GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: תסלח לי גם מערכת ההשכלה הגבוהה אבל כמה הם משקיעים במדעי החברה והרוח?
יעקב מרגי: גם שם אנחנו רואים פגיעה כמעט אנושה.
יעקב מרגי: הדיון היום הוא חשוב ואני מסכים אתך.
יעקב מרגי: אין ספק שמי שמשקיע במקצועות הומניים, לא עשיתי מחקר – הרופא הכי טוב הוא האדם לגופו – אני מאמין שמי שמשקיע קצת יותר במקצועות הומניים, יוצא קצת יותר ערכי וסליחה על השיפוטיות.
יעקב מרגי: הוא יכול לדבר על שוויון, להבין מה זה שוויון וקצת יותר אכפתי לסובב אותו.
יעקב מרגי: כמו שאמרת, נשאיר את זה עד לדיון הבא.
<רחל בורובסקי: אני בצוות מקרא במטח, בוגרת תכנית רביבים לשעבר ומורה לשעבר לתנ"ך בתיכון ליכט.
יעקב מרגי: זה לשעבר, ומה היום?
<רחל בורובסקי: היום בצוות מקרא במטח.
<רחל בורובסקי: אני רוצה לחזור לנקודה הראשונה.
<רחל בורובסקי: אני מסכימה עם כל מה שאמר חבר הכנסת שי פירון.
<רחל בורובסקי: חשוב לזכור שהמדיום הוא המסר.
<רחל בורובסקי: אנחנו יכולים הרבה מאוד לדבר והמורים בשטח והמדריכות והמפמ"ר עושים כל מה שאפשר לעשות במסגרת של שעתיים שבוע אבל אם זה נכון והפער של חמש-שש שעות לחינוך ממלכתי-דתי אל מול פער של שעתיים ופי שלוש, זה פשוט חוסר שוויון משווע.
יעקב מרגי: לא יצויר שהמערכת תיתן, יהיה ביקוש בממלכתי לשעות האלה?
<רחל בורובסקי: אני חושבת שכן.
<רחל בורובסקי: אני חושבת שיש כאן צוות שמשווע לשעות האלה.
<רחל בורובסקי: התחלתי להיות מורה לפני עשר שנים והממשלה, מערכת החינוך, קיצצה שעה.
<רחל בורובסקי: התחלנו בשלוש שעות שבועיות וירדנו לשעתיים.
<רחל בורובסקי: המדיום הוא המסר.
<רחל בורובסקי: אפשר ימים ושעות לדבר על תכנים, על מורים, על הכשרה וזה נכון, אבל כל עוד יש שעתיים בשבוע, זה המסר.
<רחל בורובסקי: אי אפשר לבוא ולומר שהמסר שלנו הוא שמאוד חשוב תנ"ך ולחנך לתנ"ך ואחר כך לתת שעתיים בשבוע באפליה חדה בין החינוך הזה לחינוך הזה.
<רחל בורובסקי: אני חושבת שכדאי לקחת את זה לתשומת לבכם.
יעקב מרגי: השאלה מאיפה זה בא.
יעקב מרגי: אני חושב בקול.
יעקב מרגי: לו יצויר שהמערכת הייתה כופה על החינוך הממלכתי חמש שעות שבועיות.
יעקב מרגי: היו אומרים שיש כאן איזו כפייה כלשהי ללמוד לימודי קודש.
יעקב מרגי: תנ"ך עדיין נתפס כך, ובצדק.
יעקב מרגי: השאלה אם המערכת דורשת את זה, מעבר לרצון לשפר.
יעקב מרגי: את מבינה את השאלה שלי?
<רחל בורובסקי: כן.
<רחל בורובסקי: אני מבינה את השאלה.
<רחל בורובסקי: אני חושבת שיש מקום לשבת ולדון בנושא הזה.
<רחל בורובסקי: יש כאן אפליה, יש כאן אי שוויון ואני חושבת שמערכת החינוך והמורים ידעו מה לעשות עם השעות הללו.
<רחל בורובסקי: לעניין כפייה או לא כפייה, זה משהו שאנחנו בציבור שלנו נוכל להתמודד אתו אבל עצם זה שהמדינה נותנת שעות לטובת מגזר אחר ולא נותנת למגזר השני, אז באים ושואלים מה אומרות הטבלאות הללו.
יעקב מרגי: זה בא על חשבון שעות אחרות במקצועות אחרים.
<רחל בורובסקי: אם זה בא על חשבון, בוא נבדוק את זה.
שי פירון: לא, וזה לא מדויק.
שי פירון: זאת אומרת, האמת באמצע.
שי פירון: אני רק רוצה להגיד כדי שנדייק.
שי פירון: המדינה נותנת שלוש שעות לכל יחידת לימוד.
שי פירון: יחידת לימוד שווה שלוש שעות.
שי פירון: חלק ניכר מהשעות נובע מהעובדה שבחינוך הדתי יותר אנשים לומדים חמש יחידות לימוד ואז מה לעשות שחמש כפול שלוש זה 15 ושתיים כפול שלוש זה שש.
שי פירון: זה הצד האחד.
שי פירון: יחד עם זאת, בחלק גדול ממערכות החינוך הדתיות מכריחים לעשות חמש יחידות, בעיקר בישיבות תיכוניות ובאולפנות כחלק מתנאי הסף.
שי פירון: הפער בין שישים לארבעים אחוזים בחינוך הדתי נובע מהפער בין ישיבות לבין תיכונים מקיפים.
שי פירון: אלה פחות המספרים שראינו.
<רחל בורובסקי: שתי יחידות לימוד, גם בתי ספר ממלכתיים דתיים מקבלים שלוש שעות לכל יחידה?
שי פירון: בעיקרון כן.
<אסף וינינגרט: החטיבות העליונות.
<אסף וינינגרט: בחטיבות העליונות תשעים שעות לכל יחידת לימוד שזה שווה ערך לשלוש שעות.
<אסף וינינגרט: כלומר, אם מדובר על שתי יחידות לימוד, סך השעות יהיה שש שעות, ואם מדובר בשלוש יחידות, סך השעות יהיה תשע שעות.
<אסף וינינגרט: אם זה מתחלק על פני שלוש שנים, זה שלוש אל מול שתיים.
מאיר כהן: ברשותכם, אני רוצה לתקן.
מאיר כהן: ראשית, תודה רבה אדוני היושב ראש ושי, רוח חדשה שמנשבת בכנסת שעושים יום תנ"ך.
מאיר כהן: למרות שהיום לחוץ, אני חושב שכל אחד מרגיש צורך לבוא לוועדה הזאת ולכבד את המעמד ואת האירוע.
מאיר כהן: אני רוצה לתקן משהו.
מאיר כהן: בבית ספר ממלכתי דתי, חמש יחידות מקבלות באופן אוטומטי שלוש כפול חמש, 15 שעות.
מאיר כהן: זה מורכב מתורה, פרשת השבוע נדמה לי, נביאים.
<אסף וינינגרט: ביסודי.
<אסף וינינגרט: כן.
מאיר כהן: מזה זה מורכב.
מאיר כהן: בממלכתי אם אתה רוצה, אם מנהל בית הספר רוצה שחלק מתלמידיו ייגשו לחמש יחידות בתנ"ך, הוא דואג לשעות האלה מהשר שלו.
מאיר כהן: כלומר, לא מגיע מישהו ואומר לו שאם אתה החלטת על חמש יחידות בתנ"ך, אנחנו נותנים לך.
מאיר כהן: זה בעצם הדבר שהוא לא הוגן בכל הסיפור.
מאיר כהן: אני כמנהל בית ספר בממלכתי, עת החלטתי שיהיו חמש יחידות, אמרה לי מפקחת בית הספר, ואפילו מנהלת המחוז, שאין הקצאה מיוחדת לבתי ספר ממלכתיים.
יעקב מרגי: המפמ"ר, לפתחכם.
מאיר כהן: ולכן בבקשה ממך תצמצם פה ותיקח מכאן.
מאיר כהן: אני רוצה להוסיף עוד משהו ולהתחיל מהסוף.
מאיר כהן: אשתי שתחיה נעמה סיימה השנה בבן גוריון תואר שני במקרא אצל חבר טוב שלנו, שמיר, אתו למדנו יחד.
מאיר כהן: הלכנו לשם וזה הזכיר לי את המערכון של הגשש.
מאיר כהן: אתה מגיע ליחידה ואתה שואל מי היחידה, אז הוא אומר: הוא היחידה, אני היחידה ובזה זה נגמר.
מאיר כהן: ציפיתי לאיזה טקס של שלושים-ארבעים בוגרים, אבל היו שם שישה בוגרים.
מאיר כהן: כשדיברתי עם המרצים, הם אמרו שהפירמידה עושה את התנועה הזאת, זה הולך ומצטמצם והם רצים ופונים למורים בבתי הספר, מורים למקרא, ומשכנעים אותם עם שעות ועם מערכת מאוד מיוחדת כדי שיבואו ללמוד מקרא לתארים שניים ושלישיים.
מאיר כהן: אני רוצה להגיד שככל שיינתנו למנהלי בתי הספר בשטח – ולכן אני אומר משהו ואל תחשדו בי בגלל ששי הוא ממפלגתי, אבל אני תמיד אמרתי לשי שאחד הדברים עליהם אני מצטער זה שלא הייתי מנהל בית ספר עת שי היה במשרד החינוך כי אני חושב שהייתי מצליח לעשות גם בתקופה הקצרה הזאת.
מאיר כהן: אני חושב שמשרד החינוך ומנהלי בתי הספר הם אלה שיכולים לשנות בתוך המסגרות שלהם כל מה שהם רוצים.
מאיר כהן: כאשר ניהלתי בית ספר – ואני שומע את זה ממנהלי בתי הספר – תמיד עיניך נשואות לאקדמיה ובעצם כל מה שאתה עושה, אתה עושה שמא חס ושלום לא תביא את ילדיך, את תלמידיך מכוונים לאקדמיה.
מאיר כהן: הנה, האקדמיה משדרת שמה שחשוב הוא מתמטיקה, אנגלית ופיזיקה, אז מעט מאוד המנהלים שעושים את התנועה הזאת ואומרים לא בבית ספרנו, יש לנו גם אג'נדה משלנו.
מאיר כהן: אני זוכר שפעם הבאתי לדימונה, כדי שיהיה לי פיזיקה, את אחד מגדולי המרצים בבן גוריון, לא משנה מה שמו, איש מקסים, והוא בא ותמורת שכר רגיל היה מוכן לקחת ולהכין קבוצות לפיזיקה אבל הרומן בינינו הסתיים ביום שהוא בא ואמר לי שהוא חושב כל מה שאני עושה בבית הספר, חמש יחידות מחשבת ישראל, חמש יחידות תנ"ך וכולי, אני עושה שטויות.
מאיר כהן: שאלתי אותו למה והוא אמר: מתמטיקה, אנגלית, פיזיקה וזהו.
יעקב מרגי: זה מה שאמרנו.
יעקב מרגי: צריכה להיות עבודה מערכתית.
מאיר כהן: רבותיי, צריך להגיד את זה האמירה של השר, ויש לי כבוד אליו, האמירה הראשונה שהייתה שעכשיו אני חוזר לחזק את לימודי המדעים, אני חושב שזאת בוודאי ירייה ברגלם של עוד הרבה מאוד מנהלים שכן מתייחסים אחרת למקצועות מדעי הרוח ובמיוחד למקצוע התנ"ך.
מאיר כהן: יש לך תפקיד חשוב, גם כאדם אנרגטי וגם כאיש חכם להוציא מהוועדה הזאת אמירות שמבהירות למקבלי ההחלטות, במיוחד לשר, שיש לנו מה להגיד.
יעקב מרגי: בטרם נעבור לשלב השני של הדיון, ביקשה את רשות הדיבור תהל שטאובר.
יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.
<תהל שטאובר: שלום לכולם.
<תהל שטאובר: אני ממועצת תלמידים ונוער ארצית, יושבת ראש מחוז ירושלים.
<תהל שטאובר: ראשית, אני מאוד מאוד מתחברת לקיום הדיון.
שי פירון: החלפת את בר.
שי פירון: נכון?
<תהל שטאובר: נכון.
<תהל שטאובר: מעבר לזה שזאת ועדה מאוד חשובה ומיוחדת, היא עוסקת בנושא שהוא מאוד משמעותי לנו בתור תלמידים ואני רוצה לערער דווקא על דרך ההצגה הראשונית של למדוד את לימודי התנ"ך על פי הבגרות.
<תהל שטאובר: זאת אומרת, יכול להיות שאנחנו בירידה של מספר התלמידים בחמש יחידות תנ"ך אבל האם כך אנחנו רוצים למדוד את לימודי התנ"ך בבתי הספר שלנו?
<תהל שטאובר: האם זה בהכרח חייב להקביל ללימודי המתמטיקה?
<תהל שטאובר: האם הם בהכרח חייבים לסתור אחד את השני?
<תהל שטאובר: אני אישית לומדת חמש יחידות מתמטיקה וחמש יחידות תנ"ך מתמטיקה מפרה את התנ"ך ותנ"ך מפרה את המתמטיקה אני לא מעמידה אותם אחד כנגד השני אלא להפך אלא אני חושבת שלהגיד שהשר בחר להתמקד במתמטיקה ומה עם התנ"ך, האם אנחנו באמת רוצים למדוד את התנ"ך על פי כנמה יחידות תלמידי ישראל עושים?
יעקב מרגי: אבל לדעתך זה לא מצביע על מגמות?
<תהל שטאובר: אני חושבת שמה שמצביע על מגמות אלה פרויקטים מהשטח, זה 929.
שי פירון: דרך אגב, אני בעד שייתנו שעות לתנ"ך כמו חמש יחידות בלי בגרות.
<תהל שטאובר: אני מאוד מסכימה.
שי פירון: זה הדיון.
שי פירון: הדיון הוא לא על יחידות אלא על תשומת לב המערכת.
<תהל שטאובר: זה נכון ועדיין הנתונים שהוצגו מייצגים את הבגרות.
<תהל שטאובר: אז כן, בגרות זה חשוב, בגרות היא משמעותית, אבל אני חושבת שספציפית בתנ"ך שזה מקצוע שבאמת מגדיר זהות כמו שאמר חבר הכנסת שי פירון, המדידה שלנו לא בהכרח חייבת להיות בכמות היחידות אלא באמת במשמעות.
<תהל שטאובר: אני יודעת שאצלי בבית הספר תכניות הלימוד בתנ"ך, שאמנם הן חלק מהבגרות, הן מאוד ייחודיות ומאוד מאוד מעניינות ובנות הולכות לעשות חמש יחידות תנ"ך לא כי אכפת להן מהיחידות אלא כי הן ספציפית את הפרויקטים המסוימים שיוצאים מתוך הלימוד לבגרות.
<תהל שטאובר: אני חושבת שאין צורך בהכרח להעמיד את המתמטיקה או כל מקצוע מדעי אחר מול התנ"ך אלא לבדוק איך השילוב שלהם ביחד יכול להיות, איך אנחנו יכולים להכניס את התנ"ך באמת לתלמידים כי אנחנו, התלמידים, רוצים ללמוד תנ"ך.
<תהל שטאובר: אותנו תנ"ך מעניין.
<תהל שטאובר: אני נהנית לפתוח תנ"ך ואני נהנית לקרוא בלילה 929.
<תהל שטאובר: זה חשוב לנו.
<תהל שטאובר: אני לא יודעת עד כמה השיח חייב להיות על איך נגביר את מספר תלמידי חמש היחידות.
יעקב מרגי: תודה על הפן הזה שהוא חשוב.
יעקב מרגי: דוקטור בני לאו, תסביר לנו מה זה ה-8200 של התנ"ך, ה-929.
יעקב מרגי: במושגים של מערכת החינוך, זה חינוך לא פורמלי.
יעקב מרגי: התנ"ך במסגרת השעות הלא פורמליות, כנראה להדביק אותנו באיזה חיידק שאין לנו אותו ולא הדביקו לנו אותו.
<הרב בני לאו: תרשה לי לכבד קודם כל את עמיתתי שעומדת בראש מטח, המנכ"לית של מטח, גילה בן הר.
<הרב בני לאו: מט"ח הוא הבית שמחזיק את 929.
מאיר כהן: 929, זה נשמע כמו יחידת עילית.
<גילה בן הר: יחידת העילית שלנו מנסה להעביר את התנ"ך לכולנו כנכס תרבותי משמעותי ותהל, אני פשוט גאה לשמוע אותך.
<גילה בן הר: אמרת דברים כדורבנות.
<גילה בן הר: באיזה בית ספר את?
<תהל שטאובר: פלך.
<גילה בן הר: אנחנו באמת לא מלמדים לבגרות.
<גילה בן הר: אנחנו רוצים לראות את התנ"ך כנכס וכמשהו שהוא זהות של כל אחד מאתנו.
<גילה בן הר: 929 הוא מספר הפרקים בספר התנ"ך והיינו רוצים שכל אדם ואדם ידע מה בכלל היקף הפרקים בספר התנ"ך.
<גילה בן הר: אני מאוד מברכת על היוזמה.
<גילה בן הר: תודה לך כבוד היושב ראש ותודה לחבר הכנסת הרב שי ירון על היוזמה ולאנשים המכובדים שנמצאים כאן, במיוחד למפמ"רית למקרא ענת צידון שאני באמת מברכת אותך כי בפניך יש אתגר בלתי רגיל.
<גילה בן הר: אומר כמה משפטים בקצרה ואחר כך הרב בני לאו יתרכז וירחיב בהקשר של 929.
<גילה בן הר: כמעט בכל בית בישראל יש לפחות ספר תנ"ך אחד.
יעקב מרגי: או שקיבל אותו בכיתה ח' או שקיבל אותו בטירונות.
<גילה בן הר: בדיוק.
<גילה בן הר: מכיתה ב' עד י"ב הם לומדים.
<גילה בן הר: אנחנו מקבלים את ספר התנ"ך בסיום בית הספר התיכון, השבעת הטירונים החיילים ואנחנו רואים אותו כמעט בכל בית אבל השאלה היא אם אנחנו מכירים אותו והאם אנחנו עוסקים בו, למעט אותן שעות שלמדנו בבית הספר.
<גילה בן הר: אני במקור חיפאית ולמדתי במקום שנקרא נווה שאנן, עירוני ג', בית הספר שתמיד התקנאתי בו היה בית הספר היה הריאלי על הכרמל וזה היה בגלל שתי סיבות.
<גילה בן הר: בוגרי הריאלי היו ידועים כמומחים בלשון ומומחים בתנ"ך.
<גילה בן הר: היה משהו בהילה, לפחות בתקופתי, בספר התנ"ך.
<גילה בן הר: מורה התנ"ך בבית הספר התיכון שלי היה מורה שאהבנו לשבת אתו גם מעבר לשעות הלימודים.
יעקב מרגי: אני אומר שיש גם הסבר שהוא הגיוני.
יעקב מרגי: מומחה למתמטיקה, כשהוא משוחח אתך, לא תמיד הוא יכול להפגין את יכולותיו אלא מקסימום ייתן לך חידה עם הבניית מחשבה אבל מי שעשיר ויודע את התנ"ך, מתבל את השיח שלו ואת רואה את זה בסגנון, באוצר המלים ובידע הרחב, דבר שמעורר קנאה.
<גילה בן הר: אנחנו רואים בעצם העובדה של המפגש עם התנ"ך, עם הטקסט התנ"כי גם אפשרות לסובלנות, לאהבה ונושאים נוספים וערכים נוספים שנראה אותם בתנ"ך ואחר כך נשמע עליהם בהקשר האחר.
<גילה בן הר: דרך אגב, מט"ח היא חברה לתועלת הציבור שלמעשה עוסקת בפיתוח תכנים.
יעקב מרגי: היא פטורה ממכרז?
<גילה בן הר: היא לא פטורה ממכרז.
יעקב מרגי: כי אני רוצה לקדם את הצעת החוק אותה ניסו לקדם שהגופים שכבר מומחים ונמצאים במערכת, משרד החינוך לא יצטרך להתחיל כל פעם לחפש.
<גילה בן הר: מאז חוק חובת המכרזים אנחנו ניגשים למכרז.
יעקב מרגי: אבל יש את היוצא מן הכלל שהחשב הכללי יכול תמיד לפטור.
<גילה בן הר: כמו מי למשל?
יעקב מרגי: ההסתדרות הציונית פטורה ממכרז בסוגיות מסוימות ויש עוד כמה גופים.
יעקב מרגי: יש רשימה לא מבוטלת.
<גילה בן הר: אנחנו עוסקים בפיתוח תכנים בתחומי הדת, תחום רוח וחברה הוא אחד התחומים המאוד משמעותיים במט"ח שעוסק גם בתנ"ך, גם בתרבות ישראל וגם בהיסטוריה וגם באזרחות והוא תחום מאוד משמעותי.
<גילה בן הר: אנחנו עוסקים גם בתחומים אחרים כמו מדעים וכמו מתמטיקה ותחום הרוח והחברה הוא תחום מאוד משמעותי במטח.
<גילה בן הר: אנחנו התחלנו לפני כעשור לפתח סביבה שנקראת מקרא-נט שזאת למעשה הנגשת התנ"ך ברשת שהיום הפך להיות לבית ואני מעריכה שגם המפמ"רית וגם המדריכה יודעת שהוא הפך לבית בחינוך הממלכתי של מורים ושל תלמידים שעוסקים בנושא התנ"ך.
<גילה בן הר: הרבה מאוד הורים נכנסים לאותו אתר.
<גילה בן הר: יש למעשה את הטקסט התנ"כי שאתה יכול לקרוא אותו, אתה יכול לקרוא פרשנויות שונות ואתה גם יכול לשמוע אותו.
<גילה בן הר: ילד שיש לו קשיי למידה, יכול לשמוע את הטקסט.
יעקב מרגי: השאלה האם יש כלים לגרום להתאהב בתנ"ך.
<גילה בן הר: חלק מהכלים אנחנו רואים ואנחנו גם נאמר למה בחרנו ב-929, לנסות להגיע לסביבות שמדברות היום אל הדור הצעיר, אל הילדים הצעירים.
<גילה בן הר: חלק מהכוונה הייתה במקרא-נט לנסות להנגיש את התנ"ך בסביבות נוספות שילדים ירצו להיכנס לשם.
<גילה בן הר: הם אוהבים מדיה, הם אוהבים סרטים, הם אוהבים לשמוע סיפורת, ובחלק הזה, תוך כדי זה שאנחנו מעלים סוגיות ערכיות מאוד משמעותיות, להנגיש את זה לסביבה בה אנחנו נמצאים.
<גילה בן הר: נמצאים בסלולרי, במחשב וכן הלאה כמעט כל היום ובואו ננגיש להם גם את סביבת התנ"ך בצורה שקרובה אליהם כולל השתלמויות מורים ברשת, כולל קבוצות של פורומים מורים ברשת ואפשרות של מורים להעלות תכנים שהם כותבים ומנגישים אותם לכלל מורי ישראל.
<גילה בן הר: מבחינתי חלק מהקבוצות שנכנסות אלה הורים והזכיר הרב שי פירון את נושא המשפחה.
<גילה בן הר: ככל שההורים נכנסים יותר, וככל שתעלינה סוגיות שאולי אחר כך יהיו גם על שולחן האוכל בזמן המפגש המשפחתי, אנחנו נקרב את התנ"ך אל הילדים.
<גילה בן הר: בחנוכה האחרון יצאנו למסע משמעותי.
<גילה בן הר: עשור אנחנו נמצאים בבתי הספר וחשנו שיש שבן הרבה יותר גבוה שאפשר להגיע ולהגיע לציבור בכלל במדינת ישראל ולמעשה נוצר אותו מיזם משותף של משרד החינוך ומטח.
<גילה בן הר: נפתח הרעיון של המסע להכרות התנ"ך שנקרא 929 וכאן אני לא ארחיב אלא אני ממש רוצה להעביר לרב בני לאו את רשות הדיבור לגבי נושא התנ"ך.
<הרב בני לאו: תודה רבה לכבוד היושב ראש הרב מרגי על הכנסת האורחים הזאת.
<הרב בני לאו: מותר לפתוח בדקה אחת של לימוד תנ"ך?
<הרב בני לאו: ספר יואל.
שי פירון: לא דקה אלא עשרים שניות כי זה חשוב בפוליטיקה הישראלית.
שי פירון: כיוון שהרב בני לאו פתח בצדק בפרגון צודק מאוד לדוקטור גילה בן הר שהיא באמת אשת חינוך יוצאת דופן, אני רק רוצה להזכיר שלא נמצא כאן היום חבר הכנסת לשעבר אבי וורצמן שהיה אחד מההוגים של הרעיון הזה.
שי פירון: צריך להזכיר אותו כאן היום בכנס הזה.
יעקב מרגי: לאחרונה אני מגיע למסקנה שרוב הדברים הטובים יוצאים מהדרום.
עליזה לביא: הוא היה אתמול בכנסת ובירכנו אותו.
<גילה בן הר: דימונה הייתה בעבר עיר מובילה בתחום.
יעקב מרגי: באר שבע וסביבתה.
<הרב בני לאו: את אסתר עמר אתה הכרת?
<הרב בני לאו: צביקה, המנהל של המיזם, הוא החתן שלה.
<הרב בני לאו: יש ויכוח גדול מאוד עליו לאיזה תקופה הוא שייך.
<הרב בני לאו: רש"י חושב שהוא שייך לתקופה של הנביאים הראשונים, רד"ק בטוח שהוא שייך לנביאים האחרונים.
<הרב בני לאו: יש ויכוח של מאתיים שנים.
<הרב בני לאו: אבל מתי שזה לא יהיה, תמיד זה יהיה נכון ואומר הנביא יואל שבנקודת השפל הכי גדולה של עם ישראל, הקדוש ברוך הוא מתחיל להניע גלגל של גאולה ובתוך הגלגל הזה כבוד היושב ראש יש רגע שמחוללים את התהליך של ההבראה של העם.
<הרב בני לאו: ומאוד ברור – אני לא קורא מילה במילה – בפרק ב' בספר יואל ב' עובר ל-ג', הוא מתחיל את ההבראה הכלכלית.
<הרב בני לאו: יש קיבוץ גלויות.
<הרב בני לאו: אחרי קיבוץ הגלויות הוא מרחיק את האויב הצפוני, את הצפוני ארחיק מעליכם, ואז הוא מייצר כאן תשתיות כלכליות של תאנה וגפן נתנו חילם, ואז הוא ממלא את הגרנות בר, השיקו יקבים תירוש יצהר.
<הרב בני לאו: יש כלכלה יציבה, יש מערכת של חוסן, ביטחון פנימי, ביטחון אישי וכלכלי ורק אחר כך, אחרי שאכלתם אכול ושבוע, מגיע פרק ג' – והיה אחרי כן אשפוך את רוחי על כל בשר, וניבאו בניכם ובנותיכם וכולי וכולי.
<הרב בני לאו: התהליך הוא תהליך מדויק של גאולה שאתה מייצג קודם כל תשתית של יציבות בארץ ואז אתה אומר אל תסתפק בזה.
<הרב בני לאו: לא יכול להיות שאתה תבנה מדינה שהיא כולה עוצמה אבל את הרוח תשאיר בחוץ.
<הרב בני לאו: אחרי כן אשפוך רוחי על כל בשר.
<הרב בני לאו: אנחנו מיזם 929, זאת חבורה.
<הרב בני לאו: זאת חבורה שלא שייכת לשום דבר.
<הרב בני לאו: אבי וורצמן הגה, ייסד והביא אותי והוא הביא את ביקו מבאר שבע.
<הרב בני לאו: הוא אסף חבורה של אנשים שאומרים אשפוך רוחי על כל בשר.
<הרב בני לאו: איך אנחנו מייצרים תנועה שהרוח חוזרת אל הבשר.
<הרב בני לאו: איך אנחנו מייצרים חברה שהיא כל כך מתועשת והיא כל כך מקוטלגת בשיא של החברה של OECD, של מערכות חיים, של הרבה עוצמה והרבה ברכה והרבה שפע, הרבה טבע, אבל איפה הרוח.
<הרב בני לאו: אם אתה לומד טוב את כל ספרי הנביאים, אתה מבין שבהיעדר רוח הבניין יתמוטט.
<הרב בני לאו: אנחנו בתשעת הימים ואנחנו צריכים לראות גם את הפחד הגדול מהבניין בו אנחנו יושבים.
<הרב בני לאו: אנחנו יושבים במדינה שהיא תקוות כל הדורות.
<הרב בני לאו: אמיתי על כל הפרשנויות בין משיחא לאתחלתא דגאולה.
<הרב בני לאו: בתוך התחושה הזאת יש חרדה, יש חרדה לא להחמיץ את השעה.
<הרב בני לאו: 929 זה מיזם שבא לייצר תנועה אל הרוח.
<הרב בני לאו: תנועה שבאה אל מרחב ישראלי ואומר הנה התנ"ך.
<הרב בני לאו: התנ"ך הוא לא שלי, הוא לא של הדתיים האלה ולא של האקדמאים האלה אלא הוא של כלל ישראל.
<הרב בני לאו: כך הדרך היחידה שמצאנו אחרי המון המון עבודה ומחשבה, הדרך היחידה שמצאנו שנוכל לייצר תנועה אל הרוח זה לבוא לכל אחד ואחת בישראל ולהגיד לתנ"ך, מה אתה אומר.
<הרב בני לאו: תגיד.
<הרב בני לאו: אם אני אבוא אליך ותגיד אני אגיד ואתה תשמע, אתה תטרוק לי את הדלת.
<הרב בני לאו: אבל אם אני אומר תגיד לי אתה – זה נשמע מעניין.
<הרב בני לאו: אז התחילו בבת אחת, יצרנו תנועה של עשרות אלפים, עשרות אלפים אנשים שאומרים שהתנ"ך שלי.
<הרב בני לאו: תהל מתארת בית ספר ואנחנו מתארים מתנ"סים, מתארים מקומות עבודה, בסיסי צה"ל, רחובות ראשיים ובתים.
יעקב מרגי: כמה זמן פועל הפרויקט?
<הרב בני לאו: חצי שנה.
<הרב בני לאו: מחנוכה אז יצאנו לדרך.
יעקב מרגי: אתם יכולים כבר למדוד אותו?
<הרב בני לאו: אנחנו מודדים כל שבוע.
<הרב בני לאו: יש לנו הרבה מדידה של כמה כניסות לאתר, כמה קבוצות.
<הרב בני לאו: אתמול הייתי באשקלון, שלשום בבנימינה, בכל מקום בארץ יש קבוצות לימוד בהן יש אנשים מהזרם הזה ומהזרם הזה, השקפה כזאת והשקפה כזאת, ואני אומר לחבר הכנסת מרגי יושב ראש הוועדה, אני רוצה להגיד לך שההחמצה הכי גדולה שלנו עד עכשיו זה הציבור התורני.
<הרב בני לאו: הציבור התורני ראה את 929 ואמר, מה זאת הכפירה הזאת.
יעקב מרגי: גם אני.
יעקב מרגי: אני אומר בגילוי נאות.
יעקב מרגי: גם אני נבהלתי.
<הרב בני לאו: הבהלה הובילה לטריקת דלת.
<הרב בני לאו: הבהלה אומרת שזה לא שלנו, זה שלהם ואז התחילה איבה.
יעקב מרגי: איבה לא.
<הרב בני לאו: במובן הזה שהמיזם הזה הוא כופר ואני אומר שיש כאן הזדמנות, חלון של חברה ישראלית אומרת בסך הכול, ומה אני מחזיק ביד?
<הרב בני לאו: אני משער שיש לך את זה לפניך, זה תאריכון.
<הרב בני לאו: תאריכון של 929 פרקים במשך שלוש וחצי שנים.
יעקב מרגי: הדף היומי.
<הרב בני לאו: הדף היומי.
<הרב בני לאו: כבודו, כמה יהודים בעולם לומדים דף יומי?
יעקב מרגי: בשנים האחרונות המודעות גברה.
<הרב בני לאו: כמה לומדים?
יעקב מרגי: לא יודע להגיד לך.
<הרב בני לאו: 250 אלף אנשים בכל העולם.
<הרב בני לאו: המון אנשים.
<הרב בני לאו: כמעט כולם, אם אני רוצה למעט 95 אחוזים, גברים.
<הרב בני לאו: כמעט כולם אשכנזים.
<הרב בני לאו: אורתודוכסים.
<הרב בני לאו: זה הדוקטורט שלי.
יעקב מרגי: אל תיקח את באר שבע.
יעקב מרגי: בשנים האחרונות תחת כל עץ רענן לומדים דף יום.
<הרב בני לאו: בדרך כלל גברים אורתודוכסים.
<הרב בני לאו: 250 אלף אנשים.
<הרב בני לאו: זה המון.
<הרב בני לאו: זה כלום לעומת פוטנציאל הרוח בעם ישראל.
<הרב בני לאו: 929 אומר שאנחנו מוציאים את זה למרחב.
<הרב בני לאו: לא יהיה ילד וילדה, ז הלא רק בית ספר פלך שהוא בית ספר מדהים עם גם חמש יחידות במתמטיקה וגם חמש יחידות בתנ"ך אלא ילדי ישראל וההורים שלהם.
<הרב בני לאו: הרב שי פירון אמר בצדק שאם להורים זה לא יהיה חשוב, לילדים זה לא יהיה חשוב.
<הרב בני לאו: אם התנ"ך הופך להיות ספר שההורה אומר בשולחן הבית ביום שישי בערב, לא בליל שבת, יש לו שולחן שישי בערב והוא יושב ואומר האם ראיתם את הפרק?
<הרב בני לאו: אנחנו נשתף אותך במכתבים שקיבלנו מאנשים שאומרים הייתי מנוכר לתנ"ך, זה היה ספר שכאשר אמרו לי תנ"ך, אומרים לנו אנשים, הוא זה של הדתיים.
<הרב בני לאו: יותר גרוע, זה של הדתיים הלאומיים כי חרדי כידוע לא לומד תנ"ך אלא לומד גמרא.
<הרב בני לאו: אבל הדתיים הלאומיים, ימי עיון בתנ"ך ואלפי כיפות סרוגות לומדים תנ"ך.
<הרב בני לאו: אתה אומר ליהודי סתם במקום עבודה, אדם לא דתי, אתה אומר לו בוא ללמוד תנ"ך, הוא אומר, מה אני, גוש אמונים?
<הרב בני לאו: תנ"ך יש לו תווית, יש לו תגית.
<הרב בני לאו: אנחנו מייצרים תנועת שחרור.
<הרב בני לאו: לתנועת שחרור יש סכנה.
<הרב בני לאו: יש פחד גדול מאוד אבל צריך שיתוף ידיים, צריך שיתוף כוחות, צריך לייצר את התנועה הזאת בעוצמה, צריך להאמין שהתנ"ך יש לו סם מרפא והוא המקור של הרוח.
<הרב בני לאו: אם אנחנו נחסום את הרוח, הרוח תבוא מכל מקום.
<הרב בני לאו: הנביא יחזקאל אומר.
יעקב מרגי: אם נגדיר את זה כסם מרפא, תמד זנדברג תבקש את זה לוועדה שלה.
<הרב בני לאו: אתה צוחק אבל אני רציתי לפנות למנכ"ל טבע או לבעלים של טבע ולהגיד שהם יהיו המותג שלנו כי אנחנו מייצרים רפואה מונעת.
<הרב בני לאו: התנ"ך הוא הרפואה של החברה הישראלית.
<הרב בני לאו: אם אנחנו נצליח לייצר שלוש וחצי שנים סיבוב תנ"ך, נצליח לייצר תנועה של שיבה אל התנ"ך, החברה הישראלית תהיה במקום טוב יותר אבל צריך לבוא באמונה, צריך לבוא עם אמונה ועומק שאנחנו עושים כאן מעשה לטובת תורת ישראל ולטובת עם ישראל וצריך שיתוף ידיים.
<הרב בני לאו: צריך הרבה הרבה שיתוף.
יעקב מרגי: מה השלב הבא?
<הרב בני לאו: בעזרת השם ב-כ"ד באלול, ב-8 בספטמבר, אנחנו מתחילים את ספרי הנביאים.
<הרב בני לאו: זאת אומרת, כל עוד אתה בחמישה חומשי תורה, אתה אומר שאתה בפרשת שבוע וכולם שם.
<הרב בני לאו: ספרי הנביאים זה דף חדש.
<הרב בני לאו: כמו שאתה בעצמך אמרת, אתה מתחיל להתגרד בכיסא כי זה פחות מוכר, אבל לך תדע מה כתוב בחבקוק.
יעקב מרגי: דניאל.
<הרב בני לאו: דניאל הוא הפרובלמטי בעיקר כי שם יש בית שני.
<הרב בני לאו: אנחנו נכנסים אל התנ"ך עכשיו, מספטמבר, בכל הכוח שלנו אל ספרי הנביאים.
<הרב בני לאו: כשאני אומר שיתוף ידיים, מערכת החינוך היא שותפה מן הבסיס.
<הרב בני לאו: הצבא שותף לנו, מערכות ציבוריות, הרב שי פירון מקדם לנו קשרים בעולמות שונים כדי שהתנ"ך יהיה בכל מקום.
<הרב בני לאו: אני אומר לחבר הכנסת מרגי גם כיושב ראש הוועדה וגם כמפלגת ש"ס, אנחנו צריכים שכל הפנים של החברה הישראלית יבינו את חלון ההזדמנות שיש לנו ולהגיד שאני משתתף בתוך החוויה.
יעקב מרגי: גם בחברה החרדית לאחרונה, בשנים האחרונות – ואתה יודע שהחברה החרדית אף פעם לא מבקרת את עצמה – יש תחושת החמצה בקטע הזה של כמעט הדרת התנ"ך באופן ישיר.
יעקב מרגי: כבר מדברים על זה.
יעקב מרגי: זאת אחת הטענות שלי בפולמוסים הפנימיים.
יעקב מרגי: אנחנו עדיין תקועים.
<הרב בני לאו: ענוונותו של זכריה.
<הרב בני לאו: אתה יושב ראש ועדת החינוך.
יעקב מרגי: אנחנו נתרום את חלקנו, ודאי.
עליזה לביא: אני מודה אדוני היושב ראש.
עליזה לביא: אני שמחה על ההזמנה לבוא ולדבר כאן.
עליזה לביא: תודה לחבר הכנסת שי פירון על היוזמה ולחבר הכנסת לשעבר אבי וורצמן.
יעקב מרגי: תבין, גם אנחנו בוועדת החינוך סובלים.
יעקב מרגי: אם נציב גרף לגבי התעניינות חברי הכנסת, זה לא התנ"ך.
יעקב מרגי: יש ועדות כספים וכלכלה.
יעקב מרגי: כשאני רואה חברי כנסת איכותיים מגיעים לוועדה, אני מרוצה.
יעקב מרגי: בקדנציה הקודמת בוועדת הרווחה, העבודה והבריאות הייתי לפעמים מנהל דיונים ומעביר החלטות פה אחד תרתי משמע.
עליזה לביא: אני באה מדיון בוועדת החוץ והביטחון על מדיניות החוץ הלא ברורה שלנו ואנחנו ממשיכים עכשיו לדיון – אתם מוזמנים אליו – מהיר על הנושא של הפרטת האולפנים ללימוד השפה העברית.
עליזה לביא: לפני שלומדים תנ"ך, בואו נראה מה קורה לאחים שלנו כאן בקשר להפרטת האולפנים.
עליזה לביא: חברי דוקטור בני לאו, מנכ"לית מט"ח גילה בן הר, הרב שי פירון, אדוני יושב ראש הוועדה, תודה על עצם קיום הדיון הזה במסגרת הוועדה ועל ההזדמנות לאתנחתא בין סדר היום המאוד עמוס שלנו.
עליזה לביא: אני שמחה להיות כאן.
עליזה לביא: יושבת לידי עמית שהיא הבת שלי שלומדת חמש יחידות תנ"ך וגם אור החברה שלה בבית הספר שלהן שם חובה ללמוד חמש יחידות תנ"ך.
עליזה לביא: אפשר לשמוע על אהבת התנ"ך גם על המצוקות שלו במעט זמן שיש לי, והתבקשתי לדבר על נשים בתנ"ך, לקחת אתכם למסע אישי שאני חוויתי.
עליזה לביא: לא כל כך אהבתי ללמוד תנ"ך, גם מהמקום שלא לימדו אותי או מורים שזכיתי ללמוד אצלם, המקום של נשים בתנ"ך – לא היה.
עליזה לביא: על הרבה מאוד נשים למדתי בדרך השגרתית ולא נפרסו בפני המקורות או הפרשנים שגיליתי בחיי הבוגרים אבל אל חיי הבוגרים הגעתי מתוך שאלות קיומיות אמוניות על מעמדן של נשים, מעמדן של נשים בחברה הישראלית אבל בהיבט היהודי, למה היום במציאות הישראלית נשים הן אלו שעומדות בחזית לגבי השאלות ההלכתיות שנוגעות למשפחה ולנשים, איך זה שבהרבה מאוד צמתים בחיים שלי שקשורים לסוגיות הללו של נשים מצאתי כתף קרה דווקא מחבריי בעולם הרבנות, מנהיגים רוחניים ששמעתי אותם מדברים הרבה מאוד אבל לא עושים מספיק.
עליזה לביא: תמיד אני מייעצת גם לילדים שלי וגם לסטודנטים שלי שכאשר אין תשובות, לכו לחפש אותן.
עליזה לביא: לכו לשאול, לכו ללמוד.
עליזה לביא: התחלתי לחפש והתחלתי ללמוד והתחלתי לשאול.
עליזה לביא: אפרופו הדיאלוג שהרב בני דיבר עליו, איך אני רואה, איך אני קוראת, מה אני עושה ולא לקבל את הכול כמובן מאליו אלא לדעת לבוא ולשאול בכבוד אבל לשאול.
עליזה לביא: לא לקבל את העובדה שאין תשובה או שאין מענה כתשובה סופית אלא כאי ידיעה או כאי שאלות או דברים שלפני כן היו כאלה שפחות הטרידו.
עליזה לביא: אז אני רוצה לספר לכם שגיליתי שאני לא יודעת דברים שנשים ידעו קודם.
עליזה לביא: נשים בדורות קודמים.
עליזה לביא: התחלתי לשאול שאלות מה הנשים עשו.