GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עירית ליבנה: אנחנו מתלבטים כל הזמן, גם עם הרופאים, גם עם איגודים שונים, לחשוב מה נכון, מה אפשר, גם חינוכית, גם חברתית, גם כלכלית, זה על השולחן, אבל זה לא - - - אני רוצה להגיד לך שאחד מהדברים של ד"ר שמשון שושני, כשזה עבר למשרד החינוך הוא אמר, 'אתם בוועדה הבין משרדית אל תחשבו על הסכום' ואכן השיקולים הכלכליים לא במגרש שלנו, לחלוטין, ראה את הגידול, מ-2012 עד 2015 יש עלייה ב-77% בתקציב.
<עירית ליבנה: אז יבוא מי שיבוא ויאמר שהמדינה לא עושה - - -
יעקב מרגי: עירית, אומרת רויטל שההנחיות יוצאות בפס רחב.
<עירית ליבנה: גורף.
יעקב מרגי: באופן גורף.
יעקב מרגי: דברי למיקרופון ותרימי את הקול קצת ותאמרי לפרוטוקול מי את.
<עדינה יוסף: שמי ד"ר יוסף ואני מייצגת את משרד הבריאות בוועדה והייתי שותפה לאורך השנים גם בבניית התהליך וכמו שעירית אמרה, בעבר היו פה מקרים בודדים שיכולנו לטפל בהם, גם מבחינת המספר, גם מבחינת התקציב, הדברים הולכים וגדלים מבחינה אקספוננציאלית.
<עדינה יוסף: גם מבחינת המצבים הרפואיים, הבריאות של התלמידים, היום הרבה יותר ילדים עם מחלות כרוניות ומצבים כמו אלרגיה הולכים וגדלים בקהילה, לא ראינו את המספרים האלה בעבר.
<עדינה יוסף: גם בספרות אנחנו עדים לעלייה של פי עשרה אפילו של האלרגיות, למשל.
<עדינה יוסף: בסוכרת אנחנו יודעים על איזה שהיא עלייה קבועה.
<עדינה יוסף: דוגמה קצרה בסוגריים, התכוננו על הסוכרת, בחצי השנה שעברה אנחנו קיבלנו לוועדה בקשות לילדים בין גיל 3 ל-10 58 ילדים חדשים, שהסוכרת שלהם התגלתה בחצי השנה האחרונה.
<עירית ליבנה: וכולם מקבלים מענה.
<עדינה יוסף: וכולם מקבלים מענה, גם ילדים בכיתה ו'.
<עדינה יוסף: זה גידול שהוא גידול מתמיד.
<עדינה יוסף: רציתי להגיד משהו נוסף לגבי המענה הזה, המענה הזה לא - - -
יעקב מרגי: זה תואם סטטיסטיקה עולמית, הגידול הזה?
<עדינה יוסף: אנחנו לא יודעים את כל הסיבות, אבל זה דבר שהוא מוכר.
<עדינה יוסף: שוב, גם בניגוד לעבר הרבה יותר ילדים, ומבוגרים גם, מטופלים בקהילה ולא בבתי החולים ולא במוסדות ולא במקומות אחרים, ולא בחינוך המיוחד.
<עדינה יוסף: המענה שאנחנו מדברים עליו, הפתרון של סייעת, הוא פתרון שהוצע באמת לפני הרבה מאוד שנים, כמעט 20 שנה, במשרד הבריאות.
<עדינה יוסף: הוא לא דומה והוא לא קיים בשום מקום אחר בעולם.
יעקב מרגי: את רוצה לומר לי שבשום מקום אחר בעולם ילד אלרגי או חולה במחלה כזו, כמו שתיארה האמא היקרה את הבת שלה, לא מקבל מענה במערכות החינוך בעולם?
<עדינה יוסף: הוא מקבל מענה, לא מטעם המדינה ולא מטעם שירותי הבריאות באופן מלא.
<עדינה יוסף: יש אחיות בית ספר כמובן או נאמני בריאות, אבל זה לא שאחות בית ספר צמודה לילד כזה או אחר.
<עדינה יוסף: אז אין מענה כזה.
<עדינה יוסף: כן, הילדים מקבלים מענים כאלה או אחרים, יש מתנדבים, יש ארגונים שונים שנכנסים, אחיות פרטיות, כל מיני פתרונות, אבל לא כזה.
<עדינה יוסף: הקריטריונים.
<עדינה יוסף: אתה שאלת על הקריטריונים ואני רציתי לומר שהקריטריונים באמת נקבעו על הכלל וכל דבר אנחנו מדברים על הכלל.
<עדינה יוסף: יש תמיד יוצאים מן הכלל ופה בישיבות האלה וב - - -
יעקב מרגי: ויש מענה ליוצא מן הכלל?
<עדינה יוסף: יש מענה ליוצא מן הכלל, יש ועדות ערר, יש דיונים נפרדים ומעורבים רופאים ומעורבים צוותי - - -
יעקב מרגי: ועדות ערר איפה מתכנסות?
<עדינה יוסף: בשוטף, תוך כדי ה - - -
<קריאה: אין מענה ליוצא מן הכלל.
יעקב מרגי: אתם יכולים בכוונה טובה להסיח את דעתי.
יעקב מרגי: אני שאלתי שאלה, לא קיבלתי מענה, כמעט עניתי לך.
יעקב מרגי: ועדות ערר, איך מתכנסות, מי מגיש?
יעקב מרגי: איפה הן יושבות?
<עדינה יוסף: התהליך הוא דומה, אנחנו מקבלים את הערעור - - -
<עדינה יוסף: התהליך הוא דומה.
<עדינה יוסף: מקבלים את הערעור דרך אותה הגשה של הבקשות ודנים, אולי לא כל יום, אבל דנים בפרק זמן, לפי ההצטברות - - -
יעקב מרגי: מי הוא צוות הערר, שדן בערר?
<עדינה יוסף: מערב את צוות העל של היחידות שלנו ורופאים מקצועיים.
יעקב מרגי: מה זה יחידות שלנו?
יעקב מרגי: של מי?
<עדינה יוסף: אני ממשרד הבריאות ו - - -
יעקב מרגי: משרד הבריאות יחד עם משרד החינוך?
<עדינה יוסף: כן, ובמשרד הבריאות זה גם רפואה וגם עבודה סוציאלית ואנחנו מתקשרים ליחידות המומחיות, למרפאות המקצועיות שמטפלות בילדים.
<מלכה פרגר: אני מנהלת השירות הסוציאלי במשרד הבריאות.
<מלכה פרגר: אני רוצה להוסיף על מה שאמרה ד"ר עדינה יוסף, שהתהליך של הערר נכון להיום מוסדר בצורה מסוימת.
<מלכה פרגר: אנחנו היום לקראת הסדרה של ועדת ערר מסודרת, ועדת על, שתדון בכל המקרים שלא קיבלו מענים בוועדה הרגילה.
<מלכה פרגר: שם היו אינסטנציות אחרות, אותו דבר, עבודה סוציאלית, רפואה ומומחי תוכן מהאגודות המקצועיות הרלוונטיות.
<מלכה פרגר: אני מקווה ששם נוכל לתת את המענים.
<מלכה פרגר: בכל מקרה, גם היום קיימים דיונים לגבי מקרים פרטניים להוספת שעות, זה לפי הקריטריונים המקצועיים ולפי בשלות של הילדים, כשאנחנו מקבלים את ההמלצות המקצועיות מהשטח ודנים.
<מלכה פרגר: זה קורה כל הזמן.
<מלכה פרגר: נאמר כאן ואמרנו שבאמת משתדלים להגיע לכולם.
<מלכה פרגר: קיימים קריטריונים וכידוע חייבים ללכת לפי הקריטריונים.
<מלכה פרגר: כמו שנאמר, גם הקריטריונים, גם הגילאים נקבעו לפי המלצות מקצועיות של מומחים ולכן אנחנו קשובים למה שנאמר כאן ומשתדלים ללכת כמה שיותר לקראת בתוך הנושאים שיש לנו.
יעקב מרגי: גב' כרמון.
יעקב מרגי: אני מבקש, לא לחזור על דברים שנאמרו, אל תאלצו אותי להפסיק אתכם.
יעקב מרגי: עכשיו קיבלתם סקירה, תנו התייחסויות.
<ורד כרמון: תודה על המקום לדון בדברים.
<ורד כרמון: אני נציגת משרד הרווחה, אני לא בדיוק נוגעת לאוכלוסיית הילדים בגיל הזה, אבל אני כן אחראית על ילדים בסיכון עד גיל 3 שהולכים למעונות יום ולמשפחתונים.
<ורד כרמון: צר לי מאוד שאין כאן נציג של משרד הכלכלה כי אני חושבת שהסוגיה של ילדים עם אלרגיות מורכבות מסכנות חיים וגם סוכרת נעורים קיימת ועולה ב-3 השנים האחרונות ביותר מ-77%.
<ורד כרמון: יש לי פה טבלה שמראה שב-3 שנים עלינו מ-10 ילדים ל-90.
<ורד כרמון: רק במחוז אחד.
<דוד ארז: את יכולה להשאיר את הטבלה לוועדה?
<ורד כרמון: אני אתייחס תיכף.
<ורד כרמון: אני כן מודה על הזכות להעלות את זה בוועדה, כי אני מבקשת שבאמת יהיה דיון מקצועי בין משרדי עם כל השותפים עם אוצר, רווחה, משרד הכלכלה ובריאות, גם בנושא הזה, מכיוון שהיום הרגולטור על מעונות היום הוא משרד הכלכלה ובכל זאת כל מה שמבחינה זאת נעשה זה שכל הפניות מופנות לוועדת ערר.
יעקב מרגי: אני אציע לך הצעה פרקטית ואני לא מתקנא ב - - - אדרבא, פני לאחד מחברי הכנסת, או את בעצמך, ליושב ראש הוועדה לזכויות הילד, מגיל לידה עד גיל 3, או לוועדת הכלכלה שאמונה על משרד הכלכלה, כל עוד המעונות נמצאים במשרד הכלכלה זה לא בשולחן זה.
יעקב מרגי: אבל ההערה שלך נשמעה.
<ורד כרמון: מאה אחוז.
<ורד כרמון: תודה על הזכות ולמדתי הרבה מהשולחן הזה.
יעקב מרגי: עורכת דין תמר שי, בבקשה.
<תמר שי: אני רוצה להגיד שכל הסיפור של החינוך המיוחד, יש ילדים שנמצאים בחינוך המיוחד ונמצאת אחות שעה או שעתיים ביום, עוברת מבית ספר לבית ספר, או מגן לגן, נמצאת אולי שעה, ילדים שהם במצבים מסכני חיים ובגלל שהם נמצאים בחינוך המיוחד ולא בחינוך הרגיל, הם בעצם לא זכאים.
<תמר שי: אני מכירה משפחות שפנו אלינו, ילדים שיושבים השנה בבית - - -
יעקב מרגי: תקשיבי, חינוך מיוחד זה דיון בפני עצמו.
<תמר שי: נכון, אבל חייבים ל - - -
יעקב מרגי: לא, חייבים, לא על חשבון זה, כי אנחנו - - -
<רויטל לן כהן: אבל זה אותו דבר, אדוני.
<קריאה: אין מענה לחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: אולי ידליקו כאן את המזגן כי אנשים קצרי רוח.
יעקב מרגי: אני לא פוטר את עצמי מזה, החינוך המיוחד יקבל תשומת לב, תאמינו לי, מעל ומעבר לכל נושא בחינוך, אבל כרגע אנחנו לא יכולים לערבב, כי ההתייחסות כרגע ממוקדת על מערכת החינוך הרגילה.
יעקב מרגי: אם אני אתחיל להתפרש אז אני אגע קצת קצת קצת ולא נגיע לכלום.
יעקב מרגי: אני רוצה להתמקד ולצאת מהדיון הזה עם משהו.
יעקב מרגי: לכן אני אומר לכם, בואו נתמקד כרגע במערכת החינוך הרגילה.
יעקב מרגי: החינוך המיוחד, תאמינו לי, לא יקופח, ומשרד החינוך יודע שאני הולך לשבת על זה מהמסד עד הטפחות.
יעקב מרגי: אני נצמד לרשימה שלי ולאחר מכן לאצבעות.
יעקב מרגי: סומך שושי.
<שושי סומך: מהמועצה לשלום הילד.
<שושי סומך: אז קודם כמובן הנקודה שמגיעה אלינו הרבה בפניות זה העניין הזה של הזכאות של הגיל, העובדה שאין הסתכלות ספציפית, אבל אני רוצה להוסיף על דברים שנאמרו ולא לחזור.
<שושי סומך: עוד שני דברים לגבי ההתנהלות בבתי ספר, גם כשכבר יש סייעות.
<שושי סומך: דיברתי איתכם על חלוקת השעות, אז כן אנחנו שומעים מההורים על רצון של צוות בית הספר לנצל את הסייעת לעוד צרכים.
<שושי סומך: מה שקורה בפועל שיכול להיות מצב שכשקורה מצב החירום אותם 10 דקות מתוך השעות - - -
יעקב מרגי: עירית ליבנה מתקוממת כל הזמן על הדבר הזה - - -
<עירית ליבנה: לא רק - - -
יעקב מרגי: סליחה, זה התפקיד שלך ורמזת גם בהתייחסות שלך.
יעקב מרגי: זה התפקיד שלכם, אתם רגולטור, אתם מממנים, אתם מוציאים, אתם משלמים, תפקחו שאכן זה יילך אך ורק לזה.
יעקב מרגי: לעיתים, שמענו גם בדיון הקודם, גם ההורה של אותו ילד או ילדה מעדיפים שזה יהיה ככה כדי - - - אבל בגדול אסור שזה ינוצל וזה התפקיד של הרגולטור.
<שושי סומך: אז זה דבר שהוא מאוד חשוב, כי בסוף יכול להיות מצב שמצב החירום - - - רק עוד נקודה אחת, הרבה פעמים, וזה העלתה חברת הכנסת ורבין ואני חושבת שזה נכון, החוסר באחיות גורם לזה שהתדרוך של הצוות, לא מזהים תסמינים, לא יודעים מה קורה וקשה גם לצפות ממורה שמתמודדת עם כיתה לזהות גם את ה - - -
יעקב מרגי: יוליה בן משה.
<יוליה בן משה: אני רוצה ללכת לפתרונות.
יעקב מרגי: אני מקווה שתיצמדי לזה.
<יוליה בן משה: הקריטריונים לא עובדים.
<יוליה בן משה: מה שהיה ב-2012 הוא לא מה שהיה ב-2015.
<יוליה בן משה: אם ביטוח לאומי התקדם כבר להכרה בילדים האלה עד גיל 12 גם משרד החינוך וגם משרד הבריאות צריכים להתקדם.
<יוליה בן משה: אתם יודעים יפה מאוד שחוזר המנכ"ל שגמזו השלים לא הושלם, ההורים לא היו שותפים.
יעקב מרגי: כיתה ו', איזה גיל זה?
יעקב מרגי: תעזרו לי.
<יוליה בן משה: גמר בית ספר יסודי.
יעקב מרגי: אני לא מפספס, משתדל לא לפספס, ככה גדלתי מגיל קטן ונזרק פה גם כיתה ו'.
<יוליה בן משה: כדי שילד בכיתה ו' יקבל סייעת רפואית הורה צריך לקחת עורך דין שימצא את הפרצות.
<יוליה בן משה: הורה רגיל מהשגרה לא יכול לעמוד בזה, ואני יכולה להביא אינסוף מקרים.
יעקב מרגי: שלא תקימו ארגון כמו לבנת פורן.
<יוליה בן משה: אז אני לא רוצה, זה בדיוק העניין.
<יוליה בן משה: זה אחת.
<יוליה בן משה: שתיים, צריך להסתכל, סייעת רפואית היא לשני סוגי אוכלוסייה, אחד ילדים עם צרכים פולשניים ושתיים, לנושא של השגחה.
<יוליה בן משה: צריך אולי לאוכלוסיות האלה לחפש פתרונות אחרים.
<יוליה בן משה: לעניין ההשגחה בנות שירות לאומי, לעניין הצרכים הפולשניים, כן אדם בוגר יותר, אבל צריך לכנס ועדה חדשה.
<יוליה בן משה: אני שונאת ועדות, אבל תצרפו את ההורים, תצרפו חלק מהאנשים, כי מה שהיה לא עובד.
<יוליה בן משה: שעות החינוך הן לא עד אחת, אתם מאשרים 30 שעות, משאירים את ההורים עם חצי פתרון, שעות החינוך הן עד השעה ארבע.
<יוליה בן משה: זה לא עוזר ולכן צריך לחשוב על כל הנושא הזה מחדש כי הריבוי באלרגיות וסוכרת הולך וגדל.
יעקב מרגי: דפנה, דקה בדיוק.
<דפנה אזרזר: תודה.
<דפנה אזרזר: אני אתייחס לזה שנאמר פה שמתכנסים בוועדות ערר שלא קיימות בכלל.
<דפנה אזרזר: הורה היום לא יודע איך לגשת לוועדת ערר, לא קיים דבר כזה ועדת ערר, אין דבר כזה חריגים.
<דפנה אזרזר: זה דבר שכן צריך להיות, צריך להיות בנוי בקריטריונים ברורים, שכל אחד יוכל לגשת בצורה הפשוטה ביותר, אין דבר כזה שכולם אותו דבר.
<דפנה אזרזר: בכל מערכת מבינים שיש חריגים ולא ייתכן שלא נכנס ערר, בייחוד כשהם טענו שקיים גידול משמעותי.
<דפנה אזרזר: אני חושבת על פתרון של להקים איזה שהוא שולחן עם ההורים.
יעקב מרגי: אם עירית אומרת לך שאין מעצור בגלל בעיה, בגלל תקציב, וזה הולך ומתפתח, זה לא נעצר, יש מציאות כזו שאין ועדת ערר.
יעקב מרגי: ליוצאים מן הכלל אנחנו כן רוצים שתהיה אינסטנציה כזו, אבל ה - - -
<דפנה אזרזר: אבל היום אין, וזה צריך להיות.
יעקב מרגי: הבנתי, למה אתם צועקים?
<רויטל לן כהן: לא, כי הם אמרו שיש, אין.
<דפנה אזרזר: צריך לשבת איתנו.
יעקב מרגי: אני הבנתי מתוך דבריהם, יש איזה נוהל שהם עם עצמם יתנהלו איתו והם הולכים להסדיר והוועדה תקרא להסדיר את הנושא של ועדת ערר.
יעקב מרגי: זה בסיכום, לא נקדים את המאוחר.
<דפנה אזרזר: צריך לשבת עם ההורים כי אין יותר מקצועיים מההורים בנושא הזה.
<דפנה אזרזר: הורה יכול לתת פתרונות שהם לא חושבים עליהם.
<רויטל לן כהן: גם החוק מחייב להתדיין עם העם.
יעקב מרגי: בבקשה, דקה בדיוק.
<אפרת טיש: שמי אפרת טיש ואני מקדמת מדיניות ציבורית באגודה לסוכרת נעורים ואני באמת רוצה לחדד ש - - -
יעקב מרגי: תראי מה זה, ראיתי את כרטיס הביקור ואמרתי 'לא, אני לא אתן לה לדבר', בסוף - - -
<אפרת טיש: להתייחס, לחדד את המענים הקיימים שצריך לשפר אותם עוד לפני זה.
<אפרת טיש: זה מעבר להתייחסות מעל גיל 9, כל הנושא של הורדת שעות בגיל הרך, צריך לפתוח מחדש ולחשוב על הנושא הקיים מהמענים שניתנים היום, לא לקחת כמובן מאליו את מה שקיים היום.
<אפרת טיש: שעות הלימוד עם אופק חדש ועם כל השינוי גדלו, שעות הסייעת נשארו.
<אפרת טיש: זה נכון שבגיל הגדול ביותר, אם הייתה אחות בית ספר, זה היה פותר הרבה ונותן מענה שהוא גם כלכלית אחרת, אבל גם, כשחושבים, יד ימין צריכה להיות מקושרת ליד שמאל.
<אפרת טיש: ההדרכות לצוותים החינוכיים, שזה דבר משמעותי, זה לא בחוק, זה תלוי ברצון הטוב של המורים ואני חושבת שזה אחד הדברים שצריך - - -
יעקב מרגי: את עקבת אחרי הטיולים השנתיים?
יעקב מרגי: המחאה וזה?
<אפרת טיש: עקבתי אחרי הטיולים, הכול.
יעקב מרגי: את יודעת מה זה חס ושלום בר מינן להשית על המורה הדרכה רפואית, זה יפתח את ההסכם הקיבוצי, לא נפתח את שנת הלימודים ווסרמן יבוא עוד פעם.
יעקב מרגי: רק הסרטים שעוברים בראש, אבל צודקת, צריך לעשות.
<אפרת טיש: זה אחד המוקדים המשמעותיים.
יעקב מרגי: עירית, משהו להוסיף לפני הסיכום?
יעקב מרגי: לא רק שתתייחסי, אנחנו רוצים לצאת עם משהו בדיון.
<עירית ליבנה: קודם כל, כל ההתנהלות היא מול הרשות המקומית והשלטון המקומי, פה טימור נמצאת ומיכל, אנחנו כל הזמן משפרים את התהליך.
<עירית ליבנה: לא היה מקרה שבו הורה בא לרשות והגיש ערעור על החלטה, לא אומר שהיא אושרה, אבל היא כן נדונה שוב עם כל הנימוקים, עם המרפאה המטפלת, עם העו"סית במרפאה המטפלת, עם אותו רופא.
<קריאה: אדוני, נתתם לילדה בת 10 בכיתה ה' 10 ימים סייעת - - -
יעקב מרגי: לא, עירית מדברת.
<יצחק בן חמו: חבר הכנסת מרגי, רגע, לא, אני חייב להעיר.
<יצחק בן חמו: סליחה שאני מרים את הקול - - -
יעקב מרגי: לא, אתה יודע מה?
יעקב מרגי: אין בעיה, אני אתן לך דקה וחצי ואין סיכום.
יעקב מרגי: ככה אתה רוצה?
יעקב מרגי: לא? תן לה לדבר.
יעקב מרגי: יש לי דיון, אתה יודע מה הדיון הבא?
יעקב מרגי: אומר לך משהו בית"ר ירושלים?
יעקב מרגי: וזה יהיה יותר רגוע מפה.
יעקב מרגי: אז אני מבקש ממך, אל תעמיד אותי במבחן.
<עירית ליבנה: הקריטריונים שנקבעו נקבעו לימי הלימודים.
<עירית ליבנה: מה לעשות, המדינה עובדת על ימי לימודים רשמיים ועל הארכת יום לימודים ביוח"א, מיל"ת או ציל"ה, ולזה היא נותנת פתרון.
<עירית ליבנה: לא שאני אומרת שלא, אבל אם יש הארכה של יום לימודים כבחירה באיזה שהיא מסגרת שלא ממומנת על ידי המדינה משפטית המדינה אמרה שהיא לא נותנת, אלא להארכה רשמית פורמלית.
<עירית ליבנה: שליש מהתקציב הולך ליוח"א, מיל"ת או ציל"ה.
<עירית ליבנה: זאת אומרת שכשהמדינה קיבלה פה בכנסת חוקית הארכת יום הלימודים היא נותנת את השירות.
יעקב מרגי: היא לא התייחסה - - -
<עירית ליבנה: קיץ, דיברת, הגענו להסכמה, הסייעות מהקיץ הזה מועסקות 12 חודשים בשנה.
יעקב מרגי: את אומרת לי במפורש, איפה שהמחוקק קבע והאריך יש מענה.
<עירית ליבנה: בהארכת יום הלימודים, יוח"א, מיל"ת וציל"ה, יש מענה.
<עירית ליבנה: אין מענה, הם העלו פה, בהארכה מטעם רשות או מסגרות אחרות, שזה הלקות של השעות.
יעקב מרגי: אוקיי, ההבהרה הזו הייתה חשובה, כי מחקנו נקודה מה - - -
<עירית ליבנה: ההליך הוא מול הרשות, עם הרשויות, עם מרכז השלטון המקומי, עם האנדוקרינולוגים, אנחנו נפגשים כל שנה לסכם את ההחלטות.
<עירית ליבנה: והנושא של הגורף שנאמר פה, לגבי ההשגחה של הילדים האלרגיים, איגוד הרופאים האלרגולוגים בארץ אמר 'אני לא יכול לומר שכבודו במצב מסוכן אחד וכבודה במצב אחר' ולכן הומלץ לקבוע עד סוף א', מגיל שנתיים ושמונה, השגחה מלאה, בכיתה ב' בהפסקות שבהן אוכלים - - -
יעקב מרגי: עירית, אני שואל שאלה, הביטוח למוסד לאומי שידוע שידו קפוצה לעיתים קרובות והוא נדרש לבוא לתת הסברים פה בוועדות קבע, יכול להיות שזו גם לא קביעה מדעית, עד גיל 12.
<עירית ליבנה: קבע ומתקצב.
<עירית ליבנה: והמדינה מתקצבת.
<עירית ליבנה: אולי יש פה כפל תקצוב, אני לא יודעת, צריך לחשוב.
יעקב מרגי: רגע, השאלה היא כזו, עזבי, זה לא התפקיד שלך, זה שלי, תשאירי לי את זה לשולחן אחר, אני שואל אותך שאלה, למה התפיסה המקצועית הזו של המוסד לביטוח לאומי, לא תאמצו אותה, או לפחות תבחנו מאיפה זה בא ואם כן - - -
<עירית ליבנה: - - - בפירוש.
<יצחק בן חמו: חבר הכנסת מרגי, מילה.
יעקב מרגי: אחרי הדיון תבוא לדבר איתי.
<יצחק בן חמו: מילה.
<יצחק בן חמו: אני בדרך לפה קיבלתי טלפון מהרשות ואמרו לי 'השעות שלך ירדו ל-18 שעות', אז איך דנו - - -
יעקב מרגי: בדקת למה?
יעקב מרגי: תבקש הסברים.
יעקב מרגי: תגיד לי, אני שואל אותך שאלה - - -
<יצחק בן חמו: גורף.
<יצחק בן חמו: היא אמרה לי גורף.
<יצחק בן חמו: היא אמרה לי פשוטו כמשמעו.
<רויטל לן כהן: אדוני, נתתי לך מהעירייה, זה היא אומרת להם.
<יצחק בן חמו: יש מכתב.
<רויטל לן כהן: אין חריגים.
<רויטל לן כהן: שחור על גבי לבן, הגשנו - - -
יעקב מרגי: עירית, את מכירה את זה?
<עירית ליבנה: ההחלטה היא, שוב, משרד הבריאות כינס ועדת מומחים שאמרה, עד סוף א', כיוון שהמעבר בין הגן ל-א' הוא גם בהסתגלות.
<עירית ליבנה: בכיתה ב' אוכלים בשתי הפסקות, היא לא צריכה לבוא בשמונה בבוקר, היא יכולה לבוא בתשע וחצי ולהיות כשהילדים - - -
יעקב מרגי: יש הסבר הגיוני לזה?
יעקב מרגי: הוועדה יכולה לקבל את זה?
יעקב מרגי: אני יכול לקבל את ההסבר הזה לוועדה?
<יצחק בן חמו: לרדוף אחריו בהפסקה עם קינדר זה בסדר.
<עירית ליבנה: הבעיה היא - - -
<יצחק בן חמו: אבל אנחנו נמצאים במקום.
<יצחק בן חמו: אני רוצה לשאול אותך - - -
יעקב מרגי: תגיד לי, אתה רוצה שאני אנעל את הישיבה בלי סיכום?
יעקב מרגי: רק תגיד.
<קריאה: שאלה אפשר?
יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון ותרם את חלקו.
יעקב מרגי: המוסד לביטוח לאומי קבע קביעה שעד גיל 12 הוא מתקצב את המחלות האלרגיות.
יעקב מרגי: אני חושב שמשרד החינוך צריך לבחון.
<עירית ליבנה: הוועדה הבין משרדית, תדגיש.
יעקב מרגי: הוועדה הבין משרדית תבחן.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לוועדה הבין משרדית לבחון את ההחלטה המקצועית הזאת של המוסד לביטוח לאומי, ולאמץ אותה במידת האפשר.
<קריאה: גם תמליץ שם שהוא יישב בוועדה הזו, גם בוועדה הזו ישתתפו הורים.
יעקב מרגי: אני לא שומע.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לוועדה הבין משרדית להסדיר את קיומה של ועדת ערר למקרים יוצאים מן הכלל ולפרסם דבר קיומה לציבור הרחב.
יעקב מרגי: כמה זמן אתם צריכים לכך?
<קריאה: ומי יושב בה?
יעקב מרגי: כמה זמן אתם צריכים?
<מלכה פרגר: כולל פרסום, חודש.
<יצחק בן חמו: מה חודש?
<יצחק בן חמו: אנחנו נכנסים לבית הספר.
יעקב מרגי: אל תפריע לי.
<יצחק בן חמו: אבל חבר הכנסת מרגי - - -
<יצחק בן חמו: אוקיי תענה לי, אני מחכה לתשובה.
<מלכה פרגר: יש הליך היום של ערר, יש הליך מסודר בינתיים.
<מלכה פרגר: אנחנו נסדיר את הליך ה - - -
<יצחק בן חמו: אבל בתהליך הקודם כבר עניתם בשלילה וזו הייתה הערה.
יעקב מרגי: יצחק, אין לי בעיה, הדיונים הבאים יהיו בלי יצחק בן חמו, אתה רוצה אותם?
<יצחק בן חמו: אני אפנה ליהודה אבידן.
יעקב מרגי: תפנה אליו, לא יעזור לך כלום.
יעקב מרגי: הוועדה רשמה בפניה שאין תלמיד או תלמידה שזכאים ולא נענים בגלל בעיית תקציב.
יעקב מרגי: הוועדה הבין המשרדית ומשרד החינוך יבחנו את סוגיית השירות הלאומי כפי שהועלתה בדיון על מנת להרחיב את השירות, לייעל ולצמצם עלויות.
יעקב מרגי: תם ולא נשלם, אנחנו נמשיך לעקוב אחרי הסוגיות הכואבות וטעונות הטיפול.
יעקב מרגי: היום ה-28 ביולי 2015, י"ב באב התשע"ה.
יעקב מרגי: על סדר היום הצעת חוק מכוני הכושר (רישוי ופיקוח) (תיקון מס' 2), התשע"ה-2015.
יעקב מרגי: סדר הדיון יהיה כלהלן.
יעקב מרגי: היועצת המשפטית תקריא את החוק.
יעקב מרגי: היכן שאין בעיות, מתקדמים.
יעקב מרגי: מי שיש לו הערה בסוף הסעיף, ירים את ידו ויאמר את ההערה, נדון בה ונתקדם הלאה.
יעקב מרגי: אם אין הערות, מתקדמים לקראת האישור.
יעקב מרגי: כפי שאני רואה, הצעת החוק כנראה תעבור פה אחד, תרתי משמע.
יעקב מרגי: התהליך שעוברים עם רופא המשפחה, כולנו ערים לו.
יעקב מרגי: אני זוכר – אני לא יודע מה קורה אתכם הצעירים ואני רואה שכולם סביב השולחן צעירים – את הפתקאות הקטנות שהיוו את האישורים.
יעקב מרגי: המרשמים היו בפתקאות קטנות והיית הולך עם שמונה-תשעה פתקים כאלה ואף אחד לא היה מבין מה היה כתוב בהם.
יעקב מרגי: עכשיו הגיע האישור לחדר כושר ואני חושב שזה די מבורך.
יעקב מרגי: מי שרואה את התהליכים היום במרפאות, את תפקיד רופא המשפחה והמטלות שהריבון מטיל על קופות החולים ועוד, מה שחסר שלתורים הארוכים יצטרף מאן דהוא שרוצה ללכת לחדר כושר.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, בלי לעשות סטטיסטיקה – ואני בדרך כלל לא טועה בהערכות כי אני לא גוזמאי – שעשרים עד שלושים אחוזים מאלה שבאמת חפצים להתאמן, גונזים את החוויה הזאת בגלל הפרוצדורה.
יעקב מרגי: אין לי ספק שאם נוריד את הפרוצדורה הזאת ונפשט אותה – אנחנו לא מוותרים עליה.
יעקב מרגי: הרופא יודע את הרקע של המטופל שלו והוא אומר אם זה אפשרי או לא – הרופא הרבה פעמי, כשאתה בא אליו, הוא אומר לך שהרופא הטוב ביותר לגוף האדם, זה אתה, הבן אדם עצמו.
יעקב מרגי: בן אדם מכיר את הגוף שלו.
יעקב מרגי: נכון שיש יוצאים מן הכלל והיו דברים מעולם, שאדם הלך והתאמץ מעבר לכוחו.
יעקב מרגי: גם כדורגלנים שקיבלו אישור מהרופא שלהם, גם מרופא של הקבוצה, חטפו דום לב באמצע משחק.
יעקב מרגי: גם שם היינו.
יעקב מרגי: זה לא הולך להיות מופקר לגמרי.
יעקב מרגי: השאלון מדבר בעד עצמו.
יעקב מרגי: אנחנו נראה גם את השאלון ונראה את כל הפרוצדורה.
יעקב מרגי: עמדת משרד הבריאות כפי שחלק
יעקב מרגי: כם יודעים היא לתמוך בהצעת החוק.
יעקב מרגי: עמדת ההסתדרות הרפואית תומכת עם הערה קטנה בה נדון.
יעקב מרגי: בסך הכול אם כולם מרוצים, בואו נתחיל.
יעקב מרגי: היועצת המשפטית, בבקשה.
<מירב ישראלי: מאז שהנוסח הממשלתי הונח, כבר היינו בפינג פונג של הערות.
<מירב ישראלי: אני מקריאה את הנוסח אחרי שכבר הופנמו בו ההערות שהן בהסכמה.
יעקב מרגי: הנוסח שחולק הוא הנוסח המוסכם?
<מירב ישראלי: החלפת סעיף 4.
<מירב ישראלי: בחוק מכוני כושר (רישוי ופיקוח), התשנ"ד-1994 (להלן – החוק העיקרי), במקום סעיף 4 יבוא: "4.
<מירב ישראלי: כשירות רפואית מכון כושר יקבל מתאמן רק לאחר שהמציא לו שאלון רפואי הכולל הצהרת בריאות, בנוסח שיקבע השר, בהסכמת שר הבריאות, ובהתייעצות עם ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, חתומה בידו והמאשרת כי אינו סובל מבעיות רפואיות העלולות לסכנו בשעת אימון במכון כושר (בסעיף זה – הצהרת בריאות).
<מירב ישראלי: הודיע המתאמן בהצהרת הבריאות כי הוא סובל מבעיה רפואית מהבעיות המפורטות בהצהרת הבריאות, יקבל אותו מכון הכושר רק לאחר שהמציא לו גם תעודה רפואית שבה רופא אישר כי אימון בחדר הכושר אינו מהווה סיכון לבריאותו של המתאמן (בסעיף זה – תעודה רפואית).
<אורי שפר: שאלה.
<אורי שפר: כתוב מהבעיות אבל יכולה להיות רק בעיה אחת וגם זה מחייב ללכת לבירור.
<מירב ישראלי: כתוב בעיה מהבעיות.
<מירב ישראלי: לא?
<מירב ישראלי: מבעיה רפואית מהבעיות המפורטות.
<מירב ישראלי: זה יכול להיות גם רבים וגם יחיד.
<מירב ישראלי: אנחנו כמובן נעביר את זה לנסחית.
<מירב ישראלי: אם יהיה לה מה להגיד, נתקן את זה ניסוחית.
<חן שמילו: לגבי סעיף קטן (א), מה המשמעות של התייעצות עם ועדה?
<מירב ישראלי: התייעצות עם ועדה, משפטית זה אומר שחייבים לבוא לוועדה ולשמוע את עמדתה ואז השר חייב לשקול – הפסיקה קוראת לזה – בלב פתוח ובנפש חפצה את העצות של הוועדה.
<מירב ישראלי: הוא לא חייב לקבל אותן אבל השקילה שלו של העצות של הוועדה צריכה להיות סבירה.
<חן שמילו: למה חובת היוועצות ולא חובת אישור?
<מירב ישראלי: כי חוק מכוני כושר, סעיף 8 הכללי קובע שכל תקנות לפי החוק יהיו בהתייעצות עם שר הבריאות ובהתייעצות עם הוועדה.
<מירב ישראלי: כאן התיקון הוא בהסכמת שר הבריאות ונשארה התייעצות עם הוועדה.
יעקב מרגי: גם את זה אפשר לתקן, אבל מה ההיגיון בזה שוועדת החינוך היא שתאשר.
יעקב מרגי: בהיוועצות, לראות שהקווים הכלליים מתקיימים.
<מירב ישראלי: יש דיון ציבורי גם בכנסת.
יעקב מרגי: יש דברים אחרים להתעקש עליהם.
<חן שמילו: אני לא מתעקש.
<חן שמילו: רק רציתי להבין.
יעקב מרגי: לא, לנו, כוועדה להתעקש.
<חן שמילו: לסעיף קטן (ב), רופאי המשפחה ביקשו להבדיל בין המצב שבו התעודה הרפואית קובעת שאין סיכון בריאותי להתאמן לבין מצב שבו המטופל יכול להתאמן אבל חלות עליו מגבלות מסוימות.
<חן שמילו: זאת אומרת, לא רוצים להגיע למצב שבו רופא יגיד אל תתאמן כדי שהוא יהיה על הצד הבטוח.
<חן שמילו: יש מקרים בהם אולי מישהו יכול להתאמן אבל לא להרים משקולות אלא ללכת לשיעור פילאטיס.
<חן שמילו: זה יעודד יותר אנשים להגיע.
<קריאה: זאת החלטה של המתאמן.
יעקב מרגי: אנחנו בדיון פתוח ואפשר לדבר גם בלי רשות, רק תחוסו על הפרוטוקול כדי שידע מי העיר את ההערה.
יעקב מרגי: אתה הרי לא תרצה שעכשיו זה יחולק לתתי סעיפים, ההוא ישחק עם מוט מתיחה, השני יכול רק להרים משקולת ביד ימין שמא יפרוק את הכתף ולשלישי יש בעיה בשריר במותן וכולי.
יעקב מרגי: זה צריך להיות ברמות הכלליות.
יעקב מרגי: מהפרקטיקה, מהאישורים שאני קיבלתי, הרופא אף פעם לא מתייחס חוץ מלב-ריאה או יתר לחץ דם שזה גם קשור ללב-ריאה.
יעקב מרגי: הוא לא יתייחס לדברים הקטנים האחרים שכל אדם סובל מהם.
יעקב מרגי: לא יורדים לרזולוציות האלה.
יעקב מרגי: אתה לא תלך עכשיו, כי אתה רוצה לפשט, ותגיד לו שיהפוך את המאמן בחדר הכושר למי שאומר למישהו מסוים שאסור לו כי הוא קיבל אישור רק למכשיר הליכה.
<מירב ישראלי: הוא גם לא ידע כי זה מתויק באיזה מקום בקלסר.
יעקב מרגי: אני לא חושב שיש בזה צורך.
יעקב מרגי: יש התייחסויות להערה?
<אהוד קלינר: אני רק יכול לומר שלרופא יש תמיד את האפשרות לדבר עם הבן אדם עצמו וצריך לומר לו אם יש לו מגבלה ספציפית.
<אהוד קלינר: זה עדיין לא מונע ממנו את האפשרות לתת אישור.
<חן שמילו: אני אציין לפרוטוקול, או שהרופא ירשום בתיק את ההנחיות למטופל במסגרת הטיפול.
יעקב מרגי: אני חושב שזה מחובתו האתית.
<מירב ישראלי: היה המתאמן קטין, להצהרת הבריאות או לתעודה הרפואית, לפי העניין, תתווסף הסכמה בכתב של אחד מהוריו לאימון בחדר כושר חתומה בידו.
<מירב ישראלי: הסכמה כאמור יכולה להינתן לאימון אחד או לסוגים של אימונים.
<מירב ישראלי: מכון כושר ידרוש מהמתאמן אחת לשנתיים הצהרת בריאות ואחת לשנה תעודה רפואית, לפי העניין.
<מירב ישראלי: השנתיים מקובל על כולם?
<מירב ישראלי: זאת הייתה שנה אבל שינו את זה לשנתיים.
<מירב ישראלי: מכון הכושר ישמור על הצהרת הבריאות רק אם המתאמן הצהיר בה כי אינו סובל מבעיה רפואית מהבעיות המפורטות בהצהרת הבריאות ואת התעודה הרפואית.
<מירב ישראלי: כאן, יעקב ממשרד המשפטים, אולי תגיד כמה מלים.
יעקב פרי: הרעיון שבסעיף הקטין הזה הוא שאנחנו רוצים לשמור על פרטיות מידע כאשר הוא רגיש.
יעקב פרי: אם מתאמן מצהיר באותו טופס – אם זה בתקנות – שיש לו את אחת הבעיות הבריאותיות שמפורטות, זה הופך את הטופס הזה לטופס שיש בו מידע רגיש אודותיו ואז אנחנו לא מעוניינים שהוא יישמר במכון הכושר מפני שיש כללים מאוד נוקשים על איך שומרים מידע כזה.
יעקב מרגי: אתה כבר יודע מה יהיה בטופס?
יעקב פרי: בהצהרת בריאות.
יעקב מרגי: על זה אני מדבר.
יעקב פרי: אני לא יודע לומר בוודאות מוחלטת עד רמת האות, אבל בדיבורים המוקדמים שהיו לנו בשנים בהן עבדנו על החוק הזה, אנחנו בהחלט הגענו להסכמות על מה יהיה בטופס הזה.
יעקב מרגי: לפי ההסכמות אליהן הגעתם, יש מידע רגיש?
יעקב פרי: אם אתה שואל אדם האם הוא סובל מבעיה רפואית כזאת או מבעיה רפואית אחרת והוא עונה לך, כן.