GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אמנון דה הרטוך: התשובה היא שזה כן נבחן – בקמץ מתחת לאות חי"ת – יש כרגע תיק בבית המשפט העליון בנוגע לתקנות שהשר פירון קבע לפי תפיסת עולמו, ואשר פגעו אנושות בבתי הספר המוכרים שאינם רשמיים.
<אמנון דה הרטוך: השר פירון קבע בתקנותיו, ועכשיו משרד החינוך מתחיל לגמגם ואומר שאולי הוא יבטל את זה - -
יעקב מרגי: הוא יבטל.
<אמנון דה הרטוך: התקנות בתוקף.
<אמנון דה הרטוך: משרד החינוך מדבר מה הוא יעשה.
יעקב מרגי: זה הסכם קואליציוני.
יעקב מרגי: הם חייבים.
<אמנון דה הרטוך: יש כמה הסכמים קואליציוניים שלא קוימו מאז קום המדינה.
<אמנון דה הרטוך: זה בסדר, זה קורה.
יעקב מרגי: ראשי המפלגות שחתמו עליו שמעו אותך.
<אמנון דה הרטוך: אני מבקש לומר שמשרד החינוך מתייחס לכל בתי הספר הפרטיים כאילו מדובר בעיסה אחת חסרת דיפרנציאציה, לאמור: משרד החינוך ביטל את מרכיב התמרוץ והטיפוח לבתי הספר, והמשמעות היא שדווקא בתי הספר הפרטיים החלשים יותר שבעבר קיבלו תקצוב דיפרנציאלי מסוים נפגעו הרבה יותר לעומת בתי הספר העשירים.
<אמנון דה הרטוך: אז הריאלי העברי שאינו עני מקבל גם אפשרות לגבות שכר לימוד גבוה וגם נפגע פחות.
יעקב מרגי: אתה הולך אתי לעניין שכר הלימוד.
יעקב מרגי: הפצע המדמם כרגע זה התקצוב.
<אמנון דה הרטוך: אני רוצה להסביר, כבוד היושב-ראש, שכדי שבית ספר יוכל לפעול הוא צריך את הכול, והוא לא מקבל כלום.
יעקב מרגי: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.
מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
יעקב מרגי: אני לא אהיה הוגן כלפייך – פחות מדקה.
מרב מיכאלי: כן, יש לי חצי דקה.
מרב מיכאלי: אז רק להגיד לך תודה על הישיבה הזאת.
מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שמכל מה ששמענו התמונה המתבהרת היא שמשרד החינוך לא רק מפלה, אלא גם מיתמם.
מרב מיכאלי: הוא עושה פשע כפול.
מרב מיכאלי: הפתיחה שבה הצגת איך בכלל הגעתם להסכמה, ובתי הספר הנוצריים אומרים שהם בכלל לא שמעו על ההסכמה הזאת, לא היה ולא נברא.
מרב מיכאלי: בינתיים מתבררים לנו כל הפרטים האחרים, ואומר לנו גם יושב-ראש ארגון המורים העל-יסודיים רן ארז שהמעשה שלך הוא סולידריות חשובה ממדרגה ראשונה שזה תיאור לא נכון.
מרב מיכאלי: זה מדבר בעד עצמו.
מרב מיכאלי: כל הכבוד, אדוני היושב-ראש, הוועדה צריכה לדרוש מהממשלה להביא הצעה ראויה ולא את ההצעה העלובה שהיא הביאה עכשיו כי מגיע לכל תלמיד ותלמידה בישראל שוויון וללכת לבית-ספר.
יעקב מרגי: חבר הכנסת פרופ' יוסי יונה, בבקשה.
יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, התכנסנו בפורום מרשים וגדול מתוך מחויבות של כולנו לעקרון השוויון.
יוסי יונה: זאת הסוגיה המרכזית שנמצאת כאן, ונאמרו קודם דברים בזכות העיקרון הזה.
יוסי יונה: הנציגה של משרד האוצר אומרת שלמעשה, כל בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים חשופים לאותה מידה של קיצוץ.
יוסי יונה: על פניו, הדבר הזה לא נראה סביר.
יוסי יונה: שאלתי אותה בינינו, מדוע בתי הספר המוכרים הלא רשמיים האחרים לא מצטרפים למחאה ולשביתה הזאת, ואם גם הם מופלים - -
יעקב מרגי: כל אחד וסיבותיו עמו.
יעקב מרגי: החרדים לא שובתים, הדתי-לאומי לא הצטרפו אליהם – כל אחד וסיבותיו.
יעקב מרגי: עזוב משאלות.
יעקב מרגי: בואו נתקדם.
יוסי יונה: אם מתכוננת להתכנס ועדה – אנחנו יודעים שהרבה פעמים דינן של ועדות לקבור את הנושא - -
יעקב מרגי: לא יהיה, לא יהיה.
יוסי יונה: אני רוצה להגיד משהו.
יוסי יונה: חשבו על הוועדה שהוקמה בעקבות המחאה של יוצאי אתיופיה – כלום לא קרה בעקבות הקמת הוועדה.
יוסי יונה: לגם גם אם תקום ועדה כזאת אני הייתי חושב על פרמטר אחד מרכזי שצריך להנחות את קיומה של הוועדה.
יוסי יונה: הוועדה תבחן את נושא התקצוב תוך קבלת העיקרון של השוואת התנאים של בתי הספר הכנסייתיים לכל בית ספר מוכר שאינו רשמי בישראל.
יעקב מרגי: חצי דקה.
יעקב מרגי: אני יודע שאצלך זאת משימה בלתי אפשרית.
יעקב מרגי: אני כבר יודע שאני הולך להפסיק אותך.
חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, אני לא מסכימה שהבעיה היא תקציבית של משרד החינוך.
חנין זועבי: מדובר במשרד השני בגודלו מבחינה תקציבית עם 50 מיליארד שקל.
יעקב מרגי: אין בעיה כספית.
יעקב מרגי: זאת לא בעיה כספית.
חנין זועבי: הבעיה היא מה שמשרד החינוך אמר, ולהקשיב לו טוב – רוצים להחליש את החינוך המוכר שאינו רשמי.
חנין זועבי: הם אמרו שהם רוצים לחזק את המוכר הרשמי על-ידי החלשת המוכר הלא רשמי.
יעקב מרגי: אני נפגעתי ממך עכשיו.
יעקב מרגי: אמרתי את זה בדברי הפתיחה, ולא הזכרת אותי.
חנין זועבי: אני לא הייתי.
חנין זועבי: יש אפליה בחינוך הממלכתי הלא רשמי בין היהודי לבין הערבי כי לא נותנים להחליש את החינוך הממלכתי הלא רשמי היהודי כי נותנים לו לגבות מההורים, אבל כן רוצים להחליש את החינוך הערבי.
יעקב מרגי: יהיה שוויון.
יעקב מרגי: לא ניתן להם.
חנין זועבי: יש שני תנאים בכל תהליך של משא ומתן.
חנין זועבי: התנאי הראשון – החרגת בתי הספר הפרטיים האלה כמו הרשתות של החינוך החרדי.
חנין זועבי: זה הבסיס של התפיסה; שנית לא להסכים לשום שוויון כספי כאשר בתמורה מתחילים תהליך של שליטה בתוך בתי הספר האלה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת רויטל סויד.
חנין זועבי: - - זה המוסדות האלה - - - לעם שלנו.
<קריאה: אדוני היושב-ראש, אולי ההורים ידברו קצת?
יעקב מרגי: אני אחליט איך לנהל את הדיון.
יעקב מרגי: אם באמת הייתם חושבים על ההורים אז הדוברים הראשונים שהתלהבו ונסחפו היו מקצרים.
יעקב מרגי: ידעתם את לוח הזמנים של הוועדה.
יעקב מרגי: רויטל סויד ברשות דיבור.
יעקב מרגי: אחריה חבר הכנסת בהלול יסכם את חברי הכנסת.
רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אני יודעת שכולם הודו לך, אבל פה אני כן אחזור על הדברים האלה.
רויטל סויד: זה בכלל לא טריוויאלי, ויידע כל מי שיושב פה.
רויטל סויד: אנחנו בפגרה, הוועדה התכנסה - -
יעקב מרגי: ואני בחריגה מהמכסה שהותרה לי שגם ככה היא יותר גבוהה מזאת של כל הוועדות חוץ מוועדת כספים.
רויטל סויד: כשפניתי אליך בערב ראש השנה במכתב נעניתי תוך שעה לכל היותר שאתה מזמן את הוועדה.
רויטל סויד: אני מודה לך, זה לא טריוויאלי, וזה בהחלט מראה את החשיבות.
רויטל סויד: לא נחזור על כל הדברים שנאמרו.
רויטל סויד: נאמרו דברים מאוד חשובים מצד כולם.
רויטל סויד: אני מודה גם ליוסי וסרמן ולרן ארז על כך שאתם כאן ומגבים את השביתה הזאת שהיא מאוד כואבת.
יעקב מרגי: ומועצת התלמידים.
יעקב מרגי: הם יכלו להחליט שהם באים ללמוד, אז לא להתעלם מהם.
רויטל סויד: יש פה שני דברים סותרים שאנחנו שומעים: מצד אחד אין אפליה, ומצד שני יש אפליה.
רויטל סויד: התשובה על כך מאוד פשוטה, כי בסופו של דבר מה שאנחנו צריכים לדרוש פה היום שייצא מהוועדה כדי שהטענות שלנו לאפליה גם למוכר וללא רשמי, ובתוך המוכר שאינו רשמי לחינוך הנוצרי של בתי הספר הנוצריים – אנחנו מבקשים שקיפות, ואנחנו מבקשים לקבל את כל הנתונים לוועדה.
רויטל סויד: אנחנו מבקשים לראות איך מתוקצב כל אחד מבתי הספר המוכרים הלא רשמיים כדי לראות שטענת משרד החינוך היא נכונה.
רויטל סויד: אם הטענה שלהם נכונה - -
יעקב מרגי: תאמיני לי, המשפטנים היו עטים עליהם אם היו יודעים - -
רויטל סויד: אבל אנחנו יודעים שזה לא נכון.
יעקב מרגי: בתוך המוכר אין אפליה.
רויטל סויד: אבל אנחנו לא מקבלים את הנתונים.
רויטל סויד: אתה כיושב-ראש הוועדה, אנחנו מכירים אותך ואת הכוח שלך, ואנחנו נעמוד מאחוריך כשתבקש עוד דיון בפגרה, ותעבור את המכסה.
רויטל סויד: נקבל את הנתונים האלהף ונַראה אחת ולתמיד את האפליה הזאת שאנחנו רוצים למגר.
זוהיר בהלול: צדק צריך לא רק להיעשות, אלא גם להיראות.
זוהיר בהלול: לצערי הרב, אני מצטרף לדבריה של חברת הכנסת סופיה לנדבר.
זוהיר בהלול: אני מוכן להסיר את חסינותי, ואני מוכן להעמיד את עצמי לתביעת דיבה ואפילו לשון הרע בבית משפט כדי לומר את הדברים האלה: למנכ"לים של משרדי הממשלה הרלוונטיים לסיפור הזה – והם לא מעטים – יש איפה ואיפה.
זוהיר בהלול: תלמיד ערבי בעיניהם הוא לא כמו תלמיד יהודי.
זוהיר בהלול: כי אם זה היה קורה בבתי ספר יהודיים עבריים אחרים - -
יעקב מרגי: זה קורה.
יעקב מרגי: במוכר שאינו רשמי זה קורה.
זוהיר בהלול: שנייה.
זוהיר בהלול: שביתה של למעלה משלושה שבועות - -
יעקב מרגי: אה.
זוהיר בהלול: - - בלי שהשביתה הזאת תזעזע את אמות הספין שלהם.
יעקב מרגי: גילוי נאות – כשדיברתי עם המנכ"לית גם על החינוך הכנסייתי וגם על השביתה של בתי הספר בכוכב יאיר הנחישות שם היא אפילו לא להתעסק בזה כי יש פתרון.
יעקב מרגי: אמרתי בפתיחה, ההתייחסות לפני השביתה לעניין של המוכר שאינו רשמי מצד הנהלת המשרד של השר והמנכ"לית לעומת ההתייחסות עם פרוץ השביתה שונה לגמרי.
זוהיר בהלול: אבל אני חש שאין דטרמיניזציה בטיפולם, ביחסם וגם בטיפולם של המשרדים הרלוונטיים.
זוהיר בהלול: העובדה שבוועדה הנכבדה מאוד שלך, ואחת הוועדות הדומיננטיות יותר במדינת ישראל – כי מה זה חוסן לאומי אם לא בנייתו של האדם?
זוהיר בהלול: פה אנחנו מדברים על צמיחתו של אדם, ילד, בישראל.
זוהיר בהלול: לא יכול להיות שמנכ"לית משרד החינוך ואחרים לא יגיעו לישיבה הזאת.
יעקב מרגי: המחאה נרשמה.
זוהיר בהלול: זה לא רק צריך להירשם, אלא גם להיות מטופל בלֶבֶל אחר.
זוהיר בהלול: נדמה לי שהמרצע יצא מן השק.
זוהיר בהלול: מדובר כאן בניסיון להכפיף את בתי הספר הכנסייתיים למסלול הרשמי במדינת ישראל, כלומר להטמיע את בתי הספר האלה שיש להם ייחודיות מדהימה בצמיחתו של הילד בישראל למסלול הרשמי במדינת ישראל.
זוהיר בהלול: אם זה לא לחץ פיזי מתון, כדבריו של השופט לנדוי, מתחילת 1980 אז איננו מבין שום דבר.
זוהיר בהלול: מנסים להכפיף או להוריד אותם על ארבע כדי שיהיו כשאר בתי הספר.
זוהיר בהלול: אלה בתי ספר מיוחדים.
זוהיר בהלול: אני מאוד מברך את הבישוף מרקוזו.
זוהיר בהלול: אם היינו מאוד הוגנים היינו צריכים לעמוד כאשר הוא נכנס הנה כי הוא הנציג הרשמי של האפיפיור.
זוהיר בהלול: אם הוא מגיע לכאן כדי להראות בנוכחותו של החשיבות של הדיון הזה אנחנו צריכים להבין עד כמה עמוק השבר.
זוהיר בהלול: במדינה דמוקרטית תקנית שר חינוך היה מתפטר אם במשך שלושה שבועות 33,000 תלמידים היו עדיין ספונים בבתיהם ולא ישובים סביב שולחן הלימודים.
יעקב מרגי: וכבקשתו של הארכיבישוף מרקוזו, סגן הפטריארך הלטיני, לדבר בסוף הדיון, הוא ידבר ונסכם את סוף הדיון.
<ג'יאסינטו מרקוזו: אני יכול לדבר באנגלית?
יעקב מרגי: אין לי זמן לתרגום.
יעקב מרגי: אם תוותרו על התרגום זה בסדר.
<קריאות: מוותרים.
<ג'יאסינטו מרקוזו: (תרגום מאנגלית): תודה רבה, אדוני היושב-ראש, וחברי הוועדה, חברי הכנסת, אחים ואחיות.
<ג'יאסינטו מרקוזו: זאת הזדמנות נפלאה.
<ג'יאסינטו מרקוזו: שנית, לישראל יש מערכת החקיקה הטובה ביותר בנוגע לחינוך.
<ג'יאסינטו מרקוזו: אני מכיר מערכות חינוך רבות במדינות רבות, ואני מאמין שהטובה ביותר היא בישראל.
<ג'יאסינטו מרקוזו: אבל זה לא מיושם לכולם ולא בצורה איכותית.
<ג'יאסינטו מרקוזו: אנחנו כאן, בעיקר הנושאים והנותנים של כל הזרמים של הכנסייה, והם מייצגים את כל הקהילה הנוצרית ואת כל המסורות של הכנסייה.
<ג'יאסינטו מרקוזו: יש לנו המסורת הלטינית, המסורת היוונית הקתולית, המסורת האורתודוכסית, המסורת המרונית, המסורת הפרוטסנטית – יש מסורות רבות, אבל אנחנו מייצגים את אותה קהילה נוצרית של ארץ הקודש.
<ג'יאסינטו מרקוזו: מה זה אומר?
<ג'יאסינטו מרקוזו: הם מייצגים את השורשים, כי הנצרות נולדה כאן.
<ג'יאסינטו מרקוזו: הם מייצגים את הטוב ביותר של המדינה, הם מייצגים את המצוינות.
<ג'יאסינטו מרקוזו: בתי הספר שלנו הם הטובים ביותר בישראל, כידוע.
<ג'יאסינטו מרקוזו: הם בתי הספר הוותיקים ביותר.
<ג'יאסינטו מרקוזו: בתי הספר הראשונים שלנו קמו במאה ה-17, ב-1620-1600.
<ג'יאסינטו מרקוזו: באותה תקופה הייתה רק ישיבה בצפת ואולי בטבריה, אני לא בטוח.
<ג'יאסינטו מרקוזו: אחר כך היו בתי הספר הנוצרים בנצרת, בעכו, בירושלים ועוד.
<ג'יאסינטו מרקוזו: אנחנו כאן כדי לדבר בשם אנשים, לא פוליטיקה.
<ג'יאסינטו מרקוזו: קראתי הבוקר מאמר שאומר שבתי הספר האלה מבקשים כסף מישראל, אבל הם עובדים בשביל הפלסטינים.
<ג'יאסינטו מרקוזו: מה זה?
<ג'יאסינטו מרקוזו: בוודאי שאנחנו קשורים לתרבות הפלסטינית, למציאות הפלסטינית, למורשת הפלסטינית – מה לא בסדר בזה?
<ג'יאסינטו מרקוזו: אין שום רע בזה.
<ג'יאסינטו מרקוזו: אבל אנחנו מיישמים את כל הדרישות של משרד החינוך, ואנחנו רוצים לגדל אזרחים טובים למדינה, לעם, למשפחות, לחברה כאן.
<ג'יאסינטו מרקוזו: אנחנו כאן כדי לדבר בשם הכנסייה בחו"ל – מה שאנחנו קוראים לה הכנסייה העולמית.
<ג'יאסינטו מרקוזו: יש לי קשר עם אירופה ועם אמריקה.
<ג'יאסינטו מרקוזו: הם היו מופתעים לראות את היחס של ישראל כלפי בתי הספר והחינוך.
<ג'יאסינטו מרקוזו: למה?
<ג'יאסינטו מרקוזו: הם אומרים, אנחנו יכולים להבין את זה במדינות אחרות, אבל בישראל?
<ג'יאסינטו מרקוזו: העם בישראל, עם של תרבות, של היסטוריה, של התנ"ך, של בתי ספר – איך יכול להיות שהם מתנהגים אתכם ככה?
<ג'יאסינטו מרקוזו: זאת הדרך שבה אתם מתייחסים לבתי הספר לא עושה רושם טוב על ישראל.
<ג'יאסינטו מרקוזו: אני חושב שאנחנו צריכים להתייחס לתרבות המצוינת שלנו, לשורשים המצוינים שלנו, למגוון שלנו ולמציאות שבמדינה שלנו.
<ג'יאסינטו מרקוזו: תודה.
יעקב מרגי: רבותי, קודם כול שלב הסליחות.
יעקב מרגי: אני מודה לכל מי שהגיע לדיון ותרם לדיון.
יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו למרות הנוקשות שלנו בניהול הדיון; להורים שלא מצאו ביטוי, אבל הדיון בסך הכול ביטא את הדאגה.
יעקב מרגי: לא הספקנו.
יעקב מרגי: הלוואי שהייתי יכול לתת לכל הנוכחים פה לדבר.
יעקב מרגי: אבל יש מצוי ורצוי, והמגבלות הן כאלה.
יעקב מרגי: כפי שידוע לכם, מחר יש דיון פגרה מיוחד במליאה בנושא המשבר במערכת החינוך הכנסייתי.
יעקב מרגי: לכן אני לא מסכם את הדיון היום כדי שלא נאמר דברים.
יעקב מרגי: נאמר עלינו: "חכמים היזהרו בדבריכם, שמא יבואו התלמידים וישתו התלמידים" - -
חנין זועבי: אבל - -
יעקב מרגי: רגע, סבלנות.
חנין זועבי: אתה לא נתת לי לדבר.
יעקב מרגי: מן הסתם הדיון מחר יסוכם בכך שיופנה לוועדה, ואז אני אקיים דיון נוסף מסכם שבו אתן ביטוי להורים, ואז גם אסכם.
יעקב מרגי: לא תהיה שוב פתיחה של כל הנושא.
יעקב מרגי: אנחנו נעשה דיון מסכם, מכה בפטיש חזק מאוד כמו שנתתי בתחילת הדיון כשבאסל קצת הסיט את הדיון - -
באסל גטאס: ביקשת סליחה ממני?
יעקב מרגי: אני מוכן לבקש סליחה בלנקו כי אני לא שומר.
יעקב מרגי: אבל אני חושב שמי שהפריע למי - -
באסל גטאס: אני אאחל לך גמר חתימה טובה.
יעקב מרגי: אני אאחל לך שתזכה לשנים רבות, נעימות וטובות.
יעקב מרגי: בנימה אופטימית זאת נסכם שאנחנו ממשיכים לעקוב, ומקווים שהשביתה הזאת תסתיים במהרה לשביעות רצון כל הצדדים.
יעקב מרגי: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך.
יעקב מרגי: על סדר היום פרק ט', סעיפים 47 ו-48 (דחיית חוק יום חינוך ארוך) מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה-2015.
יעקב מרגי: הנושא השני שעל סדר היום הוא פרק ט', סעיף 49 (תקצוב מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים) מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה-2015.
יוסף ג'בארין: יש מסמך על הנושא השני?
<קריאה: זה יום חינוך ארוך.
יוסף ג'בארין: את תאמרי משהו בנושא השני?
<קריאה: בנושא השני יש מסמך שנכתב.
יעקב מרגי: אנחנו עוסקים כרגע בסעיף הראשון, לגבי דחיית יום חינוך ארוך.
יעקב מרגי: את רוצה להציג את הנושא?
<מירב ישראלי: למעשה יש מסמך של מרכז המחקר שמדבר על כל ההשתלשלות ההיסטורית בקשר לחוק הזה.
<מירב ישראלי: זה חוק שחוקק בהצעת חוק בשנת 1997 ומאז הוא נדחה כמה וכמה פעמים בחוקי ההסדרים.
<מירב ישראלי: במסמך של מרכז המחקר והמידע יש טבלה ואתם יכולים לראות זאת.
מירב בן ארי: המסמך של מרכז המחקר הוא מ-2007?
<מירב ישראלי: יש מסמך יותר חדש והוא אמור להיות על השולחן.
<מירב ישראלי: מרכז המחקר יוכל להציג את הנושא ביתר אריכות.
<מירב ישראלי: אני נותנת סקירה כללית.
<מירב ישראלי: למעשה ההחלה של החוק כבר בשנת 1997 הייתה החלה מדורגת על פני מספר שנים בצווים של שר החינוך לפי ישובים, גילאים וכולי.
יעקב מרגי: הוצאו שני צווים.
<מירב ישראלי: הוצאו שני צווים, האחד להפעלה במוסדות החינוך והאחד להחלה בגני הילדים.
<מירב ישראלי: מאז למעשה לא הייתה הרחבה של החוק והוא נדחה שוב ושוב בחוקי ההסדרים.
<מירב ישראלי: כאמור, בפניכם יש את הרשימה.
<מירב ישראלי: הוא היה אמור להיכנס לתוקף בשנה הנוכחית ולכן בסעיף 48 מוצע שהדחייה תהיה לעוד שנתיים, דחיית השלמת התחולה לעוד שנתיים שהיא בסעיף 47, וזה ייכנס לתוקף כבר רטרואקטיבית ב-1 בספטמבר 2015 מכיוון שזה היה אמור להיות כבר בתוקף.
<מירב ישראלי: אני אקרא את הסעיפים, אבל זאת המהות.
<מירב ישראלי: 47.
<מירב ישראלי: תיקון חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה בחוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה, התזנ"ז-1997 (בפרק זה – יום חינוך ארוך), בסעיף 4(א) במקום "התשע"ו" יבוא "התשע"ח".
<מירב ישראלי: כלומר, יש עוד שנתיים להשלמת ההחלה.
<מירב ישראלי: 48.
<מירב ישראלי: חוק יום חינוך ארוך ולימודי הערה - תחילה תחילתו של סעיף 4(א) לחוק יום חינוך ארוך, כנוסחו בסעיף 47 לחוק זה, ביום י"ז באלול התשע"ה (1 בספטמבר 2015).
יעקב מרגי: יום חינוך ארוך מדבר על שמונה שעות ביום רגיל ובימי שישי חמש שעות.
<מירב ישראלי: גם זה מפורט במסמך.
<מירב ישראלי: ארבעה ימים בשבוע שמונה שעות לימוד לפחות, באחד מימי אמצע השבוע חמש שעות לימוד לכל היותר וביום שישי ארבע שעות לימוד לכל היותר.
זהבה גלאון: ומה ההסבר?
<קריאה: לאחר מכן היה תיקון.
<קריאה: שבע שעות.
<מירב ישראלי: שבע שעות במקרה של אופק חדש.
יעקב מרגי: בממלכתי.
יעקב מרגי: נא לדייק.
יעקב מרגי: אם מדברים על דיוק, נא לדייק.
יעקב מרגי: ברשמי.
<מירב ישראלי: באופק חדש אלה 37 שעות במקום 42 שעות.
יעקב מרגי: חברי הכנסת רוצים להתייחס?
זהבה גלאון: קודם כל, אני אשמח לשמוע את ההסבר להצעה הזאת שמובאת כאן בחוק ההסדרים.
זהבה גלאון: אם אתם חושבים שזה מצריך שינוי כזה משמעותי, תתכבד הכנסת ותחוקק חוק חדש.
זהבה גלאון: מה פתאום דבר כזה מובא בחוק ההסדרים?
זהבה גלאון: זאת שאלה ראשונה.
זהבה גלאון: אני מבינה שבעצם אומרים שרוצים לדחות את היישום המדורג של החוק בשנתיים נוספות כי התלמידים כבר מקבלים את תוספת השעות, הם מדברים על אופק חדש, על תוספת שעות שניתנה בעקבות ועדת טרכטנברג לכיתות א'-ב' ואני טוענת שכל הדיבורים האלה, אין להם בסיס.
זהבה גלאון: רוצים לחסוך שני מיליארד שקלים.
זהבה גלאון: אני לא מקבלת את זה.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד שאם הרפורמה הזאת תיכנס לתוקף, אם זה יעבור, המשמעות של זה היא שהולכים לחסוך כסף על גב נשים, בעיקר נשים, ואני רוצה לנמק.
זהבה גלאון: כאשר חוקקו את החוק הזה, המטרה המוצהרת של החוק הזה הייתה לעודד נשים שתשתלבנה בשוק התעסוקה.
זהבה גלאון: כולנו יודעים שעדיין עול הטיפול בילדים נופל על שנים, הן מוותרות על עבודה, הן מוותרות על קריירה, אימהות, אין מה לעשות, עדיין מהווה חסם לתעסוקה או בכלל למשרה מלאה.
זהבה גלאון: היה בזמנו מחקר – לא קראתי עכשיו את המחקר של מרכז המחקר והמידע – משותף למרכז המידע והמחקר של הכנסת וללשכה המרכזית לסטטיסטיקה שהראה שבמקומות שיישמו את החוק, את יום הלימודים הארוך, ההכנסה השנתית של אימהות בישראל עלתה בין 1,500 שקלים ל-2,500 שקלים בשנה.
זהבה גלאון: ברגע שעכשיו אנחנו מתכוונים לבטל את זה, את היישום, או לדחות אותו בשנתיים, בעצם אנחנו גוזרים על אותן אימהות לא להשתלב בשוק העבודה ולהישאר בבית.
זהבה גלאון: אני מדברת על אימהות חד הוריות שתהיינה הנשים המשמעותיות שתשלמנה את המחיר.
זהבה גלאון: יש לי שאלה ששאלתי בתחילת דבריי.
זהבה גלאון: יש לי גם הסתייגויות שאחר כך אומר אותן.
זהבה גלאון: אתם טוענים בדברי ההסבר לרפורמה בחוק שהרפורמה לא נחוצה כי השעות כבר ניתנות לילדים.
זהבה גלאון: אם כן, איך זה יכול להיות שהיא עדיין צפויה לעלות שני מיליארד שקלים?
זהבה גלאון: אם זה כך, כנראה יש מספיק שעות שעדיין לא ניתנות.
זהבה גלאון: בדרך כלל את שני מיליארד השקלים משלמים היום ההורים, מוותרים על התקדמות בקריירה, בדרך כלל זה קורה לאימא, ומשלמים לצהרונים.
זהבה גלאון: מה שבאמת מקומם מאוד הוא שאם הדבר הזה נכון, בכל הכבוד למשרד האוצר, זה לא תפקידו.
זהבה גלאון: שיבוא משרד החינוך ויגיש הצעה לכנסת בצורה מסודרת ולא באמצעות חוק ההסדרים המפוקפק הזה.
זהבה גלאון: זה מתחת לכבודה של הכנסת – אדוני, אתה יושב ראש הוועדה – כי אם חושבים שצריך לבטל את יישום חוק יום לימודי ארוך, המשמעות היא שמבטלים את החוק.
יעקב מרגי: לדחות.
זהבה גלאון: לדחות בשנתיים.
זהבה גלאון: אם חושבים שצריך לדחות בשנתיים, דוחים ודוחים ודוחים, המשמעות של זה היא שמבטלים את החוק.
זהבה גלאון: אם משרד החינוך חושב שיש לזה הצדקה, יבוא משרד החינוך לכאן, יגיש הצעה מסודרת והכנסת תדון בה.
זהבה גלאון: רפורמה כזאת של האוצר שרוצים לחסוך על גב נשים שני מיליארד שקלים, אני חושבת שזאת שערורייה ואני קוראת לכנסת לא לקבל את זה.
יעקב מרגי: בכוונה רציתי שקודם כל חברי הכנסת ידברו ולאחר מכן ניתן לנציגי משרד החינוך ולמשרד האוצר.
יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה.
יוסף ג'בארין: בעיקרון גם אני מצטרף להערות שנשמעו.
יוסף ג'בארין: קודם כל לשאלה היותר עקרונית והיא מדוע אנחנו לא דנים בזה באופן נפרד כנושא חשוב ונושא שגם משפיע על מעמדו של החינוך, על זכויות התלמידים, על הקצאות בתחום הזה.
יוסף ג'בארין: עבורנו כוועדת החינוך זה נושא מרכזי.
יעקב מרגי: עובדה שהנושא בא לוועדה.
יוסף ג'בארין: כן, אבל זה ייכנס לתוך חוק ההסדרים.
יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון מעמיק.
יוסף ג'בארין: לכן אני מצטרף לקריאה שסוג כזה של דברים, יתנהל בהם דיון לגופו של העניין בלי הלחץ להעביר דברים במסגרת חוק ההסדרים ובלי העסקות הכלליות שאנחנו מכירים אותן.
יוסף ג'בארין: חסר לי בדיון נושא ההשפעות בסוגיית שוויון הזדמנויות.
יוסף ג'בארין: לכאורה המטרה הראשונית של החוק הייתה לעודד שוויון הזדמנויות בחינוך.
יוסף ג'בארין: אולי אנשי מרכז המחקר והמידע יתייחסו לזה וכן גם אנשי משרד החינוך כי הדחייה הזאת רק תגביר את הפגיעה.
יוסף ג'בארין: קודם כל, צריך לדעת מי נהנה כיום והאם מה שקיים כיום באמת מבטא עמדה שוויונית כי בדרך כלל כאשר אנחנו תוקפים ומבקרים את היישום ההדרגתי, גם בגלל כך שבדרך כלל מתחילים לפעמים עם קבוצות חזקות, אומרים שזה יגיע עם הזמן.
יעקב מרגי: התחלת תהליך.
יוסף ג'בארין: אז זה נתקע באיזשהו מקום והתהליך הזמני הופך לתהליך קבוע.
יוסף ג'בארין: אם אתם תגידו לי שכיום מי שנהנה, אלה דווקא הקבוצות המוחלשות, בסדר, אני לא אתרגש, אבל התמונה עדיין לא ברורה לי ואשמח אם תעזרו לנו לקבל את התמונה הברורה.
יוסף ג'בארין: דיברה זהבה גלאון בצדק על כך שהשלכה מאוד מרכזית הייתה גם לגבי תעסוקת נשים והחוק הזה אמור לסייע בנושא הזה.
יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים שדווקא בתחום הזה, אלה הקבוצות המוחלשות.
יוסף ג'בארין: זאת הפריפריה.
יוסף ג'בארין: אנחנו מכירים את זה גם כיעד של רוב משרדי הממשלה שמתעסקים בנושא למען קידום תעסוקת נשים ונשים ערביות שם שיעור התעסוקה עומד על בסביבות עשרים אחוזים.
יוסף ג'בארין: לכן הדחייה הזאת, היא לא רק דחייה לעוד שבועיים אלא יש כאן השלכות קשות על קבוצות אוכלוסייה, על קבוצות מוחלשות, והדחייה הזאת דווקא מנטרלת את הרעיון המרכזי של החוק שהוא מתן שוויון הזדמנויות בעבודה.
יוסף ג'בארין: אני אוסיף ואומר שכמובן אני רוצה להגיש הסתייגויות.
יוסף ג'בארין: אם זה לא יתאפשר במהלך הישיבה היום, אני אגיש אותן לאחר מכן.
מירב בן ארי: כמובן שאני בעד יום לימודים ארוך וכמובן שאני בעד שהחוק הזה ייכנס לתוקף ויהיה חלק.
מירב בן ארי: אני בעד לקדם אותו ולא לדחות אותו שוב ושוב.
מירב בן ארי: אבל, וכאן יש אבל, ואני באמת אומרת את זה בחוסר ברירה ולא מהמציאות כי אם יכולנו להיות במציאות אחרת, כמובן יום לימודים ארוך היה נכנס לתוקף והיה חלק מחוקי מדינת ישראל.
מירב בן ארי: לצערנו כיום אנחנו כן מבקשים לדחות את זה אבל באותה מידה אנחנו מבקשים גם לסייג ולומר שאמנם אתה דוחה את החוק כפי שהוא היה עם כל השינויים, אבל אנחנו צריכים גם לזכור שבתוך החוק, במהלך השנים, הוכנסו צווים לחוק הזה ואנחנו יודעים במפורש שמשנת 2003 ו-2004 אופק חדש בבתי הספר כבר מיישם את החוק.
מירב בן ארי: לפני שהגעתי לכנסת עסקתי בחינוך.
מירב בן ארי: עשר שנים עבדתי בחינוך הבלתי פורמלי, עשר שנים עבדתי עם בתי ספר ואני מכירה את המערכת.
מירב בן ארי: אני לא בן אדם תלוש ואני מכירה.
מירב בן ארי: אמנם התעסקתי בחינוך הבלתי פורמלי, אבל חייתי בתוך בתי הספר כך שאני מכירה את אופק חדש ואת עוז לתמורה.
מירב בן ארי: אני קצת שוחה בחומר הזה ולכן אל תעמידי אותי על טעותי.
מירב בן ארי: כשבית ספר מחייב שבע שעות וילד מסיים בשעה 2:15 עד 2:45, כן, זה חלק מהרפורמה של יום לימודים ארוך והוא כנראה יודע על מה אני מדברת.
מירב בן ארי: אני מאוד מקווה שבעוד שנתיים, אנחנו דוחים לשנתיים, בחוק יום לימודים ארוך נהיה במצב שבו מבחינה תקציבית כן נוכל להחיל את העלות של 1.1 מיליארד שקלים.
מירב בן ארי: כיום במסגרת של חוק ההסדרים, אין לנו ברירה אלא כמובן לדחות את חוק יום לימודים ארוך.
זהבה גלאון: יש לנו ברירה.
מירב בן ארי: אין לנו ברירה.
זהבה גלאון: ממש יש לנו ברירה.
מירב בן ארי: עם כל הכבוד, יש כאן תקציב.
זהבה גלאון: את לא צריכה להצדיק את הדבר הזה.
מירב בן ארי: קודם כל, אני כן מצדיקה.
זהבה גלאון: ממש לא צריכה להצדיק.
מירב בן ארי: אני כן מצדיקה.
מירב בן ארי: אם משרד החינוך נמצא עם חמישים מיליארד שקלים ובשנת 2016 הוא עם 52 מיליארד שקלים, זה תקציב שהוא התקציב השני בגודלו במדינת ישראל וזה בסדר לבוא ולהגיד חבר'ה, כרגע יש דברים יותר דחופים, לצורך העניין כיתה קטנה וסייעת שנייה.
יעקב מרגי: אני עוד לא אמרתי את עמדתי.
מירב בן ארי: נכון, וזה עוד לפני שאתה אמרת את עמדתך ואני בטוחה שעמדתך ברורה.
מירב בן ארי: שוב אני אומרת שאני בעד יום לימודים ארוך ואני יודעת את החשיבות שלו גם לנשים, וגם מה שאתה מדבר עליו על צמצום פערים בתוך המגזרים, אבל במצב הקיים כיום, אין ברירה ועדיין אני אומרת לך שיש תכניות בבתי הספר וחוץ מאופק חדש אני רוצה לציין שיש תכניות – לפני שהגעתי עבדתי בקרן רש"י – כמו ציל"ה, כמו מיל"ת שעברה, כמו תכנית הזנה לאומית.
מירב בן ארי: אני מבקשת לומר שלמרות המצב, יש היום תכניות, בעיקר בפריפריה בגלל הדירוג של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בהן נותנים לתלמידים, בעיקר בחטיבות הביניים ובתיכוניים, מסגרת של יום לימודים ארוך במסגרות שונות.
מירב בן ארי: זאת דעתי.
יעקב מרגי: חבר הכנסת פרופסור יוסי יונה.
יעקב מרגי: אתה קצת מכיר את נושא החינוך.
יוסי יונה: אני רוצה דווקא להתחיל בהערות כלליות.
יוסי יונה: הסאגה הזאת נמשכת כבר מ-1984, ריבונו של עולם.
יוסי יונה: האם יש עוד איזשהו מופע שאנחנו מכירים שבו מבזים את הכנסת בצורה כל כך גורפת?
יוסי יונה: יוזמה שהחלה בשנת 1984, חוק שהתקבל ב-1997 והנה אנחנו באמת הופכים את הכנסת לאסקופה נדרסת בה היא מחוקקת ועד פקידי האוצר, ומן הסתם גם בחסות ראש הממשלה או הממשלה עצמה, אנחנו דוחקים את החוק הזה.
יעקב מרגי: הממשלות עצמן.
יוסי יונה: הממשלות עצמן.
יוסי יונה: תודה על התיקון שהוא במקומו כי הביקורת שלי בהחלט לא תהיה אפילו סקטוריאלית.
יוסי יונה: זאת אומרת, גם כאשר מפלגתי הייתה אחראית לכך, מבחינתי היא בהחלט ראויה לגינוי.
יוסי יונה: אני אומר שיש כאן את העניין הזה של ביזוי מתמשך של הכנסת ושיקול דעתה.
יוסי יונה: אנחנו כאן שומעים – חברתי מירב, באמת חברתי מירב – איזה שהם טיעונים שאפשר לכנות אותם, שיש איזשהו ממד לולייני בתוכם.
יוסי יונה: מצד אחד באים ואומרים, תראו, שלא כצעקתה, כי בחלק מבתי הספר תכנית הלימודים היא כזאת שכבר לוקחת בחשבון את העניין הזה ויש הלכה למעשה יום לימודים ארוך, אך מצד שני אנחנו גם מביעים תמיכה שהיא כמעט מס שפתיים ואומרים שכולנו בעד יום לימודים ארוך.
יעקב מרגי: אני בעד, בהסתייגות.
יעקב מרגי: לאחר מכן אני אתייחס.
יוסי יונה: היושב ראש עדיין לא ביטא את עמדתי אבל כאן העניין הזה, הקונפליקט הזה שמצד אחד אנחנו כולנו בעד ואנחנו רוצים רק לדחות אותו.
יוסי יונה: דרך אגב, אם אכן הדברים הם כאלה שלא כצעקתה, בוא נגיד שאין מה לדחות אותו ובוא נבטל אותו.
יוסי יונה: הרי אתם אומרים שבכל מקרה מערכת החינוך, אופק חדש ואופק ישן ועוד דברים מהסוג הזה - - -
יעקב מרגי: יש בזה אמירה.
יעקב מרגי: זה שלא מבטלים, יש בזה אמירה.
יוסי יונה: זאת אומרת, מה, אמירה סימבולית?
יוסי יונה: אני חושב שההיגיון מחייב.
יוסי יונה: אני מסכים בחלק מהמקרים בצו של שר או בתקנה כזאת או אחרת ניתנו המשאבים.
יוסי יונה: אין כאן בעיה.
יוסי יונה: אם אנחנו ניישם את חוק יום לימודים ארוך, נקזז.
יוסי יונה: זאת אומרת, היכן שכבר יש, לא נצטרך לתת.
יוסי יונה: אני חושב שהבעיה היא – וחברי יוסף ג'בארין ציין זאת – וכאן קיימת בעיה מאוד מאוד גדולה שהיא של שוויון הזדמנויות.