GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טל מדר: הדבר היחיד שאנחנו יכולים לנסות ולעשות, וגם בהיעדר פרוטוקול תמיכה זה חסר משמעות.
יעקב מרגי: את אומרת שברגע שיופעל נוהל התמיכות, הוועדה תתכנס ותהיה הכרה, אם כן או לא.
<טל מדר: בדיוק.
יעקב מרגי: לביא זמיר, חוגי סיור.
יעקב מרגי: איפה אתם מסיירים?
<לביא זמיר: בכל הארץ.
<לביא זמיר: יש לנו יותר מ-67 מוקדי פעילות.
יעקב מרגי: נראה אם אתה יודע איפה זה שביל השובלים.
<קריאה: במועצה אזורית מרחבים.
<לביא זמיר: בשנים האחרונות אנחנו מתמקדים בעבודה בפריפריה ויש לנו סניף גם בבית שאן, גם בשדרות, ם באופקים וגם בבאר שבע ובעוד הרבה מאוד מקומות.
<לביא זמיר: אנחנו לא נמצאים בתקנת ארגוני הילדים והנוער אלא יש לנו תקנה נפרדת במינהל חברה ונוער שמתאימה יותר לפעילות שלנו.
<לביא זמיר: הקשיים המרכזיים בפעילות שלנו יותר קשורים לכל נושא הרגולציה על הטיולים, איך מוציאים טיולים, כמה זה עולה, אבטחת הטיולים וכולי.
יעקב מרגי: כמה חניכים יש לכם?
<לביא זמיר: היום יש לנו 2,500 חניכים וממשיכים לגדול.
יעקב מרגי: נוער מד"א.
יעקב מרגי: נמצאים כאן בני נוער מהארגון?
<אליעזר יפה: הם בחוץ, מאמנים את חברי הכנסת בהחייאה.
יעקב מרגי: תעביר להם את אהדתנו.
<אליעזר יפה: תודה רבה.
<אליעזר יפה: יש לנו כ-10,000 מתנדבים.
<אליעזר יפה: אצלנו אלה לא חניכים אלא מתנדבים והם מתנדבים החוצה ולא פנימה.
<אליעזר יפה: כל המטרה שלהם היא הצלת חיי אדם, מניעת תאונות ומחלות ופעילות הומניטרית כארגון צלב אדום נוער כמו במדינות נוספות בעולם.
<אליעזר יפה: נקודה אחת.
<אליעזר יפה: חניך בממוצע בנוער מד"א משקיע בהתנדבות 34.5 שעות בחודש.
<אליעזר יפה: זה לא דבר קטן.
<אליעזר יפה: הם לא באים פעם אחת או פעמיים אלא הם באים ארבע-חמש פעמים.
יעקב מרגי: יש משמרות.
<אליעזר יפה: כן, אבל בתקופת הלימודים אנחנו לא נותנים להם לבוא עד השעה 1:00 - אבל למרות זאת מוצאים אותם – וגם לא בלילה.
<אליעזר יפה: הם מתפלחים גם כשאנחנו לא רוצים וקשה לנו להוציא אותם.
<אליעזר יפה: הבעיה שלנו היא אחד משבע, וזאת בעיה שאנחנו מאוד מעוניינים לפתור.
<אליעזר יפה: הבעיה של 1 מ-7 היא שאנחנו מקבלים לנוער מד"א אחד או אחת מכל שבעה פונים.
<אליעזר יפה: אין לנו אפשרות לקבל יותר.
<אליעזר יפה: הקורסים יקרים מאוד.
<אליעזר יפה: זה קורס עזרה ראשונה ולצורך כך צריך מדריך רציני, ציוד אמיתי וכולי.
יעקב מרגי: אבל יוצא שזה נהנה והשני לא חסר.
יעקב מרגי: זה כוח עזר משמעותי.
<אליעזר יפה: זה כוח עזר מאוד משמעותי.
<אליעזר יפה: זה כוח חינוכי.
<אליעזר יפה: כל הנהלת מד"א היום, כל הפרמדיקים של מד"א היום, כולם נוער מד"א.
<אליעזר יפה: אני באתי בגיל 14.5 ואני עדיין כאן.
<אליעזר יפה: כמו שאנחנו מכירים, בירושלים יש הרבה, בדרום ובצפון.
<אליעזר יפה: למעשה בכל מקום שיש אנשים, יש גם נוער מד"א ואחר כך בעתיד הם רופאי המדינה ומנהיגי המדינה.
<גל יוסף: אני רוצה להוסיף כי יש לי חברים שנמצאים בנוער מד"א וגם חבר'ה במועצה.
<גל יוסף: אתם פשוט צריכים להכיר אותם כדי להבין כמה זה משנה אותם.
<גל יוסף: הם חיים את זה, הם נושמים את זה.
יעקב מרגי: יש לי כמה אחייניות שהיו בנוער מד"א והיום הן כבר אימהות.
<גל יוסף: זה פשוט מדהים כמה זה באמת יכול להציל בני נוער ולשנות אותם.
יעקב מרגי: יש עוד איזה ארגון אחד או שניים שרוצה להתייחס?
<סלימאן אלעמור: זאת פעם ראשונה שיש ארגון מוכר, בתהליכי הכרה, בחברה הערבית והוא עובד בנגב, שעיקר העבודה שלו היא בנגב.
<סלימאן אלעמור: אנחנו מדברים על כמה קשיים.
<סלימאן אלעמור: קודם כל, עצם זה שאתה בנגב, זה כבר חלק מהקשיים אתם אנחנו מתמודדים.
יעקב מרגי: ספר לי.
<סלימאן אלעמור: הדבר השני הוא עצם זה שאתה תלמיד בדואי שנמצא בכפר מוכר או לא מוכר כאשר אין הבדלים מבחינת המשאבים.
<סלימאן אלעמור: הדבר השלישי הוא שבסופו של דבר זאת כמעט פעילות שלא קיימת.
<סלימאן אלעמור: לתלמידים הערבים הבדואים בנגב יש אופציה אחת והיא ללכת לבית ספר משעה 8:00 עד 2:00 ואחרי כן כמעט אין כל פעילות.
<סלימאן אלעמור: בשנת 2002-2003 התחלנו לבנות את הארגון על סמך ההתנדבות שלנו בנגב והיום אנחנו מדברים על יותר מ-1,500 בני נוער שנמצאים במסגרת או בתקנה של ארגוני הנוער ואני מקווה שאכן התקנה הזאת תאושר בהמשך וכי אנחנו עומדים בכל הקריטריונים.
<סלימאן אלעמור: בנגב אין מבני ציבור כדי לקיים בהם את הפעילות.
<סלימאן אלעמור: ברגע שמשרד החינוך מבקש ממך להוציא את הפעילות הזאת אל מחוץ לבתי הספר, בישובים הבדואים כמעט אין מבני ציבור ולכן היכן תקיים את הפעילות?
<סלימאן אלעמור: אין מקומות בהם אפשר לקיים את הפעילות ואז נוצר מצב שמצד אחד אתה רוצה לקיים סניף אבל מצד שני אין מקום ומצד שלישי יש המון ביקוש לילדים.
יעקב מרגי: אתם עברתם הכרה?
<טל מדר: הם בתהליך.
<סלימאן אלעמור: בינתיים אנחנו עובדים עם הילדים האלה בכסף שאנחנו מגייסים אבל הכסף לא מספיק כי הילדים עצמם לא יכולים לשלם בגלל המצב הכלכלי הקשה של הישובים.
יעקב מרגי: כל הנושא הזה הוא נושא חדש.
<סלימאן אלעמור: כל הפעילות הלא פורמלית בגדר נושא חדש.
מירב בן ארי: כמה זמן אתם קיימים?
<סלימאן אלעמור: מ-2002.
<סלימאן אלעמור: אני אומר שהישועה והבשורה תבוא מהנגב, מה גם שאנחנו מדברים על מרקם יחסים בנגב.
<סלימאן אלעמור: אנחנו ארגון שעושה גם פעילות ערבית-יהודית והשותפות הזאת היא זו שתביא בשורה גם לנגב וגם לחברה הישראלית בכלל כי אנחנו בסופו של דבר עובדים על השותפות הזאת, ערבית-יהודית, וזאת שותפות אמיתית שבאה ממקום הזה שאנחנו רוצים שהיהודי יהיה יותר יהודי ושהערבי יחזק גם את הזהות שלו מהצד שלו.
<סלימאן אלעמור: מהמקום הזה, ברגע שהזהות שלי מספיק מעוצבת, אני תמיד אדבר עם השותף היהודי שלי בגובה העיניים ולא אסתכל עליו מלמעלה למטה וארגיש כאילו הוא אויב.
<סלימאן אלעמור: באג'יק היום, והצוות נמצא כאן, אנחנו רוצים להרגיש שווים בין שווים ומהמקום הזה הדרישה שלנו גם תקציבית וגם תעדוף, לא רק של פריפריה אלא פריפריה בתוך החברה הערבית.
יעקב מרגי: פריפריה בתוך הפריפריה.
<טל מדר: לגבי הנושא של המקום.
<טל מדר: אין ספק שכמעט כל הפעילות הבלתי פורמלית לפעמים מיטיבה ומתקיימת מתחת לאדמה – במקלטים, במרחבים הציבוריים הנטושים וכולי – ולפעמים אין ברירה כי זה חלק מהאופי של החינוך הבלתי פורמלי.
<טל מדר: אבל בנושא של תקנת ארגוני הילדים והנוער, אנחנו כן אפשרנו שימוש במתקני בתי הספר.
<טל מדר: בתנועות נוער יש איסור לקיים מרכז פעילות בבית הספר.
יעקב מרגי: יש לזה רציונל.
<טל מדר: לגמרי.
<טל מדר: לכן, מהבחינה הזאת יש כאן איזשהו יתרון.
<סלימאן אלעמור: צריך את ההתערבות מול בתי הספר.
<טל מדר: עכשיו אני אכנס לשאלת שיתופי הפעולה.
<טל מדר: זה שיח בשש-שבע השנים האחרונות לגבי הרצף החינוכי הפורמלי והבלתי פורמלי כמקשה אחת וכולי.
<טל מדר: להגיד שכולם הפנימו אותו?
<טל מדר: לא.
<טל מדר: לא בצד הבלתי פורמלי וגם לא בצד הפורמלי.
<טל מדר: אחד הדברים שנעשו והיו מאוד חשובים, היה בזמנו חוזר מנכ"ל שיועד לתנועות הנוער בלבד שדרש את פתיחת הדלתות לתנועות הנוער לתוך בתי הספר כי עד אז זה לא היה משהו שניתן.
<טל מדר: באמת ראינו שפתיחת הדלתות הזאת מאוד העצימה, לא רק את הגיוס אלא גם את איכות החינוך הערכי בתוך בתי הספר.
<טל מדר: פעלנו שנה שלמה ועשינו זאת מסיבות רבות.
<טל מדר: אני שמחה מאוד להגיד שמחר ה-1 ביולי יופץ חוזר חדש שכולל תנועות וארגוני ילדים ונוער בחינוך הפורמלי כאשר המטרה של החוזר היא להבטיח שני דברים מרכזיים מבחינתנו כאשר האחד הוא ייצוג שוויוני לא רק בין התנועות לבין הארגונים אלא גם בין הארגונים לבין עצמם והתנועות לבין עצמם בתוך בתי הספר לגיוס, ובכלל לאפשר את הכניסה, והדבר השני הוא להכיר בפעילויות ייחודיות שנעשות בתוך לוח השנה הפורמלי הלימודי כמו פעילות ל"ג בעמר או פעילות נטיעות או יום ירושלים וכולי כדי שהמנהלים למעשה ישחררו את התלמידים.
<טל מדר: מהבחינה הזאת תמיד יש עוד על מה לעבוד.
<טל מדר: שיתופי פעולה בסופו של דבר לתפיסתי אלה הם אנשים ואנחנו מנסים בחיבור גם למחוזות המינהל וגם למערכות הפורמליות לעבוד ולעבד את זה כל הזמן.
<טל מדר: לגבי שין-שינים.
<טל מדר: זאת למעשה מסגרת הגשמה המשכית.
<טל מדר: משרד החינוך מתקצב אותה בתקנה נפרדת, גם לתנועות נוער, כבר הרבה שנים.
<טל מדר: הקריטריונים הם שונים.
<טל מדר: אתה לא חייב להיות לא תנועת נוער ולא ארגון נוער אלא אתה בעיקר צריך להיות מה שנקרא ומוגדר ארגון משלח.
<טל מדר: התקציב הזה הוא אחר והוא נפרד.
<טל מדר: זאת בחירה פנימית של כל ארגון וארגון אם הוא יוצא לזה.
<טל מדר: נושא כפל התמיכות שלצורך העניין היא נגזרת של השין-שין.
<טל מדר: אין בעיה להיות ארגון נוער או תנועת נוער ולהיתמך מכמה תקנות תמיכה אפילו באותו משרד ואפילו באותה מחלקה.
<טל מדר: יש לי כאן את אחריי לצורך העניין שנתמכים משלוש תקנות נפרדות.
יעקב מרגי: על אותה פעילות?
<טל מדר: אנחנו מבודדים.
<טל מדר: אנחנו עושים עבודה - וצריך להגיד שלא כל יועץ משפטי של ועדת תמיכות היה מוכן לעשות – מהלך של בידוד של הפעילות עצמה ומייחדים אותה ומתייחסים אליה בתוך זה.
<טל מדר: אנחנו כן מציעים, וכאן אני מתחברת לסיכום של ועדת העבודה והרווחה, כן לאפשר הגדלת תקציב תמיכה בפנייה שלכם אולי למשרדי ממשלה נוספים ואז תקנת התמיכה של הארגונים יודעת לקלוט את הכסף באמצעות משרדי ממשלה נוספים ולחלק אותו גם בין השותפים והארגונים המוכרים.
יעקב מרגי: מה שנקרא איגום משאבים.
יעקב מרגי: מהדיון עולה שיש שיתוף פעולה של המשרד עם הארגונים ואני מברך על כך.
יעקב מרגי: אני מבקש תמיד להיות קשובים.
יעקב מרגי: לפעמים יושבת פונקציה בתוך משרד כלשהו וקובעת אבל אני רואה שכאן המגמה היא באמת לשתף, ללמוד ביחד את הנושא ולשפר תוך כדי הליכה.
יעקב מרגי: אני מברך על כך.
יעקב מרגי: להלן הסיכום.
יעקב מרגי: אנחנו מברכים את חבר הכנס אורן חזן שהצטרף אלינו ברגע השיא של הסיכום.
יעקב מרגי: ועדת החינוך רואה חשיבות רבה בפעילות ארגוני הילדים והנוער ומברכת על פעילות חשובה זו.
יעקב מרגי: הוועדה רואה בארגוני הנוער כפעילים חברתיים, כפעילות חוצה מגזרים בכל הארץ.
יעקב מרגי: ועדת החינוך קוראת לכל ארגוני הנוער לעשות מאמצים רבים לצרף חניכים נוספים ובמיוחד – ואני שם, ואני לא רואה אותם הרבה – באזורי הפריפריה, בשכונות, במקומות שהתועלת לכם ולהם תהיה מירבית ומיטבית.
יעקב מרגי: אני חושב שזאת החכמה, שם הריאות מתמלאות, שם הסיפוק, ההפריה היא הדדית והתועלת רבה מאוד.
יעקב מרגי: ועדת החינוך פונה לכל משרדי הממשלה הרלוונטיים שקשורים לארגוני הנוער ועד היום לא נוטלים חלק בגיוס משאבים לארגונים כגון תרבות וספורט, רווחה, נגב וגליל, המשרד לצעירים, משרד הבריאות במה שקשור למד"א ועוד.
יעקב מרגי: הוועדה תפנה לשר האוצר ולשר החינוך על מנת לוודא כי התקציב של הארגונים יאושר בתקציב המדינה.
יעקב מרגי: כמו כן לבחון הגדלה של תקציב על מנת להגדיל את מספר החניכים ועל מנת לסיים את תהליך ההכרה של הארגונים הלא מוכרים.
יעקב מרגי: אני מסיים בשיא ושוב אומר יישר כוח ותודה רבה לכל העושים במלאכה.
יעקב מרגי: מבחינתי אתם לא עושים מספיק.
יעקב מרגי: אל תלכו עם חזה מתוח כי אתם לא עושים מספיק.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שיותר מה שהעגל רוצה לינוק, הפרה רוצה להיניק.
יעקב מרגי: גייסו אותם, קראו להם, שתפו את אלה שלא מסוגלים לבוא לבד.
מירב בן ארי: לשם כך צריך לתת להם כסף.
יעקב מרגי: קראנו לכך.
יעקב מרגי: אני לא רוצה שיצא מכאן שכל הדיון היום הוא כסף.
יעקב מרגי: זה יבוא בלי שום קשר.
יעקב מרגי: אנחנו באנו להצדיע לכם, להכיר טובה ולקרוא למשרדי הממשלה לעזור לכם כדי שבשנה הבאה נצדיע לכם כפל כפליים.
יעקב מרגי: תודה רבה למירב בן ארי, לחברי הכנסת ולכל האורחים שבאו ליום הנפלא הזה.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום הוא הצעה לסדר בנושא סכנת סגירת בתי הספר הכנסייתיים הנוצרים של חבר הכנסת יוסף ג'אברין.
יעקב מרגי: אני אומר את דברי הפתיחה הקבועים שלי ולאחר מכן אתן את רשות הדיבור לחבר הכנסת המציע.
יעקב מרגי: לאחר מכן נעשה את הנוהל הקבוע בוועדה, כאשר לסירוגין ידברו אורח וחבר כנסת.
יעקב מרגי: אני מתנצל על האיחור בפתיחת הישיבה שנגרם בגלל הדיון הקודם שקיימנו בוועדה אבל לא נקצר לכם את הדיון אלא נזלוג לישיבה הבאה.
יעקב מרגי: מי שרוצה לדבר, יירשם אצל מנהלת הוועדה.
יעקב מרגי: לא יהיו קריאות ביניים.
יעקב מרגי: נקיים את הדיון באופן מכובד כי בסוף המטרה היא לצאת עם סיכום אתו נוכל לעשות משהו.
יעקב מרגי: אין ספק שכאשר עולה לסדר היום סכנת סגירת בתי ספר, זה קודם כל מהווה רמזור אדום ותמרור אזהרה שאנחנו צריכים להידרש לו.
יעקב מרגי: מבחינתי יודע חבר הכנסת המציע שהנושא יכול היה לעלות לפני כשבועיים עת הוא הגיש את ההצעה לדיון מהיר, אבל בגלל נסיבות של חבר הכנסת ולאחר מכן לוח הזמנים של הוועדה, הנושא מגיע היום.
יעקב מרגי: אני שמח שהדיון מתקיים.
יעקב מרגי: אין ספק שמשרד החינוך יצטרך להידרש לנקודות האובייקטיביות שעולות בגלל הסטטוס של המוסדות האלה.
יעקב מרגי: זה קיים גם במגזר היהודי, החרדי, המוכר שאינו רשמי.
יעקב מרגי: לכן נדרשנו לנושא.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע גם את משרד החינוך וגם א האורחים שלנו.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף ג'אברין.
יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, אני מברך על קיום הדיון ואני באמת מודה לך על שהבאת את הנושא לדיון בוועדה ועשית זאת יחסית מהר.
יוסף ג'בארין: אני גם רוצה להודות לנציגי בתי הספר ולנציגי העדה ששותפים לשיח הזה והייתי אומר למאבק הזה, דבר שקורה כבר כמה חודשים ולא רק כמה שבועות, כאשר דאגה עמוקה בליבנו לגבי עתיד בתי הספר הללו ועתיד ילדינו במערכת החינוך הערבית.
יוסף ג'בארין: אני אשאיר מקום כדי שנוכל לשמוע את הקול האוטנטי של נציגי בתי הספר שידברו על הקשיים שעלו בתקופה האחרונה, אבל אני אצביע על הדברים העיקריים ואני אולי אפתח ואדגיש שאנחנו חברי הכנסת הערבים, לא רק ברשימה המשותפת, מרביתנו בוגרי בתי הספר הללו.
יוסף ג'בארין: יכול להיות שהעובדה הזאת כשלעצמה אומרת משהו על איכות בתי הספר ועל המנהיגות הפוליטית, החברתית, התרבותית והאקדמית שבתי הספר הללו מכשירים.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על בתי ספר שכיום לומדים בהם כשלושים אלף תלמידים, מתוכם עשרים אלף בתוך בתי הספר היסודיים, עד כיתה ח', כ-3,000 מורים בתוך בתי הספר הללו, ואם אני מזכיר את המורים, חשוב להדגיש שהמורים בבתי הספר הללו אינם משתתפים בהשתלמויות ולכן גם אינם זכאים לתגמולים.
יוסף ג'בארין: זה קושי שאני כבר עתה מצביע עליו.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על יותר מ-45 בתי ספר שנמצאים ביותר מעשרה או שנים עשר ישובים ערבים וההערכה מדברת על אולי 15 ישובים.
יוסף ג'בארין: בתי הספר בלשון המשפטית מוגדרים כמוכר לא רשמי.
יוסף ג'בארין: כמוכר לא רשמי הם מקבלים רק חלקי התקציב שמתקבל בבתי הספר הממלכתיים.
יוסף ג'בארין: אני מדבר על תקצוב של בין שישים עד שבעים אחוזים מהתקציב שמקבלים בתי הספר הממלכתיים.
יוסף ג'בארין: אני מזכיר את הנתון הזה כי הוא מטעה.
יוסף ג'בארין: השאלה היא שישים או שבעים אחוזים ממה.
יוסף ג'בארין: מסתבר, גם לפי מחקר שנעשה לפני כשנתיים-שלוש במרכז המחקר של הכנסת, שבפועל הסכום או התקציב שמתקבל הוא נמוך הרבה יותר מאשר שישים עד שבעים אחוזים.
יוסף ג'בארין: יש נתון שמדבר אפילו על 35 אחוזים - ואני לא מקצין - מסך כל התקציבים שמתקבלים במערכת הממלכתית.
יוסף ג'בארין: למרות החלקיות הזאת מסך כל התקציב שמתקבלת באופן יחסי בבתי הספר הממלכתיים, בשנים האחרונות היינו עדים לעוד קיצוצים בתקציבים.
יוסף ג'בארין: לפחות בשנה האחרונה דובר על כתשעה מיליון שקלים קיצוץ.
יוסף ג'בארין: כך למשל תקציב שמיועד לטיפוח ולתמריץ שבוטל ולא קיים.
יוסף ג'בארין: בשיח הזה אני רוצה להדגיש, וזה אולי העיקר כאשר מדברים על תקציבים, את העובדה שבתי הספר הללו מקיימים את מלוא תכנית הליבה של משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת, מאה אחוזי תכנית ליבה מיושמת בבתי הספר הללו.
יוסף ג'בארין: לכן לדעתי קיים סימן שאלה מאוד גדול כאן
יוסף ג'בארין: מדוע הם לא מקבלים גם מאה אחוזי תקצוב, שכן הקריטריון העיקרי לפי החלטות בית המשפט בנושא הוא היקף תכנית הליבה שמלמדים באותם בתי ספר.
יוסף ג'בארין: לא רק שבתי הספר מקיימים את מלוא תכנית הליבה, הם גם נמצאים בפיקוח פדגוגי כמעט מלא של משרד החינוך.
יוסף ג'בארין: לכן השילוב הזה של לימוד מלא של תכנית הליבה יחד עם הפיקוח הפדגוגי, לדעתי צריך לאפשר תקצוב מלא של בתי הספר.
יוסף ג'בארין: אני לא רואה שום הבדל במעמד הזה בין בתי הספר הכנסייתיים לבין בתי הספר הממלכתיים הדתיים.
יוסף ג'בארין: לכן אני לא רואה סיבה מהותית או משפטית שמצדיקה תקצוב מלא לממלכתי-דתי ומצד שני לא מצדיקה אותו תקצוב לבתי הספר בחינוך המוכר הלא רשמי.
יוסף ג'בארין: משרד החינוך מצביע על ייחוד מסוים שקיים בבתי הספר הללו והייחוד הזה קיים בעיקר בארבעה מישורים והמישורים הם עצמאות במינוי מורים בבתי הספר, עצמאות במינוי מנהלים בבתי הספר, עצמאות מסוימת בבחירת תלמידים בבתי הספר וגם הבעלות שיש להם על מבנה בתי הספר כחלק מהרכוש של הכנסייה.
יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שמשרד החינוך לדעתי נדרש לכבד את הייחוד שקיים בבתי הספר הללו כי הייחוד הזה קיים לפי הסכם שקיים בין המדינה לבין הנהגת העדה הנוצרית.
יוסף ג'בארין: חלק מבתי הספר האלה קיימים מהתקופה שלפני קום המדינה לכן אין לתלות בין תמיכה מלאה בבתי הספר הללו לבין ביטול הייחוד שיש לבתי הספר הללו במערך הזה.
יוסף ג'בארין: גם לבתי הספר הממלכתיים-הדתיים יש אוטונומיה מסוימת במישורים הללו ולכן גם כאן אין כל סיבה מהותית שמצדיקה יחס שונה לבתי הספר הכנסייתיים.
יוסף ג'בארין: לכן, כבוד היושב ראש, יש לנו כאן דרישה כפולה.
יוסף ג'בארין: קודם כל, להפסיק את גל הקיצוצים הללו ולהכיר בתקצוב המלא לבתי הספר הכנסייתיים תוך שמירה על הייחוד שלהם בארבעת המישורים שהזכרתי.
יעקב מרגי: זאת הייתה סקירה מלאה.
יעקב מרגי: אין ספק שמה שקשור בחינוך ובילדים, עת קיים העיוות הזה- אני מייצג את המגזר החרדי ורוב החינוך במגזר החרדי הוא במוכר שאינו רשמי – ילד צריך לקבל מה שמקבל כל ילד ולא משנה באיזו מסגרת הוריו החליטו שהוא ילמד.
יעקב מרגי: הילד צריך לקבל את המאה אחוזים שלו.
יעקב מרגי: אנחנו נאבקים על זה ואני מקווה שהמאבק יהיה משותף.
יעקב מרגי: אני בכוונה התעקשתי.
יעקב מרגי: רצו לרכב על הנושא הזה גם במוכר שאינו רשמי בחברה היהודית, אבל אני אמרתי, לא, אני רוצה לקיים דיון ייעודי וייחודי.
יעקב מרגי: ההצעה לסדר הייתה סכנת סגירה בבתי הספר הכנסייתיים והתעקשתי ואמרתי להם שיגישו בקשה ונקיים דיון מיוחד.
יעקב מרגי: אני חושב שזה נכון לעשות זאת כך.
יעקב מרגי: אני מבקש מעבדאללה חטיב, מנהל אגף חינוך במגזר הערבי, לתת לנו תמונת מצב ולומר לנו כמה תלמידים לומדים במגזר הערבי, כמה במוכר שאינו רשמי ולהתייחס לנקודות שהעלה חבר הכנסת יוסף ג'בארין.
יעקב מרגי: הוא לא ביקש דברים שהם מעבר לסוגיה של הוויכוח המהותי לגבי זכאות התקציב.
יעקב מרגי: אני לא מבין את ההתעקשות של משרד החינוך, של האוצר, של המדינה, בקטע הזה אבל בסוגיות האחרות המהותיות, אני לא רואה בעיה למה לא.
יעקב מרגי: תן לנו תמונת מצב ונתונים לגבי המגזר הערבי ותתייחס ספציפית לסכנה עליה הוא דיבר עם הקיצוצים החוזרים ונשנים.
יעקב מרגי: דובר כאן על אחוזים אבל תמיד השאלה היא אחוזים מאיזה סכום.
<עבדאללה חטיב: ברשותך היושב ראש, יושב לידי איל רם שהוא סמנכ"ל ומנהל מינהל עובדי הוראה.
יעקב מרגי: אני יודע, אבל אתה קיבלת את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: אם תידרש השלמה, הוא ייתן אותה.
<עבדאללה חטיב: אני רוצה לפתוח ולומר שמשרד החינוך מייחס חשיבות רבה לתרומתם של בתי הספר הכנסייתיים ואנחנו כל הזמן נמצאים בקשר - ללא קשר לסוגיה הזאת של התשלומים, גובה התשלומים ותשלומי המשרד - ומקיימים באופן שוטף גם דיונים וגם ישיבות עבודה שוטפות עם נציגי בתי הספר הכנסייתיים כי חשוב לנו גם לטפח ולקדם את אותם בתי ספר.
<עבדאללה חטיב: אני אומר לך שללא כל ספק הם עושים עבודה מצוינת.
<עבדאללה חטיב: לגבי הנתונים.
<עבדאללה חטיב: אנחנו היום מדברים על 331 בתי ספר רשמיים בשלב החינוך היסודי במגזר הערבי, פרופר ערבי.
<עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על 105 חטיבות ביניים שהן חטיבות ביניים עצמאיות שגם הן בחינוך הרשמי, ואנחנו מדברים על שלב החטיבה העליונה בה יש 134 בתי ספר שהם בתי ספר תיכוניים במגזר הערבי.
<עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים בסך הכול על כ-431 אלף תלמידים.
<עבדאללה חטיב: לגבי בתי הספר הכנסייתיים.
<עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים ברמה ארצית, כולל מזרח ירושלים, על 54 בתי ספר.
<עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על כ-24 בתי ספר שהם חטיבות עליונות.
<עבדאללה חטיב: חלק מבתי הספר הכנסייתיים הם מכיתה א' עד כיתה ח' וחלקם הם מכיתה א' עד כיתה י"ב.
<עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על 54 בתי ספר כאשר 24 בתי ספר הם בתי ספר תיכוניים גרידא והם נחשבים כמו יתר בתי הספר במוכר שאינו רשמי ומקבלים תקצוב מלא.
<עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על בתי ספר יסודיים שמקבלים תקציב שהוא 75 אחוזים.
<עבדאללה חטיב: אנחנו קיימנו סדרת ישיבות.
<עבדאללה חטיב: קודם כל, התחלנו בשנה שעברה בסדרת דיונים עם בתי הספר הכנסייתיים.
<עבדאללה חטיב: התקיימה ישיבה ראשונה אצל מנכ"לית המשרד והוחלט על הקמת צוות משותף, צוות שכול את איל ואותי כיושבי ראש מול נציגי בתי הספר הכנסייתיים.
<עבדאללה חטיב: קיימנו ארבעה מפגשים במשרד וגם קיימנו סיור במסגרת בתי הספר הכנסייתיים, שם בחנו לא רק את נושא התקציב אלא גם סוגיות כמו הייחודיות של אותם בתי ספר, כל מה שקשור למבנה שנת הלימודים, כל מה שקשור ללוח הבחינות, כל מה שקשור לגבייה, כל מה שקשור לבינוי וכולי.
<עבדאללה חטיב: כלומר, אנחנו בחנו מכלול של דברים.
<עבדאללה חטיב: הגענו אתם להסכם במרבית הדברים ונשארה הסוגיה שהיא הסוגיה העיקרית שהיא סוגיית התקצוב.
<עבדאללה חטיב: לפני השביתה בה הם נקטו הייתה ישיבה שנייה עם מנכ"לית המשרד.
<עבדאללה חטיב: אני יזמתי את ישיבה בה השתתף גם איל.
<עבדאללה חטיב: המנכ"לית הציעה שלוש הצעות שהן הצעות עיקריות.
<עבדאללה חטיב: ההצעה הראשונה אומרת שקודם כל אם בתי הספר ירצו לעבור לרשמי, המשרד רואה בחיוב את המעבר שלהם אבל זאת החלטה של אותם בתי ספר, אם לעבור לרשמי או לא.
<עבדאללה חטיב: אמרנו להם במסגרת הדיון שהתקיים שאם הם רוצים לעבור לרשמי, אנחנו גם נדאג לשמור על הייחודיות של אותם בתי ספר.
<עבדאללה חטיב: אמרנו להם שזה יתבטא בזה – ואיל יחזק את דבריי כי הוא ממונה – שבנושא של בחירת מורים אנחנו נחריג אותם מהנוהל של קליטת מורים במגזר הערבי, ועוד אמרנו להם שבכל מה שקשור לבחירת מנהלים, אנחנו נדאג שיהיה להם חלק בכל מה שקשור לבחירה.
<עבדאללה חטיב: אי אפשר להביא מנהל לבית ספר שהוא כנסייתי נוצרי כשהוא שייך לזרם אחר גם בתוך העדה הנוצרית.
יעקב מרגי: הייתם קשובים להם.
<עבדאללה חטיב: היינו קשובים לשתי הסוגיות האלה.
<עבדאללה חטיב: בסוגיית הבינוי נשארנו בחילוקי דעות.
<עבדאללה חטיב: אמרנו שאנחנו מוכנים לבחון את הסוגיה.
<עבדאללה חטיב: בנושא הבינוי ישבנו אתם לישיבה ואנחנו רוצים להמשיך לקדם את המשא ומתן בינינו לבין בתי הספר הכנסייתיים.
<עבדאללה חטיב: ההצעה השנייה הייתה להעביר אותם, במידה והם ירצו, לבתי ספר שהם בתי ספר ייחודיים.
<עבדאללה חטיב: כאשר הם עוברים לבתי ספר שהם ייחודיים לא רשמיים, הם גם נהנים מסל תקצוב שהוא סל תקצוב נוסף.
<עבדאללה חטיב: ברגע שאתה עובר לבית ספר ייחודי, אתה גם יכול ליהנות מתקצוב שהוא תקצוב מסוים ממסגרת המשרד.
<עבדאללה חטיב: זאת ההצעה השנייה של המשרד.
יוסף ג'בארין: לפי ההצעה של המשרד, התקצוב הוא תקצוב מלא?
יעקב מרגי: סל.
יעקב מרגי: הוא הדגיש.
יעקב מרגי: סל תקצוב נוסף.
יעקב מרגי: כשהוא רצה לומר מלא, הוא אמר מלא.
<עבדאללה חטיב: בתי הספר הייחודיים, במידה והם באמת יכולים להצביע על משהו שהוא ייחודי, המשרד משתתף בחלק מהיוזמות שהם עושים באותם בתי ספר.
<עבדאללה חטיב: ההצעה השלישית.
<עבדאללה חטיב: אמרנו להם שבמידה ולא יקבלו את שתי ההצעות האלה, נפתחת בפניהם האופציה ללכת למקומות מסוימים, להביא להצעת ממשלה, לפנות למשרד ראש הממשלה.
<עבדאללה חטיב: אלה שלושת ההצעות.
<עבדאללה חטיב: עכשיו אנחנו מחכים.
<עבדאללה חטיב: מנכ"לית המשרד אמרה להם בישיבה האחרונה שאנחנו מחכים להחלטות שלהם.
<עבדאללה חטיב: אני רוצה להדגיש שאנחנו רואים בחיוב את התרומה של בתי הספר הכנסייתיים ואנחנו מעריכים מאוד את העשייה שלהם.
יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי ולאחר מכן איל רם.
חנין זועבי: יש אופציה שלישית אדוני היושב ראש.
יעקב מרגי: תיקון חקיקה.
יעקב מרגי: הוא הציע לך ליזום תיקון חקיקה.
יוסף ג'בארין: תיקון פוליטי.
יוסף ג'בארין: תסתדרו עם הממשלה.
אחמד טיבי: אני כאן כדי לחלוק כבוד לאנשים האלה שמובילים את אחת ממערכות החינוך הטובות, המיוחדות והמוצלחות בחברה הערבית.
אחמד טיבי: הדברים מתבטאים בתוצאות, בשיעורי הצלחה וזכאות לתעודת בגרות בממוצע של ציונים ובהישגים.
אחמד טיבי: כבר אמר לך דוקטור יוסף ג'בארין שרבים מחברי הכנסת, לפחות ברשימה המשותפת, הם בוגרי בתי הספר האלה.
אחמד טיבי: אני מרגיש חריג במקרה הזה.
מסעוד גנאים: גם אני.
יעקב מרגי: אתם לא נראים מקופחים.
אחמד טיבי: לא דיברתי על קיפוח.
יעקב מרגי: בנושא החינוך אתם לא נראים מקופחים.
אחמד טיבי: אני בוגר בית הספר התיכון בטירה במשולש, שבתקופה ההיא היה בית הספר הטוב ביותר באזור שקיבץ תלמידים מהנגב.
זוהיר בהלול: ולו בגלל העובדה שדוקטור אחמד טיבי היה אחד התלמידים שם.
אחמד טיבי: למה האנשים האלה כאן?
אחמד טיבי: למה הם יצאו להפגין לפני כמה שבועות?
אחמד טיבי: בשל המצוקה הקשה והסכנה המרחפת בגלל היעדר תקצוב מלא.
אחמד טיבי: התנאי הבסיסי כמו שיוסף אמר, התנאי הבסיסי של תכנית ליבה מלאה על פי הנחיית משרד החינוך מתקיימת במקרה הזה, כתנאי של תקצוב מלא במקומות אחרים.
אחמד טיבי: למה התנאי הזה לא מיושם כאן בבתי הספר הכנסייתיים?
אחמד טיבי: זאת השאלה שהם מעלים ואנחנו מעלים.
יעקב מרגי: איל רם יידרש לכך.
אחמד טיבי: הוועדה חייבת להעלות ואני בטוח שהוועדה מעלה.
אחמד טיבי: הנקודה השנייה שהובנה בצורה ברורה מדבריו של מר עבדאללה חטיב היא שחסרה כאן החלטה פוליטית.
אחמד טיבי: למרות הסל שהוא הציע, שהוא סל שלא מספק את מנהלי בתי הספר ובעליהם, חייבת להיות החלטה פוליטית שתתקן את העוול.
אחמד טיבי: אני חושב שנגרם כאן עוול, אדוני היושב ראש.
אחמד טיבי: לכן, או הצעת חוק או הנחיה של ראש הממשלה לשר החינוך או החלטה סוברנית של שר החינוך עצמו.
אחמד טיבי: לאחרונה, בשבוע האחרון, למרות הדעות הימניות הקיצוניות שלו, הוא הפתיע בהצהרה אחת בודדת שניתנה בשבוע שעבר.
אחמד טיבי: אני מקווה שהוא יפתיע אותי גם בנושא הזה.
יעקב מרגי: תשכיל אותנו.
יעקב מרגי: מה הוא הצהיר?
אחמד טיבי: כאשר עלה אחד מגדולי הדור היהודים במדינה הזאת, אדם בשם ירון מזוז לבמה, ואמר לערבים שהם נמצאים כאן כי אנחנו עושים לכם טובה.
אחמד טיבי: אחריו עלה ראש הממשלה וחיזק את דבריו.
אחמד טיבי: בנט הפתיע.
אחמד טיבי: זה לא משנה את דעתי על בנט אבל הוא הפתיע.
יעקב מרגי: איך נפלתי במלכודת.
אחמד טיבי: אני סיימתי אדוני.
יעקב מרגי: הסמנכ"ל, מנהל מינהל לעובדי הוראה.
יעקב מרגי: תשכיל אותנו מעבר למה שכבר ציין בצורה יפה עבדאללה חטיב, בסוגיה הייעודית והייחודית.
<איל רם: עבדאללה באמת נגע בכל הנקודה בצורה רחבה וטובה.
<איל רם: אני אוסיף שלוש נקודות.
יעקב מרגי: תתייחס לשאלה של חבר הכנסת.
<איל רם: בוודאי.
<איל רם: קודם כל, הסוגיה היא ממש לא אפליה לבתי הספר הכנסייתיים.
<איל רם: כפי שנאמר, אנחנו במשרד מעריכים אותם מאוד.
<איל רם: אני אישית הכרתי את זה בתוך התהליך וגם ביקרתי בבתי הספר.
<איל רם: יש סוגיות שהן לא קשורות לליבה אלא הן סוגיות שקשורות דווקא יותר למיון תלמידים.
<איל רם: זה שכאן יושבים חברי כנסת שהם בוגרי בתי הספר האלה לא נובע רק בגלל איכות בתי הספר אלא גם בגלל בחירת בתי הספר בתלמידים מסוימים.
<איל רם: זה דבר שהוא בתוך החינוך הרשמי.
חנין זועבי: אחד בוחר את השני.
<איל רם: אני לא יודע מה זה אחד בוחר את השני.
חנין זועבי: גם אנחנו בחרנו ללכת לבתי הספר האלה.
חנין זועבי: הוא עכשיו מדבר על סלקטיביות, שהם עושים סלקציה.
יעקב מרגי: זאת סוגיה שקיימת גם אצלנו, בחינוך החרדי.
יעקב מרגי: הוא היה חייב לציין את זה.
יעקב מרגי: אני לא לוקח את זה לשם.
יעקב מרגי: בחינוך הממלכתי, אם הורה יתבע בית ספר על אפליה או סינון, עומדת לו הזכות.
<איל רם: זה סיפור דרמטי.
חנין זועבי: הוא מדבר על הרמה של מי אשם בזה.
יעקב מרגי: תני לו.
יעקב מרגי: הוא נותן סקירה.
יעקב מרגי: הוא לא מביע את דעתו.
<איל רם: בדיוק.
<איל רם: צריך להבין שבתי ספר רשמיים אלה בתי ספר שלא ממיינים תלמידים.
יעקב מרגי: תשתמש במונח ממלכתי ומוכר שאינו רשמי, אז כולם יבינו אותך.
<איל רם: גם כך יבינו.
<איל רם: רשמי זה ממלכתי והכוונה היא שבתוך בתי הספר האלה אין מיון תלמידים כי זה בעצם מייצר פגיעה בחינוך הציבורי.