GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת ברקו: אבל אף אחד לא - - -
מנחם אליעזר מוזס: אבל לא זורקים אבנים בבתי ספר יהודיים.
מנחם אליעזר מוזס: למה זורקים - - -
יעקב מרגי: למה אתה צועק, הרב מוזס?
מנחם אליעזר מוזס: די, זה כבר - - - מישהו זורק אבנים?
יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
מנחם אליעזר מוזס: סליחה.
<קריאה: בציניות אתה אומר לו?
יעקב מרגי: לא, ברצינות.
יעקב מרגי: הוא יצעק פעם שנייה, שלישית, הוא יוצא החוצה.
יעקב מרגי: אני אוציא אותו החוצה.
חנין זועבי: מה שיש למדינה הזאת יותר מאשר הספרים, יש לה צבא שרודף אחרי הנוער הפלסטיני, יש לה צבא שהורג - - -
נורית קורן: אין אמירות אטבח אל יאהוד, אנחנו לא שומעים - - -
<קריאה: - - - מוות לערבים.
חנין זועבי: משפט סיכום.
יעקב מרגי: חנין, יש לי שאלה, תגידי, בסכינים שמצאנו כתוב צ', של צה"ל?
עליזה לביא: הסכינים המשוננות.
יעקב מרגי: כתוב צ'?
חנין זועבי: כמה הרוגים פלסטינים בשבועיים האחרונים?
מירב בן ארי: וכולם באו עם סכינים - - -
חנין זועבי: מעמידים אנשים למשפט שדה.
יעקב מרגי: תודה, חנין.
חנין זועבי: צריכים לסיים את הגזל והכיבוש הישראלי.
יעקב מרגי: חנין זועבי, פעם ראשונה, פעם שנייה - - -
חנין זועבי: זהו הטרור המרכזי, כיבוש, הרג.
חנין זועבי: זה הוא הטרור המרכזי ועל זה מעמידים בבית הדין הבינלאומי בהאג, לא רק ישיבה בוועדת החינוך.
עליזה לביא: זה אומרת מי שהייתה על המרמרה - - -
יעקב מרגי: חנין, פעם שלישית.
חנין זועבי: רוצחים ילדים פלסטינים, צריך להעמיד לבית הדין בהאג.
מרדכי יוגב: הנה לך דוגמה לאלימות, חברת הכנסת האלימה.
יעקב מרגי: פעם שלישית.
יעקב מרגי: להוציא אותה בבקשה ואני לא מתנצל שאני מוציא אותה.
מרדכי יוגב: זה הסמל לאלימות.
מרדכי יוגב: חברת הכנסת חנין זועבי, האלימה והמחנכת לאלימות.
מסעוד גנאים: אתה, אתה - - - אישה ערבייה, אישה מוסלמית, אתה הגזען, אתה האלים.
חנין זועבי: רוצחים תינוקות, תינוקות של חמש שנים.
מסעוד גנאים: מוטי יוגב יגיד לה שהיא אלימה והוא שעמד לאישה ערבייה בשוק כדי למנוע ממנה ללכת למסגד.
חנין זועבי: לכו לעיסאוויה, לראות את התינוקות שפגעו בעין שלהם.
יעקב מרגי: נו כבר, להוציא אותה.
חנין זועבי: פוגעים ישר בראש, ישר בראש.
יעקב מרגי: להוציא אותה.
יעקב מרגי: אני אקרא ללינה?
יעקב מרגי: להוציא אותה, בבקשה.
חנין זועבי: יש לי מַטְעֵן.
חנין זועבי: לא לקחתי את המטען.
מרדכי יוגב: בסוריה אין מטענים.
יעקב מרגי: מוטי, זה לא מוסיף לדיון כלום.
חנין זועבי: תלכו לעיסאוויה - - - אתם עושים מה
מרדכי יוגב: לכי לסוריה.
מרדכי יוגב: לכי לסוריה, תקבלי שם מַטְעֵן, בראש.
חנין זועבי: לא רוצה בכוח.
יעקב מרגי: אז לצאת.
חנין זועבי: לא בכוח.
חנין זועבי: אני אצא.
יעקב מרגי: אז תצאי.
מירב בן ארי: די, צאי כבר.
עליזה לביא: ואל תשימי לי מטענים מתחת לרגליים.
<קריאה: בסדר, תתרחקו ממנה, בסדר.
<קריאה: היא יוצאת.
<קריאה: היא יוצאת, זהו.
יעקב מרגי: אני לא מופתע מזה.
מנחם אליעזר מוזס: אף אחד לא מזדהה איתה?
<קריאה: יש פה טלוויזיה?
יעקב מרגי: זה בגלל הטלוויזיה.
יעקב מרגי: אני לא מופתע, במחשבה שנייה הייתי צריך לעשות את הדיון לא משודר, כי באמת המטרה שלנו - - - לצערי הרב אני עוד לא שמעתי מכל הדוברים פה זעזוע מדברי ההסתה, ניסו לעשות לינקג' או אנלוגיה, אין בעיה, זה לגיטימי, אבל זה חומר למחשבה.
יעקב מרגי: משרד החינוך, יש לך ממש בדקות ספורות להתייחס.
יעקב מרגי: את לא יכולה להתייחס למה שקורה ברשות הפלסטינית, זה לא תפקיד שלך, אבל אנחנו שומעים שגם במזרח ירושלים משרד החינוך התנער מהאחריות שלו והוא מאפשר לרשות הפלסטינית להכניס תכנים וספרי לימוד.
יעקב מרגי: אני מבקש לדעת אם זה נכון.
<יפה ישר: אדוני היושב ראש.
<יפה ישר: אני מתייחסת לבתי הספר הרשמיים והמוכרים שאינם רשמיים במימון המדינה ובפיקוח המדינה שנמצאים במזרח העיר.
<יפה ישר: אני מדברת על 76 רשמיים, 96 מוכר שאינו רשמי ו - - -
יעקב מרגי: וכמה פועלים בלי רישיון במזרח ירושלים?
<יפה ישר: בסביבות 17-18 - - -
יעקב מרגי: ושם אין לנו מה לומר בכלל?
<יפה ישר: שם אלה מסגרות של הוואקף ושל אונר"א.
<יפה ישר: קודם כל יש לנו פיקוח על בתי הספר הללו, המפקחים, יחד עם הרשות, עובדים בצמוד, אין אישור לכניסת תכניות שלא מאושרות על ידי המשרד ועל ידי הרשות.
<יפה ישר: ספרי הלימוד נרכשים מדי שנה, יושבת לצדי גב' לארה מובאריכי מהרשות, הם נרכשים ועוברים ביקורת והורדה - - -
יעקב מרגי: גם הספרים של אונר"א עוברים ביקורת?
<יפה ישר: הספרים של אונר"א לא.
מנחם אליעזר מוזס: גם דפי הקשר לא עוברים.
יעקב מרגי: חבר הכנסת טלב, יש לך שתי דקות.
טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב ראש.
טלב אבו עראר: בנוסף למה שנאמר כאן על ידי חבריי חברי הכנסת הערבים, אין לי ספק שאנחנו נמצאים בעיצומו של גל הסתה.
טלב אבו עראר: דיברו לגבי מערכת החינוך הפלסטינית, חברי הכנסת הערבים ענו בדיוק מה התשובה הנכונה לכך, למרות שאנחנו מגנים כל הסתה וכל אלימות וככה נמשיך.
טלב אבו עראר: מאבקנו, כערבים שחיים במדינת ישראל, מאבק לגיטימי לא אלים, אף פעם לא הטפנו לאלימות - - -
ענת ברקו: ממש לא אלים.
יעקב מרגי: אל תענה לה.
טלב אבו עראר: לא, אני שונה מאחרים.
טלב אבו עראר: אל תפריעי לי.
יעקב מרגי: בבקשה, אל תפריעי לו.
טלב אבו עראר: אבל אם נושא הבקשה לדיון הזה הייתה הסתה נגד הערבים במדינת ישראל אני לא חושב שהדיון היה מתקיים, לא כאן ולא בוועדה אחרת.
יעקב מרגי: תגיש הצעה אליי, תאמין לי, אנחנו יודעים להתמודד.
טלב אבו עראר: הגשנו בקשות, לא אליך, לאחרים, ולא נענו.
טלב אבו עראר: חברים, אנחנו חברי כנסת מהימין, שרים, גם ראש הממשלה מסית נגד אוכלוסייה שלמה, מכפיש את שמה, ואנחנו קוראים בפייסבוק, הרי ממשלת ישראל מטפלת בעניינים של הסתה איפה ואיפה, כל מי שכותב מילה בפייסבוק, אם הוא ערבי הוא נחקר, הוא נעצר, ואז עד תום ההליכים, מגישים נגדו כתב אישום, אבל אם הכותב - - -
יעקב מרגי: תגיד לי, אתה ראית את הפוסט של חגי עמיר?
יעקב מרגי: זכה לתגובה מיידית.
טלב אבו עראר: בגלל שהוא - - -
יעקב מרגי: אני, כחסיד חופש הדיבור - - -
טלב אבו עראר: סליחה, אתה היושב ראש, תרשה לי.
טלב אבו עראר: בגלל שהוא מופנה נגד נשיא המדינה.
טלב אבו עראר: אם היה נגד בוא נגיד חבר הכנסת טלב אבו עראר לא היה נעצר.
יעקב מרגי: מקבל את ההבחנה.
טלב אבו עראר: אני אקריא לך בקצרה, 'מוות לערבים', לחסל, לרצוח, להרוג.
טלב אבו עראר: מישהי בשם אנה ארונוב, נדמה לי שהיא ממוצא רוסי, בפייסבוק שלה היא כותבת על ראאד סאלח, 'תורידו אותו, תחסלו אותו, כדור בראש'.
יעקב מרגי: זה לא מערכת חינוך, זה פייסבוק, זה טוקבקים.
טלב אבו עראר: אדוני, מה זה קשור?
טלב אבו עראר: זה הכול קשור.
יעקב מרגי: מערכת חינוך?
טלב אבו עראר: החינוך יוצא לרחוב, ברחוב - - -
יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, אני מגנה, אפילו טוקבקיסט אלים אני מגנה.
טלב אבו עראר: שנייה, אני אביא לך דוגמה - - -
יעקב מרגי: אבל אני לא שמעתי גינוי פה על הסתה מוסדרת - - -
טלב אבו עראר: הנה, עכשיו אתה מפריע לי ואחר כך אין לך זמן.
יעקב מרגי: זה על חשבוני.
יעקב מרגי: אני לא שמעתי בדיון הזה מכל הדוברים של הרשימה המשותפת גינוי על הסתה שהיא מובנית בתוך מערכת החינוך - - -
טלב אבו עראר: אני נגד כל הסתה, נגד ערבים ונגד יהודים, נגד פלסטינים ונגד יהודים.
טלב אבו עראר: בריש גלי אני אומר את זה, נגד כל הסתה, אבל כשאתה מוצא - - - אני אביא לך דוגמה קלאסית, דוגמה לילדה בבאר שבע, בגלל שהיא ערבייה הוציאו אותה מהגן, זה לא הסתה?
טלב אבו עראר: מה זה?
טלב אבו עראר: איך אפשר להגדיר את זה?
טלב אבו עראר: ילדה בגן, מה העוול שעשתה?
יעקב מרגי: אני בוועדה הזו פתרתי בעיה של 70 בנות - - -
טלב אבו עראר: לא, על הדוגמה הזאת, אתה כיושב ראש ועדה.
יעקב מרגי: אני מוכן לקבל את התלונה, לבדוק אותה.
טלב אבו עראר: הוציאו אותה.
יעקב מרגי: תלוי למה.
יעקב מרגי: תגיש תלונה עם פרטים, אני אבדוק אותה.
טלב אבו עראר: בגלל שהיא ערבייה.
יעקב מרגי: לא, זה אתה אומר, בוא נלמד את זה.
טלב אבו עראר: ככה אמרו לה, 'בגלל שאנחנו מדינת היהודים אין לך מקום כאן', והוציאו אותה.
יעקב מרגי: תודה, טלב.
יעקב מרגי: אני מודה לך על הגינוי.
טלב אבו עראר: שנייה, דוגמה אחרונה, אלה שכותבים שמוחמד חזיר.
טלב אבו עראר: מוחמד נביא.
טלב אבו עראר: אנחנו כמוסלמים מאמינים בכל הנביאים ללא הבדל - - -
יעקב מרגי: תגיד לי, בספר אזרחות או ספר מקרא - - -
טלב אבו עראר: אני רוצה לסיים רק במשפט אחד.
טלב אבו עראר: נעליו של מוחמד יותר מכובדות מפניו של הכותב.
טלב אבו עראר: אתה שומע?
טלב אבו עראר: בדיוק כך, תודה רבה.
יעקב מרגי: מועצת התלמידים, ממש בקצרה.
<עדן סניור: אני אעשה את זה קצר, יהודייה, ישראלית, ממושב נורדייה, בכיתה י"ב, לומדת במגמות ערבית ותקשורת, אני נציגה במועצת התלמידים הארצית, החינוך ההתיישבותי, ראש צוות הסברה ישראלית ונמצאת איתי גם ליאל זינו.
<עדן סניור: יש הסתה, יש הסתה בבתים, הסתה באמצעי התקשורת, שזה כבר עניין בפני עצמו, ויש גם הסתה במערכת החינוך.
<עדן סניור: הסתה ממושכת, הזרקת אידיאולוגיה בצורה ידידותית וסמויה, ממש כמו מחט תת עורית, בצורה שלא מאפשרת לילדים לקלוט, להבין שיש פה שהוא לא בסדר.
<עדן סניור: זה פשוט לא בסדר וזה נורא.
<עדן סניור: זאת אומרת שהם מחונכים במערכת שאין לה שאיפה חד משמעית לשלום והכרה במדינת ישראל.
יעקב מרגי: תנסי להביע גם את דעתך, איך את רואה בתוך מערכת החינוך שלנו - - -
<עדן סניור: אני אגיד.
<עדן סניור: מערכת החינוך הפלסטינית צריכה להימנע מהכנסת מוטיבים שעלולים להשפיע לרעה על תהליך ההתפייסות וזה קצת אירוני, כי ערכים שבאים לידי ביטוי ברמה גבוהה הם ערכים כמו ג'יהאד ומוות של קדושים באמצעות הקרבה עצמית או במילים אחרות איסתישהאד, שזו עבודת השהידים.
<עדן סניור: לי באופן אישי באמת לא ברור איך מצפים שהמצב ישתנה אם ערכים כמו אלה מועברים כחלק מתכנית הלימודים.
<עדן סניור: אי אפשר בכלל להשוות בין מערכת החינוך הישראלית למערכת החינוך הפלסטינית מהסיבה הפשוטה, שזה פשוט לא באותה המשוואה.
<עדן סניור: בשעה שספרי לימוד ישראליים מחנכים לתרבות של שלום, דמוקרטיה וקבלת האחר, ספרי הלימוד הפלסטינים, על פי חוקרים מקצועיים, אני לא אומרת את זה מעצמי, רוויים בהסתה, דה לגיטימציה של מדינת ישראל וחינוך להמשך העימות עם ישראל ואי הכרה בקיומה.
יעקב מרגי: נימה אופטימית ותסיימי.
<עדן סניור: ברגע שרק צד אחד מעודד שלום, השלום לא אפשרי.
<עדן סניור: הכול מתחיל בגיל צעיר, המפתח הוא בחינוך ובחינוך נכון, לא חינוך לאיסתישהאד.
<עדן סניור: אנחנו בתור נוער יכולים לעשות מאמצים ולקיים מפגשים ודיונים עם נוער - - -
יעקב מרגי: ואתם עושים?
<עדן סניור: הנושא השנתי שלנו זה חיבור בין שונים, אנחנו פועלים לזה, אבל אנחנו צריכים הכרה בנו, אנחנו צריכים הכרה במדינה יהודית ששוחרת שלום ולא הולכת לשום מקום.
מרדכי יוגב: תודה ליושב ראש, ליוזמות ולכל מי שהציג.
מרדכי יוגב: הדברים הם באמת מזעזעים והם בא-סימטריה, לצערנו, אני אומר את זה בצער רב, בין חינוך לחיים גם לשכנינו, גם לכל מי שחי איתנו, גם לאלה שמסביבנו, לבין חינוך, לצערנו, למוות או להרג.
מרדכי יוגב: גם בחינוך הפורמלי, גם בחינוך הלא פורמלי.
מרדכי יוגב: ואין גינוי.
מרדכי יוגב: כולנו גינינו את הרצח בדומא, נדמה ליש-99.
מרדכי יוגב: 9% מהאוכלוסייה הישראלית גינתה את הרצח הנורא בדומא, גם כך רציחות אחרות, לבין לצערנו אי גינוי.
מרדכי יוגב: ולא יתקבל שום סיפור על כיבוש, כי אם הסטטוס קוו, ניקח אותו אחורה לשנת 60 או 67 לספירה, היה פה רק בית המקדש השני של היהודים ורק 600 שנה אחרי זה קם מסגד ראשון של ערבים, אז אני לא רוצה להיכנס לסיפור הזה.
מרדכי יוגב: אני רוצה להיכנס לסיפור החינוך.
מרדכי יוגב: ועוד דבר, ביקשת ערכים.
מרדכי יוגב: אצלנו יעקב שנאלץ להיתקל באויב, וירא יעקב מאוד ויצר לו, שמא יהרוג, שמא ייהרג.
מרדכי יוגב: אין לנו רצון כזה, אנחנו לא יוצאים למלחמה בשביל להרוג, הקם להורגך השכם להורגו זו האופציה האחרונה.
מרדכי יוגב: רצוננו בחיים.
מרדכי יוגב: המציאות היא מציאות לא פשוטה.
מרדכי יוגב: עד מקום שידינו מגעת, במקומות שהם בריבונותנו, אני סבור שכן צריך שבפעם הבאה יוצג כאן על ידי משרד החינוך, כי להערכתי ולהבנתי את המציאות, ערבי בבית צפאפה לומד 'אני ערבי גאה', כמו שהציג פה המנהל מבית חנינא, ואני מעריך את הצגתו, 'אני ערבי גאה', לומד את תורתו, הכול בסדר, אני שכן של יהודים ואנחנו נחיה פה ביחד כנראה לאורך ימים ושנים וזה בסדר גמור, ואנחנו - - -
יעקב מרגי: בנימה אופטימית זו אני מעביר את רשות הדיבור - - -
מרדכי יוגב: בנימה אופטימית ניכנס דווקא ללב הבעיה, אנחנו כולנו מאמינים בדברי הנביאים, כי ביתי בית תפילה ייקרא לכל העמים.
יעקב מרגי: לכל העמים, תודה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי ואחרון הדוברים יוסי וסרמן.
ענת ברקו: אבל אמרת לי שאתה תיתן לי.
יעקב מרגי: אתן לך במגבלות הזמן, כי 11:10 וכבר גוערים בנו ואני עובר על התקנון.
ענת ברקו: אני צריכה דקה.
איתן ברושי: מה שברור שמהדיון הזה לא הפכנו, חברי הכנסת, לדוגמה למה שמתכוונים שיקרה אחרי הדיון.
איתן ברושי: מה שלא פשוט פה, אני לא יודע איך אנחנו מצפים מאחרים.
איתן ברושי: יושבים פה אנשי חינוך ואני חבר בוועדת החינוך של הכנסת, מעבר לכל מה שנאמר, ואני אגיד משפט אחד ולא פעם אמרתי אותו גם בהקשר אחר, אני לא מציע למערכת החינוך לקחת על עצמה את כל המשימות של החברה הישראלית.
איתן ברושי: השאלה פה היא לא חינוכית, היא קודם כל מדינית, והשאלה היא לא רק מה יגידו בבית הספר, אלא גם מה יגידו אחרי בית הספר.
איתן ברושי: כל מה שנאמר אני מקבל ולא אוסיף מילים ואני ידוע בדעות, אני חושב, מאוזנות,אבל קודם כל צריך לסיים את הסכסוך וקודם כל צריך להגיע להבנה ארוכת טווח.
איתן ברושי: אי אפשר להטיל על המורים את מה שלא אומרים למדינאים ולמנהיגים ולכן הבעיה היא מנהיגות, הבעיה היא בעיה פוליטית, בעיה מדינית, ביטחונית.
איתן ברושי: כמו שלא יפתרו את האלימות בכוח, לא יפתרו את החינוך בצווים.
איתן ברושי: לכן נדרשת פה מערכת כוללת שבסופו של דבר יהיה פה הסדר ותהיה כאן מערכת חינוך עם הדדיות ויהיו כאן יחסי שכנות.
איתן ברושי: בלי יחסי שכנות אל תטילו את האחריות רק על בית הספר.
איתן ברושי: לכן אני קורא ליושב ראש הוועדה להעביר מכאן את המסר לדיון רחב יותר, והתכלית היא הסדר מדיני וחתירה להסדר קבע.
יעקב מרגי: ועדת חוץ וביטחון.
יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת מוזס, יש לך דקה בדיוק.
מנחם אליעזר מוזס: ממש דקה.
מנחם אליעזר מוזס: 175 בתי ספר מתוקצבים על ידי משרד החינוך במזרח ירושלים.
מנחם אליעזר מוזס: כשהייתי סגן שר החינוך בית המשפט חייב את משרד החינוך והאוצר לרכוש מגרשים פרטיים להקים 600 כיתות לתלמידים האלה שלומדים את הנכבה במרכזה ואני רק רוצה לציין לכם מה שיש לי.
מנחם אליעזר מוזס: דפי קשר, לא בספרים שהם עוברים על זה, רק דפי הקשר, שולחים את זה הביתה, הם ממש מזוויעים.
מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש שהיושב ראש ידרוש להביא לכאן דפי קשר, השטירמר הנאצי יכול עוד ללמוד מזה.
מנחם אליעזר מוזס: רבותיי, אתם צריכים להבין, עובדה, לא הייתי מציע לך, אדוני היושב ראש, שתבוא איתי להר הזיתים או ליד בית ספר של א-טור כי בטוח נקבל כמה אבנים, מחודדות.
מנחם אליעזר מוזס: מה הפתרון?
מנחם אליעזר מוזס: אמרו שהם ילמדו עד ארבע, אבל עד ארבע מוסיפים עוד רעל ועוד רעל, מה זה נותן לנו?
מנחם אליעזר מוזס: אנחנו צריכים, חוץ מדפי הלימוד - - - אני רק רוצה דוגמה אחת, מה זה אומר ששני ילדים בכיתה ו' הולכים, שואל הילד הערבי את היהודי 'מאיפה אתה?', הוא אומר 'מוורשה.
מנחם אליעזר מוזס: מאיפה אתה?
מנחם אליעזר מוזס: 'מעכו', 'מאיפה אתה?' 'מבודפשט', 'מאיפה אתה?' 'מחיפה',' מאיפה אתה?
מנחם אליעזר מוזס: ' מה המסקנה של הילד?
מנחם אליעזר מוזס: הוא שואל אותו 'אז למה אתה יושב על אדמתי?
מנחם אליעזר מוזס: למה אתה יושב על אדמת הוריי?
מנחם אליעזר מוזס: ' מה זה?
מנחם אליעזר מוזס: זה לא הסתה?
מנחם אליעזר מוזס: מה זה בדיוק?
יעקב מרגי: יוסי וסרמן.
יעקב מרגי: כמעט אמרתי לך חבר הכנסת יוסי וסרמן.
<יוסי וסרמן: לא, אני עוסק בחינוך ולא בפוליטיקה.
<יוסי וסרמן: אני וחבריי בהסתדרות המורים, אנחנו רואים את חובתנו לחנך את הילדים לאהבה, לאחווה, לשלום, וארגון המורים העולמי, בכינוסו האחרון ביולי השנה, החליט לשלוח לכאן ועדה בלתי תלויה שתבחן את ספרי הלימוד של שני הצדדים, זה על פי דרישתנו, היות שאנחנו טענו וטוענים שישנה הסתה חמורה מאוד בספרי הלימוד, ואני קורא גם לחברים הערבים, אותו יושב ראש ארגון שראינו כאן במצגת, שישתף פעולה איתנו.
<יוסי וסרמן: אנחנו חייבים ומחויבים ליצור דור אחר של ילדים שיהיו אזרחים שיוכלו לחיות כאן בשלום ואנחנו חייבים אופטימיות לדור הצעיר של הנוער והילדים.
יעקב מרגי: ענת ברקו, משפט הבהרה ואני רוצה לסכם.
ענת ברקו: תקציבי אונר"א מנוצלים, ואני מצטערת שלא הספקנו לשמוע את דוד בדין, להסתה במימון של מדינות אירופה וארצות הברית ומהווים ממשלת צללים של אבו מאזן, שלא לדבר על מה שקורה בעזה.
ענת ברקו: גיוס ילדים ליד בתי ספר, כמו סוחרי סמים, אני נתקלתי בילדים שגויסו ליד בתי ספר, בדיוק כפי שסוחרי סמים מגייסים ילדים למכור וגם כדי להשתמש בהם לגייס ילדים אחרים.
ענת ברקו: הזכירו כאן את השייח' קרדאווי, האמיר של האחים המוסלמים, כדוגמה ומופת לאהבת יהודים.
ענת ברקו: זה אותו שייח' שנותן את הפתוות ומלבין את כל תופעת האיסתישהאד, בעיקר את טרור המתאבדים.
ענת ברקו: הילרי קלינטון הציגה את ספרי הילדים הפלסטינים בקונגרס.
ענת ברקו: כדאי למשרד החוץ להשתמש בזה, היא פרשה את הספרים והיא הראתה שככה אי אפשר לעשות שלום.
ענת ברקו: ילדי הגן רוקדים כשידיהם צבועות בדם יהודים וזה בעצם הריקוד המסורתי וטקס הקבלה לגני הילדים.
ענת ברקו: זה חבל, הם קורבנות של החינוך שלהם.
יעקב מרגי: הוועדה מודה למציגים פה את המצגת, את החומרים, ולחברי הכנסת המציעים לקיים את הדיון.
יעקב מרגי: הוועדה ראתה בחומרה ובדאגה את ההסתה המובנית בתוך מערכת החינוך של הרשות הפלסטינית המוצגת בערוץ הרשמי של הרשות הפלסטיני.
יעקב מרגי: בחינוך הרשמי במזרח ירושלים יש צנזורה על ספרי הלימוד הפלסטינים, כבר עשרות שנים, אך בחינוך המוכר שאינו רשמי במזרח ירושלים לא הייתה צנזורה עד שוועדת החינוך דרשה זאת ב-2010 ועכשיו כן מתקיים, אני מקווה.
יעקב מרגי: עדיין יש חוקרים בארגונים שטוענים שהצנזורה לא מספיק טובה, גם ראינו עדויות מהספרים שמודפסים על ידי אונר"א, בפגישה מקדימה שהייתה אצלי.
יעקב מרגי: אני אומר ככה, בדברי הסיכום, מי שמנסה להגן על הסתה ועל חינוך לשנאה מצהיר בצורה חד משמעית שהוא לא רוצה שום הסדר, חוץ ממחיקת ישראל והיהודים מהאזור ומהמדינה בכלל.
יעקב מרגי: אנחנו, אלה שמפעמת בנו התקווה לעתיד ורוד יותר כאן באזורנו, זה אמנם מחליש אותנו, אבל אנחנו ממאנים להרפות ונמשיך להיאבק בעד השלום.
יעקב מרגי: ההסתה כופה על העם הפלסטיני סבל, כאב, שכול, עוני ובערות.
יעקב מרגי: אנחנו מצד שני ניאבק ובמאבקנו זה נביא גם תקווה לילדי ישראל לחינוך לשלום ולסובלנות ועל ידי זה גם ננסה להצליח לגייס את כוחות החושך ולהביא גם טובה וברכה על אותם ילדים ברשות הפלסטינית ששבויים בידי הנהגה קיצונית ועסקנים שמביאים הסתה ומובילים להרג ודם.
יעקב מרגי: משרד החינוך, הוועדה קוראת להגברת הפיקוח במערכת החינוך במזרח ירושלים ובמגזר הערבי בכלל.
יעקב מרגי: ההערכה שלי שזה גולש גם למקומות אחרים במערכת החינוך שם.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת להגביר את הפיקוח במערכת החינוך, למניעת זליגת חומרים שיש בהם הסתה וחינוך להרג ולהתאבדות ולשנאת יהודים.
יעקב מרגי: תודה רבה, אני מודה לכולם.
יעקב מרגי: מסתמא נידרש לסוגיה הזו בפעמים נוספות בהמשך.
יעקב מרגי: 20 באוקטובר 2015, ז' בחשוון תשע"ו.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום תופעת ההימורים של בני נוער על משחקי כדורגל בווינר של חברי הכנסת אלי כהן, מיקי לוי, מכלוף מיקי זוהר, יואב בן ציור ושל פרופסור יוסי יונה.
יעקב מרגי: זו פעם ראשונה שיש יותר חברי כנסת, וזה משמח אותי.
מירב בן ארי: זה קרה לנו גם אתמול, לא?
יעקב מרגי: כן, ועם משתתפים, זה בסדר.
יעקב מרגי: הרי במהות הדיון חברי הכנסת צריכים להיות פה ובעלי התפקידים.
יעקב מרגי: רבותי, בחברה מתוקנת, שהייתה אמורה להסדיר את כל סוגית ההימורים.
יעקב מרגי: המדינה הקימה רשויות לטובת הנושא הזה, נתנה היתרים, אך התחושה היא שיש עוד הרבה שחקנים במגרשים האלה, וגם אלה שפועלים על פי ההיתרים, כנראה נמצאים באיזה סד של תחרויות או שהציבו לעצמם רף שבדרך נשכחו, אולי, ואני אומר הכל בהסתייגות, נשכחו או הושם בצד סולם הערכים של מדינת ישראל והדאגה לחברה תקינה.
יעקב מרגי: החשש מהתמכרויות ושימוש של קטינים באותם מסלולים הימורים קיים, ואני שמח על כך שלפחות חמישה חברי כנסת – מה שמעיד על חשיבות הנושא – הגישו הצעה לדיון בנושא הזה.
יעקב מרגי: לפי נוהל שהנהגנו בוועדה, אנחנו ניתן לחברי הכנסת שהציעו לומר את דבריהם, לפי הסדר שזה מוצג כאן ולאחר מכן נשמע את האורחים שלנו בוועדה ואת מי שאמור להישאל את השאלות הרלבנטיות.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה.
אלי כהן: תודה רבה לך, אדוני יושב הראש.
אלי כהן: אני קראתי להצעה לדיון מהיר בנושא הזה, בין היתר בעקבות מספר מחקרים ומאמרים שהיו בנושא, שמצביעים על כך שלמעלה מ-30% מבני הנוער מהמרים על בסיס שוטף.
אלי כהן: אני אגב רוצה לפתוח את היריעה מעבר לסוגיה של בני הנוער ולדבר על נושא ההימורים בכלל.
אלי כהן: יושב כאן איציק לארי, מנכ"ל הטוטו, אורי שפר, אני מכיר את לארי גם מהיכרות מוקדמת, הוא איש רציני.
אלי כהן: ואנחנו רואים מדי שנה - - -
איתן ברושי: גם אורי שפר הוא רציני, אני גם מכיר אותו.
אלי כהן: אמרתי, ד"ר אורי שפר, מר ברושי.
אלי כהן: ככלל, אנחנו רואים את הגידול בהכנסות מההימורים החוקיים לאורך השנים, וצריך לזכור שמי שמהמר את אותם הימורים, זה בעיקר אנשים מהפריפריה החברתית.
אלי כהן: ואם אנחנו רואים שהיקף ההכנסות שלהם גדל, המשמעות היא שרמת החיים שלהם יורדת.
אלי כהן: כשאנחנו רואים כל פעם מתקנים נבנים, צריך לבוא ולזכור מי מממן אותם.
אלי כהן: אנחנו צריכים לבוא ולזכור שדווקא השכבות החלשות, דווקא הפריפריה החברתית, היא זאת שמממנת.
יעקב מרגי: זה אותן רשויות שאתה מחבר להן את המטצ'ינג להשלים את המשימות.
אלי כהן: ולכן דווקא אותם דברים, זה למעשה מס נקי מהשכבות החלשות, שהולכות אחרי אותו חלום שאולי הם יממשו אותו.
אלי כהן: ואם אנחנו מדברים גם במספרים, אנחנו מדברים על הכנסות הטוטו או על הכנסות הפיס, אני אומר בטוטו ויתקן אותי לארי, מתוך 2.5 מיליארד שקלים הכנסות, בסוף היום מגיעים לידי הציבור 400 מיליון שקלים.
אלי כהן: הולך לפרסים, הולך לתשלומים, הולך להוצאות.
אלי כהן: חצי מיליארד.
אלי כהן: זאת אומרת 20%.
אלי כהן: כלומר, על כל שקל שמהמרים, ואני מזכיר מאיפה הוא מגיע, מגיע 20%.
אלי כהן: ולכן אני יכול להגיד לך, כשאני רואה את העלייה בהכנסות של הטוטו, יש לי תחושה אמביוולנטית.
אלי כהן: מצד אחד 20% ילך למטרות טובות, מצד שני, אני יודע בסוף היום מהכיס של מי שזה מגיע.
אלי כהן: ולכן אני חושב שכאן אנחנו צריכים בהחלט, לארי, לעקור את התופעה.
יעקב מרגי: זה אותם מאפיינים גם לפיס?
אלי כהן: אני מניח שכן, אבל אני לא רוצה להגיד מספרים שאני לא בטוח לגביהם.
אלי כהן: ולכן אני חושב ככלל, ואני חושב שגם מנכ"ל הטוטו כדאי שהוא יתייחס, קודם כל ככלל בתופעת ההימורים הבלתי חוקיים צריך לטפל ולראות איך מונעים אותה.
אלי כהן: ולעצם הדיון הספציפי שלנו היום בנושא של בני נוער.
אלי כהן: כשאנחנו רואים שכ-30% מהמרים על בסיס קבוע בהיקפים כאלה ואחרים, מדובר בתופעת התמכרות סמויה שיש לה השלכות חברתיות, שיש לה השלכות של גם פגיעה בלימודים ויש מקרים שזה מגיע עד לרמה של עבריינות.
אלי כהן: כיום עיקר הטיפול מבוצע באכיפה.
אלי כהן: אני חושב שאנחנו צריכים לבוא ולטפל במניעה.
יעקב מרגי: אם הייתי יודע שאנחנו מושלמים באכיפה, הייתי יותר רגוע וניגש לאכיפה.
יעקב מרגי: אבל התחושה שלי, ונשמע, אני רואה כאן את משטרת ישראל?
יעקב מרגי: למה אתם לא יושבים בשולחן?
אלי כהן: אז אדוני יושב הראש, אני בהחלט מסכים איתך שנושא האכיפה הוא נושא חשוב.
אלי כהן: אני חושב שגם נושא המניעה.
אלי כהן: וגם לפי החוקים הקיימים של חשיפת בני נוער להימורים, לפי תקנות הפרסום היום אסור לחשוף.
אלי כהן: ואם בנה הוינר עוד מפעלים מבורכים של מתקני ספורט, שהמתקנים האלה מיועדים לילדים, אז אני לא חושב שצריך לבוא ולעשות להם שם שטיפת מוח עם וינר, וינר, וינר.
אלי כהן: וינר זה לא איזה דוד סם, כי וינר זה הכספים של האנשים ולכן את אותם ילדים, אנחנו צריכים מה שנקרא פחות לחשוף לתופעה הזאת ולראות איך אנחנו מטפלים באכיפה, אבל גם בנושא של המניעה.
אלי כהן: אז אדוני יושב הראש, אלה הדברים העיקריים.
אלי כהן: אני בהחלט מעביר את רשות הדיבור לחברי.
יעקב מרגי: אלף תודה על הדברים.
יעקב מרגי: אני חושב שבבואנו לדון בסוגיה הזאת, באמת צריך לחשוב ולהרהר בקול: האם על המזבח הזה שבאמת גופי ההימורים המורשים, כך נקרא לזה, ואני לא מייחד.
יעקב מרגי: אמנם ההצעות היו וינר, וינר, אבל אני חושב שזה נכון גם לגבי הפיס.
יעקב מרגי: כל הפרסומות סביב לעודד רכישה כזו או אחרת, צריך שגם הרגולטור ייתן את הדעת האם אין בזה פרסומת סמויה להתמכרות, לעודד התמכרות.
יעקב מרגי: אנחנו מבינים את הצורך להקים גופים ושהמדינה הסדירה זאת ושמוטב שייעשו בהיתר ולא באיסור, כדי שלא תהיה הפקרות, אבל אין ספק, גם סוגיה זו של הפרסומת המאסיבית, האגרסיבית, סביב הגרלות כאלה ואחרות, יש בה משהו ממכר שצריך לבחון אותו.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.
מיקי לוי: בוקר טוב אדוני, תודה רבה, ברוכים הבאים.
מיקי לוי: אני נזעקתי יחד עם חברי אלי כהן, בעקבות אותו כתבה במעריב שפורסמה.
מיקי לוי: אני מודה על האמת שלא הייתי מודע לגודל החשיפה של בני הנוער והשימוש שהם עושים בנושא ההימורים.
מיקי לוי: קצת בדקתי, קצת שוחחתי ואני מבין שהתופעה היא לא תופעה נקודתית.
מיקי לוי: עם זאת, בהמשך למה שאלי כהן אמר, לי יש עם הטוטו בהחלט ניסיון מצוין.
מיקי לוי: אני הקמתי עם חברים מעמותה של ערכים בספורט, שמטפלת בבני נוער משכונות סוציו-אקונומיות בעייתיות ומערי הפריפריה, ביחד הקמנו עמותה של ערכים בספורט ולא היינו מסוגלים לצאת אל הדרך.
מיקי לוי: בהתחלה שמנו כסף פרטי שלנו ובהמשך קיבלתי מהטוטו סכום נכבד של 400,000 שקלים, שהצלחנו לאסוף נערים מהרחובות ולגייס אותם לטובת קבוצות כדורגל ואני חושב שפשוט הצלנו אותם.
מיקי לוי: זה בצד החיובי של הטוטו ועכשיו אני הולך לתופעה עצמה.
מיקי לוי: אין בכלל ספק שהתופעה צריכה להדליק לנו נורית אדומה קשה, כי אותם נערים - ואני קורא כאן את דף המסרים או את הדף שהטוטו פרסם לבקשתי – מה הטוטו עושה כדי שלא נצטרך לדון בכל דבר ודבר – ואני רואה כאן אכיפה.
מיקי לוי: ואני בנוסף לחינוך - ואני בתפיסת העולם של אלי גם בעד החינוך וגם להכניס את זה.
מיקי לוי: אמרו לי שדיברו עם שר החינוך הקודם, שי פירון, והוא אמר שהוא לא מודע לכך.
מיקי לוי: כנראה שמערכת החינוך גם כן לא מודעת לכך, וזה צריך לבוא לפתחו של שר החינוך, עם הנחיה ברורה לשלב את הנושא הזה, להכין מערך שיעור בתוך-.
מיקי לוי: אני לא יודע, יש היום שיעורי חברה?
מיקי לוי: בזמני היו, הייתי מחכה לזה כל השבוע, מאחר שלא לומדים ביום שזה ישנו.
יעקב מרגי: יש איזו שעה שאני מגדיר אותה גב הגמל.
יעקב מרגי: שעת כישורי חיים.
יעקב מרגי: כל מה שאנחנו פה דנים, זורקים על אותה שעה.
מיקי לוי: יכול להיות שאפשר מראש שהשעה הזאת תהיה שעתיים, כי אני דרשתי שלמשל חינוך פיננסי גם ייכנס לשעה הזו לעשר דקות, כדי שהם לא יבזבזו את הכסף, אבל אין לי בכלל ספק שמשהו צריך לעשות.
מיקי לוי: עכשיו אני פונה דווקא אליך, כי זה קרוב אלי, כי אני יודע מה צריך לעשות.
מיקי לוי: אני מבין שהטוטו מפעיל מפקחים שלו ואף שולל רישיונות הפעלה - על פי מה שלמדתי – רישיונות הפעלה של אותן תחנות.
מיקי לוי: זה לא מספיק עם העשרה מפקחים, אני לא יודע כמה יש, רועי או לארי, אבל תיכף נשמע מכם.
מיקי לוי: אני פונה אליכם.
מיקי לוי: אני מבקש שתבוא קריאה מלשכת המפכ"ל למפקדי המחוזות, כאשר הולכים לפיצוציה והתחנות האלה הן לרוב בפיצוציות ובאותם מקומות שבהם נמצאות התחנות עצמן, אלה שפתוחות 24 שעות ביממה ולא מוכרים לקטינים אלכוהול, כי הוא מפחד פחד מוות.
מיקי לוי: יש מקומות שאנחנו, שאנחנו – אני מרגיש עדיין חלק מכם – שאנחנו עושים ביקורות.
מיקי לוי: כשעושים ביקורת לאלכוהול, בבקשה לבדוק, הרי הוא נמצא בתצפית.
מיקי לוי: הרי הוא עושה בקרה.
מיקי לוי: שיעשה גם בקרה לנושא אותו קטין שבא להמר, להימורים.
מיקי לוי: זו דרישה מאד מאד קטנה.
מיקי לוי: אין תוספות כוח אדם, זה רק ביצוע אדוני.
מיקי לוי: וצריך להגדיל את האכיפה, כי הם, כמה שעשו, ויש לו מהלכים.
מיקי לוי: הוא שולל את רישיון ההפעלה מאותה תחנה, וזה מסמן לאחרים לבאות מה יקרה להם אם לא.
מיקי לוי: ולכן אני הולך גם לנושא חינוך, אדוני, אבל גם לנושא האכיפה.