GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: תוך חצי שנה, שנה, שנה וחצי ייווצרו אותם סימפטומים שאנחנו מכירים.
<נדב גלאון: זה תאגיד סטטוטורי – אם אתה שואל לגבי דבאח- כך שלא ייווצר מצב שהרופא המצוין שעובד שם עומד מול בהמה שהוא רואה שמתעללים בה, הוא צריך לפסול אותה על בריאות ציבור אבל את משכורתו הוא מקבל בצורה עקיפה מבעל בית המטבחיים.
<נדב גלאון: את הקשר הזה צריך לנתק והקשר הזה ינותק.
יעקב מרגי: אני מקווה שזה יקרה כי על הגב של זה אנחנו נרוץ עם הנושא של משגיחי הכשרות.
<נדב גלאון: יחד עם זאת, מאז אדום אדום כנקודת ציון, בשנתיים וחצי האחרונות, נערכו עשרות הדרכות, ימי עיון והדרכות ישירות, וכמות האירועים עליהם דיווחו הרופאים המפקחים במקום עלתה לא כי כמות האירועים עלתה אלא כי הערנות והמודעות שלהם עלתה.
<נדב גלאון: כמות הדיווחים שלהם עלתה משנת 2013 ל-2014 ב-43 אחוזים.
<נדב גלאון: משנת 2014 ל-2015, בחישוב חציוני, במאה אחוזים דיווחו יותר.
<נדב גלאון: אנחנו לא מוציאים את זה לתקשורת.
<נדב גלאון: אנחנו מטפלים בזה נקודתית.
<נדב גלאון: ברגע שהאחראי על צער בעלי חיים מגלה עובד שנקט בפעולה שלא צריך לנקוט בה, הוא יודע מה לעשות עם זה.
<נדב גלאון: יש נוהל, יש תהליך ובמידת הצורך זה מגיע גם להעמדה לדין.
<נדב גלאון: נכון, טחנות הצדק טוחנות לאט.
יעקב מרגי: לפני שנגיע לטחנות הצדק, כמה תלונות הוגשו?
<נדב גלאון: הוגשו עשרות תלונות.
יעקב מרגי: מה זה עשרות?
יעקב מרגי: זה מספר סתמי.
יעקב מרגי: זה לא מספר.
<נדב גלאון: מיד נפתח את נתוני האכיפה ונאמר.
<נדב גלאון: סך הכול תלונות בגין צער בעלי חיים, 271.
רועי פולקמן: באיזה שנה?
<סיון ריטר: בחציון הנוכחי של השנה.
<סיון ריטר: 2015.
<נדב גלאון: כלומר, יש פעולות תיקון כל הזמן בבתי המטבחיים.
יעקב מרגי: זה כולל הכול מכל כל.
<סיון ריטר: כן.
יעקב מרגי: זה לא רק בתי המטבחיים והמשחטות בלבד.
<נדב גלאון: אנחנו מדברים על עשר בתי מטבחיים ועל 36 משחטות.
יעקב מרגי: ה-271, המספר החציוני, הוא רק על בתי מטבחיים ומשחטות?
יעקב מרגי: בכלל בחוק צער בעלי חיים.
יעקב מרגי: זה כולל גם את הילד בשכונה שעשה מה שעשה לחתול.
<נדב גלאון: יש שימועים.
<נדב גלאון: בשנתיים האחרונות התקיימו 21 שימועים בנושא צער בעלי חיים.
<נדב גלאון: השימועים מתקיימים אצל ראש המחלקה לפיקוח על מוצרים מן החי.
<נדב גלאון: זה יכול להגיע להשעיה של רופא, זה יכול להגיע לסגירת בית המטבחיים.
<נדב גלאון: לדוגמה, בית המטבחיים באר-שבע נסגר ועדיין סגור גם על בריאות ציבור וגם על צער בעלי חיים.
<נדב גלאון: הפעולות האלה קורות.
<נדב גלאון: יחד עם זאת, אנחנו כשירותים ווטרינריים בהחלט מברכים על גישתו של השר.
<נדב גלאון: אני גם מסכים עם חבר הכנסת ברושי שהקשר החשוב בין ייצור מזון לבין שמירה על תקינותו במסגרת זה שמרבית אזרחי מדינת ישראל עדיין מצפים לקבל את המוצרים האלה, יש פה איזשהו כשל מובנה אבל דווקא השילוב אצל גורמי מקצוע שיודעים לשלב בין השניים תחת הזרוע החזקה של החוק, זה מה שחשוב.
איציק שמולי: בסוף, כשאתה מסתכל גם על דבאח וגם על זובלובק, אתה לא יכול להתעלם מן העובדה שמדובר כאן בתרבות ולא באיזה עובד שבא לו להשתעשע עם תרנגולת ועושה אתה כפרות.
איציק שמולי: במפעל שבו העובדים כבר משחקים כדורעף עם תרנגולת, זה כבר עניין של תרבות כי אחרים לא מעירים להם.
איציק שמולי: המנהלים מעלימים עין או שמסתכלים ולא אכפת להם.
איציק שמולי: השאלה היא לא איפה אתה כאשר מגישים את התלונה אלא השאלה שלי היא היכן אתם כאשר ההתנהלות הזאת היא התנהלות שיטתית ועקבית שכפי הנראה קורית על בסיס יום יומי.
איציק שמולי: בבקשה, אל תיקחו את הדיון לכן צמחונות או לא צמחונות.
<נדב גלאון: לא לוקחים.
יעקב מרגי: אנחנו לא מנסים להמציא את הגלגל.
יעקב מרגי: יש מקומות בעולם - ואני לא רוצה להתבטא ולומר ששם יש הנאה ותאווה לעיניים כי אין תאווה לעיניים בבתי המטבחיים - שם אווירת העבודה היא שונה.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים את האווירה בתוך בית המטבחיים.
יעקב מרגי: יש מתח גדול, מה יפסול הווטרינר, מה תפסול הכשרות, פער המחירים בין תעריף לבשר כשר לאחר.
יעקב מרגי: כל המתח הזה סביב זה וקצב העבודה, לסיים אותה, לבדוק יוחסין של עגל או של פרה וכולי.
יעקב מרגי: יש מתח באוויר.
יעקב מרגי: סביבת האווירה היא לא נוחה.
יעקב מרגי: היא רטובה, היא רעה.
יעקב מרגי: מי שמכיר בית מטבחיים יודע זאת.
יעקב מרגי: אני לא רוצה להשית עכשיו עלויות, אבל אולי צריך לשנות את התפיסה ולהביא סביבת עבודה נוחה ולא רק לבני האדם.
יעקב מרגי: אני לא אשכח את הפעם הראשונה עת הגעתי לביקורת בבית המטבחיים שאני הייתי אחראי עליו.
יעקב מרגי: לראות את המבט של העגל, המבט החודר הזה.
יעקב מרגי: מאותו יום לא ביקרתי יותר בבית המטבחיים.
יעקב מרגי: צריך גם להתייחס.
יעקב מרגי: מי שלא יודע, גם לבעלי החיים יש רגשות.
יעקב מרגי: יש רגשות.
<נדב גלאון: בישראל בתי המטבחיים הם מהמובילים.
<נדב גלאון: גם בקר תנובה וגם דבאח, גם מבחינת הכמות וגם מבחינת תשתיות המתקן לא נופלים מבתי המטבחיים במדינות מפותחות.
<נדב גלאון: לראיה, האוסטרלים, שבועיים לפני שידור הכתבה וצילום התמונות, ביקרו כאן.
<נדב גלאון: ביקרו כאן נציגים רשמיים של ממשלת אוסטרליה.
<נדב גלאון: מה ששחטו שם, אלה עגלי יבוא אוסטרליים.
<נדב גלאון: זאת הייתה הבדיקה התקופתית שלהם שהם ביצעו מספר פעמים בבית המטבחיים דבאח ואמרו שזה עובר את מבדקם.
<נדב גלאון: יותר מזה, בפגישה אתנו אמרו אותם נציגים, בסוף אפריל השנה, שכתבות כאלה מעת לעת קורות בכל מדינה מפותחת שאנחנו רוצים להידמות אליה.
<נדב גלאון: יחד עם זאת, המקרים האלה קורים.
<נדב גלאון: אני עדיין חושב שהם נדירים כי קיים הפיקוח המקומי והפיקוח העליון.
<נדב גלאון: נכון שצריך לשנות כאן גם את התרבות, נכון שצריך לעשות כאן הדרכה, אבל צריך גם לזכור שהאנשים שבאים לעבוד בבית המטבחיים – הם יכולים להתחלף כל חודשיים וכל שלושה חודשים - אלה עובדי קבלן.
<נדב גלאון: זאת עבודה קשה.
<נדב גלאון: כפי שאומרים, הטוב בטבחים גם יורש גיהינום.
<נדב גלאון: זאת עבודה מאוד מאוד קשה.
<נדב גלאון: אגב, אציין שאין מדינה אחת מפותחת שחייבה להתקין מצלמות.
<נדב גלאון: אנחנו מ-2012, אחרי בקר תנובה, חייבנו להתקין מצלמות.
<נדב גלאון: המצלמות האלה הן אחריות של המפעיל ושל הרופא המפקח.
<נדב גלאון: השר התייחס לזה.
<נדב גלאון: הוא ביקש להגביר את השימוש במצלמות.
<נדב גלאון: אנחנו נגביר את השימוש במצלמות.
<נדב גלאון: יחד עם זאת, צריך לזכור שיש כאן עניינים משפטיים.
<נדב גלאון: אם זה יהיה פתוח באיזה אתר אינטרנט, ילדים בחופשה גם יוכלו לצפות בזה.
<נדב גלאון: יש כאן פרטיות של היצרן וכן הלאה וכן הלאה.
יעקב מרגי: אני רוצה לשאול שאלה.
יעקב מרגי: אתם נתקלים בחוסר עניין לציבור אחרי הגשת תלונה למשטרה בקטע הזה?
יעקב מרגי: האם יש תלונות למשטרה?
יעקב מרגי: זה מגיע לכלל תלונה במשטרה?
<נדב גלאון: צריך להפריד.
<נדב גלאון: בכל האירועים האלה, גם בבקר תנובה וגם בזוגלובק הראשון, היו תלונות במשטרה.
<נדב גלאון: כרגע מתנהל משפט מול עובדי תנובה.
<נדב גלאון: למשרד החקלאות יש כוונה לבדוק את החקיקה כפי שצוין כאן ויכול להיות שצריך להחמיר אותה.
יעקב מרגי: נתקלתם בחוסר עניין לציבור או במקרים של תיקים שלא מקודמים?
<נדב גלאון: אני לא תובע, כך שאני לא יכול להתייחס לזה.
<נדב גלאון: לנו יש את יחידת הפיקוח שלנו.
<נדב גלאון: גם אנחנו מברכים על כך שיש ארגונים שחושפים את הדברים האלה.
<נדב גלאון: גם אנחנו מברכים על כך שרשויות הפיקוח והציבור משלב ידיים.
<נדב גלאון: צריך לא להיסחף לקיצוניות שהיא בלתי סבירה ואני אומר שוב שהיא לא מתקיימת גם במדינות מפותחות אחרות.
יעקב מרגי: דוקטור משה רפאלוביץ', יושב ראש ארגון הרופאים הווטרינריים ברשויות.
<משה רפלוביץ': תודה אדוני היושב ראש על רשות הדיבור.
<משה רפלוביץ': אני רוצה להתחיל בשתי מילות תודה, ברשותך.
<משה רפלוביץ': אני רוצה להודות קודם כל לשר החקלאות שנראה שבפעם הזאת משנה את התרבות הארגונית בתוך המשרד.
<משה רפלוביץ': אנחנו ראינו גם תגובה מהירה וגם מלים מאוד ברורות.
<משה רפלוביץ': חובת ההוכחה עדיין על המשרד אבל הכיוון הוא כיוון מרענן ואנחנו מקווים שהכיוון הזה יימשך.
<משה רפלוביץ': עוד מילת תודה גם לניקו יוכן שראיתי אותו כאן וגם לארגון אנונימוס וטל"ל שבוודאי לוחמים למען בעלי החיים האלה.
<משה רפלוביץ': אנחנו רואים בהם שותפים לדרך ואנחנו מודים להם על החשיפות האלה.
<משה רפלוביץ': אני רוצה לומר שבאירועים האלה אני מתבייש פעמיים.
<משה רפלוביץ': פעם אחת כישראלי שאני רואה במדינה שלנו מה קורה כאן, ופעם שנייה אני מתבייש כרופא וטרינר כשאני רואה איך מדינת ישראל מטפלת בנושאים וטרינריים ואני מתבייש במה שאני רואה.
<משה רפלוביץ': הבעיה היא לא במפעלים.
<משה רפלוביץ': במפעלים עובדים אנשים קשי כפיים, עמלי יום ועם עבודה מאוד קשה והם מתחלפים שם כל הזמן.
<משה רפלוביץ': הם ימשיכו להתחלף כל הזמן.
יעקב מרגי: בוא נדבר על הווטרינרים.
יעקב מרגי: עזוב את העובדים האחרים.
<משה רפלוביץ': הבעיה היא בפיקוח שקיים.
יעקב מרגי: תן לוועדה הסתכלות על הווטרינרים שמועסקים בבתי המטבחיים.
<משה רפלוביץ': הבעיה היא בפיקוח.
<משה רפלוביץ': דיברו כאן על תרבות ואכן הבעיה היא בעיה תרבותית.
<משה רפלוביץ': היא לא רק בעיה תרבותית בתוך המפעל.
<משה רפלוביץ': כשמדברים על מפעל זה או אחר ומזכירים כאן שמות, ובצדק מזכירים שמות, הבעיה היא לא רק במפעלים האלה אלא להערכתי בכל מקום אליו ניכנס, נראה את אותם דברים.
<משה רפלוביץ': זה לא מקרה שהמצלמה הסמויה מגלה דברים שהמצלמה הגלויה לא רואה אותם.
<משה רפלוביץ': זה לא מקרה הדבר הזה.
<משה רפלוביץ': כשרוצים לראות, רואים.
<משה רפלוביץ': הדברים הרי קורים בשטח וכשרוצים לראות, רואים אותם.
<משה רפלוביץ': להערכתי הבעיה היא ברצון לראות והבעיה היא בתרבות הפיקוח.
<משה רפלוביץ': יש כאן ניתוק של המטה מהשטח, רופאים שעובדים בשטח מנותקים מהמטה, התרבות היא תרבות של דיווחים בה מסמנים וי, אין קשר בין השטח למטה, אין קשר בין צמרת משרד החקלאות לבין הרופאים שעובדים בשטח ואם יש, הקשר הוא לא מספיק טוב, ואין גיבוי לרופאים הווטרינריים.
יעקב מרגי: על ידי מי מועסקים הרופאים בבתי המטבחיים?
<משה רפלוביץ': הרופאים בבתי המטבחיים, להבדיל מהמשחטות, מועסקים על ידי הרשות המקומית כדי שלא יהיה קשר של שכר בין המפעל לבינם, כגון הדברים שנאמרו כאן קודם.
<משה רפלוביץ': אין קשר של שכר בין המפעל לרופא והשכר שלו משולם דרך הרשות המקומית והגורם המקצועי שמפקח עליו אלה הם השירותים הווטרינריים.
<משה רפלוביץ': לא נמצא אתנו כאן ראש המחלקה לפיקוח על מזון מהחי במשרד החקלאות שכפוף לדוקטור גלאון אבל הוא המנהל המקצועי שלהם.
<משה רפלוביץ': הבעיה היא בקשר בינו לבינם.
יעקב מרגי: על ידי מי מועסקים הרופאים במשחטות?
<משה רפלוביץ': בחלק קטן של המקומות, אלה אנשים שמועסקים על ידי רשויות מקומיות.
<משה רפלוביץ': ברוב המשחטות הם מועסקים על ידי המועצה לענף הלול שהיא גורם של משרד החקלאות באופן כזה או אחר.
יעקב מרגי: חשבתם על קצובת כהונה?
יעקב מרגי: סליחה על המושג הבומבסטי הזה.
יעקב מרגי: זה עובד יפה בחשב הכללי.
יעקב מרגי: מרכז העצבים הכלכלי של מדינת ישראל שיודע לנהל את תקציב המדינה ואת משרדי הממשלה, הוא עושה את זה טוב, יודע לעשות סבב בחשבי משרדי הממשלה וזה הביא ברכה.
יעקב מרגי: לצערי הרב שם זה נתקע.
יעקב מרגי: כל הפונקציות שבאמת תקועות שנים רבות במשרדים, דבר שיוצא אווירה.
יעקב מרגי: אני אומר את הדברים בלי לפגוע.
יעקב מרגי: אלה תכונות שכנראה מושרשות ב-ד.נ.א.
יעקב מרגי: האנושי אבל לצערנו הרב אנחנו לא לומדים.
יעקב מרגי: אני זורק את זה לחלל האוויר.
יעקב מרגי: אם ידע רופא וטרינר שהוא לתקופה קצובה, הוא לא מחויב לאף אחד אלא מחויב רק למי ששלח אותו והוא לא מייצר מערכות יחסים.
יעקב מרגי: זה נכון לכל המקומות בהם יש פיקוח על ידי גורמים שיש להם סמכויות.
יעקב מרגי: עם הזמן נוצרת שחיקה, יש אי נעימות, יש היכרויות, יש יצירת מערכות קשרים ויחסים, ואחר כך קצת מתבלבלים.
<משה רפלוביץ': אני מקבל את מה שאדוני אומר.
<משה רפלוביץ': אני אומר שהבעיה היא בעיה תרבותית.
<משה רפלוביץ': להחליף אנשים זה רעיון טוב, אדוני, ובהחלט אנחנו מקבלים אותו ואפילו מברכים עליו, אבל הבעיה היא של תרבות ארגונית שדיווחים עוברים בקריצת עין וברור לכולם שהדברים לא תקינים.
<משה רפלוביץ': עד שהם לא יוצאים החוצה באופן המכוער בו הם יצאו עכשיו, הדברים לא מטופלים בנחישות.
יעקב מרגי: אתה יכול לומר לוועדה מי קורץ למי?
<משה רפלוביץ': בתוך המערכת.
יעקב מרגי: מה זה מערכת?
יעקב מרגי: לימדו אותי שמה שיש לך כאן, תוציא כי אחר כך אתה חוטף אולקוס.
יעקב מרגי: מה זאת מערכת, מה זה גורמים מסוימים עם קריצות עין?
יעקב מרגי: ספר לנו.
<משה רפלוביץ': בגדול המערכת עובדת בשלוש רמות.
<משה רפלוביץ': יש רופא שנמצא בשטח, נמצא שם לבד, בתוך בית מטבחיים, בתוך משחטה.
יעקב מרגי: רואה הרבה סכינים, רואה הרבה מתחים.
<משה רפלוביץ': רואה הרבה סכינים וחוטף מכות כשצריך.
<משה רפלוביץ': גם זה כבר קרה, לא בחודשים האחרונים אלא בשבועות האחרונים.
<משה רפלוביץ': כשהוא ניסה לעצור שחיטה שהיא לא תקינה על פי הוראות של השירותים הווטרינריים.
<משה רפלוביץ': זה לא דבר שעוברים עליו לסדר היום, אבל סוגרים את המפעל לכמה שעות דבר שהוא לא סביר.
<משה רפלוביץ': הוא נמצא שם לבד וכשהוא מדווח לאחור שיש בעיה במפעל, או בהיבט הבריאותי של בריאות הציבור או בהיבט של צער בעלי חיים, מסמנים וי שהוא דיווח וזה לא הולך הלאה.
<משה רפלוביץ': זה במקרה הטוב.
<משה רפלוביץ': במקרה הרע, מאמתים אותו עם בעל המפעל והוא צריך לעמוד שם מולו לבד וההתמודדות הזאת לא קלה.
<משה רפלוביץ': התחושה של אין גיבוי היא תחושה מאוד חזקה בשטח.
<משה רפלוביץ': מי שמגבה את הרופאים האלה בסוף זה ארגון הרופאים ברשויות והעמותות ולא המשרד שהיה אמור להגן עליהם.
<משה רפלוביץ': התחושה היא שבתוך המערכת אין מספיק חמלה.
<משה רפלוביץ': אני מציע גם בעניין הזה לשר החקלאות שהוא שר חדש – לצערי הוא לא כאן אבל אני מבין שהיועץ שלו כאן
<משה רפלוביץ': – לדבר עם גורמי השטח כי כך הוא ילמד את הדברים.
<משה רפלוביץ': טבלאות האקסל לא תמיד משקפות את מה שקורה בשטח.
<משה רפלוביץ': הן רחוקות ממה שקורה בשטח.
<משה רפלוביץ': בשטח יש מצב אחר לגמרי ממה שאומרות הטבלאות.
<משה רפלוביץ': אני מציע לו לרדת לקומה השנייה, לקומה הראשונה ולקומה מתחת.
<משה רפלוביץ': אנחנו נשמח לסייע לו בעניין הזה.
<משה רפלוביץ': אנחנו נשמח להציג לו את העניין הזה.
<משה רפלוביץ': אני חושב שהמצב הזה שלא חושפים לציבור – ונגעו בזה חברי הכנסת – את מה שיש שם, דיברו כאן על פרטיות של בעלי מפעל אבל רבותיי, אלה מפעלים ציבוריים, הם חשופים, הדוחות שלהם צריכים להיות חשופים, כתבי האישום צריכים להיות חשופים, הציבור צריך לדעת באיזה תנאים זה קורה שם.
איציק שמולי: וגם מה יש להם להסתיר.
<משה רפלוביץ': אני לא חושב שיש לנו מה להסתיר.
<משה רפלוביץ': אסור שיהיה מה להסתיר.
<משה רפלוביץ': מקום שיש מה להסתיר, סימן שמשהו לא תקין מתנהל שם.
<משה רפלוביץ': השמש היא הגורם המחטא הטוב ביותר.
<משה רפלוביץ': אמרו את זה לפני ואני רק מרשה לעצמי לצטט את זה.
יעקב מרגי: ולסיום?
<משה רפלוביץ': לסיום, אני מציע לשנות את התרבות הארגונית של הפיקוח על בתי המטבחיים ועל המשחטות כי שם לדעתי הבעיה ולא בפועלים המסכנים.
<משה רפלוביץ': אני מצטרף בעוד מילה אחת ואומר שאני חושב שצריך להטיל אחריות גם על מנהלי התאגידים.
<משה רפלוביץ': אני יודע שיש הצעת חוק שרצה בעניין הזה ואנחנו בהחלט תומכים גם בעניין הזה.
יעקב מרגי: אפרופו חיוב אחריות.
יעקב מרגי: השר התייחס גם לזה.
יעקב מרגי: בסוף נשמע גם את עמדת יועצו של השר.
יעקב מרגי: מר דבאח, רשות הדיבור שלך.
יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע לו ולא להתפרץ.
יעקב מרגי: אני לא אאפשר קריאות ביניים.
יעקב מרגי: הממצאים מדברים בעד עצמם ובואו נשמע מה יש להם לומר ומה נעשה תוך כדי האירוע ואחרי האירוע.
<חאתם דבאח: אדוני היושב ראש, אני מאוד מודה לך על רשות הדיבור.
<חאתם דבאח: חברי הכנסת, נוכחים נכבדים.
<חאתם דבאח: כפי שאתם יודעים חברת בית מטבחיים דבאח היא חברה בתשלובת החברות של קבוצת סאלח דבאח ובניו בע"מ שעוסקת בתחום של גידול ופיטום בעלי חיים מזה למעלה משישים שנים.
<חאתם דבאח: במשך כל שנות פעילותה של החברה, היא דאגה להבטיח תנאים אופטימליים ביותר לבעלי החיים השוהים במתקניה, בין אם זה בחוות שבבעלותה ובין אם זה בתחום בית המטבחיים.
<חאתם דבאח: אנחנו לא נסתיר את זה.
<חאתם דבאח: מאז ומתמיד פגיעה בבעלי חיים או פגיעה בלתי מוצדקת בבעלי חיים נתפסה בעינינו כפגיעה בלתי מוסרית, וזה ללא קשר לדרישות הרגולטיביות.
<חאתם דבאח: זה משהו מוסרי, זה משהו בו אנחנו צווינו על ידי אבותינו וסבותינו וכפי שאדוני אמר שקיים ביהדות, גם אצלנו זה מושרש בדת.
<חאתם דבאח: היה כשל של כמה עובדים זוטרים.
<חאתם דבאח: מדובר למעשה בשניים-שלושה עובדים זוטרים - אני קראתי להם עשבים שוטים - שכשלו.
<חאתם דבאח: כדבר ראשון, כצעד ראשון, עם קבלת הממצאים, נקטנו נגדם בהליכים משמעתיים, לרבות פיטוריהם.
<חאתם דבאח: כנראה זה שנאמר שפיטרנו את העובדים, לא יספק את היושבים סביב השולחן וכך גם אם נאמר שהפקנו את הלקחים המתאימים.
<חאתם דבאח: אנחנו מודעים לדבר הזה.
<חאתם דבאח: לכן ערכנו בדיקה מקיפה, רחבת היקף ובאנו בדברים עם השירותים הווטרינריים ועכשיו אנחנו מקדמים תכנית שכוללת גם שינוי בתשתיות וגם בנהלים למרות שבית המטבחיים אצלנו או בית המטבחיים שהוא לא רק הגדול ביותר במדינה אלא הוא המשוכלל ביותר והמודרני ביותר.
<חאתם דבאח: לא מדובר באיזשהו בית מטבחיים רעוע שבדרך כלל על בסיס יום יומי הדברים האלה מתרחשים בין כתליו.
<חאתם דבאח: אני מאוד מבקש להדגיש את הדבר הזה.
יעקב מרגי: מבחינת השוק המקומי, מה אחוז השליטה שלכם בענף הזה של בתי המטבחיים?
<חאתם דבאח: אין לי נתונים מהתקופה האחרונה.
יעקב מרגי: הערכה.
<חאתם דבאח: להערכתי כל תשלובת דבאח, אנחנו בערך חמישים אחוזים משוק הבשר הטרי.
<חאתם דבאח: אנחנו לא מתעסקים בבשר קפוא.
איציק שמולי: במסגרת הפקת הלקחים, השוקרים עדיין מסתובבים בתוך המפעל?
<חאתם דבאח: אני אענה לך.
איציק שמולי: איך הם הגיעו לשם מלכתחילה?
<חאתם דבאח: קודם כל, ואנשי השירותים הווטרינריים יכולים להגיד אם זה נכון או לא נכון, השימוש בשוקר חשמלי הוא לא דבר אסור על פי חוק.
איציק שמולי: למי וכמה פעמים?
<חאתם דבאח: אלא שצריך להשתמש בו במידת הצורך ובמידתיות מקובלת.
<חאתם דבאח: אתה צודק.
<חאתם דבאח: אני כאחראי כמפעיל בית מטבחיים, זאת לא עבירה אם אני כן מספק שוקר חשמלי לעובדים אבל למקרה חירום.
<חאתם דבאח: יחד עם זאת, אני פוסל את השימוש בצורה ובאופן כפי שאתה תיארת, למרות שאולי קצת הפלגת.
איציק שמולי: הפלגתי?
איציק שמולי: אתה רוצה שאני אקרין כאן את הסרט?
<חאתם דבאח: לא.
<חאתם דבאח: אני לא אומר שאני מקל ראש בדבר הזה, אבל אני מחדד ואומר שלא מוטלת עלי אחריות.
<חאתם דבאח: יחד עם זאת, הפסקנו את השימוש בשוקר החשמלי.
<חאתם דבאח: הגיעו אלינו אנשי הפיקוח האוסטרלי ובדקו אותנו, כפי שדוקטור נדב אמר, עוד לפני שהתפוצצה הפרשה הזאת.
<חאתם דבאח: הם התרשמו מרמת התפקוד של בית המטבחיים ומהטיפול בכל הקשור בנושא צער בעלי חיים.
<חאתם דבאח: בנוסף לתכנית הזאת שאנחנו מקדמים אותה – אגב, בשיתוף פעולה ואנחנו מקשיבים ויש לנו אוזן מאוד קשבת להוראות והנחיות השירותים הווטרינריים – לקחנו יועץ חיצוני, את דוקטור דה לרוקה, מי שהיה מנהל בתי המטבחיים במדינת ישראל מטעם השירותים הווטרינריים שהוא איש עם ניסיון עתיר.
<חאתם דבאח: אנחנו לא נהסס ולא נחסוך בנקיטת כל צעד על מנת להבטיח שמקרים מהסוג הזה לא יתרחשו שוב.
<חאתם דבאח: אני לא מתכוון רק לרמת הדיבורים אלא ברמה האופרטיבית, הביצועית.
איציק שמולי: זאת אומרת, אתה יושב כאן ואתה אומר לנו שאם בעוד שנה וחצי ייכנסו בדרך לא דרך מצלמות למפעל שלך, אנחנו לא ראה את התמונות האלה.
<חאתם דבאח: אדוני חבר הכנסת, אני רוצה להגיד לך משהו.
<חאתם דבאח: הדבר הראשון עליו החלטנו בחברה, אמרנו שמה שינחה אותי הפעם ומה שצריך להנחות אותי גם לעתיד, זה מה שאני חושב במובן זה שאני לא מסכים שהדברים האלה יתרחשו בתוך כתלי בית המטבחיים.
<חאתם דבאח: זה לא משנה אם תשים לי אלף מצלמות וזה לא משנה אם תשדר את התמונות לציבור.
<חאתם דבאח: זה לא מעניין אותי.
<חאתם דבאח: לא זה מה שהולך להנחות אותי.
<חאתם דבאח: מה שינחה אותי זאת האמונה שלי והמוסר שלי.
מירב בן ארי: אולי תנחה את העובדים אותך.
מירב בן ארי: אולי תוכל להסביר איך אתה מעביר את האג'נדה שלך לעובדים ומגיע עד העובד האחרון שחובט בבעל החיים.
יעקב מרגי: כמה עובדים מועסקים אצלכם בבית המטבחיים?
<חאתם דבאח: בתוך בית המטבחיים קרוב למאתיים.
<חאתם דבאח: גברתי, הדבר הזה עליו שאלה גברתי הוא חלק מהתכנית אותה אנחנו מקדמים.
<חאתם דבאח: לכן החלטנו להקים קבוצת אנשים שבאים במגע עם בעלי חיים.
<חאתם דבאח: החלטנו לעשות חלוקה מאוד מאוד ברורה.
<חאתם דבאח: יש צוות שהתפקיד שלו הוא טיפול בבעלי החיים מרגע הגעתם לשטח בית המטבחיים ועד לכניסתם למתקן השחיטה.
<חאתם דבאח: אלה יהיו האנשים שעברו כבר הדרכה דרך האוסטרלים.
<חאתם דבאח: אנחנו מעבירים להם הדרכות נוספות.
<חאתם דבאח: נשמח לשמוע וכפי שאמרתי, אנחנו קשובים להנחיות של השירותים הווטרינריים.
<חאתם דבאח: מהיום ואילך מי שרוצה לעבוד במחלקה הזאת, יעבור ראיון ותיערך לגביו בדיקה מאוד מאוד יסודית ובדיקה לגבי התאמתו, האם הוא מתאים, האם הוא אחד שיש לו סבלנות ויהיה סובלני להתעסק בבעלי החיים.
<חאתם דבאח: אם הוא יעבור את כל המבחנים וכל הדברים הדרושים, הוא יוכל לעבוד במחלקה הזאת.
<חאתם דבאח: אם לא, או שלא יתקבל לעבודה או שיעבוד במחלקות אחרות.
יעקב מרגי: מר דבאח, אני אשאל אותך שאלה, וסליחה, אני לא ציני ולא תמים ולכן אל תיקח אותי לשם.
יעקב מרגי: זוגלובק כבר חזר פעם שנייה.
יעקב מרגי: התחושה שלי, למרות הזעקה שקמה לגבי אדום אדום, ואני לא פרנואיד, שגם שם הדברים לא תוקנו במלואם או לא טופלו.
יעקב מרגי: מה הסבירות שבית המטבחיים דבאח – וכפי שציינת, הוא שולט בקרוב לחמישים אחוזים משוק הבשר הטרי המקומי - לא יהיה על שולחן הוועדה יותר?
<חאתם דבאח: אדוני, יכול להיות שזה יישמע באוזני הנוכחים שזה מוגזם לבוא ולומר אפס.
יעקב מרגי: אני מודה לך על הכנות, אבל בכל זאת.
<חאתם דבאח: זה שואף לאפס כי אנחנו היום למשל נקטנו בכמה צעדים שבאמת יכולים למנוע הישנות המקרים האלה.
<חאתם דבאח: כשיש לי היום מפקח בתוך האזור בו שוהים בעלי החיים, התפקיד שלו הוא רק לעמוד ולפקח.
<חאתם דבאח: הוא מסתכל.
<חאתם דבאח: הוא לא עושה שום דבר אחר.
יעקב מרגי: זאת פונקציה שנוספה אחרי התחקיר?
<חאתם דבאח: כן.
<חאתם דבאח: יש לנו מנהלים בתוך בית המטבחיים ויש את הפיקוח הווטרינרי.
<חאתם דבאח: כאן צריך לציין עוד משהו ולומר שבתוך בית המטבחיים יש לנו חמישה רופאים וטרינריים ולא רופא אחד.
<חאתם דבאח: לצד המצלמות, לצד התדרוכים, לצד הפיקוח השוטף ולצד ממש לקיחת הדרישות וההנחיות של השירותים הווטרינריים והתכנית אותה אנחנו מקדמים, אפשר לומר בסבירות מאוד מאוד גבוהה שהמקרים האלה לא יחזרו בשנית.
<חאתם דבאח: אדוני, ברשותך, נמצא כאן גם פאדי דבאח שעובד אתנו בחברה ואני מבקש לאפשר לו להתייחס בנושא צער בעלי חיים.
<פאדי דבאח: רציתי לענות לגברת לגבי מה שעשינו.
<פאדי דבאח: אני אחזור קצת אחורה ואתייחס למה שאמר נדב גלאון.
יעקב מרגי: אין לנו את הזמן לזה.
יעקב מרגי: אני חושב שהדובר הקודם נתן לנו סקירה מקיפה.
יעקב מרגי: אתה רוצה להוסיף משפט או שניים?
יעקב מרגי: אם לא, אני רוצה לעבור הלאה.
<פאדי דבאח: לפני האירוע, משרד החקלאות באוסטרליה הוציא תקנות שמהוות תנאים לייצוא בעלי חיים מאוסטרליה והם היו מגיעים כל חודשיים-שלושה לביקורת ומבקרים גם במפטמות וגם בבית המטבחיים.
<פאדי דבאח: הם היו עושים הדרכות לעובדים.
<פאדי דבאח: יחד עם זאת, היו ימי עיון לגבי תקנות השירותים הווטרינריים בארץ.
<פאדי דבאח: בבית המטבחיים יש וטרינר שהוא ממונה על הדברים האלה.
<פאדי דבאח: מאז האירוע שינינו ועתה יש שני אנשים אוסטרלים שהם אקרידיטים, אנימל ווילפר אופיסרס, והם נמצאים בבית המטבחיים כל יום מאז הפתיחה ועד הסגירה.
<פאדי דבאח: התפקיד שלהם הוא פיקוח והדרכת עובדים.
מירב בן ארי: למה צריך להביא אנשים מאוסטרליה?
יעקב מרגי: הם מייבאים משם בשר ויש להם מה לומר.
יעקב מרגי: מתוך כל הפעילות שלכם כמה הם עגלים מקומיים וכמה מיובאים?
יעקב מרגי: באחוזים.
יעקב מרגי: לא במספרים.
<פאדי דבאח: כמעט תשעים אחוזים עגלים מיובאים.
יעקב מרגי: אכן יש להם מה לומר.
יעקב מרגי: יש לציין זאת בחיוב שעניינם הוא לא רק הנושא הכלכלי.
<נדב גלאון: זה תנאי של ממשלת אוסטרליה לפקח עד סוף התהליך.
<נדב גלאון: מבחינתם הם נתינים אוסטרלים.
יעקב מרגי: יש רק להודות להם.
<פאדי דבאח: אחרת אין רישיון יצוא ליצואן משם.
<פאדי דבאח: מאז האירוע, מה-1 ביוני, מה שחדש בעניין הוא שאנחנו הסמכנו ארבעה אנשים, חוץ מהווטרינר שממונה על צער בעלי חיים, דרך האוסטרלים והם עוברים הדרכות יום יום.
<פאדי דבאח: התפקיד של אחד או שניים מהם – הדרכנו ארבעה והכשרנו אותם כך שבמקרה שאחד לא נמצא, תמיד יש לו מחליף – אך ורק לפקח על העובדים שעובדים בשחיטה, מהפריקה ועד השחיטה, ולראות שהם מבצעים את הדברים לפי התקנות ולפי ההוראות של השירותים הווטרינריים הישראלים והשירותים הווטרינרים האוסטרלים.
איציק שמולי: מזל שיש את האוסטרלים.
איציק שמולי: במדינה מתוקנת, אתה יודע איך אפשר למנוע את זה?
איציק שמולי: אם הייתי שואל אותך והיית אומר לי שכן, בעוד שנה וחצי לא יהיה כאן מקרה אחד, זה היה קורה אם הייתה אחריות פלילית על הראש שלכם.
איציק שמולי: זאת הדרך היחידה.
איציק שמולי: במדינה מתוקנת היו צריכים לשבת בכלא.
<פאדי דבאח: אני לא אירתע.
יעקב מרגי: אתם לא עונים.
יעקב מרגי: עוד לא דיברנו על הדרך עד בית המטבחיים.
יעקב מרגי: רק השבוע בדרך מהדרום לכנסת, ראיתי רכב הובלה של עגלים, דו קומתי.
יעקב מרגי: תאמינו לי, אם הייתי מנסה להכניס דף נייר בין עגל לעגל, לא הייתי מצליח.
יעקב מרגי: לא יתכן שמהדרום ועד להיכן שהם נסעו, שום עין לא קלטה זאת.
יעקב מרגי: אמרנו שכרגע אנחנו דנים בבית המטבחיים.
יעקב מרגי: זה רק מלמד אותנו שיש לנו עוד הרבה עבודה לעשות והיא תיעשה.
יעקב מרגי: יועץ שר החקלאות, בבקשה.
<אריק בן שמעון: תודה.
<אריק בן שמעון: השר מתנצל על שלא יכול היה להגיע.
<אריק בן שמעון: הנושא הזה כמובן מאוד חשוב לו.
<אריק בן שמעון: השר רואה חשיבות עליונה בכל מה שקשור בצער בעלי חיים וכמובן הוא רואה עין בעין את כל הדברים שאמר כאן חבר הכנסת שמולי, חבר הכנסת פוקלמן וחברת הכנסת נורית קורן והוא רוצה להעביר מסר חד וברור: מה שהיה בתחום הזה של אכיפת חוק צער בעלי חיים, לא יהיה עוד.
<אריק בן שמעון: הוא מתכוון לשים דגש משמעותי ביותר.
<אריק בן שמעון: הוא הנחה כבר את המנכ"ל להכין תכנית עבודה מקיפה - בכל מה שקשור לחוק אכיפת חוק צער בעלי חיים - לבתי המטבחיים והמשחטות.
<אריק בן שמעון: הוא הודיע והוא כבר הכניס לתכנית העבודה שלו שבלוח הזמנים יהיו פשיטות פתע שהוא בעצמו יעשה בבתי המטבחיים והמשחטות.
<אריק בן שמעון: הוא הנחה כמובן את כל העניין של הצבת המצלמות.
<אריק בן שמעון: כמובן שבחודש וחצי שהוא נמצא בתפקיד או בחודשיים, אי אפשר לעשות עדיין את כל המהפכות שהוא רוצה בהן אלא זה תהליך.
<אריק בן שמעון: השר מקדם בצורה הכי מהירה שיח עם כל ארגוני צער בעלי החיים.
<אריק בן שמעון: הוא כבר קיים בתחילת התפקיד מפגש וסיור בתנו לחיות לחיות ובחודש הקרוב הוא גם יקיים שולחן עגול עם כל שלושים הארגונים במטרה לייצר כאן שיח רציף וגם עם גורמי השטח עצמם, כפי שביקש משה רפאלוביץ'.
<אריק בן שמעון: בנושא החוק של צער בעלי חיים.
<אריק בן שמעון: דיברו כאן גם על החמרת ענישה וגם על אחריות מנהלי תאגידים.
<אריק בן שמעון: לפני כחודש השר קידם את החוק הזה בוועדת שרים לחקיקה כהצהרת כוונות.
<אריק בן שמעון: לצערנו – גם הגנת הסביבה נמצאים כאן – החוק הזה כרגע מעוכב עקב זה שהמשרד להגנת הסביבה לא משתפים פעולה אתנו.
<אריק בן שמעון: יש להם הערות על החוק.
איציק שמולי: מי לא משתף אתכם פעולה?
<אריק בן שמעון: המשרד להגנת הסביבה.
<אורלי שגב: זה שיש הערות על החוק לא אומר שלא משתפים פעולה.
<אריק בן שמעון: לעומת משרד הפנים ומשרד המשפטים שמקיימים דיונים ויושבים על ההערות שלהם עת נדרש תיקון חוק צער בעלי חיים.
<אריק בן שמעון: אנשי המשרד להגנת הסביבה, לצערנו, אפילו לא מצליחים לקבוע אתם פגישה אחת וזה מעכב את הגשת נוסח החוק.
<אורלי שגב: אפשר להגיב על זה?
יעקב מרגי: יש מנהלת ועדה.
יעקב מרגי: את יכולה לפנות אליה.
<אריק בן שמעון: זה מעכב את נוסח הצעת החוק מלהגיע לקריאה ראשונה.
<אריק בן שמעון: אנחנו מאוד נשמח אם חברת הכנסת מירב בן-ארי תעביר את המסר גם לשר להגנת הסביבה על מנת לקדם את העניין הזה.