GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: ייתנו – יקבלו.
יעקב מרגי: כגודל הליבה, גודל התקצוב.
יעקב מרגי: יש פרוטוקול.
יעקב מרגי: כפי שכתוב, חכמים היזהרו בדבריכם שמא תחובו חובת גלות.
עליזה לביא: נניח שאתה צודק.
עליזה לביא: נניח.
עליזה לביא: אתה יודע מה?
יעקב מרגי: מה זה נניח?
יעקב מרגי: עובדות.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להיות צודק.
עליזה לביא: למה בחוק ההסדרים?
יעקב מרגי: שאלת את זה בחוק ההסדרים הקודם?
יעקב מרגי: עליזה, גברתי, ידידתי, עמיתתי.
משולם נהרי: אני שאלתי את אותה שאלה.
יעקב מרגי: שאלת את השאלה הזאת בחוק ההסדרים הקודם?
עליזה לביא: זה לא לכבודך שזה יהיה בחוק ההסדרים.
יעקב מרגי: אמרתי בפתיח.
יעקב מרגי: חברת הכנסת דוקטור עליזה לביא, אל תאחרי לדיונים.
עליזה לביא: אמרתי לך, היה לי סיור בשער האריות.
יעקב מרגי: בפתיחת הדיון אמרתי שהלוואי שחוק ההסדרים יעבור מן העולם.
יעקב מרגי: כולנו שואפים לכך אבל כרגע זה הכרח, מה לעשות, שיגונה ולא יגונה.
עליזה לביא: אני לא בדיון של חוק ההסדרים אדוני.
עליזה לביא: אני בדיון של למה להעביר את חוק נהרי בחוק ההסדרים.
יעקב מרגי: את צודקת, אבל חיפשתי בלוח השנה עיתוי מוצלח להעביר את חוק נהרי בעיני יאיר לפיד, עליזה לביא, זהבה גלאון ועוד כמה חברים, ולא מצאתי עיתוי כזה בכל 365 ימי לוח השנה.
משולם נהרי: עליזה, יושב ראש הכנסת בקדנציה הקודמת והיועץ המשפטי של הכנסת איל, התחננו ליאיר לפיד ואמרו לו שאין מקומו של החוק הזה, של השינוי הזה, בחוק ההסדרים.
משולם נהרי: אני צעקתי כאן ואמרתי שאין מקומו בחוק ההסדרים אלא בואו נקיים דיון על שוויוניות, נקיים דיון פתוח, אבל לא, לא תקום, אנחנו נפרק את הממשלה - זה היה איום מפורש- וזה יהיה בחוק ההסדרים.
משולם נהרי: כמו שקלקלו, באותה צורה צריך לתקן.
יעקב מרגי: יש כלל ברזל.
יעקב מרגי: הפה שאסר הוא הפה שהתיר, אפילו באיסורי דאורייתא.
משולם נהרי: התיקון צריך להיות.
עליזה לביא: חברים, אני חושבת שמלכתחילה ראוי היה - - -
יעקב מרגי: את יודעת את זה טוב טוב.
עליזה לביא: מה זה אני יודעת את זה טוב טוב.
יעקב מרגי: המחויבות המפלגתית שלי ושלך עושה לנו הרבה דברים אבל אני אומר לך חד משמעית שזה חוק שוויוני.
יעקב מרגי: נכון, הלוואי ויכולנו לעשות את זה באיזה עיתוי שבאמת נביא הסכמה כוללת כאן שלא בחוק ההסדרים, אבל לא מצאתי עיתוי כזה.
יעקב מרגי: תאמיני לי שבדקתי.
יעקב מרגי: לכן לפחות כשאומרים דברים לפרוטוקול, כי מחר דווקא אתם, הקהילה של האקדמאים והחוקרים, ייקחו פרוטוקול משנה כלשהי וימצאו שפלוני אמר בפרוטוקול כך ואותו פלוני אמר בפרוטוקול אחר בדיוק דברים הפוכים.
יעקב מרגי: חכמים היזהרו בדבריכם.
משולם נהרי: אגב, אני אמרתי ליאיר לפיד, לא מזמן, והסברתי לו שזאת ההזדמנות שלנו.
משולם נהרי: אין חוק וכאן אני רוצה להסביר לו שהוא לא צודק.
משולם נהרי: אמרתי שאני אסביר לו מה מהות החוק.
משולם נהרי: הוא אמר לי: חבל שלא ידעתי.
משולם נהרי: זאת הייתה התשובה שלו.
משולם נהרי: לא מדובר בתקציבי מדינה אלא ממשלם המסים.
עליזה לביא: אם אתם רוצים לעשות תיקון, זאת לא הדרך.
עליזה לביא: אתם יודעים שזאת לא הדרך משום שלא לעולם חוסן.
עליזה לביא: לא לעולם חוסן.
יעקב מרגי: הרגשנו את זה.
יעקב מרגי: לימדתם אותנו.
יעקב מרגי: לימדתם אותנו בדרך קשה מאוד שלא לעולם חוסן.
יעקב מרגי: לכן – ואני אומר את זה בפורום מפלגתיים – הגיע הזמן שאנחנו לא צריכים חוקים ייעודיים.
יעקב מרגי: הלוואי והיינו מגיעים למצב שהחברה הישראלית, לפחות ההנהגה של החברה, יכולה להכיל גם קבוצות אחרות שחושבות אחרת ומתנהלות אחרת, אבל אנחנו לא במצב אוטופי כזה.
יעקב מרגי: לכן צריך חוקים ייעודיים כדי לתקן.
יעקב מרגי: אני היום יושב כאן, מביא חוק שבא להשוות ואני נמצא בעמדת מתגונן ומתנצל.
יעקב מרגי: בכלל לא.
עליזה לביא: אדוני, אני רוצה לפרוטוקול.
עליזה לביא: מעבר לכל הדברים שאמרת כרגע, מה שקורה זה שאתה פוגע במערכת הציבורית.
עליזה לביא: אתה כיושב ראש ועדת חינוך של כלל ילדי ישראל.
יעקב מרגי: תסגרי את הדמוקרטי ואת הריאלי ותבואי אלי.
יעקב מרגי: אני אחרון ברשימה.
עליזה לביא: אדוני, לך יש היום אחריות.
עליזה לביא: זאת האחריות שלך.
עליזה לביא: אתה צריך להיות ממלכתי.
יעקב מרגי: כלפי כלל ישראל.
יעקב מרגי: כלל ילדי ישראל.
עליזה לביא: כלל ילדי שיראל.
משולם נהרי: מי נותן להם רישיון?
עליזה לביא: מה שקורה כרגע, אדוני, זה שאתה בהתנהלות הזאת מביא לתעדוף של החינוך הפרטי במדינת ישראל.
יעקב מרגי: אני לא מעדיף.
יעקב מרגי: אני משווה אותו בשלטון המקומי.
יעקב מרגי: מכספי הארנונה שלי.
עליזה לביא: אתה מביא לתעדוף שלו.
עליזה לביא: במדינת ישראל ראוי היה שיהיה בה רק חינוך ציבורי וצריך לסגור את כל החינוך הפרטי במדינת ישראל ולא באמתלות כאלה ואחרות או חוק ייעודי כזה כי ראינו מה קרה.
עליזה לביא: הנה, הדמוקרטים בקדנציה הקודמת - - -
יעקב מרגי: שנתיים היה לך שר מאוד דומיננטי מהמפלגה שלך.
עליזה לביא: מה האג'נדה שלך?
יעקב מרגי: אני אומר לך מה האג'נדה שלי.
עליזה לביא: אמרת עם אחד, ביחד, לא תהיה אפליה, יהיה שוויון.
עליזה לביא: אתה בא ואומר לי ולילדים שלי שנשלח את הילדים לחינוך הפרטי כי שם יקבלו.
יעקב מרגי: תאמיני לי שאתם לא תבואו לשם.
יעקב מרגי: את יודעת למה לא תבואו לשם?
יעקב מרגי: כי את יודעת ואת באמת יודעת שחוק החינוך החרדי מופלה לרעה לעומת מערכת החינוך הרשמית.
יעקב מרגי: את יודעת את זה.
יעקב מרגי: אם היה לך יושר פרלמנטרי, היית צריכה לשים את זה על השולחן ולומר את זה.
יעקב מרגי: כרגע יש עוולות.
עליזה לביא: אדוני, עם הפלסטר הזה אתה לא אמיתי.
יעקב מרגי: תני לי לסיים.
יעקב מרגי: אני אומר לך שחוק נהרי בא להשוות תקציבים שהרשות המקומית מייעדת לחינוך, משווה בין כל ילדי העיר.
יעקב מרגי: אני חושב שאין דבר יותר מתבקש לעשות זאת.
יעקב מרגי: זה שזה בכלל עולה לדיון, זה שזה צריך לבוא בחקיקה, זאת אות קלון לנו ואני לא מתבייש ולא מתכונן להתנצל על זה.
יעקב מרגי: אני אתן לכם את חדרי.
חנין זועבי: אני מברכת על חוקים שוויוניים כמו החוק הזה.
חנין זועבי: גם המדיניות שכאילו בעד.
יעקב מרגי: אבל?
חנין זועבי: לא, אין אבל.
יעקב מרגי: אותי לימדו מגיל קטן שכאשר מתחילים בשבח, תתכונן לזפטה.
חנין זועבי: אני חושבת שיש דווקא רדיפה.
חנין זועבי: כאשר אומרים שרוצים לחזק את החינוך הציבורי, מתכוונים לחנוק את החינוך הלא רשמי.
חנין זועבי: אפשר לחזק את הציבורי בלי לחנוק את הרשמי.
חנין זועבי: יש לי דווקא שאלה כדי לחזק את החוק.
חנין זועבי: יש בעיה שחוקים לא מיושמים וגם אם אתה מחייב את הרשויות המקומיות להקצות תקציבים, אין מעקב.
חנין זועבי: אני לא חושבת שיש דיווח רשמי.
חנין זועבי: אפשר שיש חוק כזה, אבל הוא לא מיושם.
יעקב מרגי: יש מערכות רגולציה.
חנין זועבי: אבל האם אי אפשר בגוף החוק לאכוף גם שיטה של ביקורת מסוימת, של דיווח מסוים, של שקיפות?
חנין זועבי: בגוף החוק עצמו, לאכוף שיטת מעקב.
יעקב מרגי: בואי נאמר שחוקק החוק הזה שמחייב רשויות מקומיות להשוות בין הילדים בתקצוב ובחינוך, ורשות מקומית לא מיישמת אותו.
משולם נהרי: קודם כל, יצא חוזר במשרד הפנים, אחרי שהחוק עבר, שמחייב את הרשות המקומית לתת נתונים איזה תקציבים היא נותנת.
חנין זועבי: למי?
משולם נהרי: לכל דורש.
משולם נהרי: לכל מוסד.
משולם נהרי: קודם כל, זה יצא בחוזר.
חנין זועבי: מתי יצא החוזר הזה?
משולם נהרי: מיד עם יציאת החוק.
משולם נהרי: עם יישום החוק.
משולם נהרי: יש חובה לדווח על כל התקציב.
יעקב מרגי: אנחנו נעבור להקראה ומיד לאחר מכן נצביע.
יוסף ג'בארין: אם אנחנו נתמוך, אתם תעריכו את זה?
יעקב מרגי: אני חושב שאני תמכתי בהרבה נושאים בראייה ממלכתית ולא ביקשתי הערכה.
<מירב ישראלי: 49.
<מירב ישראלי: תיקון חוק חינוך ממלכתי בחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג-1953, במקום סעיף 11א יבוא: "11א.
<מירב ישראלי: השתתפות רשות מקומית בתקציבי מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים קבע השר, לפי סעיף 11, סדרים ותנאים להשתתפות המדינה בתקציבי שעות הלימוד של מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים, בשיעור יחסי להשתתפות המדינה בתקציביהם של מוסדות חינוך רשמים דומים (בסעיף זה – ההסדר הקובע), תשתתף רשות חינוך מקומית בתקציבי מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים הפועלים בתחומה בשיעור יחסי להשתתפותה בתקציביהם של מוסדות חינוך רשמיים דומים הפועלים בתחומה, לפי ההסדר הקובע.
<מירב ישראלי: השתתפות רשות חינוך מקומית בתקציביהם של מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים כאמור, כולה או חלקה, יכול שתהיה גם בכסף או בשווה כסף, כגון באמצעות העסקת עובדים, לכלל המוסדות או לחלקם, ובלבד ששווי ההשתתפות לגבי כל מוסד יהיה שווה לסך ההשתתפות לפי ההסדר הקובע.
<מירב ישראלי: אין בהוראות סעיף קטן (א) כדי לגרוע מסמכותה של רשות חינוך מקומית לקבוע שיעור השתתפות בתקציבי מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים הפועלים בתחומה, כולם או חלקם, העולה על השיעור בהסדר הקובע, והיא רשאית לעשות כן גם לגבי רכיב מהרכיבים להשתתפות בתקציב לפי סעיף זה".
יעקב מרגי: אנחנו ניגשים להצבעה.
יעקב מרגי: מי בעד אישור הסעיף כפי שהוקרא?
יוסף ג'בארין: יש הסתייגות.
יוסף ג'בארין: של מרצ.
יוסף ג'בארין: אני אקריא את ההסתייגות: מוסד חינוך רשמי שאינו מוכר אשר זכאי לשיעור השתתפות זהה של המדינה והרשויות המקומיות לזה של מוסדות החינוך הרשמיים, יחויב בלימוד כל התכנים בהם מחויבים מוסדות החינוך הרשמיים ויעמוד תחת פיקוח זהה של משרד החינוך.
יעקב מרגי: מי בעד ההסתייגות?
יעקב מרגי: בעד – מיעוט
יעקב מרגי: נמנעים – 2 ההסתייגות לא התקבלה.
יעקב מרגי: ההסתייגות לא התקבלה.
יעקב מרגי: מי בעד אישור סעיף 49 כפי שהוגש על ידי הממשלה?
יעקב מרגי: בעד – פה אחד סעיף 49 בפרק ט' נתקבל.
יעקב מרגי: אושר פה אחד.
יעקב מרגי: אין מתנגדים ואין נמנעים.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 12 באוקטובר 2015, כ"ט בתשרי התשע"ו, כשהנושא על סדר היום הוא קשיים בקבלה ללימודי רפואה בארץ ושקיפות התהליך.
יעקב מרגי: תחילה אני מודה לכל מי שבא לדיון.
יעקב מרגי: אומר מספר מילות פתיחה ומיד אתן גם רשות לדוברים ולאורחים.
יעקב מרגי: זה לא סוד, גם כחבר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בקדנציה הקודמת, שנים אחרות וקדנציות אחרות בכנסת, שסוגיית הקשיים בקבלה ללימודי רפואה בארץ עולה ויורדת, עולה ויורדת, בגווניה השונים.
יעקב מרגי: היה שיפור, גם לגבי אלה שכבר לומדים בחו"ל ומגיעים לארץ עם הסמכה, זה לא נושא הדיון, אבל אני מעלה את זה על הדרך, ואפילו מתפקדים כרופאים במדינות רווחה ובמדינות מתקדמות, פה בארץ הם מתקשים לקבל את האישור.
יעקב מרגי: אבל נדבר כרגע על הקשיים בקבלה.
יעקב מרגי: אין מאיתנו מי שנוסע לקהילות, הן באופן פרטי והן בשליחויות, ולא נפגש עם צעירי החמד שלנו בפורומים כאלה של הקהילות.
יעקב מרגי: אתה שואל אותו 'מה אתה עושה פה?' 'לומד רפואה', 'מה אתה עושה?' שלושה, ארבעה כמעט בכל קהילה, 'לומד רפואה'.
יעקב מרגי: שלא לדבר על אוכלוסייה ערבית, שאנחנו בידיים שלנו שולחים אותה ללמוד רפואה במדינות, בלשון המעטה בעיתוי של היום הם לא חובבי ציון ולא אוהבי ציון והם מחזירים אותם לכאן, אמנם עם תעודת רופא, אבל עם מטען שמאוד לא היינו רוצים להתמודד איתו.
יעקב מרגי: אני לפעמים חושב מה הרציונל.
יעקב מרגי: אף אחד לא רוצה לפגוע ברמה, אני נותן את זה בפתיח של הדיון, אף אחד לא רוצה לפגוע ברמה של הרפואה ושל הרופאים במדינת ישראל.
יעקב מרגי: יש לנו מערכת רפואה במדינת ישראל טובה למרות המדינה, אנחנו אומרים זאת פעם אחר פעם בדיונים, למרות המדינה ובזכות ההון האנושי שיש לנו בתוך מערכת הבריאות, אבל ריבונו של עולם, שמישהו יסביר לי מה הרציונל בקשיים.
יעקב מרגי: מה, חוששים מהצפה?
יעקב מרגי: אני אספר לכם כמה מקצועות רפואיים נמצאים במצוקה, כמה מקצועות ברפואה נמצאים במצוקת הכחדה?
יעקב מרגי: אנחנו לא מכירים את המחסור בתקנים?
יעקב מרגי: לכן מצאתי לנכון לכנס את הדיון הזה ואני רוצה להגיד לכם שקיבלתי הרבה תת זרמים ותת תגובות של חששות.
יעקב מרגי: אין מה לחשוש, צריך לשים על השולחן ולומר את הדברים, אנחנו לא הולכים לזעזע, יש לנו הצהרת כוונות אחת ויחידה, לסייע למערכת, לסייע לצעירים שלנו, שנאלצים לעזוב את הבית לשנים רבות בנכר.
יעקב מרגי: אני אישית נפגשתי איתם, אישית שוחחתי איתם, יש להם שאלה אחת, 'למה אני צריך להיות פה?' משרד הבריאות נמצא כאן?
יעקב מרגי: בבקשה, יש לכם מה לומר בנושא?
<אמציה גינת: לא.
<אמציה גינת: אתה מדבר על קבלה ללימודים אקדמיים, לימודים אקדמיים הם לא באחריות משרד הבריאות.
יעקב מרגי: באמת תודה שחידשת לי, תודה רבה באמת, לא ידעתי את זה עד להערה שלך, אבל כצרכן הכי גדול, כרגולטור על כל מערכת הבריאות, אין לך מה לומר בקשיים?
<אמציה גינת: אני רוצה לחדד.
<אמציה גינת: משרד הבריאות הוא רגולטור על מערכת הבריאות, לא על מערכת הלימודים האקדמיים.
יעקב מרגי: אין השלכות?
יעקב מרגי: אתה יכול לבוא ולהגיד לי - - -
<אמציה גינת: יש השלכות - - -
<אמציה גינת: ובגלל זה אנחנו בקשר מתמיד עם מל"ג בדברים - - -
יעקב מרגי: אז למה אני צריך לחלוב אותך?
יעקב מרגי: דבר.
<אמציה גינת: אין לי מה להגיד על הלימודים האקדמיים.
יעקב מרגי: אני ביקשתי שתדבר על הלימודים האקדמיים?
<אמציה גינת: אז אני כנראה לא הבנתי את השאלה.
יעקב מרגי: יש השלכות על מערכת הבריאות?
יעקב מרגי: תבוא תגיד לי 'שמע, אין השלכות, אין צורך, אנחנו לא סובלים, אין - - -
<אמציה גינת: אני אחדד את זה יותר.
<אמציה גינת: את מערכת הבריאות מעניין מספר הרופאים שיש במדינת ישראל.
<אמציה גינת: מספר הרופאים זה לא בתחנת הכניסה ללימודים, אלא אחרי תחנת היציאה.
יעקב מרגי: אם לא תהיה כניסה לא תהיה יציאה, ככה לימדו אותי.
<אמציה גינת: אז אם אנחנו מדברים על מספר הסטודנטים לרפואה יש לנו הרבה מה להגיד, כי זה קשור למשרד.
<אמציה גינת: על תנאי הקבלה של המספר הזה, אם ה-700 האלה יתקבלו בדרך א' או ב', זה מחוץ לתחומי הסמכות שלנו.
יעקב מרגי: אוקיי, הבנתי.
יעקב מרגי: למרות שיכולת להרחיב לי יותר חופשי ומשוחרר, אבל לא משנה, הבנתי.
יעקב מרגי: אולי אחרים יעזרו לנו בקטע הזה.
<אליעזר רחמילביץ: אני פרופ' אליעזר רחמילביץ, אני נמצא כאן בתוקף תפקידי כיושב ראש האגף למדיניות רפואית בהסתדרות הרפואית.
יעקב מרגי: בדיוק באתי לשאול אם הר"י נמצאים פה, אבל הנה, הם פה.
<אליעזר רחמילביץ: קודם כל, אמת, אני לא הכרתי אותך קודם, את החברים שלך אני מכיר.
יעקב מרגי: לא הפסדת כלום.
יעקב מרגי: מעדות אישית שלי.
<אליעזר רחמילביץ: אני קיבלתי כבר פידבקים טובים, יש לנו הרבה ידידים משותפים.
<אליעזר רחמילביץ: אני שמחתי מאוד על הדברים שלך.
<אליעזר רחמילביץ: אני מוכרח להגיד, שמחתי מאוד.
<אליעזר רחמילביץ: אני רופא 50 שנה ואני חושב שיש פה בעיה רצינית מאוד.
<אליעזר רחמילביץ: דבר ראשון, ויש פה נתונים, אתה הלוא יודע את זה לבד, אין לנו מספיק רופאים, נקודה.
<אליעזר רחמילביץ: נכון להיום אין לנו מספיק רופאים.
<אליעזר רחמילביץ: שתיים, יש פה חומר שאפשר לראות אותו, זה הודפס כמה פעמים, גם הגיל של הרופאים היום השתנה.
<אליעזר רחמילביץ: אחוז הרופאים המבוגרים נמצא בעלייה, אחוז הרופאים הצעירים נמצא בירידה.
<אליעזר רחמילביץ: נכון להיום נכון שעוד רוצים הרבה ללמוד רפואה, אבל זה נהיה הרבה יותר קשה.
<אליעזר רחמילביץ: קודם כל תנאי הקבלה, כמו שאתה אמרת, הם קשים ביותר.
<אליעזר רחמילביץ: נכון, זה התפקיד של האקדמיה, של האוניברסיטאות, להחליט, אבל אפשר גם להשפיע.
<אליעזר רחמילביץ: אני חושב שאחת ההצעות המעשיות שאתה יכול לתרום להן, אולי צריך לעשות הערכה מחודשת של תנאי הקבלה של סטודנטים לרפואה.
<אליעזר רחמילביץ: יכול להיות שצריך לעשות את זה.
<אליעזר רחמילביץ: יכול להיות שלא צריך 790 בפסיכומטרי, יש הבדל בין ירושלים לבאר שבע וכו' וכו' וכו'.
<אליעזר רחמילביץ: זה דבר אחד.
<אליעזר רחמילביץ: דבר שני, להגדיל את מספר המקומות.
<אליעזר רחמילביץ: היום יש לנו ירושלים, תל אביב, באר שבע, טכניון וצפת.
<אליעזר רחמילביץ: אני הייתי חבר בוועדת ההיגוי של צפת.
<קריאה: בר אילן.
<אליעזר רחמילביץ: בר אילן, נכון, סליחה.
יעקב מרגי: מה אכפת לך לפרגן לצפת?
יעקב מרגי: אתה חושב שאני לא ידעתי?
<אליעזר רחמילביץ: לא, הוא צודק, בבר אילן, שצפת היא חלק ממנה.
<אליעזר רחמילביץ: אני לא יודע אם כבודו יודע, אבל יש בתכנון הקמת בית ספר לרפואה נוסף באריאל וה - - -
יעקב מרגי: תגיד לי, האוניברסיטאות כבר הכירו בהם במועדון, שתהיה להם פקולטה?
<אליעזר רחמילביץ: האוניברסיטה באריאל כאוניברסיטה הוכרה, אני בקשר הדוק עם יגאל כהן אורגד ועכשיו הולכים להקים גם בית ספר לרפואה.
<אליעזר רחמילביץ: זאת התכנית.
<אליעזר רחמילביץ: אני רוצה בקשר לזה לומר, נכון להיום רפואה לומדים שש שנים ושנה סטז', יש מסלול מקביל וזה מה שקוראים פרימד, תואר ראשון בביולוגיה ומשם לרפואה.
<אליעזר רחמילביץ: היום זה קיים בארץ בשני מקומות, כמובן שזה הבסיס של בר אילן ויש גם תכנית כזאת בתל אביב.
<אליעזר רחמילביץ: אגב, למי שלא יודע, בארצות הברית רק ככה לומדים רפואה, זה המסלול.
<אליעזר רחמילביץ: אין אלטרנטיבה אחרת.
<אליעזר רחמילביץ: ככה לומדים בארצות הברית, ככה לומדים בקנדה ועכשיו גם בהרבה מקומות באירופה.
<אליעזר רחמילביץ: אני שואל, אולי אפשר להרחיב את התכנית הזאת.
<אליעזר רחמילביץ: באריאל אני יודע, כי אני קצת מעורב שם, גם כן התכנון הוא לעשות את התואר הראשון באריאל, שזה אגב כבר קיים, יש להם את התשתית, יש להם את הכול, ואחר כך את ההוראה הקלינית בבתי חולים שונים בארץ ועכשיו הכול נמצא בשלבי תכנון ויוגש לאישור של משרד הבריאות כמובן וגם למועצה להשכלה גבוהה.
<אליעזר רחמילביץ: אז אני אומר, להרחיב את מספר הסטודנטים.
<אליעזר רחמילביץ: אריאל זו אפשרות אחת, לתכנית של בוגר רפואה, קל יותר להתקבל, אומרים לי גם שהבוגרים מהתכנית הזאת הם טובים מאוד, ועוד הצעה אחת, שאמר לי טור כספא, הדיקן של צפת, למשל, הוא אומר שאפשר להגדיל גם את מספר הסטודנטים בבתי הספר הקיימים.
<אליעזר רחמילביץ: יש ארבעה בתי ספר, אולי אפשר להגדיל את מספר הסטודנטים, כמו שכבודו אמר, לא לפגוע ברמה אבל יכול להיות שזה גם.
<אליעזר רחמילביץ: יש על מה לדבר.
<אליעזר רחמילביץ: מה שאני עוד רוצה להגיד.
<אליעזר רחמילביץ: הלוא אתה בעצמך אמרת, 400-500 יוצאים לחו"ל.
<אליעזר רחמילביץ: אני לא יודע אם יושב פה משרד האוצר, משרד האוצר צריך להיות מאוד מרוצה, כי הוא חוסך את כל ההוצאות שיש בשש שנים להחזיק את הסטודנטים האלה, זה הרבה מאוד כסף ואחר כך הוא מקבל - - -
יעקב מרגי: אבל אחר כך הוא משקיע כמה מיליארדים או מאות מיליונים להשיב מוחות.
יעקב מרגי: כל ממשלה מדברת גבוהה גבוהה על השבת מוחות והיד השנייה עושה ככה.
<אליעזר רחמילביץ: לא, אבל אני מדבר עוד לפני שהם - - - נניח גמר רפואה בהונגריה, רומניה, פה שם, אני לא מדבר כבר על האיחוד, וחוזר לפה.
<אליעזר רחמילביץ: האוצר חסך את כל שכר הלימוד שלהם ששילמו המשפחות.
<אליעזר רחמילביץ: זה לא סיבה עיקרית, אבל צריך לאפשר ליותר סטודנטים ללמוד ואני במספר מילים, במספר ראיונות שנתתי, אם כבודו כיושב ראש ועדת החינוך, יכול ליזום, לעזור, לטפל ולרדת לדברים האלה, ההסתדרות הרפואית מאוד מאוד תתמוך בזה.
<אליעזר רחמילביץ: אני חוזר ואומר, בוודאי לא לפגוע ברמה.
יעקב מרגי: לכן טרחתי ואמרתי זאת בפתיחה.
יעקב מרגי: לטובת הנוכחים, יש ויכוח מתמיד עם המל"ג ועם ראשי האוניברסיטאות על סוגיית תנאי קבלה.
יעקב מרגי: באמת אם מישהו חושב שאני מדבר שטויות, לא לעניין, אני אקבל באהבה, שיצביע, יקבל, יאמר, יסתור את דבריי.
יעקב מרגי: למה במקומות אחרים זה כן עובד?
יעקב מרגי: אני אומר, הרציונל הוא לקבל בסוף את המוצר הכי טוב, סליחה שאני מדבר על סטודנטים כמוצר, תכתבו את תכניות הלימודים הכי טובות שבעולם - - -
<אליעזר רחמילביץ: דרך אגב, אני רק אזכיר פה, אולי אתם זוכרים, אני זוכר, אני מירושלים, אני יליד ירושלים, בוגר ירושלים, ואני זוכר שפתחו את בית הספר לרפואה בתל אביב, 'אה, שוד ושבר' - - -
יעקב מרגי: השמים ייפלו.
<אליעזר רחמילביץ: 'זו רמה נמוכה'.
<אליעזר רחמילביץ: ואחר כך, כשפתחו את באר שבע, אני זוכר, עוד אבא שלי היה מעורב בזה, איזה סקנדלים, מי צריך בית ספר כזה.
<אליעזר רחמילביץ: עובדה.
יעקב מרגי: אז תיקח את הפרוטוקול שלי רק של הקדנציה הזו, שלא תצטרך לנבור, אני תמיד אומר לכל אלה שמאיימים עלינו, געוולד אם זה יעבור, השמים אף פעם לא נופלים, מקסימום יש ברקים, רעמים, קצת רוחות והכול חוזר לאיתנו.
יעקב מרגי: אז אני מאלה שמסכימים ואני אומר, יש ויכוח ויש דיון ויש לי דיונים קשים בקטע הזה גם עם המל"ג - - -
<קריאה: המל"ג יושב פה.
יעקב מרגי: תשמע אותם, פעם ראשונה הוא רואה את הפייס הזה, הוא ייתקל בו עוד, הוא יבין את האני מאמין שלי.
יעקב מרגי: תכתבו תכניות הכי טובות שבעולם, איך אמר עמית שלנו ממשרד הבריאות?
יעקב מרגי: הוא פחד, בחרדת קודש לא רצה לגעת בחופש האקדמי, אפילו את עמדת משרד הבריאות הוא לא רצה לומר שמא - - -
<קריאה: גם פרופ' רחמי
<קריאה: לביץ לא רוצה - - -
יעקב מרגי: בסדר, גם אני לא רוצה, אבל אני לא מוכן להקריב גם את התבן והמוץ על המזבח שנקרא חופש אקדמי.
יעקב מרגי: אני אומר לך, רגע, באני מאמין שלי, תכתבו את תכניות הלימודים הכי טובות בעולם, תיתנו מסלול לימודים, תפסיקו עם תנאי הקבלה.
יעקב מרגי: תנו הזדמנות לכולם לנסות, תואר ראשון, תקשיבו, שנה ראשונה היא המסננת הכי טובה ואתם יודעים זאת.
יעקב מרגי: לכן כשאני אמרתי, ריבונו של עולם, מישהו יכול להסביר לי למה?
יעקב מרגי: תסבירו לי למה.
יעקב מרגי: אין סיבה.
יעקב מרגי: אדרבא, אני מוכן שמישהו פה יתעמת עם התיאוריה שלי.
<אליעזר רחמילביץ: אני רוצה לחזק את נציג משרד הבריאות.
<אליעזר רחמילביץ: משרד הבריאות לא יכול להתערב בתנאי הקבלה, זה נכון.
יעקב מרגי: אני התקוממתי על זה שאין לו מה לומר.
<אליעזר רחמילביץ: אבל לבדוק את זה, יש בהחלט מקום.
יעקב מרגי: יש לו הרבה מה לומר.
<עמוס כץ: שלום לכם, אני דיקן הפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן גוריון.
<עמוס כץ: אני קרדיולוג ואני בוגר המחזור הראשון של בית הספר לרפואה בבאר שבע.
<עמוס כץ: אין שום צורך שאני אסתור את דבריך משום שאני מסכים איתם.
<עמוס כץ: אחת, בהגדלת בית הספר לרפואה והשנה האחרונה הגדלנו, בגלל הצרכים הלאומיים, את בית הספר לרפואה מ-90 סטודנטים בשנה ל-120 סטודנטים תוך מאמצים נדרשים ועם עזרה של המל"ג.
<עמוס כץ: שתיים, לנושא הקבלה.
<עמוס כץ: כבר כשהוקם בית הספר בבאר שבע, שהיה בית הספר הרביעי בארץ, הוא חרת על דגלו כמה עקרונות, אחת, עם אוריינטציה קהילתית, שתיים, ליצור דמות של רופא שהאישיות שלו היא אישיות שתומכת בחולה, מלווה אותו, בנוסף לידע, כמו שאמרת, שלא פוגעים בו.
<עמוס כץ: שלוש, בתהליך הקבלה אמרנו שאנחנו לא רוצים רק לפי הציונים, אנחנו לא מקשים בציונים המאוד מאוד גבוהים, אלא אנחנו פותחים את המשפך הזה כדי שיותר אנשים יוכלו להיכנס.
<עמוס כץ: מבט קצר להיסטוריה, לפני 40 שנה היה מספיק שני ציוני 8 ובגרות מלאה כדי להיכנס, לא היה לזה אח ורע ולא תקדים.
<עמוס כץ: בפרספקטיבה לאחור, הבוגרים שלנו ידועים, מקובלים כרופאים טובים וכאנשים טובים.
<עמוס כץ: גם היום בתהליך הקבלה, ועשינו את זה בשנים האחרונות, ומשמאלי יושב פרופ' יניב אלמוג, שהוא יושב ראש ועדת קבלה, הורדנו את הסכם, יש לנו היום את הסכם היחסית הכי נמוך, של 735, לעומת אוניברסיטאות אחרות שהוא יותר גבוה.
<עמוס כץ: ההיגיון בעניין, כדי להקל על אנשים ולא לדחוף אותם לעוד בחינה פסיכומטרית ועוד בחינה פסיכומטרית, הורדנו את הפסיכומטרי המינימלי שאנחנו דורשים.
<עמוס כץ: עדיין ההיגיון אומר שהסכמים האלה הם אנשים מספיק חכמים, מספיק נבונים, ולא צריכים לעשות שמונה בחינות.
יעקב מרגי: אני אשאל אותך, לו יצוין שכל הפקולטות לרפואה יורדים ל-730, רמת הרופאים במדינת ישראל תרד?
<עמוס כץ: לחלוטין לא.
<אליעזר רחמילביץ: אצלכם יש שאלון גם.
<עמוס כץ: מה שכן, על גבי הידע צריך כמובן יכולת למידה וידע, לכן יש גבול למה שאפשר לרדת, אבל אנחנו בהחלט פתחנו את המשפך.
<עמוס כץ: אנחנו בוחנים את המאפיינים של האישיות של המתקבל וההתאמה שלו להיות רופא בצורה הכי פלורליסטית, כי יש יותר - - -
יעקב מרגי: השאלה אם המגבלה שלך בכמות סטודנטים מאלצת אותך לא לקבל גם מי שאתה יודע שבתנאי מסוים, אם לא הייתה לך מכסה של סטודנטים, היית מקבל אותו.
<עמוס כץ: בוודאי.
<עמוס כץ: השנה נרשמו 1,700 סטודנטים לבית הספר לרפואה.
<עמוס כץ: אנחנו בחנו מהם, הכנסנו אותם, 1,500, וכדי לקבל 120 אתה צריך איזה שהוא תהליך של הערכה.
<עמוס כץ: ההערכה הזאת - - -
יעקב מרגי: מה זה הערכה?
יעקב מרגי: יש מושג בניפוי קמח, מסננת משי, זה החורים הכי דקים.
<קריאה: זה מסרקות ברזל.
יעקב מרגי: אני עדין, משי נשמע - - - מסרקות ברזל מביא לי קונוטציות כאלה - - -
<עמוס כץ: אנחנו מחפשים, אחרי שעברנו את ההערכה הראשונית של יכולת לימוד קוגניטיבית, את האישיות של הרופא, שתדע לא רק להיות המומחה הרפואי הכי טוב, אלא גם הרופא הכי טוב לחולה והמטפל בו.
<עמוס כץ: זה תהליך ההערכה שלנו.
יעקב מרגי: פרופ' עמוס כץ, אני שואל אותך שאלה, מתוך 1,700 פונים כמה לדעתך היו עומדים במבחנים ללא מגבלת מקום?
<עמוס כץ: אני מעריך שבסביבות ה-1,000.
יעקב מרגי: אתם מבינים, רבותיי, איפה אנחנו?
יעקב מרגי: ואין למשרד הבריאות מה לומר.
<עמוס כץ: המגבלה היא לא שלנו, יש גם מגבלה לא רק של משרד הבריאות - - -
יעקב מרגי: ברור לי שיש מגבלות - - -
<עמוס כץ: יש מגבלות רבות.
<עמוס כץ: אנחנו מלמדים את הרופאים לעתיד ליד מיטת החולה - - -
<אליעזר רחמילביץ: מה קורה אצלכם עם מסלול של פרימד, של ארבע השנים?
<עמוס כץ: אין לנו את המסלול הזה כרגע.
<עמוס כץ: לעומת זאת הגדלנו את בית הספר לרפואה, במקום לפתוח פרימד.
יעקב מרגי: לאט לאט אני פוחד שאני אחשוב ששורש כל הרע באקדמיה זה אתם.
יעקב מרגי: תשכנע אותי, שזה לא יקרה לי.
<מרק אסרף: כל תחום שהיה בו צורך לאומי - - -
יעקב מרגי: תפקידך?
<מרק אסרף: מנהל תחום המדיניות האקדמית.
יעקב מרגי: אני רוצה לזכות, לפחות במושב הקרוב, שפעם פעם יו"ר המל"ג יהיה נוכח בוועדה ולא ישלח לי, עם כל הכבוד שאני רוחש לאנשים שהוא שולח לפה, יש לי שאלות שתלויות רק בו, או בה.
<מרק אסרף: ובכן, כל תחום שיש בו צורך לאומי, שגם במל"ג ובוות"ת, הוועדה לתכנון ולתקצוב, עובדים ביחד שכל תחום שיש בו צורך לאומי להכשרת כוח אדם אקדמי, עובדים על כך שקודם כל ימפו את הצורך הלאומי ויפעלו לממש אותו כמה שניתן.
<מרק אסרף: בכל המקצועות, לא רק בתחום הרפואה, מקצועות תומכי רפואה ועוד - - -
יעקב מרגי: ובמקצועות הרפואה זה מופה?
<מרק אסרף: במקצועות הרפואה, יחד עם משרד הבריאות, אנחנו עובדים יד ביד איתם.
יעקב מרגי: זה מופה?
יעקב מרגי: הצורך הלאומי מופה?
<מרק אסרף: כן.
יעקב מרגי: יש הגדרה של צורך לאומי?
<מרק אסרף: בוודאי ברפואה, אבל זה כל הזמן - - -
יעקב מרגי: מה היעדים שהצבת לך?
<מרק אסרף: למשל היעד שאנחנו יודעים על זה עם משרד הבריאות, שבכל שנה יתקבלו, החל משנה הבאה, כ-800 סטודנטים לרפואה.
<יהודית גידלי: וכמה יש היום?
<מרק אסרף: היום יש 700.
<מרק אסרף: זה כבר גידול.
<מרק אסרף: אם אתה לוקח את השנים אחורה זה גידול ענק.
יעקב מרגי: הרף היה נמוך, אל תשווה לי אותו.
יעקב מרגי: אם אנחנו מדברים בהגדרה לאומית של צורך לאומי אל תתייחס למה שהיה, למה אתה מגדיר אותו בצורך לאומי?
יעקב מרגי: כי המציאות היא בלתי נתפסת.
יעקב מרגי: אז בוא תגיד לי, כשאתה אומר יעד לאומי, צורך לאומי, מילים יפות - - -
<מרק אסרף: למשל המספר 800 סטודנטים לרפואה בכל שנה, בכל המסגרות - - -
יעקב מרגי: שזה גידול משנה לשנה בכמה?
<מרק אסרף: אם אתה לוקח כמה שנים אחורה זה כמעט כפול.
יעקב מרגי: מה זה כמה שנים?
<מרק אסרף: חמש שנים כמדומני.
<מרק אסרף: זה כמעט כפול ממה שהיה.
<מרק אסרף: היה 300 לפני מספר שנים - - -
יעקב מרגי: אתה מבין את הצורך?
יעקב מרגי: גם של המערכת, גם של החברה הישראלית.
יעקב מרגי: בוא אני אספר לך, אני איש הדרום, חברתי לעבודה הקודמת קודמת קודמת נאלצה להיפרד מהבת שלה להרבה שנים והיום היא אחת הרופאות המוצלחות והמבוקשות בסורוקה.
<קריאה: קורה.
יעקב מרגי: לא, זה קורה הרבה.
יעקב מרגי: בסוף אני מקבל אותה.
יעקב מרגי: מה, אני מרמה את עצמי?
יעקב מרגי: אנחנו פועלים נגד עצמנו?
יעקב מרגי: רבותיי, אני אומר לך, לפני כארבע קדנציות טיפלתי כחבר ועדה מסוימת במקצוע הרפואה שהיה במצוקה, לא בהכחדה.
יעקב מרגי: הנאונטולוגיה, נאונטולוג, זה מקצוע בפגיות, ונכנסנו לזה, לא עזבנו את זה.
יעקב מרגי: אנחנו הקטנים, הטירונים, חברי כנסת ראשונים, ב-2003-2004 ישבנו עד שהמדינה נכנס לה ועדיין לא הגענו ל-, אבל המדינה הביאה שלא יעזור לה כלום והצלחנו.
<אליעזר רחמילביץ: בגלל שעשו את זה מקצוע מועדף.
יעקב מרגי: אתה מבין למה אני רוצה להגיע?
יעקב מרגי: ואז נוכל להצעיר גם.
יעקב מרגי: ברגע שהרפואה, תפשטו את תנאי הקבלה, בלי לרדת ברמה, בלי לפגוע באיכות, איכות של האנשים עם האופי, כל ההתאמות, מסכים איתך, ואני אומר לך, ברגע הזה גם לא נשמע את המצוקה של פערי הגיל.