GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעקב שהרבני: אני חושב ששר החינוך הקודם דיבר על למידה משמעותית, ולמידה משמעותית היא לא רק בכיתה, היא גם מחוץ לכיתה, היא גם בשטח וגם בטיול.
<יעקב שהרבני: אז למה כל ההקדמה הזאת?
מירב בן ארי: זה מה שעושים חוגי הסיירות - -
<יעקב שהרבני: נכון, חוגי הסיירות שלנו, חוגי הסיירות של קק"ל עושים את זה, זה ברור, וכן צריך לשים את ההבדל המשמעותי.
<יעקב שהרבני: אז בחוגי הסיור של קק"ל מדברים על 2400 ואצלי מדברים על פחות אבל בסך הכל, מדברים על כמה אלפים.
<יעקב שהרבני: אני מדבר על מערכת חינוך של עשרות אלפי תלמידים, שבחינוך הפורמאלי פוגש את השטח ולא בחינוך הלא-פורמאלי, וכאן חייבים לשים את הדגש.
<יעקב שהרבני: הדגש הוא על הטיול השנתי ואיך אנחנו הופכים אותו למשמעותי, ככלי חינוכי במערכת.
<יעקב שהרבני: למה כל ההקדמה?
<יעקב שהרבני: כל ההקדמה היא לשקף הזה, שמה שאני מבקש מהוועדה ומה אנחנו מבקשים מהוועדה?
<יעקב שהרבני: ציינתי בתחילת דבריי שכשהטיול היה של "פאן", אז הוא היה פחות חשוב ואפשר היה לנגוס בו.
<יעקב שהרבני: אפשר היה לקצץ אותו להגיד שלא מעלים תשלומי הורים, ואני מבין את השיקול אבל גם לא מגדילים את תמיכת המדינה בטיול.
<יעקב שהרבני: ולכן, כשתשומות עולות וכשעלויות מתייקרות, אפילו של המעטפת הטיולית, אנחנו מגיעים למצב שבעצם הטיול מצטמצם, וכשהוא מצטמצם הוא מאבד מהיכולת שלו להיות דבר משמעותי וערכי.
<יעקב שהרבני: וכאן אני בא ואומר: יום טיול לחניך זה סדר גודל של 150-200 שקל ליום טיול.
<יעקב שהרבני: אלה הדברים שחסרים.
<יעקב שהרבני: בכדי להוסיף יום טיול לתיכוניים, על מנת שאפשר יהיה לתאם מהלך חינוכי משמעותי, אנחנו צריכים להבין שלהתנתק מהאייפון לוקח להם יום.
<יעקב שהרבני: להתחבר לרעיון לוקח להם עוד יום, ולעשות תהליך משמעותי לוקח עוד יומיים.
<יעקב שהרבני: אז טיול של פחות מארבעה ימים הוא לא אפקטיבי, וחשוב שהוועדה תשים את זה על השולחן ותגיד שטיול של פחות מארבעה ימים הוא לא אפקטיבי.
<יעקב שהרבני: דבר נוסף שקורה לנו - לא כל המגזרים מטיילים.
<יעקב שהרבני: המגזר החרדי מטייל מעט, המגזר הערבי מטייל קצת יותר אבל לא מספיק.
<יעקב שהרבני: אני חושב שצריכה להיות כאן אמירה מאד ברורה - גם פריפריה, גם ערבים וגם חרדים צריכים לטייל.
<יעקב שהרבני: כשאנחנו היום לא מגבירים או לא מגדילים את תמיכת המדינה, והיו דיבורים לפני 15 שנה כבר, שפרומיל מההכנסות של הביטוח הלאומי יכול לממן את כל הטיולים השנתיים של כל מדינת ישראל לכל השנים, וזה משהו שאני חושב שצריך להעלות אותו מחדש, איפה תמיכת המדינה בתמיכה הכלכלית כי אני חושב שתמיכה תכנית של משרד החינוך ושל"ח קיימת.
<יעקב שהרבני: לא קיימת תמיכה כלכלית בטיול השנתי, וזה בעצם הנושא שאני רוצה להעלות כאן, וזה הסעד שאני מבקש מהוועדה - איך אנחנו עושים יותר ימים ליותר מגזרים.
<מושיק כהן: אני מפקח ארצי בשל"ח, ומנהל את האגף להכשרה ופיתוח מקצועי באגף.
<מושיק כהן: אני מאד שמח על ההזדמנות, שגם מה שעוזי ידידי אמר וגם יעקב שהרבני, ויושבים פה חברים מרשות שמורות הטבע וקק"ל, ואנחנו שותפים מלאים לאותו רעיון מרכזי, שמשרד החינוך הטיל על האגף לחינוך להכרת הארץ ואהבת המולדת, וזה של"ח, שזה ראשי תיבות, למי שלא מכיר את האגף הזה בתוך המשרד, בתוך מינהל חברה ונוער, שזה – שדה לאום חברה, ואנחנו קוראים לזה של"ח – ראשי תיבות של "שיעור לחיים".
<מושיק כהן: הנושא הזה בא לידי ביטוי בתכנית חינוכית-ערכית, שאנחנו קוראים לה בשם "דרך ארץ ודרכי הארץ".
<מושיק כהן: אנחנו פועלים בעיקר בצורה אינטנסיבית בשכבת כיתות ט' וי', ובצורה אקסטנסיבית בעצם בכל המערכת.
<מושיק כהן: מזה מספר שנים, מאז ששמואל אבוהב היה מנכ"ל המשרד, הוטל על האגף להעביר את כל תכנית החינוך.
<מושיק כהן: הטיולים במערכת החינוך מכיתה א'-י"ב, באמצעות האגף, כשהיום אנחנו מכשירים את כל רכזי הטיולים בבתי הספר.
<מושיק כהן: כתבנו תכנית שהתפרסמה במסגרת חוזר מנכ"ל, טיולים במערכת החינוך, והיא נקראת:
<מושיק כהן: תכנית הליבה להכרת הארץ מכיתה א'-י"ב, וכולם מרושתים ומכירים אותה היטב.
<מושיק כהן: חשוב לי לציין שאנחנו פועלים במסגרת התכנית בשילוב כיתה-שדה.
<מושיק כהן: דהיינו, התלמידים בתוך המערכת, שבהם פועלת תכנית חינוכית של"ח וידיעת הארץ - דרך אגב, אנחנו היום מקיפים בין 60-70 אחוז בתי הספר העל –יסודי, חטיבות ביניים ותיכונים ברחבי הארץ, ופועלת בשילוב כיתה-שדה.
<מושיק כהן: התכנית נלמדת בכיתה, ויום בשבוע התלמידים יוצאים, חווים את כל מה שקורה.
<מושיק כהן: התכנית שהאגף מוביל, וחשוב לי לומר משהו ברמה העקרונית ב-dna שלנו, והחברים שלי שפה שמעו את ההרצאה שלי בנושא:
<מושיק כהן: אני קורא לזה תורת חמשת המ"מים שמדברת על נושא של קודם כל, המודעות.
<מושיק כהן: החשיבות של החשיפה של הנושא, שזה מביא לרעיון של המודעות שלו.
<מושיק כהן: המודעות מביא לרעיון של מעורבות.
<מושיק כהן: המעורבות מביאה למחויבות.
<מושיק כהן: המחויבות, איך אני שותף לתהליך?
<מושיק כהן: ואם אני לוקח את הנושא הקודם של חינוך סביבתי וחינוך בר-קיימא, לצורך הדברים האלה הם מחוברים אחד לשני.
<מושיק כהן: המחויבות מביא למוטיבציה.
<מושיק כהן: כשאני אומר את כל הדברים האלה: מודעות, מעורבות, מחויבות, מוטיבציה - זה מביא לאחריות.
<מושיק כהן: הדבר הכי חשוב, שאנחנו מצפים בתוך מערכת החינוך זה המעשה, וזה המ"מ החמישי.
<מושיק כהן: זה הדבר שאנחנו פועלים בשטח בכל המישורים שלנו.
<מושיק כהן: שלושת הרבדים שבהם אנחנו עובדים זה פיתוח והכשרה מקצועית של מורים לשל"ח בתוך המערכת.
<מושיק כהן: התחום השני שבו אנחנו משקיעים לא מעט זה כל הנושא של פיתוח תכנים ותכניות, ופה אני מתחבר לדברים ששהרבני אמר, איך אנחנו מנגישים את הנושא היום לדור הצעיר, שהוא דור המסכים, חושב אחרת, רואה את הדברים אחרת וכמובן, הדבר השלישי זה הרובד של פיתוח המנהיגות הצעירה.
<מושיק כהן: אם החברים דיברו על מספרים, 2500, 1400, נכון להיום, שאני מדבר אתכם, נפתחו קורסים ל-8000 בני נוער מש"צים - מדריכי של"ח צעירים, שהיום פועלים בכל רחבי הארץ, אם זה במסגרת של פרחים, מסגרת של המנהיגות הצעירה, אם במסגרת קורסי סיור וניווט, אם זה במסגרת של הישרדות, וכולם ביחד משפיעים על פיתוח המנהיגות והמעורבות החברתית-קהילתית בכל האמות בנושא של חינוך וסביבה שאנחנו מכירים.
<מושיק כהן: אגב, של"ח מוביל שינוי מאד משמעותי, וחשוב לי שכל החברים שלנו פה ידעו, במושג "טיול".
<מושיק כהן: אנחנו מנסים לא להשתמש יותר במושג "טיול" אלא במושג "מסע משמעותי".
<מושיק כהן: ומה זה אומר "מסע משמעותי"?
<מושיק כהן: ראשי התיבות שאנחנו בחרנו זה מסעות משמעותיים שנקראים נע"ם, שזה ראשי תיבות של נוף, עם ומורשת.
<מושיק כהן: תלמידי כיתות ח' יוצאים למסע – דרך אגב, המסעות האלה כולם 4-6 ימים לצורך הדיון.
<מושיק כהן: מסע בחברה הישראלית לתלמידי כיתות ט'.
<מושיק כהן: מסע "על חומותיך", שזה קורה 4 ימים בתוך ירושלים.
<מושיק כהן: "מסע ישראלי", שזה בן 6 ימים וכמובן מסע "מתקומה לעצמאות", לתלמידי כיתות י"ב.
<מושיק כהן: אנחנו אלה שבאמת מאמינים שבאמצעות השדה, המסע, אנחנו יכולים לחנך את בני הנוער ולחבר אותם אל הארץ, אל נופיה, אל מורשתה ואל ערכיה.
מירב בן ארי: איך זה מסתדר עם עניין האבטחה שדובר כאן.
מירב בן ארי: אני רואה שאתה כן מצליח להוציא מסעות ארוכים.
<מושיק כהן: בוודאי שאנחנו מוציאים.
<מושיק כהן: אנחנו כפופים לחוזר מנכ"ל, בוודאי.
<מושיק כהן: זה החוק, אנחנו פועלים על פי החוק.
<מושיק כהן: כשישנו את החוק, אנחנו נפעל בהתאם לזה.
<מושיק כהן: גם חוגי הסיור מפוקחים על ידי המשרד.
מירב בן ארי: אני יודעת שהם מפוקחים.
מירב בן ארי: אני שואלת אם מבחינת - -
<מושיק כהן: חוזר מנכ"ל - טיולים במערכת החינוך זה מה שקובע.
<מושיק כהן: במידה והדבר ישתנה, אנחנו נפעל בהתאם.
<יעקב שהרבני: יהיו הקלות גדולות מאד ב - - - אזורים שלמים פטורים היום מליווי בנשק - -
<לביא זמיר: ביום.
<יעקב שהרבני: ביום.
<יעקב שהרבני: עוד פעם, יש הפרדה מאד ברורה בין הפורמאלי, ששם יש הקלות מאד ברורות בליווי בנשק.
<יעקב שהרבני: אזורים שלמים שוחררו מהחובה הזאת.
<יעקב שהרבני: יש בעיה מאד גדולה בנושא לינות הלילה, ששם אנחנו מחויבים לזה - -
<לביא זמיר: כן.
<לביא זמיר: ביום לא.
<מושיק כהן: חוזר מנכ"ל קובע שאם הלינה זה עד שני לילות, זה לא מחויב.
עוזי דיין: הקק"ל הוא גוף מפוקח לפי חוק על ידי המשטרה.
עוזי דיין: קודם כל, מי שקובע את הכללים זה המשטרה.
עוזי דיין: מה שמשרד החינוך אומר זה בנוסף לדברים האלה.
מירב בן ארי: בנוסף לדברים של המשטרה.
<זהר ולוסקי: יש סיורים של הקק"ל, שהם סיורים יחד עם בתי הספר, ויש סיורים שהם במסגרת הפורמאלית של חוגי הסיירות.
<זהר ולוסקי: אלה האבחנות.
<זהר ולוסקי: בתוך האבחנות צריך לעשות ממש העמקה בחלק הזה, מה הקריטריון ומה הכללים לכל דבר כי אם בסוף, בשורה התחתונה, אנחנו רוצים שיטיילו בארץ, אנחנו רוצים לעשות את זה ידידותי למשתמש.
<זהר ולוסקי: המורים, אחראי המסגרות בפורמאלי, לא פורמאלי, מבוהלים, ולפעמים עם ידיים קשורות מאחורי הגב.
<מושיק כהן: - - -
עוזי דיין: ודאי שכן.
<לביא זמיר: - - בתנועות הנוער, הטיולים על פי רוב הם בטורים מאד ארוכים, של 100,200,400 ילדים בטור, ואז המאבטח נבלע בפנים.
<לביא זמיר: כשעובדים לעומק, יש בעיה.
עוזי דיין: יש כאלה שמוכרחים לציית לחוזר מנכ"ל, ויש כאלה שלא.
עוזי דיין: אין במדינה חוק שאומר: אתה מטייל, חלים עליך כללים.
עוזי דיין: אין דבר כזה.
עוזי דיין: משפחה שנוסעת למכתש רמון, לא אומרים לה אם היא לוקחת נשק או לא.
עוזי דיין: אותו דבר סיור של "תגלית".
עוזי דיין: לא אומרים לו מה מחייב.
עוזי דיין: אותו דבר מכינות קדם-צבאיות.
עוזי דיין: יש הבדל ברגע שמדובר בילדים, נוער, שהם בגיל חינוך ויש מה שכפוף לחוזר מנכ"ל.
עוזי דיין: אנחנו רצינו כל השנים להיות כפופים לחוזר מנכ"ל אבל זה בלתי אפשרי.
עוזי דיין: זאת הנקודה.
מירב בן ארי: ובלי פלאפונים.
<דוד אשכנזי: אני מנהל מחלקת הדרכה ומפעלים באגף לחינוך ונוער, קק"ל.
<דוד אשכנזי: אני רוצה רגע אחד להתייחס לשני הדוברים האחרונים: קודם כל, אנחנו מדברים על למידה חוץ-כיתתית, שזה הטיול הערכי - למידה חוץ כיתתית.
<דוד אשכנזי: זה דבר שהיה בעבר, כמו שהזכיר הנציג של החברה, מאד נפוץ, בתחילת שנות קיומה של המדינה.
<דוד אשכנזי: מורה היה מלמד אפילו מתמטיקה ותנ"ך, והיה מוציא את התלמידים שלו החוצה.
<דוד אשכנזי: יש על זה הרבה מאד תיעוד ומחקרים שצריך להחזיר את זה.
<דוד אשכנזי: ולכן, אנחנו, בקק"ל, עובדים על זה כבר למעלה מעשר שנים, להחזיר את הדבר הזה.
<דוד אשכנזי: לצורך הענין, כשאני מדבר על טיול כחלק מלמידה, זה צריך להיות מערך שבו יש הכנה, כמו שמושיק אמר.
<דוד אשכנזי: הכנה בכיתה כחלק מתוך המערך לקראת הטיול.
<דוד אשכנזי: אחר כך, הטיול עצמו, כמהווה לא רק חווייתי אלא גם ערכי.
<דוד אשכנזי: ובסוף, גם צריך להיות איזה סיכום של הדבר הזה כי אחרת לא ביצענו למידה.
<דוד אשכנזי: ולכן, כדי לבצע את הדבר הזה ברור שצריך לעשות גם בחוויה – צריכה להיות איזו שהיא עשייה.
<דוד אשכנזי: אם התלמיד הוא פאסיבי, כמו שהוא פאסיבי בכיתה – לא עשינו כלום.
<דוד אשכנזי: הוא חייב לחוות את החוויה לא רק דרך ההליכה, כי היום, בעידן שיש להם את המכשירים האלה, העידן הטכנולוגי, הם יכולים להיות בשטח אבל הם בתוך זה.
<דוד אשכנזי: הם לא באמת בשטח.
<דוד אשכנזי: העשייה, הנגיעה, העובדה שהם עוסקים כחלק מתוך מערך הטיול בעבודה תורמת.
<דוד אשכנזי: העובדה שהם לנים בלינת שטח, ואם רוצים "פסיליטיז", אז יש לנו את מרכזי השדה והיער שהם בתוך היערות.
<דוד אשכנזי: פחות מלונות ופחות וונדליזם שאנחנו שומעים עליהם בבתי מלון.
<דוד אשכנזי: הדגש צריך להיות על החינוך, על הערכיות, והעשייה הזאת, העבודה התורמת או כל דבר אחר שאנחנו, אגב, משלבים כמעט בכל מערך שאנחנו עושים, צריך להיות מלווה גם בשיח.
<דוד אשכנזי: שיח ערכי.
<דוד אשכנזי: האם הנסיעה הזאת זה רק בגלל שאמרו לי לעשות או בגלל שאני חושב שיש בזה גם איזו שהיא תרומה ערכית לעצמי וגם לסובב, לחברה שלי וגם ל"גלובל".
<דוד אשכנזי: האם אני השפעתי במשהו בכלל, בעצם העשייה שהיא לא ארוכה.
<דוד אשכנזי: שעה, שעתיים, רבע שעה – האם יש לזה השפעה.
<דוד אשכנזי: אם אנחנו לא ניכנס ואם הוועדה הזאת לא תצא בקריאה להיכנס ערכית חזק מאד לנושא הלמידה החוץ-כיתתית והטיול – ישבנו פה לשווא.
<דוד אשכנזי: אנחנו צריכים להוביל מהלך שיש בו גם אמירה אבל גם עשייה – לרדת לעומק הדברים כדי שהעשייה תעשה בלתת לנו, לגופים שכבר התחילו בעשייה הזאת וגם הכניסו את זה כבר לתוך תכנית העבודה השנתית שלהם בחינוך, לתת לנו, לגופים האלה, לקק"ל, לחברה, לכל מי שדיבר פה, לתת לנו את הגב האמתי כדי שנוכל להוביל מנהיגות צעירה.
<דוד אשכנזי: ללא זה, אין מנהיגות צעירה, אנחנו רק מדברים.
<דוד אשכנזי: תודה.
מירב בן ארי: עוד התייחסויות.
<חגית אוחנה: אני אחראית על תחום חינוך של קק"ל במרחב דרום.
<חגית אוחנה: אני חושבת שאחת המטרות המרכזיות בלצאת לטיול שנתי - לחשוף את הילדים למדינה, לחבלי הארץ.
<חגית אוחנה: אני חושבת שאם נשאל די הרבה ילדים, אני לא מציינת כמובן את כולם אבל אם תשאלי ילדים כשהם יוצאים לטיול, ותשאלי אותם באיזה חבל ארץ הם נמצאים?
<חגית אוחנה: הם לא יודעים איפה הם נמצאים.
<חגית אוחנה: עוד פעם, דיברנו על כל העניין שיש להם סביב הטלפונים, ומה שמעניין אותם זה איך להצטלם יפה בתמונה על רקע מקום שהם בכלל לא מזהים.
<חגית אוחנה: אני כן הייתי נותנת דגש לחינוך לאהבת הארץ דרך הרגליים.
<חגית אוחנה: לעשות הכנה ולתת לילדים משימות בתוך הטיול.
<חגית אוחנה: כלומר, הם לא יוצאים לטיול הזה רק כדי לטייל ולא להיות מודעים לאיפה הם נמצאים אלא לקחת חלק בהדרכת הטיול.
<חגית אוחנה: אמנם המדריך מוביל את הטיול אבל תוך כדי הטיול יש משימות לילדים והם עומדים ומדברים בפני הכיתה שלהם.
<חגית אוחנה: ככה הם נחשפים לאיפה שהם עומדים, והם מספרים לילדים בזכות הכנה טובה שנעשית טרום הטיול.
<חגית אוחנה: ועוד פעם, חינוך לטיול בשטח.
<חגית אוחנה: להחזיר אותם בחזרה.
מירב בן ארי: כן, על זה הדיון כאן בשעה האחרונה.
<אהרון בר: אני מנהל מחלקת התוכן ב"קרן הקיימת לישראל".
<אהרון בר: יש לנו את מרכזי השדה, שהם הזירה החינוכית שבה אנחנו יכולים לבוא ולפעול.
<אהרון בר: במקומות האלה יש אוהלים, יש בקתות.
<אהרון בר: ניתן לבצע פעילויות בשטחי גיחה מתחת לכיפת השמיים, ולשם מזמינים את מיטב החניכים שלנו, לבוא ולעבור את הפעילות החינוכית.
<אהרון בר: אנחנו מדברים על משולש שמשלב בין רגש לבין חשיבה לבין עשייה, תרומה לסביבה.
<אהרון בר: עוד נושא שאני רוצה להתייחס אליו, שלא דיברנו עליו – עוזי דיבר על הנושא של האבטחה ואני רוצה לדבר על הנושא של המדריך, שהוא מאד משמעותי לבוא ולנהל את תהליך ההדרכה.
<אהרון בר: אתם יודעים שאם יש מישהו שהוא תואר שני או דוקטור או מורה דרך, הוא עדין לא מוכשר לבוא ולהדריך תלמידים בבית הספר כי מערכת החינוך באה ומגדירה הגדרה של תו-תקן לאותו מדריך שיבוא, וידריך את הקבוצה הזאת.
<אהרון בר: זה תקין וזה בסדר אבל המערכת הזאת של תו התקן הופכת להיות מעין איזה שהוא גולם שקם על יוצרו, במובן הזה שהדרישות לבוא ולנהל קורס כזה הן דרישות דרקוניות.
<אהרון בר: ההגדרות, ההנחיות של משרד החינוך, וממצב שבו היו 16 גופים, נדמה לי, שעשו את הקורסים האלה, היום יש אולי שלושה, ארבעה גופים שיכולים לבוא ולהתמודד עם נושא של תו התקן, עם הדרישות האלה.
<אהרון בר: המצב של המדריכים הפך להיות מצב קטסטרופאלי מבחינת הכמות שלהם והאיכות שלהם.
<אהרון בר: לא כולם יכולים לעשות, לא כולם יכולים לבוא ולנהל את הקורסים האלה, ואני רואה את זה בשטח.
<אהרון בר: הדור שמדריך את הטיולים הוא דור הולך ומבוגר.
<אהרון בר: אנשים שלא יכולים להתפרנס מזה כי יש מגוון מאד מצומצם של קורסים, וגם על זה צריכים לשים את הדעת כאן, בוועדה הזאת.
מירב בן ארי: התייחסויות אחרונות.
<אורי ארליך: אני מנהל אגף חינוך וקהילה ברשות הטבע והגנים.
<אורי ארליך: הרשות אחראית על חלק גדול מאתרי המורשת ושמורות הטבע, שהן שדות למידה מצויינים ומאד רלוונטיים לתלמידי מערכת החינוך.
<אורי ארליך: חלק מהסיפורים שאנחנו גדלים עליהם, סיפורי התנ"ך, סיפורי המקרא, אפשר ללמוד אותם בזירת הסיפור, וזה משהו שנראה לכאורה מובן מאליו – אנשים באים מחו"ל כדי ללמוד את הסיפורים האלה.
<אורי ארליך: הסיפורים האלה ממש נגישים בתוך האתרים האלה.
<אורי ארליך: לפני כמה שבועות הצטרפתי לקבוצה של תלמידי תנ"ך מכיתה י', שזה דבר שלא קורה בכל יום, שבאו ללמוד את הסיפור של מגידו בתל-מגידו.
<אורי ארליך: וראית תלמידים, כל אחד מהם הכין מראש חלק מהאתר, והם בעצמם למדו את התלמידים האחרים.
<אורי ארליך: חוויה באמת יוצאת דופן של למידה משמעותית, שנעשית בשטח.
<אורי ארליך: אני אומר את זה כדי לחזק את מה שאמר קודם יעקב, בתחילת דבריו - צריכים לראות, וזה משהו שהוועדה הזאת יכולה לסייע בו, איך מערכת החינוך מאפשרת לצאת ליותר ימי טיול גם כשהם קרובים לבית, גם לתלמידים בוגרים ולא רק לתלמידים צעירים, לראות את האתרים האלה כשדות למידה.
<אורי ארליך: איך באמת הפוטנציאל של השמורות, של הגנים וגם של היערות והשטחים הפתוחים בא לידי ביטוי גם בהיבטים הכלכליים, כי הרבה מאד יש חסמים כמו אבטחה, כמו תשלומי הורים, שהם לא מאפשרים למצות את הפוטנציאל הזה ולהוציא אותו מהכוח אל הפועל.
<עודד פורת: אני מנהל את "מדרשת הגולן", מרכז לימוד וסיור ברמת-הגולן שפוגש למעלה מאלף איש בשנה.
מירב בן ארי: ישנים אצלך במדרשה גם?
<עודד פורת: גם ישנים במדרשה וגם בשטח.
<עודד פורת: יש לנו מחלקת לינות שטח.
<עודד פורת: אני חושב שבסופו של דבר הדיון פה הוא דיון של המשוכנעים.
<עודד פורת: אני חושב שהבעיה המרכזית, כמוש היא צפה בשביתה האחרונה שהיתה היא שהמערכת הפורמאלית מבוהלת מהטיול השנתי.
<עודד פורת: כאשר מורה יוצא החוצה, לשטח, מבחינתו הוא בהיסטריה מוחלטת.
<עודד פורת: כדי ליצור מציאות שבסופו של דבר כמות הטיולים גדלה וכמות החינוך משמעותית יותר, בסופו של דבר צריך לחשוף את הבורות הזאת ולעשות איזה שהם מהלכים מסוימים, כי האגף שלך הוא מצוין אבל הנקודה היא שהוא בדרך כלל משפיע בגילאים מאד מסוימים בתוך בתי הספר עצמם.
<עודד פורת: המורים עצמם, המנהלים עצמם הם אלה שקובעים איך יראה הטיול.
<עודד פורת: איך חותכים באמצע מטיול מסוים, איך בסופו של דבר לא עושים מסלולים ארוכים.
<עודד פורת: אלף ואחד דברים שאנחנו קוראים בביצוע.
<עודד פורת: בתכנית כולם מסכימים על מה שקורה כאן אבל בסוף, בביצוע בשטח, המורים מבוהלים בגלל שאין להם את הכלים.
<עודד פורת: אני לא איש משרד החינוך כדי להגיד את זה אבל אני יודע להגיד שיש לא מעט בתי ספר שבהם עושים מהלכים מסוימים, שבסופו של דבר יוצאים לטיולים משמעותיים.
<עודד פורת: השאלה איך יוצרים את זה כדי שזה יקרה בכל המקומות?
<עודד פורת: אני חושב שזה דיון שצריך לחזור חזרה לידיים של משרד החינוך כדי לעשות את זה בכל המקומות ולהקל עד כמה שניתן.
<עודד פורת: נקודה שנייה – אני חושב שהיא קשורה לנושא של הוזלת הטיול.
<עודד פורת: דיברו פה על אבטחה, בהחלט נקודה להוזלה מסוימת וגם דברים נוספים שצריך להשקיע בהם מחשבה, על מרחקי הנסיעה, על טיולים מתגלגלים, על אבטחה בלילה במקומות סגורים, כמו שקודם הזכירו.
<עודד פורת: הרבה מאד דברים שצריכים להתבצע באופן שונה.
<עודד פורת: הדבר השלישי - אני מסכים עם מה שאמרו פה ואני חושב שאני צריך לחדד את זה קצת, למרות שאני מכשיר מדריכים במסגרת ארגון אשכולות, איגוד המדרשות – יש פיחות מאד גדול בכמות המדריכים שמגיעה היום לשטח.
<עודד פורת: כמות המדריכים שקיימת הולכת וקטנה, ובחלקה קשורה גם לעניין של השקעה מאד מאסיבית בלהכשיר את עצמך כמדריך.
<עודד פורת: - -
מירב בן ארי: למה הכמות יורדת, בגלל שיש כל מיני פרוצדורות בשביל לקבל את תו התקן או בגלל שאנשים לא רוצים להיות מדריכים?
מירב בן ארי: ממש דקה אחרונה כי אני חייבת לסיים.
<מוחמד יונס טאטור: אני לא יודע איך בדיון כל כך חשוב המגזר הערבי לא מיוצג.
מירב בן ארי: היה מסעוד גנאים, דיברנו.
מירב בן ארי: אתה באת קצת באיחור אבל בא תגיד את הטענה שלך כי אני ממש חייבת לסיים.
<מוחמד יונס טאטור: אני יושב ראש עמותת "אופקים" לשלום ודו-קיום.
<מוחמד יונס טאטור: ההתייחסות שלי היא לשני דברים: כשהוא דיבר על המגזר הערבי ואי השתתפותו בטיולים שנתיים בני יומיים שלושה או ארבעה ימים.
<מוחמד יונס טאטור: כשאנחנו מדברים על 200 שקל להורה, ויש לו ארבעה ילדים – זה עולה לו 800 שקל וזה המון כסף.
<מוחמד יונס טאטור: כשאנחנו מדברים על טיול, כשאני בא מהגליל ואני רוצה לצאת לטיול, אני לא רוצה ללכת לגליל, אני רוצה לבוא לנגב.
<מוחמד יונס טאטור: איך אתם מתייחסים למגזר הבדואי?
<מוחמד יונס טאטור: למה הוא לא מיוצג?
<מוחמד יונס טאטור: למה אין לו אנשים שבאים לטיולים?
<מוחמד יונס טאטור: למה גבר בדואי מהדרום צריך לשלוח את הילדים שלו לצפון, כשבקרן קיימת או באתרים של הקרן הקיימת מסרבים לקבל אותם.
<מוחמד יונס טאטור: - -
מירב בן ארי: אני מצטערת, אני לא יכולה להיכנס לזה.
מירב בן ארי: אתה גם הגעת מאוחר וגם תתחיל פה דיון כשאני כבר מסיימת אותו.
<מוחמד יונס טאטור: - - -
מירב בן ארי: חבר הכנסת גנאים התייחס למגזר הערבי.
מירב בן ארי: דקה וסיימנו כי אתה הצעיר פה בחבורה.
<זהר ולוסקי: אני רק ברשות
<זהר ולוסקי: כם אגיד ש"הקרן הקיימת לישראל" פתוחה לכולם.
מירב בן ארי: אני מבקשת, אין לי את היכולת.
מירב בן ארי: אם הוא היה בא בתחילת הדיון היינו מתייחסים, עכשיו זה כבר מאוחר מדי.
<גלעד סלומון: אמנם מפתיע שעושים דיון כזה בלי ייצוג תלמידים אבל מזל שאני פה.
<גלעד סלומון: אני תלמיד כיתה י"א ב"הרטמן".
<גלעד סלומון: אז באמת יש ענין מאד גדול עם הטיולים, אני גם חווה את זה בעצמי, שבאמת טיולים לאורך השנים, קורים פחות דברים בטיולים, נכנסים פחות למים, עושים טיולים יותר ויותר פשטניים וזאת בגלל דרישות מאד מוגזמות של התקן בשביל להוציא טיול.
<גלעד סלומון: אני הייתי מדריך בצופים, ועיקר ההתעסקות של ההדרכה בצופים היתה למנוע שהחניכים לא יעברו את אלפי ההגבלות שיש על הטיול בזמן הטיול.
<גלעד סלומון: אגב, אני מצדיע לחוגי הסיור, שהם תנועה הרבה טובה מהצופים - -
מירב בן ארי: לא עושים תחרות בוועדה.
מירב בן ארי: בא תמקד את מה שרצית לומר כי אני התחלתי כבר וועדה אחרת עכשיו.
<גלעד סלומון: - - אני רציתי להגיד שהיה פה המון דיבור על חינוך חדש לטיולים או חינוך שיכול לפנות לדור הצעיר של הטלפונים.
<גלעד סלומון: ואז היה דיבור על בואו נחזיר את זה אחורה ודיבורים על היסטוריה בטיול וללמוד על סיפורי התנ"ך בטיול.
<גלעד סלומון: אני חושב שזה טוב, אני עושה את זה בעצמי, אני בספק אם זה באמת יכול להתאים לכל דור המסכים, כמו שאתם מתארים אותו.
<גלעד סלומון: אם אני יכול רק להתייחס לבגרות סביבתית – ראשית, איך זה שונה ממחויבות חברתית שיש כיום?
<גלעד סלומון: אני חושב שהמסלול כלל-ארצי, אני לא בטוח - איך בעצם להפוך את זה שיש איקס שעות שכל תלמיד צריך לעשות בשביל איזו יחידת חובה בבגרות, האם זה לא קצת הורס את הרעיון של התנדבות?
מירב בן ארי: אני צריכה לסיים.
מירב בן ארי: תודה רבה על הדברים שלך.
<קריאה: בגרות חברתית.
מירב בן ארי: כן, היתה את ההסתייגות של עוזי דיין אבל בהחלט הרחבה של התכנית בכל בתי הספר וכמובן, הנושא של איך לקדם בתוך בתי הספר את ההתמחות במדעי הסביבה.
מירב בן ארי: אני רוצה לדעת, לקבל מכם איזה שהוא נייר עמדה, איך אפשר להגדיל את הנושא של הבגרות החברתית וגם של מדעי הסביבה כיחידה בבגרות בתוך בית הספר, בגלל הנושא והקידום בעשר השנים האחרונות של הגנת הסביבה וקיימות.
מירב בן ארי: לעניין נושא הטיולים השנתיים, בגלל שהוא חשוב לי באופן אישי, אני מודה – אני אעבור בימים הקרובים, נראה לי שזה ייקח קצת זמן אבל אני לוקחת את זה על עצמי, לעבור על כל הנושא של חוזר מנכ"ל בנושא הטיול השנתי, ולבחון מה אפשר לעשות כדי לפחות להקל מבחינת הבירוקרטיה או להקל על הנושא של הטיולים השנתיים ומה שעוזי דיין דיבר בנושא האבטחה.
מירב בן ארי: בנוסף, אני רוצה להגיד בעניין הטיולים השנתיים והתייחס לזה גם לביא: החיבור בין שני הצדדים בשולחן אבל החיבור, שלפי דעתי כל כך חשוב בין קק"ל ורשות הטבע והגנים והחברה להגנת הטבע בנושא הטיולים השנתיים – אין ספק שמשהו השתנה בעשר השנים האחרונות, ופעם, הטיול השנתי שהיה ערכי, גיאוגרפי, סביבתי, פתאום הפך לנופש באילת.
מירב בן ארי: משהו השתנה בעולם הערכים בטיול השנתי, ועלינו להתגייס מחדש ולחשוב איך לעשות את הטיול ובעצם להחזיר עטרה ליושנה או להחזיר אותו לקדמותו.
מירב בן ארי: תוך כדי, כמובן, התאמת המציאות בה אנחנו חיים, אותו דור דרך המסכים.
מירב בן ארי: אני, אישית, אומרת לכם שאנחנו רואים את זה גם במסעות הישרדות ובסדנאות לוותר על הפלאפונים.
מירב בן ארי: אין צורך לצאת אתם.
מירב בן ארי: צריך לתת לבני הנוער להתרכז בדברים החשובים וזה בטיול עצמו אבל בסופו של דבר, זו החלטה כבדת משקל לנתק נערים מהטלפונים הניידים.
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שהבעיה בכלל לא אצל הילדים אלא הבעיה יותר אצל ההורים.
מירב בן ארי: אבל אני רוצה לומר לסיכום – הטיול השנתי ייבדק כאן לעומק על ידי ועדת החינוך גם בחוזר מנכ"ל אבל גם באפשרות לשיתופי פעולה בין הגורמים הירוקים-סביבתיים לבין משרד החינוך.
מירב בן ארי: אני גם מודה לכם על העבודה המצוינת שאתם במשרד החינוך וקידום הנושא הזה בסדר העדיפויות הלאומי, וגם בנושא של"ח - אני חייבת לציין שגם בנושא הזה השתנה משהו בשנים האחרונות, והנושא של של"ח עלה בצורה מאד משמעותי, משהו שלא ראינו, אז כנראה שאתה עושה את עבודתך נאמנה.
מירב בן ארי: כמובן, כאג'נדה או כסדר יום של בתי הספר.
מירב בן ארי: אין ספק שמה שקורה בתוך הארגונים האלה חייב להיכנס בצורה יותר משמעותית לבתי הספר, בטח בהגדלת ימי הטיול והפיכתם למסע מאשר לסיור או טיול או יום גיחה או איזו קונסטלציה שזה נמצא.
מירב בן ארי: הישיבה נעולה.
יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, היום ה-1 ביולי 2015.
יעקב מרגי: לא הייתם צריכים לשלוח את הילדים לבית-הספר, יכולתם להרשות לעצמכם להגיע מוקדם.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: אישור תשלומי הורים לשנת הלימודים תשע"ו.
יעקב מרגי: כפי שראיתם בלו"ז, נתנו זמן ארוך לישיבה ואנחנו מנצלים את ההזדמנות ומקדמים בברכה את כבוד שר החינוך נפתלי בנט.
יעקב מרגי: לפני שנצלול לתוך סוגיית תשלומי הורים לשנת הלימודים תשע"ו, הוא ייתן לנו סקירה על המשרד, את החזון האישי, את ההסתכלות שלו.
יעקב מרגי: זו ההופעה הראשונה שלו בוועדת החינוך, ולכן אנחנו ניתן לו 20 דקות או כמה שהוא צריך, כדי להציג את המשרד ואת חזונו.
יעקב מרגי: אנחנו מקדמים בברכה גם את מנכ"לית המשרד ואת כל האורחים שבאו; ואת חברי הכנסת כמובן.
יעקב מרגי: כבוד השר, אני אומַר משפט פתיחה, והבמה כולה לרשותך.
יעקב מרגי: הכנסת בכלל היא הגוף שמפקח על עבודת הממשלה, אבל ועדת החינוך היא הוועדה שמפקחת, ולא רק מפקחת, גם באה לסייע וכלי שרת בידך לנהל את המשרד.
יעקב מרגי: המשרד הוא משרד גדול, הוא משרד מאתגר; אין אתגר יותר גדול מאשר החינוך במדינת ישראל.
יעקב מרגי: אתמול היה בכנסת "יום הצעירים".
יעקב מרגי: כולנו יצאנו מגדרנו לראות את הפעילות במה שנקרא: החינוך הלא-פורמלי במסגרות הלא-פורמליות.
יעקב מרגי: ואם בלא-פורמלי אנחנו נהנים מכזה משב רוח רענן, שנותן למלא את החזה ולמתוח את החזה ולצאת בסיפוק גדול מהנוער שלנו, אז אין ספק שזה בא מהשקעה מסוימת, גם בדי.
יעקב מרגי: אנ.איי.
יעקב מרגי: שלנו, גם במערכת החינוך שלנו, וגם מהבית.
יעקב מרגי: ותמיד, העם היהודי לא מסתפק, לא שוקט על שמריו, ולמרות מה שנעשה אנחנו רוצים יותר.
יעקב מרגי: וזו התחושה, שלפעמים – אפרופו השיחה שהתקיימה איתך ועם המנכ"לית אתמול – מה לעשות, הפקידים עמלים מ-8:00 בבוקר עד שעות הלילה הקטנות כדי לעשות, ועושים, אבל הם מגיעים לשולחן פה ואנחנו אומרים: לא מספיק.
יעקב מרגי: בגדול, יש הכרה והערכה לכל העשייה הציבורית של עובדי המדינה, עובדי הציבור, אבל תפקידנו לומר: לא מספיק, ורוצים עוד.
יעקב מרגי: אני חושב שזה לגיטימי.
יעקב מרגי: והבמה כולה שלך.
נפתלי בנט: בוקר טוב לכולם, ותודה ליושב-ראש, ידידי חבר הכנסת יעקב מרגי.
נפתלי בנט: אני בהחלט רואה בכם לא רק גוף מפקח, כמו שצריך להיות בדמוקרטיה, אלא גם שותף-אמת לעשייה הגדולה שאנחנו עושים ונעשה בשנים הקרובות.
נפתלי בנט: ולכן אני מברך על כל יוזמה, על כל שאלה וגם על כל ביקורת בונה.
נפתלי בנט: ככה אנחנו יכולים להשתפר.
נפתלי בנט: אנחנו מזמינים את כולם, את כל מי שיושב פה בחדר להיות שותף לעשייה.
נפתלי בנט: בהגיעי למשרד, אני פוגש מי שנקראים: "פקידים".
נפתלי בנט: קשה לי לומר את המילה הזו, כי אין מרחק גדול יותר בין מי שאני פוגש לבין הביטוי "פקידים".