GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חמדה מרק: אנחנו נותנים גם דמי קיום, וחשוב מאוד לדעת, והיום לומדים חיילים משוחררים 9,000, מהם כ-2,000 במכינות של האוניברסיטאות, והשאר - במכינות.
<חמדה מרק: כיום התקציב למכינות בלימודים, את שכר הלימוד משלם הות"ת.
<חמדה מרק: אנחנו נותנים מה שנתנו לנו בקרן, ומשלמים את זה במכללות.
<חמדה מרק: דמי קיום משלמים לכולם.
<חמדה מרק: דמי קיום, כשאני שואלת אם נוריד משהו מדמי קיום, אומרים לי: תיזהר נפשך מלעשות את זה, ואני לא אתן ידי שקל אחד להוריד להם; רק להעלות להם.
יעקב מרגי: אתם דורשים החזרים מהנושרים?
<חמדה מרק: תראה עד היכן אנחנו הולכים - אני רוצה לספר על הנשירה.
<חמדה מרק: הנשירה הזאת מאוד הטרידה אותי, כי דיברו על 50%.
<חמדה מרק: אז קודם כל מה ביקשתי מאותה גברת – שוב, עכשיו בחו"ל, זו חופשת הקיץ, עונת המלפפונים, ואנשים נוסעים לחו"ל, הגברת נועה חלד, מנהלת היחידה של כל המכינות, עושה נפלאות בעבודה, ועל כל אחד נלחמת בוועדות שכולם יהיו זכאים, כלומר שיקבלו גם וגם.
<חמדה מרק: אני אמרתי: תני לי את תשע"ג, תשע"ד - מי התחיל את המכינה ומי נשר, עם כל המסלולים – 30 מסלולים – 30 מסלולים.
<חמדה מרק: יש ספר עב כרס.
<חמדה מרק: אנחנו יודעים את כל הנתונים.
<חמדה מרק: רק לסבר את העיניים של הוועדה: 48% נשירה היה באחת המכללות הכי גבוה.
<חמדה מרק: אמרתי: איך זה יכול להיות?
יעקב מרגי: מקרב המופנים של הקרן?
<חמדה מרק: מקרב קבוצת האוכלוסייה שאני דנה.
<חמדה מרק: אמרתי: הכיצד?
<חמדה מרק: בלי להזכיר את השם שלה – זו מכללה טובה מאוד.
<חמדה מרק: אז הסתבר לי שיש ניסוח למעמד של נשר.
<חמדה מרק: הוא נכנס, אז לא יודעים בדיוק כמה זמן זה ייקח לו - אם ייקח לו סמסטר אחד, שניים, שלושה.
<חמדה מרק: הרי הוא יכול ללמוד עד שנתיים, ואז ישלים את כל מה שחסר לו.
<חמדה מרק: יש כאלה שנשרו בכיתה ו', יש כאלה שנשרו בכיתה ח'.
<חמדה מרק: לפעמים התמיכה וכל השאר מקדמות אותם לרמה שהם מצליחים לסגור את הפער, ומסיימים את המכינה לא בארבעה סמסטרים אלא בשני סמסטרים, והוא מוגדר כנושר.
<חמדה מרק: ההגדרה בעייתית.
<חמדה מרק: כשהבאתי את זה בפני מגי, היא הסבירה לי את העניין, ולקחנו את כל הנושרים, העברנו את כל הנתונים למכינות.
יעקב מרגי: אני רוצה להתמקד, למה זה לא מתבצע?
יעקב מרגי: לשם אני חותר.
<חמדה מרק: קודם כל, אני לא מובילה.
<חמדה מרק: אם הייתי מובילה, ממחר בבוקר זה היה עובד.
יעקב מרגי: את מובילה את הצלע של משרד הביטחון.
<חמדה מרק: אני משלמת.
<חמדה מרק: אני לקוח.
יעקב מרגי: אני שואל אותך בשם משרד הביטחון, הקרן להכוונת חיילים משוחררים.
<חמדה מרק: מחר בבוקר.
<חמדה מרק: אין בעיה.
יעקב מרגי: מל"ג.
<יעל סימן טוב: אני רוצה לומר למה זה נתקע במהלך השנה האחרונה, אבל אנחנו במקום אופטימי יותר עכשיו.
<יעל סימן טוב: בשנה האחרונה היו לנו פגישות רבות, להתניע את התהליך עם משרד החינוך ועם הקרן לחיילים משוחררים.
<יעל סימן טוב: הפגישות הגיעו למבוי סתום משתי סיבות: אחת, קושי של הקרן לחיילים משוחררים להעמיד את מלוא התקציב.
יעקב מרגי: מה זה מלוא התקציב?
<חמדה מרק: פתאום גילינו ש-5 מיליון שקלים חסרים.
<חמדה מרק: אני שמחה שעכשיו הבעיה נפתרה, והקרן כיום יכולה להעמיד.
יעקב מרגי: לפני חודשיים.
<חמדה מרק: נכון, לפני חודשיים.
<חמדה מרק: הקושי השני היה קושי של הקרן לחיילים משוחררים, לקחת על עצמה את האחריות המלאה על כלל החיילים המשוחררים במכינות.
<חמדה מרק: אין קושי.
<חמדה מרק: לפני שנה אמרתי שאני מוכנה.
<יעל סימן טוב: בפגישה לפני חודשיים בין גדי- - -
יעקב מרגי: יש סימפטום הפקעת – זה גליל הצמר שהיו סורגים לנו פעם.
יעקב מרגי: אנחנו בתהליך פירוק הפקעת.
<יעל סימן טוב: שתי הנקודות האלה מנעו מאתנו לצאת לדרך השנה, כי הם עצרו את התהליך בעצם.
<יעל סימן טוב: לשמחתי, הנקודות האלה מצאו פתרונן בפגישה שהיתה בין הגברת חמדה מרק לבין גדי פרנק מנכ"ל המל"ג לפני כחודשיים.
<יעל סימן טוב: אנחנו היום מנסחים מסמך הסמכות בין הקרן לבין ות"ת לבין משרד החינוך.
<יעל סימן טוב: מסמך ההסכמות יגיע לאישור הנהלת הקרן בספטמבר.
<יעל סימן טוב: אנחנו מחכים לאישור משרד החינוך למסמך, ואז יגיע לאישור מליאת ות"ת.
יעקב מרגי: מסמך ההבנות ייחתם ב-2 בספטמבר?
קריאה: ב-2 בספטמבר נקבל את אישור הנהלת הקרן.
יעקב מרגי: משרד החינוך, אמרתם שאין לכם בעיה מרגע שיש- - -
<יעל סימן טוב: מרגע שנקבל את האישור של הקרן ושל משרד החינוך, אנחנו מביאים את זה לאישור ות"ת ומל"ג.
יעקב מרגי: אני רוצה לוח זמנים.
יעקב מרגי: אני עדיין אופטימי לגבי תשע"ו.
יעקב מרגי: אני רוצה תאריך.
<יעל סימן טוב: אין לי תאריך.
<יעל סימן טוב: אני מקווה שזה יהיה בתוך מספר שבועות.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לאלץ אותך לומר תאריך יעד- - -
מירב בן ארי: חודש.
יעקב מרגי: סליחה, אני לא רוצה חודש.
יעקב מרגי: אני לא רוצה שתתחייבי לוועדה תאריך, שמחר או מחרתיים, המל"ג או הות"ת, לא יתחשק להם להתכנס.
יעקב מרגי: מצדי, אני אתן לך כמה דקות, בינתיים הדיון יתמשך, תבדקי את זה עם הגורמים, ותני לנו לוח זמנים.
יעקב מרגי: אני רוצה לצאת היום עם לוח זמנים.
יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לשמוע את הדוברים.
יעקב מרגי: קחי את הזמן שלך, להציג לי התחייבות ללוח זמנים, לאחר מסמך ההבנות, מתי הות"ת, מל"ג מתכנסת.
יעקב מרגי: אולי בכינוס הראשון החגיגי של יושבת-ראש הות"ת, אולי תשימו את זה בסעיף נוסף על סדר-היום.
יעקב מרגי: תני לי תשובות, בבקשה.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים גבוהה-גבוהה ורבות על שילוב אוכלוסיות ופריפריות וחרדים וערבים.
יעקב מרגי: יד אחד מקרבת, ויד שמאל דוחה.
יעקב מרגי: יושב אתנו מר מוטי פלדשטיין, מקרן קמ"ח.
יעקב מרגי: תסביר לנו מה זה, בבקשה.
<מוטי פלדשטיין: בוקר טוב.
<מוטי פלדשטיין: קרן קמ"ח זה ראשי תיבות של קידום מקצועי חרדי.
<מוטי פלדשטיין: זו קרן שנותנת מלגות לאברכים שעוברים מלימוד תורני ללימוד מקצועי, ומשתלבים אחרי זה בעבודה.
<מוטי פלדשטיין: זה קיים מ-2009.
<מוטי פלדשטיין: עברו בקרן למעלה מ-22,000 אנשים.
יעקב מרגי: ממוצע מלגות בשנה?
<מוטי פלדשטיין: כל שנה התקציב הוא בסביבות 10 מיליון דולר.
<מוטי פלדשטיין: 30% זה של הממשלה, ו-70% - של פילנתרופיים.
<מוטי פלדשטיין: מי שעומד מאחורי הקרן זה ליאון נוי מאנגליה ואלי אורן מברזיל ומשפחת וולפסון מאמריקה, והפדרציות.
יעקב מרגי: - - מפעלים חשובים רבים.
<מוטי פלדשטיין: כן.
<מוטי פלדשטיין: הקרן מחולקת לחלק אקדמיה וחלק מקצועי וחלק הנדסאי.
<מוטי פלדשטיין: בדרך כלל 45% זה אקדמי, 52% זה מקצועי, ו-3% - הנדסאים והנדסאיות.
<מוטי פלדשטיין: רוב הקרן בנויה לגברים; פחות לנשים, כי הבעיה אצל החרדים היא יותר בקטע של לימודים אקדמאיים- - -
יעקב מרגי: לא כי אתם לא רוצים; כי כך הכווינו אתכם.
<מוטי פלדשטיין: לגבי כל נושא המכינות, אני רק יכול לדבר אתכם על העובדות.
<מוטי פלדשטיין: העובדות הן שהיום כל מכללה – יושב פה למשל הד"ר מילגרם, שיש להם קמפוס חרדי, קמפוס שטראוס.
<מוטי פלדשטיין: אם היה אפשר היום, שהיתה מכינה אחת אחידה לכולם, לדעתי אפשר היה להכניס עוד 40% מתוך הציבור שאנחנו קולטים אותו פנימה לתוך המכינות האלה.
<מוטי פלדשטיין: תנאי הקבלה שצריכים דווקא בגרות ופסיכומטרי, מקשים מאוד-מאוד.
יעקב מרגי: למכינה?
<מוטי פלדשטיין: גם לכתחילה לקבל תלמידים שבגרו מכינה במקום מסוים, לא מקלים אותם באוניברסיטה אחרת.
<מוטי פלדשטיין: זו הבעיה.
<מוטי פלדשטיין: אם היתה מכינה אחידה- למשל, מישהו שעשה מכינה באוניברסיטת תל-אביב, והוא אברך ירושלמי, לא יכול להתקבל היום- - -
יעקב מרגי: ברור לי.
יעקב מרגי: יש תנאי קבלה למכינות?
<מוטי פלדשטיין: לא.
<מוטי פלדשטיין: יש, אבל אני מדבר על חרדים – לא באופן כללי.
<מוטי פלדשטיין: דיברתי על חרדים.
קריאה: גברים לחוד, נשים לחוד?
<מוטי פלדשטיין: מה זה רלוונטי?
<מוטי פלדשטיין: זה לא רלוונטי לדיון.
<מוטי פלדשטיין: בגדול, פחות או יותר, אם היתה מכינה שבאותה מכינה, אם יש אברך מחיפה, למשל, שעשה מכינה בטכניון, ועבר לגור בירושלים, ורוצה ללמוד באוניברסיטה העברית, הוא צריך לעבור שוב מכינה באוניברסיטה העברית.
יעקב מרגי: אתה רוצה לבטל את מושג העליונים במדינת ישראל?
יעקב מרגי: קודמיך ניסו – לא הצליחו.
יעקב מרגי: זו הציניות שלי...
<מוטי פלדשטיין: גם יש סטודנטים חרדים שהם בגיל מבוגר, שמרמנת לא משלם עליהם.
<מוטי פלדשטיין: היום לא כל סטודנט חרדי מקבל מימון על המכינה.
יעקב מרגי: מה המגבלה של הגיל?
<מוטי פלדשטיין: 36.
מירב בן ארי: ולא חרדים?
קריאה: מאז אין מימון.
<מוטי פלדשטיין: זאת בעיה אחת.
<מוטי פלדשטיין: גם, נדמה לי שבגיל מוקדם מדי יש בעיה.
יעקב מרגי: מלגות שלכם – תלויות במה?
<מוטי פלדשטיין: אנחנו כעיקרון לא רוצים לתת מלגות למכינה, כי מבחינתנו, אם יש מימון של המדינה לעניין הזה, אנחנו רוצים לתת למה שאין מימון; לא למה שיש מימון.
יעקב מרגי: אז אתם נותנים למכינות או לא נותנים?
<מוטי פלדשטיין: מי שמעל גיל 36, ולא מקבל – אנחנו צריכים לתת.
<מוטי פלדשטיין: אין ברירה בעניין הזה.
יעקב מרגי: אבל מלגות שלכם יוצאות למי שכבר נכנס למסלול.
<מוטי פלדשטיין: נכון.
<מוטי פלדשטיין: בכל התחומים.
יעקב מרגי: זה היגיון בריא.
יעקב מרגי: למה לתת, איפה שהמדינה יכולה לתת?
יעקב מרגי: אפשר לתת במקומות אחרים, לסייע.
<מוטי פלדשטיין: נכון, אבל העניין של מכינה אחידה מבחינתנו זה מאוד קריטי, כי בדרך יש המון חבר'ה שנושרים בגלל העניין הזה, כי אם אדם גר בדירה שכורה, והדירה הקבועה שלו היא במקום אחר, והוא רוצה לגור במקום השני, הוא יודע שחבל לו על הזמן.
<מוטי פלדשטיין: מדובר בדרך כלל בחבר'ה נשואים עם ילדים, שיש להם גם שאלת פרנסה.
<מוטי פלדשטיין: זה גם קטע חשוב, שאנחנו מביאים אותו בחשבון.
יעקב מרגי: זוהר אביטן, יו"ר ועד מנהלי המכינות, מנהל מכינת ספיר, בבקשה.
יעקב מרגי: תשתדל לא לחזור, כי אנחנו מתקרבים לסיכום.
<זוהר אביטן: לא אחזור.
<זוהר אביטן: רק אומר תודה לכל הגורמים שמלווים את ועד מנהלי המכינות כבר כמעט עשור בסיפור הזה של הרפורמה המאוד ברוכה, שכדבריך, כבוד היושב-ראש, ניתן היה לבצע אותה על-פי החלטת הממשלה ב-15 באוגוסט 2011 – שם קבעה הממשלה: הגופים צריכים לאגם את המשאבים עד 15 באוגוסט 2011.
<זוהר אביטן: אנחנו ערוכים לביצוע הרפורמה המבורכת הזו מתשע"ב.
<זוהר אביטן: אני אגיד משהו על עצמי.
<זוהר אביטן: אני תושב שדרות מגיל שנה, מנהל המכינות בספיר מ-1982.
<זוהר אביטן: כל ישותנו כמנהלי מכינות – יורם מלווה אותי מאז ראשית דרכי – כל ישותנו כמנהלי מכינות זה הנגשה להשכלה הגבוהה ולהשכלה העל-תיכונית האחרת.
<זוהר אביטן: זה לא רק אקדמיה.
<זוהר אביטן: שלוש ועדות ישבו.
<זוהר אביטן: כולם בירכו על הישגיהן של שלוש הוועדות הללו.
<זוהר אביטן: גם הוועדה האקדמית בראשות הפרופ' משה מאור, השאירה בתוך הרפורמה את מסלולי הבגרות ומסלולי ההשלמה להשכלה תיכונית.
<זוהר אביטן: אנחנו כמנהלי מכינות, ואני אומר לכם, על סף ייאוש שנובע מזה שיותר ויותר קשה לנו לתפקד.
<זוהר אביטן: אנחנו לא יכלים לתכנן.
<זוהר אביטן: אנחנו לא יודעים מה יקרה בסמסטר הקרוב.
<זוהר אביטן: אנחנו לא יכולים לתת תשובות ברורות לסטודנטים שלנו.
<זוהר אביטן: המכינות תקועות על 12,000 תלמידים בממוצע בעשור האחרון.
<זוהר אביטן: פוטנציאל הקליטה של המכינות בישראל הוא מעל 30,000 סטודנטים בשנה.
יעקב מרגי: חולקים עליך במל"ג.
יעקב מרגי: הם אומרים שכבר הגיעו לרוויה- - -
<זוהר אביטן: אני אפנה אותם- - -
יעקב מרגי: וגדולים ממני ובכירים במל"ג אמרו לי: מה אתה מדבר?
יעקב מרגי: הגיעו לרוויה.
יעקב מרגי: היום המכללות נלחמות זו בזו על הפלח של הסטודנטים – אל תקפוץ.
יעקב מרגי: אבל אמרתי כהערת בעיניים מה ששמעתי מפי הגבורה בתוך המל"ג.
<זוהר אביטן: ברשותך, אנחנו נמצאים במוקדי המצוקה של צעירים בישראל, על סף הבטחת עתידם במדינת ישראל, ואנחנו רואים הליך בירוקרטי ששוחק גם את המוסדות שלנו.
<זוהר אביטן: לראיה – אוניברסיטת תל-אביב הרימה ידיים, וסגרה לפני שנה את המכינה.
<זוהר אביטן: הייתי פה בוועדת החינוך כדי לנסות למנוע מהם לסגור את המכינה בתל-אביב.
<זוהר אביטן: אנחנו מטפלים בבדואים, בחרדים, באנשים שבאים מהתחתית של התחתית.
<זוהר אביטן: אנחנו אוספים את התלמידים שלנו מהרחוב.
<זוהר אביטן: תהליך בירוקרטי?
<זוהר אביטן: צדק היושב-ראש – אם עם ישראל היה צריך להתגבש לפני צאתו ממצרים, הוא לא היה מגיע עד היום.
<זוהר אביטן: לכן אנחנו כבר חמש שנים זועקים.
<זוהר אביטן: תראו, אתם הורסים את המכינות.
<זוהר אביטן: יושבת עלינו חברה עסקית מסחרית, שמתעללת בנו, במוסדות שלנו.
<זוהר אביטן: אנחנו, מנהלי המכינות והצוותים שלנו, מבצעים עבודה שמשרד הביטחון היה אמור לעשות.
<זוהר אביטן: התנדבנו לעשות את זה כדי לקדם את הפרויקט.
<זוהר אביטן: אנחנו מעמידים אנשים שיעשו את העבודה הזו כדי לקדם את הפרויקט.
<זוהר אביטן: על הוויכוח עמרם מצנע היום לפני שנה בדיוק שאל פה בוועדה: 5 מיליון זו הבעיה?
<זוהר אביטן: כבוד היושב-ראש שאל את אותה שאלה היום.
<זוהר אביטן: יש לפניו סיכום של שלושת המוסדות האלה.
<זוהר אביטן: הודיעו לנו בכתב מות"ת וממל"ג, שבתשע"ה תהיה שנת המעבר.
<זוהר אביטן: שנת תשע"ה מסתיימת.
<זוהר אביטן: תשע"ו אולי תהיה שנת המעבר.
<זוהר אביטן: כבוד היושב-ראש, בצורה ברורה: אנחנו נמשיך לעבוד למען התלמידים שלנו, דקה לפני שהם מתייאשים, דקה לפני שהם מחפשים את עתידם בברלין, קנדה או במקומות אחרים בעולם.
<זוהר אביטן: נמשיך לאסוף אותם מהרחוב.
<זוהר אביטן: נמשיך לטפל באהבה בבדואים החיים בנגב.
<זוהר אביטן: רק לפני חודשיים קלטתי מהיום למחר קבוצה של חיילים משוחררים בדואים, שאנחנו עושים אתם נפלאות.
<זוהר אביטן: אנחנו נמשיך לעבוד, אבל דעו לכם, שהאמון שהדברים יזורזו – ואגיד את זה בצורה הכי בוטה - נדמה לי שיש כאן מישהו, שאין בכוונתו לבצע את המעבר.
<זוהר אביטן: לו הם היו מצייתים רק, מצייתים להחלטת ממשלה- - -
יעקב מרגי: יש לך חושים בריאים.
<זוהר אביטן: לו הם היו מצייתים להחלטת ממשלה, הם היו צריכים להגיע לסיכום הכספי עד 15 באוגוסט 2011.
<זוהר אביטן: 2011.
<זוהר אביטן: רק חצי משפט.
<זוהר אביטן: זה שאני נסער – אני מלווה את הסיפור הזה מראשיתו, מ-2007.
<זוהר אביטן: בקרוב אנחנו נחגוג עשור לרעיון של הכנסת רפורמה שתנגיש השכלה גבוהה בישראל.
יעקב מרגי: בקורות החיים שלי, גם הייתי קדנציה שר בממשלה.
יעקב מרגי: ראש הממשלה מדבר גבוהה על שהבירוקרטיה אוכלת אותנו מבפנים.
יעקב מרגי: אני הייתי מצפה, אם הייתי מזכיר ממשלה, ראש ממשלה, כשמשרד מגיע אליי לביצוע הצעת מחליטים או תקצוב או רפורמה, אני אומר לו, למזכיר: שלוף לי כל החלטות ממשלה שנוגעות למשרד, תביאו לי טופס שזה יושם.
יעקב מרגי: אם המל"ג, משרד החינוך, משרד הביטחון מגיעים לישיבת ממשלה, שהם יודעים שהחלטת ממשלה לא יושמה, הם יחשבו עשר פעמים אם להיכנס בכלל לאותה ישיבת ממשלה.
יעקב מרגי: אני חושב שזו הנחיה שצריכה לצאת ממזכירות הממשלה.
יעקב מרגי: לא ייתכן שהחלטת ממשלה מלפני כשבע שנים מתגלגלת על כלום.
יעקב מרגי: על כלום.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם - זה יהיה הדיון האחרון.
יעקב מרגי: מה שאני דורש מראש הממשלה, איישם על עצמי.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, שלושת הגופים - שום דבר שקשור אליכם בוועדה לא יקודם, אם ההחלטה הזאת לא תתקיים.
יעקב מרגי: יש לך תשובה על לוח זמנים, מל"ג?
<יעל סימן טוב: גדי פרנק כתב לי: אוקטובר – דיון בות"ת, נובמבר - דיון במל"ג.
יעקב מרגי: לא, אני לא מוכן.
יעקב מרגי: תחזרי אליו, שאני מבקש בכל לשון, שזה יהיה באותו חודש.
יעקב מרגי: אני מוכן עד אוקטובר.
יעקב מרגי: תנסי להגיע אתו.
יעקב מרגי: מנהלת המכינה, דפנה מדר, מנהלת מכללת בן-גוריון, בבקשה.
יעקב מרגי: אבל לא לחזור.
יעקב מרגי: ספרי לנו קצת מה שהמכינות עושות לבן-גוריון ולנגב.
<דפנה מדר: המכינה, תפקידה להכין תלמידים לאוניברסיטה.
<דפנה מדר: אנחנו משפרים את יכולת הלימודים של התלמידים, משפרים את יכולת הכניסה שלהם לאוניברסיטה.
<דפנה מדר: לגבי הנושא של ההכרה ההדדית של האוניברסיטאות, אנחנו עובדים על זה די הסבה זמן, מנהלי המכינות, כל מכינה עם הנהלת המוסד שלה.
<דפנה מדר: המוסדות מעורבים בנושא.
יעקב מרגי: כשאת אומרת מוסדות - דווקא אוניברסיטאות או גם מכללות מתוקצבות?
<דפנה מדר: אני מדברת רק על האוניברסיטאות.
יעקב מרגי: כמה כאלה יש בארץ?
<דפנה מדר: חמש.
יעקב מרגי: כמה מתוקצבות?
יעקב מרגי: כמה לא מתוקצבות?
יעקב מרגי: נאמר והגעתם להבנות בחמש האוניברסיטאות.
<דפנה מדר: זו המטרה.
יעקב מרגי: זה אפילו לא מדגדג את המצע הרחב שאנחנו מדברים עליו, בכלל בהשכלה הגבוהה.
יעקב מרגי: אני שואף, שתתחילו לדבר גם עם המכללות.
<דפנה מדר: קודם צריך לדבר בתוך המשפחה.
יעקב מרגי: תעבירי את המסר הלאה.
יעקב מרגי: בבקשה, נחזור למכינות.
<דפנה מדר: בסך הכול עשינו עבודה.
<דפנה מדר: אנחנו התאמנו מסלולים, מוסד אחד עם השני, במטרה להכיר אחד בשני, ולהכין תלמידים לכל מוסד אקדמי.
<דפנה מדר: זו המטרה שלנו.
יעקב מרגי: והנושא שזה יעבור למשרד החינוך, לא יעבור למשרד החינוך?
<דפנה מדר: כולנו בעד שזה יעבור למל"ג.
יעקב מרגי: זה עושה לכם משהו, שזה לא? זה מקשה?
<דפנה מדר: אנחנו רוצים לדעת איפה אנחנו נמצאים.
<דפנה מדר: אנחנו מוסד אקדמי.
<דפנה מדר: המוסד האקדמי יודע לנהל מחלקה אקדמית, הוא יודע לנהל מכינה.
<דפנה מדר: המל"ג-ות"ת יודע לפקח על מחלקה אקדמית; הוא אמור לדעת גם לפקח על מכינה.
<דפנה מדר: אנחנו לא רואים איזו בעיה בנושא הזה.
<דפנה מדר: הדבר היחיד שמבחינתנו, אם אפשר היה להגדיל את מלגות התלמידים שזקוקים להן, כי המדינה, להבדיל מלימודים אקדמיים, היא מאוד-מאוד אינטנסיבית: לימודים אקדמיים זה משהו כמו 20 שעות בשבוע, ולימודים במכינה זה 40 שעות בשבוע.
יעקב מרגי: משרה מלאה.
<דפנה מדר: אין להם זמן לעבוד, אין להם זמן למשפחה, אין להם זמן לכלום.
<דפנה מדר: אם אפשר פה בהזדמנות זו לדבר גם על הדברים האלה – זה משהו שצריך לקחת אותו בחשבון.
יעקב מרגי: לימור כץ, מנהלת מכללת אריאל.
<לימור כץ: שלום רב.
<לימור כץ: ראשית, בתפישת העולם של המכינות אנחנו מבחינת מציל נפש אחת בישראל.
<לימור כץ: אפשר לראות את הסטודנטים שיוצאים מאתנו, אותם 50% שצוינו, כל אחד מהם זה עולם ומלואו, ואת זה צריך להבין.
<לימור כץ: זה חבר'ה שאם אנחנו לא היינו מעבירים אותם את התהליך הזה, ולא היינו מסייעים להם במעבר בתהליך, ייתכן שהיו מסתובבים כרגע ברחובות, או גרוע מכך - לא נמצאים אתנו בכלל במדינת ישראל.
<לימור כץ: התהליך שהסטודנטים עוברים אתנו הוא באמת ייחודי.
<לימור כץ: זה סוג של תהליך עוטף, מלווה, מחמם.
<לימור כץ: הם עוברים לעולם האקדמי, וחוזרים אלינו כל פעם עם מילות הלל ושבח על התהליך שהם עברו אצלנו.
<לימור כץ: אם אנחנו פה שמענו, ההישגים המדשדשים, או מונחים כאלה ואחרים על מה שקורה במכינות, אני חייבת לציין שזה באמת לא כך.
<לימור כץ: הסטודנטים שיוצאים מהמכינות, מוכנים; הם מוכנים לעולם האקדמי.
<לימור כץ: הם גם שורדים את העולם האקדמי לא פחות מאשר הסטודנטים הנורמטיביים לכאורה שהתקבלו על-פי ציוני הקבלה הנורמטיביים, כי נתנו להם את כר התמיכה ואת המיומנויות הנדרשות כדי שיוכלו להשתלב, כך שאותם 50% זה דבר משמעותי, כאשר אני מציינת שמעבר לאותם 50%, באותם מוסדות שבהם מתקיים בית ספר להנדסאים, חלק גדול משתלב בבתי הספר להנדסאים.
<לימור כץ: מבחינתנו, זו מטרה בפני עצמה.
<לימור כץ: אנחנו שמחים על כל אחד שבחר להשתלב בבית ספר להנדסאים.
יעקב מרגי: ואחר כך, כשרוצה להתקדם להנדסה, הוא צריך לעבור את כל הוויה דולורוזה מחדש.
יעקב מרגי: אל תעני – זאת היתה עבודה שלי לקראת הדיונים גם בנושא זה.
יעקב מרגי: אנחנו נפתח את הדלתות גם בסוגיה הזאת.
<לימור כץ: מבחינתנו, הוא קיבל הכשרה שבאמצעותה הוא יכול- - -
יעקב מרגי: אתגרה בך.
יעקב מרגי: מאחר שקיבלתם מעמד מרכז אוניברסיטאי, אתם מקבלים בוגרי מכינות ממכללות אחרות?
<לימור כץ: אנחנו מקבלים בוגרי מכינות גם ממכללות וגם מאוניברסיטאות.
<לימור כץ: תמיד זה היה כך.
יעקב מרגי: טוב לשמוע.
<לימור כץ: אני גם רוצה לומר על בסיס מה: כל מועמד שמגיע ממוסד אחר, אנחנו בודקים, על-פי הסילבוס שהוא למד, אם הסילבוס שהוא למד, תואם את הצרכים, מספר השעות תואם את הצרכים - הוא מתקבל.
<לימור כץ: אני רוצה לומר מהו אותו סילבוס, לכן אני חייבת לציין – למעשה מה שנלמד בכל המכינות, ולא משנה אם זה אוניברסיטה או מכללה, לומדים את הרמה התיכונית פלוס.
<לימור כץ: לא לומדים משהו אחר.
<לימור כץ: כלומר הסילבוסים של כולם הם פחות או יותר דומים.
<לימור כץ: לכן אין כל סיבה שלא תהיה אותה הכרה הדדית.
<לימור כץ: עכשיו זה עניין אולי של אגו או דברים אחרים, אבל קיימת הכרה הדדית בין המוסדות.
<לימור כץ: נכון שהיא לא פורמלית לחלוטין, אבל היא קיימת.
<לימור כץ: מקבלים גם סטודנטים שלנו, בוגרים שלנו למוסדות אחרים, וגם אנחנו מקבלים.
<לימור כץ: אגב, אנחנו לא באותו פול של אוניברסיטאות.
יעקב מרגי: עוד לא קיבלו אתכם.
יעקב מרגי: לאט-לאט.
יעקב מרגי: אולי בעשור הבא מישהו יבלע את זה.
יעקב מרגי: גלעד, רצית להוסיף משהו?
<גלעד ארדיטי: בשלושה משפטים: הסכם הגרעין של איראן – עם איראן נחתם יותר מהר מהסכם המכינות הקדם אקדמיות.
<גלעד ארדיטי: שלוש שנים של משא ומתן, וזו לא הפעם הראשונה שיש התחייבויות מצד שלושת הגופים האלה.
<גלעד ארדיטי: אסור לתת להם למרוח את הדברים האלה.
<גלעד ארדיטי: זה קרה בעבר.
יעקב מרגי: ליאת, אני לא יכול לוותר עליך.
יעקב מרגי: בבקשה, תשפכי אור נוסף.
<ליאת מייברג: אני ניהלתי את המכינה האוניברסיטאית של האוניברסיטה העברית בירושלים משך 15 שנים.
<ליאת מייברג: מפאת פרישת גיל לא היתה לי ברירה אלא לעזוב, למרות שבארבעים שנותיי באוניברסיטה זה היה התפקיד שהכי אהבתי.
יעקב מרגי: הכנסת מנסה לחוקק חוק, שגיל הפרישה יהיה רצוני, לא חובה.
יעקב מרגי: זו סוגיה משפטית.
<ליאת מייברג: אותי זה כבר לא יתפוס.
יעקב מרגי: אנחנו תמיד עובדים לדורות הבאים.
<ליאת מייברג: היום אני אחראית על המכינה החרדית של האוניברסיטה העברית.
<ליאת מייברג: רציתי לומר בשנים האלה, שישעיהו למד אצלי, האוכלוסייה של המכינה, חילקתי אותה לארבעה – תלמידי תיכון ישראלים רגילים, בני מיעוטים, יוצאי אתיופיה, עולים חדשים, שאז היו קצת; היום אין הרבה עולים חדשים.
<ליאת מייברג: אמרה יעל סימן טוב – הממוצע – לא יודעת מאיפה הנתונים- - -
<יעל סימן טוב: מלמ"ס.
<ליאת מייברג: שמתקבלים למוסדות להשכלה גבוהה, 50%, אבל אני יודעת מה שהיה אצלי – בין 80% ל-85% מהבוגרים התקבלו לאוניברסיטה העברית בירושלים.
<ליאת מייברג: נכון שזה ממוצע ארצי, מה שיעל נותנת, ועל כך גאוותי.
יעקב מרגי: יעל, לפני הסיכום.
<יעל סימן טוב: קודם כל, היעד שלנו הוא שבוגרי מכינות במכללות יוכלו להתקבל גם לאוניברסיטאות.
<יעל סימן טוב: לשם כך יש הרפורמה האקדמית.
יעקב מרגי: זה יירשם.
<יעל סימן טוב: אנחנו מאוד מקווים שהנושא הזה יצלח, ושבאמת המכינות הקדם אקדמיות יעברו אלינו החל מתשע"ז.
מירב בן ארי: זה אך ורק תלוי בכם.
מירב בן ארי: אך ורק.
מירב בן ארי: אנחנו נעקוב כאן שזה קורה.
מירב בן ארי: אתם מכירים אותי.
מירב בן ארי: לא נמרח את העניין הזה.
מירב בן ארי: זה פשוט שערורייה בעיניי.
מירב בן ארי: מפעל כזה חשוב ומרכזי שעוזר לכל השכבות באוכלוסייה, ותקוע, ואנחנו יודעים שיש החלטות והחלטות - זה פשוט מקומם אותנו.
מירב בן ארי: אנחנו יושבות פה, גם ענת, גם חבר הכנסת מרגי, ולא מצליחים להבין איפה טעינו.
<יעל סימן טוב: אני חייבת לציין זה לא תלוי רק בנו; זה תלוי גם בקרן לחיילים משוחררים וגם במשרד החינוך.
מירב בן ארי: היא כאן.
<יעל סימן טוב: אנחנו רוצים לקחת את זה קדימה.
יעקב מרגי: אני ניגש לסיכום.
יעקב מרגי: אני מודה לכולם על ההשתתפות הדומיננטית – אבחר את המילה בעדינות.
יעקב מרגי: כל אחד תרם.
יעקב מרגי: אני נכנסתי לדיון קצת מסופק.
יעקב מרגי: אני יוצא יותר מעודד.
יעקב מרגי: הוועדה רואה במכינות הקדם אקדמאיות כאחד המכשירים העיקריים להנגשת ההשכלה הגבוהה וצמצום פערים בחברה הישראלית.
יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את גרירת הרגליים של הות"ת, מל"ג ומשרד החינוך ומשרד הביטחון ביישום התוכנית להעברת המכינות הקדם אקדמית למל"ג-ות"ת.
יעקב מרגי: אנחנו בתחילת שנת לימודים נוספת, ונמצאים באותה נקודה שהיינו בה בשנה שעברה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לות"ת-מל"ג להתכנס ביניהם בטרם הדיונים לקראת תיאום וסיכום העברת נושא המכינות הקדם אקדמיות לות"ת-מל"ג.
יעקב מרגי: הוועדה רשמה בפניה, שמשרד החינוך ומשרד הביטחון באמצעות הקרן להכוונת חיילים משוחררים מאשרות את ההעברה, ואין דבר שמונע מבחינתם את ההעברה, ורשמה בפניה, שבמהלך חודש אוקטובר הות"ת יתכנס, לאשר את המתווה.
יעקב מרגי: בחודש בנובמבר המל"ג מתכנס כדי לאשר זאת.
יעקב מרגי: המל"ג לא יכול להתכנס באוקטובר?
קריאה: למיטב ידיעתי, הדברים האלה אושרו על-ידי המל"ג.
יעקב מרגי: יעל רוצה לתקן אותי.
<יעל סימן טוב: לפני שלוש שנים התקבל אישור עקרוני.
יעקב מרגי: אני יכול לקרוא לך, להכניס את זה בדיון שיהיה ב-27 באוקטובר?
<יעל סימן טוב: חייבים לחזור לות"ת-מל"ג עם הסיכומים הבין-משרדיים, לקבל אישורים.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לות"ת ולמל"ג לתאם את זמני הכינוס כדי שכבר בסוף אוקטובר נקבל תשובה חיובית, שהמתווה אושר, והחלטת הממשלה תיושם החל מ-1 בנובמבר השנה, בעגלא ובזמן קריב.
יעקב מרגי: צהרים טובים לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 11 באוגוסט 2015, כ"ו באב התשע"ה.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: אי שיבוץ תלמידות בבתי-ספר ובסמינרים בערים חרדיות.
יעקב מרגי: כנראה שהנושא כואב רק למי שמכאיבים לו, ואלה שמכאיבים בעצמם – כנראה לא בוער בהם, כי אם היה בוער הם לא היו מכאיבים לאחרים.
יעקב מרגי: אני לא רואה את הנוכחות שלהם, אולי נדון אותם לכף זכות, אולי פקקים, אולי הם בדרך, אבל זה לא ימנע מאיתנו לקיים את הדיון, להגיע לסיכומים ולתבוע את הפתרונות הראויים גם בהיעדרם.
יעקב מרגי: ידוע שחוק זכויות התלמיד אוסר להפלות תלמידים מסיבות כאלה ואחרות, ובטח לא על רקע עדתי ובטח ובטח ללא סיבה מוצדקת.
יעקב מרגי: אני בכוונה לא רוצה לומר מה הסיבות החדשות שנוצרו השנה הזאת, כדי לא למקד את הדיון אך ורק בזה.
יעקב מרגי: בכלל אפליה.
יעקב מרגי: לא רציתי, מבחירה, שהדיון יתמקד דווקא בעיר אלעד לאור הבעיה שנוצרה באלעד, כי אפליה כשלעצמה היא אפליה בעייתית מאוד.
יעקב מרגי: אני מצר על כך, ואמרתי זאת, שלא ייתכן שמערכת החינוך הכללית מצהירה – לפחות - על רצונה בשילוב, על מדיניות השילוב, לדחוף קצת את החלש קדימה, לסייע בידו, אבל במערכת החינוך החרדית שנה אחר שנה אנחנו מתבזים בשמם של אותם מנהלי מוסדות שבוחרים לעשות את מה שהם עושים.
יעקב מרגי: הייתי אומר להם לחשוב על זה כשהם מסתכלים על פניהם המאירות והמדושנות של בנותיהם ובניהם, או כשהם מסתכלים על עצמם במראה, ויחשבו על אותם הורים שלא יכולים להסתכל בפני ילדיהם, בפני בתם ששבוע וחצי-שבועיים לפני תחילת שנת הלימודים אינה יודעת מה קורה איתה והיא גם חווה כל יום לפחות ארבע חמש שאלות מציקות כאלה מהחברות: נו, איפה תהיי השנה?
יעקב מרגי: מה, עוד לא קיבלו אותך?
יעקב מרגי: התחושה הזאת של הנדחוּת – מי ייתן את הדין על זה?
יעקב מרגי: אנחנו מדברים באוכלוסיה מאמינה.
יעקב מרגי: מי נתן להם את הרשות הזאת לרמוס את כבודם, את עתידם של אותם ילדים?
יעקב מרגי: באיזו זכות?
יעקב מרגי: באיזו זכות הם נטלו לעצמם את הרשות הזאת, את הזכות הזאת לנהל מוסד חינוכי או לחנך בכלל ילדי ישראל?
יעקב מרגי: אני מקווה שאני שואל את השאלות האלה באוויר, ויספקו תשובות כך שהשאלות שלי יהיו מיותרות.
יעקב מרגי: נציגי משרד החינוך נמצאים איתנו כאן?
יעקב מרגי: עיריית בית-שמש?
יעקב מרגי: עיריית ירושלים?
יעקב מרגי: ביתר עילית?
יעקב מרגי: ראיתי קודם את סגן ראש העיר.
<יואב ללום: היה.
<יואב ללום: סגן ראש העיר של ירושלים חטף אותו.
<יואב ללום: שניהם בחוץ.
יעקב מרגי: בסוף הדברים נתייחס לאותם ראשי רשויות שלא הגיעו.
יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את חברת הכנסת מירב בן ארי, שלא הרגשתי שנכנסה, ואת סגן ראש עיריית ירושלים.
יעקב מרגי: היועצת המשפטית של הוועדה אומרת לי שישנו בג"ץ שתלוי ועומד לגבי אלעד.
יעקב מרגי: כמשפטנים בוודאי ידוע לכם שלא נוכל לדון בסוגיות משפטיות, אבל לא נוכל להתעלם מסוגיית האפליה.
<יואב ללום: אנחנו מתורגלים.
יעקב מרגי: מאחר שנציג עיריית ירושלים נמצא פה, הייתי מבקש לשמוע ממנו סקירה איך העירייה מתמודדת עם סוגיית רישום הבנות – ואני מדגיש, הספרדיות לפחות.
יעקב מרגי: יכול להיות שתצוץ הבעיה, כפי שצצה באלעד, לגבי אוכלוסיות נוספות.
יעקב מרגי: אם יש כאן הורים או מנהלי מוסדות, אני מבקש שיודיעו לי כדי שאתן להם את רשות הדיבור.
<קריאה: אני מייצגת מוסדות.
<שמעון בן-שושן: אני הורה מבית-שמש.
יעקב מרגי: נציג עיריית ירושלים, צביקה כהן, בבקשה.
<צביקה כהן: תודה על האפשרות להעלות את הנושא הזה גבוה ככל שאפשר.
<צביקה כהן: אני אומר מספר מילים ברמת תעודת הזהות של ירושלים, כדי שנדע על מה מדובר, ועוד כמה מילים לאחר מכן.