GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משולם נהרי: יש טעות לחשוב שתקציבים שמעביר משרד החינוך, יעבירו גם למוכר שאינו רשמי הרשויות אבל זה לא נכון.
משולם נהרי: בכלל לא נכון.
משולם נהרי: מדובר בתקציבים של רשויות מקומיות.
משולם נהרי: כל רשות מקומית, יש לה הכנסות ממשלם המסים, מהארנונה, מכל המסים שהיא גובה מהתושבים והיא מחליטה, מעבר לתקציבים שנותן משרד החינוך, שהיא רוצה להפריש, כל רשות לפי ההכנסות שלה, לפי סדרי העדיפויות שלה והיא קובעת אחוז מסוים מהתקציב שלה שילך כתוספת למערכות החינוך בכל מיני תחומים.
משולם נהרי: זה יכול להיות גם בתגבור שיעורים, זה יכול להיות בתגבור תלמידים חלשים, זה יכול להיות בהעשרה.
משולם נהרי: בכל התחומים.
משולם נהרי: החוק הזה בא ואומר שברגע שהרשות המקומית החליטה להקציב סכום מסוים למערכת החינוך, תחלק אותו באופן שוויוני על פי אותם אחוזים שמשרד החינוך מתקצב ילד במדינת ישראל.
משולם נהרי: אם משרד החינוך מתקצב ילד בממלכתי במאה אחוזים, הם נותנים את המאה אחוזים.
משולם נהרי: אם הוא מתקצב במוכר שאינו רשמי ב-75 אחוזים, הרשות תיתן 75 אחוזים.
משולם נהרי: מה יש יותר שוויוני מדבר כזה?
משולם נהרי: הוא משלם מסים.
משולם נהרי: אני גר בהר נוף, שכונה שהיא בעצם כמו עיר מבחינת מספר התושבים שלה.
משולם נהרי: יש שם בית ספר אחד ממלכתי והוא לא גדול וכל בתי הספר שם, ויש שם הרבה בתי ספר, מונים אלפי תלמידים והם מוכר שאינו רשמי.
משולם נהרי: שכונת הר נוף מבחינת הארנונה משלמת כמו אזור א', 101 שקלים למטר.
משולם נהרי: היא מכניסה לעירייה כסף רב מארנונה אבל מהארנונה שלה היא תממן את בית הספר הממלכתי אליו באים ממבשרת ומכל מיני מקומות ואותם תלמידים שמשלמים מסים, לא יקבלו.
משולם נהרי: איזו שוויוניות זאת?
משולם נהרי: רשות שלא נותנת, זה בסדר, היא לא נותנת לאף אחד והיא לא תיתן גם למוכר שאינו רשמי.
משולם נהרי: זה שוויוני.
משולם נהרי: אבל ברגע שהיא מחליטה לתת, היא צריכה לתת בשוויוניות.
משולם נהרי: אלה הרי הכנסות של כל הישוב.
משולם נהרי: מי שבא ומדבר על ליבה, לומדים ליבה או לא לומדים ליבה, מגיע או לא מגיע, אני חושב שלא רק שהוא משקר את עצמו אלא הוא עושה את הדבר החמור ביותר – הוא טועה ומטעה.
משולם נהרי: לא מדובר על תלמידים מהפטור אלא מדובר על תלמידים במוכר שאינו רשמי.
משולם נהרי: תלמידים במוכר שאינו רשמי - מלמדים ליבה 75 אחוזים ומקבלים תקציב 75 אחוזים.
משולם נהרי: כבר אמר את זה היועץ המשפטי, כגודל הליבה, כך גודל התקציב.
משולם נהרי: זאת אומרת, אין מושג שלא מלמדים ליבה.
משולם נהרי: אם מלמדים 75 אחוזים, מקבלים 75 אחוזים.
משולם נהרי: נעשה עוול בלתי רגיל עת הלכו והוציאו את כל המוכר שאינו רשמי.
משולם נהרי: רק לסבר את אוזניכם.
משולם נהרי: היום נוצר מצב, כמה שמנסים לצמצם את המוכר שאינו רשמי, המוכר שאינו רשמי מהווה היום כמעט כשליש מהתלמידים במדינת ישראל שהם במוכר שאינו רשמי.
משולם נהרי: המספר רק הולך ועולה, הוא רק הולך וצובר תאוצה.
משולם נהרי: אמרו לי בראיון בטלוויזיה שזה פוגע בממלכתי ושאלתי את המראיינת היכן לומדים הילדים שלה.
משולם נהרי: היא אמרה שהם לומדים במוכר שאינו רשמי, בבית הספר הדמוקרטי.
משולם נהרי: ההורים היום, כבר לא מעניין אותם כמה תקציב תיתן והם מוכנים לשלם.
משולם נהרי: הם רוצים חינוך רציני לילדים שלהם.
משולם נהרי: הם רוצים מערכת אלטרנטיבית שתדאג לילדים שלהם.
משולם נהרי: היום האנשים רוצים להשקיע בילדים ולא שוקו ולחמנייה הם המושכים אותם.
משולם נהרי: אפשר ללכת ולקחת 300 תלמידים ולהתעלם מהם ולומר שלהם לא מגיע?
משולם נהרי: אני אומר לכם מה הדבר החמור ביותר, ואמרתי את זה לשר החינוך.
משולם נהרי: הרי החוק הזה תלוי בו כי אם הוא קובע שמקבלים 75 אחוזים, הרשות מתיישרת לפי האחוז שהוא קובע.
משולם נהרי: הוא מבחינת החוק יכול לקבוע אפס ולא לתת בכלל, ואז הרשות, לפי החוק הזה, לא תיתן.
משולם נהרי: אם יבוא שר החינוך ויגיד שמגיע להם עשרה אחוזים, הרשות תצטרך לתת עשרה אחוזים.
משולם נהרי: למה הוא לא עושה את זה?
משולם נהרי: למה הוא מחפש שהרשות המקומית תעשה לו את העבודה ותהיה שליח לדבר עבירה?
משולם נהרי: למה אין לו את האומץ הזה לבוא ולומר, רבותיי, אני מוציא אתכם מכלל ישראל?
משולם נהרי: מה, הם לא אזרחים?
משולם נהרי: הם לא תושבים?
משולם נהרי: אין להם זכויות?
משולם נהרי: איך שר יכול להעז לחשוב רק לעשות דבר כזה לתלמידים?
משולם נהרי: זה לא כסף שהוא נותן.
משולם נהרי: זה לא מהתקציב שלו.
זהבה גלאון: את מי אתה מאשים?
משולם נהרי: אני מדבר על אלה שהלכו והורידו את הדבר הזה.
יוסף ג'בארין: כמה הורידו?
יוסף ג'בארין: מה הייתה הטענה?
זהבה גלאון: שלא מלמדים ליבה.
משולם נהרי: רוצים להיבנות על חורבנו של השני.
משולם נהרי: אדוני, אני רוצה לחזק את החינוך הרשמי, אני אחנוק את אלה.
משולם נהרי: שני ילדים התווכחו ביניהם, אחד אמר שהוא יותר גבוה, השני עלה על כיסא ואמר שהוא יותר גבוה, לקח הראשון את השני, הוריד אותו ואמר, הנה, אני יותר גבוה.
משולם נהרי: אמר לו מישהו: היית עולה על השולחן ואתה יותר גבוה ממנו.
משולם נהרי: מערכת החינוך הרשמי תשקיע.
משולם נהרי: הרי למה הולכים למוכר שאינו רשמי?
משולם נהרי: אתה חושב שאם מישהו שולח את הילד שלו למוכר שאינו רשמי ומחר הוא ימצא שהמערכת הרשמית יותר טובה, הוא לא יעביר את הילד שלו אליה?
משולם נהרי: הוא לא עושה חשבון.
משולם נהרי: הוא רוצה חינוך טוב לילד שלו.
משולם נהרי: אז לך ותשקיע בחינוך הרשמי.
משולם נהרי: יש לך את כל המשאבים, יש לך את כל התקציבים, תשקיע, תבנה, תעשה, תהיה אטרקטיבי ואז יבואו אליך.
משולם נהרי: אבל אתה הולך להחריב מערכת שלמה כדי להיבנות?
משולם נהרי: זה נקרא להיבנות?
משולם נהרי: ודאי שזה לא חינוכי, אבל זה גם לא אנושי.
משולם נהרי: לכן, רבותיי, אני חושב שכאשר החוק הזה עבר בזמנו, ב-2007, הצביעו כולם, חוץ מ-מרצ, והיום אני מאמין שגם מרצ תצטרף והוא יעבור פה אחד.
זהבה גלאון: לא, אל תבנה על זה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מוזס, בבקשה.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, תודה.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להתחבר לדברי סגן השר הרב נהרי.
מנחם אליעזר מוזס: התקציב הזה בא באמת רק מהרשויות.
מנחם אליעזר מוזס: את תקציב משרד החינוך מכירים כולם ויודעים שהוא עומד על כחמישים מיליארד שקלים אבל ההוצאה הלאומית לחינוך, פרט למשקי הבית, היא למעלה משמונים מיליארד שקלים.
מנחם אליעזר מוזס: זאת אומרת, שלושים מיליארד שקלים הרשויות המקומיות מממנות כל מיני צרכים חינוכיים.
מנחם אליעזר מוזס: בדיוק בשלושים מיליארד שקלים אלה החליטו שחשמל, מים וניקיון, הדבר האלמנטרי ביותר, לא יינתנו לילדי המוכר שאינו רשמי שלומדים בפיקוח משרד החינוך.
מנחם אליעזר מוזס: בכל המוסדות האלה הילדים לומדים בפיקוח משרד החינוך.
מנחם אליעזר מוזס: לא מדובר כאן על הפטורים.
מנחם אליעזר מוזס: זה היה בעבר ואני אומר שוב שזאת ממשלת הזדון ולפי הפסוק – ותעביר ממשלת זדון מן הארץ.
יעקב מרגי: לזה אתה מכוון בתפילה?
מנחם אליעזר מוזס: לזה התכוונתי בשנה שעברה.
מנחם אליעזר מוזס: היום כבר לא.
מנחם אליעזר מוזס: כשהיינו באופוזיציה.
מנחם אליעזר מוזס: אני אומר שאין דבר יותר מרושע מאשר ללכת ולקחת חשמל, מים וניקיון, דבר אלמנטרי ביותר, מהתלמידים האלה.
מנחם אליעזר מוזס: מה רצו?
מנחם אליעזר מוזס: שההורים ישלמו יותר חשמל, שישלמו יותר מים, שאשתי תלך לנקות את בית הספר או הסבתא או האימא תלך לנקות בבתי הספר.
מנחם אליעזר מוזס: איך בכלל עלו על הדעת דברים כאלה?
מנחם אליעזר מוזס: אני כבר לא מדבר על מזכירות ושרתות.
זהבה גלאון: מי מפקח על בתי הספר האלה?
מנחם אליעזר מוזס: משרד החינוך.
זהבה גלאון: אבל מי?
מנחם אליעזר מוזס: הנה משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: אבל זה לא רק אתם.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לסכם.
מנחם אליעזר מוזס: הדבר הנוראי הזה, אני חושב, זהבה, שגם אתם כשוחרי שוויון וכשוחרי אי עשיית עוול, חייבים לתת גב לחוק הזה כי גם לכם יש מוכר שאינו רשמי.
זהבה גלאון: איזה מוכר שאינו רשמי?
זהבה גלאון: יש לי מערכות חינוך?
זהבה גלאון: לא ידעתי את זה.
יוסף ג'בארין: בחברה הערבית.
יעקב מרגי: זאת לא שעת שאלות ותשובות.
מנחם אליעזר מוזס: לא נעשה עכשיו שאלות ותשובות.
מנחם אליעזר מוזס: אני אומר שהדבר הזה, אסור שיהיה במדינה הזאת.
מנחם אליעזר מוזס: לא היה אף מגזר במדינה הזאת וגם לא במדינות אחרות - - -
יעקב מרגי: יש שוויון סלקטיבי.
מנחם אליעזר מוזס: שוויון סלקטיבי.
מנחם אליעזר מוזס: לא היה אף מגזר שבאו וגזרו עליו כאלה גזרות כמו חשמל, מים, ניקיון, שרתות, מזכירות.
מנחם אליעזר מוזס: זה היה פרופר לשם שנאה.
מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שאנחנו צריכים היום אהבת חינם במקום שנאת חינם ושכולם ייתנו כתף ויצביעו בעד החזרת חוק נהרי.
זהבה גלאון: אדוני, תודה רבה.
זהבה גלאון: חבר הכנסת מוזס, חבר הכנסת נהרי, חבריי כולם, אף אחד לא בא מהמקום הזה, ממקום של שנאה.
זהבה גלאון: אתם רוצים לעשות חשבון עם יאיר לפיד, יאללה, תיכנסו בהם, אני לא רואה נציגים שלהם כאן, הם ביטלו לכם את זה.
זהבה גלאון: אני לא באה מהמקום הזה.
זהבה גלאון: זה לא מעניין אותי.
זהבה גלאון: אני באה ממקום של שיתוף פעולה.
זהבה גלאון: מי כמוך יודע, היינו יחד באופוזיציה, ולדעתי נהניתם אתי באופוזיציה יותר ממה שאתם נהנים עכשיו למרות שעכשיו אתם מסדרים לכם כל מיני הסדרים.
זהבה גלאון: 75 אחוזים.
זהבה גלאון: בתי הספר הכנסייתיים במגזר הערבי נשארו עם פחות כי סידרתם לכם.
יעקב מרגי: זהבה, אי אפשר לקחת את העובדות ולהפוך אותן.
זהבה גלאון: אפשר.
זהבה גלאון: אתם עושים את זה לכולם.
יעקב מרגי: יושבים כאן בעלי מקצוע ומשפטנים.
משולם נהרי: החוק הוא לכולם.
זהבה גלאון: אני יודעת שהחוק הוא לכולם.
זהבה גלאון: אל תגידו לי אי אפשר.
זהבה גלאון: ראשית, אפשר כי אתם מסדרים לכם הסדרים נוספים לבתי הספר האלה שלא קשורים דרך החוק הזה.
יעקב מרגי: את יודעת למה החמישים מיליון שקלים עברו דרך המשרד של גילה גמליאל לבתי הספר הכנסייתיים?
זהבה גלאון: אדוני, מה אמרת לחבר הכנסת מוזס?
זהבה גלאון: זאת שעת שאלות ותשובות?
יעקב מרגי: מותר לי.
יעקב מרגי: ליושב ראש מותר.
יעקב מרגי: אני חיכיתי ארבע קדנציות כדי להיות יושב ראש כדי לנצל את הפריבילגיה הזאת.
יעקב מרגי: אפילו כשהייתי שר, חיכיתי להיות יושב ראש ועדה.
זהבה גלאון: האמת היא שהוא ויתר.
זהבה גלאון: תדעו שהוא ויתר.
יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה.
יעקב מרגי: חשבת למה תקציב חינוך לבתי הספר הכנסייתיים עובר דרך המשרד של השרה גילה גמליאל?
יעקב מרגי: אם תרצי תשובות, אני אתן.
זהבה גלאון: אני יודעת למה תקציב החינוך עובר.
יעקב מרגי: אני אגיד לך, כדי שמגזרים אחרים לא יוכלו לדרוש בשם השוויון.
זהבה גלאון: בסדר, נכון, אבל אתם נהנים מזה שהם לא יכולים.
זהבה גלאון: אני לא מאשימה אתכם כי אתם מוצאים הסדרים אחרים.
זהבה גלאון: יש אגף חרדי במשרד החינוך.
יעקב מרגי: לטובת היושבים כאן, היו שני דיונים בנושא החינוך הכנסייתי.
יעקב מרגי: חברת הכנסת, גברתי, ידידתי, עמיתתי, מה שאת רוצה.
זהבה גלאון: אני חותמת על הכול.
יעקב מרגי: היו כאן שני דיונים אוהדים בנושא החינוך הכנסייתי.
יעקב מרגי: חברת הכנסת זהבה גלאון לא הייתה בהם ולכן לא כל העובדות נהירות לה.
יעקב מרגי: הוצע לחינוך הכנסייתי בצורה נדיבה על ידי המדינה להצטרף למסלולים זהים לאלה שאנחנו מוצאים להם הסדרים.
יעקב מרגי: אמרת, אלה שאנחנו מוצאים להם הסדרים, עם תנועות הידיים, ובמגבלות מסוימות.
יעקב מרגי: הם לא הצליחו או שלא רצו או שלא יכלו ועדיין זה בדיונים.
יעקב מרגי: אני מפרגן ושמח על ההישג שהשיג החינוך הכנסייתי, קודם כל במימון הביניים הזה של חמישים מיליון שקלים, והלוואי ויגיעו להסדר כי אני מאמין שהמדינה צריכה למצוא דרך שוויונית, להעצים את החינוך הממלכתי, לא על ידי אפליית ילד בילד ולא משנה מהיכן הוא ומה הוא.
יוסף ג'בארין: אגב, זה לא יעבור.
יעקב מרגי: אתה פותח את הדיון הזה עכשיו?
יוסף ג'בארין: דרך המשרדים העוקפים זה לא יעבור.
<קריאה: הרעיון עכשיו הוא לחזור למשרד החינוך.
יוסף ג'בארין: למשרד החינוך, כן.
יעקב מרגי: חברת הכנסת זהבה גלאון ברשות דיבור.
זהבה גלאון: אדוני, החוק שסגן השר קידם בזמנו הוא חוק בעייתי מכמה טעמים.
זהבה גלאון: קודם כל, למרות שבפועל זה אולי לא קורה באופן מדויק, חוק נהרי לא מחייב את מוסדות המוכר שאינו רשמי ללמד לימודי ליבה למרות שכן מלמדים בהיקף כזה או אחר.
יעקב מרגי: זה לא בחוק הזה.
זהבה גלאון: תן לי לומר לך משהו.
זהבה גלאון: הוא לא מתנה לימודי ליבה מלאים בקבלת תקציבים.
זהבה גלאון: הוא לא מתנה.
משולם נהרי: משרד החינוך נותן 75 אחוזים.
משולם נהרי: בתנאי שתלמד 75 אחוזים ליבה.
משולם נהרי: אם הוא נתן לך, גם הרשות נותנת לך, אז אתה מלמד ליבה.
משולם נהרי: אם לא ייתן לך משרד החינוך, גם הרשות לא תיתן לפי החוק.
יוסף ג'בארין: אולי תוסיף בתנאי שמלמדים באותו שיעור את לימודי הליבה.
משולם נהרי: זה לא קשור.
זהבה גלאון: אין פיקוח.
יעקב מרגי: אני מבקש לאפשר לזהבה גלאון לסיים את דבריה.
זהבה גלאון: אני מאוד מאוד מוטרדת מהגישה שבחקיקה מאפשרים לכל מיני מוסדות להתנתק מהמערכת הממלכתית.
זהבה גלאון: זה בעצם מה שהחוק הזה מאפשר.
זהבה גלאון: זה מאוד מאוד בעייתי.
זהבה גלאון: מערכת ממלכתית צריכה להיות מערכת שוויונית.
זהבה גלאון: הדבר הזה מייצר אי שוויון בחינוך.
זהבה גלאון: כל מה שאמר קודם חבר הכנסת ג'בארין על חוסר הזדמנויות - - -
יעקב מרגי: זה נכון גם לחינוך הכנסייתי.
איציק שמולי: אפילו לדמוקרטי.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה נכון גם לדמוקרטי.
זהבה גלאון: זה נכון לכל הגופים האלה.
זהבה גלאון: אני חושבת שצריכה להיות מערכת ממלכתית - - -
משולם נהרי: בממלכתי יש שוויוניות?
משולם נהרי: אין שוויוניות.
משולם נהרי: אני עבדתי במשרד החינוך.
משולם נהרי: אני הייתי שותף לחלוקת השעות.
משולם נהרי: אין שוויוניות בממלכתי וגם לא יכולה להיות.
משולם נהרי: זה תקציב דיפרנציאלי.
זהבה גלאון: אדוני, זה מחליש את המערכת.
איציק שמולי: אתה צודק, אבל אם הפתרון יהיה שכל שבט בונה לעצמו מערכת חינוך - - -
משולם נהרי: זה לא שבט.
יעקב מרגי: אני זורם אתכם אבל זה כרגע קיים.
איציק שמולי: המדינה הקימה את זה.
יעקב מרגי: יש ילדים בבתי ספר שלא זוכים בצורה שוויונית לקבל מהרשות מכספי ארנונה שהם משלמים.
יעקב מרגי: תצליחי, אוטופיה, אני מאחל לך.
יעקב מרגי: אני קורא לך להצטרף לממשלה עם קווי היסוד.
יעקב מרגי: בכל קדנציה מתקנים משהו.
זהבה גלאון: זה כנראה לא יקרה כל כך מהר.
יעקב מרגי: את רוצה לתקן את הכול במכה אחת.
זהבה גלאון: אדוני, זה נכון שמה שאתה טוען שיש מציאות בשטח, שיש זליגה ויש היום מערכות שהתנתקו ממערכת החינוך הממלכתית ואתה אומר שאי אפשר להילחם בסוסים שברחו מהאורווה, אבל ברגע שכבר הדבר הזה בוטל ועכשיו אתם הולכים להחזיר אותו למערכת, אני חושבת שזה מאוד מאוד בעייתי.
זהבה גלאון: אני לא תומכת ביאיר לפיד, אי אפשר להתבלבל.
יעקב מרגי: למישהו הייתה הבנה כזאת?
יוסף ג'בארין: אני מסכים אתכם ברמה התיאורטית של הדברים.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת, עקרון השוויון בהחלט היה מחייב שגם המוכר הלא רשמי יקבל תקצוב ציבורי מהרשויות המקומיות בהיקף שמשרד החינוך מתייחס אליו.
יוסף ג'בארין: אבל יש לי שני חששות.
יוסף ג'בארין: החשש הראשון הוא החשש שזהבה הצביעה עליו והוא אמיתי והוא האם באמת מקיימים גם את היקף הליבה הנדרש.
יוסף ג'בארין: זה כתוב בתקנות.
יעקב מרגי: משרד החינוך עוד מעט יאמר לנו.
יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים אלא שיש בעיה מאוד משמעותית של פיקוח וגם בית המשפט אמר את זה.
יוסף ג'בארין: לכן בחוק זה נראה מצוין אבל בפועל לא ברור מה קורה.
משולם נהרי: הוסיפו עשרות מפקחים.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע בהמשך.
יוסף ג'בארין: אני אשתף אתכם בחשש השני והוא מתקשר לבתי הכנסת הכנסייתיים.
יוסף ג'בארין: בתי הספר הכנסייתיים, רובם בתוך הישובים הערבים.
יוסף ג'בארין: הישובים הערביים, כפי שאתם יודעים, הם במעמד הסוציו אקונומי הכי נמוך בקרב כלל הישובים בישראל, מרביתם בין אחד לשלוש.
יוסף ג'בארין: נראה לי שמה שיקרה כאן, החקיקה הזאת תוכל להעצים את הפער בין המוכר לא רשמי היהודי, בעיקר החרדי, לבין המוכר הלא רשמי הערבי שבעיקרו אלה בתי הספר הכנסייתיים.
יוסף ג'בארין: רשויות מקומיות בצד היהודי, אולי גם בצד החרדי או אולי המפלגות החרדיות שנמצאות בקואליציה, באמת יכולות לדאוג, בצדק או שלא בצדק, לכך שהתקציב הזה יגיע לשם.
יוסף ג'בארין: מצד שני, כשאני מסתכל על הרשויות המקומיות הערביות, אני תוהה האם בכלל יש מפעל כזה.
יעקב מרגי: בלי החוק הזה, לא יצויר שראש עיריית נצרת רוצה עכשיו לסייע מתקציב העירייה בפרויקטים חינוכיים לבתי ספר שהם במוכר שאינו רשמי או בפטור – הוא לא יכול.
יעקב מרגי: החוק הזה מאפשר לו.
יעקב מרגי: לכן לא ברור לי מה החשש שלך.
יוסף ג'בארין: אבל הוא לא חייב.
יעקב מרגי: אני מחייב אותו.
יעקב מרגי: החוק מחייב אותו.
יוסף ג'בארין: הבנת למה זה יכול להעצים פערים?
יוסף ג'בארין: במוכר הלא רשמי הערבי.
יעקב מרגי: אין שיפוי.
משולם נהרי: הכנסייתיים נלחמים כדי להחזיר את זה.
יוסף ג'בארין: הבעיה שלהם היא לא עם הרשות המקומית.
יוסף ג'בארין: הרשויות המקומיות בחברה הערבית הן רשויות חלשות.
יוסף ג'בארין: כמעט ואין מימון כזה.
יוסף ג'בארין: קח את מזרח ירושלים, אין בכלל מימון שיכול להגיע למוכר הלא רשמי דרך הרשויות הערביות.
יוסף ג'בארין: לכן בפועל מי שייהנה מזה, זה בעיקר החינוך החרדי.
יעקב מרגי: מה אכפת לך שחינוך כזה נהנה?
זהבה גלאון: כי אתם נהנים פעמיים.
זהבה גלאון: הם לא מקבלים את אותו הסדר.
זהבה גלאון: לכם יש הסדרים נוספים.
יעקב מרגי: עוד פעם ההסדרים עם הידיים?
זהבה גלאון: משולם נהרי רב אומן.
זהבה גלאון: הוא הביא את החוק הזה.
יעקב מרגי: אחרי התיקון לחוק, אנחנו הולכים לרב ועושים שינוי שם לחוק.
משולם נהרי: אדם משלם מסים, לא מגיע לו?
יוסף ג'בארין: מאותה סיבה בדיוק שאתם מצביעים עליה, אין סיבה שהכנסייתי לא יהיה דומה כמו הרשתות מבחינת משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: למה לא? שוויון הזדמנויות, אם אלה מקבלים, גם אלה מקבלים.
יוסף ג'בארין: זה אותו הגיון.
יוסף ג'בארין: למה לא?
זהבה גלאון: למה שלא תביא את הסעיף הזה שחוק נהרי יחול על בתי הספר הכנסייתיים?
יעקב מרגי: בוקר טוב זהבה.
משולם נהרי: זה יחול.
זהבה גלאון: אני לא מדברת על החוק הרשמי.
זהבה גלאון: אני מדברת על ההסדרים.
יוסף ג'בארין: היא מתכוונת לסעיף שאומר שגם החינוך הכנסייתי יקבל.
יעקב מרגי: כמו רשת.
זהבה גלאון: יש להם בעיה כי הם ערבים.
יוסף ג'בארין: יפריע לך אם אתה רוצה לגרוע, אבל אם אתה רוצה להוסיף, זה בסדר.
משולם נהרי: אם אתה רוצה לשנות היום, יש לך בעיה.
יוסף ג'בארין: אני בעד ההסתייגות של זהבה אבל יש לי הסתייגות נוספת.
יעקב מרגי: אתה תהיה כאן בהצבעה ותציע אותה.
<מירב ישראלי: מה שכתוב כאן, זאת קבוצה ריקה.
<מירב ישראלי: אין בכלל בתי ספר כאלה.
יעקב מרגי: עלו כאן הרבה תהיות ושאלות, פיקוח או לא פיקוח.
יעקב מרגי: תאירי את עינינו ואוזנינו.
<דורית מורג: קודם כל, החוק הזה חל על כל מוסדות החינוך המוכרים שאינם רשמיים והוא יחול גם על בתי הספר הכנסייתיים.
<דורית מורג: החוק חל על כל המוסדות.
<דורית מורג: הוא יחול גם על בתי הספר הכנסייתיים.
יוסף ג'בארין: אני רק אומר שבפועל רשויות מקומיות ערביות, כמעט ולא מממנות את בתי הספר.
<נועה היימן: אני רק אגיד שמתוך שלושת האשכולות הנמוכים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, באשכולות אחד ושניים נמצאות אך ורק רשויות חרדיות וערביות.
<נועה היימן: אלעד, ביתר, מודיעין עילית.
יוסף ג'בארין: זה רק מחזק את מה שאני אומר כי אז הם ירצו לתקצב.
<נועה היימן: אני רק אומרת שלעניין טענת האפליה, בוא ניקח רשות חזקה כמו תל אביב שאם יש בה בתי ספר כאלה או כאלה, לתל אביב יהיה קל והיא מתקצבת ונותנת.
יעקב מרגי: לפעמים יש להם קושי מנטלי.
יעקב מרגי: עזבי את תל אביב.
יעקב מרגי: זה לא הולך ביחד ישר לאשכול.
<נועה היימן: מצבן הכלכלי של רשויות חרדיות הוא לא פחות קשה משל רשויות ערביות.
<נועה היימן: באשכול אחד, האשכול הנמוך ביותר, אם אני זוכרת נכון יש שבעה או שמונה ישובים שמתוכם שניים חרדים.
יעקב מרגי: את צודקת.
יוסף ג'בארין: אני בכל זאת אסביר את החשש.
משולם נהרי: אם אין להן, הן לא מתקצבות את כולם.
<נועה היימן: כרגע התלונות שמגיעות אלינו מבתי ספר שלא מתוקצבים, הן דווקא מבתי ספר שהרשות ממש לא תומכת בהם ואלה הן רשויות חרדיות.
יוסף ג'בארין: בכל זאת אני אומר לך את החשש האמיתי שלי.
יוסף ג'בארין: אלה ישובים חרדיים ולכן הנהגת אותו ישוב תהיה מעוניינת דווקא לממן את המוכר הלא רשמי.
משולם נהרי: תתפלא.
משולם נהרי: הנה, היא תגיד לך.
משולם נהרי: הראשון ששמח היה בביתר שאמר שעכשיו הוא לא חייב לאף אחד שום דבר.
<נועה היימן: המקרים שהגיעו אלינו על הפסקה של תקצוב של רשויות את בתי הספר, אני לא יודעת להגיד מחקרית אלא יודעת להגיד מה הגיע אלינו, ההדים שהגיעו אלינו, כל התגובות שאנחנו קיבלנו היו מבתי ספר חרדים שהפסיקו לקבל תקצוב מרשויות חרדיות ולא מרשויות חילוניות שראו בזה הזדמנות להפסיק את התקצוב.
<נועה היימן: רשויות חרדיות שהפסיקו את התקצוב של בתי הספר החרדים.
<נועה היימן: אלה עיקר המקרים שהגיעו אלינו.
יעקב מרגי: יש לזה הסבר רציונלי.
יוסף ג'בארין: שאלה לגבי הישובים החרדים.
יוסף ג'בארין: יש מוסדות חינוך רשמיים חזקים?
יוסף ג'בארין: זה לא שמרבית החינוך שם הוא מוכר לא רשמי?
יעקב מרגי: באלעד יש ממלכתי.
<נועה היימן: זה בטל בשישים.
יעקב מרגי: כן, מעט, אבל יש.
יעקב מרגי: כמו שבהר נוף יש אחד ממלכתי ועוד 18.
עליזה לביא: כמו התמונה של הדיינים היום.
יעקב מרגי: לא ראיתי אותה.
יעקב מרגי: גם הסרוגים לובשים חליפות.
יעקב מרגי: אני לא יודע מה קורה להם.
יעקב מרגי: לא מבין למה.
יוסף ג'בארין: השופטים לובשים אחרת?
יוסף ג'בארין: כולם עם אותה גלימה שחורה.
יעקב מרגי: תראו מה עושה חוק נהרי.
יעקב מרגי: אפילו לדיינים הגענו.
<דורית מורג: עוד הערה.
<דורית מורג: החובה לקיים את לימודי הליבה נמצאת גם בחוק וגם בתקנות.
<דורית מורג: בנושא הזה הפיקוח הולך ומתגבר.
<דורית מורג: נוספו מפקחים.
משולם נהרי: עשרות מפקחים.
משולם נהרי: לא היה דבר כזה.
יוסף ג'בארין: שמעת?
יוסף ג'בארין: הפיקוח הולך ומתגבר.
משולם נהרי: נכנסו עכשיו עשרות מפקחים.
יוסף ג'בארין: הם חייבים לפי החלטת בית המשפט.
<נועה היימן: זאת החלטת מדיניות שנעשתה ב-2013, בעקבותיה הוקם מחוז חרדי במשרד החינוך.
<נועה היימן: בתקציב הזה יש תוספת של כ-85 משרות נוספות למשרד החינוך לטובת המחוז החרדי שתפקידו פיקוח על בתי הספר השונים בזרמים השונים במגזר החרדי.
<נועה היימן: 85 מפקחים אלה מתווספים למפקחים קודמים שנתנו לנושא ב-2012.
יעקב מרגי: אם מישהו תמה, אנחנו שמחים על כך.
<נועה היימן: כשלושים מפקחים נוספים.
<נועה היימן: פרט לכך, בשנים האחרונות משרדי האוצר והחינוך הקימו יחדיו גוף, מינהל, בתוך משרד החינוך, מינהל רישוי, בקרה ואכיפה.
<נועה היימן: תפקיד המינהל הזה הוא גם לייעל את תהליכי הרישוי שהיום אורכים הרבה מאוד זמן, נכונים לכל בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים, ערבים וחרדים, שנדרשים בתהליכי רישוי ארוכים.
<נועה היימן: במקביל האגף הזה, תפקידו להגביר את האכיפה והפיקוח על מדיניות משרד החינוך ולוודא שאכן מה שהמשרד קובע כמדיניות מתבצע בשטח, בין אם זאת מדיניות תקציבית, גביית תשלומי הורים, לימודי ליבה, כל דבר שבעצם הוא רגולציה.
<נועה היימן: גם לנושא הזה ניתנה תוספת תקנים משמעותית בתקציב האחרון.
<נועה היימן: במשך שנים הפיקוח היה תמיד קיים ואנחנו מחזקים אותו.
<נועה היימן: נכון, הוא עוד לא מושלם אבל הוא הולך וגובר.
יעקב מרגי: הזמנתם את השלטון המקומי?
יעקב מרגי: השלטון המקומי נמצא כאן?
עליזה לביא: למה שהוא יהיה?
יעקב מרגי: יירשם בפרוטוקול שהוזמנו.
עליזה לביא: כדאי שתבדוק למה הם לא כאן.
יוסף ג'בארין: אפשר שאלת הבהרה לגבי התקציבים הללו?
יעקב מרגי: כל הזמן נתון לך.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על תקציב שמגיע ממשרד החינוך לרשויות המקומיות.
יעקב מרגי: לא מגיע שום תקציב.
<נועה היימן: אתה מדבר על התיקון לחוק.
<נועה היימן: תיקון החקיקה הזאת נוגע אך ורק להסדרת היחס, לא בין תקציב המדינה לגוף אלא בין התקציב הנוסף שהרשות המקומית שמה.
יוסף ג'בארין: הנוסף.
יוסף ג'בארין: לא כסף שמגיע.
<נועה היימן: זה לא תקציב מדינה.
<נועה היימן: זה תקציב רשויות מקומיות.
<נועה היימן: תמיכת הרשות בבתי הספר ולא תמיכת המדינה בבתי הספר שזה מוסדר במקומות אחרים.
<נועה היימן: אך ורק הסדרת היחסים בין הרשות לבתי הספר ללא קשר לתקציב המדינה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת דוקטור עליזה לביא.
יוסף ג'בארין: לי אתה לא אומר דוקטור, אבל בסדר.
יעקב מרגי: חור בהשכלה שלי.
יוסף ג'בארין: עוד למשפטים.
יוסף ג'בארין: לא סתם.
יעקב מרגי: למה לא הערת לי?
יעקב מרגי: אני קנאי לאלה שהזיעו.
יוסף ג'בארין: מתוך צניעות, אדוני.
יעקב מרגי: צניעות יפה כשהיא במקומה.
עליזה לביא: גם קולגה באקדמיה וגם שיתפנו פעולה בבתי הספר הנוצריים, מיד עת קיבלתי את הבקשה שלך אבל עוד קודם הגשתי את הבקשה לדיון שהיה בפגרה ואכן קיימנו דיון.
עליזה לביא: באותה נשימה אני רוצה לומר בגלל שאני באמת מאוד מעריכה אותך ואת המקום שאתה נותן לנושאים של החינוך לכלל ילדי ישראל.
עליזה לביא: אדוני היושב ראש לא פוליטיקה, כולנו בימים מאוד קשים.
עליזה לביא: אני חוזרת עכשיו משער האריות שם עשינו סיור.
עליזה לביא: הלכנו לחזק את השוטרים ואת כוחות הביטחון שעומדים שם דקה דקה, שעה שעה.
עליזה לביא: המצב לא פשוט.
עליזה לביא: נשים בצד את כל הפוליטיקות ונחשוב כולנו איך אנחנו באמת מביאים את המצב של החינוך במדינת ישראל למקום טוב ולא שמי ששייך לקבוצה מסוימת יקבל יותר ומי שלא שייך לאותה קבוצה יקבל פחות.
יעקב מרגי: צודקת.
עליזה לביא: כשאני פותחת את חוק ההסדרים, אני שוב רואה בדלת האחורית בחשכת ליל, עמוד 14, את חוק נהרי.
משולם נהרי: למדנו מכם מחוק ההסדרים שעבר.
עליזה לביא: אבל מה עשינו אנחנו?
משולם נהרי: מה עשיתם?
משולם נהרי: אנחנו השתמשנו באותה שיטה.
עליזה לביא: מה זה אותה שיטה?
עליזה לביא: אנחנו לקחנו את זה לטובתם של ילדים מסוימים.
משולם נהרי: אה, ואנחנו לא.
יעקב מרגי: גילוי נאות, אין לי ילד במוכר שאינו רשמי.
יעקב מרגי: יש לי ילד אחד בחינוך הממלכתי, בתיכון, ולכן אני יכול לומר לך.
יעקב מרגי: תקשיבי.
יעקב מרגי: אני אגיד לך מה עשיתם בקדנציה הקודמת.
יעקב מרגי: לקחת תקציב ארנונה שאני שילמתי ברשות המקומית ואסרת על ראש הרשות להעביר כסף לילדים שלי, כמו שהוא מעביר לילדים של השכנים שלי.
יעקב מרגי: זה מה שעשיתם בפעם שעברה.
יעקב מרגי: חוק נהרי, צריך לומר את האמת, שימי את זה על השולחן, יכול להתמודד עם כל שאלה שתעלי.
יעקב מרגי: אם הייתי יודע שחוק נהרי מעדיף ומפלה אחרים, אני הייתי נותן למישהו אחר לנהל את הדיון הזה.
יעקב מרגי: חוק נהרי בא להשוות.
יעקב מרגי: החוק הוא חוק שוויוני.
יעקב מרגי: מה לעשות שיש בעיה, קוראים לה חוק נהרי.
יעקב מרגי: מה לעשות, הוא בא לתקן עוולה שנגרמה לילדים מהמגזר החרדי.
יעקב מרגי: מה לעשות שהוא בא לתקן עוולה שנגרמה לילדים מהמגזר הערבי.
יעקב מרגי: לא לאליטה.
יעקב מרגי: סוף סוף יש איזה חוק שהוא לא בא לתקן עוולה שנגרמה לאליטה.
משולם נהרי: גם לאליטה.
משולם נהרי: הריאלי והדמוקרטי.
יעקב מרגי: בטל בשישים.
עליזה לביא: אתה יודע שהדמוקרטי הצטרף.
עליזה לביא: בוא נראה מה קרה.
עליזה לביא: אדוני, אני לא באתי לריב אתך.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים.
יעקב מרגי: לא רבים.
עליזה לביא: אני לא באתי לריב אתך.
עליזה לביא: אני חושבת שבכלל חינוך צריך להיות דפוסים קבועים, זה צריך להיות מקצוע זהב.
עליזה לביא: אי אפשר שכל גחמה פוליטית כזאת או אחרת תבוא ותתעדף, בוא תעשה כך ותעשה אחרת.
עליזה לביא: היום הדמוקרטים הם ככה ומחר הם ככה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת עליזה לביא, בואי נציע הצעה.
יעקב מרגי: באמת הממשלה, הכנסת, ועדת החינוך, בואי ניקח את כל נושא החינוך במדינת ישראל ונבחן אותו מ-א' ועד ת'.
עליזה לביא: אני מסכימה.
יעקב מרגי: נראה שאף אחד לא מופלה ובאמת שאנחנו נותנים את החינוך המיטבי.
יעקב מרגי: נוריד כמה שיותר את הנטל מההורים וניתן הזדמנות שווה לכל ילד.
יעקב מרגי: תאמיני לי, אחרון המחוקקים, אני הייתי מביא.
יעקב מרגי: חוק נהרי הוא אילוץ של מצב מעוות.
עליזה לביא: מה זה אילוץ?
עליזה לביא: אדוני, תראה, אתם – ובאמת כולנו, כל הכנסת – הצבענו על הנושא של העדפה מתקנת בכל מה שקשור לשירות הציבורי לחרדים.
עליזה לביא: כל הכנסת.
עליזה לביא: זה חוק שהשר דרעי ביקש לקדם אותו.
עליזה לביא: אני אוהבת אנשים חרדים.
עליזה לביא: כולנו אחים, אבל מה אתם עושים כאן?
עליזה לביא: הרי למה בעצם באנו ודיברנו?
עליזה לביא: דיברנו על כך שבבתי ספר שלא מלמדים מקצועות ליבה, שלא נותנים את המעדר ואת המגרפה - - -
יעקב מרגי: עליזה, את באת באיחור.
עליזה לביא: אני באתי באיחור.
יעקב מרגי: הסוגיה של הליבה נדונה והיועצת המשפטית המלומדת שבדרך כלל אני מסכים אתה – לפעמים אני לא מסכים אתה – אמרה בצורה חד משמעית שזה תלוי לימודי ליבה.