GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: תספרי לוועדה מה זה הפיקוח והבקרה?
<אביבה בן רפאל: פיקוח ובקרה זה אומר, לעקוב אחר הפעילות של הסטודנטים ולמשב את זה, לבדוק, לעשות סוג של מערך מבקר עם תוצרים, שזה יהיה מדיד.
<אביבה בן רפאל: כלומר, גם העבודה של הסטודנטים צריכה להיות מאוד מדידה כי סטודנט הוא סטודנט, על כל המורכבויות שבו.
<אביבה בן רפאל: ולכן הפיקוח והבקרה הוא חלק מאוד חשוב.
<אביבה בן רפאל: העבודה שלהם נהדרת, אל"ף, גאוות יחיד.
<אביבה בן רפאל: בי"ת, זה פתר להם בעיית דיור, חברים, הם משלמים 400 שקלים לחודש.
<אביבה בן רפאל: זה דבר ענק.
<אביבה בן רפאל: אני בעד.
<אביבה בן רפאל: אנחנו חיבקנו ונחבק.
<אביבה בן רפאל: זה מחבר את כל החלקים, אבל אני אומרת שוב, צריך לשים גם את הנושא של פיקוח ובקרה ואני חושבת שמשרד החינוך יעשה את זה באהבה רבה ועושה את זה הלכה למעשה, גם מבלי שניתן לו המנדט הפיקוח.
איציק שמולי: גם תקציב לא רק פיקוח.
<אביבה בן רפאל: נכון.
מירב בן ארי: יש נציג נוסף ממשרד החינוך, אורלי וייסמן, מדריכה מלווה לפעולות תקציב נקודתי.
מירב בן ארי: זה לנושא התקציב.
<אורלי וייסמן: הנושא של התקציב.
<אורלי וייסמן: העיר לוד מקבלת תקציב שנקרא טיפול נקודתי.
<אורלי וייסמן: התקציב הוארך בשנתיים נוספות, היה אמור להסתיים בתשע"ה, הוא קיבל הארכה עד תשע"ז, קרי, לעוד שנתיים נוספות.
<אורלי וייסמן: המלגות הן מלגות שמתוקצבות מהטיפול הנקודתי לוד וזה הממשק שלנו, משרד החינוך.
<אורלי וייסמן: אני רוצה להוסיף למה שאביבה ציינה לגבי תהליכי בקרה והערכה.
<אורלי וייסמן: אנחנו מקבלים מיובל, מהתאחדות הסטודנטים, תכנית עבודה מפורטת, פדגוגית, של פעולות אל מול תקציבים, אל מול מספר סטודנטים ואנחנו גם עורכים בקרה בשטח.
<אורלי וייסמן: אני סיירתי בעיר לוד כדי להשתתף בפעילות של ועדי בתים, כדי להשתתף בפעילות של גנים ציבוריים, פעילויות שונות שהסטודנטים מובילים בעיר.
<אורלי וייסמן: אלה תהליכי הערכה והבקרה שלנו אל מול התקציב.
<אורלי וייסמן: אנחנו מברכים על הפעילות.
<אורלי וייסמן: לא מזמן היינו בביקור בעיר לוד וגם שמענו הדים לעשייה של התאחדות הסטודנטים בעיר.
מירב בן ארי: אני רוצה לשאול שאלה לגבי התקציב.
מירב בן ארי: כלומר, לפי מה שאמרת, התקציב בתכנית לוד קיים עד 2016.
מירב בן ארי: זה התקציב הקיים.
מירב בן ארי: לצורך העניין, כדי לעשות את זה לקריית שמונה, נצטרך תוספת אבל בנוסף נצטרך גם תקציב להמשך פעילות.
<אורלי וייסמן: אני חייבת לסייג, שמבחינת התקציב, מכיוון שלא היתה ממשלה, כרגע אין תקציב.
<אורלי וייסמן: יש החלטת ממשלה אבל אין תקציב כרגע.
<אורלי וייסמן: אנחנו מקווים שהתקציב יאושר.
מירב בן ארי: ממתי החלטת הממשלה?
<אורלי וייסמן: החלטת הממשלה היא להמשיך בשנתיים נוספות את התכנית.
<אורלי וייסמן: החלטת הממשלה על פי שר החינוך הקודם שי פירון.
מירב בן ארי: כן, גם אתו דיברתי.
מירב בן ארי: הכנו כבר את השטח.
מירב בן ארי: אני מבקשת התייחסות של חברתי, חברת הכנסת שאשא ביטון, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני מברכת את כל הנוכחים, אני חושבת שהדיון הזה חשוב.
יפעת שאשא ביטון: כמו שאמרו לי אישית, הוא אפילו חשוב שבעתיים.
יפעת שאשא ביטון: אני מגיעה מקרית שמונה, אני רואה לאורך השנים את התרומה האדירה של הסטודנטים שבאים ונמצאים בתוך העיר, נותנים בה חיים חדשים, נותנים איזה שהיא תקווה ואיזשהו אופק.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בכוחותינו ובאמצעות פרויקט איילים, שגם לו חשיבות מאוד משמעותית, במיוחד בתוך הקהילה שבה הוא השתכן ומקרין גם על חלקים נוספים באוכלוסייה בקרית שמונה, ביחד אנחנו מנסים להפיח רוח חיים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת, שפרויקט, כמו שמוצג כאן, אם נוכל להעתיק אותו לקריית שמונה, נעשה משהו משמעותי ברמה החברתית.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להציע פה איזה שהיא ראייה הוליסטית כי בסופו של דבר את הפלטפורמה האקדמית יש לנו.
יפעת שאשא ביטון: מגיעים סטודנטים מכל הארץ ללמוד במכללת תל חי ובמכללות אחרות בסביבה, והם רוצים להישאר.
יפעת שאשא ביטון: הם רוצים להישאר וזה אומר, שיש לנו הזדמנות מדהימה לעשות תכנית בין-משרדית, שמאפשרת את חיזוק המקום גם בראייה של תעסוקה של אחרי הלימודים כדי לאפשר להם להישאר.
יפעת שאשא ביטון: אתה הרי אמרת, החוכמה היא לא רק להביא אותם אלא גם לעזור להם אחר כך להשתקע ולמצוא את ביתם ומקומם באותו מקום שאליו הם הגיעו.
יפעת שאשא ביטון: ברמת פיתוח מסגרות החינוך שלהם – יכול להיות חלק מאוד משמעותי לאחר הלימודים, בפיתוח מסגרות שכאלה.
יפעת שאשא ביטון: לקחת את הנושא של תרבות הפנאי, לקחת עוד סוגיות נוספות שקשורות בדפוסי החיים הבסיסיים, שרלוונטיים לכל אחד ואחת, שאולי נמצאים בהישג יד במרכז יותר מאשר במקומות פריפריאליים ובכך אנחנו יכולים להרוויח פעמיים.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת הבאנו אוכלוסייה חדשה שמביאה רוח חדשה.
יפעת שאשא ביטון: פעם שנייה, השארנו את בני המקום, שכן מוצאים את מקומם בתוך העיר שבה הם נולדו וגדלו.
יפעת שאשא ביטון: ופעם שלישית, אנחנו תורמים לפיתוח של אזור שלם ברמות ובממדים שכיום אנחנו לא פוגשים אותם.
יפעת שאשא ביטון: אז אם זאת ההזדמנות וזאת הפלטפורמה, אני מבקשת להרחיב את הפרויקט גם לקריית שמונה.
מירב בן ארי: אני לא אוהבת את המילה פרויקט כי פרויקט יש לו התחלה וסיום.
מירב בן ארי: אני מעדיפה את המילה תכנית.
עוזי דיין: בעברית אומרים מיזם.
יפעת שאשא ביטון: איזה שם שתרצו, העיקר שזה ייקרה בקרית שמונה, אני מקבלת כל הגדרה שאתם תבקשו.
יפעת שאשא ביטון: אבל לאחר שאנחנו עושים את זה, אני כן קוראת מכאן ליצור תכנית שהיא בין משרדית, שכוללת את כל ההיבטים שציינתי כאן כדי שנוכל להתוות אופק.
מירב בן ארי: יוסף הרוש, סגן ראש עיריית לוד, אני מבקשת להתייחס לתכנית לוד.
עוזי דיין: שאלה, באתי לפה לא כי הזמינו אותי, לא הזמינו אותי, אלא כי כתוב, שרוצים להרחיב את הפרויקט.
עוזי דיין: מישהו יכול להציג, אם אפשר, רק את התקציב, על מה מדובר?
עוזי דיין: כולם אמרו, תקציב ושנים.
עוזי דיין: לא הצלחתי להבין, מי ייתן כסף ולכמה שנים?
עוזי דיין: אני מדבר על הצגת תקציב.
מירב בן ארי: אתה רוצה לדעת כמה זה יעלה דבר בסופו של דבר, לוד והרחבה לקריית שמונה?
עוזי דיין: אם רוצים להרחיב לעוד עיר, כמה זה עולה?
<יובל בדולח: בעצם תקציבי הפרויקטים האלה נחלקים לשניים, אפשר להגיד שלושה חלקים מרכזיים.
<יובל בדולח: תקציב ראשון הוא תקציב המלגות, שזה המסה הגדולה והמשמעותית ביותר בפרויקט.
<יובל בדולח: תקציב שני הוא תקציב משמעותי לא פחות, ניהול המלגאים או כל מה שקשור להפוך את הסטודנטים לקהילה, דרך ידע אקדמי וכדומה.
<יובל בדולח: והתקציב הנוסף זה תקציב המשימות לכל הפרויקטים שהסטודנטים מפעילים בעיר, החל ממועדונים - - -
עוזי דיין: ומה עם המגורים?
<יובל בדולח: הסטודנטים בפרויקט הזה, לא בונים להם דיור, הם גרים בדירות שכורות ולכן הם שוכרים דירות.
<יובל בדולח: המלגה היא מלגת לימודים והשתתפות בשכר דירה.
<יובל בדולח: במקרה של לוד, מה שקורה, את מחצית המלגה אנחנו מקבלים ממפעל הפיס, החצי השני, אנחנו מביאים מקורות נוספים, בין אם משרד החינוך או גורמים פרטיים כדי להגדיל את היקפי המלגה - - -
<אביבה בן רפאל: עומד על 16,000 שקלים לשנים.
<יובל בדולח: 10,000 שקל כל שנה לשכר לימוד, ועוד 500 שקלים כל חודש השתתפות בשכר דירה.
<יובל בדולח: בסך הכול 16,000 שקל בשנה.
עוזי דיין: בכמה סטודנטים מדובר?
<יובל בדולח: היום בלוד יש 250 סטודנטים, לא כולם מקבלים מלגות כי חלקם כבר סיימו להיות סטודנטים ונשארו שם כבוגרים.
<יובל בדולח: בפרויקט שלנו יש היום 250 סטודנטים.
<יובל בדולח: כדי להביא 250 סטודנטים מקצה לקצה, העלות היא סדר גודל של 4 מיליון שקלים, שהם לוקחים אותם מכסף ממשלתי, כסף של רשות מקומית ושותפים חיצוניים שעושים את הפעילות הזאת.
<אביבה בן רפאל: יכולים להגיע לכפל מלגה אם הם מקבלים גם מפר"ח.
איציק שמולי: זה לא קשור.
<אביבה בן רפאל: לא קשור, אבל זה חשוב.
<אביבה בן רפאל: אני אומרת עוד פעם, צריך לשים הכול על השולחן, אנחנו עובדים בשקיפות, סטודנט יכול לקבל כפל מלגות.
<יובל בדולח: 4 מיליון שקל בשנה זה המשמעות של העתקת הפרויקט במלואו.
עוזי דיין: 16,000 שקלים מלגה ודמי קיום נקרא לזה.
עוזי דיין: כמה עולה ניהול?
<יובל בדולח: סדר גודל של 35%-40% מתקציבי הפרויקט בהשוואה למלגות.
עוזי דיין: כמה?
<יובל בדולח: 30%.
<יובל בדולח: כי זה כולל מלווים לכל קבוצה, כולל פעילות בשטח, כולל סמינרים בתחילת השנה.
<יובל בדולח: והכי חשוב, ניהול בוגרים שהם לא מלגאים.
מכלוף מיקי זוהר: בקיצור זה פרויקט של 5 מיליון שקל.
מירב בן ארי: סליחה, תנו לי לעשות סדר, אי אפשר שכל אחד יתפרץ לדברי חברו.
מירב בן ארי: 4 מיליון ₪ זה לטובת הסטודנט.
מירב בן ארי: 10,000 ועוד 6,000, השכר ומלגת הלימודים.
מירב בן ארי: זה אם יש לנו 250 סטודנטים חדשים שאנחנו שמים בעיר אחרת.
מירב בן ארי: בנוסף, יש עוד מיליון ₪, שזה מדובר על תקורה, זאת אומרת, הנהלה, המפקחת, לצורך העניין הסמינר שנותנים איזשהו תגמול.
עוזי דיין: שאלתי בנוסף.
מירב בן ארי: הוא אומר שהכול בתוך זה.
עוזי דיין: מקורות, מי נותן את זה?
<בן אגאי צחי: מקורות, היום במפעל הפיס, ליווי של בוגרים, יושב לידך נציג "קרן שחף", שעוסק בכל מה שקשור לקהילות הבוגרים שלנו.
<בן אגאי צחי: בלוד היום מפעל הפיס נותן 600,000 שקל למלגות.
<בן אגאי צחי: "קרן שחף" 150,000 שקל לבוגרים.
עוזי דיין: מספרים.
עוזי דיין: מי משלים את ה-600,000?
עוזי דיין: כולם ביחד עוד 600?
<יוסף חיים הרוש: לא, אנחנו לבד בהתחלה נתנו 2 מיליון.
מירב בן ארי: חבר'ה, אני מנהלת את הדיון, תנו לי לשאול את השאלות, אני מבטיחה לכם, שהדיון הזה יסתיים עם החלטה.
מירב בן ארי: זה חשוב שאנחנו מתעסקים בתקציב, אבל אי אפשר מי נותן מה ולמה.
מירב בן ארי: אני רוצה את ההתייחסות שלך לעניין מעורבות של רשות מקומית בתכנית כזאת.
עוזי דיין: אפשר רק שישלימו את המספרים.
עוזי דיין: 600,000 זה מפעל הפיס.
עוזי דיין: מי נותן לזה את המיצ'ינג?
<יובל בדולח: 2,160 מיליון רשות מקומית, חלקה הולך למלגות, חלקה הולך לתפעול.
<יובל בדולח: וגופים פרטיים שמשתתפים בהשלמה, סה"כ 4 מיליון.
עוזי דיין: כמה כסף?
<יובל בדולח: עד 4 מיליון.
<יובל בדולח: אני יכול לעבור אתך גורם גורם.
מירב בן ארי: היתה רשימה, אפשר להעביר אותה.
איציק שמולי: זה לא מידע חסוי, אפשר לשים את זה על השולחן.
מירב בן ארי: אנחנו נעביר לך בסוף הישיבה את הרשימה של כל המעורבים וכמה כסף כל אחד שם על התכנית.
מירב בן ארי: אבל יש לי כאן דברים אחרים שאני רוצה לשמוע.
מיקי לוי: כדאי לשמור עם עוזי דיין על יחסים טובים כי הוא יביא יותר כסף מהממשלה.
מירב בן ארי: זה בטוח.
מירב בן ארי: בינתיים היחיד ששם את רוב הכסף זה מפעל הפיס.
עוזי דיין: אני פה לא בשביל הכסף, אני בשביל הלב.
עוזי דיין: בסוף אם לא אומרים מסודר את הכסף, אין כסף.
עוזי דיין: גם אם אומרים מסודר, לא תמיד מקבלים.
מירב בן ארי: ליאת, אני רוצה, אם את יכולה לדאוג עכשיו לרשימה, כמה כסף נותן כל אחד.
<אביבה בן רפאל: יש כאן רשימה מסודרת.
עוזי דיין: יופי שיש רשימה מסודרת, צריך להציג את זה.
עוזי דיין: זה בדיוק 20 שניות להציג את זה.
עוזי דיין: אני מבין, שהכסף שדובר עליו פה, זה המימון והמקורות ללוד.
עוזי דיין: כל מקום נוסף הוא זהה?
איציק שמולי: תלוי אם אתה רוצה שיתחילו 250 סטודנטים בשנה הראשונה.
איציק שמולי: אנחנו התחלנו ב-40 סטודנטים בשנה הראשונה.
איציק שמולי: זו גם החלטה.
עוזי דיין: אני זוכר.
עוזי דיין: לכן, אם מדברים על הרחבה, צריך להגיד לאן רוצים או "קול קורא" וכו', ולומר עם כמה רוצים להתחיל.
עוזי דיין: לא מתחילים 250 סטודנטים.
עוזי דיין: ואז יהיה ברור כמה תקציב צריך לזה בכל שנה ומי נותן אותו.
מירב בן ארי: הרשימה של כמה כסף כל אחד נותן, עוד רגע תחולק.
<יוסף חיים הרוש: שלום לכולם, בלוד יש לנו את הסטודנטים של "איילים".
<יוסף חיים הרוש: בלוד יש לנו התאחדות של הגרעין התורני, ויש לנו את התאחדות הסטודנטים.
<יוסף חיים הרוש: כדי לקבל את המרב מהסטודנטים, חילקנו את הפעילות של הסטודנטים.
<יוסף חיים הרוש: "איילים" פועלים בשעות פעילות בתי הספר, ההתאחדות פועלת אחה"צ.
<יוסף חיים הרוש: בשנה האחרונה אנחנו רואים הישגים אדירים בקרב ועדי בתים.
<יוסף חיים הרוש: כשאני אומר ועדי בתים, זה משהו שפועל גם ברמה אישית.
<יוסף חיים הרוש: מה זאת אומרת, אתה מגיע לסטודנטים לשכונות חלשות ולשכונות מעורבות, שאף צד לא מאמין לאף צד, אף אחד גם לא מאמין לרשות ויש שם הזנחה.
<יוסף חיים הרוש: פתאום באים חבר'ה צעירים, סטודנטים, גם מהמגזר הערבי וגם מהמגזר היהודי ומראים להם שאכפת להם מהם.
<יוסף חיים הרוש: הם אומרים להם, בוא נעשה פה סדר, נעשה ועד בית, נחזיר את החשמל לבניין, ופתאום הסטודנט הולך לחברת חשמל ודואג להנחה של 50%, פתאום מביא את העירייה שתנקה את הבניין.
<יוסף חיים הרוש: אם אתה רואה דייר ערבי, אתה מביא סטודנט ערבי שמדבר אתו.
<יוסף חיים הרוש: אתה עושה שני מעגלים.
<יוסף חיים הרוש: מעגל אחד, אתה מעצים את התושב עצמו, שפתאום למישהו אכפת מהדייר.
<יוסף חיים הרוש: דבר שני, הסטודנט שנתן, הוא אומר לך, אני לא יודע אם נתתי יותר ממה שקיבלתי, פתאום הוא מתחיל להעלות את הרמה של אותה שכונה.
<יוסף חיים הרוש: הסטודנטים פועלים אחה"צ למשל בגן שמעוני, פתאום הסטודנט מתקשר לילד, רואה שיש לו בעיה בחינוך, אותו סטודנט מדבר עם המורה שלו, או פוגש ילד במצוקה, הוא פונה לרווחה לפעול לטובתו, מתריע על המצוקה, המצוקה הרבה יותר רחבה.
<יוסף חיים הרוש: פתאום גילינו, שאנחנו נותנים מענה רחב בגלל הפעילות של הסטודנטים אחה"צ.
<יוסף חיים הרוש: אני חושב שזה מבורך לכל עיר.
מירב בן ארי: תרומתה של התכנית לא מוטלת בספק.
מירב בן ארי: אבל אני רוצה לשמוע את המעורבות של הרשות, גם תקצובית וגם פיקוח ובקרה.
<יוסף חיים הרוש: התכנית בשיתוף פעולה עם הרשות.
<יוסף חיים הרוש: אנחנו שינינו כל מיני דברים שמצאנו לנכון לשנות, לעשות הפרדה.
<יוסף חיים הרוש: שיתוף הפעולה פורה כי לשני הצדדים יש את אותו אינטרס, לתת את אותו שירות.
<יוסף חיים הרוש: אני אגיד כך, כשאתה רוצה לקבל והשני רוצה לתת, אז שיתוף הפעולה מצוין.
<יוסף חיים הרוש: אנחנו מעמידים יעדים בכל שנה בשכונות שונות, למשל ועדי בתים זה משתנה משכונה לשכונה.
<יוסף חיים הרוש: יש גם נקודות חמות, כלומר, יש מצבים שאנחנו פועלים על פי דרישות המשטרה.
<יוסף חיים הרוש: בשנה הבאה ניקח אותם כפרויקט להשקיע שם פעילות רחבה יותר אחה"צ של סטודנטים.
<יוסף חיים הרוש: מאחר ועשינו הפרדה בין פעילות הבוקר לבין פעילות אחה"צ, אנחנו מרגישים את הסטודנטים יותר בשטח אחה"צ.
<יוסף חיים הרוש: הרווח הגדול שלנו כרשות, שאנחנו רוצים שהסטודנטים יישארו לגור בלוד.
<יוסף חיים הרוש: להשקיע בסטודנט לשנתיים שלוש, המטרה הסופית שלי, שהוא יהיה תושב לוד ואז אני מגדיל את כמות האוכלוסייה האיכותית, המשמעותית, האקדמית, לתוך העיר, במרכז הארץ.
<יוסף חיים הרוש: לעניין התעסוקה, יחסית לקריית שמונה, אין לנו את הבעיה הזאת.
מירב בן ארי: בוא נתחיל מהשאלה הבסיסית של עוזי דיין.
מירב בן ארי: כמה כסף שמה העיר לוד?
<יוסף חיים הרוש: לפני הכסף אני רוצה לומר משפט חשוב מאוד.
<יוסף חיים הרוש: אנחנו מעבירים את הכסף דרך התקנה שמיועדת לסטודנטים.
<יוסף חיים הרוש: אבל גם ההתאחדות עצמה מדברת עם משרד החינוך.
עוזי דיין: כדי שיהיה מובן, כשהוא אומר, אני נותן את הכסף, זה הכסף שלו.
עוזי דיין: הוא מקבל אותו - - -
<יוסף חיים הרוש: זה כסף שלי, אני לא מקבל אותו מאף אחד.
<יוסף חיים הרוש: זה כסף שלי, שיכולתי להחליט, לא לתת לסטודנטים והייתי מחליט לעשות פעולה אחרת בבית ספר.
עוזי דיין: הכסף שאתה שם במיזם בלוד הוא לא כסף שלך, הוא כסף שאתה קיבלת אותו.
<יוסף חיים הרוש: לא, לא קיבלתי אותו מאף אחד.
<יוסף חיים הרוש: זו תקנה, זה סעיף לחינוך.
<יוסף חיים הרוש: יכולתי להחליט לבנות תכנית אחרת.
<יוסף חיים הרוש: אנחנו החלטנו להשקיע בזה כי אנחנו רואים בזה חשיבות ואנחנו רואים בזה הצלחה אדירה, שזה מעצים לנו את התושבים ומחזק לנו את האמון של התושבים ברשות.
<יוסף חיים הרוש: לרשות אין את היכולות והכוח האיכותי לחבר בין הרשות לבין התושבים, בוודאי בשכונות המוחלשות שלנו.
<יוסף חיים הרוש: לגבי הכסף, לקחנו את הכסף והחלטנו כרשות להשקיע בפרויקט הזה איקס כסף.
<יוסף חיים הרוש: בהתאחדות אנחנו משקיעים יותר כסף מאשר משקיעים ב"איילים" - - -
איציק שמולי: מספר הסטודנטים הוא בכלל לא פרופורציונאלי.
<יוסף חיים הרוש: היום "איילים" מונה שלושה כפרים.
איציק שמולי: וכמה סטודנטים?
<יוסף חיים הרוש: הרבה מאוד.
<יוסף חיים הרוש: 130.
<יוסף חיים הרוש: מה שאני רוצה לומר, שגם ההתאחדות עצמה עושה לובי לעצמה בתוך משרד החינוך והיא גם מקבלת כסף על כך.
<יוסף חיים הרוש: אם מחר תפנו לשר החינוך וועדת החינוך תחליט שהמיזם חשוב, משרד החינוך יכול להעמיד מכספו שלו מיליון שקלים או חצי מיליון שקלים לקריית שמונה ועם זה ללכת הלאה.
יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלת הבהרה.
יפעת שאשא ביטון: מיליון השקלים שמופיעים תחת עיריית לוד בטיפול נקודתי, הם מצ'ינג למשרד החינוך?
יפעת שאשא ביטון: זה תקציב של הרשות, שהוא לא "צבוע" והוא יועד במיוחד לצורך זה?
<יוסף חיים הרוש: בשנה הבאה יכול להיות שיהיה רשום שם 700.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר, שזה מצ'ינג, כי אני רואה שמשרד החינוך נותן מיליון שקלים.
<יוסף חיים הרוש: את רואה שיש פעמיים מיליון שקלים.
<יוסף חיים הרוש: כל העניין עובר דרך טיפול נקודתי.
<יוסף חיים הרוש: ההפרדה של 2 מיליון, 1 מיליון ועוד מיליון, זה בעקבות הסיור של השר בלוד, הוא אמר, אני מוסיף מיליון לפרויקט.
<יוסף חיים הרוש: ואז הוא העביר לנו עוד 1 מיליון שקל לטיפול הנקודתי על מנת להגדיל את היקף הפעילות.
<יוסף חיים הרוש: ומיליון נוסף זה לעירייה בתכנית עבודה רגילה.
איציק שמולי: אם מחר שר החינוך, בגיבוי שר האוצר, בוחרים להעביר עוד מיליון שקל לפרויקט.
איציק שמולי: זה ברור לכולם שזה כסף תוספתי, נכון?
<אביבה בן רפאל: ברור.
איציק שמולי: לא, כי אני קפצתי כשאתה אמרת: זה כסף שלי.
איציק שמולי: מה שעוזי דיין אמר הוא נכון, זה כסף ממשלתי.
<יוסף חיים הרוש: אתה טועה.
<יוסף חיים הרוש: לגבי המיליון הראשון, אתה טועה.
<יוסף חיים הרוש: לגבי המיליון השני, אנחנו מדברים עם השר כדי לזרז את הבקשה של יובל בדולח.
איציק שמולי: אם אתה אומר שזה כסף תוספתי, אז אנחנו רגועים.
<יובל בדולח: אני אעבור בקצרה על הכותרות.
<יובל בדולח: מפעל הפיס, עבור מלגות השנה שם 600,000 שקלים.
<יובל בדולח: משרד החינוך נתן תוספת לטיפול נקודתי, שעוד בתקופתו של השר פירון התווספו מיליון שקלים.
<יובל בדולח: השר אופיר אקוניס, אחרי סיור שלו, הוסיף לטיפול נקודתי, 160,000 שקלים.
<יובל בדולח: עיריית לוד, מתוך טיפול נקודתי שלה שמה מיליון שקלים.
<יובל בדולח: וחברות פרטיות, חברת בזק, קרן רוטשילד קיסריה מעורבת, ועדת העיזבונות, זה בבקשה שהוגשה לוועדת העיזבונות בנוהל רגיל של הגשת בקשות, חברת צ'ק פוינט, איסתא, שהיא גם חברה בבעלות התאחדות הסטודנטים, שנותנת מלגות לסטודנטים בארץ, נתנה גם בלוד.
<יובל בדולח: בית ההשקעות של מיטב, מבקרים אותנו אנשים ומשלמים לנו כסף, זה נחמד וזה נכנס לתקציב.
<יובל בדולח: קרן שח"ף, שמתעסקת בכל התחום של קהילות צעירים בכל הארץ, אימצה את כל קהילות הבוגרים שלנו, ברגע שהם מסיימים את התכנית הסטודנטיאלית, הקרן מאמצת אותם לתוך התכנית.
<יובל בדולח: פדרציית דטרויט, שנרתמה השנה ובשנה הבאה יכול להיות שתהפוך את לוד לאחד מפרויקטי הדגל שלה.
<יובל בדולח: והתאחדות הסטודנטים, מתקציבה שמה כסף כדי שהדבר הזה ייצא לפועל כבר שנה רביעית ברציפות.
אחמד טיבי: אין ספק שמדובר ביוזמה ברוכה, פרויקט סטודנטיאלי, גופים אחרים, עירייה.
אחמד טיבי: יש כאן זיהוי של יישוב במצוקה שסובל מתדמית שלילית, עם ניסיון להעצמה אזרחית, פיתוח תרבות ולכן אני רואה את זה בחיוב רב.
אחמד טיבי: הרעיון של הישיבה הזאת, להעתיק את התכנית ליישובים אחרים.
אחמד טיבי: הוזכרו כאן היישובים קריית שמונה, קריית גת ואחרים.
אחמד טיבי: יש שני יישובים שממשלת ישראל קיבלה החלטה לגביהם על טיפול נקודתי, טייבה ולוד.
אחמד טיבי: הם סובלים מאותן בעיות כמעט.
אחמד טיבי: טייבה במצוקה גדולה יותר מאשר לוד ואני תוהה, מבקש, מעלה את האפשרות להעתיק את המודל הזה.
אחמד טיבי: אני לא בטוח שזה 250 סטודנטים, לטייבה עצמה זה אולי כמה עשרות בלבד.
אחמד טיבי: אני בטוח שיימצאו סטודנטים רבים שירצו לתמוך בעיקרון של העצמה אזרחית, של פיתוח התרבות במקום, של פעילות חברתית, של תרומה לקהילה.
אחמד טיבי: לכן אני מעלה את זה גם למר עוזי דיין, אחד התורמים העיקריים לפרויקט, וגם בפני משרד החינוך.
אחמד טיבי: אני בטוח, שנוכל להביא כסף מהממשלה גם לטייבה לפרויקט כזה, אפשר לסדר את זה, אם זה מיליון או 2 מיליון שקלים.
אחמד טיבי: אבל התפקיד שלכם לנווט כאן.
אחמד טיבי: צריך להתחיל ביישום לגבי טייבה.
<אביבה בן רפאל: יהיה מעניין ונחמד לראות בעלי עסקים מהחברה הערבית שתורמים לנושא.
<אביבה בן רפאל: אני חושב שזה מאוד חשוב, בשביל הנראות ובשביל הביחד.
אחמד טיבי: אין לי ספק שנמצא.
מיקי לוי: גברתי היושבת ראש, לא אחזור על דברי קודמי: עבודה, מיזם עם שליחות ולא נותר לי אלא לברך על כך.
מיקי לוי: אני רק מבקש לשאול שאלה, האם הגרעינים התורניים גם מעורבים בחיי הקהילה או שהם מתבדלים?
<יובל בדולח: אני יכול לענות מניסיוני שלי.
<יובל בדולח: היום בלוד פועלים שלושה גופים מרכזיים.
<יובל בדולח: הגוף הראשון, התאחדות הסטודנטים.
<יובל בדולח: הגוף השני, איילים שהוזכר כאן.
<יובל בדולח: והגוף השלישי זה הגרעין התורני בלוד, אחד הגרעינים הכי ותיקים והכי גדולים היום בארץ, השנה הוא חוגג 20 שנה של שהות בלוד.
<יובל בדולח: אני אגיד מילה על הגרעינים, אני לא על תקן לייצג אותם.
מכלוף מיקי זוהר: אני מציע לחבר הכנסת מיקי לוי לשבח את הגרעין התורני.
מיקי לוי: אני משבח, אני רק רוצה שהוא יהיה מעורב.
<יובל בדולח: בזכות מגמות של הגירה חיובית שקוראת לעיר, שספגה שנים הגירה שלילית, העיר הזאת מתחילה להתעורר.
<יובל בדולח: כל גרעין כזה יש לו את האופי שלו.
<יובל בדולח: הגרעין התורני יש לו אופי מאוד קהילתי כי זו אוכלוסייה שנפגשת בבתי כנסת ובגמ"ח ופעילות חברתית.
<יובל בדולח: אצלנו, אנחנו גרעין שבעיקרו חילוני ועבודת הקהילתיות צריכה להיעשות באמצעים טכניים כמו מלווה קהילה וכו', לכן האופי הוא קצת שונה.
<יובל בדולח: יש שכונה שהוקמה שהגרעין התורני חי בה, אבל בגדול, כל העבודות האלה ביחד זה מה שמצליח להרים את העיר לוד למעלה, כל אחד עם האפיונים שלו.
מכלוף מיקי זוהר: גברתי היושבת ראש, ראשית אני מברך אותך על ניהול הישיבה, הולם לך התפקיד אני חייב לציין.
מכלוף מיקי זוהר: חברי, חבר הכנסת שמולי, העשייה שלך באזורים מסוימים ובמקומות מסוימים, הנגיעה שלך עוד מתחילת המערכת הציבורית שהתחלת ללכת בה, בולטת וראוי לשבח אותך כי אלה חברי הכנסת שאנחנו צריכים במשכן הזה.
מכלוף מיקי זוהר: הפרויקט הזה הוא פרויקט מבורך, ראוי, נכון וטוב, ויש חשיבות גדולה להמשיך את הפרויקט בפריפריה.
מכלוף מיקי זוהר: אני מקווה שראש הממשלה לא יכעס עלי שהשתמשתי במונח פריפריה כי הוא מנסה לבטל אותו, אבל בסופו של דבר יש להרחיב את הפעילות הזאת ברחבי הארץ, גם בטייבה, גם בקרית גת, גם בקריית שמונה, גם באזורים כאלה ואחרים.
מכלוף מיקי זוהר: יש לזה חשיבות עליונה בשבילנו כחברה ישראלית.
מכלוף מיקי זוהר: לכן אני חושב, שגברתי היושבת ראש יכולה להרים את הכפפה, אומרים, אדם שמתחיל מצווה אומרים לו גמור.
מכלוף מיקי זוהר: התחלת תהליך גדול בשביל העיר קריית שמונה, בואי תנסי להרחיב את זה לעוד מקומות.
מכלוף מיקי זוהר: אגב, לא מדובר בהרבה מאוד כסף.
מכלוף מיקי זוהר: לפי מה שמופיע בשקף, יש הרבה גורמים מממנים, שלדעתי הם ישמחו להמשיך ולממן ולעזור כדי להקים את הפרויקט בעוד מקומות ובעוד אזורים ויש לזה חשיבות עליונה.
מכלוף מיקי זוהר: אגב, לגבי קריית שמונה ספציפית, אני יודע, שראש העיר יגאל בוזגלו, ביצעו שם הכנות, יחד עם מכללת תל חי, הקרקע פורייה כדי שנוכל לשתול את הזרעים.
מכלוף מיקי זוהר: הדבר הכי חשוב שהייתי רוצה לשאול, דיברו על הגרעין התורני, אני לא רוצה להתייחס לגרעין התורני, אני יודע שהוא תורם, רק רציתי לדעת מה מידת המעורבות והתרומה לקהילה של הסטודנטים, שמחזירים לנו באופן כללי בחזרה על מה שאנחנו כמדינה עוזרים להם.
<יובל בדולח: כל סטודנט בתכנית מקבל מלגת לימודים מלאה של 10,000 שקלים בשנה והשתתפות של 500 שקלים בשכירות, בסה"כ 16,000 שקל בשנה.
<יובל בדולח: בתמורה, הסטודנטים האלה צריכים לעשות שלושה דברים מרכזיים: אחד, לעבור לגור באחת השכונות, שהרשות ואנחנו הגדרנו כשכונת יעד שאליה אנחנו רוצים להעביר סטודנטים.
<יובל בדולח: הם עוברים לאותה שכונה.
<יובל בדולח: הדבר הראשון שהם צריכים לעשות, לשכור דירה באותה שכונה ולהיפגש ערב אחד בשבוע עם אותם 25 חבר'ה שגרים אתם בשכונה, לערב קבוצה.
<יובל בדולח: אמרתי, הסטודנטים לא מכירים אחד את השני לפני כן ואנחנו משקיעים מאוד בלהפוך אותם לקהילה ולכן, ערב אחד בשבוע מנחה פוגש אותם ואנחנו משלמים להם בשנתיים הראשונות על המפגש הזה כי אנחנו מבינים שהם לא יעשו את זה באופן עצמאי.
<יובל בדולח: החלק השלישי הוא משימה חברתית.
<יובל בדולח: כל שלושה ארבעה סטודנטים לוקחים על עצמם משימה חברתית במשך חמש שעות בשבוע, מפעילים פרויקט בשכונה שלהם.
<יובל בדולח: ציינו פה ועדי בתים, ציינו פה עשייה חברתית בתחומי החינוך ובתחומי התרבות.
<יובל בדולח: לצערנו עדיין לא נפתח פאב בלוד, למעט פאב שיש בכפר הסטודנטים של עמותת איילים.
<יובל בדולח: אני אגיד לכם איך המודל עובד.
<יובל בדולח: הולכים לסופר, קונים בירות, מוכרים אותם לעצמנו ומרגישים כמו פאב.
<יובל בדולח: זה נורא נחמד, אבל זו הצורה שמייצרים תרבות בשלב הראשון עד שיבואו יזמים ויעשו את זה באופן כלכלי.
<יובל בדולח: כל היוזמות שלנו הן כאלה, שמונה שעות בשבוע זה מה שהסטודנט צריך לתרום חזרה.
מכלוף מיקי זוהר: תבורך.
מירב בן ארי: תודה לחבר הכנסת מיקי זוהר שהצטרפת.
מירב בן ארי: יושב ראש ההתאחדות, גלעד ארדיטי, בבקשה.
<גלעד ארדיטי: ראשית, אני חושב, שנגעו ודיברו על החשיבות של הפרויקט, יותר מזה על התרומה שלו.
<גלעד ארדיטי: אני חושב שיש לנו פה מודל מנצח, שיחסית, בהשקעה לא גדולה, אנחנו מצליחים לייצר אפקט משמעותי.
<גלעד ארדיטי: זה עלה בדיון בקולות שונים.
<גלעד ארדיטי: אחד הדברים שאנחנו כישראלים אוהבים לעשות, להתרחב בבת אחת למיליון מקומות ולהגיד, תקענו דגל, נגיד שהצלחנו.
<גלעד ארדיטי: אנחנו בפרויקט לוד, בהובלה של יובל, מנסים לעשות בדיוק הפוך, קודם כל באים ועושים את לוד ועושים את זה טוב, לאחר מכן רוצים להתרחב למקום נוסף.
<גלעד ארדיטי: אני חושב, שצריך לשים לעצמנו גם את מסגרת הזמנים.
<גלעד ארדיטי: שנת הלימודים הבאה עומדת להיפתח ב-18 באוקטובר, בשל הבשלות, אנחנו יכולים להתכונן ולהכין את עצמנו בצורה אידיאלית.
<גלעד ארדיטי: פה זה המקום של הממשלה להתגייסות בנושא הזה.
<גלעד ארדיטי: גם טווח הזמנים פה הוא חשוב.
<גלעד ארדיטי: דבר אחרון, העלה חבר הכנסת טיבי, את הנושא של קהילות בחברה הערבית.
<גלעד ארדיטי: אני מודה, שעד היום פחות עסקנו בזה ואני חושב, זה משהו שיכול להיות מאוד מעניין, גם אם זה מתחיל בקהילה מצומצמת.
אחמד טיבי: גם אם זה 20 סטודנטים.
<גלעד ארדיטי: אני אומר, שאנחנו צריכים התייחסות גם של החברה הערבית והחברה העסקית הערבית.
מירב בן ארי: והיישוב עצמו מבחינת הכנה.
אחמד טיבי: אני יכול לדאוג, גם עירייה, גם מימון ממשלתי.
אחמד טיבי: מה עוד?
אחמד טיבי: אתם תדאגו לשאר.
עוזי דיין: גם משטרה צריך יותר.
אחמד טיבי: למה אמרת משטרה דווקא על טייבה?
עוזי דיין: כי אני גר שם, אני מפחד להיכנס.
אחמד טיבי: אני חושב, שההערה שלך לא במקום ואני לא אגיד יותר מזה.
אחמד טיבי: אני מסוגל לומר הרבה יותר מזה, אבל על הבוקר אני צם ואני מאופק.
אחמד טיבי: לא ראיתי מעורבות משטרית בפרויקט הזה, למרות שבלוד היו המון מקרי רצח.
עוזי דיין: בלוד יש הרבה מאוד מעורבות משטרית.
אחמד טיבי: לא בפרויקט הזה.
עוזי דיין: לא קשור לפרויקט.
אחמד טיבי: אני מדבר על פרויקט ואתה רוצה מעורבות משטרתית בפרויקט סטודנטיאלית.
עוזי דיין: חבר הכנסת טיבי, אתה עושה מזה עניין.
עוזי דיין: זה לא נאמר - - -
אחמד טיבי: מצפים מאנשים ברמתך, לא לפלוט מילים מיותרות.
עוזי דיין: אם זה פוגע בך, אני לוקח את זה חזרה.
אחמד טיבי: מאוד פוגע בי ובתושבי טייבה.
עוזי דיין: אני לוקח את זה חזרה.
מירב בן ארי: הנה, יש התנצלות.
יואל רזבוזוב: חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, סטודנטים, אני לא אחזור על הדברים, אנחנו רואים שהפרויקט הזה מצוין, הוא עובד, היום כבר מדברים על תכנית.
יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו טובים כמדינה בלכבות שריפות.
יואל רזבוזוב: קורה משהו, אנחנו שורפים הרבה מאוד כסף, אף אחד לא חושב לטווח הארוך.