GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: העולם היה ברובו עולם הטקסטים סגור בפני נשים שלא ידעו לא לכתוב ולא לקרוא ברוב העולם היהודי באלפיים שנות גלות ועוד קודם.
עליזה לביא: אז איך כן התכתבו עם המציאות?
עליזה לביא: מה הן עשו?
עליזה לביא: התחלתי לשאול נשים.
עליזה לביא: נשים שמוסרות ידע, נשים שעוסקות בשימור טקסטים, ולאט לאט - אנחנו נמצאים עכשיו ערב ט' באב - נחשפתי לעולם ידע דעת של נשים, רובו בעל פה, ופגשתי נשים מקהילות שונות שאומרות פיוטים ב-ט' באב ובפיוטים הללו, בעיקר נשים מכורדיסטן ומעוד מדינות, ואני לא אקרא את כל הפיוט כי אין לי זמן, הנשים הללו מקיימות טקס מאוד מיוחד, טקס של נשים ב-ט' באב.
עליזה לביא: בפיוט הזה הן מדברות בהספד שלהן גם על חנה ושבעת בניה אבל גם על אישה שמעולם לא שמעתי את שמה וזאת סרח בת אשר.
עליזה לביא: שאלתי את עצמי מי זאת סרח בת אשר והלכתי לרב גוגל ופתחתי.
עליזה לביא: זה היה לפני עשר שנים ואני לא שמעתי עליה.
עליזה לביא: יותר.
עליזה לביא: המחקר היה לפני 13 שנים.
עליזה לביא: שאלתי את עצמי איך, למה ועל מה ומי זאת סרח בן אשר ומתי היא מוזכרת, מתי היא לא מוזכרת ואיך היא נכנסת לפיוטים ומתי נכתבו הפיוטים הללו, למה הפיוטים האלה לא נלמדים לבגרות ולא מוכרים גם לא במערכת החינוך ומי זאת סרח.
עליזה לביא: אז נחשפתי לנשים שכל מוצאי שבת מתפללות אל מי?
עליזה לביא: אל מרים הנביאה.
עליזה לביא: למה אל מרים הנביאה?
עליזה לביא: מעמדה של מרים הנביאה, מנהיגה, איפה היא, מה היא?
יעקב מרגי: עקרונות התפילה מבוססים על חנה.
עליזה לביא: ביקשו ממני לדבר על נשים.
יעקב מרגי: חנה היא אישה.
עליזה לביא: חנה הוציאה אותי אל תפילת נשים.
עליזה לביא: זה ספר שלי שמוקדש.
יעקב מרגי: יש עבודה שלמה על רות המואבייה.
עליזה לביא: גם על רות המואבייה אגם מדברים על גיור בעם ישראל, רות המואבייה לא הייתה מתקבלת בשערי העם היהודי עם חוק הגיור.
יעקב מרגי: היא התוותה את הדרך.
עליזה לביא: היא התוותה את הדרך אבל אם היא הייתה מגיעה היום ודופקת ומבקשת להתגייר בסד ששמנו, היום היא לא הייתה מתקבלת לעם היהודי.
עליזה לביא: אם כבר נתת לי את ההזדמנות גם לדבר קצת פוליטיקה, בואו נלמד מבועז.
עליזה לביא: בועז נתן את הגושפנקא הסופית לגיור של רות אבל מי שמגיירת את רוח בדרך, זאת נעמי.
עליזה לביא: אם אנחנו מדברים על גיור בעם ישראל ועל לימוד של איך מגיירים והמלים והמשפטים.
יעקב מרגי: אם אנחנו נכנסים לקטע לימוד, מי שגייר את רות המואבייה זאת רות המואבייה.
עליזה לביא: זאת נעמי.
יעקב מרגי: היא קיבלה אותה אבל היא קבעה את הדרך.
עליזה לביא: יש מפרשים שמספרים לנו את הדרך ואת הידע שהיא מעבירה בדרך מבית לחם ולמעשה הגיור מתבצע בהליכה.
עליזה לביא: הגושפנקא הסופית של זקני השבט מתבצעת בטבורה של עיר אבל בעצם אדוני נשים מגיירות.
עליזה לביא: נשים הן אלו שמעבירות את הידע ואת הדעת.
עליזה לביא: זה באשר לרות המואבייה.
עליזה לביא: אם אנחנו מדברים על חנה, על תפילת חנה, מאיפה אנחנו לומדים להתפלל בעם ישראל?
עליזה לביא: לומדים להתפלל מחנה.
עליזה לביא: הרי הגמרא המפורסמת של הרב ינון, של איך מתפללים בעם ישראל, הרי אני מזכירה לכם מה עושה עלי הכהן, הוא רוצה לגרש אותה החוצה, אפרופו תפילת נשים.
יעקב מרגי: ההתמודדות שלה.
עליזה לביא: ההתמודדות שלה, הבקשה שלה והפרשנות שלה שהיא לא עוזבת את מקום התפילה עד שהיא לא מבינה שהקדוש ברוך הוא נענה לתפילתה או משתנים פניה.
עליזה לביא: אני הגעתי לכל הדברים הללו בגיל בוגר משום שלא זכיתי להכרות – אם אנחנו מדברים על מרים הנביאה – לשאלה הזאת של איך נשים מכירות את מרים הנביאה ומתפללות אל בארה המתגלגלת בכל מוצאי שבת.
עליזה לביא: מה זאת הבאה הזאת?
עליזה לביא: מי זאת הבאר הזאת?
עליזה לביא: למה אנחנו לא יודעים עליה?
עליזה לביא: אנחנו לא יודעים עליה כי היא לא כתובה בטקסט אבל הפערים שיש בין עולם הטקסט, הפסוקים המאוד מאוד מעטים שמספרים לנו את סיפורה של מרים – אגב, מרים שאנחנו פוגשים אותה בפעם הראשונה בלי שם, ותיצב אחותו למרחוק ובפעם הבאה שאנחנו פוגשים את מרים הנביאה, מרים וגם יש לה תואר, נביאה.
עליזה לביא: מרים המנהיגה.
עליזה לביא: מה המתח הזה שבין הכרות של אישה ללא שם לבין התיאור והמפגש שלה עם תואר נביאה?
עליזה לביא: על מה המתח הזה מלמד אותנו ואיך יכול להיות שיש כזה פער בין כמות המדרשים סביב מרים הנביאה לבין המקום המאוד מועט שלה בטקסט?
יעקב מרגי: זאת דרכה של מקרה.
עליזה לביא: אם נלך לדמויות נוספות כמו למשל דבורה הנביאה, יש מעט מאוד פרשנות לאורך אדוני שמתמודדים עם הדמות המיוחדת הזאת והנפלאה הזאת.
עליזה לביא: הפרשנים אפולוגטיים לגביה, הפרשנים נבהלים ממנה.
יעקב מרגי: הייחוס של בעלה נובע ממנה.
עליזה לביא: אנחנו מדברים על דבורה הנביאה שהעם בוחר ללכת ולהישפט אצלה בשעה שיש נביא.
עליזה לביא: אנחנו מדברים להתאים את עצמנו לדור, לשפה של דור.
עליזה לביא: אני חושבת שאנחנו צריכים לראות את הרעננות ואת השאלה של לימוד תורה.
עליזה לביא: דיבר קודם הרב בני על מי לומד את הדף היומי אבל בלימודי תנ"ך אנחנו רואים – ולא רק לימודי תנ"ך אלא לימודי גמרא שנכנסו לתיכוניים – מה זה לימוד נשי ואיך לימוד נשי מביא כלים נוספים ומביא התכתבות נוספת עם הטקסטים, ואיך הוא מאיר דרך.
עליזה לביא: כששואלים איך אפשר לבוא ולגרום לאהוב, דיברתם על המשפחה וזה חשוב אבל גם מבנה המשפחה בחברה הישראלית השתנה.
עליזה לביא: המשפחה שאנחנו מדברים עליה היא כבר לא אותה משפחה.
עליזה לביא: יש כלים נוספים.
עליזה לביא: כן, גם הרב גוגל שצריך לבוא ולראות איך נעזרים בו ומט"ח שלקחו את זה – וכל דבר שאתם לוקחים הרי נעשה מצוין ואני שומעת הרבה מאוד על העבודה שלכם ומשתמשת בה במנעד נושאים – אבל אם אנחנו מדברים על נשים, והתבקשתי לדבר על נשים בתנ"ך, דרך מאוד מאוד ארוכה.
עליזה לביא: אנחנו מחכים לכן נשים צעירות.
עליזה לביא: לכו ותחקרו.
עליזה לביא: כל כך הרבה ידע בתנ"ך, אנחנו לא יודעים בכלל, אבל על מקומן של נשים בתנ"ך, על העשייה שלהן, על דמות לחיקוי.
עליזה לביא: אני יכולה לשתף אתכם בטקס בת מצווה שבפעם הראשונה בהיסטוריה היהודית נערך באיזו מדינה?
עליזה לביא: באיטליה, בעיר פדובה.
עליזה לביא: פעם ראשונה שחוגגים טקס לבנות בכלל.
עליזה לביא: הטקס הוא טקס מרשים ומרגש.
עליזה לביא: הבנות לובשות לבן, הן יורדות אל עזרת הגברים והרב והקהילה מברכים אותן והקהילה בוחרת בטקס עצמו מה הן אומרות.
עליזה לביא: מה הן אומרות?
עליזה לביא: הן אומרות את שירת דבורה.
עליזה לביא: הן אומרות את שירת דבורה כי במעשה הזה של לומר את שירת דבורה בטקס בת המצווה אומרת הקהילה שאת יכולה להיות מה שאת רוצה - אסטרטגית, צבאית, נביאה, מנהיגה, שופטת.
עליזה לביא: לכן, אם דיברנו קודם על פרשנות אפולוגטית לאורך הדורות, הדמות הזאת של דבורה הנביאה היא דמות מעוררת והיא ניצבת.
עליזה לביא: יש הרבה דמויות שמגיע זמנן והגיע זמנה של דבורה הנביאה וצריך לשים אותה במרכז.
עליזה לביא: עוד דמויות של נשים לגבי הנהגה אחרת, אם הזכרנו את מרים הנביאה.
עליזה לביא: הזכרנו את מרים הנביאה בהשוואה לאחיה, אל משה ואל אהרן.
עליזה לביא: מה המקום של הנהגה, איך מנהיגים, איך מתכתבים עם דור, איך מעבירים ידע ומסר ואיך בסופו של דבר הדמות שנשארת חקוקה לעד בזיכרון, במיוחד של נשים, וזאת דמות של מרים הנביאה שכל מוצאי שבת – גם באשכנז וגם בספרד – נשים יוצאות ומחפשות את מרים ואת בארה המתגלגלת ומדברות אתה ומבקשות ממנה.
עליזה לביא: המקום הזה של הקשר הבין-דורי הזה אל מול מעמדה בטקסט מעורר הרבה מאוד שאלות והשאלות האלה מחכות לפתרון, לאהבה, לדיאלוג ופרוסות בפנינו.
יעקב מרגי: יש מי שרוצה להצטרף לדיון?
<צביקה ארן: אני המנהל של המיזם במטח.
<צביקה ארן: אני רוצה לענות לשאלה של היושב ראש ודווקא לא להעיד על עצמנו אלא להראות מה כדור השלג שמתחיל ואני מקווה שהוא ילך ויגבר.
<צביקה ארן: היום אנחנו לומדים את פרק במדבר ל"ו שהוא פרק ה-153 וזה מה שמפורסם באתר עם כותבים שונים וזה מה שעשרות קבוצות ברחבי הארץ לומדות, אבל מה שיותר מעניין בשיטה זה דווקא לא מה שאנחנו עושים אלא מה שמתחיל לקרות.
<צביקה ארן: במקביל אנשים של בית המדרש של בינה – התנועה הקיבוצית ותהליך גדול שהחל בחברה הכללית – מפרסמים חומרים שלא קשורים אלינו ובמקביל ממש בשעות אלה באלון שבות במכללת הרצוג שמארגנת את ימי העיון בתנ"ך מלמדים גם את פרק במדבר ל"ו ובמקביל גדול המבקרים שלנו, הרב שלמה אבינר, מפרסם דף יומי לפי השיטה הזאת.
יעקב מרגי: בבחינת קנאת סופרים תרבה חכמה.
<צביקה ארן: בדיוק.
<צביקה ארן: סופה של שנת שמיטה, אני חושב שזה סמלי שהמקום שהרב בני דיבר עליו, של להניח את התנ"ך לכלל החברה הישראלית ואף מעבר לזה, אני חושב שזה מנוע לשיח בין דתי ובוודאי עם קהילות יהודיות בעולם.
<צביקה ארן: התנ"ך הוא הנכס המשותף ועל זה אין מחלוקת גם באזורים הכי אנטי דתיים וגם בוודאי באזורים חרדיים.
<צביקה ארן: זה הנכס המשותף ואם כולם מסוגלים לשים את אותו פרק במרכז היום וכל אחד ילמד אותו בדרכו ובשיטתו, אני חושב שזאת התרומה הגדולה ש-929 מתחילה לגלגל אבל אופן הלימוד, צורת הלימוד, זאת הדרך שפתוחה בפני כל אחד.
יעקב מרגי: הרב בני לאו, משהו לפני הסיכום?
<הרב בני לאו: אני רק מלא תפילה ותקווה - - -
יעקב מרגי: לו יצויר שאתה יושב ראש הישיבה ורוצה לקרוא.
יעקב מרגי: תן את הקריאה
<הרב בני לאו: בדיוק.
<הרב בני לאו: הקריאה היא שאנחנו כאן בשביל לשבור קירות של מחיצות בין מפלגות.
<הרב בני לאו: כיושב ראש ועדת חינוך אני מצפה ש-929 יהפוך להיות אמצעי ליצירת תנועה רוחנית של שיבה אל מקורות היסוד שלנו מכל מפלגות הבית.
<הרב בני לאו: אני קורא לך יושב ראש הוועדה להיות שותף פעיל ומלא ליצירת הגלגל הזה מקצה לקצה.
<הרב בני לאו: אין אחד שלא שותף לדבר הזה.
<הרב בני לאו: אם אנחנו באים באמונה וקצת בענווה ואומרים הנה הנכס, בוא נחיה אותו ביחד, אנחנו יכולים להגביה מאוד מאוד את השמיים והארץ.
<קריאה: הצעה ליושב ראש, ברשותך.
<קריאה: גם מנכ"לית משרד החינוך הגיבה בסיום דיון כזה.
<קריאה: בראשיתן של פגישות שמתכנסות להגיד מה הפרק היומי, לתת פסוק מהפרק היומי.
יעקב מרגי: ביום שאני אעשה את זה, אתה יודע מה יעשו פה?
יעקב מרגי: זה היכן הציניות כאן.
<קריאה: דווקא בגלל שזה משהו שחוצה מפלגות.
יעקב מרגי: אני אחשוב על זה או שאולי אתן למישהו אחר לעשות את זה.
יעקב מרגי: באו לסגור לנו חנויות בשבת וכבישים, ייחסו הכול לוועדה.
יעקב מרגי: אתה צודק, הלוואי ויכולנו לעשות זאת.
<שמעון פרי: אני הייתי פעם נוכח בוועדת החינוך עת הרב מלכיאור היה יושב ראש הוועדה והוא היה פותח בדבר תורה.
יעקב מרגי: בדיוק מנהלת הוועדה לוחשת לי את אותם דברים.
<שמעון פרי: הוא היה פותח בדבר תורה.
<שמעון פרי: פרשת השבוע.
<שמעון פרי: ספר במדבר הסתיים במהפכה של בנות צלופחד שהתחילו.
<קריאה: זה התיקון שלה מהפכה.
<שמעון פרי: התיקון של המהפכה, בסדר, אבל לא שכחו אותן ולא התעלמו מהן.
<שמעון פרי: משה רבנו לא ידע אפילו איך להתמודד עם השאלה שלהן אבל דבר נוסף שאולי כדאי וחשוב.
<שמעון פרי: פעם היו פרקי היום בתנ"ך בטלוויזיה וזה נעלם.
<שמעון פרי: כדאי להחזיר את זה.
<שמעון פרי: אני נציג הסתדרות המורים וזאת דעתי.
יעקב מרגי: ישיבות הוועד שלכם מתחילות בדבר תורה?
<שמעון פרי: כן.
<שמעון פרי: ודאי.
<שמעון פרי: לפי תורנות מראש יודעים מי אומר דבר תורה ופרשת השבוע אבל של החינוך הדתי ולא הכללי.
<שמעון פרי: אני חושב שאחד הדברים החשובים שכדאי אולי לצאת אתו מכאן, ודובר על כך, לטפח מורים טובים לתנ"ך ומורים טובים כאלה יש מאות ויש אלפים אלא שהם לא באים לידי משמעות.
<שמעון פרי: אולי צריך לתגמל אותם.
<שמעון פרי: אני למדתי תנ"ך והמורה שלי היה אחד המורים המצוינים שלא עסק הרבה בתנ"ך, הרב ישראל רוזן שלימד אותי תנ"ך במשך שנים בתיכון לבגרות.
<שמעון פרי: צריך לתגמל, להפוך את מורי התנ"ך למורים יוקרתיים.
<שמעון פרי: אני הייתי מנהל בית ספר והיה לי קשה מאוד למצוא מורים שלמדו באוניברסיטה תנ"ך והם עם תואר ראשון או שני אבל מתמטיקה ופיזיקה, היה הרבה יותר קל למצוא מורים במקצועות האלה.
<שמעון פרי: בתי בוגרת פלך ואני יודע איזה דגש נתנו למורים הטובים והמצוינים.
יעקב מרגי: אחד הפרמטרים שאפשר למדוד אתם, בוא ניקח אחורה ארבעים שנים או שלושים שנים, מתי התחיל חידון התנ"ך העולמי.
<קריאה: 1951.
<שמעון פרי: אחד הדברים המרגשים ביותר ביום העצמאות.
יעקב מרגי: מרכזו של יום העצמאות בכל בית.
יעקב מרגי: גם כשהיינו מתכננים, לא היינו יוצאים לפני חידון התנ"ך.
יעקב מרגי: לאחרונה זה לא כך.
<הרב בני לאו: גם מי מתמודד, הפרופיל של המתמודדים.
<הרב בני לאו: גם זאת אחריות שלנו.
<תהל שטאובר: אצלנו דווקא המורים לתנ"ך הם המורים הנערצים והאהובים.
יעקב מרגי: לא כל המדינה פלך.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לחבר הכנסת שי פירון על היוזמה הברוכה לציין את יום התנ"ך בכנסת ועל שיתוף ועדת החינוך של הכנסת.
יעקב מרגי: אם הוא לא היה משתף אותי, יכול להיות שלא הייתי יודע שיש יום כזה והייתי מחמיץ.
יעקב מרגי: הוועדה רואה חשיבות רבה בלימודים ההומניים בכלל במערכת החינוך ובלימוד התנ"ך בפרט.
יעקב מרגי: הוועדה מודה לרב בני לאו, למטח, על היוזמה הברוכה להנגיש את התנ"ך לכלל החברה בישראל.
יעקב מרגי: הוועדה תיתן חשיבות בהמשך בכלל הדיונים הן על תכנית הלימודים והן במעקב אחר סקירת שר החינוך בפתיחת שנת הלימודים ונביא את זה לידי ביטוי בכל פורום ובכל הזדמנות כדי שזאת תהיה תרומתנו הדלה כוועדה.
יעקב מרגי: אין ספק, כפי שאמרתי קודם לכן, אני אוחז בזה ואומר שככל שאתה מושקע יותר – וסליחה על הביטוי הכלכלי – בלימודים הומניים בכלל ותנ"ך בפרט, אתה יוצא אדם יותר ערכי, יותר מבין, יותר מתחשב ואני חושב שגם יותר משכיל.
יעקב מרגי: התלמידים שנמצאים כאן, ברוכים הבאים.
יעקב מרגי: מיד נתכנס לנושא אליו הוזמנתם.
יעקב מרגי: אנחנו מקיימים שתי ישיבות ועדה.
יעקב מרגי: הראשונה לא תהיה ארוכה והיא דנה בבחירת נציגי הכנסת למועצת יד יצחק בן צבי.
יעקב מרגי: יש לנו ארבעה מועמדים, מתוכם נצטרך לבחור שלושה.
יעקב מרגי: היועצת המשפטית, לאחר שאני אפתח את הישיבה, תקריא את הסעיף בתקנון.
יעקב מרגי: היום 27 ביולי 2015, י"א באב התשע"ה.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום, כפי שאמרתי, בחירת נציגי הכנסת למועצת יד יצחק בן צבי.
יעקב מרגי: לוועדה הגישו את מועמדותם ארבעה חברי כנסת.
יעקב מרגי: לטובת חברי הכנסת ולטובת התלמידים שבאו לראות חלק מהמשחק הדמוקרטי בוועדה, היועצת המשפטית תקרא את הסעיף או את התקנון שמדבר על הליך הבחירה.
<מירב ישראלי: כאמור, לפי סעיף 4 לחוק יד יצחק בן צבי, למועצת יד יצחק בן צבי ועדת החינוך של הכנסת בוחרת שלושה חברי כנסת שהם הנציגים במועצת יד יצחק בן צבי.
<מירב ישראלי: מכיוון שיש לנו יותר משלושה מועמדים – יש לנו ארבעה מועמדים – אנחנו פועלים לפי סעיף 66(ג)(1) לתקנון הכנסת: "עלה מספר המועמדים על מספר נציגי הכנסת שיש לבוחרם, יאמר כל אחד מחברי הוועדה המשתתף בהצבעה את שם המועמד או המועמדים שהוא תומך בהם עד למספר נציגי הכנסת שיש לבוחרם".
<מירב ישראלי: כלומר, כל חבר כנסת יכול להגיד עד שלושה שמות.
<מירב ישראלי: "המועמדים שקיבלו את מרב קולות המשתתפים ייבחרו".
<מירב ישראלי: זאת ההוראה לפיה אנחנו פועלים.
יעקב מרגי: מישהו מהתלמידים רוצה לומר לנו מהו מכון יד בן צבי?
יעקב מרגי: אחר כך.
יעקב מרגי: מנהלת הוועדה תקרא את שמות חברי הוועדה לפי הסדר וכל חבר ועדה יאמר במי הוא בוחר.
יעקב מרגי: ביקשתי להכין טופס אבל היועצת המשפטית של הוועדה הפנתה אותנו לתקנון שלא מאפשר לנו את הגמישות כך שהדרך היא שכל חבר כנסת יאמר את שלושת המועמדים שלו.
יעקב מרגי: מנהלת הוועדה, בבקשה.
<יהודית גידלי: נורית קורן.
נורית קורן: אני אפילו לא יודעת מי המועמדים.
נורית קורן: אני מתנצלת.
יעקב מרגי: יש לכם את הניירות על השולחן.
יעקב מרגי: שמות חברי הכנסת המועמדים: חבר הכנסת חיים ילין, חברת הכנסת מירב בן ארי, חבר הכנסת אלי אלאלוף, חברת הכנסת קסניה סבטלובה.
נורית קורן: חיים ילין, מירב בן ארי ואלי אלאלוף.
<יהודית גידלי: ענת ברקו.
ענת ברקו: מירב, אלי וחיים.
<יהודית גידלי: מיקי זוהר.
מכלוף מיקי זוהר: מירב, אלי וקסניה.
<יהודית גידלי: איתן ברושי.
איתן ברושי: קסניה.
איתן ברושי: ביתר נמנע.
<יהודית גידלי: איציק שמולי.
איציק שמולי: כנ"ל.
<יהודית גידלי: רק קסניה?
<יהודית גידלי: מסעוד גנאים.
מסעוד גנאים: אפשר להימנע ולתת רק שם אחד?
<מירב ישראלי: עד שלושה שמות.
מסעוד גנאים: קסניה, אלאלוף וחיים.
<יהודית גידלי: חברת הכנסת תומא, אני מבינה שאת במקום חבר הכנסת ג'בארין.
עאידה תומא סלימאן: קסניה ואלאלוף.
<יהודית גידלי: מירב בן ארי.
מירב בן ארי: אני יכולה לבחור בעצמי?
מירב בן ארי: מירב, חיים ואלי.
<יהודית גידלי: מוטי יוגב.
מרדכי יוגב: מירב, אלי וחיים.
<יהודית גידלי: יעקב מרגי.
יעקב מרגי: חיים, מירב ואלי.
<יהודית גידלי: סופה לנדבר.
סופה לנדבר: קסניה ואלאלוף.
<יהודית גידלי: יהדות התורה, יש לנו נציג?
<יהודית גידלי: אין.
יעקב מרגי: סיימנו.
יעקב מרגי: מנהלת הוועדה תספור.
<יהודית גידלי: חיים ילין – 6.
<יהודית גידלי: מירב בן ארי –6 .
<יהודית גידלי: אלי אלאלוף – 10.
<יהודית גידלי: קסניה – 6.
<יהודית גידלי: בין שלושה יש שוויון.
יעקב מרגי: היועצת המשפטית של הוועדה תסביר לנו מה עושים במקרה כזה.
<יהודית גידלי: יש שוויון בין קסניה, חיים ומירב.
<מירב ישראלי: התקנון אומר: "קיבלו כמה מועמדים מספר קולות שווה ובשל כך לא ניתן לקבוע מי הם נציגי הכנסת כולם או חלקם, חוזרים מיד על ההצבעה ביניהם עד להכרעה".
<מירב ישראלי: כלומר, עכשיו לגבי כל אחד מבין השלושה, חוזרים על ההצבעה.
יעקב מרגי: חוזרים על אותו הליך.
<מירב ישראלי: ממליצים על שניים מתוך השלושה.
<מירב ישראלי: עד שניים מתוך השלושה.
<יהודית גידלי: השלושה הם חיים ילין, מירב בן ארי וקסניה סבטלובה.
<יהודית גידלי: מבין השלושה האלה אפשר לבחור עד שני שמות.
<יהודית גידלי: אני אקריא שוב את שמות הבוחרים.
נורית קורן: חיים ילין ומירב בן ארי.
ענת ברקו: מירב וחיים.
מכלוף מיקי זוהר: אני חושב.
<יהודית גידלי: ברשותך, אני אדלג עליך ואמשיך.
איציק שמולי: קסניה.
מסעוד גנאים: קסניה.
<יהודית גידלי: עאידה תומא.
עאידה תומא סלימאן: קסניה.
<יהודית גידלי: חיים ילין.
חיים ילין: אני לא מצביע.
חיים ילין: לא הצבעתי קודם.
יעקב מרגי: אין להם זכות הצבעה.
<יהודית גידלי: יש להם.
<יהודית גידלי: חנין זועבי.
יעקב מרגי: אתה יכול להצביע במקומה.
חיים ילין: אני מצביע בעד מירב ובעדי.
מירב בן ארי: אני וחיים ילין.
מרדכי יוגב: מירב וחיים.
יעקב מרגי: מירב וחיים.
סופה לנדבר: קסניה.
<יהודית גידלי: מנחם אליעזר מוזס.
יעקב מרגי: מקלב במקומו.
אורי מקלב: חיים ומירב.
מכלוף מיקי זוהר: מירב וקסניה.
<יהודית גידלי: חיים – 7.
<יהודית גידלי: מירב – 8.
<יהודית גידלי: נבחרו חיים ומירב.
יעקב מרגי: את מאשרת את ההצבעה.
יעקב מרגי: אני מאוד מודה לחברי הכנסת שהשתתפו בהצבעה.
יעקב מרגי: אני נועל את הישיבה הזו ועובר לישיבה הבאה.
יעקב מרגי: היום ה-27 ביולי 2015, י"א באב התשע"ה.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום שיח תלמידים לקראת שנת הלימודים התשע"ו.
יעקב מרגי: התייעצתי עם חברתי חברת הכנסת מירב בן ארי.
יעקב מרגי: אמרתי לה שאנחנו מדברים במערכת החינוך.
יעקב מרגי: אני בן 55 וזכיתי להיות פרי החינוך הממלכתי-דתי והממלכתי.
יעקב מרגי: התחושה שלי היא שתבנית בית הספר לא השתנתה.
יעקב מרגי: פה ושם יש שינויים קלים אבל אפשר לומר שזאת כמעט אותה גברת בשינוי אדרת.
יעקב מרגי: כולנו רוצים לדעת שאנחנו מוציאים את הטוב ביותר.
יעקב מרגי: מדינת ישראל משקיעה הון עתק בחינוך, נכון, לא מספיק, אבל זה הון עתק וזאת עובדה.
יעקב מרגי: זה המשרד השני בגודלו, אחרי משרד הביטחון, מבחינה תקציבית.
יעקב מרגי: אנחנו משקיעים 12 שנות לימוד שזה חלק לא מבוטל בשלב המעצב של החיים, כמעט בכל השלב המעצב של החיים, ואני מהרהר בקול האם זאת התבנית.
יעקב מרגי: אני אשאל שאלה שרבים לא אוהבים לעסוק בה והיא אולי הגיע הזמן לעשות מקצוע אחד מעורב משלושה-ארבעה מקצועות ולפנות זמן למקצועות שבאמת כולנו אחר כך משתמשים בהם וצריכים אותם.
יעקב מרגי: אני רואה שחלק מחייכים אבל צריך את אותו אמיץ שישאל ויעשה חשבון נוקב עם המציאות.
יעקב מרגי: לכן חשבנו להזמין תלמידים בפריסה רחבה מכל הארץ.
יעקב מרגי: חברתי מירב בן ארי שהיא אחת מחברות הכנסת המתמידות בישיבות הוועדה ותורמת מזמנה לקחה על עצמה את המשימה ואם אני לא טועה היא קיבלה החלטה, ואני חושב שזאת החלטה נבונה וחכמה, להזמין נציגי מועצות תלמידים מכל הארץ.
יעקב מרגי: מדן ועד אילת?
מירב בן ארי: מנהריה ועד אילת.
יעקב מרגי: אני דרומי.
יעקב מרגי: כשהייתי מבקר בצפון, היו אומרים לי שבאתי מבאר שבע.
יעקב מרגי: הייתי אומר שאנחנו שכנים ולכן חשבו שאני לא יודע גיאוגרפיה.
יעקב מרגי: אמרתי שאם מקפלים את המפה לשני חלקים, אני נופל עליהם.
יעקב מרגי: אם כן, מדן ועד אילת, מנהריה ועד אילת.
יעקב מרגי: אני מודה לכם.
יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו.
יעקב מרגי: אתם בחופשה ובאתם לכאן על חשבונכם במטרה לתרום.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שהרשמים שיהיו מהדיון כאן לא ילכו סתם.
יעקב מרגי: זה לא עוד מפגש נימוסי אלא אנחנו באמת רוצים ללמוד מכם.
יעקב מרגי: אם אני מבין, אתם לומדים בכיתות י"א-י"ב.
<קריאה: גם כיתות י'.
<קריאה: במועצות יש גם כיתות ח'.
יעקב מרגי: אם הם היו כאן, הייתי רוצה לשמוע גם את דעתם, אבל הם לא כאן.
יעקב מרגי: היום אומרים עלינו המבוגרים ששבעים של פעם זה חמישים של היום.
יעקב מרגי: ח' של היום זה כמעט י"א של אז, בתקופה שלי.
יעקב מרגי: היום אתה יכול לשמוע תלמיד כיתה ח' שיש לו תובנות לא מבוטלות.
יעקב מרגי: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לחברתי מירב בן ארי ולחבר הכנסת פרופסור יוסי יונה.
יעקב מרגי: לאחר מכן נרצה לפתוח את הדיון ולשמוע טלגרפית אתכם, את חוות דעתכם, כיוון ומחשבה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אל תסתכלו ימינה ושמאלה.
יעקב מרגי: יש מושג תלמודי במקרא האומר נביא הכובש נבואתו חייב מיתה.
יעקב מרגי: כאן אנחנו לא מחייבים אף אחד במיתה, אבל יש לכם נבואה, יש לכם הלך רוח, מחשבה.
יעקב מרגי: אפילו אם יש לכם הלך רוח שצריך לבחון אותו, תאמרו אותו כי זה השולחן.
יעקב מרגי: שאלו אותי מה זה שולחן ועדת החינוך ואמרתי שזה שולחן ניתוחים ואף אחד לא אוהב להיות על שולחן הניתוחים כאשר מדובר במשרדי ממשלה, אבל כאן זה אתם.
יעקב מרגי: זה עבורכם, עבור העתיד ואולי נצליח לתרום בישיבה הזאת, אם לא לכם, לתלמידים הבאים שיבואו אחריכם.
מירב בן ארי: תודה אדוני היושב ראש.
מירב בן ארי: אני מאוד שמחה שיש יושב ראש שלוקח את הרעיונות ומוביל אותם קדימה.
מירב בן ארי: הכינוס הזה בעיני הוא חשוב מאוד.
מירב בן ארי: באופן סימבולי הוא מתקיים בשבוע האחרון של הכנסת, של המושב הראשון שלה, ובמקום לשמוע אתכם בהתחלה ואז לשמוע את כל המבוגרים, שמענו בתקופה האחרונה את המבוגרים האחראים ובשבוע האחרון אנחנו רוצים לשמוע אתכם.
מירב בן ארי: אנחנו רוצים לשמוע אתכם כי כאשר תתחיל שנת הלימודים, אנחנו לא נהיה כאן בוועדת החינוך.
מירב בן ארי: כמובן שבמשך כל השנה נמשיך ללוות את משרד החינוך.
יעקב מרגי: רק לידיעה.
יעקב מרגי: היום בוועדת הכנסת יאשרו לנו עשרה דיוני פגרה.
מירב בן ארי: יש לכם יושב ראש חרוץ.
מירב בן ארי: חשוב לי שתנצלו את הדיון הזה כדי להעלות דברים שמטרידים או דברים טובים או פחות טובים.
מירב בן ארי: מאוד חשוב לא לחזור האחד על דברי השני.
מירב בן ארי: אני יודעת שיש נטייה לחדד אבל תשאירו את המחדד בקלמר ותדברו על דברים שרלוונטיים לכם.
מירב בן ארי: בעיני השיח הזה הוא משמעותי.
מירב בן ארי: אני תמיד מספר שלפני שהגעתי לכאן עבדתי עם בני נוער, ניהלתי מרכזים והייתי דואגת לפחות פעם בחודש לעשות משוב, גם משוב שהנערים כותבים ונותנים איזשהו משוב על הצוות, אבל גם לכנס אותם לשיחות ולשמוע מה מטריד אותם.
מירב בן ארי: הרבה פעמים הצלחנו לפתור דברים בשיח ובאמת בדיבור.
מירב בן ארי: אני יכולה להבטיח לכם שיש כאן צוות טוב, גם של הוועדה וגם של חברי כנסת שחלקם יגיעו, חלקם ישמע, חלקם יקרא את הסיכום של הפרוטוקול.
מירב בן ארי: באמת באים לכאן מתוך רצון לשמוע אתכם ולא רק להשמיע.
מירב בן ארי: כמובן שבמהלך הדיון, אם יהיו דברים שאתם תרצו שנתייחס אליהם, נתייחס.
מירב בן ארי: כרגע הבמה הזאת היא שלכם.
מירב בן ארי: אני לא יודעת מתי פעם אחרונה היה כאן כינוס רק של תלמידים.
<יהודית גידלי: בפורים עשינו כינוס נהפוך.
מירב בן ארי: לא בקטע קוריוזי.
מירב בן ארי: אני בטוחה שיהיו לנו הרבה דברים לשמוע מכם.
מירב בן ארי: פנינו ליושב ראש מועצת התלמידים לברך על שיתוף הפעולה אתו, גם בהתחלה וגם בסוף.
מירב בן ארי: הוא דאג להביא את החבר'ה.
מירב בן ארי: כן חשוב לי, ואני יודעת שגם ליושב ראש הוועדה, לשמוע מגזרים שונים, דעות שונות, חלקים שונים של הארץ כדי שבאמת נצליח לגעת בכמה שיותר דעות כי אני יודעת שלעתים יש דעות שונות בחלקים אחרים במדינה.
מירב בן ארי: אני מאחלת לנו דיון פורה ומעניין.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסי יונה.
יוסי יונה: אדוני היושב ראש, מפגש מאוד מאוד חשוב ובטח יהיה גם דיון מאוד מעניין ואני שמח ליטול בו חלק.
יוסי יונה: תודה לאליאב בטיטו על היוזמה ועל הפעילות הנחושה.
יוסי יונה: פגשתי קודם את ים אברהמי ואת אלמוג בן משה.
יוסי יונה: נוער כל כך מרשים שזה באמת עונג להיות אתכם.
יוסי יונה: ברשותכם, אני רוצה לומר משהו.
יוסי יונה: אני פילוסוף של החינוך והנושא הזה הוא מאוד מאוד קרוב ללבי וגם התפיסה הזאת של הילדה או הנער או הנערה במרכז.
יוסי יונה: קראתי את המסמך וכל כך שמחתי לקרוא אותו ואני אומר לכם למה ואעשה זאת דרך איזושהי אנקדוטה.
יוסי יונה: לימדתי שנים ארוכות באוניברסיטה ועת לימדתי פילוסופי השל החינוך, השאלה שקוממה אותי ביותר מצד תלמיד או תלמידה כזאת או אחרת הייתה מה יצא לי מזה.
יוסי יונה: בשאלה הזאת ראיתי סוג של השחתה של העשייה החינוכית שלנו.
יוסי יונה: התשובה הלקונית שאני הייתי מספק לסטודנטים, תשובה שקוממה אותם: לא יצא לכם מזה כלום.
יוסי יונה: אבל בכך לא התכוונתי באמת כלום.
יוסי יונה: אמרתי להם שאני יכול להבטיח להם דבר אחד: אתם תהיו אתי שנה ואני מבטיח לכם טיול וריטואלי במחוזות של ידע, של תרבות ושל פילוסופיה ואם בסופה של השנה תגידו נהנינו מהקורס, אני אגיד שעשיתי את עבודתי נאמנה.
יוסי יונה: אני חוזר למסמך הזה ואני קורא ורואה את הדגש שאתם שמים ואתם שמים בשוליים את העניין המטופש הזה של ההישגים, הישגים, הישגים והנה מה שעולה כאן מצדכם, מצד הנוער ובאמת זה כל כך חשוב שקברניטי מערכת החינוך יבואו וישמעו מה שאתם אומרים, את סדרי העדיפויות שלכם שהם סדרי עדיפויות כל כך יפים, כל כך נאצלים וכל כך נשגבים, הדיבור הזה על הפן ההתפתחותי של האדם, הדיבור על הפן התרבותי, על למידה של תרבות, הרחבת אופקים, הדיבור שלכם על חינוך כחינוך במובן של ההיבטים הערכיים.
יוסי יונה: יצאתי כל כך מעודד.
יוסי יונה: אני חייב להגיד לכם שאני יותר מעודד מכם מאשר מקברניטיה של מערכת החינוך לאורך השנים שכל הזמן מדברים על המולך החדש הזה של ההישגיות ואיך אנחנו נכין את התלמידים לשוק העבודה.
יוסי יונה: לא שאני חושב ששוק העבודה זה דבר לא בסדר, אבל עד כדי הזנחת הכיף של לבוא לבית הספר וללמוד, להסתקרן, להרחיב את האופקים, לדעת ולהתפתח כאדם.
יוסי יונה: אני רואה את זה במסמך שכתבתם כמעט בכל פסקה ובכל שורה, שזה מה שמנחה אתכם וזה גורם לי הנאה צרופה לקרוא את המסמך ואמונה כל כך עמוקה בכם, במה שאתם רוצים לעשות וכיצד אתם רוצים להשפיע.
יוסי יונה: האמירה הזאת שלכם שבאמת עולה בין השורות היא כל כך חשובה לנו כי היא נותנת לנו גם קריאת כיוון מצדכם, שאנחנו לא הפילוסופים התלושים שמדברים על פילוסופיה ותרבות והנה התלמידים, ענייניהם הם בהישגיות והשתלבות בשוק העבודה.
יוסי יונה: כל הכבוד לאליאב ולכל מי שהיה שותף לגיבוש הרעיונות בכתיבת המסמך הזה.
יוסי יונה: אין יותר טוב מהמסמך הזה לפתוח דיון בדברים שמציקים לכם, בסדרי העדיפויות שלכם.
יוסי יונה: ברוכים אתם כאן ואנחנו קשובים.
יעקב מרגי: שמעתם דברי פתיחה של שלושתנו.
יעקב מרגי: עכשיו המטלה מועברת אליכם.
יעקב מרגי: קיבלתי רשימת דוברים.
יעקב מרגי: נתחיל עם הרשומים ברשימה ולאחר מכן יוכלו גם אחרים להתייחס.
יעקב מרגי: לכל אחד מחמשת הדוברים הראשונים אני נותן חמש דקות ולאחר מכן נעבור לסבב של שתי דקות עד מקסימום שלוש דקות.
יעקב מרגי: נתחיל עם אליאב בטיטו, ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<אליאב בטיטו: תודה ליושב ראש הוועדה ולחברי הכנסת.
<אליאב בטיטו: תודה על עצם כינוס הוועדה.
<אליאב בטיטו: זה באמת מאוד מרגש אותנו ומאוד משמח אותנו לראות שיש גם התייחסות והקשבה מצד חברי הכנסת, מצד הגוף המחוקק.
<אליאב בטיטו: מועצת התלמידים והנוער הארצית היא הגוף הרשמי והמייצג של כל בני הנוער במדינה.
<אליאב בטיטו: את בני הנוער אפשר לראות אותם מסביב לשולחן.