GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אני אעביר את רשות הדיבור ליושבת ראש השדולה, חברת הכנסת רויטל סויד.
יעקב מרגי: לאחר מכן לאורחים, נשמע גם את גורמי אכיפת החוק, עד איפה שידם מגעת ואת גורמי המשפט ומשרד החינוך.
יעקב מרגי: אנחנו בוועדת החינוך, נראה מה יש למערכת החינוך לתרום בתחום הזה ויש לה מה לתרום בתחום הזה, כי אני חושב שהפרישה הרחבה ביותר שיש היום לגורם מן דהוא – זו מערכת החינוך.
יעקב מרגי: במקום לחפש מסבירנים, ובמקום לחפש משרדים ויועצים – יש לנו שגרירים הכי טובים.
יעקב מרגי: צריך רק לדבר איתם, לדבר על ליבם, להאיר את עיניהם, לפקוח את עיניהם ואני חושב שנוכל להשיג תוצאה ברוכה וטובה, ולכן לא לחינם אנחנו פותחים את היום הזה בוועדת החינוך, התרבות והספורט.
יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת רויטל סויד.
רויטל סויד: תודה רבה, אדוני יושב הראש.
רויטל סויד: בוקר טוב לחברים המכובדים מהגופים השונים, משטרת ישראל, משרד החינוך, חברי חברי הכנסת.
רויטל סויד: כשהגעתי לכנסת, הדבר הראשון שעשיתי ב-30 במרס, ביום ההשבעה, היה להקים את השדולה למיגור ולמאבק בשיח האלים והבריוני ברשת.
רויטל סויד: את התובנה הכל כך גדולה על מה שקורה היום ברשת, אני מביאה איתי משנותיי כעורכת דין ובעיקר בעיקר מייצוג של הרבה מאד בני נוער וחשיפה לתופעה של הפגיעה הקשה, ולפעמים הכמעט בלתי הפיכה, שבה הם נפגעים, כשהם למעשה בעיקר פוגעים אחד בשני.
רויטל סויד: הפגיעה היא בעיקר אחד כלפי השני.
רויטל סויד: אני לא מדברת על עבריינות כלפי קטינים ברשת, שעל זה אין בוודאי מחלקות.
רויטל סויד: לצערי הרב, מיום הקמת השדולה עד היום, אירעו כל כך הרבה אירועים שהעלו למודעות את הנושא של האלימות ברשת, לא רק לאנשים שהם באמת מקורבים לנושא אלא גם לתודעה הארצית, כפי שציין יושב הראש, חבר הכנסת מרגי.
רויטל סויד: אריאל רוניס ז"ל התאבד, שמענו על עוד מקרים של ניסיונות אובדניים של בני נוער.
רויטל סויד: בכינוס השדולה הראשון שאני ארגנתי לפני כארבעה חודשים הגיעו גם אביו של אריאל רוניס, אליעזר, וגם אימו של דוד-אל מזרחי.
רויטל סויד: נחשפנו לתופעה ושמענו אודותיה.
רויטל סויד: האופן שבו אני רואה את המאבק באלימות ברשת הוא במספר אופנים.
רויטל סויד: הפן הראשון הוא חקיקה וגם הגשתי הצעת חוק ואני אגיש עוד.
רויטל סויד: הנושא השני הוא העלאת מודעות וזה מה שאנחנו עושים גם במסגרת היום הזה וגם באמצעות השדולה ובאמצעות דברים אחרים.
רויטל סויד: הפן השלישי והחשוב ביותר בעיני, שצריך להיות כדי להעלות מודעות ולמגר את הנושא, זה כל מה שקשור בחינוך.
רויטל סויד: כי אנחנו חייבים להתחיל את השינוי בשיח ממקום מאד מאד בסיסי וזה מהמקום של חינוך של מבוגרים אם אפשר, אבל בעיקר של בני הנוער והילדים.
רויטל סויד: הזירה היום של הרשת היא הזירה הרווחת ביותר, העיקרית, שבה נמצאים כולנו ובעיקר בני הנוער ומפה כל השיחה שלי תהיה מיועדת אך ורק לילדים ולבני נוער.
רויטל סויד: זו הזירה העיקרית שהם נמצאים בה.
רויטל סויד: הם נמצאים בה לא רק אחרי שעות בית הספר, הם נמצאים בה גם תוך כדי שעות בית הספר.
רויטל סויד: אני נפגשתי עם הורים רבים וגם עם תלמידים שחווים חוויות קשות מאד של פגיעה יום יומית, ממש על בסיס כמעט קבוע.
רויטל סויד: אם פעם היינו רגילים לחרם שמתבצע, אפשר היה להעביר ילד בית ספר, אפשר היה לפתור את זה.
רויטל סויד: היום בלחיצת כפתור אחת, קבוצות ווטסאפ שלמות מקבלות תכנים פוגעניים, אמירות פוגעניות, דברים קשים, לעתים גם תכנים מיניים מאד מאד עולבים וזה כבר חצה גבולות של כיתה או בית ספר, זה כבר מגיע לעיר שלמה ואין כבר לילד או לילדה לאן להגיע.
רויטל סויד: נפגשתי עם שר החינוך, נפתלי בנט, במהלך הפגרה.
רויטל סויד: פגישה שבה קראתי לו לרתום את משרד החינוך לא רק להבין את התופעה ולהכניס גופים לבית הספר שידברו, וזה מה שבהחלט קורה בבתי הספר, אלא ממש לבנות תכנית שלמה של מיגור שיח אלים ובריוני ברשת.
רויטל סויד: להחליט שבכל בית ספר תהיה מורה ממונה, אחראית על כל הנושא של אלימות ובריונות ברשת, שתהיה זאת שתהיה הכתובת.
רויטל סויד: שהיא תהיה קשורה לכל הכיתות.
רויטל סויד: קבוצות ווטסאפ של כיתות, קבוצות ווטסאפ בית ספריות, שמורה או מבוגר יהיה בתוכן.
רויטל סויד: אני יודעת שמה שאני אומרת זה דבר שבשנייה עוקפים אותו, פותחים קבוצה אחרת, המורה לא נמצא, זה ברור.
רויטל סויד: אבל כמה שיותר נחדיר - וכבר מגיל צעיר מאד – מה זה אלימות, מה זה בריונות, לא תמיד ילדים יודעים שלקרוא לילד או ילדה שמנה, פרה, את מכוערת ושמנה ואף אחד לא רוצה להיות חבר שלך – זאת אלימות, זאת בריונות.
רויטל סויד: לא תמיד הילדים מבינים את זה.
רויטל סויד: לערב את ההורים.
רויטל סויד: אנחנו כהורים כל כך נוח לנו, אתם יודעים מה, אני לא יודעת אפילו אם זה נוח לנו ,
רויטל סויד: אנחנו לא תמיד יודעים איך להיות בתוך הקבוצות ובתוך מה שקורה ברשת ואנחנו חייבים להיות יותר מעורים, אבל כשהתובנה שלנו היא שהכל מתחיל מתוך בית הספר ובמערכת החינוך, לא בלהטיל אחריות על מערכת החינוך.
רויטל סויד: אנחנו לא יכולים להטיל על מערכת החינוך אחריות לזירה שלמה, שהיא כל כך רחבה היום, אלא מתוכה, ביחד איתה.
רויטל סויד: גם בתכניות, גם בהטמעה, גם בשיחות אין סופיות, חוזרות ונשנות.
רויטל סויד: לא רק בשיחות.
רויטל סויד: גם משטרת ישראל שתגיע לבתי הספר, לשיחות קבועות, לכל כיתה ולכל רמה.
רויטל סויד: לכל שכבה את הרמה שלה.
רויטל סויד: בכיתות הגבוהות יותר את מה שאנחנו מדברים כאן על התכנים הפוגעניים, המינים.
רויטל סויד: בכיתות היותר נמוכות – על שיח התרבות.
רויטל סויד: אין לי ספק שמכאן המאבק באלימות ובבריונות ברשת יהיה הרבה יותר קל והרבה יותר יעיל.
רויטל סויד: אז אני מאחלת לנו היום יום פורה בכל הוועדות.
רויטל סויד: בכל ועדה כמובן יש לנו שיח אחר ושונה.
יעקב מרגי: אין ספק, ממרום גילי אני זוכר את מגרש המשחקים השכונתי.
יעקב מרגי: היום מגרש המשחקים של כל ילד כמעט זו הרשת.
יעקב מרגי: ואז תדהמה.
יעקב מרגי: למה לדבר על הילדים?
יעקב מרגי: אנחנו כנבחרי ציבור מחוברים לקבוצות ואנחנו תוך כדי, בין לבין משוטטים לראות מה נאמר.
יעקב מרגי: לפעמים גם בקרב האוכלוסייה הבוגרת אנחנו רואים את זה, אם מישהו כבר אמר משהו שלא מקובל על הצד השני – את איכות התגובה וצורת התגובה.
יעקב מרגי: אני אשאיר את התיאור לחברת הכנסת מירב בן ארי, שיזמה מיזם חשוב.
יעקב מרגי: אני שותפתי, אבל את היוזמת.
יעקב מרגי: אני חושב שזה שם לנו מראה מול הפרצוף.
יעקב מרגי: אני אתן את רשות הדיבור כעת לאיתן ברושי ואחר כך תציגי את המיזם שלך.
איתן ברושי: היא קודם.
יעקב מרגי: אז בבקשה, חברת הכנסת מירב בן ארי.
מירב בן ארי: בוקר טוב, תודה רבה אדוני יושב הראש על קיום הדיון החשוב הזה וכמובן לחברתי המוכשרת, חברת הכנסת סויד.
מירב בן ארי: יאמר לזכותה שמהיום שהיא הגיעה לכנסת, אם אתה מחבר נושא מסוים ומחפש, אתה לא צריך לחפש יותר מדי, כי אתה יודע שהיא באמת לקחה את זה כדגל והובילה את הנושא הזה של ההסתה ברשתות החברתיות.
מירב בן ארי: נמצא כאן צוות רציני ממשרד החינוך.
מירב בן ארי: בהחלט נרצה לשמוע את ההתייחסות שלכם לפעילות שנעשית בתוך בתי הספר, המעורבות של בתי הספר, כי אתם המרכז, אתם הלב, הגרעין של הטיפול בזה.
מירב בן ארי: כמובן משטרת ישראל כבודה במקומה מונח, בעיקר בימים אלה, אבל אני חושבת שקודם כל המבוגר האחראי שחשוף לזה, זה כמובן המורה, המנהלת ורכזת השכבה.
מירב בן ארי: כן אני רוצה גם להתייחס להבדל בעיני בין הסתה שהיא הסתה שמכוונת נגד נבחרי ציבור או נגד ילדים או נגד מורים, או נגד כל אישיות שלוקחת על עצמה תפקיד כל שהוא, לבין באמת הבולינג אליו התייחסה חברת הכנסת סויד, שזו אותה עבריינות נטו.
מירב בן ארי: אני מפרידה גם בסרטון שאני וחבר הכנסת מרגי וחברי כנסת נוספים השתתפנו בו, עשינו הפרדה ברורה וזה מאד חשוב.
מירב בן ארי: אני אספר לכם מילה על הסרטון שלנו.
מירב בן ארי: אני יזמתי סרטון קצר בנושא הסתה, הסתה המכוונת נגד נבחרי ציבור.
מירב בן ארי: כשהיו לנו איזה שהן מחשבות ביחד עם איגוד האינטרנט – והאם יש פה מישהו מאיגוד האינטרנט?
מירב בן ארי: חבל, כי הם עמותה שעושה עבודה באמת נפלאה בנושא של הסטה באינטרנט, וישבנו וחשבנו איך לכוון את זה ספציפית ולא לערבב.
מירב בן ארי: ולכן גם מאד חשוב לי שגם אתם בתפיסה החינוכית, תבדילו.
מירב בן ארי: כשאנחנו עשינו סרטון, באנו והצגנו חברי כנסת מימין, משמאל, שחשופים בעבודתם וחשופים כל הזמן לנושא של הסתה באינטרנט.
מירב בן ארי: עכשיו, בעיני הסתה היא שונה מבולינג ועבריינות.
מירב בן ארי: כי הסתה זה כאילו אתה אומר משהו ויום למחרת אתה מתעורר – כמו גל.
מירב בן ארי: אני רואה את זה כמו גל שפתאום אתה נכנס לים ואז פתאום מגיע גל - - -
יעקב מרגי: זה צונאמי.
מירב בן ארי: צונאמי, הוא הגדיר.
מירב בן ארי: דיברנו על זה, אני וחבר הכנסת מרגי, על אירוע שקרה לו, על אירוע שקרה גם לי ובאמת - - -
יעקב מרגי: באחת התגובות אני מסמל את כל הרוע שיש במדינה.
יעקב מרגי: אני יודע, יש לי ביקורת על עצמי, אבל חיפשתי את כל הרוע ולא מצאתי.
מירב בן ארי: נכון, ובאמת אני מאד מקווה שבסוף החודש, כשנסיים לערוך את הסרטון אנחנו נחשוף אותו ביום מיוחד עם לשכת העיתונות הממשלתית שמתעסקת בהסתה.
מירב בן ארי: כשהכנתי את הסרטון, מראש תיאמתי אותו עם מיכל, מנכ"לית המשרד, כדי להכניס אותו לבתי הספר, כי היא אמרה לי – באמת, מירב, אין לנו סרטון היום שמציג הסתה נטו, ולדעתי, אני די בטוחה שהסרטון הזה הוא טוב.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שחברי הכנסת שיתפו פעולה בצורה טובה והמטרה היא בסופו של דבר שזה ילך לבתי הספר.
מירב בן ארי: כי אם אתה הולך היום לבית ספר ושומע שתלמידים בבית ספר רואים את הסרט הנחשול, שאני בטוחה שכולנו יודעים מה זה, אתה אומר לעצמך מה קורה?
מירב בן ארי: ההסתה התקדמה, הימים עברו ועדיין אנחנו צופים בסרט משנות ה-70.
מירב בן ארי: ולכן אני כן רוצה שזה יהיה בתוך בתי הספר, בתוך הלימוד, בטח כשאנחנו מגיעים בסמיכות כל כך לנושא של רצח רבין - - -
רויטל סויד: אני מתנצלת, אני צריכה ללכת לעוד ועדה.
רויטל סויד: אני מודה לחברתי, חברת הכנסת מירב בן ארי - אני רוצה לאזן את המחמאות – שמובילה את כל מה שקשור בבני נוער, צעירים וסטודנטים בכל הרמות ובכל העניינים.
רויטל סויד: אגב, הסתה אנחנו רואים גם בימים אלה ממש, גם הסתה שלנו, נבחרי הציבור את הציבור, משני הצדדים – ימין, שמאל, זה ממש לא משנה.
רויטל סויד: גם זה דבר שאנחנו חייבים לשמש בו דוגמא, כנחברי ציבור.
רויטל סויד: אבל זה כבר שיח אחר.
מירב בן ארי: אני ארשום לך, אם יש דברים חשובים.
מירב בן ארי: אז לסיכום, גם הסרט הזה של ההסתה, שאני מקווה שניקח את זה לכל בתי הספר ונראה איך היא קיימת היום, כדי לחבר בני נוער שהם אפילו לא מכירים את רבין, אבל כל הזמן שומעים עליו בנושא של הסתה, אבל בכלל כנושא של הסתה.
מירב בן ארי: הדבר השני, שפה אני ארצה לשמוע את ההתייחסות של נציגי משרד החינוך – איך באמת בתי הספר היום מתערבים ומה הם הכלים הניתנים - אני רואה שאתם רושמים הערות – מה הכלים הניתנים לצוותי החינוך היום לטפל בנושאים האלה בתוך בתי הספר.
יעקב מרגי: רק להזכיר מדי פעם, פייסבוק חגגה בשנת 2012 ציון דרך היסטורי והוגדרה אפילו כמדינה השלישית בגודלה.
יעקב מרגי: ושלא יישמע, אנחנו לא מנהלים מלחמה נגד האינטרנט.
יעקב מרגי: אנחנו הולכים יחד איתו, תוך כדי הליכה במקביל וביחד, בשילוב ידיים, צריכים לעקוב ולראות איך אנחנו מפיקים רק התועלת ממנו.
יעקב מרגי: יש הרבה תועלת.
יעקב מרגי: כל אחד בתחומו לפעמים חושב שאילו לא היו היום כל מנועי החיפוש האלה שאנחנו משתמשים בהם ונהנים מהם, אז היינו יושבים בשולחן עם כמה כרכים וכמה ספרים וכמה עיתונים וכמה מאמרים והיינו צריכים לקרוא.
יעקב מרגי: אז הדיון הזה הוא חלק מצעד משלים ובונה לדבר הטוב שקרה.
יעקב מרגי: כפי מנהגנו בוועדה אנחנו שומעים חבר כנסת ואורח.
יעקב מרגי: נשמע את נציגי משרד החינוך ולאחר מכן חבר הכנסת איתן ברושי.
<עינב לוק: שמי עינב לוק, אני מנהלת אגף תכניות סיוע ומניעה בשירות הפסיכולוגי ייעוצי, ונמצאים איתי רוני דיין ועמיר גפן, מאגף מדע וטכנולוגיה, שאנחנו ביחד מובילים את כל התהליך של התמודדות, התנהלות מיטבית ברשת ומניעת פגיעה.
<עינב לוק: קודם כל אנחנו רוצים להגיד שאנחנו מברכים על הדיון הזה ועל כל היום הזה שעוסק בנושא.
<עינב לוק: אנחנו חושבים שהנושא של הרשת בהחלט הפך להיות מרחב מאד מאד משמעותי שבני הנוער נמצאים בו.
<עינב לוק: כמובן קשה היום להפריד בין מה שקורה בתוך בית הספר לבין המרחב הווירטואלי.
<עינב לוק: דברים שמתחילים בתוך בית הספר ממשיכים במרחב הווירטואלי, בתנועה, חוזרים לבית הספר, מאד קשה לעשות הפרדה ולכן אנחנו רואים את עצמנו כמי שמלווים את הילד בכל מרחב החיים שלו ורואים את עצמנו מעורבים משמעותיים גם במה שקורה במרחב הווירטואלי.
<עינב לוק: וכחלק מזה אנחנו מובילים תהליכים חינוכיים בנושא הזה, גם בתחום ההסברה, גם בתחום הטיפול באירועים ובבעיות התנהגות ואלימות שמתרחשות ברשת, וגם בהובלת תהליכים מערכתיים וארגוניים, שכוללים עבודה עם כל משרדי הממשלה, עבודה עם המורים, עבודה עם התלמידים ועבודה עם ההורים.
<עינב לוק: אז אני אתחיל בדברי ואני אגיד שקודם כל ב-1 באפריל בשנה שעברה, התפרסם חוזר מנכ"ל חדש של משרד החינוך בנושא של אקלים ואלימות ויוחד לו פרק נפרד לנושא של פגיעה ברשת.
<עינב לוק: כל מערכת החינוך - - -
יעקב מרגי: אני אוהב את חוזרי המנכ"ל.
יעקב מרגי: גם אני הייתי שר והייתי משתמש בכלי הזה.
יעקב מרגי: השאלה מה רמת החלחול.
<עינב לוק: אוקיי, אז אני בדיוק רוצה להגיד שקודם כל הנושא של חוזר מנכ"ל הזה, באופן ספציפי, נערכה לו תכנית הטמעה ארוכת טווח, כאשר בשלב הראשון נחשפו לחוזר כל המפקחים בכל המחוזות בארץ.
<עינב לוק: החוזר וההטמעה שלו מועברים לכל מנהלי בתי הספר, לכל היועצים ורכזי התקשוב והם מעבירים את זה לכל המורים בחדרי המורים.
<עינב לוק: כל בתי הספר מחויבים בתחילת השנה לעשות איזה שהוא תהליך עם התלמידים על הנושא של פגיעה בכל הסוגים, לרבות הפגיעה ברשת, וביחד לבנות תקנון בית ספרי – מה לגיטימי אצלנו בבית הספר, מה לא.
<עינב לוק: התהליך הזה נעשה בשיתוף תלמידים, הורים ומורים.
<עינב לוק: בסופו של דבר נכתב התקנון הבית ספרי, הילדים אמורים לחתום עליו והם יודעים מה ההתנהגות המצופה ומה ההשלכות של התנהגות שאיננה מצופה.
<עינב לוק: אבל זה באמת רק בהיבט של איך מתמודדים כאשר מתרחש אירוע של אלימות ברשת, ואפשר לפרט גם מה כתוב שם, אבל יש אמירה מאד מאד ברורה שאנחנו מתערבים באירועים שמתרחשים ברשת, ולא משנה באיזה מרחב הם מתרחשים, בין אם הם נעשו אחר הצהריים, נעשו בתוך הכיתה, מחוץ לכיתה, כי אנחנו יודעים שהמרחבים האלה מטשטשים.
<עינב לוק: זה לגבי ההיבט הזה.
<עינב לוק: לגבי ההיבט של הסברה וחינוך, שוב, בעינינו הדבר המשמעותי, אנחנו מובילים תהליך קודם כל בוועדה משרדית, כאשר מי שיושב בוועדה המשרדית לגלישה בטוחה זה כל הגורמים במשרד – שפ"י, מנהל חברה ונוער, אגף מדע וטכנולוגיה, המזכירות הפדגוגית – הרבה מאד גורמים, כי בעצם גילינו שהנושא הזה לא צריך להיות מדובר רק בשעות חינוך, רק בשעות כישורי חיים.
<עינב לוק: הוא צריך להיות מדובר בכל שיעור ושיעור.
<עינב לוק: היום הרבה מהלמידה נעשית גם במרחב הווירטואלי ולכן גם כשלומדים באמצעות הרשת, אנחנו צריכים לדבר על התנהלות ברשת, איך מתנהלים, מה עושים ברשת.
<עינב לוק: ולכן באמת כל המשרד שותף לתהליכים האלה.
<עינב לוק: אנחנו מובילים תכנית, כשיש תכנית מסודרת לאורך כל השנה, שמדברים עם תלמידים ועם מורים על התנהלות ברשת, ובנוסף לזה, בשלוש פעימות בשנה, אנחנו עושים פעילות ממוקדת בנושא הזה וימי שיא – אחד זה בתחילת השנה, כשאנחנו מדברים על התקנון ועל ההתנהלות המיטבית ברשת.
<עינב לוק: הפעימה השנייה זה בשבוע הלאומי לגלישה בטוחה שמתרחש בפברואר, ואנחנו כבר נערכים לשבוע הזה במשותף עם הרבה מאד אנשים שיושבים כאן בחדר; והפעימה השלישית היא לפני היציאה לחופשת הקיץ, מכיוון שאנחנו יודעים שבחופשת הקיץ השהות של בני הנוער במרחב הווירטואלי של הילדים ובני הנוער הוא באמת מרחב עיקרי שבו הם פוגשים את החברים שלהם.
<עינב לוק: הפעילות שלנו מתחלקת לעבודה קודם כל עם צוות המורים, אחר כך פעילויות עם תלמידים, או במקביל, ועבודה עם ההורים.
<עינב לוק: אני אגיד בכמה נקודות במה אנחנו עוסקים.
<עינב לוק: בנושא של עבודה עם מורים, אנחנו קודם כל עובדים עם המורים על עצמם, על איך הם מתנהלים ברשת החברתית, מה התפקיד שלהם כמחנכים בתוך המרחב הזה, מה התפקיד שלהם בהתמודדות עם אירועים בתוך הרשת ומה התפקיד שלהם בעבודה חינוכית והסברה עם תלמידים והורים.
<עינב לוק: זאת עבודה ראשונה וממוקדת עם המורים, שהיא מאד מאד קריטית, כי המורים נמצאים גם במקומות שונים על הרצף בידע, בניסיון, ביכולת ההתמודדות, ולכן העבודה עם המורים היא עבודה מאד משמעותית.
<עינב לוק: העבודה עם התלמידים נעשית בשעות החינוך כמו שאמרתי לאורך כל השנה והיערכות ועבודה ממוקדת בשלוש הפעימות.
<עינב לוק: העבודה עם המורים משתנה מבית ספר לבית ספר, אבל בעיקר אנחנו עושים פעילויות משותפות להורים ותלמידים יחד.
<עינב לוק: שיח.
<עינב לוק: אחד הדברים שאנחנו יודעים היום הוא שיש הורים שמאד מעורבים ויש הורים שנעדרים מהרשתות החברתיות והמטרה שלנו היא להגביר את המודעות שלהם.
<עינב לוק: אני חושבת שיש לנו משימה משותפת, לכל המבוגרים, למורים ולהורים יחד, לעודד את הילדים להתנהל במיטביות ברשת ולמנוע מצבים של פגיעה ואנחנו רוצים לעורר את המודעות בקרב ההורים ולכן זה נעשה או בפעילויות משותפות של הורים ותלמידים, או בהרצאות להורים, או בהרצאות מקוונות.
<עינב לוק: היום אנחנו מאד משתמשים גם ברשת, בהזדמנויות שהיא מאפשרת לנו.
<עינב לוק: היא מאפשרת לנו להגיע לכל ציבור ההורים על ידי הרצאות מקוונות.
<עינב לוק: אנחנו שולחים להורים דרך האינטרנט גם הרצאות לשמוע, להיחשף לידע.
<עינב לוק: שיח מקוון בין מורים לתלמידים, כל השימוש בטכנולוגיה.
<עינב לוק: אנחנו גם משתמשים בה כדי להסביר את מה שקורה ברשת ואת התפקיד שלנו כמבוגרים משמעותיים.
<עינב לוק: אז חשוב לי להתייחס לכמה סוגיות שאתם העליתם.
<עינב לוק: אחת הסוגיות שהעלתה חברת הכנסת סויד, זה לגבי מורה ממונה.
<עינב לוק: אז חשוב להגיד שאנחנו קבענו שבכל בית ספר יהיה צוות שאחראי על הנושא הזה, קוראים לו צוות חיים ברשת, יפרטו עליו בהמשך יותר, אבל יושבת בו יועצת בית הספר, רכז החינוך החברתי, רכז התקשוב – מתוך איזו שהיא הבנה שכל אחד מביא את הערך המוסף שלו ואת הידע שלו לנושא.
<עינב לוק: אני חושבת שאנשי הטיפול והחינוך בתוך בית הספר מביאים את ההיבט החינוכי והטיפולי של אמפטיה, של קשר - - -
יעקב מרגי: יש לכם מעקב תגובות למהלכים האלה?
<עינב לוק: כן, אני אגיד בהמשך.
<עינב לוק: ואנשי הטכנולוגיה מביאים את הידע הטכנולוגי ואת היכולת להתמודד עם הורדה והסרה של דברים פוגעניים.
<עינב לוק: באמת כל אחד מביא את הידע שלו ולכן הצוות בעינינו, חשוב שהוא יהיה אחראי לנושא הזה.
<עינב לוק: לגבי המעקב אחרי מה שאנחנו עושים.
<עינב לוק: אלף אנחנו מעבירים מדי סוף שנה ובמהלך ומיד לאחר השבוע הלאומי לגלישה בטוחה – סקרים כדי לדעת איזה בתי ספר השכילו, איזה בתי ספר לא, מה היו הקשיים, מה היו החוזקות וכו'.
<עינב לוק: ובנוסף, בסקר ניטור אלימות שמעביר ראמ"ה, אנחנו בודקים את מצב האלימות ברשת באופן כפי שהתלמידים חווים אותו.
<עינב לוק: הסקר מועבר לכ-25,000 תלמידים ב-460 בתי ספר ואנחנו עוקבים אחרי הנתונים, רואים מה היקף התופעה, מה המגמות מראות.
<עינב לוק: כרגע ממה שאנחנו רואים בשלוש הפעימות שנבדקו עד היום, זה שיש יציבות בנתונים וחשוב להמשיך ולעקוב ולראות.
<עינב לוק: מה שיותר חשוב זה שאנחנו מעבירים גם שאלונים לתוך בתי הספר.
<עינב לוק: כל בית ספר מעביר לעצמו שאלון שנקרא אקלים חינוכי מיטבי.
<עינב לוק: יש שם שאלות על פגיעה ברשת והנתונים שבית ספר מקבל הם ברמת בית ספר, ברמת שכבות וברמת כיתות.
<עינב לוק: זאת אומרת אנחנו יכולים לדעת אם בכיתה ד/1 או בד/2, המצב של חרם, פגיעה, העלבה, הפצת תמונות – איך הוא נמצא שם בתוך הכיתה ובונים תכנית התערבות גם לבית הספר כולו, אבל גם לכיתה ספציפית ששם אנחנו רואים את זה.
<עינב לוק: אני חושבת שכדאי שאנחנו נרחיב על הנושא של הוועדות.
יעקב מרגי: בסבב הבא.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע את חבר הכנסת איתן ברושי ולאחר מכן את נציגי מועצת התלמידים שנמצאים כאן איתנו.
יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת ברושי.
איתן ברושי: חשיבות רבה לנושא, אבל לא הבנתי מהתחלה, סליחה גברתי, מה הגדרת המטרה.
איתן ברושי: אנחנו בדרך כלל רגילים להגדיר מטרה לפני שהולכים לאיזו שהיא תכנית פעולה ואני לא שומע או לא שמעתי מה היא הגדרת המטרה לא של היום הזה, אלא של הנושא.
איתן ברושי: כי הבעיה העיקרית היא, בטח בחינוך - - -
יעקב מרגי: המטרה היא מיגור.
איתן ברושי: אוקיי, כדאי להגדיר אותה, כי אני מבין שהנושא ואני אגיד שהקדמתי להגיד משהו.
איתן ברושי: אני לא מציע למערכת החינוך לקחת על עצמה את כל האחריות בנושא הזה.
איתן ברושי: אנחנו צריכים פה תכנית לאומית ולא תכנית חינוכית בלבד.
איתן ברושי: גם כשמערכת החינוך הייתה יותר חזקה ובטח רק להתחזק, אבל המציאות משתנה, היה משקל גדול מאד גם בעבר לגבי מה שקורה בבית של כל אחד ולא רק מה אומרים לו המורים.
איתן ברושי: אני בא מהחינוך הקיבוצי.
איתן ברושי: גם במקומות שהחינוך היה יותר דומיננטי והיו פחות שעות בבית, היו תמיד בסוף מתנחמים בזה שבסוף מה שקובע זה המשפחה וההורים, לא פחות מהמחנכים.
איתן ברושי: יושבים פה המשטרה, יושבים פה גורמי אכיפה וצריכים להגדיר את המטרה.
איתן ברושי: הרי ברור שההתפתחות היא מאד מהירה.
איתן ברושי: אני השתמשתי לא פעם בביטוי שהשינוי הוא כמהירות האור והתגובה היא פחות ממהירות הקול.
איתן ברושי: זאת אומרת הפער בין מהירות האור לבין מהירות הקול הוא לפעמים הפער בין מה שקורה לבין מה שאנחנו מבינים ומגיבים, לא רק בתחום הזה.
איתן ברושי: ובעצם מדובר פה על תכנית של כל ימות השנה וכל שעות היממה וגם אם נרצה לחזור לנוסחה של פירון – 24/7 – שאני מאמין בה, זה לא יהיה נכון להתעלם מתמונה שלמה.
איתן ברושי: לכן אדוני יושב הראש ומי שעוסק בזה, אני חושב שהנקודה העיקרית היא קודם כל להגיד מה אנחנו רוצים, כי האמצעים האלה רק השתכללו והשאלה היא למה אנחנו רוצים להגיע במציאות המשתנה, ולא רק להגיב אלא ליזום ולא לצלם את המצב, אלא לעצב אותו.
איתן ברושי: ומדובר פה על דור צעיר, שמצד שני הוא גדל בסביבה מאד אלימה ולא רק עכשיו, בתקופת הפיגועים, שגם נוער מעורב בהם לצערנו.
איתן ברושי: אני חושב שהתמונה השלמה מחייבת – ופה אני רואה גורמי אכיפה – אפילו הרבה – היא בעצם מה יכולת האכיפה בנושא הזה.
איתן ברושי: בישראל לא מיגרו שום דבר בלי קצת כוח.
איתן ברושי: השאלה היא מה המינון, אבל בלי אכיפה לא התגברו לא על תאונות דרכים, לא על סמים, לא על אלכוהול וגם לא ההימורים - שעכשיו אתם יודעים שזה לא חדש – ולא על תופעות נוספות.
איתן ברושי: אבל אם לא יהיה פה גם מקל וגם גזר, לא יקרה פה שום דבר.
איתן ברושי: ולכן, אם לא תהיה תכנית שלמה, אז זה לא יקרה, וודאי שבחינוך צריך להשקיע, אבל לא פחות גם בזירות האחרות, ובתוך זה הדוגמא האישית גם של חברי הבית הזה, ואין ישיבה כמעט שיש בה הפרת הפעולה האישית - - -
מירב בן ארי: בוועדות חינוך זה לא קורה.
איתן ברושי: לא אמרתי פה.
איתן ברושי: וגם - - -
יעקב מרגי: לכן צריך לשדר מהוועדות ולא מהכנסת.
איתן ברושי: בהחלט.
איתן ברושי: אז יכול להיות שהאולם פה יהיה יותר מלא אחר כך.
איתן ברושי: וגם את העניין הזה של ההתנהלות בחברה הישראלית.
איתן ברושי: אתם מזכירים פה, גם רויטל וגם אחרים, מזכירים פה מקרי קצה של התאבדות או מוות, אבל המקרים שהם לפני זה הם רבים והם שכיחים.
איתן ברושי: ולכן לפי דעתי חשוב שגורמי החוק יגידו, ואני לא חושב שאפשר ובזה אני רוצה לסכם, בלי להגיד לאן אנחנו רוצים להגיע.
איתן ברושי: שנית, איך עושים את זה ואיך מתחלקת האחריות.
איתן ברושי: אני מציע לחינוך לא להיות יומרני מדי בעסק הזה.
איתן ברושי: התפקיד שלכם זה ללמד ולהביא להשכלה, ובוודאי שמי שיש לו השכלה רחבה, אני מניח שיהיה יותר טוב איתו גם במימד הזה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת ברושי, אנחנו - הם במשרד החינוך ואנחנו עדיין וועדת החינוך והתפקיד שלנו הוא לא רק ללמד, הוא גם לחנך.
איתן ברושי: אני יודע, אני בא משם, אבל אני בכל זאת אומר שצריך להיזהר שלא נצא מפה עם איזו שהיא הרגשה שפתרנו את הבעיה כי יש ועדה בבית ספר.
איתן ברושי: ולכן צריך תכנית שלמה, צריך תכנית של כל ימות השנה וכל שעות היממה וצריך להבין שבלי אכיפה זה לא יכול לקרות, כי עד שהאיום לא יהיה גדול מהפיתוי, אז יהיה קשה להתגבר עליו.
יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת ברושי.
יעקב מרגי: אני חייב להתייחס לסיפא של הדברים שלך.
יעקב מרגי: בחברה שמכבדת את עצמה גורמי האכיפה צריכים לבוא בסוף, אחרי שכשלנו ולא הצלחנו ולכן אנחנו כאן מתכנסים כדי לנצל את המשאב הזה והוא משאב חיוני ויש לו מה לומר וזה מתחיל משם, הכל מתחיל בחינוך.
יעקב מרגי: ולכן יש לנו את בתי הספר, יש לנו תשתית, שאנחנו יכולים להגיע לכל ילד ומשם אנחנו יכולים לצמצם את התופעה, לפחות בקרב בני הנוער.
יעקב מרגי: ובל נשכח שהזמן רץ, שעון לא עוצר ובני הנוער האלה הם הדור הבא שלנו וזה יכול לעצב את החברה.
יעקב מרגי: אז הכל ביחד ונקווה שבשילוב הידיים של כולנו ביחד נצליח לעשות משהו.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע קצת מהפן של התלמידים.
יעקב מרגי: ולפני זה, אמר חבר הכנסת איתן ברושי – מקרי ההתאבדות זה הקיצון, אבל כולנו מכירים פה ושם בחברה הסמוכה לידינו ובאווירה, הרבה תלמידים ובני נוער נושאים על גבם צלקת עמוקה שקשה להתמודד איתה, של חרם קבוצתי, של פגיעה קבוצתית, שזה מביא לפעמים עד לידי פגיעה קשה ואנושה באישיות של אותו תלמיד, אותה נערה, שלא בצדק.
יעקב מרגי: יכולנו למנוע זאת.
יעקב מרגי: נציגי התלמידים, אני רוצה לשמוע את התחושות ואני גם רוצה לשמוע אם אתם מרגישים את הפעילות המאסיבית שנשמעה פה, אם היא מחלחלת.
יעקב מרגי: להערכתי, ואני איש הגנת הסביבה, שלא יישמע אחרת, הרבה בתי ספר מציינים שבוע של איכות סביבה והגנת הסביבה, מקשטים את בתי הספר ומקשטים ומועדות.
יעקב מרגי: אלימות.
יעקב מרגי: אלימות על כל גווניה.
מירב בן ארי: סליחה, אדוני, אליאב הוא יושב ראש מועצת התלמידים הארצית.
יעקב מרגי: אז מי מדבר?
יעקב מרגי: אליאב, למרות שהגעת, לא מגיע לך פרס.
יעקב מרגי: אנחנו נותנים כבוד למין החזק.
<עדן סניור: שמי עדן סניור, אני נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<עדן סניור: ממושב נורדיה באזור המרכז.
מירב בן ארי: כיתה?
<עדן סניור: בכיתה י"ב.
מירב בן ארי: היית פעם בוועדת חינוך, לא?
<עדן סניור: בתור תלמידים אנחנו רואים וחווים את האלימות ברשת מקרוב ואנחנו נחשפים ואנחנו שומעים על מקרים, לפעמים גם מקרוב, וזה מתחיל בדוגמאות הקטנות בחיי היום יום.
<עדן סניור: אני חושבת שבתור נציגי נוער, מן הראוי שנתערב ונשתף פעולה.
<עדן סניור: יש מיזם בשם הכפתור האדום, שמועצת התלמידים והנוער הארצית לקחה בו חלק ותמכה בו.
מירב בן ארי: זה לא מיזם, סליחה.
מירב בן ארי: אני אתקן אותך, זו עמותה שנקראת הכפתור האדום, עושה פעילות מצוינת באינטרנט.
מירב בן ארי: אגב, אני חושבת שהיא היחידה בארץ בכלל שעושה את זה, אם לא בעולם גם (קראתי על זה איפה שהוא).
<עודד פריד: זה לא מדויק.
מירב בן ארי: לא, מבחינת לבוא ולשים בתוך האינטרנט.
יעקב מרגי: קנאת סופרים תרבה חכמה.
מירב בן ארי: זו עמותה מצוינת.
יעקב מרגי: אנחנו כרגע עם התלמידים.
<עדן סניור: אז כרגע אני לא אוסיף על עמותת הכפתור האדום.
<עדן סניור: שאלת על התחושות ואם אנחנו חווים את המלחמה בבריונות ברשת מתוך בית הספר.
<עדן סניור: זה נורא תלוי באזור, זה נורא תלוי בבתי הספר, זה נורא תלוי גם בחשיבות אצל המנהלים.
<עדן סניור: אצלי בבית הספר נלחמים בתופעה ומנסים למגר אותה ומדברים על זה בכיתות.
<עדן סניור: אני מאד רוצה לקוות שבעוד הרבה בתי ספר זה ככה.
יעקב מרגי: מה עושה מועצת התלמידים בנושא?
יעקב מרגי: מרחיבה, מעתיקה, משכפלת את זה?
<עדן סניור: כעיקרון, בתקופה האחרונה היה לנו שיתוף פעולה עם הכפתור האדום.
יעקב מרגי: נגיע לכפתור האדום.
יעקב מרגי: חברת הכנסת נורית קורין, את רוצה את רשות הדיבור כעת, או אחרי נציגי המשרד לביטחון פנים?
נורית קורן: לא, נשמע עוד מישהו.
יעקב מרגי: נציגי המשרד לביטחון פנים, ראש הממשלה שלנו התפאר ובצדק על הגדלת המשאבים בתחום הסייבר.
יעקב מרגי: נכון שכשמדברים על הסייבר חושבים על ביטחון המדינה, על התחום הפלילי ויש לכם תרומה רבה גם לתחום הערכים, תחום איכות החיים שלנו.
יעקב מרגי: נשמע את ההתייחסות שלכם, את העשייה בכיוון של האלימות במרחב הווירטואלי ברשתות החברתיות ובמיוחד בקרב בני הנוער.
<אורי מכלוף: טוב, אז בוקר טוב לכולם.
<אורי מכלוף: אלף אני מברך על המפגש הזה.
<אורי מכלוף: שמי אורי מכלוף, ראש חטיבת החקירות.
<אורי מכלוף: כמו שהתחלתי ואמרתי, אני מברך על המפגש, על היום הזה.
<אורי מכלוף: אני חושב שזה יום חשוב.