GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתן ברושי: זה טוב גם לדיון הבא.
איתן ברושי: מה שאני אומר כרגע, שמשרד החינוך פה מטפל ביישוב שהוא דומה למועצה אזורית, יישוב קהילתי, שהיישובים התבגרו, מספר הילדים ירד והצורך לעולם לא היה נכון להקים בית ספר ליישוב אחד, של ישוב אחד, של כיתה אחת ושכבה.
איתן ברושי: אין דבר כזה.
איתן ברושי: עכשיו אני רוצה להגיד, הרי גבירותיי, חברות הכנסת, החינוך זה לא רק הלימוד.
איתן ברושי: החינוך זה המגנט של היישוב.
איתן ברושי: החינוך – אדוני, יושב הראש, תקשיב טוב לביטוי – החינוך הוא גם מגנט וגם מכבש.
איתן ברושי: הוא מביא את האנשים ליישוב, הוא עושה אותם יחידה חברתית.
איתן ברושי: החינוך הוא כור ההיתוך.
איתן ברושי: הוא זה שמחבר קהילות, הוא זה שמביא את האנשים לחינוך.
איתן ברושי: כל היתרון של היישוב, ברמה כל כך הרבה יישובית באזור הזה, זה אם יש לו מערכת חינוך ואנשים יבחרו את מקום מגוריהם כי עניין העבודה הוא פתוח ולחינוך יש מיפוי, קודם כל על פי החינוך.
איתן ברושי: זה לא פשוט להגיד טוב, תלמדו איפה שאתם רוצים.
איתן ברושי: יש חברת ילדים, יש תנועות נוער, יש חיים גם אחרי בית הספר ואתה רק היום קיימת פה דיון על הדברים שאחרי בית הספר.
איתן ברושי: ויש אחריות קהילתית ויש אחריות של ראש רשות ויש בעיית מיצ"ב ויש בעיית אלימות ויש אלכוהול ויש בגרות ויש סיירת הורים ויש הכל.
איתן ברושי: לכן זה לא נכון לקחת ולהגיד להם, תשמע, שחלק ילמדו פה, חלק פה.
איתן ברושי: מה זה הדבר הזה.
איתן ברושי: וזה מיפוי.
איתן ברושי: אני חושב שצריך להקים בית ספר חדש ולהפוך אותו מהתחלה לבית ספר משותף, עם הורים ועם הורים במשותף, ובית הספר ייקרא – עוד פעם, דמיונית אני אומר עכשיו – יהיה בית ספר צור יגאל, נקרא לו דרום השרון.
איתן ברושי: אני לא מדבר על צור יצחק.
איתן ברושי: צור יצחק זה תאונה.
איתן ברושי: אני לא יודע איך היא תגמר.
איתן ברושי: זה יישוב גדול, שהוא לא בדיוק מתאים למועצה אזורית ואני לא יודע איך זה ייגמר, אבל זה לא ענייני כרגע.
איתן ברושי: לכן לפי דעתי, הבעיה היא לא מה יקרה מחר.
איתן ברושי: כי א יאפשר לפתור את זה בדקה אחת, אבל לא יכול להיות שמגיעים לדיון כזה, ביישוב כזה מפואר שהוקם כבר מזמן.
איתן ברושי: זה לא סוד, היישוב הזה.
איתן ברושי: גם לא סוד התחזית הדמוגרפית שלו.
איתן ברושי: ראש הרשות צריך לפתור את הבעיה.
איתן ברושי: אם לא יקלטו עוד אנשים בצור יגאל, גם לא יהיה מחר גן, לא רק שלא יהיה בית ספר.
איתן ברושי: מצד שני אני אומר לכם ההורים, אין שום קדושה, שתהיה שם חטיבת ביניים.
איתן ברושי: יכול להיות שרק חיבור של חטיבת ביניים וחטיבה עליונה, יוצר בית ספר של 1,000 תלמידים ומעלה, עם מגמות, עם אולם ספורט ועם חוגים ועם מה שרוצים, הוא יוצר את הרצף שעוברים מכיתה לכיתה ומ-ז' ל-ח' ויוצרים את הצירוף.
איתן ברושי: משפט אחרון.
איתן ברושי: זה לא סותר גם בעניין הזה – הקו הירוק הוא לא גבול והעניין של אשכול יישובים הוא הדבר הנכון.
איתן ברושי: אז יש פה בעצם שלוש רשויות.
איתן ברושי: לכן צור יגאל זה רשות, אלפי מנשה זה רשות, דרום השרון זה רשות.
איתן ברושי: בשביל זה יש ממשלה ומי שצריך לעשות את החיבור הזה זה המדינה, על משאביה ועל היכולת לראות צעד אחד קדימה.
איתן ברושי: בחינוך, לפי דעתי, אי אפשר לעשות חינוך מתקדם במספר מועט של תלמידים ולכן צריך לבנות את זה על אשכול של יישובים, במקרה זה אשכול של רשויות, אבל להתחיל את זה כבית ספר משותף מההתחלה.
יעקב מרגי: מאחר שאת ממהרת והקדמתי אותך, אז שיהיה בקצרה, בבקשה.
נורית קורן: אז אני מתנצלת שאני רצה מוועדה לוועדה, אבל אין ברירה, צריך לעבוד בכל הוועדות ולשרת את הציבור.
נורית קורן: אני חושבת שבאמת, כמו שחברי איתן ברושי אמר כרגע, להקים ביישוב.
נורית קורן: אני לא מבינה, לעשות בשתי המועצות משהו אזורי ולהקים את הצורך הזה.
נורית קורן: אין מה להסיע את האנשים.
נורית קורן: די להסיע ילדים.
נורית קורן: מספיק הילדים של החינוך המיוחד נוסעים שעתיים כל בוקר לכל מקום.
נורית קורן: הגיע הזמן.
נורית קורן: אני חושבת שצריך לנסות ללחוץ על משרד החינוך לקיים ביישוב ובמועצה האזורית שלו.
<שימי אליאל: רק ברמה הלאומית – זה בזבוז כספי ציבור.
<שימי אליאל: למה?
<שימי אליאל: כי אתה צריך להקים בצור יצחק, צריך להקים בכפר סבא - - -
יעקב מרגי: אדוני, לא, לא.
יעקב מרגי: אתה בוועדת החינוך.
יעקב מרגי: פה מתאפקים.
יעקב מרגי: מי שלא יודע להתאפק בוועדת חינוך, יש טיפול אחר.
נורית קורן: אני יכולה לתת דוגמא למשל את גוש עציון, שהם בנו איזו תכנית מיוחדת ובאים אנשים.
נורית קורן: בעקבות בית הספר מגיעים אליהם אנשים וצריך לתת את הדעת על הדברים האלה.
יעקב מרגי: אבל לחתונה צריך שניים.
נורית קורן: יהיה.
נורית קורן: אנחנו נשדך.
<גנאדי קמנצקי: אני גנאדי קמנצקי, מנהל אגף מיפוי ותכנון.
<גנאדי קמנצקי: אני מחליף את שי כנעני.
<גנאדי קמנצקי: הנושא הזה באמת שלא חדש בשבילנו.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו מטפלים בו לא כמה חודשים, כמה שנים.
<גנאדי קמנצקי: זה התחיל מזה – מכפר סבא לא נמצאים פה – אבל הם התחילו להגיד על זה שהם רוצים להוציא את תלמידי היישוב כוכב יאיר, בגלל נושא כספי.
<גנאדי קמנצקי: הם טוענים שעל כל ילד הם משלימים הרבה כסף ולא יתכן שהם מסבסדים על ידי המסים שלהם, את ה - - -
איתן ברושי: יש אגרת ילדי חוץ.
<גנאדי קמנצקי: זה לא מספיק.
<גנאדי קמנצקי: תנו לי לסיים.
<גנאדי קמנצקי: אני לא אומר כרגע טענה שאני לא - - -
יעקב מרגי: סליחה, אני מדבר.
יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה להבין, אתם יודעים את כל החומר.
יעקב מרגי: מה לעשות, אני תלמיד, עדיין נשארתי תלמיד.
יעקב מרגי: בקופסא אני תלמיד.
יעקב מרגי: אני רוצה ללמוד וכשאתם קוראים קריאות ביניים ודו שיח.
יעקב מרגי: הוא שמע אתכם בקשב רב, גם כשהטחתם דברים קשים במשרד החינוך ולפעמים העובדות לא היו נכונות, והוא בכל זאת המתין לרשות הדיבור.
יעקב מרגי: תנו לו, ואם אחר כך יש הערות, בשמחה רבה.
יעקב מרגי: זה מהות הדיון פה.
יעקב מרגי: בלי קריאות ביניים.
<גנאדי קמנצקי: ואנחנו התנגדנו להוצאת תלמידי כוכב יאיר על בסיס זה.
<גנאדי קמנצקי: אמרנו אתם רוצים, לא רוצים, זה ענייניים שלכם, ביניכם, אין פתרון אחר, קולטים.
<גנאדי קמנצקי: אבל מה לעשות?
<גנאדי קמנצקי: בכפר סבא בונים 6,000 יחידות דיור.
<גנאדי קמנצקי: הם צריכים, אין להם מקום.
<גנאדי קמנצקי: לנו אין שום בסיס חוקי להכריח את כפר סבא לעשות משהו אחר.
<גנאדי קמנצקי: כמו שאנחנו לא יכולים להכריח את היישוב שלכם לעשות משהו שאתם לא מעוניינים.
יעקב מרגי: גנאדי, שאלה.
יעקב מרגי: יש להכריח ויש לידו.
<גנאדי קמנצקי: ניסינו לדבר.
יעקב מרגי: כשאי אפשר להכריח, יש תמריצים.
יעקב מרגי: השאלה אם ניסיתם גם בתמריצים.
<גנאדי קמנצקי: כן, ניסינו.
יעקב מרגי: אלה שיושבים פה אומרים לך, וביושר הם אמרו את זה, יש לנו את הפריבילגיה, רוצים להתפנק, אנחנו מעדיפים את כפר סבא ואת המבחר שנותנת לנו כפר סבא, כדי לתת את המיטב לילדים שלנו.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו בעד.
יעקב מרגי: ניסיתם לתמרץ את כפר סבא?
<גנאדי קמנצקי: ניסינו ודיברנו איתו וניסינו.
<גנאדי קמנצקי: אמרנו לו נבנה כל מה שצריך.
יעקב מרגי: אמרתם עוד כיתה ועוד - --
<גנאדי קמנצקי: עוד כיתה, עוד בית ספר, מה שאתה רוצה.
<גנאדי קמנצקי: מבחינה פיזית אנחנו מוכנים לכל דבר.
<גנאדי קמנצקי: לא מוכן.
יעקב מרגי: עכשיו תמשיך.
<גנאדי קמנצקי: לא מוכן, אז אנחנו מתחילים שיח עם הרשות.
<גנאדי קמנצקי: כמו שאנחנו לא יכולים להכריח את כפר סבא, אנחנו גם לא רוצים ולא יכולים להכריח את כוכב יאיר.
<גנאדי קמנצקי: מתחילים שיח, מה לעשות?
<גנאדי קמנצקי: אני אצמצם, כדי לא למשוך יותר מדי זמן, לגבי מה הפתרון.
<גנאדי קמנצקי: הפתרון האידיאלי זה מה שאתם הצעתם.
<גנאדי קמנצקי: הפתרון האידיאלי הוא בכוכב יאיר, את חטיבת הביניים להרחיב לחטיבה עליונה משותפת עם אלפי מנשה.
<גנאדי קמנצקי: מבחינת כל ההיגיון הפשוט, זה הכי פשוט.
<גנאדי קמנצקי: חוסכים לתלמידים של כוכב יאיר נסיעות, לא צריך לנסוע.
מאיר כהן: מה המרחק משם?
<קריאה: המרחק הוא 20 קילומטר.
יעקב מרגי: עד שקיבלתי את התפקיד הזה.
יעקב מרגי: גם ככה התחרטו שנתנו לי אותו.
יעקב מרגי: בבקשה, גנאדי.
יעקב מרגי: לא להפריע.
<גנאדי קמנצקי: מבחינתנו זה הפתרון האידיאלי מכל קנה מידה.
<גנאדי קמנצקי: מה לעשות, לא מסכימים – לא אלה, לא אלה.
<גנאדי קמנצקי: עכשיו אומרים הלאה, מציעים להם פתרונות אחרים.
<גנאדי קמנצקי: אל תתנפלו על הפתרונות האלה, אנחנו כבר הצענו הכל.
<גנאדי קמנצקי: מה שיש בראש, הצענו.
<גנאדי קמנצקי: לא.
<גנאדי קמנצקי: התושבים וראש המועצה רוצים פתרון אחד ויחיד – כפר סבא.
<גנאדי קמנצקי: כאילו, שום דבר אחר לא מתאים.
<גנאדי קמנצקי: אבל אנחנו לא יכולים באמת לחכות, אתה צודק.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו הרי עובדים במערכת שצריכה לתכנן לכמה שנים, לכן אנחנו החלטנו – אנחנו מקימים תיכון בצור יצחק והתיכון הזה הוא כבר בתהליך של תכנון.
יעקב מרגי: הוק ביי קוק אתם מקימים?
<גנאדי קמנצקי: אנחנו מקימים אותו.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו אומרים דבר כזה, מבחינתנו, חטיבה עליונה של צור יצחק, יכולה לקלוט את החטיבה העליונה של כוכב יאיר, וזה יהיה בית ספר סביר מאד.
<גנאדי קמנצקי: 6-7 כיתות - - -
יעקב מרגי: מה עם אלפי מנשה, על הדרך?
<גנאדי קמנצקי: גם אלפי מנשה יכולים להיכנס.
<גנאדי קמנצקי: תראו, יש גם מגבלה - - -
מאיר כהן: אוקיי, זה ייקח 4-5 שנים, מה עושים בינתיים.
<גנאדי קמנצקי: עד אז אף ילד לא יהיה בחוץ.
<גנאדי קמנצקי: זה לא 4 שנים, אפשר לקצץ את זה.
<גנאדי קמנצקי: כבר עכשיו מתכננים, תוך שנתיים אפשר לבנות.
<גנאדי קמנצקי: שלוש שנים, נגיד ארבע.
מאיר כהן: אתה בנית איתי איזו כיתה או שתיים.
מאיר כהן: נו, באמת.
<גנאדי קמנצקי: נו?
מאיר כהן: מה קרה, התחילו לבנות מקרטון?
<גנאדי קמנצקי: לא, לא, לא, תראו - - -
מאיר כהן: שלוש שנים אתה מרים תיכון?
מאיר כהן: אני מוריד לך את הכובע.
יעקב מרגי: רגע, יחיאל זוהר, את בית ספר התיכון של הבן שלי, הרים בשנת לימודים אחת.
מאיר כהן: כי זה יחיאל זוהר.
מאיר כהן: אני הרמתי בית ספר בשנתיים, אבל ברוב המקרים לא מצליחים להרים.
<גנאדי קמנצקי: דרום השרון מקים בתי ספר מהר וטוב ובאיכות טובה.
<גנאדי קמנצקי: הם הקימו את בתי הספר שלהם בשנה-שנתיים.
מכלוף מיקי זוהר: אבל העניין הוא שזה לא נותן פתרון לאלפי מנשה.
יעקב מרגי: בסדר, בסדר.
מאיר כהן: זה כן.
יעקב מרגי: הוא אומר שכן.
מכלוף מיקי זוהר: לא, יש בעיה ביטחונית.
<קריאה: הילדים לא ישחקו בחוץ.
איתן ברושי: הממשלה אמרה שיש לה פתרון לביטחון, מה אתם רוצים?
מאיר כהן: איזו בעיה ביטחונית יש?
איתן ברושי: ראש הממשלה הוא מומחה לביטחון.
מכלוף מיקי זוהר: לא, אתם פותרים את זה בשנייה, איתן.
מכלוף מיקי זוהר: יש לכם פתרונות - - -
יעקב מרגי: גברתי, אתה רואה מה קריאת הביניים שלך עושה?
יעקב מרגי: את מבינה עכשיו מה קריאת הביניים שלך עושה?
יעקב מרגי: מעכשיו אני אהיה אגרסיבי.
יעקב מרגי: מי שידבר - - -
מכלוף מיקי זוהר: וואלק אתה.
מכלוף מיקי זוהר: צריך לאתר אותם, לדמיין.
מכלוף מיקי זוהר: לא, הם אומרים שיש להם פתרון.
יעקב מרגי: מיקי, אתה מפריע לי.
<גנאדי קמנצקי: אז זה הפתרון שאנחנו מייצרים ואנחנו יודעים שכרגע אין בדיוק הסכמה של כוכב יאיר לפתרון הזה, אבל אנחנו רוצים ליצור את בית הספר.
<גנאדי קמנצקי: בכל מקרה צריך את בית הספר הזה.
יעקב מרגי: כשאתה אומר כוכב יאיר, אתה מצביע לשם.
יעקב מרגי: אני לא מפספס שום דבר, מה לעשות, זה אחד החסרונות שלי.
יעקב מרגי: השאלה איפה ההתנגדות, של יושב ראש המועצה או של ההורים?
יעקב מרגי: או שניהם ביחד.
<גנאדי קמנצקי: או, בזה אני כבר נכנס-.
<גנאדי קמנצקי: אני לא פוליטיקאי, אני שומע את העמדה של יושב ראש המועצה.
יעקב מרגי: אתה עומד רק מול יושב ראש המועצה והוא מתנגד?
<גנאדי קמנצקי: כן.
<גנאדי קמנצקי: יושב ראש המועצה אומר לא, זה פתרון לא מתאים.
<גנאדי קמנצקי: שמעתם.
<גנאדי קמנצקי: בהתחלה הוא אמר שהם רוצים רק כפר סבא.
יעקב מרגי: נציגות ההורים, מה אתם אומרים על ההצעה של מר גנאדי.
<גנאדי קמנצקי: של משרד החינוך.
יעקב מרגי: גנאדי, מה תפקידך?
<גנאדי קמנצקי: אני מנהל אגף מיפוי ותכנון.
יעקב מרגי: נציגות ההורים – מנהל האגף מציע – אומר תשמע, תקשיב, אתה לא רוצה לנסוע שעה וחצי?
יעקב מרגי: אל תיסעו שעה וחצי.
יעקב מרגי: צור יצחק זה עוד שנתיים-שלוש-ארבע – עזבו.
יעקב מרגי: בוא, אני מוכן לעזוב את תפיסת העולם התכנונית שלי במשרד החינוך.
יעקב מרגי: אד-הוק כוכב יאיר, אני מאפשר חטיבה, איך קראת לזה?
<גנאדי קמנצקי: חטיבה עליונה של שתי רשויות.
יעקב מרגי: חטיבה עליונה.
יעקב מרגי: בית ספר צומח מה שנקרא, נכון.
יעקב מרגי: מה אתה אומר על ההצעה הזאת?
<ניב סופר: התחיל גנאדי ואמר שאחת הסיבות שכפר סבא לא רוצה שנבוא, שהם מסבסדים - - -
יעקב מרגי: אתה כל פעם הולך לכפר סבא.
<ניב סופר: רגע, אני אענה לך.
יעקב מרגי: רגע, שאלתי שאלה.
יעקב מרגי: נהיית ביבי נתניהו?
יעקב מרגי: ביבי, שואלים אותו משהו, הוא עונה משהו אחר.
יעקב מרגי: תענה לשאלה שלי.
מכלוף מיקי זוהר: מרגי, מרגי, תגיד לי, השתגעת?
יעקב מרגי: זה שבח.
יעקב מרגי: בלי קנאות, זה שבח.
יעקב מרגי: אני לוקח את המחמאה מחדש.
יעקב מרגי: הלוואי והייתי מסוגל להיות כמוהו.
מכלוף מיקי זוהר: אני מרים טלפון לפרח לרנר עכשיו.
<ניב סופר: אם זה מה שיקרה, המערכת שלנו תקרוס כלכלית כי היא תהיה מסוגלת להחזיק תיכון, כי חוץ מלבנות את התיכון, שמשרד החינוך לא נותן אפילו את הכל, אלא נותן 80% וחבר הכנסת כהן בטח יודע.
יעקב מרגי: פתרתי לך את הבעיה התקציבית – אתה מסכים?
יעקב מרגי: אתה לא תפתור לי את הבעיה התקציבית.
יעקב מרגי: למה לא? סליחה, מה, אני הולך הביתה היום?
יעקב מרגי: אני הולך איתך צעד אחרי צעד.
מכלוף מיקי זוהר: בקצב של ההתבטאויות שלך אי אפשר לדעת.
יעקב מרגי: תקשיב, אני הולך איתך.
יעקב מרגי: אני יש לי ראש קטן, אני רוצה להבין.
יעקב מרגי: אני מטפטף לאט לאט.
יעקב מרגי: הקיבולת שלי מצומצמת.
יעקב מרגי: אני מטפטף לאט.
יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה – אתה אומר שהחשש שלך זה היכולת הכלכלית של ראש המועצה.
יעקב מרגי: אני רואה אותו, ברוך השם, דשן ומעונג, אין לו בעיה כלכלית.
יעקב מרגי: אבל בוא נאמר שאתה צודק.
יעקב מרגי: וגם לא אצה לו הדרך לשום מקום, דרך אגב, שמתי לב.
יעקב מרגי: אני מבין מה יש בזה.
יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה, עזוב את הבעיה הכלכלית.
יעקב מרגי: לו הצלחתי לפתור לך את הבעיה הכללית?
<ניב סופר: שנית, בתיכון של 200 תלמידים בשכבה, אי אפשר לתת מגוון מקצועות - - -
מאיר כהן: אתה טועה.
יעקב מרגי: אתה ועד הורים או פדגוג?
<ניב סופר: לא, אני ועד הורים ומשרד החינוך יגיד לך את זה.
<ניב סופר: המפקחות של משרד החינוך - - -
<ניב סופר: מנהלת המחוז - - -
יעקב מרגי: לא ענית לשאלה שלי.
יעקב מרגי: לו יצויר במצב אופטימאלי – אין בעיות חינוך, אין בעיות פדגוגיות, אין בעיות תקציביות – אתה מסכים להצעה?
יעקב מרגי: למה אתה הולך איתי סחור סחור?
יעקב מרגי: תסביר לי עכשיו למה.
<ניב סופר: לא, אני לא הולך סחור סחור.
<ניב סופר: מכיוון שאני מתחבר למה שחבר הכנסת ברושי אומר.
<ניב סופר: תיכון זה חלק עיקרי מהחיים של היישוב.
<ניב סופר: ברגע שאתה הופך אותנו ומעביר אותנו ליישוב אחר, שאולי הוא יהיה עצמאי ואולי הוא לא יהיה עצמאי - - -
יעקב מרגי: רציתי לדעת.
<שימי אליאל: עוד דבר.
<שימי אליאל: אנשים הגיעו ליישוב, אנשים בחרו ביישוב וחלק מהעניין זה החינוך, כמו שנאמר.
<שימי אליאל: אמר חבר הכנסת ברושי, זה גם כי התיכונים בכפר סבא הם איכותיים.
<שימי אליאל: עכשיו, להחזיק תיכון - - -
יעקב מרגי: משפט סיכום אחרון.
<שלמה קטן: אני חייב 30 שניות להסביר.
<שלמה קטן: בשנת 1995 הייתה אותה בעיה, כפר סבא קיבלה תקציב ממדינת ישראל להקים תיכון - - -
יעקב מרגי: הכנסת לי היסטוריה מחדש.
<שלמה קטן: לא, לא.
<שלמה קטן: דבר שני, אנחנו משלמים – גם אנחנו וגם כוכב יאיר – פי ארבעה אגרת חינוך לכפר סבא כבר כמה שנים.
יעקב מרגי: הוא לא רוצה.
<שלמה קטן: פי ארבעה.
יעקב מרגי: הוא מוכן לתת לך.
יעקב מרגי: הוא אומר לך אל תבוא אלי, במילים אחרות.
<שימי אליאל: זה לא מדויק.
<שלמה קטן: עכשיו, לגבי הפתרון שהצעתם לגבי צור יצחק, אני חייב להגיד שיש בעיה אחת.
<שלמה קטן: משרד החינוך מתקצב שתיים עד שלוש החזרות לתיכוניסטים.
<שלמה קטן: גם היום מכפר סבא התלמידים חוזרים לפעמים בתחבורה ציבורית.
<שלמה קטן: מכוכב יאיר לאלפי מנשה אין תחבורה ציבורית.
<שלמה קטן: זה אומר ילדים על יד קלקיליה.
יעקב מרגי: אתה הכנסת אותי עכשיו לפרוצדורות.
יעקב מרגי: תודה רבה על ההערות.
מאיר כהן: משרד החינוך ייתן הסעות.
יעקב מרגי: אנחנו כרגע יש לנו בעיה, רוצים לפתור אותה.
<קריאה: הבנת למה אנחנו מתנגדים?
<קריאה: זו אחת הסיבות.
מאיר כהן: אתה צודק.
יעקב מרגי: חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה.
שרן השכל: טוב, אז קודם כל כתושבת העיר כפר סבא - - -
יעקב מרגי: תקבלי מחמאה.
יעקב מרגי: הם חשבו שאת ממועצת התלמידים.
מאיר כהן: תלמידה.
יעקב מרגי: אני מוכן לקבל את המחמאה הזו כל הזמן.
שרן השכל: אני למדתי בתיכונים, אני חושבת שמעבר לאיכות הפדגוגית שיש בכפר סבא - - -
יעקב מרגי: תעבירי לראש הרשות שלך את כל המחמאות.
שרן השכל: דיברתי איתו גם כן מקודם.
איציק שמולי: גם מחברי הכנסת ממפלגת העבודה תעבירי.
שרן השכל: מעבר לאיכות הפדגוגית בכפר סבא, התרומה החברתית באמת, של היישובים מסביב שמגיעים לכפר סבא היא מאד אדירה, בכך שיש איזה שהוא גיוון.
שרן השכל: אנחנו גם כן הכרנו ויש לי הרבה חברים מהיישובים מסביב, בגלל שלמדנו באיתו תיכון.
שרן השכל: עם זאת, אלף אני התפלאתי שראש העיר לא הגיע.
שרן השכל: הרמתי לו טלפון והוא אמר שהוא לא הוזמן לישיבה הזאת.
יעקב מרגי: מזל שהגעת.
שרן השכל: אני לא יודעת, לא הייתי פה בהתחלה.
יעקב מרגי: אז הנה, אני אומר לך, בואי תקשיבי לי.
יעקב מרגי: עיריות, עיריות.
יעקב מרגי: מי זה דוב רקוביץ?
שרן השכל: מנהל אגף החינוך.
יעקב מרגי: והוא פה?
יעקב מרגי: היה פה?
יעקב מרגי: למה הוא רשום פה, את יודעת?
יעקב מרגי: כי עיריית כפר סבא הוזמנה והוא אישר את הגעתו.
שרן השכל: אני דיברתי עם ראש העיר והוא אמר שהוא לא הוזמן וחבל.
יעקב מרגי: אני לא מזמין ראשי רשויות.
יעקב מרגי: מזמינים את העירייה.
יעקב מרגי: כל אחד בוחר לעצמו את רמת הייצוג.
שרן השכל: בכל מקרה, חלק מהטענות שנשמעו גם כן על האיכות הפדגוגית, לצערי הרב, באמת לא בכל התיכונים בארץ בכלל יש את אותה רמה ויש את אותן איכויות ובסופו של דבר, גם תושבים שנמצאים ומתגוררים בירוחם, לא יכולים לקבל לצערי, את אותו החינוך ואת אותו המגוון החינוכי שיש בתל אביב - - -
מאיר כהן: תתפלאי, תתפלאי.
מאיר כהן: תבואי לירוחם.
יעקב מרגי: נתת דוגמא לא טובה את ירוחם.
יעקב מרגי: זה היה נכון לפני כמה שנים.
שרן השכל: אוקיי, אבל יישובים שונים, באמת לצערי.
שרן השכל: והתפקיד של הרשויות באזור זה באמת להעלות את הרמה של החינוך בתיכונים האלה ולקחת את זה כמפעל.
שרן השכל: בכל מקרה, מאד מצער אותי לשמוע ששום פתרון שנותנים, אף אחד לא מקבל.
שרן השכל: הבנתי שהציעו לבנות להם בית ספר וכל מיני דברים אחרים, אבל הפתרון היחיד הוא באמת כפר סבא.
שרן השכל: ממה שאני הבנתי מראש העיר, ואני לא יודעת אם הדבר הזה נכון, קודם כל הם באמת הגיעו למיצוי של הבנייה בתיכונים ובאמת העיר גדלה ואין עוד אפשרות להכניס עוד תלמידים.
שרן השכל: אנחנו בקשר כבר כמה זמן לגבי המקרה הזה וגם יצא לי לדבר עם ראש העיר כמה פעמים.
שרן השכל: אני אשב ואפגש איתו גם השבוע ונראה אם אפשר להכניס עוד כמה תלמידים, אבל זה לא פתרון לטווח ארוך.
שרן השכל: חייבים לבנות בית ספר ואתם צריכים לקחת את הדבר הזה לידיים ולבנות איכות ולבנות מגוון.
יעקב מרגי: תודה שרן.
יעקב מרגי: זה התפקיד שלכם בתור רשות.
יעקב מרגי: אני אעדכן בכל מקרה את מי שאני בקשר איתם גם על הבעיה.
איציק שמולי: בהמשך לשאלתו של יושב הראש לגבי תמריצים שהוצעו לכפר סבא, אתה יכול לפרט מה הוצע?
<גנאדי קמנצקי: אנחנו הצענו בנייה.
<גנאדי קמנצקי: אמרנו – אתה רוצה לבנות בבתי הספר הקיימים?
<גנאדי קמנצקי: אנחנו נממן.
<גנאדי קמנצקי: אבל הוא לא יכול, כי המגרש שם כבר לא קולט.
איציק שמולי: כי בעבר הוא אמר שבתמורה לתקצוב נוסף - - -
שרן השכל: הוא מדבר על מיצוי של הבניין.
שרן השכל: זה מה שהוא אמר לי.
שרן השכל: הוא לא יכול לבנות.
<גנאדי קמנצקי: אז היה אפשר, אנחנו בנינו.
<גנאדי קמנצקי: תראה, הפתרון בשבילנו, מה יותר טוב מאשר רשות קולטת מרוצה והרשות השולחת מרוצה.
יעקב מרגי: טוב, רבותי, אני מתנצל בפני מי שלא הספיק וגם מי שנרשם ולא נרשם, אבל אין מה לעשות, השעון לא שואל אותנו שאלות.
יעקב מרגי: לכן אני אומר, תקשיבו, אני רואה את המבוי הסתום.
יעקב מרגי: מצד אחד לכאורה, ואני אומר את זה בצורה הכי קלה, ניתן מענה ואני לא מבין מה הצעקה.
יעקב מרגי: אבל, מאחר שבחינוך לא מתפשרים וזו דרישה לגיטימית.
יעקב מרגי: המזל שלך, אם לא אתה היית בתפקיד שלי עכשיו, המזל שלך שבאמת באמת יש פה תמימות דעים לגבי איכות מערכת החינוך בכפר סבא ויש שביעות רצון רבה.
<קריאה: ואצל דלג'ו ודרום השרון.
<קריאה: שלא ייעלב פשוט.
יעקב מרגי: אתה יודע מה, מוטי דלג'ו ייעלב, לא ייעלב.
יעקב מרגי: השירותים שהוא לוקח, מה קרה?
יעקב מרגי: אז בוא תקשיב.
יעקב מרגי: מדברים פה על מבחר של שישה בתי ספר ואני איש מועצה אזורית גם כן, אז אני והוא יכולים להסתדר אם הוא ייעלב.
יעקב מרגי: הוא ואני.
יעקב מרגי: לכן אני אומר, מאחר שיש פה דרישה לגיטימית גם של ההורים, אני לא מסכם את הדיון.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה מאמץ אחרון – הורים – מאמץ אחרון.
יעקב מרגי: שרן, אחרון.
שרן השכל: אני אפגש איתו ונראה אם אפשר להכניס עוד, אבל זה לא פתרון לטווח הארוך.
יעקב מרגי: שרן, אמרתי לך, אני אשפצר את ההצעה שלך.
יעקב מרגי: אנחנו נקיים ישיבה אצלי, את תהי שותפה לה, עם ראש עיריית כפר סבא, מוטי דלג'ו.
איציק שמולי: תכניס אותי כמשקיף.
יעקב מרגי: אני אזמין, הכבוד הוא לי גם כן.
שרן השכל: אני מבקשת גם ששניהם יגיעו, כי הם באמת עובדים איתי כבר כמה שבועות.
יעקב מרגי: אני אגיד לך, מניסיון שלי – עם כל כך הרבה אני יכול ללכת, כי במילא לא ייצא כלום.
יעקב מרגי: נציג מכל מקום?
יעקב מרגי: מה אנחנו?
יעקב מרגי: יש הצטלבות באינטרסים?
יעקב מרגי: אני אומר לך - - -
שרן השכל: לא, אני פשוט מכירה את הבעיה.
יעקב מרגי: מאחר שנבחרת בינתיים ואת נבחרת, את תייצגי אותם נאמנה.
יעקב מרגי: אנחנו לא מרחיבים את הפורום.
יעקב מרגי: אני רוצה להיכנס לזה לעומק.
יעקב מרגי: נציגות ההורים, ראשי הרשויות הנוגעות בדבר, משרד החינוך – ישיבה אצלי ואנחנו ננסה לראות איך אנחנו מוצאים פתרון.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם אתם מתפללים.
יעקב מרגי: תתפללו שזה יעזור.
יעקב מרגי: אם לא – לא תהיה לכם ברירה לקבל את ההחלטה של משרד החינוך.
<קריאה: יושב ראש הוועדה, אני מציע שיהיה לזה לוח זמנים ברור.
<קריאה: הזמן הוא מאד קצר.
יעקב מרגי: אתה עכשיו פגעת בי.
<קריאה: לא, חס וחלילה.
יעקב מרגי: אם אני מציע פתרון ואתה רוצה לאלץ אותי בלוח זמנים, זאת אומרת שאתה לא מייחס רצינות לדברי.
יעקב מרגי: סמוך עלי.
יעקב מרגי: היום ה-19 באוקטובר 2015, ו' בחשון התשע"ו.
יעקב מרגי: על סדר היום פתיחת שנת הלימודים האקדמית תשע"ו.
יעקב מרגי: אומר לכם בכנות שהנוכחות הדלילה מדברת בעד עצמה.
יעקב מרגי: אין ספק שבעייתי ליפול על ראשי האוניברסיטאות ועל ראשי המכללות בפתיחת שנת הלימודים, להביא אותם לכאן בזמן שבימים הראשונים הם עסוקים והיינו צריכים לקיים את הדיון שבוע-שבועיים לפני כן או לתת שבועיים ללכת קדימה.
יעקב מרגי: לכן ההיעדרות מתקבלת באהבה ובהבנה.
יעקב מרגי: אין ספק שאנחנו נצטרך לעשות ישיבה ואני מבקש מנציגת המל"ג, ות"ת או מל"ג?
<מיכל נוימן: מל"ג.
יעקב מרגי: עבורי ות"ת ומל"ג, אחד.
יעקב מרגי: מי שמבין, מבין, ומי שלא הבין, לא הבין.
מירב בן ארי: יש כאן נציג של ה-ות"ת?
יעקב מרגי: היא מה-מל"ג.
מירב בן ארי: אפשר היה גם להביא נציג של ה-ות"ת.
יעקב מרגי: לכן אמרתי שזה גוף אחד.
יעקב מרגי: זאת תורה אחת, משנה אחת, גוף אחד.
יעקב מרגי: לא חייבים להסכים אתי.
יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון בנוכחות ראשי המל"ג וה-ות"ת.
עליזה לביא: הם הוזמנו לישיבה?
יעקב מרגי: אבל הפעם ההיעדרות מתקבלת באהבה.
<קריאה: בהבנה.
יעקב מרגי: גם באהבה וגם בהבנה, לאור הנסיבות.
יעקב מרגי: הובאו בפני הנסיבות.
יעקב מרגי: אני אומר שלא יתכן שמתחילת הקדנציה הזאת לא מצאו הקודקודים להגיע ואפילו לא לדיון אחד.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד לסגל המקצועי שמגיע לכאן ויש תשובות מקצועיות.
יעקב מרגי: כאשר אנחנו מדברים על מהות תפיסת עולם, אנחנו רוצים לשמוע כאן גם את הקודקודים ורוב הדיונים שהיו בנושאים האלה כאן, היו לגבי תפיסת עולם.
מירב בן ארי: אני רוצה להעיר שכאשר היו כאן דיונים על התקציב, כולם היו כאן.
מירב בן ארי: זה קשור לכסף של המוסדות.
יעקב מרגי: כן, אבל לא הראשים.
יעקב מרגי: הראשים לא היו.
יעקב מרגי: היה המנכ"ל.
מירב בן ארי: היו.
מירב בן ארי: פרץ לביא ישב כאן לגבי תקציב האוניברסיטאות והמכללות.
יעקב מרגי: התכוונתי לקודקדים.
יעקב מרגי: אני אפילו מכוון מעל המנכ"ל.
יעקב מרגי: הבנתם אותי.
יעקב מרגי: אני מבקש להעביר את זה.
יעקב מרגי: אנחנו באווירה חגיגית של פתיחת שנת הלימודים האקדמית.
יעקב מרגי: משחר ילדותנו אנחנו שואפים להביא את הבנים לנקודה הזאת שיגיעו לקו הזינוק הזה, לכניסה לאקדמיה.
יעקב מרגי: החלום שלנו והשאיפה שלנו להביא את כולם במתן הזדמנות שווה כמה שיותר, ואני מדגיש כמה שיותר, לנקודת הזינוק הזאת, כניסה ברגל ימין לעולם האקדמי, ללימודים האקדמיים.
יעקב מרגי: אלה מילות הפתיחה לפני שאני אתן את רשות הדיבור להתאחדות הסטודנטים.
<קריאה: הסטודנטיות והסטודנטים.
יעקב מרגי: מאחר ולא אני הגורם המממן, הסמנטיקה לא הבעיה.
יעקב מרגי: שמתי את הדגש ואמרתי לכולם וכמה שיותר וכאן נקודת החיכוך שלנו.
יעקב מרגי: כשאני אומר לכולם וכמה שיותר, נקודת החיכוך כי אני שומע לאחרונה מנגינות כאלה שהגענו לאיזה רף מסוים ומכאן אנחנו צריכים להתחיל לחדד, לשים עוד בלאנסים, עוד תחנות סינון.
יעקב מרגי: אנחנו נמצאים בנושא הזה עם ה-ות"ת ועם המל"ג בוויכוח.
יעקב מרגי: אני חושב שעדיין לא הגענו לרוויה ועדיין לא הגענו לאחוזים – הן בקרב אוכלוסיות מיוחדות, קרי, חרדים וערבים – וצמד המילים האלה הולך שנים רבות ביחד, לצערי הרב - שמתקרבים לאוכלוסייה הכללית ואתה יודע מה?
יעקב מרגי: גם באוכלוסייה הכללית.
יעקב מרגי: עוד מעט נתחיל לבקש ממאבטח בקניון – ואני לא מזלזל בשום מקצוע – תואר ראשון וזה לא מספיק.
יעקב מרגי: מרוב הדרישות, כמעט גרמנו גם זילות לתואר ראשון.
יעקב מרגי: זה הפך להיות נדרש כמעט בכל מקצוע.
יעקב מרגי: מצד אחד זאת ברכה אבל מצד שני לא הגענו לאחוזים ניכרים.
יעקב מרגי: אם אנחנו דורשים את זה כמעט בכל מקצוע, אני חושב שבסוף זה יצטרך להיות כמעט במעמד שווה לתעודת הבגרות.
יעקב מרגי: אנחנו לא נמצאים שם ואנחנו עדיין צריכים לשאוף ולדחוף.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים הרבה הרבה, מדברים גבוהה גבוהה, יש החלטות ממשלה, מדברים על שילוב חרדים באקדמיה, על שילוב ערבים באקדמיה, ועושים פעולות הפוכות שהולכות ומקשות על אותן אוכלוסיות.
יעקב מרגי: זה לא סוד, יש ויכוח היכן אנחנו צריכים לשים את הדגש על האיכויות ועל מצוינות.
יעקב מרגי: שוב, אני מצהיר בתחילת הדיון שאין לנו שום עניין להוריד את הרמה.
יעקב מרגי: אין לנו שום עניין להוציא תחת ידינו בעלי תארים שלא ראויים להתברך בהם ולהתפאר בהם.
יעקב מרגי: ההפך הוא הנכון.
יעקב מרגי: אין לי בעיה ששום מוסד אקדמי לא יוציא מתחת ידו בעלי תארים שהם לא ברמה שהם שואפים לה.
יעקב מרגי: הפוך הוא.
יעקב מרגי: שיעלו את הרמה אבל מתן הזדמנות שווה, תנו כמה שיותר לכולם.
יעקב מרגי: תכניסו אותם.
יעקב מרגי: שנה ראשונה היא הפרמטר.
יעקב מרגי: אם סטודנט רוצה, שיתמודד, שייכנס ויתמודד.
יעקב מרגי: אני לא מדבר על מקצועות שם הוא תופס כיסא או תופס ספסל באקדמיה, אני מבין שהיכן שיש מקצועות שהוא תופס כיסא או תקן או ספסל, אבל לא יתכן שגם תעודת בגרות כבר לא שווה במדינת ישראל.
יעקב מרגי: אם היא לא שווה, בואו נבטל אותה.
יעקב מרגי: אנחנו מבזבזים לתלמידי ישראל כמעט שנה וחצי במרוץ אחרי תעודת הבגרות, מכניסים את מנהלי בתי הספר לאיזה מסלול התמודדות ושמים אותם במבחן של אחוז זכאי הקבלה – גם זאת תרמית אחת גדולה שצריך לטפל בה אחת ולתמיד – וזה דיון שצריך להתקיים והוא יתקיים.
יעקב מרגי: לכן אני משאיר את זה לדיון הבא, עת יהיו כאן ראשי המל"ג, ראשי ה-ות"ת, שר החינוך, מנכ"לית משרד החינוך וראשי האגפים המתאימים במשרד החינוך.
יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון על זה.
יעקב מרגי: אני אשנה ממנהגי.
יעקב מרגי: בדרך כלל אני נותן את רשות הדיבור לחבר כנסת ואחר כך לאורח וחוזר חלילה, אבל אני רוצה שנוכל לשמוע את חברי הכנסת הממהרים לדיונים אחרים.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי שהיא גם יושבת ראש השדולה.
מירב בן ארי: אני וחברת הכנסת לביא ביחד יושבות ראש השדולה.
מירב בן ארי: תודה רבה אדוני היושב ראש.