GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבד אל חכים חאג' יחיא: - - ודרך אגב, אני אומר שהעניין של הבניה ללא היתר, למרות שהנושא הזה לא פה, אבל שואלים למה יש בניה ללא היתר.?.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בית ספר לא יכולים לבנות ללא היתר, לכן אין לנו את בית הספר.
יעקב מרגי: תסכם בבקשה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: - - אני מסכם - לכן, רוצים את ההתערבות גם של משרד החינוך לבוא גם למשרד האוצר וגם למשרד הפנים ולמנהל מקרקעי ישראל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים יש את המקום של אדמת מדינה לבית ספר או לחלופין גם יכול להיות שיש אדמה פרטית שמתאימה יותר לבית ספר, אז להקדיש את קרקע המדינה להחליף קרקע גם בתוך הישוב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הנקודה האחרונה שאני מדבר עליה – יש בתי ספר שהם כל כך ישנים, שאין בהם הנגשה לבעלי צרכים מיוחדים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בעניין של ההנגשה - קודם כל יש חוק שמחייב, ואת החוק הזה צריך ליישם, וצריך את הביקורת כי אני יודע שבהרבה מקומות שמקבלים גם את החתימות בלי להגיע למקום, בלי לבדוק, וחותמים כאילו שהמבנה של בית הספר תקין.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ורק כשקורה אסון, מחפשים מי אשם ומי חתם ומי לא חתם.
יעקב מרגי: אתה נגעת במספר רב של נקודות, פרמטרים.
יעקב מרגי: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור, אתה יודע, כשמדברים על המגזר הערבי נוטים לחשוב שהבעיה מורכבת משני צדדים: מצד השלטון המרכזי והשלטון המקומי בגלל אופי הרשויות, חוזקן, מצוקת הקרקע והתכנון, תכניות המתאר אבל אני, ברפרוף – גם ככה המקלדת לא הכי משוכללת, אל תוסיפו לי.
יעקב מרגי: לך מותר, אבל להם להוסיף על המקלדת – לא יכול.
יעקב מרגי: אני מסתכל ברשימה, בטבלה שהכינה מחלקת המידע והמחקר של הכנסת, אני לוקח את תל-אביב יפו – רשות חלשה?
יעקב מרגי: הוכר בצורך 11 כיתות.
יעקב מרגי: כמה תוקצבו?
יעקב מרגי: חמש.
יעקב מרגי: אני לא מבין למה יש פער בכלל בתל-אביב.
<אסף וויינינגר: כיתות למגזר הערבי בתל-אביב.
יעקב מרגי: - - רמלה – הוכר בצורך של 41 כיתות.
יעקב מרגי: יש פה איזה לקונה שצריך לטפל בה, אין ספק.
יעקב מרגי: זה משהו שזועק לשמיים, שצריך להרים אותו בצורה – ואני מאמין שמשרד החינוך ירצה ליישר קו בנושא הזה, וזו מטרת הדיון.
יעקב מרגי: אנחנו נצטרך לצאת מפה עם איזו תובנה שזה הולך להשתנות.
יעקב מרגי: זה הולך להיכנס למסלול מואץ ליישר קו עם הצרכים של האוכלוסייה הערבית.
יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת דוקטור יוסף ג'בארין.
יוסף ג'בארין: אולי נכיר את נציגי משרד החינוך, שנדע מי נמצא?
<תמיר בן משה: אני סמנכ"ל פיתוח.
יעקב מרגי: המילה האחרונה בנושא פיתוח במשרד החינוך.
<חוסאם דיאב: אני מפקח על הוראת המדעים וממונה על הישגים.
<חוסאם דיאב: באתי לנושא של פדגוגיה, במקרה ויתעורר פה.
<חוסאם דיאב: אני אפילו מעודד מזה שנועה יושבת בצד שלנו.
<חוסאם דיאב: אולי זה בשורות טובות.
<תמיר בן משה: רגע, יש פה גם את אשר וכיל, מינהל כלכלה ותקציבים.
יעקב מרגי: בדרך כלל אנשי התקציבים אוהבים לחכות - - -
<אשר וכיל: יש גם את נציגת משרד החינוך באוצר, נועה היימן.
יעקב מרגי: אמרתי לכם – בדרך כלל אנשי אגף התקציבים והרפרנטים מתחבאים.
יעקב מרגי: את יודעת כמה רבים לשבת בקדמת הבמה?
יוסף ג'בארין: אני אפילו מעודד מזה שנועה יושבת בצד שלנו.
יוסף ג'בארין: אולי זה בכל זאת בשורות טובות.
יעקב מרגי: אני יכול לומר לך שהיא משדרת רצון טוב - - - איך אומרים?
יעקב מרגי: יותר מאשר העגל רוצה לינוק, הפרה רוצה להיניק.
יעקב מרגי: אין לי ספק שמשרד החינוך ומשרד האוצר מוכנים כי משיחות אני יודע כמה מכירים בצורך סוף סוף ליישר איזה קו מסוים בנושא הזה, אבל כנראה שזו מצוקה שצריך לעמוד עליה היום, מקרוב.
יוסף ג'בארין: אני אפתח אולי – דיבר המפקח, דוקטור חוסאם, על העניין הפדגוגי אבל אין ספק שאנחנו מדברים על כיתות, בנוסף לחשיבות העניין הפיזי וחשיבות הבניה, אין ספק שזה משליך גם על העניינים הפדגוגיים.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת, תלמיד שלומד בכיתה של 40 ילדים, ויש כיתות כאלה, לצערי, בחברה הערבית, הוא לא תלמיד שיכול להפיק מהמערכת מה שתלמיד אחר בכיתה של 28 או 30, ואין ספק גם שהמחסור בכיתות משליך על הצפיפות בכיתות כפי שכבוד יושב ראש הוועדה יודע, שהצפיפות בבתי הספר בחברה הערבית היא הרבה יותר גבוהה מזו שבחברה היהודית.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על 36 לעומת 30, משהו כזה, פחות או יותר.
יוסף ג'בארין: זה פער משמעותי בצפיפות בכיתות.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שאני מלווה את הנושא הזה מספר שנים בכובע הקודם שלי באקדמיה.
יוסף ג'בארין: ואז, ב-2008, ליוויתי את דוח הוועדה המשותפת של משרד החינוך ושל ועדת המעקב לענייני חינוך בעניין של מחסור בכיתות.
יוסף ג'בארין: זה דוח שהזמינה אז, שרת החינוך יולי תמיר, והייתי שותף להכנתו, והוגש ב-2008 תחילת 2009, ואומץ על ידי השרה.
יוסף ג'בארין: הדוח הצביע על צורך בכ-9,000 כיתות בחברה הערבית לתקופה של שלוש, ארבע שנים.
יוסף ג'בארין: לדעתי, אז דיברנו על התקופה של עד 2011.
יוסף ג'בארין: אני חייב להודות שלא ברור עד כמה יושם מתוך הדוח הזה אבל כנראה שהוא לא יושם במלואו, זה בטוח.
יוסף ג'בארין: לפי המספרים שאנחנו מכירים היום, מספרים שהיו לנו לקראת מפגשים בתקופה האחרונה עם משרד החינוך ועם משרד האוצר - כיום יש מחסור של סביבות כ-4000 כיתות, זה כולל גני ילדים.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת, אנחנו מדברים כמובן על כיתות שכורות.
יוסף ג'בארין: גם גני ילדים וגם כיתות שכורות וגם עומסים שקיימים.
יוסף ג'בארין: האמת היא שזה גם משפיע על המראה הפיזי של בית הספר הערבי.
יוסף ג'בארין: כמעט מנצלים את כל החדרים, ולכן יש מחסור מאד משמעותי בספריות.
יוסף ג'בארין: יש בתי ספר שמלמדים בתוך המקלטים בגלל הצפיפות הזאת.
יוסף ג'בארין: ולכן, אין ספק, ואני חושב שהרעיון של חבר הכנסת חאג' יחיא, של הצורך לא רק להכיר את הצרכים האלה אבל גם להציג תכנית ברורה איך מתגברים על המחסור הזה בתקופה הקרובה, שלוש שנים, לא צריך חמש שנים, זה צורך מאד חיוני כיום, שאולי יאפשר גם ל-מ.מ.מ.
יוסף ג'בארין: ואולי לוועדה עוד שנה, לבוא ולראות מה היא עושה כי אני חייב להגיד לך, כבוד היושב ראש, שאחת הבעיות שלי בתחום הזה היא שעכשיו מכירים בצורך, ומשרד האוצר גם אומר: יש לי את התקציבים אבל אחרי שנתיים אנחנו בודקים ורואים שיש התקדמות משמעותית.
יוסף ג'בארין: ולכן, אני מקווה שנמצא איזה שהוא מנגנון איך אפשר באמת לפקח.
יוסף ג'בארין: - -
יעקב מרגי: אתה יודע מה הדרך לעשות את זה?
יעקב מרגי: קובעים עכשיו, בסיכום היום, שעוד חודשיים מתכנסים לבדוק מה התקדם בתחומים - -
יוסף ג'בארין: זה יהיה מצוין.
יעקב מרגי: - - ולאחר מכן לבדוק עוד שלושה חודשים אם התקדמנו בסעיף השני, ועוד תשעה חודשים.
יוסף ג'בארין: נכון, זה יהיה מצוין.
יוסף ג'בארין: אחת הבעיות שאני מזהה כאן, והיא כנראה בעיה מאד בעייתית, מה גם שמשרד החינוך יכול להפנות אותו אלי ולהגיד: לא רק אני אחראי, זה המחסור בקרקע.
יוסף ג'בארין: אנחנו מכירים הרבה ישובים שבגלל מחסור בקרקע בעצם אי אפשר לבנות בתי ספר.
יוסף ג'בארין: אגב, זה לא רק בתי ספר, אפילו מעונות יום.
יוסף ג'בארין: אני מכיר כמה מהישובים הערבים שיש להם תקציב - -
יעקב מרגי: מבני ציבור.
יוסף ג'בארין: - - מבני ציבור באופן כללי אבל לפחות מוסדות חינוך.
יוסף ג'בארין: הבעיה הזאת אומרת דרשני כי אם משרד החינוך יגיד: אוקי, אני מתקצב, תמצאו לי קרקע ותביאו פרוגרמות.
יוסף ג'בארין: אז יש כאן בעיה שמחזירה אותנו למשרד האוצר, איך מתגברים על הבעיה הזאת.
יוסף ג'בארין: כנראה שמתגברים על הבעיה הזאת אם יהיה צוות שהוא יורת בין-משרדי, כי אי אפשר להישאר תקועים כי צריך להתגבר על הבעיה הזאת.
יוסף ג'בארין: בינתיים לא קיבלנו נתונים ממשרד החינוך בטענה שאלה נתונים שמצויים בישובים עצמם אבל תשמע, כבוד היושב ראש, אני מסתכל על הישוב שלי – אום אל פאחם.
יוסף ג'בארין: מתוך 119 הוכר בצורך, ואני רוצה להגיד שהמספר שמדבר על "הוכר בצורך" זה מספר יותר קטן ממה שנתבקש - -
יעקב מרגי: עם כל המגבלות שקראנו ומנה חאג' יחיא.
יוסף ג'בארין: זה לא הצורך.
יוסף ג'בארין: הצורך הוא יותר מזה אבל זה הוכר בצורך ועבר את כל המכשולים.
יוסף ג'בארין: כמה מתוקצב?
יוסף ג'בארין: 19 מתוך 119, שזה מאד שולי יחסית, ובהיעדר תכנית איך מתגברים על הפער הזה, אני לא רואה איך אנחנו מצליחים.
יוסף ג'בארין: הערה אחרונה - אני רואה את ההשוואות בין המגזר היהודי למגזר הלא-יהודי.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שיובל ואסף שמעו אותי, שנגיע למסמכים שיוכלו להגיד את הציבור הערבי, את החברה הערבית.
יוסף ג'בארין: בתי ספר ערביים - -
יעקב מרגי: אומרים: צרת רבים נחמת שוטים.
יוסף ג'בארין: אני פשוט מנצל את העובדה שגם יובל וגם אסף כאן.
יעקב מרגי: היתה לי ישיבה עם ראש עיריית ירושלים, והפערים במזרח ירושלים לעומת החינוך במגזר החרדי הוא כמעט דומה.
יוסף ג'בארין: אז אתה אומר:
יוסף ג'בארין: בוא נתגבר קודם על התקציבים ואחר כך נגיע למינוח איך.
יעקב מרגי: אני חושב שזה מורכב.
יעקב מרגי: אני מכיר את התחום ולדעתי זה מורכב.
יוסף ג'בארין: אז אני רק אגיד שאמנם המספרים מדברים על השוואה עם הציבור היהודי אבל אני רוצה להגיד לכם שעם כל הכבוד, התמונה שעולה כאן היא מטעה עובדתית.
יוסף ג'בארין: למה היא מטעה?
יוסף ג'בארין: כי אנחנו מדברים על איכויות שונות, על מרחבים שונים, על בתי ספר שונים לגמרי מבחינת התפיסה והשטח וכדומה.
יוסף ג'בארין: ולכן, עם כל הכבוד, אין מה להשוות מבחינת המחסור שקיים בתוך הציבור הערבי, שהוא יותר עמוק, יותר קשה עבור התלמידים הערבים.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שנצליח להגיע לנוסחה של איזה שהוא צוות מסוים, שיכלול גם פתרון לסוגיית המחסור בקרקע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עם גני ילדים, טרום-חובה 3,4?
יוסף ג'בארין: במסמך זה לא נכלל נכון, אסף?
יעקב מרגי: הוא אמור לתת סקירה אחרי חנין על המסמך.
<אסף וויינינגר: הכוונה בכיתות לימוד כאן זה גם לכיתות של גני הילדים וגם לכיתות בית ספר.
יוסף ג'בארין: אבל לא ל-3-5.
<תמיר בן משה: הכל.
<אסף וויינינגר: 3-5 זה גנים.
יעקב מרגי: חנין בבקשה.
חנין זועבי: תודה אדוני היושב ראש.
חנין זועבי: תודה לעמיתי חאג' יחיא ויוסף.
חנין זועבי: האמת שאנחנו לא יכולים כל כך לחדש, אנחנו רק מדגישים כי אנחנו חוזרים על הנושא כמה פעמים כבר בשנה אחת.
חנין זועבי: ואני רוצה, לפני שאני אדבר על המספרים, גם לערער על שיטת החישוב כי כאשר דנים בשיטת החישוב של המחסור בכיתות, אז לא מחשיבים את הניצול של בית הספר לספרייה ולמקלטים לכיתות.
חנין זועבי: כלומר, בית הספר משתמש בספרייה, במעבדות ובמקלט ככיתות לכל דבר ועניין, אז הם מחשיבים אותה ככיתה, הם לא מחשיבים אותה כספרייה או כמקלט.
חנין זועבי: כלומר, הם לא מחשיבים את הניצול הזה, של כיתות שאנחנו לא אמורים ללמד בהן.
חנין זועבי: אני חושבת שהסוגיה הכי רגישה הן שתי נקודות, ובזה אני מסכמת את הדברים שלי: אין ראיה אסטרטגית של משרד החינוך לתת תכנית חומש למגזר הערבי.
חנין זועבי: כלומר, אין מטרה כזאת, אין כוונה כזאת.
חנין זועבי: כאשר אנחנו אומרים שיש מחסור, אנחנו מקבלים את התשובה שיש גם מחסור בבתי הספר היהודים.
חנין זועבי: ולא רק שאין ראיה אסטרטגית שאנחנו רוצים לצמצם את הפער אלא שכל שנה מגדילים את הפער.
חנין זועבי: כלומר, גם יש מחסור מלכתחילה, אנחנו לא מתחילים בנקודה זהה וגם בכל שנה התקצוב למגזר היהודי הוא פי שניים מאשר התקצוב למגזר הערבי, לפי החישובים שלכם, לפי החישובים של ה-מ.מ.מ. - -
<תמיר בן משה: - - -
חנין זועבי: - - אז לא שלא מקטינים את הפער, כל שנה מגדילים את הפער.
חנין זועבי: היעדר כוונה.
חנין זועבי: אני מבדילה בין מסכימים שיש צורך בין הסכמה אתנו על הצורך לבין הכוונה, האמת.
חנין זועבי: להציב את זה כמטרה - -
יעקב מרגי: כיעד.
חנין זועבי: כיעד.
חנין זועבי: - - אין בחשיבה האסטרטגית שלמשרד החינוך אין.
חנין זועבי: עכשיו, יש גם את הפתרון הקל הזה, לגלגל את האחריות למקומות אחרים או היעדר קרקע – אז זה לא בתחום האחריות של משרד החינוך, ופה, יעני נושאת דברים בשפה הערבית, - ופה הטרגדיה, הבעיה המרכזית של הערבים – מחסור בקרקע.
חנין זועבי: אז יש המון בקשות.
חנין זועבי: קודם כל, הרשויות המקומיות עצמן לא שולחות בקשות לבנייה כי אין להן קרקע.
חנין זועבי: הן יודעות שהן נתקלות בבעיה הזאת של הקרקע, ומשרד החינוך פוטר את עצמו כאשר הוא אומר: הרשות המקומית לא שלחה לי את הדף הזה, שאפשר לשלוח כל שנה, דף של רשימת פיתוח, נכון?
חנין זועבי: הרשות המקומית שולחת רשימה של צרכי פיתוח, אז או שהרשות המקומית לא שולחת או כאשר הן שולחות, הרוב נדחה.
חנין זועבי: בגלל שיש מחסור בקרקע.
חנין זועבי: אני חושבת שצריכים לא רק ועדה בין-משרדית.
חנין זועבי: אני חושבת לשנות, אדוני היושב ראש, את ההגדרה של האחריות של משרד החינוך גם כאשר יש מחסור בקרקע.
חנין זועבי: זו הבעיה של משרד החינוך, למצוא את הקרקע, לעשות את המשא ומתן בינו לבין משרד הפנים או אני לא יודעת, מנהל מקרקעי ישראל, ולא להגיד שזו אינה בעיה שלי.
חנין זועבי: אם אתה אחראי על בתי ספר, כלומר בעצם ההגדרה אתה גם אחראי על הבניה, ועצם ההגדרה אתה אחראי גם לפתור את בעיית הקרקע כי גם כאשר רוצים לבנות מקלטים לנשים מוכות אז אומרים שאין קרקע.
חנין זועבי: כאשר רוצים לבנות גנים, אז אין קרקע.
חנין זועבי: כאשר רוצים להגן על ילדים ולבנות להם משחקיה אז אין קרקע.
חנין זועבי: אין קרקע לכלום.
חנין זועבי: אז איפה נופלת האחריות הזאת?
חנין זועבי: בין הכיסאות - -
יעקב מרגי: לכן התכנסנו היום.
חנין זועבי: אני מקווה שההתכנסות שלנו היום, שיהיה לה ערך מוסף.
יעקב מרגי: אני מקווה, אוי ואבוי לי אם לא.
יעקב מרגי: נציג ה-מ.מ.מ.
יעקב מרגי: ייתן סקירה על זה, ונשמע את משרד החינוך.
יעקב מרגי: לאחר מכן, יש כאן נציגויות של הורים.
יעקב מרגי: לא נוכל לתת לכולם אבל נציגות מכובדת של עד ארבעה נציגים מישובים שונים.
חנין זועבי: ועוד שאלה לאסף, אדוני היושב ראש, ברשותך: כל האפסים האלה, אם אפשר להזכיר – לא שיש תשובה ל-40%, ל-20%.
חנין זועבי: שליש מהישובים הערביים עם אפס.
יעקב מרגי: בואי נשמע.
יעקב מרגי: כנראה שיש סיבה.
<אסף וויינינגר: השאלה למשרד החינוך ולא אלינו.
<אסף וויינינגר: אני אתן סקירה קצרה מאד לגבי המסמך הקצר – אנחנו ביקשנו ממשרד החינוך לספק לנו נתונים על מספר כיתות הלימוד שמשרד החינוך הכיר בצורך לבנות אותן, ומתוכן את מספר הכיתות שהבנייה שלהן תוקצבה בסופו של דבר.
<אסף וויינינגר: אני רק אדגיש שאנחנו מדברים פה על כיתות שמשרד החינוך הכיר בצורך לבנות אותן, שחבר הכנסת חאג' יחיא וחברי הכנסת האחרים טוענים שמעבר לאותו צורך, יש צורך נוסף, שהוא לא מתבטא באותם נתונים, והוא צורך במתקנים נוספים.
<אסף וויינינגר: אני גם אגיד שההתעסקות שלנו במסמך היא רק לצורך בכיתות ולא למתקנים אחרים, שדיברו עליהם.
<אסף וויינינגר: אנחנו רצינו לספק נתונים על מעבדות לימוד ותקצוב של מעבדות לימוד - -
יעקב מרגי: חדרי ספח, זו ההגדרה, נכון?
<תמיר בן משה: חדרים ייעודיים וחדרי ספח.
<תמיר בן משה: מעבדה היא לא חדר ספח.
<אסף וויינינגר: - - הנתונים הגולמיים שקיבלנו ממשרד החינוך לא אפשרו לנו לספק את הנתונים האלה במסגרת הזמן הנתונה.
<אסף וויינינגר: אני אעבור לנתונים עצמם במסמך: בתרשים הראשון, מה שאפשר לראות הוא שברוב השנים שיעור הכיתות שהבניה שלהם תוקצבה במגזר הערבי מכלל הכיתות היה גבוה משיעור תלמידי המגזר הערבי בכלל מערכת החינוך, שיעור שעומד על 26% בערך.
<אסף וויינינגר: אפשר לראות שדווקא בשנת 2015, השנה האחרונה, השיעור קצת נמוך יותר.
<אסף וויינינגר: בנתונים - -
יוסף ג'בארין: שזה קצת מפתיע, נכון?
<אסף וויינינגר: אלה הנתונים.
<אסף וויינינגר: - - בטבלה שלאחר מכן, אפשר לראות שבכל שנה ניתנן תקציב לבניה רק של חלק מהכיתות שמשרד החינוך הכיר בצורך בבנייה שלהן.
<אסף וויינינגר: זה מתבטא בשני המגזרים - הן במגזר היהודי והן במגזר הערבי, ובעצם מהנתונים של משרד החינוך לשנת 2015 עולה בקיזוז של הכיתות שהבניה שלהם תוקצבה, עולה שיש היום מחסור של לפחות כ-1,250 כיתות במגזר הערבי, וכ-4,000 כיתות במגזר היהודי.
<אסף וויינינגר: אני אתייחס רק לעניין הקרקע, לגבי אי זמינות הקרקע לבנייה במגזר הערבי - אנחנו בקשנו ממשרד החינוך לקבל נתונים על כמה מאותן כיתות, שהוכר הצורך בבנייה שלהן במגזר הערבי, לא נבנות בגלל בעיה של אי זמינות הקרקע.
<אסף וויינינגר: שר החינוך השיב לנו שהמידע על זה לא נמצא בידיו, והוא נמצא בידי הרשויות המקומית ולכן, לא הצלחנו לספק את הנתון הזה למרות שרצינו לספק אותו.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע לאחר מכן מתמיר.
יעקב מרגי: תמיר, אתה הרי לא מאשר תקצוב אם אין קרקע ייעודית.
<תמיר בן משה: הוכחה על בעלות הרשות על הקרקע.
יעקב מרגי: יכול להיות שיש גם מצב כזה, שראשי רשויות, נושא החינוך כרגע לא בסדר עדיפויות אבל זה להערכתי זניח מספר ראשי הרשויות שכרגע חדלי מעש בתחום החינוך ולא רוצים.
יעקב מרגי: זה נתון שכנראה פועל יוצא, ניתן להסיק, שהרוב זה בגלל אי זמינות של קרקע, ונראה.
יעקב מרגי: יש לנו פה נציגים של השלטון המקומי?
יעקב מרגי: מה שמך, תפקידך?
<חיאם קעאדן: אני סמנכ"ל המגזר הערבי במרכז השלטון המקומי.
יעקב מרגי: יש לך קצת ידע בנושא.
<חיאם קעאדן: קצת.
<חיאם קעאדן: אני כיהנתי 15 שנים כמנכ"ל עיריית בקעה אל גרביה.
יעקב מרגי: אוקי.
<חיאם קעאדן: אני יכול לדבר חצי שעה, שעה, על הנושא.
יעקב מרגי: לא, אני רוצה תוצאות, לא דיבורים.
יעקב מרגי: דיבורים זה המקצוע שלנו.
יוסף ג'בארין: אבל ה-1773 זה כבר מקומות שיש קרקע או שזה לא אומר בהכרח שיש קרקע?
<אסף וויינינגר: זה הצורך.
יעקב מרגי: תמיר, אתה עכשיו ברשות דיבור.
יעקב מרגי: תציג את עצמך ותן לנו סקירה.
<תמיר בן משה: א.
<תמיר בן משה: אני שמח על ההזדמנות שוועדת חינוך שלמה בכנסת דנה בנושא תקצוב של כיתות לימוד במגזר הערבי.
<תמיר בן משה: אני שמח ובטוח שאחרי שאציג את הדברים התמונה אולי יותר תתבהר כי זה ממש, לדעתי, לא כמו שמוצג.
<תמיר בן משה: משרד החינוך, בנושא של תקצוב כיתות לימוד, עובד בתכנית חומש - -
יוסף ג'בארין: אז מה?
יוסף ג'בארין: כולנו טועים?
יעקב מרגי: רגע, אולי לא מבינים?
יעקב מרגי: אל תסיק מסקנות.
<תמיר בן משה: אני אבהיר את התמונה ככל שאני יכול ויודע.
<תמיר בן משה: - - אני אומר שמשרד החינוך עובד בתכנית חומש.
<תמיר בן משה: תכנית החומש האחרונה עובדת משנת 2012-2016, ואין בה שום הגדרה שמגדירה חלוקה לפני מגזרים, כמו שהיה בתכנית החומש שהגדירה בצורה מובהקת ומובהרת כמה אחוזים צריך ללכת לתקצוב למגזר כזה או אחר.
<תמיר בן משה: אני נכנסתי לתפקיד ב-2013, ובאמת אחת השאלות הראשונות ששאלתי זה כמה צריך להיות פחות או יותר לכל מגזר, אם יש איזו הגדרה.
<תמיר בן משה: ואחרי שבדקתי עם הלשכה המשפטית וכל הגורמים, נעניתי שאין דבר כזה - -
יעקב מרגי: פעם היתה חלוקה מגזרית.
<תמיר בן משה: אמרתי בחומש הקודם, שהסתיים ב-2011.
<תמיר בן משה: אני אמרתי שדבר ראשון - -
יעקב מרגי: האוצר אהב את זה, כי יש מגזרים שהיו בתת-ביצוע.
<תמיר בן משה: סביר להניח, אני לא יודע.
יעקב מרגי: אני מתאר לעצמי שכן.
<תמיר בן משה: - - אני אומר שאני אמרתי שלפחות בשנה הראשונה, כשנלמד את העסק והתפקיד, אני אבדוק מה היה בשנים קודמות.
<תמיר בן משה: לראות פחות או יותר באיזה יחס הכיתות תוקצבו לפי מגזרים.
<תמיר בן משה: ואני חושב שהמספרים אכן מוכיחים שלקחתי את הסוגיה של הטיפול - יושב פה במקרה נציג של המגזר הערבי, שמטפל במגזר הערבי במשרד החינוך, הוא יכול להעיד עם עבדאללה ח'טיב, שבטח האנשים פה מכירים, שלפחות בשנתיים וחצי שאני בתפקיד, הטיפול במגזר הערבי, במנהל הפיתוח, מקבל וקיבל שינוי ותפנית משמעותית.
<תמיר בן משה: - -
יעקב מרגי: עבדאללה לא יכול היה להגיע היום לדיון?
<חוסאם דיאב: אני החלפתי אותו כי יש לו איזה בירור של בית משפט.
יעקב מרגי: הכבוד לנו אתך, שלא יובן אבל אני רגיש לאלה שלא אוהבים לבוא לוועדה.
<תמיר בן משה: עבדאללה דווקא אוהב.
<תמיר בן משה: אז אני רוצה להציג ככה את הנתונים: קודם כל, אני רוצה להתייחס לגבי תקצוב של 2015, היות וזו סוגיה שעלתה פה ברגע האחרון, על הכמות של הכיתות.
<תמיר בן משה: 2015 עוד לא הסתיימה.
<תמיר בן משה: זה שאנחנו עכשיו באמצע נובמבר, זה לא אומר שהמספר הזה הוא המספר הסופי.
<תמיר בן משה: אני יכול, ומעיד כאן קבל עם ועדה, שהמגזר העברי אמור לקבל סדר גודל של עוד 80 גנים, שאנחנו אמורים לקבל עכשיו מהאוצר, בימים אלה, כמות של גנים.
<תמיר בן משה: הוא אמור לקבל עוד 80 גנים לרשויות במגזר הערבי ועוד כבין 30 ל-40 כיתות.
<תמיר בן משה: כלומר, המספר באחוזים לא רק שיגיע לאותם 27, אפילו יותר מזה.
<תמיר בן משה: מבחינתי, מגמתיות בתקציב למגזר הערבי יישמר ואף יעלה אל מול שנה שעברה.
<תמיר בן משה: כלומר, המספר 24 - -
יעקב מרגי: הוא ימשיך להיות גדול מעבר לחלקם באוכלוסייה לעומת האוכלוסייה היהודית?
<תמיר בן משה: לראיה כן.
יעקב מרגי: גם בחומש הבא?
דב חנין: מתי נגיע למצב שהמגזר הערבי - -
יעקב מרגי: רגע, רגע, אדוני המכובד.
יעקב מרגי: אתה מוכר לי כאדם מנומס.
יעקב מרגי: הגעת, תאמר שלום.
יעקב מרגי: אני, יש לי לב חלש, אני מרוכז בו, אני שומע קול שלא מוכר לי בלי בוקר טוב, בלי שלום.
יעקב מרגי: זו לא דרכנו בוועדה.
יעקב מרגי: אולי אתה רגיל מוועדת הפנים, מוועדות אחרות - -
יוסף ג'בארין: לא, אדוני.
יוסף ג'בארין: הוא ותיק יותר, הוא שומע את אותם דברים כבר עשר שנים.
דב חנין: אני מצפה לבשורה פשוט מהוועדה.
יעקב מרגי: אתה מצפה לבשורה, אני רוצה לשמוע.
<תמיר בן משה: - - לכן אני אומר שמגמתיות העלייה בכיתות תשמר, ואנחנו נגיע לפחות לאותו - -
יעקב מרגי: שאלתי שאלה, בא תענה.
<תמיר בן משה: - - ועדין זה יהיה מעבר לאחוז של האוכלוסייה בכלל ישראל.
יעקב מרגי: אני אגיד לך למה אני חפץ בהדגשה הזאת:
יעקב מרגי: אני רוצה שאחוז הניצול או התקצוב של כיתות במגזר הערבי ימשיך להיות גבוה כפי שהיה בחומש האחרון.
יעקב מרגי: כי הפערים הם גדולים מאד והצרכים אדירים.
יעקב מרגי: להערכתי, צריך אפילו להגדיל את הפער הזה עוד יותר כדי שנשאף שבחומש הבא נדון – ואני לא נאיבי – נדון בפערים של 10%, של 15%, אבל לא בפערים האלה.
<תמיר בן משה: אני רוצה להגיד משהו על הפערים אל מול הכרה בצורך: יש תהליך של הכרה בצורך, שזה תהליך שמנהל הפיתוח ואגף המיפוי עושה ברשויות באופן פרטני.
<תמיר בן משה: עכשיו, אני אומר לך שגם אם ההכרה בצורך עכשיו, נגיד שהוא עומד סביב 2,000 כיתות במגזר הערבי - גם אם האוצר היה נותן לי עכשיו 2,000 כיתות, שם פה למדינת ישראל - -
יעקב מרגי: כמה אתה יכול לבצע?
<תמיר בן משה: לא יותר מ-200 כיתות בפועל בנקודת הזמן הנוכחית.
יעקב מרגי: כמה אתה מבצע היום?
יעקב מרגי: אני מגיע מוקדם, מכין ישיבות, יש לי פריבילגיה, נכון?
דב חנין: אנחנו תמיד בעד היושב ראש.
יעקב מרגי: ארבע קדנציות קיפחו לי את הפריבילגיות האלה.
יעקב מרגי: אני מנצל את הקדנציה הזאת עד תום.
יעקב מרגי: אז תן לי לשאול את השאלות.
<תמיר בן משה: כ-10% הכרה בצורך - -
יעקב מרגי: אמרת מקסימום תוכל לבצע, כמה?
יעקב מרגי: תמיר, תהיה אתי.
<תמיר בן משה: 10%.
יעקב מרגי: שזה כמה?
יעקב מרגי: 200 כיתות.
יעקב מרגי: כמה אתה מבצע היום בשנה?
<תמיר בן משה: כללית?
<תמיר בן משה: במדינת ישראל?
יעקב מרגי: לא, במגזר.
<תמיר בן משה: המספר פה נתון.
<תמיר בן משה: השנה עמדנו על 488 ועוד כמאה ומשהו כיתות, מגיע לשש מאות ומשהו כיתות.
יעקב מרגי: תצביע לי על הבעייתיות.
<תמיר בן משה: עכשיו נגיע לבעייתיות: אני רוצה להגיד שכשאנחנו מגיעים למיפוי והכרה בצורך, זה על בסיס הנתונים כפי שאנחנו רואים אותם בשטח.
<תמיר בן משה: הכרה בצורך יכולה לנבוע מגידול של אוכלוסייה.
<תמיר בן משה: יכולה לנבוע מזה שעכשיו מקימים שכונה חדשה ברשות מסוימת או מהחלפה של מבנים שאינם ראויים.
חנין זועבי: או פער, פער היסטורי.
יעקב מרגי: הפער קיים, הוא מוכח.
<תמיר בן משה: בגין שלושת הסיבות האלה.
<תמיר בן משה: הפער קיים מהסיבות האלה: מבנים שאינם ראויים.
<תמיר בן משה: זה יכול להיות מבנה שלא ראוי מבחינת גודל שלו וגילו של המבנה.
<תמיר בן משה: יכול להיות מבנה שכור, שיש הרבה כיתות שהן בשכירות במבנים, ואנחנו רוצים להעביר אותם למבנה קבע שמשרד החינוך בונה.
<תמיר בן משה: זה יכול להיות גם על יבילים שאנחנו רוצים להמיר אותם לבינוי קבע.
<תמיר בן משה: זה ההכרה בצורך.
<תמיר בן משה: עכשיו, כמה מתוך ההכרה בצורך - רשויות, אחרי שאנחנו עושים את ההכרה בצורך, מגישים לנו מסמכי קרקע שאתם אנחנו יכולים להתקדם לפרוגרמה ותקצוב?
<תמיר בן משה: לא יותר מ-10%.
<תמיר בן משה: כלומר, גם אם האוצר ייתן לי עכשיו 2,000 כיתות למגזר הערבי, לא נוכל לנצל בפועל יותר מ-10% מהפרויקטים במדינת ישראל למגזר הערבי.
<תמיר בן משה: הבעיות נובעות בראש ובראשנה ממחסור בקרקעות.
<תמיר בן משה: ולהגיד שמשרד החינוך ייטול אחריות על העניין של קרקעות – זו אמירה פשוט.
<תמיר בן משה: .. אני לא רוצה להגיד.
<תמיר בן משה: זה לא באחריותנו, אנחנו לא מתעסקים עם זה.
<תמיר בן משה: אנחנו לא מסוגלים ולא מתכוונים להתעסק.
יעקב מרגי: בא, תמיר, אני לא רוצה לעשות לך עבודה קלה ואני רוצה לנסות להסביר אותה: הריבון בכל סוגיית החינוך ומי שממונה על יישום חוק חינוך חובה - מה לעשות?
יעקב מרגי: זה משרד החינוך - -
<תמיר בן משה: אין ויכוח.
יעקב מרגי: - - שנתן לך להאריך את היד הארוכה דרך רשות החינוך המקומית.
יעקב מרגי: אתה, כרגולטור, כריבון, אחראי על היישום.
יעקב מרגי: היישום, הכל משתמע - -
<תמיר בן משה: אבל אחריות משותפת.
יעקב מרגי: תמיר, אני לא אנכה אף אחד אבל גם לא רוצה לעשות אף תקלה.
יעקב מרגי: המשרד, כמשרד, לא אתה - כל עוד לא מגיעים לתקן, לתקינה, אמרת "הוכר הצורך".
יעקב מרגי: מרגע שהוכר הצורך, החובה היא עליך.
יעקב מרגי: למה הוכר הצורך?
יעקב מרגי: על פי החוק, על פי כללי העבודה מרגע שהוכר הצורך, לא נגמרת העבודה שלך בזה שתקצבת או שבדקת אם יש קרקע או אין קרקע ובזה זה הסתיים.
יעקב מרגי: טופס קלירנס – לא.
יעקב מרגי: לא הסתיים.
יעקב מרגי: זה לדפוק ולהבהב ולהזיז ולכנס ועדה בין-משרדית, והשר צריך לדעת שמשרד הפנים לא עובד בקטע הזה ומי לא עובד בקטע הזה.
יעקב מרגי: אני מכנס אותם בשולחן עגול.
יעקב מרגי: ככה אני יודע לעבוד כשר.
יעקב מרגי: ואני מביא מתחום אחר – אני הגעתי לתפקידי כשר, שלא היו לי עתודות קבורה בגוש דן.
יעקב מרגי: ידעתי שאני עוד כמה חודשים – אין לי איפה לקבור בגוש דן.
יעקב מרגי: אז מה הייתי אומר?
יעקב מרגי: רבותי, חברות קדישא זה עמותות?
יעקב מרגי: אני נתתי רישיון קבורה?
יעקב מרגי: אני עכשיו מתרגם את זה.
יעקב מרגי: לא הסתפקתי בזה.
יעקב מרגי: כינסתי ועדת שרים לענייני קבורה, קראתי לאוצר, גייסתי חברות קדישא ואת האוצר לסבסוד צולב.
יעקב מרגי: והיום, כשנוסעים, יש מגדלי אקירוב, מגדלי בבלי ויש מגדלי?
יעקב מרגי: על כביש 5?
<קריאה: מגדלי הירקון.
יעקב מרגי: אתם יכולים לקרוא לזה "מגדלי מרגי".
יעקב מרגי: אז כשאני אומר תפקיד של שר, תפקיד של משרד, וזה מה שהתכוונה חנין.
חנין זועבי: תודה, נכון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יכול עוד מילה?
יעקב מרגי: אתה הגשת הצעה לסדר, נכון?
יעקב מרגי: אני רוצה להביא לך את התוצאה הכי טובה.
יעקב מרגי: זה התפקיד שלי להביא לך את התוצאה הכי טובה.
יעקב מרגי: לברבר... אני אתן לך סבב שני.
יעקב מרגי: בבקשה, תמיר.
<תמיר בן משה: אני רוצה לומר משהו בעניין הזה: האחריות, בסופו של דבר, לבניית מוסדות היא אחריות משותפת גם של השלטון המקומי, גם של הרשויות וגם של משרד החינוך.
<תמיר בן משה: האחריות של משרד החינוך היא בחלק של משרד החינוך ובכלים ובמה שבידי משרד החינוך.
<תמיר בן משה: סוגית הקרקע וסוגית הבעלות על הקרקע היא של הרשות.
<תמיר בן משה: זה החלק שלא באחריות עד התקצוב ומהתקצוב, כמובן, בבינוי בפועל.
<תמיר בן משה: ולכן אני אומר: בואו ניקח את מזרח ירושלים כדוגמה, והנה פה משהו שאנחנו, כמדינה, עשינו לסוגיה של המגזר הערבי לצורך העניין.
<תמיר בן משה: שם המדינה – עוד פעם, נקודתית.
<תמיר בן משה: יכול להיות שאפשר מפה - -
יעקב מרגי: מה עשיתם במזרח ירושלים?
<תמיר בן משה: - - תקצבנו עם האוצר את הרשות להפקעת קרקעות בכספים.
<תמיר בן משה: מה שנקרא: לסייע בידה לקדם רכישת קרקעות, כי יש שם מצוקת קרקעות נוראית.
<תמיר בן משה: להביא קרקעות לבעלותה כדי שנוכל לבנות שם מוסדות חינוך.
<תמיר בן משה: אז תקצבנו עם האוצר סכום כסף ניכר, שהרשות תוכל לקדם הפקעת קרקעות - -
יעקב מרגי: אבל אתה מבין שבישובים הערביים זה לא דומה למזרח ירושלים.
יעקב מרגי: אין להם קרקע זמינה.
יעקב מרגי: הם כבר יותר משלושה עשורים לא קיבלו פרוסת קרקע כדי - -
<תמיר בן משה: יושב ראש הוועדה, אני יותר מאשמח אם נקדם פה דרך הוועדה הזאת איזו החלטה יחד עם משרד הפנים - -
יעקב מרגי: יפה, זה התפקיד שלנו.
יעקב מרגי: תמיר, בא נסכם את הדברים.
חנין זועבי: תיזום את זה.
<תמיר בן משה: רגע, אני עוד לא סיימתי.
יעקב מרגי: אני אתן לך בסבב השני, אני רוצה לסכם את הקטע הזה.