GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רן לבל: המאמץ להיות מוכרים כנוער שהוא בסיכון כמו כל אוכלוסייה אחרת, הוא גם מאמץ שאנחנו עושים כבר כמה שנים מול חברת הכנסת יעל גרמן, שרת הבריאות לשער, ואנחנו ממשיכים לעשות את העבודה הזאת.
<רן לבל: יש את המרחב של איגי.
<רן לבל: למי שלא מכיר או מכירה, יש פעילות לנוער אחר הצהרים.
<רן לבל: יש לנו שישים קבוצות בכל חלקי הארץ, מאילת ועד קריית שמונה.
<רן לבל: ציטוט של חניכה: "אני לא יודעת מאיפה אספתי את האומץ, אבל צעדתי פנימה.
<רן לבל: ברגע שנכנסתי דרך הדלת, החיים שלי השתנו.
<רן לבל: פעם ראשונה שלא שנאתי את עצמי והבנתי שזה תהליך.
<רן לבל: המפגש בארגון גרם לי להסתכל פעם ראשונה דווקא על הסביבה בעיניים ביקורתיות ופעם ראשונה לאהוב את עצמי".
<רן לבל: אנחנו מתעסקים הרבה עם הנוער כדי שיקבל את עצמו ויבין ששום דבר לא בסדר בהם והם לא צריכים להנמיך פרופיל והם לא צריכים לשמור על מי שהם ולהבליט את זה החוצה.
<רן לבל: הבעיה היא בסביבה.
<רן לבל: למה זקוקה הנערה ולמה זקוק הנער.
<רן לבל: אנחנו מדברים קודם על כל על קבוצת שווים שזה הדבר הבסיסי.
<רן לבל: נער ונערה מתבגרים צריכים קבוצה להשתייך אליה ולהיות חלק ממנה.
<רן לבל: מדברים על הכרה בתופעה הזאת שקיימת, כמו יום המאבק הבינלאומי בעד הומופוביה שמתקיים במאי והיינו רוצים – ציינו את זה גם בנייר העמדה – שזה יצוין כיום במשרד החינוך כך שיציינו אותו בכלל בתי הספר בארץ.
<רן לבל: פעילויות נוער נוספות.
<רן לבל: אנחנו כל הזמן מנסים לחבור לתנועות וארגוני נוער כדי לעשות את זה כמה שיותר נגיש.
<רן לבל: להבדיל מהרבה סוגיות שקורות בחברה הישראלית, נוער גאה נמצא בכל המגזרים, בכל הערים, בכל הרשויות.
<רן לבל: זה לא איזה משהו שצריך להתמודד אתו במקום ספציפי.
<רן לבל: לכן אנחנו עושים גם פעילות החוצה.
<רן לבל: יש לנו תכנית שהיא תכנית שאנחנו מפעילים בחמש השנים האחרונות בבתי הספר.
<רן לבל: סיפרנו על כך לחברת הכנסת מירב בן ארי והרחבנו על זה.
<רן לבל: נמצא כאן מנהל תיכון אנקורי שיאמר כמה מלים בהמשך.
<רן לבל: אני כן אומר כמה ציטוטים מתוך הסיכום של השנה, הפעילות האחרונה.
<רן לבל: אצל התלמידים שלקחו חלק בתכנית רואים גישה אחרת ביום יום שלהם.
<רן לבל: רואים את זה בהפסקות, בשיעורים, יותר הקשבה לקולות שונים שעולים בכיתה.
<רן לבל: התכנית נתנה הרבה כוח לילדים שנמצאים בתוך הקבוצה שבחרו באמת ללכת עם ההעדפות המיניות שלהם בצורה גלויה וברורה.
<רן לבל: מה שיפה לראות בתכנית הזאת זה שהיא לא רק עוזרת לאורך כל השנה.
<רן לבל: אנחנו מגיעים לבית הספר, תהליך של כמה שנים, ולא רק שזה עוזר לבני ובנות הנוער הלהט"בים אלא זה גם מייצר באופן כמעט חד משמעי אקלים בית ספרי נעים יותר ובטוח יותר, לכל הנערים והנערות ולא רק לנוער הגאה.
<רן לבל: מקום שהוא פחות הומופובי, זה מקום שתהיה בו פחות אלימות.
<רן לבל: חד משמעית.
<רן לבל: לסיכום.
<רן לבל: דיברנו על זה גם בוועדה הקודמת.
<רן לבל: אנחנו יודעים שיש הרבה מאוד מאמצים גם של ארגוני קהילה אחרים, גם של משרד החינוך, גם של משרד הרווחה.
<רן לבל: צריכים להתכנס יחד ולעשות תכנית שהיא גם משותפת, שהיא בדיאלוג עם כל השותפים והשותפות ובעיקר מתוקצבת כי אנחנו נמצאים בעולם שאם אין לנו משאבים, אין לנו איך לעשות את כל הפעילות המדהימה הזאת.
<רן לבל: לכן זה בעיקר מה שאנחנו מבקשים בוועדה הזאת.
<רן לבל: תודה רבה.
מירב בן ארי: חברת הכנסת זהבה גלאון, יושבת ראש מרצ, בבקשה.
זהבה גלאון: חברת הכנסת בן ארי, אני רוצה לברך אותך על ניהול הישיבה ולברך את כל מי שהגיע לכאן, הארגונים וחברי הכנסת.
זהבה גלאון: לא במקרה אני פותחת בדברים האלה.
זהבה גלאון: אנחנו מקיימים בכנסת הרבה מאוד ישיבות, גם במסגרת השדולה שחברת הכנסת גרמן עומדת בראשה, אחת מארבע יושבי הראש, וכל פעם מחדש אנחנו רואים איך עם כל ההתקדמות, לכאורה או לא לכאורה, ועם כל השינוי, עדיין אנחנו רואים איך תלמידים ותלמידות בבתי ספר חשים מאוימים, מפוחדים, מופלים.
זהבה גלאון: איך מייצרים מצב שאנחנו מגיעים למרחב בטוח, לסביבה שהיא לא סביבה מאיימת?
זהבה גלאון: אחד הדברים שלמדתי מהמצגת, נראה להם אבל גם הובלטו במצגת, זה את הפער הזה בין מצד אחד ההתקדמות, החקיקה שלעתים מבשילה ולעתים עצם הדיבור על חקיקה, לבין ההטמעה שלה במערכות, בעיקר במערכות הבית-ספריות.
זהבה גלאון: הפער הזה של בין מצד אחד פסיקות חשובות של בתי משפט, חקיקה בכנסת, בעובדה שעדיין בישראל של 2015 בני נוער ובנות נוער חשים מאוימים, מופלים ולא מוגנים כשהם באים לסביבה שהיא הסביבה הכי בסיסית שלהם, שזאת הסביבה הבית ספרית.
זהבה גלאון: אני באמת רוצה לברך את איגי על הפעילות שלה ולברך את חושן ואת האגודה.
זהבה גלאון: כולם נמצאים כאן ואם שכחתי מישהו – ובטח שכחתי - אל תתחשבנו אתי כי אלה הניירות שהוגשו לשולחן.
זהבה גלאון: אני רוצה להציע – וזה גם נאמר בדברים - ולהתנצל כי אחר כך אני אצטרך לרוץ לישיבת ועדה אחרת, שבאמת תגובש תכנית שהיא תכנית רב שנתית, תכנית שהיא מובנית, שהיא לוקחת בחשבון - כל הידע כבר קיים, הארגונים מגישים הצעות, היו כאן ישיבות בכנסת – תכנית שנעשית בשיתוף פעולה עם הארגונים, עם הארגונים שמביאים אתם את הניסיון ובעיקר, זה נאמר כאן אבל אני רוצה להדגיש את זה ביתר שאת, תכנית שתהיה מתוקצבת כי תכנית שהיא לא מתוקצבת, אין לה ערך.
זהבה גלאון: תכנית שתהיה מתוקצבת, שאנשים ידעו בדיוק למה הם הולכים, להכשרות של מורים, לפיתוח קשר עם משפחות, לפיתוח סביבה בטוחה לבני נוער ובנות נוער שמגיעים לבית הספר.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה הדבר המרכזי.
זהבה גלאון: אני רוצה לברך אתכם, את מי שעוסק יום יום במלאכה.
זהבה גלאון: תודה רבה גם לך, גברתי.
מירב בן ארי: אנחנו נרצה לשמוע את נציגת משרד החינוך שתספר לנו מה קורה בבתי הספר, בהמשך לדבריה של חברת הכנסת זהבה גלאון.
<ענת רצון: שלום לכולם.
<ענת רצון: אני מייצגת את משרד החינוך ולא פעם ראשונה שאני בוועדת החינוך.
<ענת רצון: לפני חודש היינו בשדולה הגאה.
<ענת רצון: אני מייצגת בתוך משרד החינוך את שפ"י שהוא הגוף שמדריך את הפסיכולוגים והיועצים במשרד החינוך, להדריך את מערכת החינוך לעבודה על אקלים מיטבי ובטוח לתלמידים.
<ענת רצון: אני יכולה להגיד שאני תמיד כאן בסיטואציה מכווצת.
<ענת רצון: אני צריכה לייצג את המשרד שהוא ענק והוא רב מגזרי וערוצי, ויש לנו באמת מדינה כל כך מגוונת וצבעונית, החל מהמגזר החרדי ששייך ליחידה שלנו של המיניות ומניעת פגיעה מינית.
<ענת רצון: זה לא עניין של מה בכך שיושבים חרדים בתוך שיח של מיניות ויושבת החברה הערבית על כל גווניה ויושב חמ"ד, החינוך הממלכתי דתי, ואנחנו כשישים פסיכולוגים ויועצים שאחראים להפיץ את הבשורה של אקלים מיטבי, אקלים בטוח וסובלנות כלפי האחר ובין השאר כלפי הקהילה הלהט"בית שיקרה ללבנו.
<ענת רצון: בשנתיים האחרונות עלה ביתר שאת על סדר היום הנושא של מעורבות חברתית.
<ענת רצון: איגי, כתנועת נוער שמוכרת בשנים האחרונות ונכנסה אחרי המקרה בבר נוער להיות ארגון נוער מוכר ככל תנועות הנוער, נכנסה גם לפרויקטים של המעורבות החברתית מעבר לתכנית ניר.
<ענת רצון: אני יכולה להגיד שאנחנו במשרד מדגישים מספר דברים.
<ענת רצון: ראשית, בתי ספר הם ראי של החברה ואנחנו שוקדים על ניפוץ מיתוסים ודעות קדומות וזה דבר כלל לא פשוט.
<ענת רצון: אנחנו מנסים בכל כוחנו לקדם סובלנות כלפי האחר ומאמינים שקידום של סובלנות כלפי האחר יפחית את המקרים האלה שתיארתם, של בני נוער שמרגישים לא בטוחים.
<ענת רצון: אנחנו מביאים ידע תיאורטי שבקהילה שיושבת כאן הוא נשמע טריביאלי ומובן מאליו, אבל להביא ידע תיאורטי על מה זו נטייה חד מינית, במה מדובר, מה זה טרנסג'נדר, מה זה בי-סקסואלים, להביא מידע על רצף הנטייה המינית ולהביא סיפורים אישיים, מודלים חיים אנושיים שבאים מחושן, לספר את הסיפורים האישיים ואת הסבל הרב שאנשים היו צריכים לעבור.
מירב בן ארי: סליחה.
מירב בן ארי: אני עוצרת אותך.
מירב בן ארי: אני לא יודעת אם רצית שנקרא את זה אבל זה כמעט בלתי אפשרי ואני עוד יחסית בגיל שרואה טוב ואני לא רואה שום דבר.
מירב בן ארי: תסבירי לי איך מעבירים ניפוץ מיתוסים ודעות קדומות.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת איך זה קורה.
מירב בן ארי: אמרה גם חברת הכנסת גלאון את הדברים.
מירב בן ארי: איך זה עובד בתוך בית הספר שמנפץ את המיתוסים והדעות הקדומות?
<ענת רצון: בתוך בתי ספר אנחנו, ראשית, מביאים נציגים מחושן שמספרים את הסיפור האישי שלהם ומספרים איך אנחנו נוער כמוכם ומה זה אומר, איך אנחנו מתנהלים בחיים האלה - כמו כל נוער נורמטיבי אחר, מה היינו צריכים לעבור כדי שלא ניתפס כסוטים, כחולים, כדפוקים או שזאת אולי בחירה שלנו ואם היינו בוחרים קצת יותר נכון, עם שיקול דעת קצת יותר נבון, אולי היינו יכולים להיות אחרים.
<ענת רצון: השיח הזה מתקיים בכל הרמות.
<ענת רצון: שיח בקורסים ואנחנו מייצרים קורסים של מיניות כאשר בין השאר בכל קורס של מיניות מופיע של נטייה חד מינית ונוער להט"בי.
<ענת רצון: היועצים שעוברים את ההכשרות האלה מעבירים את ההכשרות האלה למחנכים בבתי הספר.
<ענת רצון: כאשר מדברים על המחנכים בבתי הספר, כדי לסבר את האוזן, מדובר במורים שיכולים להיות מורה מקצועי לביולוגיה, לאנגלית, לתנ"ך, למתמטיקה והוא גם מחנך מכיתה א' ועד י"ב, והמחנך הזה עובר עם יועצת בית הספר שיח כזה.
<ענת רצון: השיח הזה גם בקרב צוותים חינוכיים הוא שיח לא פשוט.
<ענת רצון: הוא לא שיח שמובן מאליו.
<ענת רצון: שם מביאים לבתי הספר, גם לצוותים החינוכיים, נציג של חושן שמספר.
<ענת רצון: אנחנו מראים סרטים שרבו בשנים האחרונות כמו הסיפור של אסי עזר שסיפר את סיפור היציאה מהארון וסיפור של ההורים שיוצאים מהארון, כמו נדב אבקסיס ועוד מודלים מוכרים לבני הנוער שמספרים על התהליכים שהם עברו וזה בהחלט עוזר למשרד החינוך בניפוץ הזה.
מירב בן ארי: אני ממשיכה את השאלה שלי.
מירב בן ארי: אני רואה שאתם זזים באי נוחות.
<עודד פריד: חושן היא יחידה בתוך משרד החינוך?
מירב בן ארי: ראיתי את התנועות.
מירב בן ארי: יהיה לכם את הזמן להגיב.
מירב בן ארי: כל מי שירצה לדבר, ידבר.
מירב בן ארי: אני רוצה להבין עוד משהו אחד.
מירב בן ארי: כשאת מדברת על הרצאות של חושן בבתי הספר, תגידי לי מאיזה גיל, מאיזה כיתה נכנסים נציגים של חושן בבתי הספר והאם, כמו שעודד אומר, זאת תכנית חובה.
<ענת רצון: חושן היא לא תכנית חובה.
<ענת רצון: חושן היא סיוע.
<ענת רצון: זה עזר.
<ענת רצון: זאת אומרת, יש בתי ספר שמכניסים את חושן, יש כאלה שלא מכניסים ואלה שלא מכניסים, זה אומר שלא עושים עבודה בנושא של נטייה מינית.
<ענת רצון: היה לנו שיח כזה עם מרכזי סיוע לפגיעה מינית, שאם לא מכניסים את מרכז הסיוע, סימן שאין עבודה חינוכית בבתי הספר ועל זה אנחנו מחינו בתוקף כי אנחנו אומרים לבתי הספר שייעזרו בעמותות אבל זה לא יכול להיות ראי הכול.
<ענת רצון: זאת לא יכולה להיות העבודה הבלעדית במשרד ובבתי הספר.
<ענת רצון: בית ספר שלא מזמין את חושן או לא מזמין את מרכז הסיוע לפגיעה מינית, זה לא אומר שאין שם עבודה נפלאה על אקלים מיטבי, על קבלת האחר וסובלנות כלפי האחר.
<ענת רצון: חושן זה סיוע כי זה באמת המפגשים האנושיים ואין בילתם.
מירב בן ארי: חושן הוא סיוע לתכנית שקיימת כבר בבתי הספר.
מירב בן ארי: תכנית שמתעסקת עם קהילת הלהט"ב.
מירב בן ארי: זאת אומרת, במצב האופטימלי – לא אומר בכל – ברוב בתי הספר יש איזושהי תכנית לקהילת הלהט"ב שחושן היא תוספת מבורכת.
מירב בן ארי: זה מה שאת אומרת.
<עודד פריד: נמצא כאן נציג חושן שאולי יוכל לומר בכמה בתי ספר מדובר.
מירב בן ארי: קריאות ביניים הן לחברי הכנסת.
מירב בן ארי: יעל מייצגת אותך נאמנה.
<ענת רצון: תנו לי לדייק.
זהבה גלאון: לפני שאת ממשיכה.
זהבה גלאון: את נכנסת לפרטים ולפני שאת ממשיכה בפרטים שהם חשובים – אפשר להתווכח עליהם – אני רוצה לשאול האם יש תכנית שהיא תכנית רב שנתית, שהיא תכנית מערכתית, בתוכה יש נדבך על גבי נדבך.
זהבה גלאון: האם יש תכנית כוללת, כמעט רציתי להגיד תכנית אב.
מירב בן ארי: ובכמה בתי ספר.
<ענת רצון: תכנית כישורי חיים היא תכנית חובה במערכת.
<ענת רצון: היא תכנית חובה מכיתה א' ועד כיתה י"ב, וליתר דיון, מגן הילדים עד כיתה י"ב.
<ענת רצון: בתכנית כישורי חיים, שזורים תכנים בנושא של נטייה מינית, החל מכיתה ט', וכבר בכיתה א', בכיתה ב' ובכיתה ג' יש מערכים על משפחות מגוונות, על האחר, על סובלנות.
<ענת רצון: דיוק יש החל מכיתה ט' והתכנית נכתבה עם חושן.
<ענת רצון: תכנית כישורי חיים היא תכנית חובה במערכת ובימים אלה אנחנו אוספים – כל שנה אנחנו אוספים בסוף השנה – את הנתונים מבתי הספר, במה עסקו, במה עסקו יותר, במה עסקו פחות, וזה מביא אותנו לכתיבת תכנית לשנה הבאה ומלמד אותנו על תמונת המצב.
<ענת רצון: כלומר, תכנית כישורי חיים היא לא שאלה.
<ענת רצון: איך עושים, באיזה בתי ספר עושים את זה.
מירב בן ארי: כלומר, התכנית של כישורי החיים בין כל הנושאים הרבים של כישורי חיים, כי אני מכירה את התכנית הזאת, שזור שם חלק של הלהט"בים.
מירב בן ארי: את עוד תמשיכי אבל יש כאן חבר כנסת שמאוד חשוב להם לומר כמה מלים ויש להם עוד ועדות.
מירב בן ארי: לכן ניתן קודם את כל רשות הדיבור לחבר הכנסת דב חנין.
דב חנין: ברכות לכל המשתתפים, גם לנציגי האגודה, לנציגי איגי, לנציגי הציבור, לחושן כמובן.
דב חנין: אני שומע את דבריה של ענת ואני קצת מוטרד.
דב חנין: אני גם קצת מרגיש מבוכה כי זה מזכיר לי תמיד את הסיטואציה בכיתה בה המורה נוזפת בתלמידים שבאו אבל בעצם הטענות הן למישהו אחר.
דב חנין: אני אגיד לך למה אני מרגיש תחושה לא נוחה.
דב חנין: נעשית עבודה.
דב חנין: אני מברך על העבודה שנעשית, גם העבודה שלך בוודאי באופן אישי ושל המערכת שאת עומדת בראשה, ושל חושן ואני מברך על כל הדברים הטובים שנעשים במערכת החינוך.
דב חנין: אבל התמונה שאנחנו מקבלים מהשטח היא תמונה מאוד מאוד מדאיגה.
דב חנין: אנחנו שומעים יותר ויותר תלונות ואני לא יודע אם זה יותר ויותר, ואולי פשוט קודם אנשים לא התלוננו אבל אנחנו שומעים המון תלונות על דברים שהייתי אומר שהם דברים קשים.
דב חנין: אנחנו מדברים על ילדים, על בני נוער שעוברים חוויות מאוד קשות במערכת החינוך.
דב חנין: מול זה אנחנו צריכים לומר – וצריך להגיד את הדברים האלה בצורה מאוד ברורה - שהתחולה מהפכה משפטית עם העברתו של תיקון 4 לחוק זכויות התלמיד.
דב חנין: זה שממשיכים לעשות עבודה ברוכה שנעשתה קודם, זה יפה, אבל אנחנו לא במקום הזה.
דב חנין: המחוקק אמר שצריך לבצע מהפכה והוא עשה אותה.
דב חנין: הרי מיליון הצעות חוק שעוסקות בזכויות קהילות הלהט"ב נמצאות בכנסת ולא עברו.
דב חנין: כאן יש הצעת חוק שעברה כאן בוועדה הזאת ועברה במליאת הכנסת בקריאה ראשונה ושנייה ושלישית ושהיא מבצעת מהפכה והיא אומרת: נגמר.
דב חנין: אין אפליה לא מטעמי נטייה מינית ולא מטעמי זהות מגדרית והדברים האלה צריכים להיות מתורגמים באופן נחרץ כי המחוקק הראשי של מדינת ישראל אמר את דברו.
דב חנין: שוב, אני מברך על כל דבר טוב שאתם עושים ואני מרגיש לא נוח שאני אומר את הדברים מולך כי אני יודע שאת עושה רבות ואני מברך על העשייה הזאת אבל אני מפנה את הדברים למשרד החינוך בכלל.
דב חנין: צריכה להיות כאן גישה מהפכנית שהיא עולה בקנה אחד עם המהפכה שנעשתה בחקיקה והגישה המהפכנית הזאת צריכה להיות קודם כל החדרה של חוק זכויות התלמיד למערכת החינוך מלמעלה ועד למטה.
דב חנין: אני יודע את זה בחקיקה סביבתית, אני מתמצא קצת בחקיקה סביבתית ואני יכול להגיד לך שאנחנו לפעמים נמצאים במצב מתסכל כאשר מעבירים חוקים נפלאים בכנסת ואף אחד לא מכיר אותם.
דב חנין: אם אנחנו לא מפנימים אחר כך את החוקים האלה בכל הדרגים של המערכת, ממנכ"לים של משרדי ממשלה ועד המפקחים בשטח, לא עשינו שום דבר.
דב חנין: זה מה שצריך לעשות.
דב חנין: אני חושב שכל מנהלי בתי הספר בארץ צריכים לעבור איזושהי השתלמות לגבי מה שזה אומר.
דב חנין: לא ברמת העיקרון אלא מה העיקרון הזה אומר ברמת הפרקטיקה של בית הספר.
דב חנין: זה שקבענו עיקרון, נפלא, עכשיו כל מנהל צריך לחשוב איך העיקרון הזה מתורגם אצלו בבית הספר לאווירה אחרת, להתנהלות אחרת, למסרים אחרים בהם מערכת החינוך לוקחת את התפקיד האקטיבי ומובילה דברים ולא רק מגיבה לתקריות בעייתיות אם וככל שהן יתרחשו.
דב חנין: אני חושב שמהלך כזה של השתלמויות של מנהלים הוא מאוד מאוד חיוני.
דב חנין: מהלך של חוזר מנכ"ל, אותו אני רואה בנייר של האגודה ושל איגי, הוא חיוני.
דב חנין: אני מופתע שחוזר מנכ"ל כזה עדיין לא יצא כי זאת בעצם הדרך של משרד החינוך להפנים שינויים וערכים שהם חשובים למשרד החינוך.
דב חנין: הייתי מקדם את המהלך שגם הוא נמצא בנייר של האגודה להכשיר עובדים ועובדות של מערכת החינוך להיות סוג של מאתרי בעיות, סוג של אנשים שיודעים להיות אלה שמקבלים את המסרים מהשטח, את תחושות הבעיות מהשטח וכדומה.
דב חנין: יש לכם במשרד החינוך בני ברית מצוינים.
דב חנין: יש את איגי, יש את האגודה וזה נכס של התארגנויות אוטונומיות של הציבור, של הקהילה, של בני הנוער שמוכנים לעשות עבודה.
דב חנין: הם מוכנים עבודה והם יודעים.
דב חנין: לפעמים הם שומעים על הבעיות לפניכם ולפנינו וזה כלי נהדר.
דב חנין: תפתחו את בתי הספר, תאפשרו להם להגיע, תאפשרו להם לעבוד בצורה הרבה יותר מתואמת עם המערכות שלכם.
מירב בן ארי: אם אתה יכול לסכם.
דב חנין: יש כאן כמה ניירות עבודה שאני מציע, גברתי היושבת ראש, שאנחנו פשוט בסיכום נאמץ אותם כפי שהם כי הם מאוד מאוד טובים ומפורטים וכוללים המון הצעות אופרטיביות כמו יום הבנה במערכת החינוך, דברים שהם הדרך של מערכת החינוך להראות שאנחנו רוצים לעשות מהפכה בתחום הזה.
דב חנין: אני חושב שכל הדברים האלה מאוד חיוניים.
דב חנין: אני שב ומתנצל שכל הטענות שלי מופנות כלפיך, הן ממש לא כלפיך.
דב חנין: אני באמת מאוד מעריך את העבודה הרבה שאת ורבים טובים אחרים עושים במערכת החינוך, אבל יש צורך במהפכה הרבה יותר גדולה.
מירב בן ארי: אני מתנצלת, אבל יש חברי כנסת שצריכים לצאת כדי להשתתף בישיבות הוועדות.
מירב בן ארי: עצם זה שהם כיבדו אותנו ובאו לכאן, זה חשוב לי.
מכלוף מיקי זוהר: אני מתנצל אבל אני צריך לצאת לישיבת ועדת הכספים.
מכלוף מיקי זוהר: בעיקרון במדינת ישראל – ותכף אני אכנס לגופו של עניין – אין ספק שכל המערכת כולה וכל המדינה הזאת, בכלל באופן כללי, צריכה להתחיל איזשהו תהליך של שינוי - היא מתחילה אותו אבל היא צריכה גם להשלים אותו – של קבלת השונה, של קבלת האחר.
מכלוף מיקי זוהר: מרגע שנשלים את התהליך הזה, גם במערכת החינוך, יהיה הרבה יותר קל.
מכלוף מיקי זוהר: אני מניח שבמערכת החינוך יש התמודדות עם ילדים ועם ציבור תלמידים מאוד מאוד גדול שלא יודע לקבל את השונה ולא יודע לקבל את האחר ומן הסתם מערכת החינוך נתקלת בקשיים.
מכלוף מיקי זוהר: כאשר אנחנו כחברה נעשה את השינוי החשוב הזה של לדעת לקבל כל אחד באשר הוא ובהתאם לרצונותיו ולכבד את רצונותיו, כך באמת המדינה שלנו תוכל להתנהל הרבה יותר נכון, הרבה יותר טוב והחברה שלנו תשתפר ובפרט נושא החינוך.
מכלוף מיקי זוהר: לגבי ההתמודדות עם נוער להט"בי.
מכלוף מיקי זוהר: אני כבר סולד מהמילה התמודדות עם הנוער הלהט"בי.
מכלוף מיקי זוהר: אין שום התמודדות עם הנוער הלהט"בי.
מכלוף מיקי זוהר: ההתמודדות היא בעיקר עם התלמידים שלא יודעים לקבל את הנוער הלה"טבי.
מכלוף מיקי זוהר: בסופו של דבר הנוער הלהט"בי חי את חייו כמו שהוא רוצה וכמו שהוא מבין וכמו שמותר לו לחיות בהתאם לרצונותיו האישיים, אבל אנחנו צריכים להתמודד דווקא עם התלמידים שלא יודעים לקבל את הנוער הזה כי שם מתחילה הבעיה.
מכלוף מיקי זוהר: אותם תלמידים שחלילה לעתים מוצאים את עצמם מציקים או מפריעים או פוגעים במכוון, צריכים להבין שזה לא הולך במדינת ישראל, זה לא הולך במערכת החינוך של מדינת ישראל ואין מקום לתלמידים שעושים פעולות כאלו.
מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שצריכים להיות במשרד החינוך מאוד מאוד ברורים עם אותם תלמידים.
מכלוף מיקי זוהר: שמעתי על לא מעט מקרים בהם יש ממש הקצנה של פעולות של תלמידים כאלה ואחרים שחושבים שהם גיבורים גדולים כשהם מנסים לפגוע בחלש או בשונה.
מכלוף מיקי זוהר: בהזדמנות הזאת אני רק אומר למשרד החינוך שלעניות דעתי, מעבר להתמודדות כמובן ולעזרה ולסיוע לנער שצריך את העזרה עם ההתמודדות, אני מציע לכם לנסות גם להתמקד באותם ילדים או באותם תלמידים שבוחרים לפגוע בנער הזה, להסביר להם בצורה חינוכית, כולל הפעלת סנקציות כאלה ואחרות, שלדברים הללו אין מקום במערכת החינוך של מדינת ישראל.
מכלוף מיקי זוהר: כפי שאנחנו מתנגדים לאלימות, בטח שאנחנו נתנגד לאנשים שלא יודעים לקבל את השונה.
מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.
מירב בן ארי: תודה רבה חבר הכנסת זוהר.
מירב בן ארי: חברת הכנסת יעל גרמן.
יעל גרמן: גם אני רוצה לברך אותך חברת הכנסת מירב בן ארי על הדיון.
יעל גרמן: מאוד מאוד חשוב שאת מקיימת אותו ואני מאוד שמחה על הנוכחות של כל חברי הכנסת שנמצאים כאן.
יעל גרמן: אני רוצה לומר, למרות שדב כבר עזב, שהוא דיבר על החוק שלו, חוק שלדעתי הוא אבן דרך, פורץ דרך, ביחס של מערכת החינוך כלפי מי שהוא שונה מבחינת נטייה מינית וזהות מגדרית.
יעל גרמן: דב בצניעותו כמובן לא ציין את זה.
יעל גרמן: החוק הזה עבר לפני שנה למרות שהוא היה באופוזיציה מפני שגם הקואליציה הבינה את החשיבות של החוק הזה.
יעל גרמן: אני רוצה לומר מספר דברים כדי לקצר.
יעל גרמן: ראשית, אני מצטרפת לדבריו של דב.
יעל גרמן: אני חושבת שהעמדה של איגי, הנקודות שנמצאות כאן בבוליטין, אלה הנקודות שאנחנו צריכים בסוף היום, בסוף הישיבה הזאת לאמץ ולוודא שבאמת ימומשו בתוך מערכת החינוך.
יעל גרמן: אני מציעה ומבקשת שאנחנו נבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת שיעשה מחקר ויראה באמת בכמה כיתות, בכמה בתי ספר בסופו של דבר מלמדים חלק מכישורי חיים, חלק מהתכנית של חושן, בכמה בכלל עוסקים בנושא של הנוער הלהט"בי.
יעל גרמן: למרות שאני מסכימה עם כל מילה של חברי מכלוף מיקי זוהר, אני כן חושבת שיש בעיה לנוער הלהט"בי.
מירב בן ארי: גם האלימות היא הרבה יותר אכזרית.
יעל גרמן: באלימות כלפיו.
יעל גרמן: דרך אגב, ברמת ההתאבדויות – פי שלושה נוער להט"בי מתאבד מאשר נוער רגיל.
יעל גרמן: אנחנו יכולים לבוא ולומר שלא צריכה להיות בעיה.
יעל גרמן: מיקי מדבר על תאוריה אבל בפועל יש בעיה.
יעל גרמן: אי אפשר שלא להתמודד אתה ואי אפשר להעלים את העין.
יעל גרמן: יש בעיה.
יעל גרמן: יש בעיה מפני שבני נוער הם אכזריים, מפני שבני נוער הם פעמים רבות לא אוהבים את השונה, נטפלים אל החלש, ואם כי בני הנוער הלהט"בי לא צריכים להיות חלשים – הם לא שונים בכלום, במאומה, לא אם הם בי ולא אם הם טרנס ולא אם הן לסביות ולא אם הם הומוסקסואלים.
יעל גרמן: הם שווים בכל אבל בפועל אנחנו רואים תמונה שונה.
יעל גרמן: אני כן מאמינה שניתן לחנך את בני הנוער.
יעל גרמן: במסמך של איגי הם מציינים את התופעה הכול כך מרגשת שקרתה בבחירות כאשר בני נוער קמו, הזדהו וקיבלו מחיאות כפיים מחבריהם.
יעל גרמן: הם לא קיבלו קריאות בוז.
יעל גרמן: חיבקו אותם.
יעל גרמן: אני יכולה לומר לכם שלפני שש שנים היה רצח בבר נוער, שנה אחרי הרצח, כראש עיריית הרצליה קיימתי בבית הנוער שלנו בהרצליה איזשהו סימפוזיון שהיו בו קרוב ל-300 בני נוער לאו דווקא להט"בים.
יעל גרמן: ראיתי את הבורות.
יעל גרמן: פשוט לא יודעים.
יעל גרמן: לא יודעים מה זה ולא יודעים איך לטפל בזה.
יעל גרמן: אנחנו צריכים באמת להכניס כמה שיותר מערכת מסודרת של חינוך.
יעל גרמן: עם כל הכבוד למערכת החינוך, ויש לי המון כבוד, וכמובן לכישורי חיים שאני גם מכירה את התכנית הזאת, אני כן חושבת שיש להיעזר בחושן.
יעל גרמן: חושן הוא ארגון שזו ההתמחות שלו, שזה הידע שלו, הוא זקוק לתקציבים ואני מבקשת שאנחנו מכאן, מוועדת החינוך, נקרא לתת תקציבים לחושן כדי שיוכלו להיכנס לבתי הספר ולכיתות ויוכלו לעשות את העבודה.
יעל גרמן: זאת התמחותם.
יעל גרמן: לבסוף, אני מבקשת עוד דבר.
יעל גרמן: אני מבקשת שוועדת החינוך תתמוך בהצעת החוק של מניעת טיפולי המרה לבני נוער.
יעל גרמן: אני חושבת שהתופעה הזאת היא תופעה אכזרית ונוראה שקודם כל בבסיס שלה לא מקבלת את בני הנוער הלהט"בים כפי שהם, בבסיס שלה חושבת שבני הנוער הלהט"בים כנראה משהו לא בסדר אתם וצריך לשנות אותם, דבר שהוא לא נכון.
יעל גרמן: הם בסדר גמור והם נורמליים וצריך לקבל אותם כמו שהם.
יעל גרמן: אני חושבת שצריך לעבור חוק שיאסור על טיפולי המרה מתחת לגיל 18.
מירב בן ארי: אורן ירושלמי.
<אורן ירושלמי: אני בן 17 מירושלים.
<אורן ירושלמי: אני לומד בישיבה תיכונית שחברת הכנסת גרמן ביקרה שם פעם.
<אורן ירושלמי: לחיות בישיבה תיכונית בתור נער הומו דתי, זה לא דבר מאוד קל.
<אורן ירושלמי: זה לחיות בשקר כלפי עצמך, כלפי מי שלצדך, אתה לא יכול להיות אתה עצמך.
<אורן ירושלמי: אנשים לא יסתובבו לידך אם הם ידעו מי אתה.
<אורן ירושלמי: בעצם להיות נער הומו בישיבה תיכונית, זה להיות לבד בין קירות ואנשים אטומים.
<אורן ירושלמי: התחושות של הבדידות והניכור מאוד משפיעות מהבחינה הלימודית וקשה מאוד להתרכז בלימודים ומהבחינה החברתית כאשר מאוד קשה בתוך החברה, במיוחד שזאת פנימייה וכך גם בבית כאשר צריך להסתיר את המצב מהמשפחה.
מירב בן ארי: איך היחס שאתה מקבל מהצוות החינוכי שם?
<אורן ירושלמי: אני סיפרתי ליועצת של בית הספר שלי.
<אורן ירושלמי: בהתחלה היא ביקשה ממני לא לספר לאף אחד מהחברים בפנימייה.
<אורן ירושלמי: את זה לא קיימתי.
<אורן ירושלמי: זה היה כאילו בתנאי שהיא לא תספר עלי לאף גורם מהצוות.
<אורן ירושלמי: לאחר חצי שנה בערך שלא הייתה בינינו אינטראקציה, היא הבינה שאני מתכוון להשתתף במצעד הגאווה והיא קראה לי אליה ואמרה לי שאם אני אלך לשם, מחובתה יהיה לספר לראש הישיבה שלי ולדווח עלי ספציפית.
מירב בן ארי: קראה אותך לסדר פעם ראשונה.
<אורן ירושלמי: כן.
<אורן ירושלמי: כמובן בדקתי אם בכלל מותר לה לעשות את הדבר הזה ולא היה מותר לה לעשות זאת.
<אורן ירושלמי: אני הבהרתי לה את זה.
<אורן ירושלמי: התחייבתי שאני לא אלך למצעד אבל בכל זאת הלכתי.
<אורן ירושלמי: במסגרת הפעילות של איגי לפני תחילת הצעידה הרמתי שלט ממש לדקה אחת ומישהו שכנראה מכיר אותי אישית ויודע על הישיבה שאני לומד בה, צילם אותי ושלח את התמונה לראש הישיבה שלי שאחר כך התקשר אלי וביקש לדבר.
<אורן ירושלמי: דיברנו במשך ארבעים דקות.
<אורן ירושלמי: יש לי את השיחה מוקלטת.
<אורן ירושלמי: אני חייב לציין שהוא היה מאוד נחמד ומאוד רצה לעזור אבל הוא אמר לי למשל שצריך לברר במשרד החינוך האם מותר יהיה להשאיר אותי בפנימייה כנער הומו.
<אורן ירושלמי: כנראה זה היה איום סרק.
<אורן ירושלמי: זה המצב.
<אורן ירושלמי: היה לנו רב פנימייה שעשה שיעור – יש לו כל שבוע שיעור שהוא רשות למי שרוצה בכל מיני נושאים – ופעם אחת הוא דיבר על הנושא של מה שנקרא נטיות הפוכות ובעצם באו לשם הרבה מאוד אנשים שאין להם ידע בנושא הזה.
<אורן ירושלמי: הם באו להקשיב.
<אורן ירושלמי: אני באתי לצפות מהצד ולראות על מה הוא ידבר.
<אורן ירושלמי: הדברים שהוא אמר היו שכמעט אין דבר כזה הומואים לגמרי בגלל הספקטרום המיני ולכן אפשר ללכת לטיפולים מסוימים שהם בעצם טיפולי המרה בהם מחזקים את המשיכה כלפי נשים ושרוב הנוער שחווה את זה הוא נוער מבולבל שלא סגור על עצמו.
<אורן ירושלמי: לגבי האנשים הספציפיים, המאוד מעטים שהם כן הומואים מוחלטים, באמת אין להם תקנה ויש להם כמה אופציות כאשר אחת מהן היא להתחתן עם אישה לסבית ולקיים אורח חיים דתי, שזה לתפוס שתי ציפורים במכה אחת, או לחיות לבד לנצח.
<אורן ירושלמי: כך הוא אמר.
מירב בן ארי: לאיזה כיתה אתה עולה?
<אורן ירושלמי: לכיתה י"ב.
מירב בן ארי: אתה עדיין בפנימייה?
<אורן ירושלמי: לפי מה שידוע לי.
<קריאה: הדיון הזה קרה בתוך הפנימייה?
<אורן ירושלמי: הדיון עם רב הפנימייה קרה בפנימייה.
<אורן ירושלמי: מחוץ למסגרת הלימודים.
<קריאה: בתוך מערכת החינוך, בתוך בית הספר.
<אורן ירושלמי: בקיצור, התחלתי להתווכח אתו שם על כל מה שהוא אמר.
<אורן ירושלמי: הוא אמר שצריך למשל להתרחק מאוד מאנשים הומואים שחיים בחטא כי זה מהווה סכנה ונגיד הילדים שיהיו לו, הוא ממש לא ירצה שהם יסתובבו בחברה של אנשים הומואים שחיים בחטא.
מירב בן ארי: שלא יידבקו.
<אורן ירושלמי: התחלתי להתווכח עם הדעות שלו - ראיתי שהצלחתי לעשות השפעה מסוימת – ולהציג עמדה אחרת.
מירב בן ארי: זה ייקח כמה שנים.
מירב בן ארי: תודה על הדברים החשובים.
מירב בן ארי: חברת הכנסת סופה לנדבר.
סופה לנדבר: אני אקשיב.
מירב בן ארי: חברת הכנסת רוזין.
מיכל רוזין: סיפור מזעזע אבל אני לא רוצה לעשות הנחות גם לחברה החילונית.
מיכל רוזין: אני גם רוצה, דווקא בגלל שדיברת לפני, חככתי בדעתי האם לומר זאת או לא אבל אני חייבת לומר לפרוטוקול שאני חושבת שחברי היקר, חבר הכנסת מרגי, טעה שהוא לא נמצא כאן והוא לא מנהל את הישיבה הזאת.
מיכל רוזין: יושב ראש ועדת החינוך הוא יושב ראש של כל אזרחי ואזרחיות ישראל ואותו הדבר שר החינוך ואותו הדבר כל שר בכל תפקיד, כפי ששר הבריאות או סגן שר הבריאות הוא סגן שר של כולם.