GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עבדאללה חטיב: היה שם גם רן ארז שהשתתף באותה ישיבה.
<עבדאללה חטיב: אנחנו שם הצענו להם מתווה, והמתווה הזה התקבל.
<עבדאללה חטיב: אדוני היושב-ראש, אנחנו הצענו את המתווה.
<עבדאללה חטיב: אני שכתבתי את המתווה - -
יעקב מרגי: רגע, תן לו.
יעקב מרגי: אני עוד לא הבנתי מה הוא רוצה.
יעקב מרגי: תאמין לי, שמעתי.
יעקב מרגי: אני אשאל אותו.
<עבדאללה חטיב: היה סיכום דיון.
<עבדאללה חטיב: הסיכום כלל חמש נקודות עיקריות: א', בהתאם להחלטת משרד האוצר יוקצה תקציב חד פעמי בהיקף של חמישים מיליון שקל בפריסה לשנים 2016-2015 כסיוע לעדה הנוצרית בישראל.
יוסף ג'בארין: אין דבר כזה עדה נוצרית.
יעקב מרגי: לחינוך הכנסייתי.
<עבדאללה חטיב: הקיצוץ שחל בשנים 2014-2013 בשעות הטיפוח ובשעות התמרוץ יוחזר החל בשנת הלימודים תשע"ו לכל בתי הספר במוכר שאינו רשמי.
<עבדאללה חטיב: הסוגיה השלישית: אנחנו סיכמנו על הקמת ועדה משותפת למשרד החינוך, למשרד האוצר, למשרד ראש הממשלה שנציגו כאן – מר איימן סייף, המנהל הרשות לפיתוח כלכלי – וגם עם נציגי בתי הספר כדי לבחון את הסוגיות שהם רוצים להעלות בפני הוועדה, לפי בקשתנו.
<עבדאללה חטיב: אנחנו תחמנו את עצמנו עד 31 בדצמבר כדי לגשר על שאר הפערים.
<עבדאללה חטיב: הסוגיה הרביעית היא נושא תשלומי הורים.
<עבדאללה חטיב: אנחנו אמרנו שהנושא הזה ייבחן גם בוועדה, ונשלח מכתב מטעם מנכ"לית המשרד לכל מנהלי המחוזות ונאמר להם בו שאנחנו נמצאים בדיון עם בתי הספר הכנסייתיים בכל מה שקשור לתשלומי הורים.
<עבדאללה חטיב: הסוגיה החמישית שהם העלו הוא קיזוז ימי השביתה.
<עבדאללה חטיב: אמרנו שהמשרד בוחן את זה בחיוב בתנאי של החזרת אותם ימי לימוד.
<עבדאללה חטיב: באותה ישיבה גם תיקנו את הסיכום כמה פעמים, לפי בקשתם והערותיהם.
<עבדאללה חטיב: אחרי שהישיבה הסתיימה האב עבד אל-מסיח' שהוא הנשיא של בתי הספר הכנסייתיים נכנס לשר החינוך ואמר לו, אדוני השר, תודה לך, אנחנו קיבלנו את המתווה הזה, מחר יש לנו ישיבה בנצרת, ואנחנו הולכים להציג את זה בפני הארכיבישופים, ונבדוק את ההשלכות.
<עבדאללה חטיב: במפורש הם אמרו באותה ישיבה שהם באים אליו למחרת לתל-אביב כדי להגיד לך תודה רבה ולחתום על המתווה הזה.
<עבדאללה חטיב: זה מה שהיה.
<עבדאללה חטיב: לכן אני לא מבין, אדוני היושב-ראש, אם המשרד בתיאום עם משרד האוצר ובתיאום עם כל משרדי הממשלה הגיעו למסקנה שיש פה מתווה שמקובל על שני הצדדים שזה מה שהיה עד יום רביעי בערב – האמת, כאשר הגעתי לוועדה לאחר שקיבלתי את הזימון ביום חמישי חשבתי שאנחנו באים היום כדי לחגוג את החזרה של ה-33,000 התלמידים לספסלי הלימודים.
<עבדאללה חטיב: זה כואב מאוד לראות תלמידים שלא מגיעים לבתי הספר.
יוסף ג'בארין: הבעיה היא שהמשרד שלך לא מעודכן, כנראה.
יוסף ג'בארין: זאת בעיה.
<עבדאללה חטיב: אני מעודכן און-ליין, חבר הכנסת ג'בארין.
<עבדאללה חטיב: אני מעודכן ומעורב בפרטי הפרטים.
יוסף ג'בארין: אתה יודע שהנהגת השביתה ישבה ביום חמישי והחליטה - -
יעקב מרגי: יוסף, יש לך רשות דיבור.
יעקב מרגי: אתה רשום, אתה תקבל.
יעקב מרגי: סיימת, עבדאללה?
<עבדאללה חטיב: אדוני היושב-ראש, אנחנו פונים למנהלי בתי הספר להחזיר את התלמידים לספסלי הלימודים.
<עבדאללה חטיב: המתווה שהציעה המנכ"לית ואושר על-ידי שר החינוך ושר האוצר הוא מתווה מצוין.
<עבדאללה חטיב: בתקופה הקצרה של שלושה חודשים בואו נגבש גם מתווה שני בכל מה שקשור לבתי הספר הכנסייתיים.
<עבדאללה חטיב: ביקשנו מהם להעלות את כל הסוגיות ולהביא אותן לדיון.
<עבדאללה חטיב: לכן אני רוצה לקרוא לכל מנהלי בתי הספר הכנסייתיים, לתלמידים ולהורים להחזיר את הילדים לבתי הספר כי אנחנו לא רוצים לפגוע בילדים.
<עבדאללה חטיב: אנחנו רוצים שהתלמידים האלה שניגשים בעוד תקופה קצרה לבחינות הבגרות, שתהיה להם גם הזדמנות להצליח.
באסל גטאס: ייענו לדרישות.
יעקב מרגי: לא ציינתי בתחילת דברי שלמרות שהדיון הוא לא ביוזמתם שחברי כנסת רבים הגישו לי בקשה – ביניהם חבר הכנסת שמולי, חבר הכנסת אראל מרגלית, חברת הכנסת רויטל סוויד, יוסף ג'בארין, ענת ברקו, וכולם עוקבים בדאגה ורוצים לראות שמכאן יוצאת בשורה שקודם כול חוזרים ללימודים.
יעקב מרגי: סדר הדיון הוא כזה: אני אתן לדבר לסירוגין לחבר כנסת ולאורח.
יעקב מרגי: ננסה להתכנס לנקודת מרכז כדי שנביא בשורה לילדי החינוך הכנסייתי וגם למערכת החינוך ולמדינת ישראל.
יעקב מרגי: כולם צריכים את השקט והשלווה.
יעקב מרגי: מ-1 בספטמבר הם לא חזרו.
יעקב מרגי: מילא היהודים – יש להם חגים באמצע, אבל למה לקטוע את הרצף הזה גם לילדי החינוך הכנסייתי?
יעקב מרגי: חבר הכנסת איציק שמולי.
באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אולי ניתן לנציגי בתי הספר לדבר?
<עאוני בטחיש: בוקר טוב לכולם, אני מנהל בית-ספר מוח'ליס וחבר בצוות המשא ומתן עם משרד החינוך.
<עאוני בטחיש: לצערי, יש הרבה אי דיוקים בדיווח של משרד החינוך כאילו הגענו להסכמות ונשאר רק טקס חתימה.
<עאוני בטחיש: הרי קיבלנו הצעות.
<עאוני בטחיש: כשאתה מקבל הצעה, אתה דן בהצעה, ואתה מחליט אם לקבל אותה או לא לקבל אותה.
<עאוני בטחיש: בוועדה שחברי דיבר עליה וגם בישיבה של יום רביעי אנחנו קיבלנו הצעות.
<עאוני בטחיש: ההצעות הן מה שחברי קרא, אבל חזרנו לוועד, ואמרנו לשר במפורש, שיש לנו ועד מנהל, ואנחנו חוזרים לוועד ומציגים לו את ההצעה של משרד החינוך, ודנים בה – מקבלים או לא מקבלים.
<עאוני בטחיש: לגופו של עניין – אני קודם כול רוצה להגיד שבוועדה הקודמת שקמה כל המשקל היה להעביר את בתי הספר הכנסייתיים לזרם הרשמי.
<עאוני בטחיש: הבהרנו למשרד החינוך למה אי אפשר לעבור לזרם הרשמי.
<עאוני בטחיש: למרות זאת כל הזמן היה הכיוון הזה.
ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, אפשר לשאול: למה?
יעקב מרגי: למה לא הסכימו?
ענת ברקו: למה אי אפשר לעבור לזרם הרשמי?
יעקב מרגי: תני לו קודם כול להציג.
יעקב מרגי: אני מאמין שהוא יגיע לזה.
<עאוני בטחיש: אני גם זוכר את המילים שלך שרשומות בפרוטוקול שכל העניין של בתי ספר יחודיים זה זריקת כמה פירורים של שעות, ובזה זה יסתיים.
<עאוני בטחיש: אני זוכר את זה היטב.
יעקב מרגי: אמרתי גם בפתיח.
<עאוני בטחיש: אני יודע, ואני מעריך את זה.
<עאוני בטחיש: הסוגיה היא כזאת: אנחנו רוצים להסדיר את המעמד של בתי הספר הכנסייתיים פעם אחת ולתמיד, ולא לריב כל שנה על קיצוצי תקציב שאנחנו סובלים מהם שנה אחרי שנה; עד שהגענו למצב שהיום תלמיד מתוקצב אצלנו בגובה של 29% מתלמיד בזרם הרשמי.
<עאוני בטחיש: למה זה קורה?
<עאוני בטחיש: זה קורה מכיוון שהסל הבסיסי מצטמק כל הזמן.
<עאוני בטחיש: מוציאים ממנו שעות, וגוזרים 75% מסל מצומק.
<עאוני בטחיש: זה משהו סיסטמתי שקורה כל הזמן, ואי אפשר להמשיך עם זה.
יעקב מרגי: אם אתם באמת רוצים להסדיר – וכולנו רוצים להסדיר את זה אחת ולתמיד כדי שזה לא יהיה נתון לכל שר והשקפת עולמו.
יעקב מרגי: המערכת הכי מסכנה זאת המערכת שחיה באי ודאות במיוחד כשהיא תלויה בתקציב ותמיכה.
יעקב מרגי: כל הזמן אתה במתח אם יהיה לך או לא יהיה תקציב, יש תקציב, אין תקציב.
יעקב מרגי: אני מכיר את המחלה הזאת.
יעקב מרגי: כולנו הגענו לכאן עכשיו והרמתם את הכפפה, ולכן אני מברך שעוד במהלך החופשה קיימנו דיון.
יעקב מרגי: זאת העת, יש רצון.
יעקב מרגי: כמי ששמע גם את השר וגם את המנכ"לית כשבאתי לטפל בסוגית המוכש"ר – המוכר שאינו רשמי – בלי שום קשר לבתי הספר הכנסייתיים שזה חלק מאותה קבוצה – התגובה הייתה נחרצת פחות או יותר מאותן סיבות שמניתי בפתיחת דברי.
יעקב מרגי: ותוך כדי המשבר היו לי שיחות, והם היו אופטימיים.
יעקב מרגי: האופטימיות הייתה לא רק של עבדאללה, אלא גם בקרב חברי הממשלה וגם בקרב הנושאים והנותנים אמרו לי שיכול להיות שהדיון בוועדה יתייתר כי מתקדמים לכיוון פתרון, ויש עניין לפתור.
יעקב מרגי: אני שואל: הרי אף אחד לא יסדיר את המעמד במצב של לחץ, של שביתה.
יעקב מרגי: כולם יודעים לנהל תהליכים.
יעקב מרגי: את שוט השביתה יש לכם תמיד ביד.
יעקב מרגי: יש פה רצון להזרמת "חמצן" – סליחה על הביטוי המושאל – של 50 מיליון שקל במהלך 2016-2015; ועדה שתקום עם מנדט מוגדר שיהיה בו במפורש חד-משמעית הסדרת מעמדם של בתי הספר הכנסייתיים / מוכר שאינו רשמי.
יעקב מרגי: זה הישג לא מבוטל שאתם הבאתם אותו, ואני לא מצטנע.
יעקב מרגי: אם לא הייתה שביתה ולא היה הלחץ הציבורי, יכול להיות שהיינו ממשיכים.
יעקב מרגי: לכן תחשבו על זה.
יעקב מרגי: כי בסוף מי שישלם את המחיר הזה זה הילדים האלה.
<עאוני בטחיש: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להסביר קודם כול שאנחנו בעד חיזוק כל חינוך, לא רק החינוך הרשמי.
<עאוני בטחיש: אבל אנחנו נגד השיטה של חיזוק זרם אחד בחינוך על-ידי החלשתו של זרם אחר.
<עאוני בטחיש: משרד החינוך צריך לחזק את החינוך הרשמי, אנחנו בעד.
<עאוני בטחיש: אבל לא על-ידי כך שמקצצים כל הזמן בחינוך האחר ומחלישים אותו.
<עאוני בטחיש: לגבי החזרה ללימודים.
<עאוני בטחיש: אני גם מנהל בית ספר וגם אבא לילדים, וכולנו רוצים לחזור ללימודים.
<עאוני בטחיש: אבל גם רוצים את התנאים שאיתם אפשר לחזור ללימודים.
<עאוני בטחיש: מה שהוצע לנו לא יכול להחזיר אותנו ללימודים גם מבחינה תקציבית וגם מבחינת אי הוודאות.
<עאוני בטחיש: אני אתן דוגמה אחת: העניין הזה שהוועדה תדון בכול – למה זה הועלה בסיכום הזה?
<עאוני בטחיש: שאלתי שאלה פשוטה: מה המנדט של הוועדה שתקום?
<עאוני בטחיש: התשובה של משרד החינוך הייתה, הרי אתם דרשתם ועדה, לא אנחנו.
<עאוני בטחיש: אמרתי, בסדר, בכל זאת – מה המנדט של הוועדה?
<עאוני בטחיש: אז שאלתי שאלה פשוטה: האם הוועדה תדון בקריטריונים של תקצוב בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים?
<עאוני בטחיש: התשובה הייתה לא.
<עאוני בטחיש: אבל אחר כך יצא הדיון המעורפל הזה שהוועדה תדון בכל נושא.
<עאוני בטחיש: יש לנו ניסיון בוועדות עם משרד החינוך.
<עאוני בטחיש: הוועדה תדון בכל נושא, ותגיד לא.
<עאוני בטחיש: זה מה שהיה בוועדה הקודמת.
<עאוני בטחיש: אנחנו אומרים שפה יש הזדמנות.
<עאוני בטחיש: צריך להגיע להסדר.
<עאוני בטחיש: אנחנו יודעים שההסדר ייפתר בשני שלבים, אבל צריך לתת הסדר שגם ההורים שנמצאים כאן יסכימו להחזיר את התלמידים שלהם כי זה לא רק שבתי הספר משביתים; בתי הספר משביתים לא מכיוון שהם רוצים להשבית, אלא גם מכיוון שהם לא יכולים לפתוח את שנת הלימודים מבחינה תקציבית.
יעקב מרגי: מה הפערים בין שנת הלימודים הקודמת לשנה הזאת?
<עאוני בטחיש: אנחנו אמרנו שאם אנחנו רוצים לכסות את ההוצאות שלנו כך שהורה יכול לשלם לפי חוזר מנכ"ל תשלומים אנחנו צריכים 200 מיליון שקל.
יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה – תתמקד בה.
יעקב מרגי: אנחנו נמצאים עכשיו במעין קידום.
יעקב מרגי: אנחנו לא בשיקום אחרי החלמה.
יעקב מרגי: אני שואל, מה הפער התקציבי שיש לכם לפני הקיצוץ האחרון של פירון לבין התקציב שהיה קודם?
יעקב מרגי: בעברית פשוטה: בכמה התבטא הקיצוץ בתשע"ה?
<עאוני בטחיש: אבל זה לא העניין היחיד.
יעקב מרגי: אתה רוצה לפתור עכשיו את כל הבעיות?
יעקב מרגי: עאוני, אני אומר לך בכנות: אתם במסלול הנכון.
יעקב מרגי: האפשרות היא שלכם.
יעקב מרגי: גם במאבק ציבורי יש שלב שאתה מאבד את הנקודה.
יעקב מרגי: אני אומר לך מתוך ידיעה – אתם עומדים לרדת מהמסלול של האהדה הציבורית.
יעקב מרגי: כל עוד המדינה התבצרה הייתי איתכם, והציבור היה איתכם – ואני עדיין איתכם.
יעקב מרגי: אתם נמצאים בשלב שהציבור מתחיל לא להבין למה אי אפשר להתחיל את שנת הלימודים ולהתקדם.
יעקב מרגי: ניסוח המנדט של הוועדה יתמקד.
יעקב מרגי: ניכנס לחדר, נסגור עלינו ונוציא - -
באסל גטאס: 200 מיליון.
באסל גטאס: למה 50?
יעקב מרגי: סליחה, עם כל הכבוד, למה 200?
יעקב מרגי: למה אתה דופק אותם?
יעקב מרגי: אולי 350?
יעקב מרגי: זה לא שוק.
יעקב מרגי: אני לא בשוק הכרמל.
באסל גטאס: אבל אתם עושים מזה שוק.
יעקב מרגי: סליחה, זאת מדינה ולא שוק.
יעקב מרגי: אתם רוצים לעשות אנרכיה על גבם של 30,000 ילדים?
באסל גטאס: להפך – שוויון.
באסל גטאס: שוויון בסל השירותים ותו לא.
יוסף ג'בארין: ההמלצה שלנו הייתה שוויון.
<שאדי חלול: ישבת עם ביבי - -
יעקב מרגי: סלח לי, אדוני, קיבלת רשות דיבור?
באסל גטאס: זה פורום רציני.
באסל גטאס: לא לעשות פוליטיזציה.
<שאדי חלול: אבל אני אגיד בזמן שלי.
יעקב מרגי: כשתקבל רשות, תדבר.
יוסף ג'בארין: לנו מותר להפריע, לך לא.
יעקב מרגי: שמור על כבודם של חברי כנסת.
יעקב מרגי: אל תתפרץ לדבריהם.
מרב מיכאלי: למה שלא יסביר מה הבעיה להיכנס למסלול של המוכר שאינו רשמי?
יעקב מרגי: אני מיד ניגש לזה.
מרב מיכאלי: אם הוא כבר מדבר אז שיסביר את זה.
יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות – אנחנו בנקודה הזאת, אנחנו לא נעזוב את הנושא.
יעקב מרגי: גם אם תסכימו ותקבלו את המקדמות האלה – "חמצן", מה שנקרא.
יעקב מרגי: הרי יכולת להגיד, למה 200?
יעקב מרגי: למה לא 300?
יעקב מרגי: אולי הצרכים שלכם גובלים ב-400?
יעקב מרגי: הוועדה זה דבר מבורך.
יעקב מרגי: בדרך כלל אנחנו אומרים ועדה כדי לקבור דברים.
יעקב מרגי: אבל אם אנחנו נקים ועדה שהמנדט שלה יהיה הסדרה, ויבחן את כל הצרכים של החינוך הכנסייתי והסדרת מעמדו, ולתחום את זה בלוח זמנים, נוכל להשיג תוצאות חיוביות.
יעקב מרגי: חברי הכנסת שואלים: מה המניעה שלכם לקבל את ההצעה של המתווה הראשון של משרד החינוך להיות בחינוך הרשמי?
יעקב מרגי: זה עלה גם בדיון הקודם.
מרב מיכאלי: המוכר שאינו רשמי.
מרב מיכאלי: לא הרשמי הממלכתי.
יעקב מרגי: היום זה המוכר שאינו רשמי.
<לורן פוריס: אנחנו נציגי ההורים.
<לורן פוריס: אנחנו רוצים לדעת אם הם מקבלים כמו המוכר שאינו רשמי 75%.
<לורן פוריס: זאת השאלה.
יעקב מרגי: אני אסביר.
יעקב מרגי: גם האוצר יוכל להסביר את זה אחר כך.
יעקב מרגי: אבל בגדול.
יעקב מרגי: יש הרבה בלבולים.
יעקב מרגי: יש החינוך הממלכתי שכולל גם את הממלכתי-דתי, שסמוך על שולחן המדינה במלואו, כלומר, 75% מדינה, 25% רשות; יש רשתות החינוך מעין החינוך התורני והחינוך העצמאי שגם הם לא מאה אחוז כמו הממלכתי.
יעקב מרגי: גם הם 75% מסרגל מסוים; והמוכר שאינו רשמי שגם הוא 75%, ומשם מגיעים ל-40%, ויש ויכוח אם זה 29%, 30% - תלוי מה לוקחים.
יעקב מרגי: רפורמות זה 29% כי שר יכול להחליט שרפורמה מסוימת לא חלה על המוכר שאינו רשמי, ואז הפער הולך וגדל.
יעקב מרגי: אני לא נכנס עכשיו להרצאה כזאת.
יעקב מרגי: מי שרוצה ללמוד את זה היה צריך לשאול את הרב גוגל לפני שבא לדיון.
<לורן פוריס: אבל אנחנו לא מבינים כמה הם מקבלים.
יעקב מרגי: יש לך הזדמנות לבדוק את זה וללמוד תוך כדי דיון.
יעקב מרגי: אתה יכול להשיב לחברי הכנסת?
<עאוני בטחיש: הנתונים באחוזים זה מהמ.מ.מ של הכנסת.
יעקב מרגי: אני לא מערער על כך.
יעקב מרגי: כל חישוב תלוי במה שלקחת בבסיס.
יעקב מרגי: יש גרסה שתומכת ב-29%, יש גרסה שתומכת ב-39%, ויש גרסה שתומכת ב-40%.
<עאוני בטחיש: נכון.
<עאוני בטחיש: מדוע לא לעבור לרשמי?
<עאוני בטחיש: יש שלושה נושאים שהן מאוד חשובות.
<עאוני בטחיש: בתי הספר הכנסייתיים הוקמו על-ידי הכנסייה בארץ לפני מאות שנים.
<עאוני בטחיש: יש שלושה נושאים שאנחנו לא מוכנים להתפשר עליהם: מינוי המנהלים, לפי הקריטריונים של משרד החינוך; קבלה ומינוי של מורים, לפי הקריטריונים של משרד החינוך; והרכוש שהוא רכוש פרטי של הכנסייה.
<עאוני בטחיש: זה לא רכוש ציבורי שהוקם על-ידי אדמות מנהל ומומן בכסף ציבורי.
<עאוני בטחיש: זה הכול כסף פרטי.
<עאוני בטחיש: אי אפשר לקחת מפעל כזה ולהפוך אותו לציבורי.
איציק שמולי: אבל אם אתה עובר לרשמי אז הרכוש הוא כבר לא של הכנסייה?
<עאוני בטחיש: אנחנו קיבלנו תשובה שמשרד החינוך ישכור את הרכוש מהבעלויות, וישים אותו לשימושה של רשות מקומית.
<עאוני בטחיש: לזה אנחנו מתנגדים כי בתי הספר נמצאים במקומות הקדושים לנצרות.
יעקב מרגי: הדילמה ברור.
יעקב מרגי: מה עוד?
<עאוני בטחיש: אלה שלוש הנקודות.
יעקב מרגי: ומה עם תשלומי הורים?
יעקב מרגי: מה עם סינון ומיון תלמידים?
<עאוני בטחיש: אנחנו לא ממיינים תלמידים – בפעם האלף ואחת.
<עאוני בטחיש: אני אסביר לאדוני ולכל הנוכחים בחדר איך אנחנו מקבלים תלמידים.
<עאוני בטחיש: בתי הספר של הכנסייה הם מטרום חובה עד י"ב.
<עאוני בטחיש: אני הסברתי וחוזר ומסביר לאנשי משרד החינוך, שאם חוזרים על טענה לא נכונה אלף פעמים היא לא הופכת להיות נכונה.
<עאוני בטחיש: אני מנהל בית ספר מטרום חובה עד י"ב.
<עאוני בטחיש: אני מקבל תלמידים מגיל טרום חובה, והם ממשיכים עד י"ב.
<עאוני בטחיש: אז איזה מיון?
יעקב מרגי: רשות חינוך מוסמכת שזאת הרשות המקומית יכולה לשבץ תלמיד בניגוד להחלטתך?
<עאוני בטחיש: בטרום חובה לא.
<עאוני בטחיש: לגבי הנשרת תלמידים – אני קורא לחברי שיוציא את הדוחות של משרד החינוך על הנשרת תלמידים.
<עאוני בטחיש: אנחנו מקבלים דוחות כל שנה שההנשרה שואפת לאפס.
יעקב מרגי: לא הנשרה מאליה.
יעקב מרגי: השאלה היא אם היא הייתה יזומה שלך.
יעקב מרגי: יש לך חופש פעולה בעניין הזה?
<עאוני בטחיש: אנחנו עובדים לפי חוזר מנכ"ל, מעבירים תלמידים מבית-ספר לבית-ספר לפי חוזר מנכ"ל.
יעקב מרגי: תשלומי הורים?
<עאוני בטחיש: אנחנו בעד תשלומי הורים הוגנים, אנחנו לא נגד.
<עאוני בטחיש: אבל מישהו צריך לכסות את ההפרש הזה.
<עאוני בטחיש: אם משרד החינוך אומר לי שהמקסימום שלי הוא 2,300 שקל בשנה, אז מי יכסה את ההפרש הזה?
יעקב מרגי: אז אתה מבין שלפי מה שאתה אומר, אין היום מנוס מהקמת ועדה.
יעקב מרגי: כי גם מחר אם המדינה תרצה לתת לך 200 מיליון שקל היא תרצה להתערב לך בפאזה הזאת – שלא אתה תקבע את הפאזה הזאת.
יעקב מרגי: אם יש דלתא כזאת של חוסר תקציב היא תקבע לך את תשלומי ההורים.
<עאוני בטחיש: אין לי בעיה עם תשלומי הורים.
<עאוני בטחיש: אני מוכן שההורים אצלי ישלמו בדיוק לפי חוזר המנכ"ל.
<עאוני בטחיש: אבל תגידו לי מאין אקבל את ההפרש?
<עאוני בטחיש: אי אפשר להטיל עלינו גזרה כזאת בלי להגיד לנו מאין מקבלים את הכסף.
<עאוני בטחיש: נקודה אחרונה: המצב הסוציו-אקונומי של ההורים אצלנו הוא מעמד בינוני ונמוך.
<עאוני בטחיש: אני אסביר למה: 56% מתלמידי נצרת לומדים אצלנו; 75% מהתלמידים הערבים בחיפה לומדים אצלנו.
<עאוני בטחיש: הלוואי עלינו שהשיעור הזה היה בעשירון העליון, והלוואי עלינו שכולם היו מחוננים בשיעורים האלה.
<עאוני בטחיש: אנחנו לא בתי-ספר של אליטות.
יעקב מרגי: זאת לא עבירה להיות אליטה.
<עאוני בטחיש: אבל במשרד החינוך זאת כנראה עבירה.
<עאוני בטחיש: כל הזמן מתריסים נגדנו.
יעקב מרגי: לא, אבל אם הורה נדרש לשלם שכר לימוד מסוים גבוה מחברו או שכנו בגלל שהוא לומד בבית ספר ממלכתי ומשלם איקס לפי מגבלה של חוזר מנכ"ל, ואצלכם יש חופש פעולה לגבות זה רק הורים שיכולים.
<עאוני בטחיש: אין חופש פעולה, אדוני.
<עאוני בטחיש: אנחנו גובים בממצוע 5,000 שקל בשנה לתלמיד, ורק 70% מהסכום הזה נקבע בגלל המצב הסוציו-אקונומי של ההורים.
<עאוני בטחיש: אז בעצם זה 3,500 שקל בשנה.
<עאוני בטחיש: זה מה שמצליחים לגבות.
יעקב מרגי: אתה מבין שאם בחינוך הממלכתי מנהל היה גובה את זה, מה היו עושים לו?
<עאוני בטחיש: מנהל גובה שם 1,040 שקל - -
יעקב מרגי: אוקיי, אני רק מחדד.
יעקב מרגי: הבהרת את עצמך.
יעקב מרגי: אנחנו נתחיל את הדיון.
יעקב מרגי: כפי שאמרתי, זה יהיה חבר כנסת ואורח לפי השמות שנרשמו אצלנו.
איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך אותך על הדיון וגם על המעקב המתמשך אחר הסוגיה.
איציק שמולי: אני רוצה לברך גם את ארגוני המורים, הסתדרות המורים על האמפתיה וגם על הליווי המתמשך.
איציק שמולי: יש כאן סוגיה שמונחת בתוך סוגיה: שאלה אחת שהיא גדולה ועקרונית זה הדיון המתמשך בין החינוך הרשמי הממלכתי לבין זרם החינוך האחר.
איציק שמולי: לדעתי, זה דבר שלא ייעשה שממשלת ישראל אומרת שעכשיו היא תפתור את כל הסוגיה הזאת על הגב של בתי הספר הנוצריים.
איציק שמולי: בסופו של דבר התביעה היא פשוטה: זה לא מאבק סקטוריאלי ולא מאבק ששייך רק לכם, לבתי הספר הכנסייתיים.
איציק שמולי: זה מאבק שצריך להטריד כל אחד שהערך של השוויון חשוב לו במדינת ישראל.
איציק שמולי: יש 33 אלף תלמידים שיושבים בבית מ-1 בספטמבר.
איציק שמולי: אני דווקא שמעתי את מנכ"לית משרד החינוך, שאני מאוד מצטער שהיא לא פה – שמעתי אותה ב-1 בספטמבר בגלי צה"ל מודיעה – וכמעט עצרתי את האוטו ומחאתי כפיים – אין תקלות בפתיחת שנת הלימודים.
איציק שמולי: 33,000 תלמידים ועוד 3,000 מורים הם פשוט שקופים.
יעקב מרגי: תוסיף לזה את כוכב יאיר.
איציק שמולי: וכוכב יאיר.
יעקב מרגי: ויש עוד פה ושם.
איציק שמולי: אחד הדברים המקוממים ביותר במאבק הזה הוא שמ-1 בספטמבר כאילו הדבר הזה מתנהל מתחת לרדאר של החברה הישראלית.
איציק שמולי: כאילו יש תחושה שאתם יכולים להשבית גם עוד חודשיים ולאף אחד לא יהיה אכפת.
איציק שמולי: זה דבר חמור בצורה בלתי רגילה כי אתם, כאמור, נאבקים על המובן מאליו – שוויון.
איציק שמולי: 29% תקצוב, ואפילו 39% תקצוב זה משהו שלא יכול להימשך לאורך זמן.
איציק שמולי: אני רוצה להגיד מילה לנציגי הממשלה: אי אפשר לאחוז את המקל בשני הקצוות; מצד אחד להגיד, לא נגדיל לכם את התקצוב בצורה משמעותית, ומצד שני לבוא ולהלין על כך שבתי הספר גובים תשלומי הורים גבוהים באופן ניכר יותר מאשר בחינוך הרשמי.
יעקב מרגי: הם לא באו בטענות.
יעקב מרגי: זה הא בהא תליא.
יעקב מרגי: זאת אחת הפריבילגיות שיש להם לעומת החינוך הממלכתי.
יעקב מרגי: זה צוין.
יעקב מרגי: אין טענה.
איציק שמולי: אבל יש פה שאלה מה הסיבה, ומה התוצאה.
איציק שמולי: הנציג של בתי הספר אומר במפורש שאם יינתן להם תקצוב גדול יותר באופן ניכר אז בשמחה ובחפץ לב הם יורידו את תשלומי ההורים.
איציק שמולי: אם משרד החינוך רוצה עכשיו לשים במוקד בשנתיים הקרובות את הדיון על מעמדו של המוכר שאינו רשמי על כל בתי הספר שנמצאים בו – בבקשה, יש פה ועדת חינוך, יש פה יושב-ראש רציני, יש פה חברי ועדה שמגיעים דיון אחרי דיון.
איציק שמולי: תביאו את זה, בואו נדבר על זה.
איציק שמולי: אבל עכשיו, על הגב של 33,000 תלמידים להחליש את בתי הספר בזרם הזה כדי להעצים את הרשמי זה משהו לא הגון, לדעתי.
איציק שמולי: נקודה אחרונה, אדוני היושב-ראש.
איציק שמולי: אני חושב שאתה מציע מתווה סביר, אבל צריך לקחת את זה צעד אחד קדימה.
איציק שמולי: למרות הפחד שלי ממים עמוקים אני צולל להנאתי, וגם כשמציעים לי בלון חמצן, אני מקפיד לבדוק כמה זמן יש לי מתחת למים.
איציק שמולי: אפשר לשלוח אותם עם בלון חמצן.
איציק שמולי: בסוף אנחנו מדברים לא על 50 מיליון אלא על 25 מיליון לשנה הקרובה.
איציק שמולי: אבל אם נלך לשיטתך, אדוני היושב-ראש, ונוכל לספק לבתי הספר אופק – ודאות, כפי שאמרת – לשנים הקרובות מצד אחד, ומצד שני לשפר במידה כזאת או אחרת מתוך מעורבות שלך את התקצוב שניתן לשנתיים הקרובות, לדעתי זאת דרך המלך.
איציק שמולי: בסוף צריך לזכור שהכול עניין של סדרי עדיפות.
איציק שמולי: לפני שבועיים וחצי כאן, בכנסת ישראל, עמד שר האוצר של הממשלה במליאת הכנסת והודיע לכולם שיש כסף בקופה, יש עודף תקציבי.
איציק שמולי: אז אם מצאו כסף כדי להוריד את המחיר של הבירה – שימצאו את הכסף הלא גדול כל-כך לתקצב גם 33 אלף תלמידים שיושבים מ-1 בספטמבר בבית.
איציק שמולי: זה קצת יותר חשוב בסדרי העדיפות של מדינת ישראל.
יעקב מרגי: מאחר שסיימת בכסף נשמע את נציגת האוצר.
יעקב מרגי: תאמרי לנו מה היה בדיון, ומה הנכונות ומה הכיוון בסוגית בתי הספר הכנסייתיים.
<נעה היימן: אני רכזת חינוך באגף תקציבים.
<נעה היימן: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות שעלו.
<נעה היימן: הראשונה היא נקודה שהעלה היושב-ראש וגם חבר הכנסת שמולי התייחס לזה בדבריו.
<נעה היימן: חשוב להדגיש שני דברים: בין השנה שעברה לבין השנה הזאת לא השתנה שום דבר בתקצוב של בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים.
<נעה היימן: לפני שנתיים נעשתה החלטת מדיניות על-ידי שר החינוך הקודם שי פירון.
<נעה היימן: הוא האמין בכל לבו בחיזוק החינוך הרשמי, ובין היתר על-ידי החלשת החינוך המוכר שאינו רשמי.
<נעה היימן: אחד הדברים שהוא עשה גם נוגע לסוגית התקצוב.
<נעה היימן: יש סל בסיס שניתן במאה אחוז לתלמיד בחינוך הרשמי וב-75% לתלמיד במוכר שאינו רשמי.
<נעה היימן: מעבר לסל הבסיס יש תוספות רבות, למשל, תכנית בתי הספר של החופש הגדול – תכנית הקייטנות – שניתנה השנה גם במוכר שאינו רשמי, אבל לפני שנתיים ניתנה רק לחינוך הרשמי כהחלטת מדיניות.
<נעה היימן: זאת הייתה תוספת מעבר לסל הבסיס.
<נעה היימן: התוספת הזאת לפני שנתיים לא הייתה.
יעקב מרגי: יש רפורמות שלא חלות?
באסל גטאס: יום לימודים ארוך, תכנון כיתות - -
<נעה היימן: יש רפורמות שלא חלות, למשל, חוק יום חינוך ארוך, שעות לפיצול כיתות א'-ב' על-פי חוק, אופק חדש.
<נעה היימן: יש הרבה מאוד תוספות שניתנות מתוך מדיניות ברורה של מדינת ישראל של העדפת החינוך הרשמי.
יוסף ג'בארין: אפילו שעת-אם הם לא מקבלים.
<נעה היימן: לפני שנתיים שי פירון החליט ששתי תוספות שניתנו מעבר לסל הבסיס מאז ועד היום לא יינתנו יותר.
<נעה היימן: מאז ועד היום לא השתנה דבר ביחס לתקצוב בתי הספר הכנסייתיים.
יוסי יונה: לא יינתנו יותר לכל בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים?
<נעה היימן: לכל בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים.
<נעה היימן: זה כולל את בית-הספר הריאלי בחיפה, בית-ספר ממלכתי-דתי, בית-ספר חרדי, בית-ספר ערבי שאינו שייך לזרם הכנסיות.
<נעה היימן: כל בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים לפני שנתיים - -
יעקב מרגי: מי שהיה אתנו בתחילת שנת הלימודים בכינוס של הוועדה במשרד החינוך חווה ושמע את ההתפרצות של שר החינוך כלפי נציג המוכש"ר – ארגון בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים.
יעקב מרגי: הוא אמר את זה ברחל בתך הקטנה, מה שנקרא.
יעקב מרגי: אני חצוי בקטע הזה.
יעקב מרגי: מצד אחד הוא בא בטענה, ומצד שני אני גם לא יכול להתעלם מזה שילד צריך לקבל את המקסימום כמו כל ילד במדינה.
יעקב מרגי: צריך למצוא את המשוואה שמצד אחד זה ייהנה והשני לא חסר.
יעקב מרגי: איך עושים זאת?
יעקב מרגי: אני לא יודע לעשות את זה בשביתה.
איציק שמולי: אדוני, ומצד שלישי אל תשכח שגם אם יורידו אותם על הברכיים מבחינה תקציבית יש בעיות ליבה של הרכוש המשותף, מינוי המנהלים - -
יעקב מרגי: אם אתה שואל אותי, אני מאמין שהנושא הזה יידון בוועדה.
באסל גטאס: אבל הם מקבלים 75%, כלומר הם מקבלים את העובדה שהם לא זרם רשמי.
באסל גטאס: הם אומרים, אנחנו מקבלים 75%, אבל ממה?
באסל גטאס: עם הזמן 75% הפכו ל-29%.
באסל גטאס: הדרישה היא לא כספית, אלא דרישת שוויון בסל - - -
יעקב מרגי: באסל, אמנם נרגעתי, אבל יהיה סדר בדיון.
יעקב מרגי: תמשיכי, בבקשה.
<קריאה: הערה.
יעקב מרגי: אני מאמין שכשהיא תסיים יהיו לך פחות שאלות.
יעקב מרגי: המורה לימד אותי שאם אשמע עד הסוף יהיו לי פחות שאלות.
<נעה היימן: בתי הספר הכנסייתיים מתוקצבים כמו כל יתר בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים.
<נעה היימן: זה כולל את בית ספר הריאלי בחיפה ובתי ספר מוכרים שאינם רשמיים אחרים.
<נעה היימן: בנוסף שינוי המדיניות שנעשה על-ידי שר החינוך הקודם הכרזנו כבר בהרכב הקואליציה החדש וההסכמים הקואליציוניים שנחתמו בין הסיעות השונות שהשעות האלה מוחזרות החל משנת הלימודים הקרובה.
יעקב מרגי: הקיצוץ כבר היה בשנה שעברה.
<נעה היימן: נכון.
<נעה היימן: לכן גם הקיצוץ שעל בסיסו לכאורה יש שינוי המדיניות שיצר את המשבר הזה, מוחזר.
יעקב מרגי: וזה חוץ מ-50.
<נעה היימן: זה גם כולל את כל בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים, לא רק את בתי הספר הכנסייתיים ולא כחלק מהמאבק של בתי הספר הכנסייתיים.
<נעה היימן: זה נחתם עוד קודם.
<נעה היימן: דבר אחרון שחשוב לי מאוד להדגיש - -
יעקב מרגי: עבדאללה, אני צריך אותך ליד השולחן.
יעקב מרגי: שמישהו אחר יפנה מקום לעבדאללה.
<נעה היימן: חלק גדול מהמחאה כאן ומהרמיזות על אפליה נובעות לא רק מהיות הזרם הזה כנסייתי, אלא קבוצת בתי ספר שמשרתת את האוכלוסייה הערבית בישראל.
<נעה היימן: בהקשר הזה חשוב לי להגיד שבשנים האחרונות נעשו השקעות של מאות מיליוני שקלים בחיזוק החינוך הערבי הרשמי.
<נעה היימן: זה בא לידי ביטוי, בין היתר, בתכנית התקצוב הדיפרנציאלי של בתי הספר שנכנסה השנה לשנתה השנייה.
<נעה היימן: הפכנו את שיטת התקצוב לשיטה שמתייחסת יותר למצב החברתי-כלכלי של בית הספר.
<נעה היימן: באופן הזה בתי ספר חלשים חברתית-כלכלית זוכים לתקצוב גבוה יותר מבתי ספר חזקים מהם.
<נעה היימן: המגזר הערבי מרוויח מהתכנית הזאת.
<נעה היימן: במסגרת תכנית הניהול העצמי שקיימת בבתי הספר היסודיים - -
יעקב מרגי: אני כיושב-ראש הוועדה יחד עם הוועדה הבטחנו לשר החינוך לסייע בידו להטמיע ולהיאבק על התקצוב הדיפרנציאלי במערכת החינוך.
<נעה היימן: אני עוד לא מדברת על התקצוב הדיפרנציאלי מול הרשויות שנמצא בדיונים כרגע בין משרד האוצר לבין מרכז השלטון המקומי.
<נעה היימן: אני מדברת על תכנית שכבר מתרחשת וקיימת במערכת, ובגינה כבר עכשיו בתי ספר ערביים זוכים לתקצוב גבוה יותר ממה שהם זכו לו בשנה שעברה - -
יוסי יונה: אבל זה לא קשור לעניין שלנו, נכון?
<נעה היימן: לא, אבל זאת הערה חשובה.
יעקב מרגי: תהליכים שקורים בלי קשר.
<נעה היימן: היחס לבתי הספר הכנסייתיים לא נובע מהיותם שייכים לדת או למגזר כזה או אחר.