GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: לא, לא, אולי את לא מבקרת בוועדת חינוך, היית יושבת ראש ועדה - - -
עליזה לביא: אבל - - -
יעקב מרגי: לא, לא, מי שלא נוח לו – זה המצב.
יעקב מרגי: יש את ועדת האתיקה.
יעקב מרגי: אצלי כולם ידברו - - -
עליזה לביא: אבל אדוני, יש לי שאלת הבהרה, מה זה?
יעקב מרגי: סליחה, לא, הוא עוד לא אמר משפט.
יעקב מרגי: לא אתן את זה.
יעקב מרגי: הבמה כולה שלך.
<מיכה פרלמן: מאה אחוז.
<מיכה פרלמן: אני רק אבהיר את מה שאמרתי.
<מיכה פרלמן: סתם לצורך הדוגמא, כן דובר פה על קיצוץ מוצע של 236 מיליוני שקלים, התוספת המוצעת בהתאם לתכנית הרב שנתית היא גבוה מהקיצוץ הזה.
יעקב מרגי: אתה אומר במילים אחרות שהאוצר הולך לקצץ מהתכנית הרב שנתית, לא מהבסיס.
<מיכה פרלמן: לא, שנייה.
<מיכה פרלמן: זה בבסיס, אבל התוספת שאנחנו ניתן בעצם מקזזת את כולה, ואפילו מוסיפה כמה עשרות מיליוני שקלים לתקציב מערכת ההשכלה הגבוהה.
<מיכה פרלמן: את זה צריך להגיד.
יעקב מרגי: אתה יודע, פעם סיפרו לי בדיחה על אגף התקציבים.
יעקב מרגי: אתה בא רעב, הם מציעים לך לחמנייה עם חרדל ונקניקיה.
יעקב מרגי: אתה יוצא מבסוט, רק לא שמת לב שהם קשרו חוט לנקניקיה, נשארה לך רק הלחמנייה.
יעקב מרגי: זה מה שסיפרת לי עכשיו, אני אמרתי את זה בעולם הדימויים שלי.
יעקב מרגי: בשפה רכה תסביר לי ולחברים איך הולך להיות גידול של עשרות מיליוני שקלים, כשאתה הולך לקצץ?
עליזה לביא: אני ממש שמחה שיושב הראש גם לא הבין, כי מקודם לא יכולתי לשאול את זה.
עליזה לביא: אני שמחה שגם אתה לא הבנת.
יעקב מרגי: יש פריבילגיה ליושב הראש.
עליזה לביא: אני מקווה שהנקניקייה כשרה רק.
<מיכה פרלמן: המשמעות של התכנית הרב שנתית להשכלה גבוהה לשנת 2015, פירושה תוספת של כ-300 מיליון שקלים.
<מיכה פרלמן: זה משהו שאנחנו סוטים ממנו למעשה, אבל ביחד עם זה אנחנו נביא קיצוץ של 260 מיליון שקלים.
<מיכה פרלמן: מי שיודע לעשות חשבון פשוט - - -
יעקב מרגי: 300 פחות 268 – 32.
<מיכה פרלמן: אז עדיין נשאר תוספת.
<פרץ לביא: זה 3 מיליון דולר לכל אוניברסיטה.
דניאל עטר: אבל אני חושב שהאוניברסיטאות אשמות.
דניאל עטר: הוא מוצר שלהם.
דניאל עטר: אם הוא - - -
עליזה לביא: רגע, רגע, אל תאשים את השליח.
עליזה לביא: אתה יודע בדיוק מי - - -
יעקב מרגי: סליחה, יש קצת הומור, אבל אין ספק שהנתונים שאתה נותן חשובים.
<מיכה פרלמן: אז דבר ראשון אמרנו שהתקציב גדל.
<מיכה פרלמן: שוב אני אגיד שאין אף אחד באוצר שאני חושב ששמח על הקיצוץ המוצע והוא נובע מהאילוצים שהוזכרו פה קצת.
<מיכה פרלמן: חשוב עוד להגיד שלמעשה המתווה הרב שנתי בגדול כבר קוים ברובו.
<מיכה פרלמן: זאת אומרת לבסיס תקציב מערכת ההשכלה כבר נוספו - - -
יעקב מרגי: כמה כבר עבר מתכנית החומש?
<מיכה פרלמן: התקציב גדל בבסיס.
<מיכה פרלמן: בסיס תקציב מערכת ההשכלה הגבוהה, בעקבות תכנית החומש, גדל בכ-2 מיליארד שקלים כבר - - -
יעקב מרגי: ממתי?
<מיכה פרלמן: משנת 2011 ועד היום, כ-2 מיליארד שקלים.
<מיכה פרלמן: זה גדל אחרי כל הקיצוצים, ואם תרצו לראות - - -
יעקב מרגי: הלאה, תמשיך.
<מיכה פרלמן: אבל זה בערך אותו גרף כלפי מעלה.
<מיכה פרלמן: תקציב מערכת ההשכלה הגבוהה, מי שיראה ויעשה את מה ש - - -
יעקב מרגי: הרי אני אמרתי בפתיח, אם שואלים אותי מה נשמע, אני עונה תלוי איפה אתה שם את האוזן.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע גם ממך, ביושר.
<מיכה פרלמן: אז אני אומר, תקציב מערכת ההשכלה הגבוהה גדל בכ-2 מיליארד שקלים בבסיס, אני לא מדבר על התוספת - - -
יעקב מרגי: כמה היה אמור לגדול בתכנית החומש משנת 2010 ועד היום?
<מיכה פרלמן: פחות או יותר כמעט, כמו שנאמר פה, לא סתם זה היה הקיצוץ - - -
יעקב מרגי: תסתכל עלי, עזוב את גדי.
<מיכה פרלמן: כמו שנאמר פה, מכיוון שהקיצוץ הזה הוא באמת הכי גדול שהושת אי פעם אל מערכת ההשכלה הגבוהה, למעשה כמעט לא נגענו בתכנית החומש ורובה קוימה, ולכן אנחנו מאד מאד קרובים – אולי חוץ מהפער הזה – לקיים אותה, כי גם הוספנו תקציבים מעבר לתכנית הרב שנתית, לא נצמדנו רק אליה, אלא הוספנו תקציבים מעבר.
<מיכה פרלמן: לכן כבר הוספו לבסיס המערכת להשכלה גבוהה 2 מיליארד שקלים.
<מיכה פרלמן: זאת אומרת גם אם אתה לוקח רק את זה, ביחס לתקציבים שכבר הוספנו, זה לא מאד מאד משמעותי.
<מיכה פרלמן: כן במצטבר זה כבר תקציבים של מעל 4 מיליארד שקלים שכבר הוזרמו למערכת וחשוב להגיד את זה.
<מיכה פרלמן: זה לא מערכת שמגיעה דווקא מאיזה שהוא מקום של ייבוש או דברים כאלה, שכן נאמר בעבר, אלא תוספת קונסיסטנטיות - - -
יעקב מרגי: אבל אתם ערים לצרכים האמיתיים של מערכת ההשכלה הגבוהה?
<מיכה פרלמן: אנחנו עומדים במתווה שהוסכם.
<מיכה פרלמן: עוד מילה אחת אם אפשר לומר.
<מיכה פרלמן: נגעו פה קצת בצעדים של קיצוצים ובמה כן ובמה לא.
<מיכה פרלמן: אני חושב שכן חשוב לבוא ולהגיד שצריך לבחון את זה מחדש, האם המוסדות כן יכולים להתייעל או לא יכולים להתייעל.
<מיכה פרלמן: שוב, זה לא המערכות עם רמות השכר הכי נמוכות במשק, יש פה פנסיה תקציבית במערכת של מעל מיליארד שקלים בשנה, שהולך לאנשים, פנסיה תקציבית בעשרות אלפי שקלים בחודש הביתה.
<מיכה פרלמן: יש פה הרבה מקומות - - -
יעקב מרגי: רגע, מה אתה רוצה שיעשו עם זה, הם מחויבים.
יעקב מרגי: דיברנו על הסכמים קיבוציים, נכון?
<מיכה פרלמן: אפשר לבוא צעדים ביחד עם הסגל והם יודעים את זה, ואנחנו מדברים על זה גם לקראת הסכם הסגל החדש, שעכשיו אמור להיסגר ולהיחתם מחדש.
<מיכה פרלמן: אפשר לבוא ולעשות צעדים שיעזרו לנו להתגמש.
יעקב מרגי: אז תעשו.
יעקב מרגי: אף אחד לא אמר לך - - -
<מיכה פרלמן: אז אנחנו אומרים, ביחד איתם.
יעקב מרגי: תעשו, אדרבא, אנחנו שומעים על הדברים האלה לאורך זמן.
יעקב מרגי: תעשו.
יעקב מרגי: אבל ברגע שאתם לא עושים ומשיתים קיצוץ כזה, אתה מבין לאן ילך הקיצוץ?
יעקב מרגי: מה הם מחפשים?
יעקב מרגי: אתה יודע, לפי החוק בטבע המים הולכים למקומות הנמוכים.
יעקב מרגי: תתמודדו.
<מיכה פרלמן: זה לא גזירת גורל, זה המדיניות של המערכת.
<מיכה פרלמן: לנו אין סמכות על ות"ת להגיד להם מאיפה לעשות את זה.
יעקב מרגי: סמכות ואחריות הולכות ביחד.
יעקב מרגי: ירשו לי חברי הכנסת, למרות שחבר הכנסת מנואל טרכטנברג נכנס באיחור, מאחר שהוא כתב את תכנית החומש ואני הייתי מהזוכים גם להצביע עבורה בממשלה, אנחנו ניתן לו לתת לנו סקירה.
יעקב מרגי: לא מבחינת מה שרואים מכאן ולא רואים משם.
יעקב מרגי: תכניס אותנו לתכנית החומש.
מנואל טרכטנברג: קודם כל אני רוצה להגיד אדוני יושב הראש, שאני לא מקנא במיכה פרלמן, שהוא איש שאני מכיר ומוקיר הרבה שנים.
מנואל טרכטנברג: הוא היה שותף שלנו ואני מחשיב אותך לשותף של הדבר הזה עד היום.
מנואל טרכטנברג: אני לא מקנא בך, כי אתה נאלץ – ואתה יודע את זה היטב – לדלקם אמירות שאתה יודע שהן לא תורמות לעניין, אבל אתה נאלץ ואני לא בא בטענות אליך.
יעקב מרגי: אתה מתייחס לפנסיות?
מנואל טרכטנברג: לא, לכל מה שהוא אמר ואני רוצה להגיד למה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להסביר.
מנואל טרכטנברג: הרי כל בר דעת מבין שמדינת ישראל לא נמצאת במשפר כלכלי עמוק, שפתאום אתה צריך, אתה יודע כלו כל הקיצין, אז אתה בא ומקצץ במשהו שאני תיכף אסביר מאיפה התחלנו.
מנואל טרכטנברג: זה יפה להגיד שאתה מקצץ מהגידול, אבל צריך פרספקטיבה קצת יותר ארוכה מאשר אתמול בבוקר.
מנואל טרכטנברג: מאיפה התחלנו.
מנואל טרכטנברג: ותיכף אני אספר על כך.
מנואל טרכטנברג: אבל אם היינו מגיעים למשבר של שנת 2001 – 2002, אתה יודע מה?
מנואל טרכטנברג: ההשכלה הגבוהה צריכה לתרום את זה.
מנואל טרכטנברג: על איזה משבר אנחנו מדברים?
מנואל טרכטנברג: על משבר של ראש ממשלה שחתם על הסכמים קואליציוניים מעל ל-8 מיליארד שקלים, ועכשיו פתאום לא יודע מאיפה להביא את זה.
מנואל טרכטנברג: בשביל זה צריך לתת מכה כזאת להשכלה הגבוהה?
מנואל טרכטנברג: זה מה שמצדיק דבר כזה?
מנואל טרכטנברג: מיכה, בפעם הראשונה להשית קיצוץ רוחב, שאתה יודע שאי אפשר לבצע אותו כשאתה לוקח ומשית אותו על הסכום הגלובאלי.
מנואל טרכטנברג: פנסיה תקציבית?
מנואל טרכטנברג: באמת, מיכה, כמה שנים יחד השקענו בעניין הזה.
מנואל טרכטנברג: מישהו יודע פה לשנות הסכמים כאלה?
מנואל טרכטנברג: מה זו האמירה הזאת?
מנואל טרכטנברג: אתה רוצה שנפתח את זה עם האיחוד האירופאי?
יעקב מרגי: לא, מנו - - -
מנואל טרכטנברג: שכתבנו על הסכם היסטורי ונקצץ משם?
יעקב מרגי: מנו, נתתי לך, הקדמתי אותך משאר חברי הכנסת לא בשביל שתעשה עכשיו נאום אופוזיציוני-קואליציוני.
יעקב מרגי: תן לי רגע, אתה פונה אליו בשאלה שהיא לדיון בוועדת כספים.
מנואל טרכטנברג: בסדר, מאה אחוז.
מנואל טרכטנברג: בספטמבר 2009 התחלנו.
מנואל טרכטנברג: המערכת הייתה במצב של חורבן ואני לא מגזים, וכל מי שנוגע להשכלה גבוהה מכיר את זה, חורבן אחרי מה שנקרא העשור האבוד.
מנואל טרכטנברג: המערכת התרחבה מאד ואנחנו מתפארים על זה בצדק, מבחינת מספר סטודנטים, מבחינת האחוז של הסטודנטים הצעירים מכל מחזור שמגיעים להשכלה גבוהה שהוכפל תוך 15 שנה, הישג אדיר.
עליזה לביא: הרבה בזכות המכללות.
מנואל טרכטנברג: בודאי.
מנואל טרכטנברג: והתקציבים קטנו.
מנואל טרכטנברג: בריחת המוחות, באמת עד היום אנחנו רואים את הזנב של התופעה הזאת.
מנואל טרכטנברג: מיטב המוחות הישראלים משרתים בצורה מצוינת את האומה האמריקאית.
מנואל טרכטנברג: יפה.
מנואל טרכטנברג: וקצת את אירופה.
מנואל טרכטנברג: מסכנים האירופאים, לא זוכים למספיק ישראלים, לשכל היהודי.
מנואל טרכטנברג: וזה תוצאה של מה שקרה כאן - - -
יעקב מרגי: אם יתמודדו עם האנטישמיות הם יקבלו.
מנואל טרכטנברג: 10 שנים שממש היה יובש של המערכת וגם התנהלות לא טובה של המערכת עצמה וצריך להגיד את זה ביושר.
מנואל טרכטנברג: ופתחנו במהלך היסטורי ביחד עם האוצר, לא זזנו לא ימינה ולא שמאלה, בנינו תכנית חומש ותקציב חומש שהתלווה לזה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד, התכנית הייתה בנויה על תוספת של 3 מיליארד שקלים – 2 מיליארד מהאוצר, 1 מיליארד מהסטודנטים ומפני שאיציק היה שם וניהלנו משא ומתן ארוך לא הצלחנו.
מנואל טרכטנברג: לא עלה בידינו להביא את הסטודנטים ל - - -
יעקב מרגי: כל הכבוד שלא הצלחתם.
מנואל טרכטנברג: לכן התכנית יצאה לדרך עם חוסר של שליש, תכנית שהאוצר היה איתנו בעניין הזה והממשלה סמכה את ידיה על תכנית שכללה 3 מיליארד שקלים ולא 2 מיליארד שקלים.
מנואל טרכטנברג: הייתה תכנית - - - מלכתחילה, אבל עלה והתכנית בגדול התקיימה, פרט לכמה קיצוצים שהיו, אבל אני לא בא בטענות.
מנואל טרכטנברג: שיתפנו פעולה עם הקיצוצים האלה, כי הם היו מידתיים.
מנואל טרכטנברג: מערכת ההשכלה הגבוהה היא מערכת מאד כבדה.
מנואל טרכטנברג: לשנות כיוון זה נורא קשה, בפרט בהחזרת מוחות.
מנואל טרכטנברג: הישראלי שיושב בסטמפורד ויש לו משרה מלאה של פרופסור ומעבדות בשפע, הוא מסתכל טוב טוב על מה שקורה במדינת ישראל ושואל אם עצמו האם בכל זאת הציונות, הילדים הם כבר בני 6-7, בתי ספר, המשפחה, סבתא, כן, האם לחזור או לא?
מנואל טרכטנברג: שואל את עצמו האם אני אזכה שם לתנאים לא כמו בסטמפורד, בתנאים אפילו דומים לזה, והוא מסתכל על התקציבים שמוזרמים כאן.
מנואל טרכטנברג: עשינו והשקענו עבודה מדהימה לשכנע שהשינוי הוא אמיתי, שזה לא נקודתי.
מנואל טרכטנברג: ושאלו אותנו את השאלה – הייתי בעמק הסיליקון, שואלים תגיד לי, אבל מחר הממשלה תתחלף, טראח, יחתכו עוד פעם.
מנואל טרכטנברג: רבותי, כבר באו.
יעקב מרגי: מנו, מה אתה היית מציע במקום אגף התקציבים?
מנואל טרכטנברג: אני הייתי מציע - - -
יעקב מרגי: עזוב הסכמים קואליציוניים.
מנואל טרכטנברג: אני חייב להגיד לך שדיברתי עם שר האוצר, דיברתי עם ראש אגף התקציבים, הם מבינים, אבל הם כלואים בתוך הבעיות ואני לא אכנס לתוך הפוליטיקה של העניין.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, תירגעו, רבע מיליארד לא יקוצץ.
מנואל טרכטנברג: תן לי להגיד לך משהו אמיתי עכשיו.
מנואל טרכטנברג: אומץ של שר האוצר ושל ראש ממשלה זה להגיד אני מקצץ בזה ומוסיף לזה.
מנואל טרכטנברג: לא רק שאני לא רוצה ש - - -
יעקב מרגי: חבר הכנסת דניאל עטר, בכבוד.
מנואל טרכטנברג: רק עוד מילה אחת.
מנואל טרכטנברג: לא רק שלא צריך להיות 250 מיליון נניח, או 100, אלא צריך להיות פלוס 100 מיליון ואני אומר את זה באחריות.
יעקב מרגי: חבר הכנסת דניאל עטר, יש לך עוד משהו להגיד אחרי הסקירה של כולם?
דניאל עטר: תמיד יש לי מה להגיד.
מירב בן ארי: לחברי הכנסת תמיד יש מה להגיד.
דניאל עטר: קודם כל אני מקווה שאני לא בניגוד עניינים, כי אני סטודנט ועכשיו אני כבר לא יודע אם אני מייצג את גלעד או שגלעד מייצג אותי בדיון הזה.
דניאל עטר: לגופו של עניין, אני חושב - - -
יעקב מרגי: אתה משלם שכר לימוד?
דניאל עטר: מכל הכיוונים.
דניאל עטר: לגופו של עניין, אני חושב שמיותר לומר ואולי כמעט ולא נגעו בזה, הדוברים שלפני התייחסו לזה כאל מובן מאליו, אבל אין ספק בכלל, כל המחקרים מוכיחים שהשקעה באקדמיה, בהשכלה הגבוהה, היא הגורם מספר אחת לצמצום פערים.
דניאל עטר: זה נכון לגבי החרדים והערבים שדיברו עליהם, בוודאי במדינה שלנו זה לא מסתכם בזה.
דניאל עטר: זה נכון גם ביחס לפריפריה ומרכז ואומר לכם את זה אחד שרואה, חווה על בשרו את ההבדל.
דניאל עטר: הייתי סטודנט במכלל יזרעאל, עשיתי תואר שני באוניברסיטת חיפה ואני עושה עכשיו תואר שני נוסף באוניברסיטת תל אביב.
דניאל עטר: עברתי את כולם ואני יודע לומר ולהצביע על הפערים העצומים שקיימים בתוך המערכת של ההשכלה הגבוהה.
דניאל עטר: אז לבוא היום, במקום שהדיון כאן יתקיים או יתמקד בשאלה איך מייצרים תכנית חומש - אפרופו פרופסור טרכטנברג – של השקעה באקדמיה, של הפיכת המכללות, בעיקר הפריפריאליות - הן רק פריפריאליות – אבל בעיקר הפריפריאליות לאוניברסיטאות, איך מייצרים את זה כחלק מחיזוק השוליים המאד מאד רכים של המדינה הזאת.
יעקב מרגי: תעביר אותן לשטחים, הן תהפוכנה להיות אוניברסיטאות.
דניאל עטר: אתה יודע מה, יכול להיות שבסוף נגיע למסקנה הזאת.
יעקב מרגי: אלה הרהורים בקול.
עליזה לביא: אני רואה שיש פה הרבה הבדל בין יושב ראש לבין חברי כנסת בוועדה הזאת.
יעקב מרגי: מה, אם לא פריבילגיה?
עליזה לביא: אם אני הייתי אומרת את זה.
דניאל עטר: יש רגע שבו המדינה וראשי המדינה והמנהיגים של המדינה, צריכים לעזור את השיח השטחי הזה של קיצוץ רוחבי, אמירות גורפות כאלה של קיצוץ רוחבי, כאילו אין הבדלים.
דניאל עטר: אם לא הייתי מתנגד למה שרוצים לעשות במערכת הביטחון, אז הייתי משווה עכשיו את מערכת ההשכלה הגבוהה למערכת הביטחון, מקיים דיון סביב העניין הזה – מה גורם יותר לביטחון של מדינה ושל עם.
דניאל עטר: ואני אומר, זה הרגע שבו גם אתה כיושב ראש הוועדה, צריך להיות כתף אל כתף איתנו בעניין הזה.
דניאל עטר: זה באמת, מעבר לבדיחות על פריפריה ועל קואליציה ועל אופוזיציה, זה לא קשור בכלל לעניין הזה, כי אתה יודע שדווקא כאן, איציק ואני מקפידים בהצבעות שלנו להצביע עניינית ואנחנו מוצאים את עצמנו לא פעם מצביעים עם הקואליציה ולא עם האופוזיציה.
דניאל עטר: אני אומר עוד פעם, זה הרגע להגיד לא בכל הרוחב של הגזרה הפוליטית ולהצביע כנגד העניין הזה ולמחות על כך, ולהודיע – מה שאמרת עכשיו – לחזק את זה באמירה מאד מאד ברורה, שלא ניתן יד לקיצוץ הזה, אם הוא יבוא להצבעה בכנסת ואני מקווה שהם יתעשתו עוד לפני שזה יקרה ויבטלו את המחשבה הזו בכלל, ולהתחיל לנהל את השיח האמיתי.
דניאל עטר: ההשכלה הגבוהה צריכה לקבל רוח גבית.
דניאל עטר: והדבר האחרון, הבוקר התבשרנו על עסקת הענק במשק הישראלי, של טבע.
דניאל עטר: כולם יודעים שזה לא בגלל שהם באו מתוך מעצמה עם משאבי טבע כל כך גדולים שהם סגרו עסקה כזו.
דניאל עטר: ההון האנושי הוביל לשם.
דניאל עטר: אם אנחנו לא נשקיע בהון האנושי – אנחנו נמצא את עצמנו במקומות שעדיף לא לדבר עליהם בשיח הזה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.
איציק שמולי: תודה רבה אדוני יושב הראש.
איציק שמולי: קודם כל זה לא מובן מאליו שאתם מקיימים את הדיון הזה.
איציק שמולי: זה אמנם אמירה פוליטית, אבל זה לא הכי נוח בעולם ובהחלט צריך להעריך אתכם על זה שהדיון הזה מתקיים.
איציק שמולי: אני רוצה לחלק את הדברים שלי לשניים.
איציק שמולי: אחד, להתייחס לדבריו של מנו, שאין כמוהו כדי לתאר את המצב של ההשכלה הגבוהה וגם כדי לתאר את חשיבות הרפורמה והמהלך והתכנית הרב שנתית שנעשתה, כן, גם בגיבוי של האוצר, צריך להגיד את זה לזכותכם; וזו באמת הייתה תכנית שהיא פורצת דרך וצריך להמשיך בה.
איציק שמולי: אני חושב שהנזקים שעלולים להיווצר מחיתוך כל כך דרמטי בתקציב של ההשכלה הגבוהה, הם ברורים לכולנו ולכן אתם מוצאים פה חזית מאוחדת וזה מאד מרשים שגם הצד הזה של השולחן התאחד.
איציק שמולי: אתה קודם אמרת וזה החלק השני של הדברים שלי, מה קורה אם אין קיצוץ של 260 מיליון.
איציק שמולי: בעצם אם הולכים למנהל של חיתוך של 20 מיליון, 30 מיליון.
איציק שמולי: גדי אמר מקודם שמי שמחליט, באופן טבעי, זה הות"ת.
איציק שמולי: אני רוצה לדעת, כפי שהצד הזה של השולחן עכשיו מאוחד בתמיכה במערכת ההשכלה הגבוהה כולה – מכללות, אוניברסיטאות, סגל בכיר, סגל זוטר, סטודנטים – כולם – איך, והלוואי שלא נגיע לשם, ושלא תטעו – אנחנו נעזור לכם במאבק, שלא יורידו שקל מההשכלה הגבוהה.
איציק שמולי: אבל אם יש עכשיו חיתוך של 20 מיליון שקלים, איך אנחנו מוודאים שביום שאחרי לא הכל נופל על הראש של הסטודנטים.
איציק שמולי: שביום הזה אנחנו מוצאים אתכם מאוחדים איתנו.
יעקב מרגי: אני בכל אופן נשאר כאן.
<גדי פרנק: אני מוכן להגיד עכשיו.
<גדי פרנק: בגדול, בסדרי הגודל שדיברת וגם מעט יותר גדולים, המערכת יודעת להתמודד.
<גדי פרנק: במשך מספר פעמים כבר, בכל שלוש השנים האחרונות אני חושב, והיו קיצוצים שונים במערכת, ובכולם אתה לא שמעת את המערכת הזאת מדברת - - -
יעקב מרגי: גדי, אנחנו קצרים בזמן, תודה.
יעקב מרגי: סיימת, שמולי?
<גדי פרנק: אבל יש פה את ההתחייבות, אם אתה צריך.
מירב בן ארי: אני אדבר בקצרה, כי הישיבה הזאת היא התחלה, היא כבר באמצע.
מירב בן ארי: אני כבר בתהליך עם גלעד והיום ישבנו עם ור"ה והמטרה היא לא לסיים פה רק לדבר, אלא לנסות ולקבוע את הפגישה הזאת עם שר האוצר וכמובן למנוע את הקיצוץ.
מירב בן ארי: אין ספק שה-260 מיליון שקלים זה הרבה כסף וזה לא יעבור כל כך מהר לסדר היום.
מירב בן ארי: תהיו בטוחים שאמנם גם אני מהקואליציה וגם דיברתי אתמול עם עליזה שדיברה על זה במליאה, אנחנו נדבר על הקיצוץ הזה של ה-260 מיליון שקלים.
מירב בן ארי: אמר כאן נציג משרד האוצר וגם את זה יש לקחת בחשבון ולא כלאחר יד.
מירב בן ארי: יש כאן תוספת של 300 מיליון שקלים ואני יודעת שזה אולי לא נשמע נורא פופולארי לומר את זה פה ולהגן על האוצר, ושוב פעם, לפני דקה גם אמרתי לכם שהקיצוץ הוא גדול מדי ושאנחנו ממשיכים ואני כבר בתהליך כאן עם החברה, גם החברה של ה - - - שכבר הספקתי להכיר, אבל צריך לזכור שיש כאן יד אחת שנותנת ויד אחת שמקצצת ולכן אל תתייחסו לזה בביטול.
מירב בן ארי: זה 300 מיליון שקלים.
מירב בן ארי: אני רוצה להעיר הערה אחת, כי באמת מבחינתי הדיון הזה רק התחיל, הדרך עוד ארוכה.
מירב בן ארי: גם שירה מהאוצר מאד מעורבת ולאנשים מאד איכפת.
מירב בן ארי: אנחנו לא רוצים לפגוע בסטודנטים במדינת ישראל, אל תתבלבלו.
מירב בן ארי: גלעד יודע את זה, גם דיברתי איתו על זה היום.
מירב בן ארי: מאד מאד חשוב לי להגדיר כאן, יש כאן קיצוץ בכל משרדי המדינה והקיצוץ הזה נכפה עלינו.
מירב בן ארי: אנחנו לא תכננו את ההסכמים הקואליציוניים האלה.
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם שחלק מההסכמים הקואליציוניים כבר נסגרו עוד לפני שהממשלה נפלה.
מירב בן ארי: לא אנחנו תכננו את העברת הכספים.
מירב בן ארי: כל המשק מתכווץ, כולל משרד הביטחון, כולל הצבא, כולל כולם.
מירב בן ארי: לכן, גם אתם תצטרכו להתייעל בהתאם ודיברנו על זה.
מירב בן ארי: מבחינתי שלושה דברים צריכים לצאת.
מירב בן ארי: אלף, כן צריכה להיות תכנית התייעלות שהיא לא רק על הגב של הסטודנטים.
מירב בן ארי: דבר שני, צריך לזכור שיש כאן תוספת תקציבית שאי אפשר להתעלם ממנה; ודבר שלישי, אנחנו בשיאו של התהליך, הדלתות פתוחות, יהיו התייעצויות, יהיו דיונים, נשב ביחד על המדוכה ונראה איך אנחנו מונעים כזה קיצוץ משמעותי, שגם בעיני – אני לא יודעת איך להגדיר את זה, אני לא מוצאת את המילה שהכי תתאים, אבל זה קיצוץ קשה מאד ואנחנו צריכים לטפל בו.
מירב בן ארי: אני מבטיחה שאני לרשות
מירב בן ארי: כם פה, אתם יודעים את זה.
יעקב מרגי: ולא נשכח שיש לנו אוניברסיטאות בקשיים ומכללות בקשיים ומגמות מסוימות בקשיים.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אילן גילאון.
אילן גילאון: תודה אדוני יושב הראש.
אילן גילאון: כדי שלא תהיו במתח, סגנית היו"ר מפריעה לי.
יעקב מרגי: אתם רואים איך משחילים תואר ככה, דה פקטו, בלי שאף אחד ירגיש.
מירב בן ארי: סגנית מרגי זה מספיק.
יעקב מרגי: אני גאה בה.
אילן גילאון: אני לא רוצה שתהיו במתח.
יעקב מרגי: אילן, אתה מתגרה.
יעקב מרגי: אתה הרמת להנחתה.
אילן גילאון: אתם מפריעים לי.
יעקב מרגי: אני לעתים קרובות מוצא את עצמי רק עם מירב, וגם במקרים מסוימים פה אחד פה בוועדה, והיא גם זמינה להחליף אותי בדיונים חשובים והיא יוזמת, לכן מגיע לה ביושר.
יעקב מרגי: בבקשה, אילן.
אילן גילאון: אדוני יושב הראש, אני לא רוצה שתהיה במתח.
אילן גילאון: אני מתנגד לקיצוץ הזה, וזה לא שאני לא רוצה תוספת בעוד הרבה מאד תחומים אחרים, אבל תראו, לשיטתכם אי אפשר יותר מדי זמן תמיד להתייחס אל עצמנו כמי שאנחנו במשפחת המדינות המפותחות, שמה שמאפיין אותן יותר מכל דבר אחר זו עלייה מתמדת וגידול בתקציב ההשכלה, אי אפשר להמשיך ולהיות נזם חזיר באף הזהב של ה-OECD.
אילן גילאון: כל פעם שאני שומע דיון תקציבי אומרים לי על ה-OECD וכל כך מתגאים בדבר הזה.
אילן גילאון: זה פשוט לא הולך ביחד.
אילן גילאון: מילא, לו הייתי חושב או יודע שלקחת את הכסף מכאן זה לשים את זה לעוד רופאים, לעוד מיטות, יכול להיות שהייתי מתפשר.
אילן גילאון: אבל אתה שואל מה הם הסעיפים הקשיחים בתקציב, הסעיפים הקשיחים בתקציב הם הסעיפים הקואליציוניים.
אילן גילאון: מה זה אנחנו לא קבענו?
אילן גילאון: אתה חלק מהממשלה.
אילן גילאון: אתם קבעתם.
אילן גילאון: כאשר אנחנו מדברים על תקציב פלט, אין דבר יותר פחדני ואין דבר יותר מזייף את העבודה שאנחנו עושים, מאשר הדבר הזה.
אילן גילאון: מה זה אומר בעצם?
אילן גילאון: זה אומר שאין תעדוף.
אילן גילאון: הרי במה עוסקת הפוליטיקה חוץ מאשר לקבוע למה צריך לתת וממה צריך לקחת?
אילן גילאון: עכשיו אני רוצה להמחיש את הדבר הזה, כמה הדבר הזה הוא פחדני.
אילן גילאון: הלכו כאן על תקציב פלט, אבל יש היום המלצות של ועדת לוקר, בוא נראה את זה מאידך.
אילן גילאון: כן, ברור לגמרי שבמקום אחד לוקחים ובמקום אחר נותנים.
אילן גילאון: בסופו של דבר קמה מהומה של כל אותם לובים או של הפרות הקדושות במדינה הזאת, ששם אסור לגעת בשום מקרה.
אילן גילאון: ולכן לא תהיה כאן שום הגזמה בעניין הזה.
אילן גילאון: כאשר אתה אומר לי קיטון הגידול אני תמיד נזכר שיש תרגיל כזה של לחלק ב-2 ולהכפיל ברגליים.
אילן גילאון: זאת שיטה ידועה.
אילן גילאון: חברים, דובר כאן על כל ההיבטים ואני לא רוצה לחזור עליהם כדי לא להלאות אף אחד.
יעקב מרגי: יש כאלה שיש להם רק אחד.
יעקב מרגי: מסתפקים באחד.
אילן גילאון: ספר לי על זה.
אילן גילאון: אני יכול להגיד את כל התורה על רגל אחת.
אילן גילאון: ולכן, תראו, זו בושה וחרפה וזה פשוט צעד לא בכיוון הנכון והוא לא הגיוני.
אילן גילאון: אני לא רוצה להכביר במילים ואי אפשר להגזים בחשיבות של האנשים המשכילים, עם מה שנקרא נובלס אובליג', אתה יודע צרפתית הרי.
אילן גילאון: נובלס אובליג', האצילות הזאת מחייבת.
אילן גילאון: אנחנו חייבים ללכת בד בבד ביחד אחת עם מה שאנחנו מבקשים להיות בדימוי שלנו.
אילן גילאון: ולכן צריך להתמודד.
אילן גילאון: צריך, כמו שאמר פרופסור טרכטנברג, לקחת מפה ולשים שם.
אילן גילאון: זה כל תורתה ותכליתה של הפוליטיקה.
אילן גילאון: אין משהו אחר.
אילן גילאון: אז לכן תדעו לכם, אלף זה פחדנות לשמה, הנושא של פלט.
אילן גילאון: ב', יש לזה סיבות לא ענייניות, שאני מעדיף לא להשקיע בהם ולהשקיע בדברים אחרים, כמו ההשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא, בבקשה.
עליזה לביא: גם כמי שבאה מהאקדמיה וגם כאמא לשתי בנות שלומדות באקדמיה - - -
יעקב מרגי: וגם כמי שתעמוד בשתי דקות.
עליזה לביא: אני מכירה את כל התיאורים.
עליזה לביא: תראו, זה לא עניין של אפשרות לקבל את הקיצוץ הזה בכלל.
עליזה לביא: זה לא משהו שאנחנו יכולים לחיות איתו.
עליזה לביא: לא בכדי נמצאים פה בעיקר חברי כנסת מהאופוזיציה.
עליזה לביא: אני רוצה לברך אתכם על הקיום של הדיון.
עליזה לביא: אני גם בשדולה משותפת עם חברת הכנסת מירב בן ארי, ואנחנו נמשיך ונעשה לטובת הסטודנטים.
עליזה לביא: זה העתיד, זה המחר, זו האפשרות שלנו להמשיך ולהגיע הלאה.
עליזה לביא: דיברת על ה-OECD.
עליזה לביא: אנחנו ב-4,000 דולר פר סטודנט ב-OECD בכל קנה מידה ובכל השוואה ואנחנו כולנו רואים את זה, בכל שבתון שמי מאיתנו נמצא והתנאים שתיארת מוכרים לנו ואנחנו גם רואים איפה עמיתנו ומה אופק ההתקדמות של ילדינו, אם בכלל להיכנס לאקדמיה.
עליזה לביא: לכן זה לא יעלה על הדעת, אדוני יושב הראש.
עליזה לביא: יש מקצועות שהם מקצועות זהב ובכל מפח הנפש הקואליציוני העלוב והאומלל הזה, וזה לא עניין שאותו עוד פעם אני חוזרת ואני אומרת, של קואליציה ואופוזיציה.
עליזה לביא: יש לנו בריחת מוחות.
עליזה לביא: אין לנו מחר.
עליזה לביא: תבינו, אין לנו מחר.
עליזה לביא: כל הדברים הטובים שכרגע תיארו פה על טבע ודברים אחרים, זה כתוצאה מהשקעה בשנים הקודמות, ואם אנחנו לא נבין שפה אי אפשר לוותר.
עליזה לביא: זה לא לבוא ולשמוע את הנאום – ואני מצטערת נורא הלא נעימות – אבל נאום מדוקלם שבאת ועשית כנראה חזרות לפני המראה, ובאת ואמרת את הדברים, שבתוכך רואים את חוסר ההלימה לדברים שנאמרו קודם.
עליזה לביא: אז עכשיו צריך לבוא ולעשות איזה שהוא קיצוץ, אבל לא כאן.
עליזה לביא: יש דברים שצריך להחריג אותם ואם יש תוספת, אז היא צריכה להיות תוספת.
עליזה לביא: ואתמול כשדיברתי עם שר האוצר, אז הוא אמר לי לא, בדיוק במילים שאתה דיברת – זה קיטון של הקיצוץ.
עליזה לביא: אני לא סתם שאלתי למה אתם מתכוונים.
עליזה לביא: כאן לא מקצצים.
עליזה לביא: גם ככה התקציב שלנו פר סטודנט הוא נמוך יותר בכל קנה מידה.
עליזה לביא: יש מקומות שאסור לקצץ.
עליזה לביא: אדוני יושב הראש, גם ראש הממשלה הכניס אותנו למפח נפש בכל מה שקשור לתקציבי המדינה.
עליזה לביא: אנחנו לא סובלים מגירעון, אנחנו יודעים בדיוק מה היתרות התקציביות.
עליזה לביא: יש נושאים שלא נוגעים בהם.
עליזה לביא: ועוד מילה אחת לגבי שיתוף הפעולה ביניכם.
עליזה לביא: לא תמיד זה כך.
עליזה לביא: אנחנו לא אחת מצאנו את עצמנו ביניכם לבין הסטודנטים.
עליזה לביא: גם עם קודמתך בתפקיד וגם בנושאים אחרים שהיו, למשל עם התקנות בכל מה שהיה קשור להטרדות המיניות מול ור"ה ומול הסטודנטים.
עליזה לביא: אני מציעה שתשמרו על שיתוף הפעולה הזה.
עליזה לביא: זה כוח, זה יחד.
עליזה לביא: הנושא של ההשכלה הגבוהה – אי אפשר שהוא יגיע כל פעם לדיון, בכל תקציב מחדש.
עליזה לביא: יש פה תכנית שהותוותה, בואו נצמד אליה.
עליזה לביא: אנחנו לא יכולים לוותר, גם אנחנו מהצד הזה של השולחן וגם אתם.
עליזה לביא: אדוני יושב הראש, גם בפגרה אני מבקשת ממך לעקוב אחר הנושא הזה ולכנס את הוועדה.
עליזה לביא: אני מקווה שזו תהיה אחת המסקנות של הדיון כאן.
עליזה לביא: זה לא נושא שאנחנו יכולים לוותר עליו.
מירב בן ארי: אני רק חייבת להגיד משהו על נושא הקואליציה-אופוזיציה.
מירב בן ארי: שנה שעברה היה קיצוץ של 170 מיליון שקלים בהשכלה הגבוהה, סליחה.
מירב בן ארי: אז עם כל הכבוד, להגיד שהקואליציה - - -
מירב בן ארי: לא, סליחה, זה היה תחת המשמרת פה.
מירב בן ארי: אי אפשר להתעלם מזה, עם כל הכבוד - - -
יעקב מרגי: לא, לא, לא, אין זמן.
אילן גילאון: ההבדל בינינו לבין סטודנט באירופה הוא 4,000 דולר.
אילן גילאון: כולה 4 חודשי שכירות.
אילן גילאון: אפשר להעלות את השכירות ולצמצם את הפער בכל חודש.
יעקב מרגי: טוב, עזבו.
יעקב מרגי: מירב ועליזה, אני מבקש.
יעקב מרגי: תקשיבו, יש לי תחושת דה-זה וו כשאתן מדברות.
אילן גילאון: יכול להיות שגם אלה צודקים וגם אלה צודקים.
יעקב מרגי: איך אנחנו יודעים שגם אלה צודקים?
יעקב מרגי: כי בעבר עליזה הגנה על שר האוצר שלה.
מירב בן ארי: אנחנו לומדות.
עליזה לביא: והיום אני במקום הזה.
מסעוד גנאים: מירב, אנחנו כבר סמכנו על זה שאת מאותה מפלגה של שר האוצר, לכן סומכים עליך.
מסעוד גנאים: את הסגנית, לא?
יעקב מרגי: לא, לא, כשאני נמצא אני מנהל את הישיבה.
מסעוד גנאים: בקיצור, אני בוודאי מצטרף להתנגדות לקיצוץ ההרסני הזה להשכלה הגבוהה.
מסעוד גנאים: לפי דעתי, כמו אסונות הטבע, גם כנראה אסונות הממשלות פוגעים בהתחלה בחלשים.