GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אתם רוצים לדעת איזה תחום העמותות אוהבות הכי הרבה להתעסק בו?
<קריאה: גני הילדים.
<קריאה: הרבה כסף.
יעקב מרגי: כי הוא רווחי.
יעקב מרגי: מר חיים ביבס, פה אתה תצטרך לתת לי להתמודד עם זה.
<קריאה: איזה עמותות?
<קריאה: היום כבר לא.
<קריאה: איזה עמותות בדיוק?
יעקב מרגי: רבותיי, תנו לי, תנו לי.
יעקב מרגי: אני מוכן, מוכן, אני אוהב להתנצל כשאני טועה, ואני לא יודע הכול.
יעקב מרגי: אני כל החיים שלי לומד.
יעקב מרגי: אבל תעשו לי טובה.
יעקב מרגי: אני תמיד אומר בהסתייגות.
יעקב מרגי: לפחות גם אלה שקוראים קריאות ביניים שיחשבו פעמיים לפני שהם קוראים.
יעקב מרגי: משלב מסוים, ממספר מסוים, אני לא רוצה לנקוט אותו כי אני כבר שנים לא עוסק בזה, לא מכיר את התחום – כיתת גן היא רווחית.
יעקב מרגי: וראשי רשויות, אם ירדו וירדו לעומק יראו שכיתות הגן הן רווחיות.
יעקב מרגי: כי אנחנו מדברים ודאי-ודאי על 35 ילדים בגן.
<קריאה: זה סרדינים.
יעקב מרגי: סליחה, אני אמרתי שזה הרציונל?
יעקב מרגי: זו המציאות.
<חיים ביבס: אני יכול אבל רק לתקן אותך בדבר.
יעקב מרגי: תתקן.
יעקב מרגי: אדרבה.
<חיים ביבס: לא, שלא - - -
יעקב מרגי: רבותיי, לכן רקתי את זה לאוויר כי אחת מנקודות - - -
<קריאה: גן ציבורי או פרטי?
<חיים ביבס: הוא מדבר על עמותות וגנים פרטיים.
<חיים ביבס: לא גנים עירוניים.
<חיים ביבס: בסדר.
<בני ביטון: בגנים העירונים אין לנו רווח כי לא משלמים לנו.
<קריאה: מוציאים - - -
<בני ביטון: מוציאים כסף.
יעקב מרגי: אני אגיד לך: גם בעיריות אתה לא צודק.
יעקב מרגי: גם בעיריות אתה לא צודק.
יעקב מרגי: מר בני ביטון, אם אתה תבדוק כלכלית כל גן וגן בפני עצמו - - -
יעקב מרגי: לא עושים.
יעקב מרגי: אבל בואו נראה.
יעקב מרגי: באחת מנקודות הסיכום שלי אני אצטרך לטיעון הזה.
יעקב מרגי: ואדרבה, אני מוכן להתמודד עם הנתון ולחזור בי אם אני טועה.
יעקב מרגי: מר ישראל אליאסף, בבקשה.
<ישראל אליאסף: שלום.
<ישראל אליאסף: ישראל אליאסף, מרכז את תחום הגנים בפורום ועדי ההורים היישוביים.
<ישראל אליאסף: הפורום מייצג כבר מעל מיליון וחצי תלמידים במערכת החינוך.
<ישראל אליאסף: אני חושב שהדיון הזה הלך כבר לאמוציות יותר מדי גבוהות.
יעקב מרגי: אין אמוציות.
יעקב מרגי: שום אמוציות.
<ישראל אליאסף: אני נמצא פה אז אני שומע.
<ישראל אליאסף: קודם כל צריך להגיד: תודה רבה להורים שהובילו את זה.
<ישראל אליאסף: אני חושב שהדבר הראשון שצריך להגיד זה תודה רבה גדולה.
<ישראל אליאסף: צריך להגיד תודה לשרי החינוך והאוצר הנוכחיים.
<ישראל אליאסף: אני חושב שגם צריך לזכור את שר החינוך הקודם שהוביל את הרפורמה של חוק חינוך חינם מגיל שלוש.
<קריאה: זה חוק לימוד.
<קריאה: הלוואי והיה חינוך שם.
<ישראל אליאסף: חוק חינוך חינם מגיל שלוש.
<ישראל אליאסף: ודרך אגב, זה מתקשר למה שמר חיים ביבס אמר על הנושא של תשלומי ההורים.
<ישראל אליאסף: חוק חינוך חינם הוא חוק חינוך חינם, הוא לא חוק חינוך חינם על חשבון ההורים.
<ישראל אליאסף: זה לא יקרה.
<ישראל אליאסף: זה דבר ראשון.
<חיים ביבס: מצוין.
<חיים ביבס: והארנונה וכספי ההורים זה אותו דבר.
<ישראל אליאסף: בסדר.
<חיים ביבס: רק שתדע.
<חיים ביבס: ולדבר בסמנטיקה גם אני יודע.
<ישראל אליאסף: אני עוד לא סיימתי את שלב התודות.
<ישראל אליאסף: אני חושב שצריך להזכיר עוד שני אנשים חשובים.
<חיים ביבס: דבר על העניין, לא על התודות.
סופה לנדבר: - - - על העובדה: עוד לא הספיקו להכריז על הרפורמה, כבר תודה?
יעקב מרגי: ארגון ההורים.
יעקב מרגי: אנחנו בעידן של חופש ביטוי, נכון?
סופה לנדבר: אבל אני רוצה להגיד - - - תודה - - -
יעקב מרגי: אנחנו התרגלנו לשמוע דברים איומים.
יעקב מרגי: אנחנו לא מתרגשים.
יעקב מרגי: אז הוא רוצה לומר תודה - - -
<ישראל אליאסף: אני חושב שבלי מר עמרם מצנע, שדחף את זה בוועדה הקודמת, ובלי ראש הממשלה השותף - - -
יעקב מרגי: אתה היום החלטת להגיד רק תודה.
<ישראל אליאסף: כן.
יעקב מרגי: יש את השיר הזה, לומר - - -
<ישראל אליאסף: חייבים להגיד תודה.
<ישראל אליאסף: זה התחלה של להיות בן אדם, אני חושב.
<ישראל אליאסף: דבר שני: תקציב החינוך – אמרת בדיון הקודם שתקציב החינוך הוא השני בגודלו.
<ישראל אליאסף: הוא הראשון בגודלו אם לוקחים את תשלומי ההורים.
<ישראל אליאסף: ובהמשך לדיון בנושא הצפיפות בגנים – חמור שבעתיים.
<ישראל אליאסף: השר דיבר על היפוך הפירמידה.
<ישראל אליאסף: יש חשיבות עליונה להגיע גם בגנים לצמצום התקן.
<ישראל אליאסף: צריך להגיע לכל ילד וילד, ואי אפשר לעשות את זה עם תקן של 35 ילדים בגן.
<ישראל אליאסף: סתם כקוריוז: מכיוון ובוועדה הזאת נדון גם נושא רווחת בעלי הילדים, אז רק שתדעו שלכבשה במדינת ישראל יש יותר מקום בדיר פר מטר, לפי התקנות, מאשר לילדים.
<ישראל אליאסף: אוקיי.
<ישראל אליאסף: וזה המקצוע שלי.
<ישראל אליאסף: דבר נוסף.
<ישראל אליאסף: עכשיו אני רוצה להגיד על הרפורמה: שר החינוך במסיבת העיתונאים אמר שאחת המעלות של הרפורמה הזאת זה שיהיה לגננות יותר זמן להיות פנויות להורים.
<ישראל אליאסף: אני שואל את שר החינוך: איפה אתה ישבת עם ההורים?
<ישראל אליאסף: הלכת לרפורמה, לא ישבת עם ההורים, לא עם נציגי ההורים, לא עם נציגי הגננות, לא עם נציגי הסייעות.
<ישראל אליאסף: רצת למסיבת העיתונאים.
<ישראל אליאסף: אני מברך על זה.
<ישראל אליאסף: אני שמח על זה.
<ישראל אליאסף: אבל שב עם אנשי השטח שיודעים מה קורה בשטח.
<ישראל אליאסף: ועכשיו אני רוצה לדעת בנקודות בזריזות, מה מפריע לנו ברפורמה: אני חושב שקודם כל צריך לעשות שולחן עגול עם ההורים ואנשי הצוות המקצועי.
<ישראל אליאסף: יש דברים שחייבים להיכנס לרפורמה, וחלקם גם לא עולים כסף וחלקם כן.
<ישראל אליאסף: המפתח להוספת סייעת – אנחנו רצנו על זה בבחירות, מכל הסיעות, וכולנו דיברנו.
<ישראל אליאסף: הכנסנו את זה חזק מאוד לשיח של הבחירות.
<ישראל אליאסף: אני חושב שכתוצאה מזה זה בכלל הגיע – המפתל להוספת סייעת, אמרו שזה יהיה בגן מעל עם 30 ילדים.
<ישראל אליאסף: מה יקרה בגן שיש בו 20 ילדים בני שלוש ושמונה ילדים בני ארבע?
<ישראל אליאסף: לא מקבל סייעת.
<ישראל אליאסף: זה לא מפתח נכון.
<ישראל אליאסף: המפתח הנכון הוא: בכל גן שיש עשרה ילדים בני שלוש צריך סייעת.
<קריאה: אני אשים כיסא בשירותים ואני אהיה שם כל היום.
<ישראל אליאסף: בלתי אפשרי - - -
<ישראל אליאסף: הנושא של המפתח צריך להשתנות.
<ישראל אליאסף: צריך להתאים את סדר היום – זה לא עולה כסף – שארוחת הצהריים תגיע בשעה 13:00 ולא בשעה 14:30.
<ישראל אליאסף: זה לא הגיוני.
<ישראל אליאסף: צריך להתאים את המבנים, וזה דבר שצריך לקרות עד ספטמבר.
<ישראל אליאסף: זה חד פעמי.
<ישראל אליאסף: זה לא כל שנה.
<ישראל אליאסף: להתאים את המבנים: אסלות נמוכות, אגנית רחיצה עם מים חמים ופינת שינה.
<ישראל אליאסף: הכשרה של הצוות: כמו שיש רופא ואחות, מהנדס והנדסאי, צריך שיהיו גננת וסייעת מקצועיות כמקצוע עם תואר.
<ישראל אליאסף: וצריכה להיות תכנית רב שנתית להורדת התקן ל-25 ילדים בגן.
<ישראל אליאסף: והדבר האחרון: החלת חוק יום חינוך ארוך בכל הארץ.
<ישראל אליאסף: זו תכנית רב שנתית.
<ישראל אליאסף: אנחנו הגשנו תכנית חומש.
<ישראל אליאסף: היא נמצאת.
<ישראל אליאסף: אני חושב שזה התיקון.
<קריאה: אנחנו בעד, מה זה עוזר?
יעקב מרגי: חברת הכנסת סופה לנדבר.
סופה לנדבר: תודה, אדוני.
סופה לנדבר: רבותיי, למילה תודה יש עוד כמה מילים - - - סליחה ובבקשה, ואז גם לילדים שלנו מגיעות, גם סליחה וגם בבקשה.
סופה לנדבר: תשמע, אני כאן, בישיבה, הבנתי, אדוני היושב ראש, שיש כאן, במדינת ישראל, ילדים יתומים, שנפלו בין ההסכמים הקואליציוניים.
סופה לנדבר: יש הסכמים קואליציוניים לסוג ילדים אחד, לסוג שני, ויש ילדים שאנחנו, כוועדת החינוך, נצטרך לעשות אימוץ ולאמץ את הילדים האלה, בגלל שלכל ילד מגיע.
סופה לנדבר: עכשיו, מתי מתחיל החינוך?
סופה לנדבר: נכון שהגיל הרך זה הקריטי ביותר מתחילת החינוך.
סופה לנדבר: בעצם, החינוך מתחיל מהיום הראשון כאשר הילד נולד.
סופה לנדבר: עכשיו, אנחנו מדברים על הרפורמה, ודעתי על מה שאני שמעתי כאן ומה שאני קוראת ומה שאני מרגישה בשטח זאת רפורמת רק דיבורים.
סופה לנדבר: מדברים, מדברים.
סופה לנדבר: מתחילים ולא מסיימים.
סופה לנדבר: אני חושבת שכל רפורמה צריכים להתחיל ולסיים.
סופה לנדבר: עכשיו, ליבי עם כל הגננות, ליבי עם כל הסייעות, בגלל שהן לוקחות על עצמן חינוך בגיל הרך שהוא קשה ביותר.
סופה לנדבר: הוא יותר קשה מכיתה אל"ף, בי"ת, והלאה והלאה.
סופה לנדבר: בגלל שהלחץ על כל סייעת זה לחץ חיתולים ומוצץ ובכי, ובעצם איפה החינוך כאן?
סופה לנדבר: איזה המוזיקה ושיעורי ציור?
סופה לנדבר: והלאה והלאה והלאה.
סופה לנדבר: ובגלל זה אני אומר שאני מסכימה עם הרשויות המוניציפאליות.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שאנחנו מכריזים כאן על רפורמה, על חינוך חינם, ובעצם מגיעים עם חינוך - -
יעקב מרגי: יקר.
סופה לנדבר: - - שאנחנו משלמים ומשלמים ומשלמים.
סופה לנדבר: אני אומרת לך כסבתא, ואני סבתא של שתי נכדות מקסימות, אבל אני לקחתי את החלק של חינוך ושל תשלומים ושל כל הדברים.
סופה לנדבר: וכאשר אני חיבקתי את הנכדה הראשונה אני כבר חשבתי איפה המטפלת ואיפה התשלומים ומה אני צריכה לעשות.
סופה לנדבר: טוב שאני יכולה ומסוגלת.
סופה לנדבר: אני אלמנה.
סופה לנדבר: לא צריכה להשקיע בדברים אחרים.
סופה לנדבר: לקחתי על עצמי לחנך את הנכדות שלי ולהשקיע בנכדות האלו.
סופה לנדבר: אבל לא יכול להיות ולא ייתכן ששר החינוך שמכריז על רפורמה ומערכת החינוך שמכריזה על רפורמה לא חושבים שהמימון של הרפורמה צריך להיות במאה אחוז.
סופה לנדבר: לא על הרשויות, אלא על משרד החינוך.
סופה לנדבר: הכרזתם על דבר?
סופה לנדבר: תכריזו פחות, תעשו יותר.
סופה לנדבר: ואתה יודע, אני כתושבת אשדוד צריכה להגיד שכל המערכת, ואני כשרה לשעבר, כשרת העלייה והקליטה יכולה להעיד שכל העובדים, באיזו מערכת הם לא עבדו?
סופה לנדבר: הגיעו למקום הוועדה, עזבו את המשפחות ועמדו על המשמרת.
סופה לנדבר: ולכל הדרום ולכל העובדים, בכל המשרדים, מגיע להם תודה מקרב לב.
יעקב מרגי: יישר כוח.
יעקב מרגי: זו התודה.
יעקב מרגי: זה מה שהיא רצתה להדגיש לכם.
יעקב מרגי: טוב, רבותיי, אנחנו נסיים את הדיון ב-13:00 עם נקודות סיכום.
יעקב מרגי: הגברת עמליה עמיר, הגיע זמנך לדבר.
<קריאה: סליחה, אדוני היושב ראש, מנהלות מחלקות גני ילדים נמצאות כאן.
<קריאה: יש לנו הרבה מאוד מה לומר על הרפורמה.
<קריאה: הרבה מאוד.
יעקב מרגי: אתן רוצות לדבר?
<עמליה עמיר: טוב, יש לכולכם פה נייר עמדה של "איתך"-"מעכי".
<עמליה עמיר: ובבקשה, כולכם תעיינו ותקראו אותו.
<קריאה: והתארגנות הסייעות.
<עמליה עמיר: כמובן, התארגנות הסייעות.
<עמליה עמיר: מה שאני רוצה להגיד בדיון הזה, שכולם מדברים על הסייעות, מדברים על הילדים, וכולכם כולכם צודקים בעניין הזה של הילדים.
<עמליה עמיר: הילדים במקום הראשון.
<עמליה עמיר: אם סייעת תגיע לגן עייפה, אחרי 42 שעות עבודה שבועיות, היא לא יכולה לתפקד.
<עמליה עמיר: היא מגיעה לבית שלה, גם היא לא מתפקדת, כי יש לה משפחה.
<עמליה עמיר: צריך להבין את זה שחייבת להיות סייעת שנייה.
<עמליה עמיר: אנחנו שלוש שנים רצות מוועדה לוועדה, ממקום למקום, בשביל שהדבר הזה ייצא לפועל.
יעקב מרגי: הנה, הוא הולך לצאת.
<עמליה עמיר: ואני מאוד שמחה.
<עמליה עמיר: מאוד שמחה.
<עמליה עמיר: הפתרון שלי?
<עמליה עמיר: זה שהשלטון המקומי, השלטון המרכזי, ייקחו את העניינים לידיים, יגיעו לידי הסכם ביניהם, והדבר הזה.
<עמליה עמיר: בבקשה, תוציאו את זה למען ילדי ישראל לפועל.
<עמליה עמיר: ילדי ישראל זה המקום הכי חשוב שלנו.
<עמליה עמיר: זה העתיד של המדינה.
<עמליה עמיר: ותודה לכם.
<עמליה עמיר: גם לך תודה.
<עמליה עמיר: אני מאוד מודה לך.
יעקב מרגי: הגברת עפרה כהן, יושבת ראש ארגון הגננות.
יעקב מרגי: יש דבר כזה?
<עפרה כהן: כן.
<עפרה כהן: טוב, אני כמובן מברכת אבל אומרת שהרפורמה הזו היא בעצם דבר שהיה נדרש לפני הרבה-הרבה זמן.
<עפרה כהן: הוספת סייעת שנייה במצב שקיים היום בגנים, צר לי לאכזב אתכם: כגננת במשך 35 שנה בפועל, צר לי לאכזב ולהגיד שזה כיבוי שריפה.
<קריאה: מסכים.
<עפרה כהן: זה לא פתרון, בטח לא לחינוך מיטבי, ובטח ובטח לא - - -
יעקב מרגי: מה את מציעה – גננת שנייה?
<עפרה כהן: לא.
<עפרה כהן: סליחה.
<עפרה כהן: מה שאני מציעה: במקום להגדיל את מספר הילדים בגנים ולהוסיף עוד סייעת, אני מציעה לצמצם את מספר הילדים, וזה ניתן.
<עפרה כהן: אפשר תוך חמש שנים להוריד את מספר הילדים בגנים ל-25 ילדים.
<עפרה כהן: אז אולי יהיה אפשר לתת מענה מיטבי לילדים ולענות לצרכים שלהם.
יעקב מרגי: נציגות – מחיתם.
יעקב מרגי: וכנראה המחאה, יש לה דרכי פעולה משלה.
יעקב מרגי: איגוד מנהלי מחלקות החינוך – הגברת מיכל אונגר.
יעקב מרגי: מנהלת אגף גני הילדים בפתח תקווה.
<מיכל אונגר: קודם כל, מצטרפת באמת לברכות של כולם.
<מיכל אונגר: אנחנו מצטרפות.
<מיכל אונגר: נמצאות גם כאן נציגות – סיגל מאשדוד ופנינה מנצרת.
<מיכל אונגר: אנחנו מייצגות כאן את אלה שצריכות לבצע.
<מיכל אונגר: ועם כל ההערכה לכולם, באמת, אנחנו, מכל הלב, צריכים בזמן כה קצר לבצע את החלטת המשרד.
<מיכל אונגר: אני רוצה לומר שזו לא פעם ראשונה שאנחנו צריכות לבצע בזמן כה קצר, והציפיות מאיתנו – יש כאן נציגות הורים מפתח תקווה, מכל הארץ.
<מיכל אונגר: זה ברור הרי שהרשות צריכה לבצע בראשון לספטמבר.
<מיכל אונגר: השאלה הגדולה: האם משרד החינוך חשב על כך שרשות כמו פתח תקווה ואשדוד צריכה להיערך עכשיו, בזמן כה קצר, לקליטת 100 סייעות נוספות.
<קריאה: 120 סייעות נוספות.
<מיכל אונגר: כי כמות גני הילדים - - -
יעקב מרגי: תאמינו לי, אל תהלכו עלינו אימים, אני אגיד לך למה: אם אני, עכשיו, לא הייתי חבר כנסת הייתי מקים רק חברת השמה בהתנדבות לתועלת הציבור ללא שום רווח – כמה מוכנות וכמה רוצות.
יעקב מרגי: תאמינו לי, בתוך עמי אנוכי יושב, והסתובבתי הרבה-הרבה בפרוזדורים של הרשויות המקומיות.
יעקב מרגי: ובלי לפגוע בשום רשות מקומית, אני יודע איך זה עובד ואיך זה הולך.
יעקב מרגי: ואני יודע איך זה, תאמינו לי.
יעקב מרגי: רק תפתחו, תאווררו, תציעו את זה לכלל - - -
יעקב מרגי: שלא יפחד אף אחד.
יעקב מרגי: אף פקיד בכיר בעירייה, כזה - - -
יעקב מרגי: אני רק רוצה לומר את זה לפרוטוקול ורוצה לומר את זה לציבור: אל תהלכו אימים.
יעקב מרגי: יש מאות ואלפים שמשוועות לפרנסה, לתעסוקה, ויכולות למלא את הפונקציה הזאת.
יעקב מרגי: נדריך אותן.
יעקב מרגי: נכשיר אותן.
יעקב מרגי: נכון, קשה.
יעקב מרגי: נכון, בהתראה קצרה.
יעקב מרגי: אבל זה לא בלתי אפשרי.
<מיכל אונגר: שום דבר לא בלתי אפשרי.
<מיכל אונגר: אני רוצה, בבקשה, לומר: אנחנו מאמינים שבתוך גן הילדים לא יכולים להביא נשים שאתמול, סליחה, היו במקום אחר, והיום הן פתאום סייעות גני ילדים.
<מיכל אונגר: אני לא רציתי להשתמש פה, לחברי הכנסת, כאן, במילים לא בוטות.
<מיכל אונגר: אנחנו צריכים להכשיר אותם.
<מיכל אונגר: לעבוד עם ילד קטן זה לא לעבוד עם הסמרטוט ועם המגב.
<מיכל אונגר: צריכים להכשיר אותם בזמן כה קצר.
<מיכל אונגר: זה סוגיה אחת מאוד-מאוד משמעותית.
<מיכל אונגר: סוגיה שנייה: כמו שנאמר כאן, אנחנו לא מאמינים בלשים את הסייעת בגן מבלי להכשיר אותה.
<מיכל אונגר: אנחנו צריכים ומחויבים, על פי החוק של משרד החינוך עצמו, שנתן לנו ואמר לנו שהסייעות היום צריכות להיות מוכשרות.
<מיכל אונגר: אנחנו צריכים להכשיר אותן, ואנחנו נכשיר אותן, אבל לא בזמן קצר.
<מיכל אונגר: משרד החינוך צריך לתת לנו, לרשויות, זמן.
יעקב מרגי: פועל יוצא מהדברים שלך, שאת אומרת במילים הכי ברורות: מאחר וזה לא ישים בתקופה כה קצרה – לדחות את הרפורמה ל-2000 ו-.
יעקב מרגי: זה מה שאני מבין.
<מיכל אונגר: לא.
<מיכל אונגר: אני אמרתי לעשות אותה בצורה מדורגת, שגם - - - הסוגיה האחרונה: כדי לטפל בסייעות, ברשות המקומית, במחלקות גני הילדים, יש צוות כוח אדם שמטפל בסייעות האלה: נותן להן מענה, קולט אותן לעבודה, עושה את החופשות שלהן, נותן להן מילוי מקום כשהן חולות.
<מיכל אונגר: הרשות המקומית צריכה להיות מתוקצבת גם על העניין הזה של תוספת כוח אדם.
יעקב מרגי: אני הבטחתי לראש המועצה המקומית רכסים, שבעברו גם ניהל רשת גנים, וכל כך הרבה דברים שמענו על הסכמים קואליציוניים, ועמותות, וחרדים וחינוך.
יעקב מרגי: אז בוא, תן לנו בקצרה, בדקה, את ההסתכלות שלך.
<יצחק רייך: אני אשתדל לעשות את זה בקצרה.
<יצחק רייך: תודה, אדוני היושב ראש.
<יצחק רייך: כמי שניהל רשת של למעלה מ-300 גנים עד לא מזמן, בעצם, התהליך מבורך, אבל היום הסייעת היא לא מה שהייתה פעם: באה, עוזרת וכולי.
<יצחק רייך: הסייעת היא חלק מהצוות הפדגוגי של הגן, וזה חייב לבוא בתהליך מובנה.
<יצחק רייך: גם ההירארכיה בגן חייבת להיות ברורה.
<יצחק רייך: אחרת, שתי הסייעות יריבו ויטילו את המטלות הלא נעימות אחת על השנייה, ודי למבין.
<יצחק רייך: אז זה דבר אחד.
<יצחק רייך: הדבר השני: כראש רשות, אמר ידידי, מר חיים ביבס, הציג את עמדת השלטון המקומי, אני אבל כראש רשות חרדי רוצה לשאול, כי לא שמעתי עד עכשיו: בעבר היו רפורמות – היה אופק חדש והיו קייטנות, והמגזר החרדי לא נהנה מהן.
<יצחק רייך: אני רוצה לשאול, לא שמעתי בשום מקום: האם הרפורמה הזו חלה גם על המגזר החרדי?
יעקב מרגי: נאמר.
<יצחק רייך: לא נאמר.
יעקב מרגי: נאמר, נאמר.
יעקב מרגי: בוא, זה נאמר.
יעקב מרגי: נאמר בתחילת - - -
<חיים ביבס: יש לך 4,600 גנים, מתוכם 2,860 ברגיל והשאר בעצמי.
יעקב מרגי: אמרו שכל המערכת, כולה, כולל.
<חיים ביבס: כולם.
<חיים ביבס: כולם - - -
יעקב מרגי: היא אמרה את זה במפורש - - -
<יצחק רייך: איך זה בא לידי ביטוי?
<יצחק רייך: איך זה מתוקצב?
יעקב מרגי: כשנדע איך זה בא לידי ביטוי בכללי, בכלל, נדע - - -
<יצחק רייך: נכון.
<יצחק רייך: ולבסוף, אדוני היושב ראש, אני אשמח אם תקיים דיון נפרד לגבי התקצוב של גני הילדים בעמותות, מפני שיש לך טעות.
יעקב מרגי: אני מקווה.
יעקב מרגי: חבל לי שטעיתי.
יעקב מרגי: אבל אם אני טעיתי אני אחזור בי.
<קריאה: וזכויות הסייעות - - -.
<קריאה: חצי דקה.
יעקב מרגי: שם ותפקיד.
<לילי פוקמונסקי: לילי פוקמונסקי, מנהלת המחלקה לגננות בהסתדרות המורים.
<לילי פוקמונסקי: אנחנו הארגון היציג והיא מייצגת 18 אלף גננות במערכת, ואני רוצה לציין שהמהלך הזה של התקצוב לסייעת נוספת בגני ילדים זה המשך לרפורמה של טרכטנברג באופן טבעי.
<לילי פוקמונסקי: אוקיי?
<חיים ביבס: טרכטנברג דיבר רק על גילאי שלוש.
<לילי פוקמונסקי: זאת לא רפורמה חדשה.
<לילי פוקמונסקי: אני רואה את - - -
יעקב מרגי: עכשיו את פותחת לי ערוץ דיון נוסף?
יעקב מרגי: תאמרי לי מה יש לך על הרפורמה הנוכחית.
<לילי פוקמונסקי: אני רוצה ומבקשת לא לדחות את התהליך הזה, כיוון שאם תהיה סייעת נוספת הגננת תהיה פנויה להתמסר ולתת את כל המענה שהיא צריכה לתת לילדים.
יעקב מרגי: רבותיי, למרות שהדיון הלך, ובצדק, וטוב שכך, ואנחנו לא נבהלים מביקורת – מה לא טוב, מה חסר.
יעקב מרגי: אם לבוא ולהגיד: תודה, תודה – לא צריך אותנו.
יעקב מרגי: הטוקבקים, אחרי מסיבת העיתונאים, עבדו מאליהם.
יעקב מרגי: לא צריך את הוועדה.
יעקב מרגי: לכן, אני שמח שהיה דיון כאן, ושזימנו את הדיון.
יעקב מרגי: הדברים הונחו על השולחן.
יעקב מרגי: והא לא כצעקתה.
יעקב מרגי: ואפשר לפתור את הסוגיות שעלו סביב השולחן.
יעקב מרגי: אז קודם כל: הועדה מודה – תסלחו לי על היומרה – בשם הציבור הרחב: הורים גננות, סייעות, כל מי שהחינוך, במיוחד של הגיל הרך, נשמת אפו, מודים לשרים: לשר החינוך, לשר האוצר, ליושב ראש מרכז השלטון המקומי, על היוזמה הברוכה הזו של תוספת סייעת שניה בגנים.
יעקב מרגי: נכון, יש שאלות שונות שנוצרו כתוצאה מכך.
יעקב מרגי: לכן הוועדה קוראת לשר האוצר ולשר החינוך לתקצב את הרפורמה שנקראת סייעת שנייה, כפי שקראו לה.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם: רבותיי, לפעמים ההסתכלות הצרה הזו מביאה – השרים יכלו לקנות את עולמם: רפורמה כזו, שמים כבר 400 מיליון שקל.
יעקב מרגי: יש לנו ויכוח על 40 מיליון שקל ל-2015 ועוד 80 מיליון שקל ל-2016.
יעקב מרגי: אתה יודע, אמר, מי אמר שלוש שנים?
יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן - - -.
יעקב מרגי: אני אומר: תעזבו את השלוש שנים.
יעקב מרגי: בשנתיים האלה, בשנתיים האלה שמשרד האוצר ומשרד החינוך ישימו את מלוא הרפורמה, נטמיע אותה, נדחף את העגלה במורד ההר, בעזרת השם, ואז נוכל, באמת, גם הרשויות המקומיות, גם יוכלו, בתהליכים שיהיו, הכול ייבלע.
יעקב מרגי: לא שאנחנו עובדים על עצמנו, שבעוד - - -.
יעקב מרגי: אני מאמין שהדברים.
יעקב מרגי: זה פחות, מה שנקרא, כוחות הטבע עושים - - -.
יעקב מרגי: כל הכוחות שאתם רוצים.
יעקב מרגי: לכן אני חושב – לא שייך.
יעקב מרגי: במיוחד בזה שאנחנו לא מאפשרים לרשויות המקומיות להעלות ארנונה.
יעקב מרגי: יש מקורות מימון.
יעקב מרגי: הרשויות המקומיות צריכות להצביע עליהן.
יעקב מרגי: אני ער לכל תהליך ההטמעה ברשויות המקומיות.
יעקב מרגי: אני לא מקל ראש בזה.
יעקב מרגי: אבל מה לעשות, יש התנהלות בשגרה ויש התנהלות בחירום.
יעקב מרגי: והרשויות מתורגלות, ואפילו מתרגלים אתכם יתר על המידה בתחומים אחרים.
יעקב מרגי: אז מה נעשה?
יעקב מרגי: נהיה בלחץ.
<קריאה: ושיחשבו פה כל הגורמים שמדובר בילדים.
יעקב מרגי: ונכון, אבל קודם כל, רבותיי, הצר שווה בנזק המלך.
יעקב מרגי: סוף-סוף, שיווענו לזה, רצינו את זה.
יעקב מרגי: נכון, נכון, ממשלה חדשה – מה אתם רוצים?
יעקב מרגי: ממשלה חדשה.
יעקב מרגי: נכנס שר חינוך לתפקידו, מצא דברים על שולחנו, היה צריך להריץ את זה.
יעקב מרגי: מה הוא יכול לעשות?
יעקב מרגי: אתם יודעים, לפי כל מה שדיברנו פה היה יכול לחכות.
יעקב מרגי: בואו נראה, שיעבור תקציב 2015 ו-2016, ונראה מה יהיה לי, וניתן לכם בספטמבר להתחיל.
יעקב מרגי: אני אעשה מסיבת עיתונאים בספטמבר כדי שתיישמו אותה בספטמבר 2017.
יעקב מרגי: לא יהיה.
יעקב מרגי: לכן, אני חושב שצריך להודות לשר החינוך על היוזמה.
יעקב מרגי: אני שוב מצר- אני לא נותן מתנות חינם – שוב מצר, שפה המנכ"לית יכלה לבוא ולקצור את כל הקופה, ויכלה לבוא ולקבל את כל הקרדיט, ושוב היא לא מצאה לנכון לבוא לדיון חשוב כזה.
יעקב מרגי: ואני, שוב, תעבירו לה את המסר: לא יעזור כלום.
יעקב מרגי: אני ארצה לראות אותה בוועדה תדיר.
יעקב מרגי: תדיר.
יעקב מרגי: בנושאים חשובים.
יעקב מרגי: לכן, עם התודות, כפי שאמרתי.
יעקב מרגי: והוועדה קוראת ליושב ראש מרכז השלטון המקומי, למרות הדברים הנחרצים שלך, לא לטרפד את זה בספטמבר.
יעקב מרגי: לתת כתף, לסייע, ויחד להתכנס.
יעקב מרגי: אני קורא לשר האוצר ולשר החינוך וליושב ראש מרכז השלטון המקומי להתכנס לא רק במסיבת עיתונאים, להתכנס סביב שולחן העבודה.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם, כפי שאמרתי בדיון הקודם: אני אקיים ישיבת מעקב על הנושא הזה כדי לראות שאכן הסויות התקציביות נפתרו.
יעקב מרגי: אנחנו בישיבה השלישית ועושים זאת באופן מרתוני בלי הפסקה מהבוקר.
יעקב מרגי: היום ה-30 ביוני 2015, י"ג בתמוז התשע"ה.
יעקב מרגי: על סדר היום ארגוני הילדים והנוער, לציון יום הצעירים והנוער בכלל ובכנסת.
יעקב מרגי: פרוטוקול מספר 18.
יעקב מרגי: שוב, שלום לכולם ושלום לחברת הכנסת היוזמת ונותנת החסות.
יעקב מרגי: אחרי חודש וחצי בכנסת, זה היום השני שהיא מציינת.
יעקב מרגי: יש חברי כנסת שבקדנציה עושים יום אחד.
יעקב מרגי: תבורכי.
יעקב מרגי: אני מיד אעביר לך את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: אני מבקש להזמין סדרן כדי להושיב את האורחים.
יעקב מרגי: יש אמרה שאומרת שהעולם שייך לצעירים.
יעקב מרגי: המגיד וההגדרה אומר: עמלנו אלה הבנים.
יעקב מרגי: בקיצור, כל העולם.
יעקב מרגי: כולנו היינו שם וכולנו שואפים שיהיו בנים שיהיו שם ושיגדלו ולא יישארו שם אבל תפקידנו הוא להשאיר להם עולם איכותי ותשתית ראויה כדי שיוכלו לצמוח ולפרוח.
יעקב מרגי: שנים רבות הכרנו את תנועת הנוער אבל חברה איכותית לא מסתפקת ואז נוצרו ארגוני הנוער.
יעקב מרגי: הכנסת היום מציינת את יום הצעירים ואני חושב שאין דבר חשוב מזה.
יעקב מרגי: כל תפקידנו, כל מהות עבודת הכנסת היא החקיקה והפיקוח הפרלמנטרי על הממשלה, על הרשות המבצעת, כדי שבאמת ייושמו החוקים והתקנות וכדי שיספקו תשתית גדילה ראויה, נאותה והתפתחותית לילדי ישראל בכלל.
יעקב מרגי: דוגמה מהבוקר.
יעקב מרגי: התחלנו לדון בסוגיית הטאבלטים במערכת החינוך ולאחר מכן דנו בסכנת סגירה של מוסדות חינוך כנסייתיים, כך שכל היום הזה אנחנו עם צעירים.
יעקב מרגי: זה יום חשוב.
יעקב מרגי: אנחנו נשתדל להעלות כאן נקודות כדי שאם נצליח להעלותן כאן והדיון יהיה משמעותי, אין לי ספק שנוכל להצביע על כמה נקודות שנוכל להמליץ לממשלה לאמץ אותן.
יעקב מרגי: הכול תלוי בנוכחים סביב השולחן, כמה הם יהיו יצירתיים וכמה ידעו לגעת בנקודות החשובות.
יעקב מרגי: אתם בפרקטיקה נוגעים בעשייה הזאת, כל אחד בתחומו הוא וכל אחד יודע כמה המדינה עושה וכמה המדינה יכולה לעשות עוד.
יעקב מרגי: אנחנו כאן כדי לשמוע את הדברים ולהביא אותם על הכתב.
יעקב מרגי: אני מעביר את רשות הדיבור לחברת הכנסת מירב בן ארי.
מירב בן ארי: אדוני היושב ראש, תודה רבה על הדיון היום.
מירב בן ארי: התחלנו בוועדת העבודה והרווחה בשעה 10:00 דיון מעניין גם עם יושב ראש הוועדה אלי אלאלוף ויצאנו ממנו עם מסקנה מאוד חשובה עליה אני אדבר, אבל לפני כן אני רוצה להכיר ליושב ראש הוועדה ולגורמים נוספים את הנושא הזה של מועצת ארגוני ילדים ונוער.
מירב בן ארי: אני לא אחזור על דבריי אלא ממש בקצרה.
מירב בן ארי: בעיני הנושא של ארגוני הילדים והנוער הוא נושא חשוב וערכי בעיקר בגלל ההתייחסות והעבודה מול כל המגזרים במדינת ישראל – המגזר הערבי, החרדים, נוער הלהט"ב, נוער בסיכון, נוער דתי לאומי, פריפריה, מרכז הארץ.
מירב בן ארי: ארגוני הנוער בעצם נוגעים בכל האוכלוסיות במדינת ישראל ולכן בעיני יש להעלות אותם לסדר היום הציבורי.
מירב בן ארי: לכן ביקשתי לקיים את היום המיוחד הזה בכנסת, גם על מנת לשפר את המודעות אבל בעיקר כדי להעלות את הנושא לסדר היום הציבורי ולצאת מכאן עם מסקנות.
מירב בן ארי: אני שמחה שמוועדת העבודה והרווחה באמת יצאנו עם מסקנה חשובה.
מירב בן ארי: מהיכרות עם יושב ראש הוועדה הזאת, גם כאן אנחנו נצא עם מסקנות ועם איזושהי תכנית לעתיד.
מירב בן ארי: יושב ראש הוועדה ואני אנשים מאוד פרגמטיים ואני בטוחה שתצא מכאן החלטה ראויה.
מירב בן ארי: כמה דברים על ארגוני הנוער, כי התעסקנו הרבה בעבודה.
מירב בן ארי: נושא של ארגוני הילדים והנוער הוא נושא חשוב, הוא נושא מרכזי והוא נושא שעד היום לא זכה להתייחסות הראויה שלו במדינת ישראל.
מירב בן ארי: היה דיון בוועדת הרווחה, שם נכנסנו הרבה לעניין של התקציב אבל אין ספק שהמהות היא עוד לפני הפרוצדורה.
מירב בן ארי: מה שעושים בני הנוער בארגונים האלה, כל כך הרבה ארגונים - מ-אחריי, הצופים, מד"א, איגי, תרבות – בעיני הם עושים כאן פעילות מדהימה ומיוחדת כי הם באים ובעצם נותנים אפשרות לבני נוער שפחות מתחברים לתנועת נוער ממוסדת או רגילה וכך נותנים להם עוד אלטרנטיבה.
מירב בן ארי: אני לא מדברת כאן על תחרות אלא על מהות, על האפשרות היום כנער במדינת ישראל לקבל עוד אלטרנטיבה לתנועת הנוער המוסדרת והמסודרת.
מירב בן ארי: מה שהארגונים עצמם עושים, המעטפת שלהם של הפעילות פעמיים בשבוע, המדריכים, הסיורים והמסעות, בעצם הם נותנים מעטפת נוספת לבני נוער.
מירב בן ארי: דיבר על זה שלומי קסטרו ובעיני זה שכיום שבעים אחוזים מבני הנוער במדינת ישראל לא נמצאים בשום מסגרת, מה שנקרא אפטר סקול אקטיביטי, אבל לגבי כמעט שלושים אחוזים של תנועות הנוער ושל ארגוני הנוער, אנחנו כמדינה חייבים לתת לזה סדר עדיפות לאומי וזה אומר גם לתת משאבים אבל גם בעיקר לחשוף את העניין לציבור ולתת אפשרות לאנשים להכיר את ארגוני הנוער.
מירב בן ארי: אני יודעת שזאת פעם ראשונה שיש יום מיוחד של ארגוני הנוער.
מירב בן ארי: כלומר, עד היום היה יום צעירים ובאו לכאן כל תנועות הנוער.
מירב בן ארי: שוב, כבודם במקומם מונח.
מירב בן ארי: תנועות הנוער עושות את עבודתן, גם הצופים, הם בסך הכול חלק מתנועת הצופים, אבל החשיבות לבוא ולהוציא את איגי, את אחריי, את חב"ד ולהגיד להם שהנה אתם נמצאים בסדר העדיפויות שלנו, אנחנו רוצים לתת לכם את הבמה אבל גם את המשאבים כדי לעשות את הפעילות שלכם – בעיני זה חשוב מאוד.
מירב בן ארי: עוד הערה קטנה אליה התייחסתי בוועדת העבודה והרווחה, כך שמי ששמע אותה, ישמע אותה שוב.
מירב בן ארי: סיפרתי על הסיור שהיה לי בשבוע שעבר בירושלים בסניף מד"א.
מירב בן ארי: ראיתי את הילדים, דיברתי אתם.
מירב בן ארי: הם רצו לעשות לי תצוגת תכלית ואחרי עשר דקות אמרתי להם, נדבר, שיספרו לי למה הם באים למד"א, למה הם יוצאים לחוגי סיור, מה גורם לאותו נער להיכנס לזה.
מירב בן ארי: אותה בחורה שנראית דקה ושברירית, עשתה כבר תשע החייאות.
מירב בן ארי: זה משהוא שבעיני לא נתפס.
מירב בן ארי: אני עכשיו בחוץ התמודדתי עם הבובה ואמרתי לעצמי שמזל שזה לא אדם חי, כי כנראה טוב לא היה יוצא מזה.