GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סופה לנדבר: אני חושבת שלחברה שלנו יש דברים מאד חיוביים וחייבים להדגיש אותם.
סופה לנדבר: יחד עם זה, הדיון בנושא הוא כדי לגלות את הבעיות ולטפל בהם.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים לצאת בישיבה עם החלטה איך אנחנו מטפלים בבעיה שהיום אנחנו מדברים עליה ויש לה ייצוג בוועדה שלך.
סופה לנדבר: אני לא תמיד בעד חקיקה.
סופה לנדבר: אני לא חושבת שכדי לתת ענישה, צריכים עוד חקיקה ועוד חקיקה.
סופה לנדבר: אני חושבת שיישום חוקים שקיימים היום במדינת ישראל יכולים להביא פתרון.
סופה לנדבר: אני נגד חוק חדש, אבל אני גם בעד משטרה.
סופה לנדבר: אני חושבת שלא בכל מקום צריכה להיות משטרה.
סופה לנדבר: יש פיקוח וצריך להיות פיקוח, ולא בכל מקום אנחנו צריכים את המשטרה.
יעקב מרגי: אבל במקום שיש בעיות צריך?
סופה לנדבר: בעיות יש, אבל בעיות יש בכל פינה.
סופה לנדבר: בלי משטרה החברה שלנו לא יכולה להתקיים ויחד עם זה אני אומרת לך, טוב שאתה מקיים ואני מאמינה שנציגי הארגונים יתנו לנו פתרונות איך אנחנו לא נקים עוד ועדה ועוד ועדה וועדה על ועדה - - -
יעקב מרגי: לא, איתן אמר והלך.
סופה לנדבר: אבל אני רוצה לצאת מהישיבה הזאת עם מסגרת טיפולית, בגלל שזה קודם כל חינוך וחינוך וחינוך.
יעקב מרגי: יצחק שמואלי, בקצרה, כי אין לנו הרבה זמן, אני לקראת סיכום.
<יצחק שמואלי: כבוד יושב הראש והנוכחים, אני אציג את עצמי.
<יצחק שמואלי: אני אוהד של בית"ר 40 שנה לפחות.
<יצחק שמואלי: הייתי מבקש בהתחלה, קודם כל בואו נעשה קצת סדר בדברים, לא נשפוך את המים עם התינוק, כמו שאחד מהדוברים פה אמר.
<יצחק שמואלי: ושוב, אני מוקיע בכל לשון של הוקעה ומגנה את מה שנעשה בבלגיה, שזו בושה למדינה, בושה לקבוצה, בושה למועדון, אבל מישהו ששם לב או שמע, וזה - - - בתקשורת ובה בלבד, מה היה לפני כאשר האוהדים הגיעו לשם?
<יצחק שמואלי: איזה נאצות הם קיבלו, מכות שהם חטפו.
<יצחק שמואלי: תעכבו אחרי כל הטיעונים, ושוב, אני לא מצדיק - - -
עיסאווי פריג': למה אוהדי באר שבע לא חזרו כך, ואוהדי מכבי לא קיבלו את זה?
עיסאווי פריג': למה דווקא בית"ר?
יעקב מרגי: אין לנו זמן.
יעקב מרגי: אמרת את הדברים.
יעקב מרגי: יצחק שמואלי, אמרנו את הדברים בהקדמה.
<אושרי בן-ציון דודאי: יש תשובה ברורה למה, איך זה קרה.
יעקב מרגי: אנחנו לקראת סיכום, אין לי זמן.
<יצחק שמואלי: אני נמצא עם האוהדים, אני הולך ללא מעט משחקים והייתי עד בזמנו לרצח האופי ולעליהום שעשו על - - - מנהלת, שלא התביישו וצעקו והוקיעו, ולא לעשות מכל האוהדים כאלה, כי לא כל האוהדים הם כאלה.
<יצחק שמואלי: שוב, אני אומר ואני עומד מאחורי כל מילה שאני אומר, כל העניין של האוהדים הקיצוניים, המתלהמים, זה בני נוער בני עשרה פלוס.
יעקב מרגי: אני חייב לסיים.
<יצחק שמואלי: ומדובר בעשרות בודדות, לא יותר, שמבאישים את ריחה של הקבוצה כולה.
יעקב מרגי: יצחק שמואלי, תודה.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים להגיע לתכלס.
יעקב מרגי: גברת לילי הלפרין, יש לך דקה.
<לילי הלפרין: לילי הלפרין, מפתחת תכניות למניעת אלימות וגזענות.
יעקב מרגי: אחרי דבריך יהיה סיכום והצבעה על ועדת משנה.
<לילי הלפרין: אני עבדתי גם עם אוהדי בית"ר, שנתיים, קבוצות שהנחיתי במניעת אלימות וגזענות, בשביל זה אני פה.
<לילי הלפרין: אני רוצה לומר שהתחום הזה של גזענות ואלימות, כל פעם יש לו מישהו תורן ובוועדה הזאת, בוועדה החינוך, עסקנו הרבה פעמים בנושא של גזענות.
<לילי הלפרין: הפעם זה עלה בנושא של כדורגל, אבל החברה הישראלית כולה, בהתנהגות שלה בתחומים שונים, וזה לאו דווקא כדורגל, אם לא נטפל בעומק בחברה הישראלית, לא נעשה שינוי.
<לילי הלפרין: יש לי בעיה עם מה שאמרתם כאן.
<לילי הלפרין: הטיפול הנכון בבעיה של אלימות וגזענות במגרשי הכדורגל, צריכה להיות לאו דווקא עם הצעירים.
<לילי הלפרין: זה לא נכון לומר שרק הצעירים מעורבים.
<לילי הלפרין: קל להטיל את האשמה על הצעירים.
<לילי הלפרין: מישהו אמר את זה פה.
יעקב מרגי: לילי, משפט סיכום.
<לילי הלפרין: לא, רק שנייה.
יעקב מרגי: תני לי משפט סיכום חזק.
<לילי הלפרין: אז אני רוצה לומר שהצעירים לא בהכרח אשמים.
<לילי הלפרין: קל לזרוק את זה על הצעירים גם במקומות אחרים - - -
<לילי הלפרין: כי הצעירים לא מגובים ואין להם איך להגיב.
<לילי הלפרין: זה לא ארגון.
<לילי הלפרין: הצעירים שמטילים עליהם את האשמה על גזענות ואלימות, זה לא הוגן ולא נכון.
<לילי הלפרין: לגבי האלימות בכדורגל, צריך לעבוד עם הורים, אני כתבתי את זה כל כך הרבה פעמים.
<לילי הלפרין: אני רואה הורים שמלווים את הילדים שלהם למשחקי ספורט ואיך שההורים מתנהגים, איזה מודל חיקוי זה?
<לילי הלפרין: מה קורה עם השדרנים, פרשנים בטלוויזיה?
<לילי הלפרין: שפת הגוף, השפה, הנושא, הם מדברים בעצמם באלימות ובגזענות.
<לילי הלפרין: ושחקנים עצמם, מאמנים ושופטים, הרבה פעמים בעצמם מהווים מודל מאד גרוע לנוער הצעיר.
<לילי הלפרין: אני חושבת שצריך לעשות - - -
<לילי הלפרין: לעשות את הפעילות, לאו דווקא עם קהל היעד הצעיר.
<איתמר צ'יזיק: אפשר עוד מילה?
יעקב מרגי: מילה.
<איתמר צ'יזיק: 20 שנה של ניסיון, עם כל מה שהוזכר פה, עם כל הניסיונות שאתה רוצה, יש רק פתרון אחד, וזה הוזכר קודם, ואני אומר אם תלכו לכיוון הזה, אנחנו נוריד בצורה משמעותית מאד את האלימות – ענישה.
יעקב מרגי: ענישה.
יעקב מרגי: רבותי, סיכום.
יעקב מרגי: קודם כל הוועדה מודה לכל המשתתפים בדיון – חברי הכנסת והאורחים היקרים שבאו לתרום מניסיונם ומזמנם.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לכל הנוגעים בדבר בענף הכדורגל, במגרשי הכדורגל, לעשות הכל כדי למגר את תופעת הגזענות והאלימות במגרשים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת להתאחדות הכדורגל ליזום שיתופי פעולה עם משרד החינוך, שיביאו לחינוך במניעת אלימות וגזענות במגרשי הכדורגל.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת להתאחדות הכדורגל להגיש לה את המלצותיה להתמודדות עם תופעת האלימות והגזענות של האוהדים במגרשי הכדורגל.
יעקב מרגי: ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת תקים ועדת משנה לספורט שבמעמד זה אנחנו נקים אותה, שתבחן את סוגיית החקיקה והחמרת הענישה, כפי שעלה מרוח הישיבה כאן.
יעקב מרגי: אני מביא כעת בפני חברי ועדת החינוך, התרבות והספורט את הצעת הוועדה להקמת ועדה משנה לספורט.
יעקב מרגי: אבקש להביא לידיעת
יעקב מרגי: כם כי ועדת החינוך, התרבות והספורט החליטה בישיבתה היום על הקמת ועדת משנה לספורט בהרכב הבא: חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר יהיה יושב הראש, חברת הכנסת מירב בן ארי חברה, חבר הכנסת יוסף ג'אברין חבר, חבר הכנסת איתן ברושי חבר, חברת הכנסת סופה לנדבר חברה.
יעקב מרגי: מי בעד הקמת הוועדה כפי שהוצגה?
יעקב מרגי: בעד - פה אחד ההצעה להקמת ועדת משנה לספורט נתקבלה
יעקב מרגי: פה אחד – שלושת חברי הוועדה, תודה רבה.
יעקב מרגי: התאריך היום הוא התשיעי לספטמבר 2015, כ"ה באלול התשע"ה.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום הוא סייעות משלבות ורפואיות בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: עם זאת, אני רוצה לומר לכם שהכוונה היתה לשבת ולדון על מערכת החינוך המיוחד בתחילת שנת הלימודים משום שראיתי צורך כי קיבלתי המון פניות יחסית לתחומים אחרים במערכת החינוך.
יעקב מרגי: זה לא היה לעניין להתחיל לטפל פרטנית, ולכן אמרנו שנשב ביחד ונשמע כאן גם את משרד החינוך, גם את ההורים, גם את הארגונים.
יעקב מרגי: אנחנו כבר נמצאים עשרה ימים לאחר פתיחת שנת הלימודים ואני יודע שיש ילדים עם צרכים מיוחדים שנמצאים בבית.
יעקב מרגי: יש ילדים שנמצאים במערכת החינוך אבל ההורים שלהם חרדים בגלל אי-מתן מענה.
יעקב מרגי: משרד החינוך עושה הרבה דברים שאנחנו לא יודעים עליהם, ולכן חשוב שנשמע גם את משרד החינוך.
יעקב מרגי: אני אתן לאנשי משרד החינוך להציג לנו בדברי הפתיחה את מה שנעשה, מה הם יודעים שהולך להיעשות, איזה החלטות יתקבלו.
יעקב מרגי: לאחר מכן נפתח את הדיון לאורחים.
יעקב מרגי: הגברת רחל אברמזון, בבקשה תציגי את עצמך, כולל תפקיד.
<רחל אברמזון: בוקר טוב.
<רחל אברמזון: רחלי אברמזון, מנהלת האגף לחינוך מיוחד.
<רחל אברמזון: ראשית, כבוד יושב-הראש, אני באמת רוצה לברך על הדיון החשוב הזה.
<רחל אברמזון: ברשותכם, אני רוצה לעשות קצת סדר בתוך הסיפור הזה של הסייעות.
<רחל אברמזון: מצד אחד, ישנה תמיכה שהיא תמיכה מסוג סייעת בחינוך המיוחד לתלמידים שמקבלים את הזכאות לליווי או סיוע כזה או אחר בתוך מסגרות החינוך המיוחד ובתוך מסגרות החינוך הרגיל, וישנן הסייעות הרפואיות שהן הסייעות שמלוות את הילדים במערכת החינוך הרגילה.
<רחל אברמזון: אין קשר בין שני הדברים.
<רחל אברמזון: זאת אומרת, זה אומנם סייעות וזה תלמידים, אבל זו לא אותה אוכלוסייה שהאגף לחינוך מיוחד מטפל.
<רחל אברמזון: לכן, לצדי יושבת כאן חברתי עירית ליבנה שהיא ממונה על תחום הבריאות במשרד והיא זו שמובילה את כל נושא הסייעות הרפואיות.
<רחל אברמזון: כל שאלה בעניין הזה תוכלו להפנות אליה.
<רחל אברמזון: אני רוצה לדבר על הסייעות שלנו בחינוך המיוחד.
<רחל אברמזון: הכנו מצגת קטנה שנותנת איזשהו מבט כולל.
<רחל אברמזון: נמצאות איתי כאן גם מן האגף חברותיי.
<רחל אברמזון: נמצאת כאן רוית להב שממונה גם על התחום וגם על הטיפולים הפולשניים במערכת החינוך שלנו בחינוך המיוחד.
<רחל אברמזון: נמצאת איתי המפקחת גברת פנינה אלתר, ונמצא כאן גם עו"ד אילן שי מהלשכה המשפטית במשרד, כך שכל שאלה בתחום תוכלו להפנות אלינו.
<רחל אברמזון: התמיכות שניתנות מבחינת משרד החינוך, מבחינת האגף, הן בשלושה תחומים: אחת, הסייעות הכיתתיות.
<רחל אברמזון: כל כיתה בחינוך המיוחד שנפתחת, באופן אוטומטי זכאית לסייעת שתלווה את הכיתה במהלך שעות היום הלימודים שלה.
<רחל אברמזון: אם זה במסגרת החינוך המיוחד אז כמובן שיש גם צוות מתגבר נוסף שנכנס לתוך הכיתה, ואם לא – אז בכיתות שהן בכיתות בבתי-ספר רגילים בדרך כלל אנחנו נמצא שם שמלווה את התלמידים.
<רחל אברמזון: האופן השני שבו יש לנו את הסייעות זה סייעות מתגברות בתוך מערך החינוך המיוחד, סייעות בנוסף לסייעות הכיתתיות.
<רחל אברמזון: זה כוח עזר מקצועי שנכנס לתוך מערכת בתי-הספר והמסגרות, גם גני ילדים, ונותן את התמיכות.
<רחל אברמזון: במקרים מאוד מיוחדים ישנו גם נוהל שנקרא אצלנו באגף נוהל קוד 3 שבהם במקרים חריגים אם מוצא הצוות המקצועי צורך ואת ההבנה שילד מסוים בחינוך המיוחד זקוק לליווי צמוד בגלל סיבות כאלה ואחרות, לאחר דיון שמתקיים בצוות הבין-מקצועי מתגברים גם עם סייעת בחינוך המיוחד.
<רחל אברמזון: אבל באמת המקרים האלה הם מקרים יותר חריגים כשאנחנו באמת מזהים שיש קושי או צורך מאוד גדול שעולה מתוך הצרכים של הילדים.
<רחל אברמזון: הסוג השלישי של תמיכת הסייעת הוא סייעות בשילוב לאותם תלמידים שאנחנו מבקשים להכניס אותם אל תוך המסגרות הרגילות וכן לאפשר להם התנהלות תקינה וטובה בהתאם לצרכים שלהם כדי שהם באמת יממשו את היכולות שלהם בתוך המסגרות המשלבות, ואז הסייעת מלווה את הילד בהתאם לצרכים כמובן ולרמת התפקוד והזכאות שנקבעת לו.
<רחל אברמזון: לא תמיד הילדים שנמצאים בתוך המסגרות האלה זקוקים לליווי צמוד של סייעת.
<רחל אברמזון: יש פעמים שהם זקוקים למספר שעות ביום לתמיכה מסוג מסוים, ולפעמים הם גם זקוקים לליווי צמוד לאורך כל שעות הלימודים כל שעות היום וכל מערך הלימודים במערך השבוע.
<רחל אברמזון: לגבי הנתונים - קודם כל, נכון לרגע זה מה שקורה היום בשטח, אנחנו העברנו אל המחוזות את הפעימה הראשונה שאומרת:
<רחל אברמזון: כל אותם ילדים שנמצאו זכאים עד ה-1 ביוני לאחר שסיימנו את כל ועדות השילוב, ועדות ההשמה וכו'.
<רחל אברמזון: עברו התקציבים למחוזות, ומרגע זה מתחילים לתת לילדים על פי הזכאות שלהם את השעות.
<רחל אברמזון: אני יודעת שעדיין לא קיבלו את כל הזכאות גם לדרגת תפקוד נניח גבוהה יותר שזקוקה ל-30 שעות.
<רחל אברמזון: אנחנו קודם כל ביקשנו לחלק לכל הילדים את אותה דרגת מינימום שנדרשת.
<רחל אברמזון: קרי, עד 24 שעות לתת לכל ילד כדי שלא יימצאו ילדים במערכת בלי סיוע בכלל.
<רחל אברמזון: כדי לאפשר את פתיחת שנת הלימודים באופן תקין אנחנו אפשרנו את זה.
<רחל אברמזון: בימים הקרובים, אני מאוד מקווה שעד תום החגים, אנחנו כבר נוכל לחלק גם את הפעימה השנייה והפעימה השנייה תגיע באמת כדי לאפשר את השלמת הזכאות לכל תלמיד ותלמידה.
<רחל אברמזון: במבט של ארבע שנים לאחור אנחנו רואים גידול במספר משרות הסייעות שיש לנו.
<רחל אברמזון: אנחנו היום בשנת הלימודים תשע"ו כשאני עדיין לא מתייחסת לאותם ילדים שיעברו עוד ועדות ויעברו עוד זכאויות ויקבלו עוד זכאות, בשלב הנוכחי אנחנו יושבים עם 4,570 משרות סייעת בשילוב.
<רחל אברמזון: אנחנו מדברים על כ- 8,700 תלמידים שמקבלים את השירות הזה.
<רחל אברמזון: בהיערכות התקציבית אתם רואים שאנחנו נושקים ל-320 מיליון שקל ברמה הזאת, ואני מדברת רק על סייעות השילוב, על אותן סייעות שמלוות באופן פרטני את הילדים בתוך מסגרות החינוך הרגיל.
יוסף ג'בארין: 4,000 משרות מול 8,000 - האם את יכולה להגיד כמה מילים על היחס הזה?
<רחל אברמזון: הזכאות של התלמידים נקבעת לפי רמת תפקוד.
<רחל אברמזון: לא כל רמת תפקוד דורשת 42.5 שעות של משרת סייעת.
<רחל אברמזון: לפעמים ילד זקוק ל-20 או ל- 30 או ל- 8 שעות ליווי.
<רחל אברמזון: זה תלוי בצרכים שלו.
יוסף ג'בארין: 4,000 זה משרות מלאות.
<רחל אברמזון: תכפיל את זה ב-42.5 אנחנו נקבל את מספר השעות שמועברות למערכת ומוחלקות לפי הצרכים של הילדים לפי הלקות והתפקוד שלהם.
<רחל אברמזון: קיימת עלייה.
<רחל אברמזון: באופן כללי, העלייה נמדדת ואנחנו מזהים כ-15% משנה לשנה.
יעקב מרגי: שר החינוך בישיבת הפתיחה שהתקיימה במשרד החינוך הודיע שכל תלמיד יקבל את המגיע לו ללא התייחסות לסוגיית התקציב.
<רחל אברמזון: גם היום על אף שלא סיימנו עדיין לחלק את כל התקציבים והפעימה השנייה בדרך, באמת אנחנו באמת קשובים לשטח.
<רחל אברמזון: כל פנייה שמגיעה גם למחוזות, גם לאגף לחינוך מיוחד, מטופלת באופן פרטני ואנחנו משתדלים.
יעקב מרגי: השאלה היא האם יש לכם שליטה על מהירות התגובה במחוזות?
<רחל אברמזון: כן, כי אנחנו נמצאים איתם בקשר די שוטף ודי רציף.
<רחל אברמזון: הם מציפים בפנינו גם את הצרכים.
<רחל אברמזון: במחוזות לא יושבים ואומרים: אנחנו לא נותנים.
<רחל אברמזון: אני מניחה שגם הם מתמודדים עם איזשהו קושי כדי להגיד למי אני אתן יותר, או כדי לנסות לארגן את סדרי העדיפויות שלהם.
<רחל אברמזון: לכן, ההתייעצות הזאת היא הדדית כל הזמן ושוטפת עם שיח שוטף.
<רחל אברמזון: אני מוכרחה לומר שהם באמת עושים עבודה יום ולילה ואנחנו נמצאים איתם בקשר שוטף, כך שאת המענה המקצועי ואת האפשרות לתקצב יותר ולתת את המענים התקציביים באמת האגף נמצא שם לרשות, והצוות שיושב איתי כאן וגם באגף עושה את זה באופן מאוד מקצועי ובמסירות.
<רחל אברמזון: יחד עם זה, גם את אותם קשיים.
<רחל אברמזון: לפעמים הורים מאוד רוצים ואני מאוד מבינה את הרצון הזה שמישהו ידאג לילד שלי לאורך כל שעות היום, כל הזמן.
<רחל אברמזון: אני אומרת בזהירות באמת שלא תמיד זה המענה המיטבי.
<רחל אברמזון: אבל אנחנו מאוד קשובים ובמקרים מאוד מסוימים במקרים כשאנחנו באמת מוצאים שיש את הצורך הזה בהידברות משותפת, כי אני מאוד מאמינה בהידברות עם ההורים ויושבים כאן נציגים שהם באמת הפכו להיות חלק מהשיח השוטף שלנו, אנחנו גם נפגשים איתם אחת לכמה זמן בשולחנות העגולים ואנחנו מקדמים יחד דברים.
<רחל אברמזון: אתם באמת מוזמנים להפנות כל פנייה.
יוסף ג'בארין: זה שקופית מאוד מרכזי בשיח הזה והיא מעלה שלוש שאלות מרכזיות: ראשית, האם המספר הזה של 8,739 כולל את כל הזכאים בשטח או שזה רק אלה שאנחנו הגענו אליהם?
יוסף ג'בארין: כלומר, אלה התלמידים הזכאים.
יוסף ג'בארין: האם אתם סבורים שזה סך הכול שנמצא או שעדיין נשארה כאן קבוצה בחוץ שעדיין לא הגיעו אליה?
יוסף ג'בארין: מה ההערכה של המשרד?
יוסף ג'בארין: שנית, האם כל הזכאים הללו מקבלים?
יוסף ג'בארין: כי אנחנו לא רואים את זה ברור מהשקף.
יוסף ג'בארין: כלומר, זה שאת כותבת זכאי זה אומר שיש לו כבר סייעת בהיקף מסוים.
יוסף ג'בארין: אני מקווה שהתשובה היא חיובית כי אם היא לא חיובית אנחנו בבעיה.
יוסף ג'בארין: השאלה השלישית שעולה כאן היא מבחינת ההיקפים.
יוסף ג'בארין: האם כל אלה שמקבלים סייעת מקבלים סייעת בהיקף הנדרש?
יעקב מרגי: אתה אומר "זכאים", זכאים זה רק אחרי ועדות אבחון.
יעקב מרגי: אם יש ילד שהוא שקוף, לא נמצא במערכת החינוך או במוסדות העירוניים, זה תקלה שצריך לטפל בה.
יעקב מרגי: פה אין להם אלא מי שבא אחרי המסלול של הזכאות.
יעקב מרגי: אני נוטה להאמין שאין משהו אחר מעבר למי שעבר את מסלול הזכאות.
יעקב מרגי: 8,739 אלה תלמידים שעברו את מסלול הזכאות.
יוסף ג'בארין: כן, אלא אם יש למשרד בהסתמך על נתונים אחרים שקיימים פה ושם, על נתוני יישוב מסוים או מערכת מסוימת, שהמספר הזה לא משקף את כל מי שאמור להיות.
יעקב מרגי: כל אישור זכאות כזה, משמעותו תקציב נוסף.
יעקב מרגי: יש לזה ביטוי כלכלי.
יעקב מרגי: אני יודע מקרים הפוכים שבהם ביקשנו ממשרד החינוך להאריך את הזמן.
יעקב מרגי: למשל, ליישובים קטנים שיש להם כמות גדולה של ועדות והם לא הספיקו, והם נענו ונתנו הארכות.
יעקב מרגי: יכול להיות רק מצב של עודף מוטיבציה, אלא אם כן יש ילד שלא הגיע בגלל הזנחה הורית או יישובית.
<אבנר עורקבי: רק סייעות בשילוב.
יעקב מרגי: אני כרגע בשילוב.
<רחל אברמזון: אנחנו באמת מדברים רק על הזכאים שהם אותם ילדים שאני הגדרתי אותם, אותם ילדים שנמצאים בשילוב.
<רחל אברמזון: יש עדיין עוד הרבה תלמידים נוספים בתוך מערכת החינוך המיוחד שנמצאים במסגרות של חינוך מיוחד.
<רחל אברמזון: כאן אנחנו מדברים רק על אותם ילדים שזכאים לתמיכה מסוג סייעת שתלווה בתוך מערכת השילוב שלהם – זה רק לגביהם - והם כולם מקבלים.
<אבנר עורקבי: אני חושב שלא דנים - - -
יעקב מרגי: אל תדאג.
יעקב מרגי: הנה, אני נותן לך קריאת הרגעה.
יעקב מרגי: יהיה דיון גם על הסייעות הרפואיות.
<רוית להב: רוית להב מהאגף לחינוך מיוחד.
<רוית להב: כמו שרשום במצגת, אנחנו מדברים על הפעימה הראשונה.
<רוית להב: כל הילדים לפי הנהלים צריכים לעבור ועדה עד ה-30 במאי כדי שהאגף לחינוך יוכל לגזור את כל הנתונים, זה ועדות מתוקף חוק, עם מסמכים קבילים.
<רוית להב: כל מי שעבר ועדה והוקלד במערכת עד תאריך מסוים, ואנחנו אפילו נתנו יותר כי היה עומס, נגזר לשם קבלת נתונים.
<רוית להב: השם שלו התקבל.
<רוית להב: אנחנו יודעים שיש עוד ילדים שאנחנו קוראים להם ילדים חדשים שנכנסים לעבור ועדות זכאות עד סוף אוקטובר, אנחנו יודעים שיש את הילדים האלה, ולכן רשום כאן פעימה ראשונה.
יוסף ג'בארין: הפעימה השנייה תכלול את התלמידים החדשים.
<רוית להב: הפעימה השנייה היא תלוית תקציב.
<רוית להב: אנחנו נבקש שכן.
<רוית להב: השאלה השנייה שלך היתה האם כולם מקבלים את התמיכה.
<רוית להב: כל מי שהוקלד בתוך המערכת וקיבל זכאות כן, השטח סיפק סייעות.
<רוית להב: כמו שרחלי אמרה, לא תמיד זה בהלימה בדיוק למה שרצינו לתת אלא לפי מה שהתקבל בדרגת המינימום.
יוסף ג'בארין: זו בדיוק השאלה, אולי תסבירו אותה.
יוסף ג'בארין: האם כולם מקבלים בדיוק לפי ההיקף שהומלץ עליו בוועדה?
<קריאות: עדיין לא, חלקם.
יעקב מרגי: היא אמרה את זה בצורה הכי ברורה.
יעקב מרגי: היא אמרה שקודם כל נתנו מענה בבסיס.
יוסף ג'בארין: מינימאלי.
יוסף ג'בארין: אבל אין הגדרה למינימאלי.
<רוית להב: יש הגדרה למינימלי.
יעקב מרגי: מכוח זה הוועדה רוצה לדעת מתי יהיה יישור הקו?
יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מתי המשרד יפעל כדי שעד אחרון התלמידים הזכאים יקבל את המכסה שנקבעה לו?
<רחל אברמזון: ברמה העקרונית הוועדות נמשכות גם עד חודש אוקטובר.
יעקב מרגי: אני מדבר על אלה שעברו ונקבעה להם זכאות.
<רחל אברמזון: אני מניחה שנצליח ליישר קו עד אחרי החגים.
<רחל אברמזון: אני מקווה שכבר נצא לחופשת סוכות עם איזושהי בשורה.
<רחל אברמזון: אבל אני מניחה שזה פחות או יותר טווח הזמנים.
יעקב מרגי: אני רוצה לקבוע שאכן כך יהיה, שנצא לחופשת סוכות.
יעקב מרגי: צריך לפעול לכך שנצא לחופשת סוכות כדי שכשנחזור מחופשת סוכות כל ילד יקבל את מה שנקבע לו.
יעקב מרגי: אפשר לעשות עבודה מערכתית מול המחוזות ולקבל נתונים.
יוסף ג'בארין: את יכולה להגיד פחות או יותר באחוזים מה ההיקף שכן?
יוסף ג'בארין: מתוך סך כל שעות שמומלצות בוועדות ההשמה, לכמה אתם מצליחים להיענות מבחינת ההיקפים עד היום?
יוסף ג'בארין: זה מה שאתם מבטיחים עכשיו שאחרי סוכות מקסימום תקצו את כל התקציבים.
<רוית להב: לפחות ברמת התפקוד הקיימת, כמה שעות זה יהיה?
<רוית להב: מדובר על סדר גודל של 15% מהתלמידים שצריכים לקבל תוספת.
יעקב מרגי: זאת אומרת שהמענה היום הוא 85%.
<רוית להב: זה הערכה בלבד.
יעקב מרגי: היא הערכה סבירה פר תחילת שנת לימודים, התאמות, יש חדשים.
יעקב מרגי: כל שנה היא חדשה וכל ילד עובר אבחון מחדש.
יעקב מרגי: לפעמים המצב הוא לא סטטי ויש גם שינוי במסגרות החינוך.
יעקב מרגי: לכן, תהליך טבעי של תחילת שנת לימודים.
יעקב מרגי: אבל בגלל התהליך הטבעי של פתיחת שנת הלימודים וגם החגים, אני לא רוצה שזה יתארך מעבר לזה כי אני קראתי את המצוקה ואת הזעקה של ההורים מהפניות.
יעקב מרגי: הדיון הוא על כלל הסייעות, עם כל הכבוד.
יעקב מרגי: אבנר, תמתין.
<אבנר עורקבי: כן, אבל בשביל מה כל המצגת הזו?
<אבנר עורקבי: יש פה צעקה של הרבה אנשים.
<אבנר עורקבי: האם אנחנו צריכים עוד פעם טלוויזיה?
<אבנר עורקבי: יודעים הכול בעל-פה.
יעקב מרגי: אתה יודע, לא כולם יודעים.
<רחל אברמזון: עכשיו אני מדברת על סייעות התגבור, אותן סייעות שמתגברות בתוך מסגרות החינוך המיוחד.
<רחל אברמזון: זה גנים לחינוך מיוחד, זה בתי-ספר לחינוך מיוחד, שנמצאים ומתגברים את הצוות וזה בהתאם למורכבות של הצרכים שנמצאים בשטח.
<רחל אברמזון: גם פה אתם יכולים לראות שישנו איזשהו גידול.
<רחל אברמזון: הוא לא בדיוק באותו יחס לסייעות השילוב.
<רחל אברמזון: אבל אלה הנתונים כשבתוך סייעות התגבור נמצאת גם האפשרות, והיא אולי יותר ויותר, אנחנו מזהים אותה גם בשיח שלנו עם ההורים - הליווי הפרטני של ילדים בתוך מסרות החינוך המיוחד.
<רחל אברמזון: כאן אנחנו לפעמים נמצאים באיזשהו שיח שהוא שיח מקצועי לגבי האם הנחיצות היא באמת נחיצות לסייעת מלווה צמודת ילד בתוך המסגרת הזו או לא, מפני שבתוך מסגרות החינוך המיוחד בדרך כלל אין שם רק גננת וסייעת או מורה וסייעת.
<רחל אברמזון: יש עדיין צוות רחב יותר שמצטרף אל תוך הגן, גם הצוות הפרא-רפואי, גם מטפלים נוספים שנכנסים, גם כוחות הוראה שמתגברים, גם סייעות שמתגברות מסגרת.
<רחל אברמזון: לכן, לא תמיד אנחנו חושבים שבאמת ההצמדות של עוד איש צוות היא הדבר הנכון.
<רחל אברמזון: יחד עם זה, אני שוב אומרת, כל מחוז אמור וכל מפקח אמור לקיים דיון בגין בקשה לסייעת אישית בתוך מסגרות החינוך המיוחד, לקיים דיון בין-מקצועי ולדון יחד עם הצוות האם באמת זה נכון או לא נכון, או זה אפשרי או לא אפשרי לתת בתוך המסגרת.
<רחל אברמזון: אני יכולה לציין שאנחנו מוצאים שנכון שההתנעה לא היתה פשוטה.
<רחל אברמזון: אבל יותר ויותר גם בשיח שלנו כאגף וכאנשי מקצוע שבאים אל המחוזות עם אמירה ועם התוויית מדיניות, השטח יותר קשוב ואני מאמינה שהדברים האלה יילקחו גם לתשומת לב.
יעקב מרגי: אני נתקלים בקושי בגיוס כוח-אדם, בסייעות תגבור ובסייעות משלבות?
<רחל אברמזון: מכיוון שאת כוח-האדם הרשויות אמורות לגייס אז באמת צריך לבדוק דרך זה.
יעקב מרגי: אתם בעל המאה ואתם צריכים לבדוק.
<רחל אברמזון: לא, לא במקום הזה של לבדוק אם.
<רחל אברמזון: ברמה העקרונית, אם יש קושי נקודתי במקום כזה או אחר אז תמיד זה בשיח אל מול המחוז ואל מול המפקחות, אבל זה לא מגיע לרמת האגף כדי למצוא את כוח- האדם.
יעקב מרגי: לא ביקשתי שתגייסו.
יעקב מרגי: יכול להיות שאין קושי.
יעקב מרגי: אבל כרגולטור האם אתם מודעים לקושי כזה?
<רחל אברמזון: זה במקומות מאוד נקודתיים.
<רחל אברמזון: אני לא חושבת שזה ברמה סוחפת שיש קושי, לא נתקלנו.
<רחל אברמזון: אם כן, זה לגבי הסייעות בחינוך המיוחד.
<קריאה: בבקשה, ברשותך.
יעקב מרגי: כשתבקשי את רשות הדיבור והדיון ייפתח, אתן לך את רשות הדיבור.
<קריאה: אשמח לקבל את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: יפה שהפנית את תשומת ליבי.
יעקב מרגי: תירשמי בבקשה אצל מנהלת הוועדה.
יעקב מרגי: יש פה סדר בדיון.
<עירית ליבנה: סייעות רפואיות בחינוך הרגיל ניתנות לשני מצבים עקרוניים: לטיפול פולשני בשגרה ולצורך השגחה שזה הצטרף לאחר מכן.
<עירית ליבנה: רואים פה את העלייה מתשע"ד.
<עירית ליבנה: העלייה הזו התחילה עוד שנתיים קודם.
<עירית ליבנה: בתשע"ד היו 1,200 ילדים זכאים, בתשע"ה זה עלה ל-2,100, ובתשע"ו נכון לעכשיו יהיו עוד איזה 300 שהגישו באיחור, ולכן הם לא בנתונים.
<עירית ליבנה: היום אנחנו מדברים על 2,767 ילדים שמקבלים סיוע בחינוך הרגיל.
<עירית ליבנה: חלק מהסיוע ניתן למתן טיפול פולשני, חלק להשגחה.
<עירית ליבנה: משרד הבריאות וועדת מומחים הם אלה שקבעו את הקריטריונים ועל פי זה אנחנו מזכים.
<עירית ליבנה: מנכ"ל משרד הבריאות מינה.
<עירית ליבנה: רואים את הגידול.
<עירית ליבנה: לגבי תשע"ו עוד אין לנו מספרים מדויקים של הגידול התקציבי, אבל את ההערכה.
<עירית ליבנה: אפשר לראות שיהיה פה עוד איזה 28% נכון לעכשיו.
<עירית ליבנה: אבל יש פה עוד 300 ילדים שהם לא נמצאים במערכת הממוחשבת היום כי הם איחרו, וזה כל הנתונים מתוך המערכת הממוחשבת.
יעקב מרגי: האם בחנתם מאז הדיון הקודם את כל הסוגיה הזו של היצמדות להערכה של הביטוח הלאומי, להגדיר את זה מגיל 12?
<עירית ליבנה: עוזר מנכ"ל משרד הבריאות ד"ר נועם ויצנר בודק את זה עם הרופא של הביטוח הלאומי, מתקיים דיון.
<עירית ליבנה: אנחנו מחכים לתוצאות כי זה משרד הבריאות.
<קריאה: בלי ההורים, למרות שההמלצה שלך היתה עם ההורים.
<עירית ליבנה: רחלי הדגישה את החינוך המיוחד.
<עירית ליבנה: בחינוך הרגיל יש תפקיד מאוד גדול לסביבה החינוכית.
<עירית ליבנה: ילד בחינוך הרגיל – יש תפקיד ואחריות לסביבה החינוכית כך שתדע וכן עניין הסולידריות, כי אנחנו רואים את זה.
<עירית ליבנה: אנחנו פותחים ומכשירים את הלבבות ומרגיעים את עובדי ההוראה שהילד הוא ילד רגיל והתפקיד של המערכת החינוכית הוא חינוכי, והסייעת היא לא תמיד הפתרון.
<עירית ליבנה: לכן, בגלל הקשיים האלה של אולי לפעמים קצת התנערות או אולי חוסר ידע מספיק מה התפקיד של כל אחד בסיפור הזה, ואני לא מדברת על טיפולים פולשניים שזה אופרה לחלוטין, אז יש גם תפקיד לכולנו.
<עירית ליבנה: אנחנו עושים עכשיו מהלכים שוב להסברה, להבהרה, עם ארגוני המורים, עם עובדי ההוראה, ובצורה פרטנית בכל מקום ומקום כי יש שונות רבה בין המקומות.
יעקב מרגי: עירית, מתחילת שנת הלימודים ועד היום, וזה לא הרבה זמן, קיבלתי פניות רבות, במיוחד בתחום הסייעות הרפואיות.
יעקב מרגי: ההורים חסרי אונים.
יעקב מרגי: מיד לאחר החגים אקיים דיון על כל סוגיית ההיסעים בחינוך המיוחד ואפילו במסגרות הרגילות לאותם ילדים עם צרכים.
יעקב מרגי: יש רשויות מקומיות שלא מייצרות פתרון מקומי כי נוח להן.
יעקב מרגי: הן מוכנות לשלם את אגרת החוץ הזו והן מנפיקות את זה לערים אחרות.
יעקב מרגי: באשדוד, למשל, היה מענה למגזר החרדי באזור רחב יותר.
יעקב מרגי: אבל היום אשדוד רוויה והיא לא מוכנה לשבץ את הילדים האלה.
יעקב מרגי: יש צורך בהסתכלות כלל מערכתית.
יעקב מרגי: אין ספק שיש גידול ויש נכונות.
יעקב מרגי: אבל אני לא יכול לחיות עם זה, וזה עלה בדיונים הקודמים.
יעקב מרגי: יכול להיות שיש צורך ביותר אנשי מטה כדי שהדברים אכן יחלחלו וכדי שיהיה פיקוח.
יעקב מרגי: התפקיד שלנו כרגולטור וכריבון הוא לא רק לקבל החלטות.
יעקב מרגי: ודאי שאנחנו קובעי המדיניות ואנחנו מקבלים החלטות, אבל לא רק.
יעקב מרגי: צריך לוודא שהן מחלחלות לשטח, לפחות כפי שאנחנו חשבנו, לפי כוונת המחוקק והרגולטור, ושמישהו מבצע את זה.
יעקב מרגי: את אמרת את זה.
יעקב מרגי: יש מקומות שלא כל כך ששים והם מערימים קשיים ומעקמים את האף להורים לילדים עם צרכים מיוחדים, וההורים האלה הם כבר על סף ייאוש.
יעקב מרגי: הם אומרים שאולי עדיף להשאיר את הילד בבית.
יעקב מרגי: אני מנסה להיכנס לנעליים של ההורים האלה, אני לא רוצה לגרום לייאוש.
יעקב מרגי: לכן, צריך לשים דגש על זה שהדברים צריכים לחלחל לשטח ולהיות מיושמים.
יעקב מרגי: בכוונה לא רציתי להביא לפה את כל הבעיות שהופנו אליי, לא רציתי להפוך את הדיון לדיון אישי.
יעקב מרגי: אני מקווה שגם ההורים שהגיעו לפה יציגו את הבעיות בפן הכללי ולא בפן האישי.
יעקב מרגי: אנחנו לא מקיימים את הדיון הזה כלשכת פניות שבה נותנים פתרון למקרים אישיים, אלא אנחנו מנסים לתת פתרון לכלל, ולו זו תהיה השליחות שלנו.
יעקב מרגי: לא פעם ולא פעמיים אמרה רחל שאם יש בעיה פרטנית ניתן לפנות אליה, וגם לעירית.
יעקב מרגי: יש מיילים פתוחים וגלויים ושם ניתן לנסות לתת פתרון אישי ופרטני יותר נכון.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין צריך ללכת לדיון אחר, ולכן אתן לו לדבר עכשיו.
יוסף ג'בארין: אני באמת מברך על הדיון החשוב הזה.
יוסף ג'בארין: אין לי ספק שהנושא הזה של החינוך המיוחד הוא אחד התחומים שבהם אני כל הזמן נתקל בקשיים, בבעיות, בפניות מהציבור.