GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אביגיל סון-פלדמן: למשרד החקלאות יש את הקשיים שהם תכף יסבירו ולכן הם רצו להסביר את הסיפא, בגלל החשש שבעצם נכשיר המתה סתם ובלבד שהיא נעשתה ללא התעללות.
<אביגיל סון-פלדמן: לכן נוספה הרשימה.
<אביגיל סון-פלדמן: זאת שכבה על גבי שכבה, מן תהליך כרונולוגי.
יעקב מרגי: סעיף ב' הוסף לדרישת משרד החקלאות?
<דגנית בן דב: הסעיפים הקטנים 1 עד 5 הוספו בניסיון לרכך את ב'.
<דגנית בן דב: סעיף ב' היה גם קודם.
יעקב מרגי: למה צריך את סעיפים 1 עד 5?
<אפרת אביאני: חייבים את סעיף ב' כי באמת החובה של בעלים או מחזיק' של בעל חיים לדאוג לבריאותו ולטפל בבעל החיים, במצבים מסוימים היא נגרמת.
<אפרת אביאני: היא נגמרת כאשר בעלי החיים מגיעים למצב שאין מה לעשות איתם, כמו במקרה של המתת אפרוחים בממשקים חקלאיים מסוימים.
<אפרת אביאני: היא נגרמת שבעלי החיים חולים.
<אפרת אביאני: היא נגמרת בכל מיני סיטואציות.
<אפרת אביאני: אנחנו לא רוצים להשאיר את זה לשיקול דעתו של תובע.
<אפרת אביאני: זה חייב להיות ברור שהחובה לטפל בבעל החיים היא עד נקודה מסוימת ולא כל המתה כשלעצמה היא המתה אסורה.
<אפרת אביאני: יש המתות שהן לגיטימיות.
<אפרת אביאני: כדי שהחוק לא יהפוך לעבירות מעשים שהם היום לגיטימיים מבחינה חברתית, חשוב לנו הסייג הזה.
<אפרת אביאני: הסייג בא למנוע עינוי דין, או כל מיני מצבים של העמדה לדין שלא היו צריכים לקרות.
<אפרת אביאני: בסופו של דבר יש פה גם עניין של זכויות אדם וזכויות חשודים ונאשמים.
תמר זנדברג: איזה עוד מקרים לגיטימיים חוץ מאשר המתה של בעל חיים חולה או שזה למען מניעת סבל?
<דגנית בן דב: אפרת הזכירה את הנושא - - -
<אפרת אביאני: חקלאות.
תמר זנדברג: אמרת שבחקלאות זה לא חל.
<דגנית בן דב: לא.
<דגנית בן דב: המתת בעלי חיים - - -
תמר זנדברג: כמו אפרוחים, למשל?
תמר זנדברג: אם לא אוכלים את בעל החיים עצמו, אם זה תוצר לוואי של החקלאות?
<דגנית בן דב: הוזכרו פה הנושא של האפרוחים.
<דגנית בן דב: אם אני זוכרת נכון היית בדיון הראשוני בנושא, שעלה בו גם הנושא של המתת אפרוחים.
<דגנית בן דב: זה נכון לגבי בעלי חיים עודפים.
<דגנית בן דב: הרבה פעמים זה נכון במשק החקלאי לגבי בעלי חיים חולים, כשעלויות הטיפול הופכות את זה ללא כדאי מבחינת תפוקה.
תמר זנדברג: הסעיף הזה מאפשר את כל זה?
<דגנית בן דב: הוא לא אוסר את כל זה.
<דגנית בן דב: הוא לא הופך את ההמתה להפרה של החובה לדאוג לבריאותו.
<דגנית בן דב: זה נכון גם לנושא שהזכרתי קודם, האכלה בעזרת בעלי חיים, דהיינו, אנשים שמגדלים זוחלים, אנשים שמחזיקים גני חיות.
<דגנית בן דב: יש לפעמים מצבים של המתה כדי להאכיל ועדיף להמית בצורה הומנית ולהאכיל מאשר לתת לנחש להרוג לבד את העכבר או לתת לשועל לשחק עם עצמו מסירות עם אפרוח חי כי הדברים האלה קורים.
<דגנית בן דב: זה נכון גם לגבי חיות מחמד.
<דגנית בן דב: איפה נגרמת החובה לדאוג לבריאותו?
<דגנית בן דב: כשאת מוכרת את האוטו?
<דגנית בן דב: כשאת מחליטה אם לממן את הטיפול הרפואי לכלב במקום לשלוח את הילד לחוגים, או כשאת צריכה למכור את הבית.
<דגנית בן דב: לי יש כלבה שיש לה ברך ב-4,000 שקלים.
<דגנית בן דב: אני לא יודעת אם נכון לחייב אנשים לעשות את זה.
<אפרת אביאני: וגם להפוך את זה לעבירה פלילית.
<אפרת אביאני: פה אנחנו בדיון על הפרה שהמשמעויות שלה פליליות.
<יוסי וולפסון: אפרת, מה דעתכם על הצעת הנוסח שלנו?
<מירב ישראלי: אני הצעתי הצעה מאוד דומה להצעה שלכם רק הרחבתי את "לפי חוק זה" ל"לפי דין".
<מירב ישראלי: אמרתי שה"לפי דין" זה בעצם יהיה מה שיהיה הדין.
<מירב ישראלי: בין אם זה יהיה לפי חוק אחר.
<מירב ישראלי: בין אם זה יהיה לפי הפסיקה שתכריע בעניין.
<מירב ישראלי: גם אם הדין הזה לא ידוע היום, הוא יהיה ידוע באיזה שלב.
<מירב ישראלי: הם לא נטו לקבל את דעתי.
<דגנית בן דב: אם ה"לפי כל דין" מופיע פה "מבלי לגרוע הוראות אחרות לפי כל דין"?
<שרית ישראלי: כן.
<דגנית בן דב: לזה אנחנו לא מתנגדים.
<יוסי וולפסון: אנחנו גם מסכימים.
<עירין ענבר אייזינגר: אני מהפרקליטות.
<עירין ענבר אייזינגר: אני ממונה על אכיפה והחמרת ענישה בעבירות צער בעלי חיים.
<עירין ענבר אייזינגר: לגבי הפירוט.
<עירין ענבר אייזינגר: אני מבינה את הדאגה של משרד החקלאות ואין לנו כוונה להכליל את הדוגמאות שנתנה דגנית.
<עירין ענבר אייזינגר: הבעיה היא: אם בעלים של כלב שלא ירצה לטפל בו יותר מסיבה כלשהי, ועכשיו גם יגבו כסף על נטישה, הוא פשוט יירה בו, שזה לא נכלל בשאלת ההתעללות.
<עירין ענבר אייזינגר: אדם יכול לגרום למות החיה שלו ואנחנו מכשירים את זה.
<מירב ישראלי: לפי המצב היום, מה היית במצב כזה?
<מירב ישראלי: את חושבת שזה משהו שאת צריכה להעמיד עליו לדין?
<מירב ישראלי: אני מתכוונת בלי הסעיף של הדאגה לבריאותו.
<עירין ענבר אייזינגר: היום אני יכולה להעמיד לדין אבל עכשיו יש פטור.
<מירב ישראלי: אנחנו אומרים שלא יהיה פטור.
<מירב ישראלי: אם יש לך דין היום שלפיו את יכולה להעמיד אותו לדין על זה שהוא ירה בכלב שלו - - -
<עירין ענבר אייזינגר: אבל יש לנו סין ספציפי.
<עירין ענבר אייזינגר: את מייחדת עכשיו דין ספציפי לבעלים.
<שרית ישראלי: אבל אני אומרת "מבלי לגרוע מהוראות כל דין".
<עירין ענבר אייזינגר: אז יש סתירה.
<אביגיל סון-פלדמן: היום המצב הוא לא חד משמעי מבחינה משפטית.
<עירין ענבר אייזינגר: יש לנו מחלוקת על זה עם משרד החקלאות.
<אביגיל סון-פלדמן: את המחלוקת הזאת צריך לפתור בדיון נפרד.
יעקב מרגי: רבותיי, עד כאן.
<יונתן שפיגל: דבר אחר לגבי סעיף 4.
יעקב מרגי: אני לא מדבר יותר על סעיף 4.
<יונתן שפיגל: זאת לא הערה, זאת איזו הבהרה שדיברנו על משרד המשפטים.
יעקב מרגי: אבל אפשר לעשות את זה מעל הראש של הוועדה?
יעקב מרגי: תעשו את זה ביניכם.
יעקב מרגי: אני לא אדון פעמיים על סעיף 4.
<יונתן שפיגל: זאת לא ביקורת, אני רוצה שיסבירו מה ההיגיון של הסעיף.
יעקב מרגי: מכובדי, אתה לא רוצה שאני אפסיק לך את רשות הדיבור.
<אביגיל סון-פלדמן: הוא רצה שנבהיר משהו לפרוטוקול בעקבות שיחה מקדימה שהיתה לנו איתם.
<אביגיל סון-פלדמן: החשש שלהם היה שבעצם ברגע שהסעיף הזה הוא ייחודי לבעלים או למחזיק וחוץ ממנו יש את עבירת ההתעללות, אז בעצם ייווצר מצב שגם אם הוא – חובת הבעלים זאת בעצם סוג של עבירת הזנחה.
<אביגיל סון-פלדמן: בעצם גם בהזנחה מאוד חמורה הוא עדיין יישאר בדרגה של השנה ודווקא ומי שהוא לא בעלים, הוא יהיה בעבירה ההתעללות.
<שרית ישראלי: זה כללים רגילים.
<אביגיל סון-פלדמן: רק רציתי להבהיר לפרוטוקול.
<אביגיל סון-פלדמן: המטרה היתה ליצור מדרג.
<אביגיל סון-פלדמן: כמובן שמקרי ההזנחה שהם לא עולים כדי התעללות על ידי בעלים יהיו פה.
<אביגיל סון-פלדמן: כמובן שמקרי הזנחה קשים יכולים לעלות כדי התעללות וגם התעללות במחדל, שזה בעצם יהיה מקור חובה להתעללות במחדל.
<אביגיל סון-פלדמן: רק שיהיה ברור שבעלים יכולים להזניח עד כדי התעללות.
יעקב מרגי: למרות ההבהרה שלך סעיף 4 לא הוסכם.
<מירב ישראלי: מקריאה: "ביטול סעיף 3 סעיף 3 לחוק העיקרי – בטל.
<מירב ישראלי: זה סעיף העבדה והכנסנו אותו לסעיף 2.
<מירב ישראלי: "תיקון סעיף 5 בסעיף 5(א) לחוק העיקרי, ברישה, במקום "שר החקלאות ופיתוח הכפר (בסעיף זה – השר) יבוא "השר".
<מירב ישראלי: תיקון סעיף 6א בסעיף 6א לחוק העיקרי, בכל מקום "שר החקלאות ופיתוח הכפר" יבוא "השר".
<מירב ישראלי: שוב זה תיקון טכני.
<מירב ישראלי: "תיקון סעיף 8 בסעיף 8 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (א), אחרי "חוק זה" יבוא "או שעומדים לעבור בו עבירה כאמור".
<מירב ישראלי: אני אסביר: סעיף 8א אומר: "הממונה, שוטר, מפקח או פקח כמשמעותו בחוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית) רשאים לתפוס בעל חיים כשיש להם יסוד סביר לחשוד שנעברה בו עבירה לפי חוק זה, או שעומדים לעבור בו עבירה כאמור".
<מירב ישראלי: זה פשוט מרחיב את הסמכויות של המפקחים.
<מירב ישראלי: סעיף ההמשך אומר: "ואולם אין לתפוס בעל חיים במקום המשמש למגורים אלא על פי צו של בית משפט".
<מירב ישראלי: כאן יש לארגונים שתי הערות.
<יונתן שפיגל: אנחנו נסביר.
<יונתן שפיגל: גם לארגונים למען בעלי חיים יש סמכויות לפי החוק הזה.
<יונתן שפיגל: "תנו לחיות לחיות" הפעילה לאורך 20 השנה האחרונות הפעילה את הסמכויות האלה.
<יונתן שפיגל: אני חושב שאחד הלקחים שנלמדו זה שהחוק, נכון להיום, הוא לתת כלים לגורמי המקצוע, כמו הממונה על חוק צער בעלי חיים, להתמודד עם מקרים שבהם צריך להציל בעל חיים כאן ועכשיו.
<יונתן שפיגל: נכון להיום, אם הממונה על חוק צער בעלי חיים, לפי סעיף 8א, מגיעה לבית או למקום - - -
יעקב מרגי: אתה נמצא עכשיו בשטח פרטי ורואה שיש התעללות.
<יונתן שפיגל: לא, אני הממונה או שוטר.
<יונתן שפיגל: הוא לא יכול לעשות כלום.
<יונתן שפיגל: הוא צריך ללכת לבית משפט גם אם הוא יודע שבעוד 5 דקות הורגים את בעל החיים.
יעקב מרגי: גורמי האכיפה, בבקשה.
<רעות בינג: אני ממשרד המשפטים.
<רעות בינג: אנחנו מתנגדים להצעה להעניק לפקחים או למפקחים מתוך הכוח - - -
יעקב מרגי: אתה רוצה לראות את אנונימוס בתוך בתים פרטיים?
<יונתן שפיגל: חלילה.
<רעות בינג: אני אסביר.
<רעות בינג: הארגונים בעצם מציעים לאפשר לאותם מפקחים של משרד החקלאות ולפקחים של רשויות מקומיות להיכנס לבית פרטי בלי צו של בית משפט.
<רעות בינג: זאת אומרת, החוק קובע היום שככל שרוצים להיכנס לבית פרטי צריך להוציא צו של בית משפט.
יעקב מרגי: זה גם בבעיות אזרחיות שלא שייכות לצער בעלי חיים.
<רעות בינג: כן.
<רעות בינג: לכל אורך החקיקה, התפיסה הזאת באה לידי ביטוי, שכניסה לבית מגורים נעשית בצו של בית משפט.
<רעות בינג: אני רוצה להדגיש לפני שאני אתייחס לעוד כל מיני קשיים שעולים מההצעה הזאת.
יעקב מרגי: אם שוטר עובר ויש לו חשש סביר שבבית מסוים מתרחשת עבירה כלשהי.
יעקב מרגי: למשל, אלימות פיסית כלפי מאן דהוא.
יעקב מרגי: האם יש לו סמכות להתערב בלי צו?
<רעות בינג: פקודת סדר הדין הפלילי מאפשרת לשוטר להיכנס ללא צו לבית מגורים כשיש חשד שעומדים לבצע באותו מקום פשע.
<רעות בינג: ככל שהעבירה הזאת נכנסת להגדרה של עבירת פשע, שזאת עבירה שעונשה מעל 3 שנות מאסר, הוא יכול להיכנס גם ללא צו.
<רעות בינג: זה מה שרציתי להגיד, שהתיקון לחוק הזה, שבעצם קובע החמרה של הענישה והפיכת העבירה לעבירה שהיא עבירת פשע בנסיבות מחמירות מאפשר לשוטר - - -
יעקב מרגי: אמרת ביושר שזאת הזדמנות, אבל אתה מבין שיש פה איזונים.
<יונתן שפיגל: לא הצענו שאני אוכל להיכנס.
<יונתן שפיגל: הצענו ששוטר או הממונה יוכלו להיכנס.
תמר זנדברג: שוטר יוכל, אחרי החמרת ענישה.
תמר זנדברג: זה מה שהיא אומרת.
<רעות בינג: החמרת הענישה תוחמר כך שבכל מקרה היא תהיה עבירת פשע.
<רעות בינג: עוד קיימת מחלוקת כמה שנים יהיה העונש.
<אביגיל סון-פלדמן: יש הצעה להפוך התעללות בנסיבות מחמירות.
<רעות בינג: זאת בכל מקרה ההצעה של הארגונים, שרק כשקיים חשד להתעללות חמורה.
יעקב מרגי: לאן המדינה חותרת?
יעקב מרגי: היא הדגישה את הארגונים.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מה משרד המשפטים חושב.
<יונתן שפיגל: כל עוד הסיפא של סעיף 8א היא הסיפא הזאת, אי-אפשר - - -
יעקב מרגי: תזכיר לי מה השם שלך?
<יונתן שפיגל: יונתן.
יעקב מרגי: אתה גם עם מיקרופון וגם יש לך טון ואתה גם מתפרץ הרבה ואני עלול למדר אותך מהדיון.
יעקב מרגי: תמתן קצת.
יעקב מרגי: תן לי לדבר עם הגורמים המקצועיים.
<רעות בינג: אני אנסה להסביר.
<רעות בינג: התיקון לחוק, שמחמיר את הענישה וקובע עונש מעל 3 שנות מאסר, יאפשר היום לשוטר להיכנס לבית מגורים ללא צו.
יעקב מרגי: התיקון הזה אמור להיכנס בחוק הזה וזה רק בנסיבות מחמירות.
<רעות בינג: נכון, רק בנסיבות מחמירות ורק לשוטר.
<רעות בינג: אני רוצה להוסיף שבאמת יש בעיה עקרונית לתת לפקח סמכות להיכנס ללא צו של בית משפט.
יעקב מרגי: אני מסכים איתך.
יעקב מרגי: צריך קצת איזונים.
<עידו בן יצחק: מאחר והחסד"פ עוסק בעצם בסמכות הכניסה ופה אנחנו מדברים על סמכות התפיסה.
<עידו בן יצחק: בסעיף 8א מוזכר השוטר באופן מפורש.
<עידו בן יצחק: שלא ייווצר מצב שיתפרש כאילו יש לו את הסמכות להיכנס לפי פקודת סדר הדין הפלילי אבל אין לו אפשרות לתפוס.
<רעות בינג: לשוטר יש את מלוא הסמכויות בכל מקרה.
<שרית ישראלי: בגלל שהוא הוזכר פה, אז יש אולי סתירה.
<רעות בינג: אני אבדוק את זה.
<יונתן שפיגל: זאת בדיוק היתה ההערה.
<יונתן שפיגל: כרגע הסעיף הזה מסייג את סמכות השוטר.
<יונתן שפיגל: אגב, אנחנו כן חושבים שלממונה במשרד החקלאות - - -
יעקב מרגי: בואו נעשה סדר.
יעקב מרגי: לגבי הכניסה, אם יש החמרת ענישה, פתרנו את הבעיה.
יעקב מרגי: התעוררה פה שאלה בעקבות ההערה של עידו לגבי התפיסה.
יעקב מרגי: את תחזרי עם תשובה בסעיף 8א?
<דגנית בן דב: אם אפשר לבקש לדיונים בהמשך, להוסיף לסעיף 5.
<דגנית בן דב: בעבר היתה אפשרות למשרד החקלאות להסמיך גם עובדים מבין עובדי הרשויות המקומיות.
<דגנית בן דב: הסעיף הזה לא מופיע.
<אפרת אביאני: זה סעיף 5א בחוק העיקרי.
<דגנית בן דב: בעבר היתה למשרד החקלאות אפשרות להסמיך גם מבין עובדי הרשויות המקומיות מפקחים לעניין חוק זה.
<דגנית בן דב: החיקוק של חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית סמכויות מפקחים) העבירה את הסמכות הזאת לראשי הרשויות.
<דגנית בן דב: זה מאוד מאוד בעייתי.
<דגנית בן דב: זאת חקיקה שהיא מ-2010 ואני מבקשת להעלות את זה לדיון.
<מירב ישראלי: אבל למה זה לא בהצעה הממשלתית?
<אפרת אביאני: זה לא הובא בהצעה הממשלתית.
<אפרת אביאני: אנחנו נדבר על זה קודם בממשלה.
יעקב מרגי: אתם מצפים מאיתנו שנהיה ממושמעים ונתקדם לפי הנחיות ועדת השרים, נכון?
יעקב מרגי: אז אל תפתחו לנו פתח.
<מירב ישראלי: אם זה יהיה מוסכם.
יעקב מרגי: גברתי, אם תביאו הסכמה, נתקדם.
יעקב מרגי: אם לא, כרגע הסעיף הוא כפי שהוא.
יעקב מרגי: נעבור לסעיף הבא.
<שרית ישראלי: בסעיף קטן ג', זה הגדרה של מיתקן מוגן.
<שרית ישראלי: דיברנו על זה בסעיף ההגדרות וזה יועבר לפה.
<שרית ישראלי: מקריאה: "הוספת סעיף 8א אחרי סעיף - - -
<יונתן שפיגל: היתה עוד הערה לסעיף 8, אמרתי שיש שתי הערות.
<יונתן שפיגל: ההערה השנייה היתה לגבי לקונה שנמצאת בחוק.
<יונתן שפיגל: סעיף 8ב הנוכחי של החוק מדבר על זה שתפיסה של בעל חיים יכולה להיעשות על-ידי נאמן בעל-חיים.
<יונתן שפיגל: כנראה ששכחו לכתוב "שהיא תוכל להיעשות גם על-ידי ארגון למען בעלי חיים, כהגדרתו בסעיף 17א(ט).
<מירב ישראלי: לא שכחו.
<מירב ישראלי: דגנית תסבירו.
<דגנית בן דב: מבחינת מה הישות המשפטית שנותנים לה את האפשרות לעשות את זה.
<דגנית בן דב: נאמן בעלי-חיים זה אדם ספציפי, קונקרטי שיודעים מי הוא ואפשר לקבל את ההחלטה האם אפשר לסמוך עליו או לא.
<דגנית בן דב: ארגון למען בעלי חיים, ואתם יודעים את זה הרבה יותר טוב מאיתנו, כולל הרבה מאוד אנשים, חלקם יותר רציניים ואחראיים וחלקם פחות רציניים ואחראיים.
<דגנית בן דב: על חלקם קשה לסמוך וכבר ראינו כל-מיני פעילויות.
<דגנית בן דב: מעבר לזה, אנחנו חושבים שאין פה שום בעיה.
<דגנית בן דב: אם בכל ארגון ייקחו כמה אנשי מפתח שימונו כנאמני בעלי-חיים - - -
יעקב מרגי: אתם תוכלו להסמיך אותך.
תמר זנדברג: מה זה הנאמנים?
תמר זנדברג: זאת הסמכה מיוחדת?
<דגנית בן דב: זאת הסמכה על-ידי המשרד להגנת הסביבה.
<יונתן שפיגל: גם אני נאמן, אבל אני לא רוצה להירשם בבקשה לצו מניעה, זה לא הגיוני.
<יונתן שפיגל: כשמגישים בקשה לצו לתפיסה של בעל-חיים, מישהו צריך להירשם בכותרת כמבקש.
<יונתן שפיגל: זה הגיוני שארגון למען בעלי חיים יהיה המבקש ולא אדם פרטי.
<אפרת אביאני: מה הבעיה שהבעיה תוגש גם על-ידי הארגון וגם על-ידי הנאמן מטעם הארגון?
<יונתן שפיגל: לארגון אין סמכות כרגע, הוא לא יכול להגיש.
יעקב מרגי: הוא יכול לקבל נאמן מטעמו?
יעקב מרגי: הוא אומר לך שאפשר.
יעקב מרגי: תבחרו אנשים מתוך הארגון.
יעקב מרגי: לא, לא, זה לא יהיה בפס רחב, נקודה.
יעקב מרגי: יש גבול.
יעקב מרגי: מר שפיגל אנחנו בתחילת החקיקה.
יעקב מרגי: במושג של סרטי מערבונים, אתה מבזבז כדורים.
יעקב מרגי: יש מישהו מטעמכם.
יעקב מרגי: זה ממצה.
<אתי אלטמן: ממילא אנחנו עושים את העבודה.
יעקב מרגי: גברתי, על זה מגיע לכם.
יעקב מרגי: אם הייתי בוועדה של פרס ישראל, הייתי נותן לכם.
יעקב מרגי: כולי הערכה למה שאתם עושים.
יעקב מרגי: כשמחוקקים צריך בשום שכל כי בסוף מישהו צריך להתמודד עם זה.
יעקב מרגי: לפעמים גם כוונה טובה יכולה להוביל את יודעת לאן.
יעקב מרגי: היא אמרה בצדק.
יעקב מרגי: זה שאתם ארגון, לא נותן לכם תעודת 100 אחוז על כל מי שחבר בארגון או מישהו מטעם הארגון.
יעקב מרגי: יש אפשרות ויש פרוצדורה לבחור מי מטעמכם.
יעקב מרגי: תחליטו ספציפית ושמית על אנשים ולא כלל הארגון.
יעקב מרגי: זה הגיוני וסביר.
<שרית ישראלי: מקריאה: "הוספת סעיף 8א 9.
<שרית ישראלי: אחרי סעיף 8 לחוק העיקרי יבוא: כפריית המתה או שחיטה של בעל חיים שהוחזק לצרכים חקלאיים 8א על אף האמור בסעיף 8(ג), נתפס בעל חיים שהוחזק לצרכים חקלאיים, רשאי הממונה לצוות על המתתו או על שחיטתו בהתקיים כל אלה.
<שרית ישראלי: הוא נתון לסבל חמור ומתמשך והבעלים, או המחזיק לא נענו לדרישות הממונה כאמור בסעיף קטן (ב)(1)".
<שרית ישראלי: עלתה פה ערה של הארגונים, שהיתה גם שאלה שלנו, לגבי הצורך והתנאים של "חמור ומתמשך".
<שרית ישראלי: יש הסכמה להוריד את "המתמשך" ולהשאיר את "החמור".
<שרית ישראלי: אני מציעה שתסבירו למה זאת ההחלטה.
יעקב מרגי: לי אין בעיה להוריד.
<שרון רוברטס: אני ממשרד המשפטים.
<שרון רוברטס: חשבנו שבעצם הסעיף הזה מדבר על איזון בין זכות הקניין של האדם לפני שהוגש נגדו כתב אישום ויש רק חשד.
<שרון רוברטס: בעצם יש פה סמכות מאוד דרקונית ובלתי הפיכה של גורמי הביצוע להמית את בעל-החיים.
<שרון רוברטס: לכן רצינו שיהיה איזה איזון.
<שרון רוברטס: חשבנו על "סבל חמור ומתמשך" וגם בנוסף לכל התנאים שמפורטים כאן, שלא ניתן להעביר אותו ושלא ניתן לתקן את זה בתוך זמן סביר.
<שרון רוברטס: לאחר ההערות של הארגונים אנחנו מוכנים להגיד שהוא נתון לסבל חמור.
<שרית ישראלי: צריך לזכור שהסעיף הזה מתייחס רק לבעלי חיים שנתפסו לפי סעיף 8 וגם דרך המלך היא העברה למיתקן מוגן.
<שרית ישראלי: זה רק במקרים שבאמת אי-אפשר להעביר.
<שרית ישראלי: אני מזכירה שגם בהגדרה של "מיתקן מוגן" הרחבנו קצת את האפשרויות של הממונה להתקשר למיתקן מוגן.
<שרית ישראלי: כך יהיו יותר אפשרויות להעביר חיות למיתקן מוגן.
יעקב מרגי: על מתמשך הסכמנו.
יעקב מרגי: מה הבעיה עם החמור?
<יוסי וולפסון: אנחנו נמצאים בעצם במצב שבו יש חשד סביר שבבעל החיים הזה בוצעה עבירה.
<יוסי וולפסון: יש עילה לתפוס את בעל החיים, שזה כבר מצב שברור שרשות נכנסה למקום, מצאה בעל-חיים שהתעללו בו, ברמה שהיא מאמינה שיש לה את הסמכות לתפוס אותה.
<יוסי וולפסון: היא בדקה אפשרות להעביר את בעל-החיים למיתקן מוגן, כולל האפשרויות המורחבות להכריז על מיתקן מוגן פר אותו בעל החיים וזה לא התאפשר.
<יוסי וולפסון: היא נתנה לבעל המשק אפשרות למכור את בעל-החיים או להעביר הזאת.
<יוסי וולפסון: הוא לא ניצל את ההזדמנות הזאת או שלא יכול היה למצוא קונה לבעל החיים הזה, כי אף אחד לא רוצה את בעל החיים.
<יוסי וולפסון: אולי הוא במצב כל-כך חולה או פגוע שהוא לא הצליח למצוא מישהו שיקנה אותו.
<יוסי וולפסון: אמרו לאדם: תוכל להמשיך להחזיק את בעל החיים בתנאי שתעשה תיקון בתנאים.
<יוסי וולפסון: במכלאה יש 15 בעלי-חיים ויש מקום רק ל-13.
<יוסי וולפסון: תזיז שניים, תוסיף קש.
<יוסי וולפסון: נותנים לו הוראות איך לתקן ואפילו בהוראות האלה הוא לא עומד בהוראות שנתנו לו כדי לעמוד בהוראות החוק.
<יוסי וולפסון: נותנים לו שימוע כי חושבים להמית.
<יוסי וולפסון: בעל החיים סובל אבל הוא לא סובל סבל חמור.
<יוסי וולפסון: אני גם לא יודע מה ההבדל מה ההבדל בין סבל לבין סבל חמור.
<יוסי וולפסון: ניתן לבעל-החיים להמשיך להיות מוחזק בתנאים שגורמים לו סבל, בתנאים שנתנו לבן-אדם הוראות מדויקות איך לתקן והוא סירב לתקן את הדברים ואנחנו לא נמית את בעל-החיים שימשיך לסבול כי אנחנו מתלבטים אם זה סבל חמור או סבל לא חמור?
<יוסי וולפסון: אני לא יודע מי ינחה את דגנית מה זה סבל חמור.
<יוסי וולפסון: יש פה הפעלה של שיקול דעת מנהלי.
<יוסי וולפסון: אם בעל-החיים סובל ונתנו לבן אדם את כל ההזדמנויות האלה, אני חושב שהעילה "בעל החיים סובל" מספיקה כדי לגאול אותו מהסבל הזה, כשכל הדרכים האחרות נכשלו.
יעקב מרגי: אם אני מוריד את המילה "חמור", של מי ההכרעה בסוף?
<דגנית בן דב: בשני המקרים ההכרעה היא שלנו.
יעקב מרגי: אז מה הבעיה להוריד את ההגדרה של "חמור"?
<שרון רוברטס: שוב, אנחנו מבקשים שהאיזון הזה בין הדברים - - -
<מירב ישראלי: צריך להגיד מה האופציה.
<מירב ישראלי: מה קורה במקרה של סבל רגיל ולא סבל חמור?
<מירב ישראלי: אז הפרוצדורה היא ללכת לבית המשפט, אני מבינה.
<יוסי וולפסון: לא, אין יותר פרוצדורה.
<דגנית בן דב: זאת עבירה על חוק.
<יוסי וולפסון: זה האפיק הפלילי, אבל להפסיק את הסבל של בעל-החיים?
<מירב ישראלי: אז גם את העניין הזה נשאיר לדיון נוסף.
יעקב מרגי: תחשבו על פתרון נוסף שלא יפגע בזכות הקניין.
<קריאה: יש לך עוד הגנה על זכות הקניין, שיש רק חצי שנה להגיש את כתב האישום.
יעקב מרגי: שלא יצוצו לי בדיון הבא הערות נוספות על 9, תמצו על זה.
<מירב ישראלי: אני אמשיך לקרוא את הסעיף.
<מירב ישראלי: (2) לא ניתן להעבירו למיתקן מוגן בשל כך שייגרם לו סבל רב מעצם ההעברה או בשל קושי באיתור בתוך זמן סביר של מיתקן מוגן המתאים להחזקתו.
<מירב ישראלי: לא יורה הממונה על המתתו או על שחיטתו של בעל חיים לפי סעיף קטן (א) אלא בהתקיים התנאים האלה: הוא נתן לבעלים או למחזיק הוראות לתיקון המצב, לרבות אפשרות למכור את בעל החיים או להעבירו לאחר והם לא קיימו אותן בתוך הזמן שהממונה קצב לכך.
<מירב ישראלי: הוא הודיע לבעלים או למחזיק על כוונתו להורות על המתת בעל החיים או על שחיטתו ונתן להם הזדמנות לטעון את טענותיהם לפניו, בכתב או בעל-פה.
<מירב ישראלי: ג.
<מירב ישראלי: הורה הממונה על המתתו או שחיטתו של בעל החיים לפי סעיף זה, יישאו הבעלים או המחזיק בעלות הוצאות התפיסה, ההובלה, ההמתה או השחיטה, לפי העניין.
<מירב ישראלי: ד.
<מירב ישראלי: התקבלה תמורה ממכירת הבשר (בסעיף קטן זה - התמורה) יחולו ההוראות האלה בתוך שישה חודשים מיום השחיטה; לא הוגש כתב אישום נגד הבעלים או המחזיק בשל הפעולה שבשלה הוחלט על שחיטה לפי סעיף זה – תועבר התמורה, בניכוי ההוצאות לפי סעיף קטן (ג), לבעלים של בעל החיים או למחזיק, לפי העניין;" במקום "פעולה" זה יהיה "מעשה או מחדל", כי זה יכול להיות גם מחדל.
<מירב ישראלי: הוגש כתב אישום נגד הבעלים או המחזיק בשל עבירה לפי החוק, שבשלה הוחלט על שחיטה לפי סעיף זה – יורה בית המשפט כיצד לנהוג בתמורה".
<מירב ישראלי: אמרנו שנבדוק את הניסוח גם בסעיף הזה.
יעקב מרגי: נמשיך לסעיף 10.
<מירב ישראלי: מקריאה: "תיקון סעיף 9 10.
<מירב ישראלי: בסעיף 9 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (א), במקום "האחראי למיתקן" יבוא "מי שתפס אותו לפי סעיף 8"; בסעיף קטן (ב)(1), במקום "בעל החיים" יבוא "הממונה השתכנע שבעל החיים" ובסופו יבוא "וכי במקום שאליו יועבר בעל החיים מתקיימים תנאים נאותים להחזקתו; ואולם אם הוחזק בעל החיים במיתקן מוגן שהוא מאורת רשות כהגדרתה בחוק להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס"ג-2002, יתייעץ הממונה לעניין פסקה זו עם הרופא הווטרינר העירוני האחראי על מאורת הרשות.
<מירב ישראלי: " סעיף 9 המקורי עוסק בהודעה על תפיסה ושחרור.
<מירב ישראלי: א: "הועבר בעל חיים למיתקן בעל חיים, ימסור מי שתפס אותו (לפי סעיף 8) או מי שהוסמך על ידו, הודעה על-כך לבעליו ולמחזיק".
<מירב ישראלי: זה באמת תיקון ענייני.
<מירב ישראלי: בסעיף ב': "ביקש הבעלים או המחזיק של בעל חיים הנמצא במיתקן מוגן להחזירו לרשותו, יוחזר בעל-החיים אליו לאחר שיתקיימו כל אלה".
<מירב ישראלי: כאן בעצם נכנסים התיקונים: :
<מירב ישראלי: הממונה השתכנע שבעל החיים נמצא במצב גופני ראוי להחזרה ובתנאי שיש תנאים נאותים להחזקתו.
<מירב ישראלי: " אחרי סעיף קטן ב' יבוא סעיף ג': "לא יתקיים אחד מהתנאים לפי סעיף ב', (מצב גופני ראוי להחזרה, המבקש שילם את ההוצאות או שהמבקש הפקיד התחייבות שהוא לא יעבור על הוראות לפי חוק זה – ש.י) לא יוחזר בעל החיים והודעה על-כך תימסר לבעלים או למחזיק".
יעקב מרגי: עד 10 אין לנו הערות.
יעקב מרגי: לדיון הבא יהיו נוסחים מתוקנים.
יעקב מרגי: כפי שאמרנו, הדיון הבא יהיה עם חבר הכנסת שמולי.
יעקב מרגי: אם לא תהיה לו התייחסות ותהיה הסכמה על מה שהתקדמנו בהסכמה, אז מייד נצביע על זה.
יעקב מרגי: בנושאים שאין הסכמות, אני אבקש להתכנס לתיאומים.
יעקב מרגי: אולי זה לא ברור אבל אנחנו מתכוונים לעשות רצף של דיונים.
יעקב מרגי: תעשו את זה בהקדם, כי זה לא הולך להידחות לאורך זמן.
יעקב מרגי: החוק דינו להיחקק.
<אבי צרפתי: במסגרת של מאורות הרשות ושימושן כמיתקן מוגן, רצינו אנחנו הרופאים הרשותיים, הסבר לגבי מה זאת אומרת התייעצות או שחרור בעל החיים?
<אבי צרפתי: האם במאורות הרשות, כאשר הרופא הרשותי הוא האחראי על בעל החיים והוא האחראי על המיתקן, למה הוא לא יכול לקחת את הסמכות ולשחרר?
<דגנית בן דב: להערכתנו מהניסיון שיש לנו עד עכשיו חשוב לחבר בין מי שתופס ומנהל את התיק לבין מי שמקבל את ההחלטה.
<דגנית בן דב: במצב שבו מי שאחראי על מיתקן מוגן יקבל החלטה להחזיר את בעל החיים לבעלים ובמקביל גורם אחר ימשיך לנהל תיק משפטי, זה יכול לפגוע בתיק בצורה מאוד משמעותית.
<דגנית בן דב: בהנחה שהרופאים הווטרינריים ברשויות המקומיות ייכנסו יותר לאכיפה של החוק, יש לשקול פה תיקון מוסכם, שמי שניהל את התפיסה ואת האכיפה ואת התיק, הוא זה שיקבל את ההחלטה עם התייעצות הדדית, בהחלט נראה לי הגיוני.
<קריאה: זה קשור לתיקון של סעיף 5.
<קריאה: אנחנו צריכים לדבר על זה.
<שרית ישראלי: אז אני רושמת שזה לדיון.
<דגנית בן דב: זה גם בלי התיקון של 5.
<אבי צרפתי: באופן עקרוני זה נראה נכון גם מבחינה לוגית, רק זה צריך ללכת בסמכות, העברת סמכויות לרופאים ברשויות המקומיות.
<אבי שושן: אני ראש מדור הגנת הסביבה במשטרה.
<אבי שושן: בהמשך למה שדגנית אמרה, הרבה פעמים מדובר במוצגים משפטיים.
<אבי שושן: לכן צריך להבהיר שמי שתופס הוא גם הגורם שאמור להגיד מתי מותר לשחרר.
יעקב מרגי: זה חייב להיות בתיאום מוחלט.
<מירב ישראלי: צריך לראות אם לגבי רופאים רשותיים, צריך לזה הסדרה ספציפית.
יעקב מרגי: בישיבה הבאה על מה שיש הסכמות נצביע.
יעקב מרגי: במה שלא היו הסכמות, נקבל תשובות ונמשיך להקריא.
<אתי אלטמן: 30 שנה אני עושה את העבודה הזאת ו-30 שה אני שומעת אתכם מדברים ומדברים.
<אתי אלטמן: אני רוצה לזכות בעודי בחיים לראות את השינוי.
יעקב מרגי: עוד הרבה חוקים יעברו ואת תיראי אותם.
יעקב מרגי: התאריך היום הוא ה-11 לאוגוסט 2015, כ"ו באב תשע"ה.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר-היום הוא רישום ילדי מורים ערבים מהצפון במוסדות חינוך בבאר שבע.
יעקב מרגי: הנושא עלה בעקבות פנייתם של חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.
יעקב מרגי: זה היה לקראת סוף המושב והבטחתי לפונים שזה יהיה בפגרה, והנה אנחנו כאן היום.
יעקב מרגי: נציגי עיריית באר שבע היו בחופשה, ולכן לא יכולנו לקיים את זה בסוף המושב.
יעקב מרגי: כפי שנהוג בוועדה, אתן לאחד מחברי הכנסת הפונים להציג את הבעיה ממש בקצרה.
יעקב מרגי: לאחר מכן נפתח את הדיון ונראה איך אנחנו יכולים לסייע בסוגיה זו.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי, מי היה הראשון?
יעקב מרגי: אתה או אוסאמה?
יעקב מרגי: תסתדרו ביניכם.
אחמד טיבי: אני אבקש שחבר הכנסת סעדי יפתח, ואחר כך אני.
יעקב מרגי: כל הכבוד, בבקשה.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כל, אני מבקש להודות לכבוד היושב-ראש על היענותו המהירה לקיים דיון דחוף בפגרה בנושא החשוב הזה שאנחנו ביקשנו והגשנו בקשה לכבודו על מנת לקיים דיון בנושא.
אוסאמה סעדי: אני מברך את המורים ואת המורות מעראבה, מג'ת, מעילבון, משעאב שנמצאים כאן.
אוסאמה סעדי: ברוכים הבאים אלינו.
אוסאמה סעדי: אתם פניתם אלינו והעליתם את הנושא הכאוב הזה, ואנחנו מיד נרתמנו למשימה וביקשנו מכבוד היושב-ראש לכנס את הוועדה באופן דחוף בפגרה.
אוסאמה סעדי: רבותי, מדובר בבעיה של המורים והמורות שגרים בצפון הארץ, בכפרים בגליל, באזור עכו ובאזור חיפה, והם עובדים במשרד החינוך.
אוסאמה סעדי: בגלל המחסור במורים ובמורות באזור הדרום, במיוחד בכפרים הערביים בנגב, הם נאלצים לנסוע ולעבוד ולחפש תעסוקה שם.
אוסאמה סעדי: מכיוון שיש גם עודף באזור הצפון, הם נאלצים לנדוד למרחקים על מנת לחפש פרנסה ותעסוקה.
אוסאמה סעדי: המצב הזה נמשך שנים על גבי שנים.
אוסאמה סעדי: אומנם יש שיטת ניקוד, אבל מתוך ניסיון ומתוך המון פניות שמגיעות אלינו מהרבה מורים ומורות שמתחתנים ונאלצים בסופו של יום להמשיך ולעבוד במחוז הדרום ולגור בבאר שבע.
אוסאמה סעדי: כאשר הם מתחתנים ומביאים ילדים לעולם והם רוצים לרשום את הילדים שלהם בגנים, עיריית באר שבע מבקשת מהם לשנות את הכתובת ולהיות תושבי באר שבע על מנת לאפשר להם לרשום את ילדיהם בגנים.