GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: מה לעשות, החינוך הטכנולוגי וכל הנושא הטכנולוגי, מה שלא קשור ללימודים האקדמיים פרופר, שמל"ג לא יפחד או יחשוב ש-, נמצא ביחידה מיוחדת במשרד הכלכלה.
יעקב מרגי: אני יודע, שנים רבות, מתוך אנשי מה"ט, שהגוף הזה לא מקבל את כל הרוח הגבית שהיה רוצה לקבל לעשות ולפעול לפי תפיסת עולם כדי להביא את המשק ואת החברה בישראל לאופטימום בצד של הלימודים להנדסה וטכנולוגיה.
יעקב מרגי: אני חייב להוסיף מספר מילים.
יעקב מרגי: סוגיית ההנדסאים טכנאים, אני יודע, אני בשכבת הגיל שאני מכיר את תרומתם של אותם בוגרים לתעשייה, להתפתחות, אפילו גם בית יוצר למהנדסים מוכשרים.
יעקב מרגי: בתחום הרפואה, אני עושה השוואה, כבר מתחילים לאט לאט לאט לפתוח ולקבל ללימודי רפואה את בוגרי תואר ראשון לביולוגיה, שזה דבר שהוכיח את הצלחתו ואת יעילותו.
יעקב מרגי: זה מיושם במדינות רבות ואנחנו עכשיו מתחילים, בשמרנות, אבל מתחילים.
יעקב מרגי: אני חושב שהנדסאים, לימודי הנדסה, בכלל כל סוג - - - רק שתדעו, כל סוגיית האקרדיטציה של הנדסאי באקדמיה עד היום לא קיבלה מקום של כבוד.
יעקב מרגי: אני יודע שיש תהליכים, אני שם את זה כמעט בכל ישיבה שלי מול המל"ג.
יעקב מרגי: אני מבין שגם אתם, הפורום של המכללות, עושה עבודה בנושא הזה, זו מטרת הדיון, לראות איך אנחנו מצעידים שוב את החינוך למדעים וטכנולוגיה קדימה.
יעקב מרגי: תאמינו לי, יש מספיק משפטנים ואני גם לא מזלזל במקצועות מדעי החברה והרוח, שגם שם אנחנו בשוקת שבורה בהשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: הכול נמדד אצלנו בסיכויים של שוק עבודה וגובה השכר שיהיה אחרי התואר ואנחנו מזניחים וכמדינה אנחנו צריכים לשבת על ההגה, לפעמים יש לנו מה לומר גם בהכוונה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת ברקו, את רוצה לפני כן קודם?
ענת ברקו: כן, אם אפשר.
יעקב מרגי: כן, חברת הכנסת, ד"ר ענת ברקו, היא תציג את עצמה, אבל יש לה הרבה מה לומר בתחום הזה.
ענת ברקו: תודה, אדוני היושב ראש.
ענת ברקו: אני חושבת שהצגת את הדברים באופן ממוקד ופתחת את הדיון.
ענת ברקו: אני רוצה לשתף אתכם, אני בוגרת אורט טכניקום בגבעתיים לפני הרבה מאוד שנים, למדתי במגמה להנדסת בניין, בגרות ריאלית, בית ספר שהוא היה קטלני מבחינת הלמידה, כל האחים שלי היו בבליך, למדתי פי מיליון יותר קשה מהם ויותר טוב מהם.
ענת ברקו: כמו שאתם רואים, אני דוקטור לקרימינולוגיה, זה לא הפך אותי, לא פגע בשום דבר בהתקדמות שלי לכל תחום שהוא.
ענת ברקו: יצאתי עם בגרות ריאלית, נכון, היה הרבה יותר קשה, הרבה יותר קשה, הלימודים היו הרבה יותר עמוסים, הרבה יותר שעות, אבל זה פתח לי אופקים נוספים ולא רק בתחום של מדעי החברה.
ענת ברקו: מה שעמד מולי, וזה בעצם הכיוון שההורים שלי התוו, יחד איתי, שבעצם אם את לא תרצי ללמוד הנדסה בטכניון, כפי שאת חשבת בגיל 14, את תלמדי משהו אחר.
ענת ברקו: ובאמת לאחר הצבא שיניתי כיוון.
ענת ברקו: זה לא משנה, ההשכלה הזו נתנה לי המון מבחינת יכולת הלמידה שלי, ההתמודדות שלי עם חומרים והכושר האנליטי שלי וזה דבר חשוב וכדאי להגיד אותו לכל אחד מהילדים שהולכים לבתי הספר הטכנולוגיים.
ענת ברקו: אבל מה קרה?
ענת ברקו: אם באותו זמן שאני למדתי היה את בסמת, היה את סינגלובסקי והיה את טכניקום והם היו בתי ספר אליטיסטיים.
ענת ברקו: אני זוכרת שבאתי מרמת גן ואמרו לי 'אולי תבואי ב-י', אחרי שתעוף חצי מהכיתה, כי את לא שייכת לאזור הרישום', היום בתי הספר הללו איבדו מזוהרם, הם כבר לא אטרקטיביים במובן הזה של רמת הלימוד שיש שם ועל זה צריך לעבוד, כי הלימודים הטכנולוגיים הם לימודים מאוד חשובים.
ענת ברקו: אני רוצה לחבר את זה גם לחוק שעבר לנו בקריאה טרומית בשבוע שעבר, חוק שאני יכול להגיד שאני באופן אישי מובילה אותו ואפילו התחלתי לעסוק בזה לפני שידעתי שאני אהיה חברת כנסת, שהוא מדבר על מקבילה אזרחית למקצוע צבאי.
ענת ברקו: קחו את העניין הזה, יש גם ועדה במשרד ראש הממשלה, מובלת על ידי קטריבס, יש גם נציגים של הוועדה כאן, אני בטוחה ששותפים לה, על האקרדיטציה של מקצועות אקדמיים.
ענת ברקו: אבל מה שצריך להגיד זה שגם הצבא היום מעניק חינוך טכנולוגי לצרכים שלו.
ענת ברקו: אנחנו לוקחים ומפרקים תפקידים צבאיים ולוקחים את הנישה הטכנולוגית הזו ויכולים לעשות אדפטציה לאזרחות בשילוב עם משרד הכלכלה ולתת הסמכות אזרחיות.
ענת ברקו: עושים, זה נכון, אבל החוק יחייב לעשות את זה במסות של אלפי מקצועות, אלפים והוא גם מתעדכן כל שנה.
ענת ברקו: החוק הזה הוא חוק נושם, הוא מתעדכן כל שנה במקצועות חדשים שנוספו בצבא.
ענת ברקו: לדעתי צריך לראות את כל הנושא של החינוך הטכנולוגי על איזה שהוא רצף, אם אפשר מתקופת התיכון ולהציג את זה לילדים, זה הקטע של רובוטיקה, מחשבים, תוכנה, ננו טכנולוגיה.
ענת ברקו: כל מיני דברים שהם כל כך אטרקטיביים היום גם לילדים, מבחינת רמה להציב באמת גם אופציות, לא להגיד 'הוא לא יהיה פחח'.
ענת ברקו: אם צריך, צריך שתהיה גם אופציה למקצועות כאלה, כי האלטרנטיבה היא חוסר תעסוקה וחוסר מקצוע או נשירה מבתי ספר.
ענת ברקו: שיהיה באמת מיקוד לפי יכולות, גם עם פתיחה של האופציות.
ענת ברקו: יש חינוך טכנולוגי, זה לא יחסום לשום דבר, ירצו ללכת להנדסה או ללימודים טכנולוגיים?
ענת ברקו: בסדר, לא? יכולות להיות גם אופציות אחרות.
ענת ברקו: בי"ת, להתחבר לנושא של הצבא.
ענת ברקו: החוק הזה פותח הרבה מאוד אפשרויות, אנחנו עובדים על הנושא הזה ואם יש מקצועות במשרד הכלכלה או אנשים שרוצים להתחבר לזה, אנחנו נשמח לעשות את זה.
ענת ברקו: תמר מרכזת את כל התחום הזה במשרד שלנו ואנחנו מחוברים חזק לצבא.
ענת ברקו: אני חושבת שזה יכול לפתוח אופציות אחרות של רצף גם תעסוקתי.
ענת ברקו: חיילים משתחררים, ייצאו עם מקצוע לשוק, במקום לנסוע להודו לשנה, יכול להיות שאם יהיה להם מקום עבודה הם יראו שגם המשק זועק לידיים עובדות בתחומים הטכנולוגיים וזה טוב למשק וטוב לאלה שמשרתים ואני חושבת שהאופציות האלה גם צריכות לעמוד לנגד עינינו.
ענת ברקו: אז אני באמת מודה לך על הדיון הזה שהוא חשוב בעיניי בצורה בלתי רגילה.
יעקב מרגי: אתה חייב להתחיל בלהציג את עצמך.
<שולי אייל: קוראם לי שולי אייל, אני מזה חצי שנה מנהל אגף בכיר להכשרה מקצועית, לאחר 30 שנות שירות בצה"ל בתפקידי כוח אדם - - -
ענת ברקו: כן, שמעתי עליך.
<שולי אייל: לי חשוב להתחיל דווקא מהנקודה הזאת, אחרי זה אני אתייחס לסוגיית המה"ט, נקודה שהעלתה חברת הכנסת ברקו.
<שולי אייל: החוק הזה הוא בסך הכול התפרצות לדלת פתוחה, יש תהליך שקורה מזה שנתיים בינינו לבין צה"ל, לתת אקרדיטציה למקצועות בצה"ל, אבל זה תהליך והוא יימשך, להערכתי, עוד שנתיים שלמות.
<שולי אייל: לא לוחצים על כפתור והופכים מכונאי רכב בצה"ל לאוטוטרוניקה באזרחות.
<שולי אייל: לא תמצאו שום רכב היום בצה"ל שמטופל בצה"ל, שיש לו מערכות מחשב ויש לו זה - - - הרכבים שמטופלים בצה"ל זה נון נונים, זה אבירים, זה לא מכונאות רכב.
<שולי אייל: אף אחד מהיושבים פה מהתעשייה לא ירצה שהאנשים שלנו ייצאו עם תעודות שאין להם תוקף אמיתי במוסדות.
ענת ברקו: אתם מסמיכים אותם, אתם משלימים להם את ההשכלה הזאת.
ענת ברקו: אף אחד לא דיבר על זה שתוציא אותם ישר, צריך אדפטציה.
<שולי אייל: יפה ולכן זה תהליך שאנחנו עושים אותו בשיתוף עם צה"ל וגם הקמתי מועצה פדגוגית לפני ארבעה חודשים - - -
יעקב מרגי: אני אגיד לך עוד משהו.
יעקב מרגי: אני חייב להצטרף לתוך זה, גם אני עם רקע טכנולוגי, רק טכנולוגי, אחר כך נכנסתי לתחום חשבונאות ומספרים.
יעקב מרגי: אז מה אני אומר לך?
יעקב מרגי: תקשיב, דווקא בגלל שהתחלת עם הקטע של צה"ל, אם אנחנו נמשיך עם תפיסת העולם שהצגת אותה בהתחלה עכשיו, שהמכונאי שמגויס בתור מכונאי לצה"ל יתעסק רק עם זחל"מים, אביר כבר משוכלל עליו, הוא לא יכול לגעת באביר, זחל"מים, או נון נונים, עם אותן מערכות חשמל או הנעה ישנות, אז גם מכונאים לצה"ל לא תמצא.
יעקב מרגי: לכן אני אומר לך, אני יודע שרוב המכוניות היקרות והמשוכללות והממוחשבות יוצאות לשוק, גם קודם היה, אבל תמיד יש לך את הליבה, את הטיפול הראשוני ומכונאי בצה"ל צריך לדעת ולא נורא אם בסדנאות של צה"ל או ביחש"מים, או הימ"חים, יהיו שם גם יחידות מחשב לבדיקה.
יעקב מרגי: אם אנחנו לוקחים את צה"ל כצבא העם אנחנו צריכים להתייחס גם לאותו מכונאי, כדי שתהיה לו מוטיבציה בשנת השירות השנייה או השלישית שלו להתחיל לימודי ערב או לימודים אחרים כדי לעשות משהו עם עצמו אחרי זה.
יעקב מרגי: אתה מבין לבד, תראה את מצבות כוח האדם במוסכים אתה תבין לבד מה קורה למקצוע הזה.
<שולי אייל: כבוד היושב ראש, אין לנו שום ויכוח, אנחנו מסכימים על אותם דברים.
<שולי אייל: בסך הכול אני רק אומר שזה תהליך שלוקח קצת זמן לעבור מקצוע מקצוע.
<שולי אייל: מעבר לזה אמרתי שהקמתי מועצה פדגוגית ששותפים בה נציגי מכללות, ההתאחדות, צה"ל, שמתקפות את כל תכניות הלימוד שלנו, להתאים אותן שגם השחקנים בצה"ל וגם השחקנים בתעשייה, כולם ישפיעו על תכניות הלימוד שיהיו הרבה יותר רלוונטיות ומותאמות לצרכי המשק.
<שולי אייל: אנחנו בתהליך ושותפים לו כל השחקנים ש - - -
יעקב מרגי: מי זה השחקנים?
יעקב מרגי: מי אלה השחקנים?
<שולי אייל: השחקנים הם נציגי המכללות, הם נציגי ההתאחדויות, יושבת פה טל לוטן מהתאחדות התעשיינים, שהיא גם שם, צה"ל ומוסדות נוספים.
ענת ברקו: מה שאתה עושה מול צה"ל, הלוא אתם לוקחים ומפרקים את המקצוע.
<שולי אייל: עם צה"ל אני עושה את הפעולה ש - - -
ענת ברקו: אז אתה עושה את זה בנפרד עם רח"ט תומכ"א?
<שולי אייל: כן, תומכ"א וללא שום קשר.
ענת ברקו: אז לכן זה צריך לקחת יותר מהר, שולי.
ענת ברקו: אתה בא מהצבא.
ענת ברקו: אני באמת חיה כאן בתחושה שתהליכים כאן לוקחים יותר מדי זמן.
<שולי אייל: גם אני.
יעקב מרגי: זה לא תחושה, זו ידיעה.
ענת ברקו: יושב הראש שלנו מתמקד בנושא והוא לא עוזב אותו ואני מאוד מעריכה אותך על זה, לכן תעשה את ההפרדה בין הקטע של מסלולי לימוד.
ענת ברקו: אתה היום יכול להתלבש על צה"ל, זה מכפיל כוח וזה אלפי מקצועות שאתה משחרר למשק.
ענת ברקו: אתה בוגר צה"ל, זאת אומרת שהעבודה שלך מול אכ"א היא זורמת, זו אותה שפה, אתה מתקתק את העבודה, מה שנקרא בשפה הצבאית.
ענת ברקו: אז אין שום סיבה להגיד שזה לוקח הרבה זמן, זה לא צריך לקחת הרבה זמן וזה לא צריך להיות קשור - - -
יעקב מרגי: אבל אני לא רוצה למקד את הדיון רק על הצעת החוק.
ענת ברקו: לא, אבל זה כאילו הכי קל.
יעקב מרגי: היא מבורכת ואני חושב שהיא מתבקשת, אני רוצה שתיקח את הקטע הזה במקרו, כל התפקיד שלכם, תן לי את תפיסת העבודה שלכם, את הראייה שלכם, אני הייתי רוצה - - -
<שולי אייל: שלי או של המשרד?
יעקב מרגי: לא, כשאני אומר לך, אתה לא בא לכאן בתור שולי, לא באתי לשאול אותך מה שולי חושב, זה אני יכול לעשות על כוס קפה, אני רוצה כמה"ט, אני חרד - - -
יעקב מרגי: עקבתי שנים אחדות על התהליכים שמה"ט במשרד הכלכלה עובר, עבר, אני מקווה שהוא הפסיק לעבור, אני רוצה שתתייחס בכלל לתפיסת העולם, תפיסת השירות שלכם, תן לי מבט גם על כמה חשיבות המדינה רואה במה"ט, כמה התקציב בשנים האחרונות, מי שיודע לומר, תקציב מה"ט, מגמה יורדת, מגמה עולה.
יעקב מרגי: כדי לפתוח את הדיון, לצלול לתוכו.
<שולי אייל: מהתרשמותי, ויש ויכוחים בתוך המשרד ולכן אני אגיד מהתרשמותי.
<שולי אייל: התקצוב של המכללות להנדסאים, בתחום הזה בעצם יש קונצנזוס במשרד, יש קונצנזוס מלמעלה עד למטה, הוא נמוך בכל פרופורציה, בכל השוואה לכל דבר.
<שולי אייל: אפשר להגיד כל הזמן, להשתמש בסיסמאות, להשוות אגסים לתפוחים וכאלה ואני אומר לא, אל תשווה את זה, תשווה י"ג-י"ד עם מכללות טכנולוגיות.
<שולי אייל: שניהם מייצרים את אותו מוצר בדיוק, שניהם מייצרים הנדסאי למדינת ישראל וגם אם אתה לוקח את הדבר הזה אתה תגלה פערים עצומים בבסיס התקצוב.
<שולי אייל: מה הסיבות ההיסטוריות?
<שולי אייל: קטונתי, שמעתי טענות לפה ושם, אבל בבסיס - - - לפני שנתיים היה את המשבר הידוע והמדובר ונחתם הסכם.
<שולי אייל: ההסכם אמור להביא תוספת משמעותית של תקציבים ובתנאי שהמכללות יעמדו באחוזי הדפלום.
<שולי אייל: החיסרון בהסכם הזה, שאם עד עכשיו לא קרה כלום, כלומר אחוזי הדפלום לא עלו בקצב הרצוי, אז בנקודת הזמן הזאת הם יכולים ליפול להיקף תקציב שהוא נמוך מערב המשבר.
<שולי אייל: כלומר אם תיקח היום את המכללות, היה והן לא עמדו - - -
יעקב מרגי: הצגת את זה גם בעברית נכונה.
<שולי אייל: זה מצב שיכול להביא כליה על מספר מכללות, להערכתי.
<שולי אייל: בהסכם נדרשנו גם לעשות התאמות פדגוגיות לטובת המכללות וללכת לקראתן.
<שולי אייל: נעשו מעט מאוד התאמות פדגוגיות, אני חושב שצריך לעשות כברת דרך דרמטית ומשמעותית הרבה יותר, אבל זה לא חונה בסמכותי, יש מועצת הנדסאים שאמורה להתכנס בחודש הבא ולקבל החלטה סביב העניין הזה.
<שולי אייל: אבל הגענו למצב שגם אם נקבל את ההחלטה מחר בבוקר וכולם יתיישרו לזה, התוצאות לא ייראו מיד והמכללות עכשיו במצב קריטי.
<שולי אייל: אני חושב שצריך ללכת לקראתן בלא מעט דברים, אני חושב שאפשר ללכת לקראתן, מבלי ל - - -
יעקב מרגי: הבעיה היא לא רק כספית, הבעיה הכספית, הגירעון הוא מובנה - - -
<שולי אייל: הבעיה היא לא רק כספית.
יעקב מרגי: שולי, משפט.
יעקב מרגי: תן לי תמריץ, אני שמוכן לעשות את שאיפת חיי בשלבים, תן לי תמריץ ללכת ללמוד היום הנדסאי.
יעקב מרגי: אין לי שום תמריץ.
יעקב מרגי: השאלה אם אתה כמוביל דומיננטי בקטע של אקרדיטציה בהשכלה הגבוהה יש לך מה לומר, אתה עושה, פועל?
<שולי אייל: יש עכשיו צוות של משרד ראש ממשלה, שרץ על נושא אקרדיטציה.
<שולי אייל: להגיד לך שאני צופה ש - - - תראה, החזון היה - - -
יעקב מרגי: אתם חלק ממנו?
<שולי אייל: ברור שאנחנו חלק ממנו.
יעקב מרגי: חלק מהותי?
<שולי אייל: כן, חלק מהותי.
<שולי אייל: אבל אם אתה שואל אותי מה הדבר שהיה יכול הכי הרבה להקפיץ את רמת ההנדסאים, מישהו במדינת ישראל אומר הנדסאי שווה תואר ראשון.
<שולי אייל: אם תבדוק כמה שעות הם משקיעים והיקף החובות שהם נדרשים להן תגלה שלא מעט תארים בישראל לא מושקע בהם, לא תשומות ולא זה.
<שולי אייל: אחד האבסורדים, כשאתה בא למכללות של הנדסאים, אתה תמצא אקדמאים שלומדים להנדסאים, למה?
<שולי אייל: כי הם הלכו למקצועות האקדמיה שבמשק בוא נאמר כבר לא חסרים בלא מעט מקצועות והם לא מוצאים עבודה והם עכשיו עושים תיקון והולכים ל - - - איפה המדינה השקיעה בהם יותר, כששלחה אותם לאקדמיה או כששלחה אותם עכשיו באמת ללמוד מקצוע ש - - -
יעקב מרגי: אתה יודע מה הבעיה.
יעקב מרגי: כשיש שני ילדים באותה כיתה, עם יכולות כאלה ואחרות, לא אובייקטיביות, וגם באובייקטיביות יכול להיות שהדנ"א של האבא דפוק, אני לוקח בעולם מושגים אחרים, אתה בעצמך מצביע, קח י"ג-י"ד באכסניה של משרד החינוך, הנדסאים, שזה באכסניה שלך, יכול להיות שהאכסניה היא לא בריאה.
יעקב מרגי: יכול להיות שאתם - - - משרד הכלכלה, כמה אגפים יש שם?
יעקב מרגי: 27?
<שולי אייל: לא ספרתי.
יעקב מרגי: 27-28, משרד ענק, סחר חוץ זה מושך, צריך לפעמים גם שרים, צריך לומר באומץ, 'תשמע, זה צריך להיות באכסניה כזו'.
יעקב מרגי: עכשיו יותר קל לי לדבר, כי השר שלי עוזב את הכלכלה.
<שולי אייל: לא את התחום שלו.
יעקב מרגי: הוא הצהיר בכל אופן.
יעקב מרגי: לא נפתח את זה.
יעקב מרגי: קל לי לדבר כשהחינוך, אני מאמין, אני חסיד של התפיסה שהחינוך מגיל אפס, מגיל לידה עד הסוף צריך להיות במשרד החינוך.
יעקב מרגי: אבל בוא, עכשיו זה המצב, האם אתם כמשרד הכלכלה לוקחים את הסוגיה זאת של החינוך, הטכנולוגיה, מה שנקרא מה"ט באמת באותה מידה שמשרד החינוך לוקח ובאותה מידה שהמל"ג לוקח את ההשכלה הגבוהה, אז אני הייתי יותר רגוע והתוצאות היו אחרות.
יעקב מרגי: איך כתוב שם?
יעקב מרגי: ונהי בעינינו כחגבים.
יעקב מרגי: המרגלים כשיצאו לתור את הארץ, הם נתנו את התשובה, הנוסח שהם אמרו, בעינינו כחגבים, ברגע שאנחנו מרגישים כחגבים אז הכול נראה כחגב.
יעקב מרגי: לכן אני אומר, אתם צריכים להיות דומיננטיים בקטע הזה, אם אתם לא תהיו דומיננטיים אז גם מקצוע ההנדסאי לא יקבל את מקומו הראוי לו וגם המוטיבציה להיכנס ללימודים האלה תהיה בהתאם.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מכם את ה - - -
<שולי אייל: תראה, קטונתי באמת להמליץ איפה יהיה האגף, איפה יהיה המשרד ואיפה יחנה המה"ט.
<שולי אייל: אני יודע שהשר, גם השמועות שהוא עוזב את משרד הכלכלה, או לא עוזב את משרד הכלכלה, לפחות שמעתי ממנו אתמול שמהתחום הזה הוא לא רוצה להיפרד.
<שולי אייל: אני לא יודע מה תהיה התוצאה הסופית - - -
יעקב מרגי: אני לא ראיתי שר, כשהוא היה חבר כנסת, שאמר שצריך לעשות את זה וזה, אתה יודע כמה שרים היו חברי כנסת ואמרו שהמעונות יום צריכים להיות במשרד החינוך, הגיל הרך, וכשנעשו שרי כלכלה או שרי תמ"ת אף שר לא יוותר על סמכויות, אבל מאמין בזה?
יעקב מרגי: אהלן וסהלן, שים אותו בקדמת הבמה, תראה לי לפחות מגמה עולה בתקצוב.
<שולי אייל: מחר יש פגישה של השר עם שר האוצר על הסוגיה הזאת.
<שולי אייל: אני באמת מקווה ומתפלל אפילו שיהיו בשורות חיוביות בנושא הזה.
יעקב מרגי: ספציפית על הנושא הזה, או על כל משרד הכלכלה?
<שולי אייל: ספציפית על הנושא הזה.
<שולי אייל: ספציפית, דיון רחב של שני השרים על הנושא הזה, על תקציבים למכללות להנדסאים.
יעקב מרגי: על הדרך אם אתה כבר בעניין תקציבים, אתה יכול לומר לי מה הייתה המגמה בעשור האחרון?
<שולי אייל: של התקציב?
<שולי אייל: כן, בבקשה.
<שולי אייל: תקריאי לו את המספרים ש - - -
יעקב מרגי: מגמה.
יעקב מרגי: מה הייתה המגמה בעשור, עלייה, ירידה, במקום דרוך?
<לימור ניסן: היה בערך קונסיסטנטי, כאילו במקום דרוך.
<שולי אייל: אפילו לא הצמדות למדד.
יעקב מרגי: אתה יודע, יש אמרה שאומרת שבעלייה, כשאתה עומד במקום זה אפילו לא עמידה, זה ירידה.
<קריאה: הוא אמר אפילו לא הצמדות למדד.
יעקב מרגי: הבנתי, אני לא מפספס כלום, שמעתי.
יעקב מרגי: ברגע שהיא אמרה קונסיסטנטי, ברגע שאמרת את זה, אני כבר הבנתי.
יעקב מרגי: אתם מבינים מאיפה אני בא? זו הסוגיה.
יעקב מרגי: ופה אני אומר לכם, תקשיבו, שר הולך, שר בא, הייתי שר, אני יודע איך זה עובד, אני גם כמה קדנציות בכנסת, אני מכיר את זה משני הצדדים, הכול תלוי בכם.
יעקב מרגי: אל תזלזלו בכוח של היחידות המקצועיות.
יעקב מרגי: באת לשם חדור שליחות, שולי, קח את זה, דפוק על השולחן, יעריכו אותך, לא יזיזו אותך, יעריכו, אבל קח את זה.
<שולי אייל: בסדר גמור.
יעקב מרגי: זה כבר צורך לאומי, אני אומר לכם.
יעקב מרגי: זה כבר צורך לאומי.
יעקב מרגי: אני אומר לכם כמי שבסביבה של סטודנטים להנדסה.
<קריאה: יושב ראש הוועדה, אני מציע שאתה תהיה איתם מחר בפגישה, אולי אתה תדחף את שני השרים - - -
יעקב מרגי: אתה רוצה שנפתח עכשיו דיון פוליטי, של מי אני, מה אני, איפה, למי שייך?
יעקב מרגי: עזוב אותי.
<קריאה: לא, אני לא פוליטיקאי.
<קריאה: אתה נותן עצות - - -
יעקב מרגי: די לי בצרות שלי.
<קריאה: אתה אמרת, 'תעשה ככה, תפתור את הבעיה'.
יעקב מרגי: אני אומר לך, אני מקיים את הדיון בלי פחד ואומר את הדברים.
יעקב מרגי: ואני לא אעזוב את זה.
<אורה חכם: תצטט אותו.
יעקב מרגי: תקשיבי, כלל, תלמדי גם את הנכדים שלך ואת הילדים, אם אתה אומר פה משהו, קח בחשבון שהכול - - - כי אתה כבר לא בעל הבית, אין היום אוף דה רקורד ואין כללים אתיים ומה שאמרתי, אני עומד מאחורי הדברים, ותשתמשו בזה והם יהיו בדברי הסיכום.
יעקב מרגי: ואני רוצה לומר לכם, צריך להעצים את התחום הזה.
יעקב מרגי: היום ללכת ללמוד הנדסה, תסלחו לי, צריך להיות ציוני בנשמה, צריך להיות גם קצת מזוכיסט ובכל זאת הולכים והפירות נראים בטווח הרחוק וזה מעורר קנאה והשראה למי שעובר את מסלול החתחתים הזה, אבל לפחות אנחנו הריבון, אנחנו צריכים להעצים, יודעים מה הצרכים.
יעקב מרגי: אנחנו עוד מעט נשמע את צה"ל, אני מקווה שיש פה גם את התעשייה, נשמע אותם.
<לימור ניסן: אני מסכימה איתך לגמרי.
<לימור ניסן: לטעמי כל הנושא של הנדסאים מצריך העצמה, זה היום השדרה המרכזית של שוק העבודה.
<לימור ניסן: מהסקירות הכלכליות שאני רואה השוק היום נמצא במצב שהצמיחה היא צמיחה בעיקר מצריכה.
<לימור ניסן: כאשר הסחר העולמי ייצא מהמשבר שלו ויהיו שיפורים בהיקפי הסחר, כדי שמדינת ישראל תצא קדימה, לתוך היצוא הבינלאומי, היא תצטרך הרבה בעלי מקצוע ובפרט מקצוע ההנדסאי.
<לימור ניסן: גם צריך להזכיר שהעלייה מברית המועצות משנות ה-90 יוצאת לפרישה בשנים הקרובות ואני חושבת שאם נרצה שבחמש השנים הקרובות תהיה עלייה בכמות ההנדסאים נצטרך הרבה משאבים כדי לאפשר את זה.
<לימור ניסן: הנושא של ההנדסאים סובל מחוסר מיתוג.
<לימור ניסן: הסיבה העיקרית שהוא סובל מחוסר מיתוג היא שבשנות ה-60 התחילו עם תהליך האקדמיזציה.
<לימור ניסן: תהליך האקדמיזציה גרם לכל המנגנונים בשוק של מחלקות כוח האדם בעצם להסתכל על השם אקדמאי ולהעדיף אותם מאשר להעדיף - - -
יעקב מרגי: תנאי סף בסיסיים.
<לימור ניסן: כן.
<לימור ניסן: הנושא הזה הסתיים, לפחות בשירות המדינה, בעזרת חוק ההנדסאים, סעיף 39, שמבטל את הנושא.
<לימור ניסן: עם השנים, משנות ה-90 יש הרחבה של נגישות לאקדמיה ומ-89,000 סטודנטים בתשס"ה היום יש 235,000 סטודנטים שלומדים לתואר ראשון בתשע"ה, כלומר עלייה מאוד דרמטית שגם לוותה בתקציבים.
<לימור ניסן: אנחנו רואים, כמו ששולי אמר, אנחנו שומעים את זה מהמכללות, שיש מעבר היום של אקדמאים ללימודי הנדסאים ומקצועות שונים.
<לימור ניסן: יש הבנה, ואנחנו קוראים גם מאמרים מחו"ל שיש הבנה בעולם שלימודים אקדמאיים הם לא מספקים, צריך גם לימודים שהם בעלי השכלה טכנולוגית או לימודים מעשיים.
<לימור ניסן: לנושא המיתוג.
<לימור ניסן: כדי להעלות את ערך ההכשרה המקצועית וכדי להביא עוד כוח אדם שיבוא וירצה ללמוד במוסדות שלנו צריך למתג.
<לימור ניסן: מיתוג נעשה בחלקו - - -
יעקב מרגי: גברתי, את אומרת צריך, צריך, את יודעת מי צריך לעשות את זה?
<לימור ניסן: אנחנו, אבל צריך גם תקציבים.
יעקב מרגי: בסדר, אבל ה'צריך' זה אלייך.
<לימור ניסן: נכון, ה'צריך' אליי, אנחנו צריכים עזרה בתקציבים לנושאים האלה.
<לימור ניסן: אבל אנחנו עשינו כמה פעולות שבהן גם חקיקת החוק, שהוא הגדיר לראשונה את ההנדסאי כמקצוע, מה שלא היה קיים לפני כן.
<לימור ניסן: אלה דברים שצריך לשלב ידיים, גם בנושא של אקרדיטציה, הוקמה לאחר שלחצנו, עם המל"ג בשנת 2013 ועדה בראשות פרופ' עזרי, המסקנות של הוועדה לא יצאו, אבל אנחנו עשינו עבודה גדולה - - -
יעקב מרגי: יש ועדה שהתכנסה וישבה על נושא אקרדיטציה?
<לימור ניסן: כן, במל"ג.
יעקב מרגי: והדוח לא פורסם?
<לימור ניסן: הדוח לא פורסם.
יעקב מרגי: יש לכם את הדוח?
<לימור ניסן: אין לנו אותו.
יעקב מרגי: הוא חסוי?
יעקב מרגי: הוא הופקד באיזה כספת?
<לימור ניסן: אני לא יודעת, אני מניחה שעכשיו בדיונים של - - -
יעקב מרגי: אלא אם כן לא שילמו ליו"ר הוועדה את השכר, אז הוא הבעלים של הדוח.
<לימור ניסן: זו לא ועדה שלנו, אבל אני מניחה שכרגע יש את הוועדה - - -
יעקב מרגי: עיקרי ההמלצות מוכרים לך?
<לימור ניסן: לא.
<לימור ניסן: לא פרסמו את המסקנות ואנחנו לא יודעים איפה זה נמצא.
<לימור ניסן: כרגע יש ועדה של יוסי קטריבס במשרד ראש הממשלה ואני מניחה שהדברים האלה, הנושא של אקדמיזציה ואקרדיטציה - - -
יעקב מרגי: נציגי המל"ג נמצאים?
<קריאה: זה לא מספיק חשוב.
יעקב מרגי: מגדל השן.
יעקב מרגי: הם הוזמנו?
יעקב מרגי: המל"ג הוזמן.
יעקב מרגי: בזמן הזה הם חושבים עוד איזה קשיים להערים על המכללות ועל הסטודנטים.
יעקב מרגי: ואנחנו מדברים על הנגשת השכלה גבוהה.
<קריאה: הם מכירים בקושי ואולי ב-30% מה - - -
יעקב מרגי: לא, לי מותר.
יעקב מרגי: הם לא פה, לכם אסור.
<יהודית גידלי: לא, אני אדייק.
<יהודית גידלי: הם הוזמנו ואתמול כתבו מכתב שיש להם היום ישיבה מאוד חשובה במל"ג והם לא יוכלו להגיע.
יעקב מרגי: אז אמרתי, אני מקווה שלא ניבאתי.
יעקב מרגי: ניבא ולא ידע מה ניבא.
<לימור ניסן: אז זה גם חלק מהנושאים שיעלו את מעמד ההנדסאי.
<לימור ניסן: אני מקווה שהוועדה בראשות משרד ראש הממשלה גם תניב פירות טובים.
<לימור ניסן: אנחנו ערוכים - - -
יעקב מרגי: הוועדה במשרד ראש הממשלה תוחמה בזמן?
<לימור ניסן: כן, עד סוף השנה.
יעקב מרגי: סוף שנה, קלנדרית או אקדמית?
<קריאה: יש דיונים גם בינואר.
<לימור ניסן: נדמה לי שהיא הוגדרה לחצי שנה, משהו כזה.
<לימור ניסן: אני חושבת שמשם תוכל לצאת הבשורה בנושא הזה.
<לימור ניסן: אני מקווה, אני רוצה להאמין.
יעקב מרגי: רק מהפתיח אנחנו מבינים שישנה בעיה וצריך לטפל בה.
יעקב מרגי: צה"ל, יש לכם חלק לא מבוטל במאמץ הזה וכשאתם רוצים אתם יודעים לעשות והצורך שלכם הוא אדיר, ואני אומר זאת מקרוב, הצורך שלכם למהנדסים איכותיים הוא צורך כמעט קיומי במסלול האתגרים שהמדינה מתמודדת איתם.
יעקב מרגי: יש לכם את מסלולי העתודה, אין מה לעשות, אתם חייבים לפצות, להסיט תקציבים, אתם חייבים להסיט תקציבים כמה שיותר, תן לי רקע מה אתם עושים בתחום הזה.
יעקב מרגי: אני יודע שגם עתודה זה מסלול לא קל, יש נשירות, אבל אני חושב שכל סוגיית העתודאים היא פוטנציאל אדיר שאתם יכולים - - - ואני אומר לך, אני משתמש בכם, על הדרך המשק ישתמש בכם, כי בסוף אתם לא משלמים משכורות טובות לאותם מהנדסים, בדרגות סרן, והם נאלצים ללכת לאחר מכן לתעשייה עתירת הידע והחשובה שלנו.
יעקב מרגי: אם הייתם משקיעים גם במשכורות ותנאים ואופק שירות אז אולי לא היו בורחים בגילאים של 28-30 עם הידע הרב שאתם מקנים, ואתם מקנים ידע רב והתעשייה נהנית מזה.
יעקב מרגי: לכן אתם ציר מרכזי.
<יובל גרינברג: שמי יובל, ראש המינהל לכוח אדם טכנולוגי אקדמי באכ"א.
<יובל גרינברג: קודם כל צריך להפריד, בהתייחס למה שאמרת, יש שני סוגי עתודה בגדול, יש עתודה אקדמית - - -
יעקב מרגי: להנדסה, אני מתכוון.
<יובל גרינברג: ללימודי הנדסה, תואר מהנדס או תואר אקדמי, יש לימודי עתודה אקדמית ויש את העתודה הטכנולוגית, כשהעתודה האקדמית מכוונת באמת לייצר את דור המהנדסים והרופאים ובוגרי המדעים המדויקים ועוד מקצועות - - -
יעקב מרגי: אלה מספרים שאתה יכול לנקוב בהם?
<יובל גרינברג: לא, אני לא יכול לנקוב באף מספר מדויק, אני יכול לנקוב בסדרי גודל.
<יובל גרינברג: סדרי הגודל שאנחנו מכניסים מדי שנה לצה"ל והצורך שלנו מדי שנה עומד על כמה מאות בהקשר של מהנדסים, רופאים וכו', יותר קרוב ל-1,000, בוא נגיד ככה, יותר בסקאלה שיותר קרובה ל-1,000.
יעקב מרגי: זה הצורך, לאיזה יעד אתם מגיעים?
<יובל גרינברג: זה הצורך.
<יובל גרינברג: אני עוסק בזה אישית ואחראי על זה אישית ואנחנו בשנתיים-שלוש האחרונות במגמת התאוששות ועלייה ויש התעניינות ורואים בהחלט את ההתעניינות מצד המלש"בים, או המיועדים לשירות ביטחון, ומשפחותיהם, כי להורים כאן יש פקטור משמעותי בקבלת ההחלטה.
<יובל גרינברג: מסלול עתודה אקדמי הוא מסלול ארוך טווח, אתה נכנס אליו בגיל 18 ואתה עושה את הלימודים, שלוש או ארבע שנתי, שירות החובה ושירות קבע.
<יובל גרינברג: זה מביא אותך, כמו שאמרת קודם, לאזור גיל ה-27-28 בסוף המסלול, עם יתרונות מאוד משמעותיים למסלול הזה, עם ניסיון מקצועי, עם שירות ביחידות הכי טובות הטכנולוגיות המתקדמות בצה"ל.
<יובל גרינברג: בהחלט שירות משמעותי.
<יובל גרינברג: להבנתי, חלק גדול ממה שיושב כאן בחדר דווקא מדבר על יתר המערך הטכנולוגי ושם גם המספרים יותר גדולים בצרכים.
<יובל גרינברג: אנחנו מדברים על צורך של כמה אלפים מדי שנה להנדסאים וטכנאים במקצועות שונים, אלקטרוניקה - - -
יעקב מרגי: שם גם אתם פעילים בתחום העתודה?
<יובל גרינברג: כן, אלקטרוניקה, מכונאות, מסגרות, כמובן מחשוב, תקשוב, בקרה, בניין, מתכת, עיבוד שבבי, תעשייה וניהול.
יעקב מרגי: זה במסלול של קדם צבאי?
<יובל גרינברג: כן.
<יובל גרינברג: אני תיכף אתן סקירה מסודרת.
<יובל גרינברג: כאן אנחנו צריכים סדר גודל של מספר אלפים מדי שנה.
<יובל גרינברג: אני לא צריך להסביר ולהרחיב שכמובן היום צה"ל מבוסס טכנולוגיה, המערכים הטכנולוגיים רחבים, גם בשגרה, כשאנחנו יושבים כאן, גם בחירום, כשכל המערכים של צה"ל מופעלים באופן רחב יותר, הכול מבוסס על מערכים טכנולוגיים.
<יובל גרינברג: האנשים האלה שישרתו בשירות הסדיר ויעשו איזה שהיא תקופת קבע אחר כך גם מזינים את מערך המילואים, שגם הוא זה ששומר על הכשירות ועל המוכנות של צה"ל במערך הטכנולוגי שלו ומכאן החשיבות העליונה של כל המקצועות שדיברתי עליהם קודם.
<יובל גרינברג: איך מביאים אותם לשם?
<יובל גרינברג: אנחנו עושים את זה בכמה מסלולים.
<יובל גרינברג: אחד זה מסלול העתודה הטכנולוגית.
<יובל גרינברג: לוקחים את אותם מלש"בים ומכניסים אותם ללמוד י"ג-י"ד באחת מהמכללות הטכנולוגיות או רשתות החינוך הטכנולוגי.
<יובל גרינברג: חלקם אגב בהיקפים קטנים, אבל חלקם ממש בבתי ספר שיושבים בתוך בסיסיים צבאיים, באותם יחש"מים שדיברת עליהם, לא רק יחש"מים, אבל רובם, אבל זה באמת בכמות הקטנה, ומביאים אותם לי"ג-י"ד ומקבלים אותם בסוף כטכנאים או הנדסאים, תלוי אם עשו י"ג או י"ד.
<יובל גרינברג: מסלול נוסף זה כיתות השוחרות.
<יובל גרינברג: מאוד מאוד משמעותי, מאוד מאוד רחב ומתרחב.