30, הלכתי לדרום, חזרתי הבוקר, אז בשעות שיש לו – הוא כבר השתכלל ממה שאני יודע.
יעקב מרגי: אני אפילו לא חושב להגיע לרמות שלו.
יעקב מרגי: תאמינו לי, אם תיקחו את הנערים ליחידות הסייבר, תביאו תועלת.
יעקב מרגי: אני הייתי עושה שירות אזרחי של תנועות הנוער בשעות הפנאי שלהם.
יעקב מרגי: בתחום הזה הם אלופים.
יעקב מרגי: הכל מתערבב לנו.
יעקב מרגי: אנחנו לעתים, גם בינינו, גם עושים ככה.
יעקב מרגי: הכל ביחד, אני אומר וגם לנו, אנחנו צריכים כהורים, לעשות גם איזה סיעור מוחות.
יעקב מרגי: זו לא בושה.
יעקב מרגי: לא בושה גם לדבר על זה.
יעקב מרגי: לא בושה גם להתייעץ, כי בהרבה מקרים אנחנו חסרי אונים ומשתמשים בכלי הזה.
יעקב מרגי: עד איפה אני מכיר את הבן שלי וסומך עליו.
יעקב מרגי: ושם, כגודל ההכרה, כגודל מה שאני סומך, אני גם מאפשר.
יעקב מרגי: כשאני לא סומך, אז אני חרד.
יעקב מרגי: לפעמים אתה נשאר עם החרדה כי אין לך כלים, ואתה סומך הרבה ואנחנו כהורים גם סומכים הרבה על הנס.
יעקב מרגי: וכולנו חרדים, לא יודעים עם מי הוא מדבר ולא רוצים לשאול, כי זה לא נעים לחפור.
יעקב מרגי: אתם מכירים את זה.
יעקב מרגי: אתה חופר.
יעקב מרגי: אתה קודח.
יעקב מרגי: כל אחד והסגנון שלו.
יעקב מרגי: אז בואו נהיה אמיתיים.
יעקב מרגי: לכן הדיונים האלה הם חשובים כשלעצמם.
יעקב מרגי: יש הכל מכל.
יעקב מרגי: יש אכיפה.
יעקב מרגי: יש הסברה.
יעקב מרגי: יש הטעמה.
יעקב מרגי: יש נכונות של בני הנוער, אבל שוב, זה קצת מכל דבר ואנחנו במסגרת הימים האלה נשים את הדברים בפרופורציות.
יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי, הגדרת יעד.
יעקב מרגי: אנחנו לא ישבנו פה בקבינט כדי להגדיר יעדים ולצאת למלחמה, אבל אין ספק שזו הגברת המודעות וביום כזה אנחנו רוצים לקחת איתנו בסוף, בדברי הסיכום, מסקנות שונות, טובות, שמהן נצא לפעילות.
יעקב מרגי: משרד החינוך, איך אומרים - אין מזרזין אלא למזורזין.
יעקב מרגי: למרות מה שאתם עושים, יכול להיות שמה שנשמע פה עוד יוסיף.
יעקב מרגי: משטרת ישראל, מועצת התלמידים, ההורים.
יעקב מרגי: לפני שאתן את רשות הדיבור לחבר הכנסת דב חנין, אני אבקש מעמותת אשנב, אשר פעילה בתחום הזה, לומר את דברה.
<יהונתן קלינגר: בוקר טוב.
<יהונתן קלינגר: תודה רבה.
<יהונתן קלינגר: שמי יהונתן קלינגר, אני עורך דין וחבר הנהלה בעמותת אשנב.
<יהונתן קלינגר: אני מלווה את עמותת אשנב כבר כ-8 שנים.
<יהונתן קלינגר: העמותה קיימת 15 שנים.
<יהונתן קלינגר: אנחנו עובדים בשיתוף גם עם משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: מה ראשי התיבות של אשנב?
<יהונתן קלינגר: אשנב היא עמותה שפועלת לקידום המודעות גם לסכנות וגם ליתרונות ברשת.
<יהונתן קלינגר: אנחנו עובדים גם עם משרד החינוך על הדרכות של תלמידים ביחד עם מתנדבים וחיילים מתנדבים שמסייעים לנו, וגם הדרכות של הורים, שאנחנו מעבירים כחברי הנהלה ומתנדבים נוספים.
<יהונתן קלינגר: המטרה שלנו היא כמה שיותר להגביר שיח פתוח ונכון בין הורים וילדים, פחות כפייה.
<יהונתן קלינגר: אנחנו לא מאלה שמעודדים הורים להתקין תוכנות ריגול על הטלפונים של הילדים שלהם.
<יהונתן קלינגר: יש אנשים אחרים שכן.
<יהונתן קלינגר: אני רוצה להעלות ארבע נקודות, בנוסף לנייר העמדה שקיבלתם לוועדה שמציע את הפתרון שלנו בסופו של דבר לצמצום, כי אי אפשר למגר.
<יהונתן קלינגר: אין מה לעשות.
יעקב מרגי: אמרנו.
<יהונתן קלינגר: אני רוצה להתחיל בחזון ובאידיאל.
<יהונתן קלינגר: כשאני הייתי בבית ספר יסודי בין כיתה ד' ל-ה', לפני שאתה הולך לעשות את משמרות הזה"ב - - -
יעקב מרגי: מר קלינגר, אין לך הרבה זמן.
<יהונתן קלינגר: אין לי הרבה זמן, אני יודע, אל תדאג.
יעקב מרגי: אשנב.
יעקב מרגי: תתמקד בעיקר.
<יהונתן קלינגר: אנחנו מציעים שני דברים.
<יהונתן קלינגר: תכנית כמו תכנית לימודי בטיחות בדרכים.
<יהונתן קלינגר: תכנית שהיא מתמשכת של לימודי הסכנות באינטרנט, קודם כל.
<יהונתן קלינגר: שנית, טיפול בבעיה שלבית הספר אין את הסמכות המשפטית לאכוף סכסוכים בין תלמידים, שמתרחשים מחוץ לבית הספר וסכסוכים בין תלמידים למורים, שמגיעים לבתי המשפט ולתיקים פליליים והם מגיעים לשם רק כי לבית הספר אין את היכולת לאכוף את הסכסוכים האלה ברמה המשפטית כיום.
<יהונתן קלינגר: אנחנו מציעים מערכת וכתבנו גם בנייר העמדה, שתאפשר שיתוף של הורים, תלמידים, אנשי חינוך ואנשים אחרים, כדי לטפל בביטויים הפוגעניים, כדי שמי שמסיר את הביטויים הפוגעניים לא יהיו פייסבוק, גוגל וחבריהם בגלל הרבה פעמים אינטרסים מסחריים או לא מסחריים של להסיר או לא להסיר, אלא שמי שיעזור לקבוע מה ראוי להיות ומה לא ראוי להיות, יהיה הקהילה עצמה.
<יהונתן קלינגר: אלה ההצעות הפרקטיות שלנו.
<יהונתן קלינגר: אני מציע שתעברו גם על נייר העמדה שהוגש לוועדה.
מירב בן ארי: אני רוצה לשאול שאלה את יהונתן.
מירב בן ארי: גילוי הולם, למדנו יחד בבין תחומי.
מירב בן ארי: איך עובד הקשר בינך לבין משרד החינוך?
<יהונתן קלינגר: משרד החינוך מסייע בזה שהוא מעמיד בתי ספר שמעוניינים לקבל את ההדרכות שלנו ואנחנו מדריכים עשרות אלפי תלמידים בשנה.
מירב בן ארי: אז יש שיתוף פעולה ביניכם?
<יהונתן קלינגר: כן, כן.
יעקב מרגי: אנחנו נשלים את הסקירה של משרד החינוך.
דב חנין: תודה רבה לך, אדוני יושב הראש.
דב חנין: תודה על הדיון החשוב הזה.
דב חנין: בימים הקשים שבהם אנחנו נמצאים, אני חושב שדי ברור למה הנושא הזה הוא נושא בוער, חם וחשוב לטיפול ולעיסוק.
דב חנין: צריך להבין שהבעיה שאנחנו מתמודדים איתה היא בעיה יותר עמוקה ויותר יסודית ממה שלפעמים נראה.
דב חנין: אנחנו נמצאים בחברה חולה, חברה פצועה וחולה, עם הרבה מאד כוחנות שמסתובבת באוויר, הרבה מאד בריוניות, אלימות, גזענות, להט"בופוביה, שנאה בין קבוצות מכיוונים כאלה וכיוונים אחרים והמצב הזה מלמד בין היתר על משבר ערכי עמוק ביותר, שהחברה שלנו נמצאת.
דב חנין: משבר שההתמודדות איתו היא רב ממדית.
דב חנין: היא לא יכולה להתחיל ברשת והיא לא תסתיים ברשת.
דב חנין: הרשת היא חלק מהעניין, אבל היא בוודאי לא כל העניין.
דב חנין: הרשת היא לא הבעיה.
דב חנין: הרשת היא מראה שדרכה אנחנו רואים דברים שקורים במציאות שבה אנחנו חיים, אבל אין שום ספק שהרשת מייצרת איזו שהיא אינטנסיפיקציה של הבעיות, קודם כל כתוצאה מאותו מצב מאד משונה של גבול מאד מרוסק בין הפרטי לבין הציבורי.
דב חנין: בין אדם הרי בסך הכל יושב בבית שלו, מול המחשב האישי שלו והוא לא מרגיש שהוא בזירה ציבורית.
דב חנין: הוא כותב על המחשב שלו דברים.
דב חנין: זה שמיליוני אנשים אחר כך נחשפים לדבר הזה, זה לפעמים דבר שאנשים לא לגמרי מרגישים אותו.
דב חנין: זה כמו שאתה נוסע באוטובוס ואתה שומע לידך אנשים שמדברים בפלאפון האישי שלהם דברים מאד מאד אישיים, שלפעמים זה מאד מביך לשמוע, אבל הם לא מרגישים שהם נמצאים במרחב ציבורי, הם חושבים שהם נמצאים במרחב אישי, בינם לבין הפלאפון שלהם.
דב חנין: אז זו בעיה.
דב חנין: הרשת יוצאת אינטנסיפיקציה.
דב חנין: הרשת היא גם לא מקום של דיאלוג אמיתי, היא מקום של מונולוגים ומונולוגים קצרים, חותכים, נוקבים ופשוטים ככל הניתן ולכן היא מייצרת אינטנסיפיקציה של הבעיות הקיימות.
דב חנין: ההתמודדות בוודאי צריכה להתמודד עם הבעיות שקיימות ברשת, אבל שוב, לא רק עם מה שקורה ברשת.
דב חנין: אנחנו גם לא רוצים לייצר מצב שבו אנשים לא יכולים לבטא את עצמם או את עמדותיהם, אבל צריך ברשת ומחוץ לרשת למתוח קו מאד ברור, בין הבעת עמדה, תהיה ביקורתית ככל שתהיה.
דב חנין: תהיה לטעמי קיצונית ולטעמו של מישהו אחר קיצונית, זה בסדר, כל עוד זו עמדה.
דב חנין: כל עוד היא לא אלימה.
דב חנין: כל עוד היא לא מאיימת.
דב חנין: כל עוד היא לא קורית לפעולה של שבירת חוקים ונורמות מוסריות וערכיות של החברה והמערכה הזו היא מערכה מאד קשה.
דב חנין: אני יודע שנעשים דברים, אבל אני חייב לומר לכם, אני בטוח שמה שאני אומר כרגע לא מקובל על כל המשתתפים פה, יש לפעמים אכיפה, אבל האכיפה שנמצאת היא מאד מאד סלקטיבית ויש לי הרבה טענות למשטרה.
דב חנין: בדיוק השבוע קיבלתי מכתב תשובה לתלונה שהגשתי.
דב חנין: אני ממעט בהגשת תלונות למשטרה, בטח על ביטויי אלימים וכוחניים, אבל פעם אחת, במלחמה האחרונה - - -
יעקב מרגי: אני מתאר לעצמי שאתה לא מאלה שמותקפים הרבה ברשת.
נורית קורן: בכלל לא.
דב חנין: מותקף ברשת או לא מותקף ברשת, זוכה לביקורת או לא זוכה לביקורת, זה בסדר.
דב חנין: יש ביקורת ואני מקבל אותה ומנסה לענות לה.
דב חנין: במקרים מסוימים הדברים האלה עוברים כל גבול, אבל גם לא בכל מקרה שעובר כל גבול אני מתלונן במשטרה.
דב חנין: היה מקרה שעבר את כל הגבולות בצורה כל כך חריגה כשהגעתי תלונה במשטרה.
דב חנין: השבוע קיבלתי תשובה: התלונה שלך נבדקה, התיק נסגר מחמת חוסר אשמה.
דב חנין: זו כמובן אמירה - - -
יעקב מרגי: זו קביעה חד משמעית – חוסר אשמה.
דב חנין: כן, חוסר אשמה.
דב חנין: זו כמובן אמירה צינית ומקוממת במיוחד של המשטרה.
דב חנין: לא, לא, אל תענה לי.
דב חנין: אני גם לא רוצה - - -
<אורי מכלוף: שיהיה ברור, נושא ההסתות ברשת מאד מאד רגיש, ולכן מי שמקבל החלטה לפתוח בחקירה זה היועץ המשפטי לממשלה.
יעקב מרגי: תודה על ההבהרה.
דב חנין: תגלגל את זה על מי שאתה רוצה.
יעקב מרגי: סליחה, לא מפריעים לחבר כנסת.
<אורי מכלוף: אני לא מפיל את זה.
<אורי מכלוף: אני איתך, סליחה.
דב חנין: לא, אני לא רוצה לבוא בטענה אישית פה לאף אחד, הרי זה לא עניין אישי וגם הסיפור הוא לא התלונה שלי.
דב חנין: הסיפור הוא שלי יש תחושה שאם היה מדובר במקרה באיזה שהוא אזרח ערבי, שהיה עושה את אותם דברים, אומר את אותם דברים, הוא היה מזמן מפוטר מעבודתו, לדעתי הוא היה מאחורי סורג ובריח הרבה זמן.
דב חנין: אף אחד לא היה מנסה לטעון לרגע שדברים האלה אין אשמה.
דב חנין: יש איזו שהיא אכיפה מאד מאד סלקטיבית.
דב חנין: הטענה היא לא אליכם רק.
דב חנין: הטענה היא אל היועץ המשפטי לממשלה, הטענה היא לחסינות שיש לכל מיני ארגונים אלימים שפועלים ברשת, וכל מיני אנשים אלימים, אם זה צללים או לא צללים.
יעקב מרגי: חבר הכנסת דב חנין, זה נושא לוועדת הפנים ולוועדה להגנת הסביבה.
דב חנין: לא, זה נושא לכל הוועדות של הכנסת.
יעקב מרגי: או לוועדת חוקה, חוק ומשפט.
יעקב מרגי: זו ועדת חינוך, אין לנו הרבה זמן, המשאב מצומצם ויש לנו הרבה בקשות.
דב חנין: לכן אני רוצה לסיים ולומר, אני חושב שלפעמים יש מקרים שבהם צריך אכיפה ואכיפה צריכה להיעשות - בלי קשר לשאלה רשת או לא רשת – ורק כאשר מדובר בעבירה של הסתה, הסתה לרצח, הסתה לאלימות, הסתה לפגיעה באזרחים – אם זה אנשי ציבור או לא אנשי ציבור.
דב חנין: זו צריכה להיות תגובה כוחנית של המדינה שמתערבת כדי להגן על האזרחים שלה, אבל באופן רוחבי הבעיות הרחבות יותר הן באמת עניין של התמודדות ציבורית, חינוכית, משרד החינוך, קמפיינים, הסברה.
דב חנין: אנשים לא מבינים בדיוק מה הכוח של הדיבור הזה ברשת, ובמיוחד כשאני מדבר על משרד החינוך, אני מדבר על איזה שהוא סוג של סוציאליזציה.
דב חנין: אנשים צעירים, ילדים, נערים, גדלים למציאות שבה זה חלק מהעולם.
דב חנין: אפשר לחסל לגמרי בן אדם.
דב חנין: כל עוד זה ברשת, זה בסדר, כי זה בסך הכל וירטואלי, ביני לבין המחשב שלי.
יעקב מרגי: הסתדרות המורים.
<אורי מכלוף: אפשר רק מילה אחת, כי זה מפריע לי.
<אורי מכלוף: כי דיברנו פה ערבים ויהודים.
<אורי מכלוף: דווקא דוגמא מהשבוע האחרון באווירה הקשה שאנחנו חיים בה ביום יום, כרגע גם שני פיגועים קשים.
<אורי מכלוף: באווירה הזאת, כל מילה שאנחנו מבדילים בין יהודי לערבי עושה הרבה רע.
<אורי מכלוף: לדוגמא, חבר כנסת, ערבי, לפני שבוע, תלונה בסדר גודל, ואני לא מכיר את התלונה שהגיש חבר הכנסת דב חנין, אבל משהו בסדר גודל של התבטאויות.
<אורי מכלוף: הבחור נעצר, איתרנו את הכתובת, הגענו אליו, עצרנו אותו, מעצרו הוארך בשבעה ימים.
<אורי מכלוף: נכון לרגע זה הוא מטופל.
<אורי מכלוף: אנחנו עושים הפרדה - - -
יעקב מרגי: הסתדרות המורים, בקצרה.
<שרה ישראלי: שמי שרה ישראלי.
יעקב מרגי: רבותי, אנחנו לקראת סוף הדיון.
יעקב מרגי: כל הדוברים, ספרו לנו מה אתם עושים ולא מה קורה, כי מה קורה ברשות אנחנו יודעים וגם שמענו הרבה.
יעקב מרגי: כל אחד מה יכול לתרום לדיון הזה מבחינת תרומתו לארגון, תרומתו כיחיד.
<שרה ישראלי: אוקיי.
<שרה ישראלי: אני נציגת מנהלים בהסתדרות המורים, ניהלתי במשך 18 שנים בעיר תל אביב.
<שרה ישראלי: ראשית, אני רוצה לספר לכם שהסתדרות המורים חושבת כמו כולם שהנושא מאד חשוב.
<שרה ישראלי: בנובמבר יגיע קול קורא לבתי הספר, אנחנו מעניקים פרס בנושא העבודה ברשתות החברתיות, כי כמו שיהונתן אמר, זה לא רק החלק השלילי.