GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: לדבר הזה יש משמעויות גדולות לגבי היכולת של סטודנטים ללמוד, להגיע למקום וללמוד, יש לו משמעות מאוד גדולה לגבי דמותה של ההשכלה הגבוהה, מכללות, אוניברסיטאות, מי נמצא, מי לא נמצא, מי יכול לקבל, מי לא יכול לקבל.
דב חנין: והנקודה האחרונה, אדוני היושב-ראש, יש לזה משמעות מאוד גדולה לגבי מה שקורה בתחום הדיור בכלל.
דב חנין: אחד הדברים שקורים בממשלה הנוכחית שסוף-סוף הצליחו להבין – יצאו קצת מהפיקסציה המטורפת על הכלכלה הקפיטליסטית של צד ההיצע – מבינים שצריך להתמודד עם שאלת ביקושים.
דב חנין: אם אתה מתמודד עם שאלת ביקושים, אתה צריך להבין שהביקושים של סטודנטים למקום מגורים הם ביקושים מאוד חזקים, מאוד ממוקדים ומייצרים שינוי פסיכולוגי מאוד גדול באזור שבהם הם מתקיימים, ולכן עודף הביקושים הפנטסטי שקיים במקומות שבהם יש מוסדות להשכלה גבוהה ואין פתרונות מייצרים תהליך שדוחף למעלה את שוק הדיור בלי קשר לשום דבר אחר.
דב חנין: גם מהטעמים של המערכת להשכלה גבוהה, גם מהטעמים של הסטודנטים וגם מהטעמים של שוק הדיור, הבעיה הזאת חייבת פתרון אחר לגמרי.
דב חנין: פה השאלה ששאלתי את חבר הכנסת פולקמן בתחילת הדיון, ואני מסכים למסקנתו בנושא הזה.
דב חנין: חייב להיות איזה מנגנון שמוביל ומתכלל את המהלך מההתחלה עד הסוף, ועם כל הכבוד לות"ת, ויש לי בהחלט כבוד לות"ת, זו לא יכולה להיות הות"ת.
דב חנין: זה צריך להיות כנראה גוף במשרד האוצר, גם מתוך השיקולים המקרו כלכליים וגם מתוך השיקולים של ההשלכה על תחום הדיור בכלל, שייקח את הנושא הזה מתחילתו ועד סופו, לא להשאיר את זה לראשי רשויות שלפעמים מקדמים ולפעמים בולמים, אלא להוביל באופן נחרץ את הפתרונות.
יעקב מרגי: אחרון הדוברים וסליחה לכל מי שלא הספיק לדבר – יושב-ראש התאחדות הסטודנטים.
<גלעד ארדיטי: בוקר טוב, אני אהיה יחסית קצר.
<גלעד ארדיטי: בישראל יש ל-6.5% מהסטודנטים מעונות לעומת 15%-20% בעולם.
<גלעד ארדיטי: חברת הכנסת חנין נגעה בנקודה שהיא ברורה, שהביקושים גורמים בסופו של דבר לעלייה קבועה בכל נושא השכירות ליד כל קמפוס בישראל.
<גלעד ארדיטי: אני חושב שאם מטרת הוועדה לא רק להוציא אוויר, אלא גם להצליח להוביל החלטות, יש שלוש נקודות שצריך להתמקד בהן: האחת, זה המכללות הלוא מתוקצבות.
<גלעד ארדיטי: המכללות הלוא מתוקצבות מחכות כבר שנתיים לזה שמשרדים ממשלתיים יתחברו ביניהם ויחליטו איך מעבירים 60 מיליוני שקלים, כדי שהם יוכלו לבנות.
<גלעד ארדיטי: המכללות האלה מוכנות, התוכניות מוכנות, והכול יושב היום במשרדים ממשלתיים.
<גלעד ארדיטי: זה אחד.
<גלעד ארדיטי: הנושא הזה זה נושא של פריפריה ומרכז.
<גלעד ארדיטי: היום הכסף שיש, שנכנס, אותם 250 מיליוני שקלים, מצליחים להגיע ל-6,000 מיטות.
<גלעד ארדיטי: הם מצליחים להגיע ל-6,000 מיטות, לא בגלל הות"ת ולא בגלל דברים אחרים, הם מצליחים להגיע ל-6,000 מיטות, כי מעונות זה לא עסק משתלם, ומדינת ישראל צריכה לתקצב מעונות.
יעקב מרגי: זה לא כמו בית אבות סיעודי שהפך לסטרט-אפ...
<גלעד ארדיטי: זה לא כמו בית אבות, מה לעשות, עדיין אין לך מספיק כסף לשלם ואתה צריך קצת פחות צרכים.
<גלעד ארדיטי: מעונות זה לא עסק משתלם, ולכן מדינת ישראל, אם היא רוצה להצליח להגיע לממוצע העולמי, דהיינו, להוסיף 30,000 מיטות, אפרופו מה ששאלת – כדי להגיע לזה אנחנו צריכים עוד 10%.
יוסי יונה: מה הממוצע בעולם?
<גלעד ארדיטי: 15%-20%, תלוי לאיזה מקומות אתה הולך.
<גלעד ארדיטי: כדי להגיע לרף התחתון, אתה צריך עוד 10%, דהיינו, עוד 30,000 מיטות.
<גלעד ארדיטי: כדי להגיע לזה היא צריכה לקצות עוד מיליארד שקל בארבע השנים הקרובות, והיא צריכה לדעתנו להקצות את הכסף היום ולהתחיל להעביר אותו בנגלות לפי שימושים ולפי תכנונים, כי מה לעשות, לוקח זמן לתכנן בישראל.
<גלעד ארדיטי: הדבר השלישי הוא הנושא של הוועדות המחוזיות.
<גלעד ארדיטי: היום מינהל התכנון עובר תחת משרד האוצר.
<גלעד ארדיטי: הוועדות המחוזיות והוועדות המקומיות מעכבות את הדיונים בנושאים האלה.
<גלעד ארדיטי: יושבים פה מהמכללה האקדמית תל-אביב יפו שלא הספיקו לדבר היום, והייתי בזמנו באוניברסיטת תל-אביב, לוועדות לוקח חצי שנה ושבעה חודשים עד שנקבע דיון לערר, והדיונים האלה מתנהלים בצורה מאוד-מאוד איטית ותוקעים את הנושא הזה, ואם זה משימה לאומית, גם זה צריך להיות חלק.
<ברנרד פינצ'וק: שאלו שאלה שלא נותנים לענות.
יעקב מרגי: מי הדובר?
<ברנרד פינצ'וק: אני ממכללת נתניה, לא מתוקצבים.
<ברנרד פינצ'וק: שאלו למה הם לא מופיעים פה.
<ברנרד פינצ'וק: התשובה היא שיש לנו 300 מיטות שכבר בנינו, שיטתBOT עובדת מצוין, אנחנו בונים עוד 300, זה יהיה מוכן בעוד כמה חודשים.
<ברנרד פינצ'וק: הבטיחו לנו מהות"ת, שאם יוציאו קול קורא ונזכה, גם נוכל לקבל תמיכה לזה.
<ברנרד פינצ'וק: יש לנו הרבה סטודנטים ערבים במעונות, הם חייבים להיות במעונות - - -
יעקב מרגי: אני מזמין את כל אלה שמתקשים לביקור קצר בנתניה, ללמוד איך זה הצליח שם.
יעקב מרגי: נציג מכללת צפת, האם אתה יכול להתייחס לנקודות שהעלתה חברת הכנסת חנין זועבי?
<יהודה עוז: אני סמנכ"ל הכספים.
<יהודה עוז: ראשית, אני מאשר מהיכרות עם הנתונים את הנתונים שהציגה חברת הכנסת זועבי.
<יהודה עוז: זה נכון.
<יהודה עוז: יש לנו מעונות לא ראויים מספיק, צריך להשקיע בהם הרבה כספים, ואנחנו נדרשים לבנות מעונות.
<יהודה עוז: יש לנו הקצאת קרקע, הבעיה שלנו שהתחלנו את התהליך ב-2012 ועד היום לא הצלחנו להגיע לרמת ביצוע בגלל שלושה חסמים: האחד, הוועדה המקומית שיש בה חסמים מקומיים לאישור הקרקע שצריך לשחרר אותם.
<יהודה עוז: השני - - -
חנין זועבי: נבנו שם - - -
<יהודה עוז: אני לא יודע לתת תשובה בשם הוועדה, אני אומר מה החסמים שלנו.
חנין זועבי: אלה מהפעמים הנדירות שמסכימים אתי, אז אני - - -
יעקב מרגי: הוא צודק, הוא ניסה לענות לך.
יעקב מרגי: אם היו פה נציגי הרשות המקומית של צפת, השאלה מופנית אליהם.
יעקב מרגי: אדרבה, הוא מוכן לזעוק את הזעקה שאת זועקת.
חנין זועבי: כן, אבל אולי הוא יודע.
יעקב מרגי: אתה יכול להצביע מה החסמים העיקריים בוועדה המקומית?
<יהודה עוז: עדיין לא נתקבל אישור שהקרקע אכן מתאימה לבניית מעונות, עקב הגדרת ייעוד הקרקע, למרות שהרבה פרשנויות אחרות אמרו שאפשרי - - -
יעקב מרגי: הוקצתה לכם קרקע, ועכשיו יש ויכוח על הגדרת ייעוד הקרקע?
יעקב מרגי: מה הם חשבו, שאתם הולכים להקים סופר שם?
<יהודה עוז: לא, יש שם אזור מגורים מיוחדים – האם זה אכן נחשב מעונות או לא מעונות.
<יהודה עוז: יש חסם מקומי, זה לא מאפשר לנו להתחיל את הבנייה.
<יהודה עוז: דבר שני זה נושא המימון.
<יהודה עוז: BOT לא אפשרי כל-כך בפריפריה.
<יהודה עוז: ביקשנו אישור לאשראי בנקאי, שאני צריך להחזיר לאורך השנים.
<יהודה עוז: עדיין לא נתקבל אישור מהאוצר, למרות פנייה שלנו לות"ת.
<יהודה עוז: והדבר השלישי, התקבל ב-31 במאי מרמ"י מכתב שיש איזה סייג למקורות מאתנו, על-פי התקנות, דווקא מקורות שהם מעל 50%.
<יהודה עוז: אלה שלושת החסמים שלא מאפשרים לנו לבנות את המעונות נכון להיום.
יעקב מרגי: שוב אני מתנצל בפני אלה שהגיעו ולא הספקנו לתת להם את רשות הדיבור.
יעקב מרגי: אני אסכם כך, ותוך כדי אם חברי הכנסת - - -
רועי פולקמן: אפשר אולי להוסיף משפט לסיכום?
יעקב מרגי: זה בדיוק מה שאני בא לומר, שאם חברי הכנסת יראו שלא נגעתי בנקודה מסוימת וירצו להוסיף, אדרבה.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד הבינוי והשיכון – דווקא אני רואה את משרד הבינוי והשיכון, כי משרד האוצר לא משרד מבצע.
יעקב מרגי: משרד השיכון הוא המשרד היחיד שמבצע, וזה גם נוגע לרמ"י, ממ"י.
יעקב מרגי: כבר בלבלתם אותנו עם כל השמות האלה, חוץ מזה שממ"י תמיד זה טוב, זה מזכיר את האימא ואת הסבתא, עדיף שתחזרו לזה – הוועדה קוראת למשרד הבינוי והשיכון להקים מינהלת פרויקט ייעודית להקמת מעונות הסטודנטים כדי ליישם את ההחלטות השונות, גם של המינהל, גם מה שעולה מתוך טרכטנברג והרצון העז של המכללות להקים אותם.
מירב בן ארי: אני מציעה בעניין הבינוי להוסיף שאולי כדאי שיהיה נציג מתוך מינהל התכנון, שיוכל לתת לוועדת החינוך תשובות לגבי כל הוועדות המחוזיות שתוקעות מקלות בגלגלים.
יעקב מרגי: הערה במקום כמובן לנושא המינהלת שתכיל בתוכה את נציגי מינהל התכנון, כי רוב הבעיות שעולות הן בתחום התכנון וההיתרים השונים.
יעקב מרגי: הוועדה תפנה בפנייה ישירה לראשי הרשויות שידועות לנו כרגע, אם תוך כדי יש עוד רשויות, אני בשמחה אציין אותן – תל-אביב יפו - - -
<שלמה בידרמן: אין בעיה עם תל אביב יפו.
יעקב מרגי: מכללת תל-אביב יפו.
<שלמה בידרמן: אנחנו מסוגלים לבונת את המעונות מחר בבוקר, הבעיה היא יותר עם המחוז, עם התכנון, עם רשות התכנון.
<שלמה בידרמן: אנחנו צריכים לחלץ את העגלה - - -
יעקב מרגי: - - - תל-אביב יפו, עיריית רמת-גן וכן ועדות התכנון המחוזיות הנוגעות בדבר לזרז את הליכי התכנון, לעמוד מקרוב על הקשיים של המכללות להניע את תהליך בניית המעונות.
חנין זועבי: גם צפת.
יעקב מרגי: גם עיריית צפת, נכון.
<פינחס חליוה: אשקלון.
יעקב מרגי: צפת, אשקלון.
יעקב מרגי: שוב, תודה רבה לכולם.
רועי פולקמן: אפשר עוד משפט?
יעקב מרגי: אני עוד לא נועל את הדיון.
יעקב מרגי: נאמר במפורש על-ידי נציג הות"ת – תקן אותי אם לא הבנתי נכון – שיש מבחני תמיכה גם למכללות הלוא מתוקצבות?
<יונתן אבן טוב: לא, לא אצלנו.
יעקב מרגי: יש פה נציג אוצר?
יעקב מרגי: בתקצוב הזה של בניית מעונות, המכללות הלוא מתוקצבות, יש להן מבחני תמיכה, הן יכולות להיכלל בזה?
יעקב מרגי: כמובן לא דרך הות"ת.
<מיכל גלברט: כן, הוקצו 60 מיליון שקלים.
<גלעד ארדיטי: זה תקוע כבר שנתיים.
<קריאה: האם המבחנים תואמים את המכללות האקדמיות המתוקצבות או שהן לא עומדות באותן מבחנים?
רועי פולקמן: מיכל, מי מקצה?
רועי פולקמן: הות"ת אמור להוציא את הקול קורא הזה.
רועי פולקמן: מי אמור להוציא?
<מיכל גלברט: אנחנו עובדים עכשיו בשביל למצוא את הדרכים שבהן הקצאת הכספים - - -
רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שנקציב זמן לות"ת לבוא עם תוכנית אופרטיבית, כולל יעדים.
רועי פולקמן: לפני הלוא מתוקצבות.
רועי פולקמן: תן להם חודשיים שיחזרו לוועדה עם תוכנית אופרטיבית ליעד בניית מעונות ולמנגנון.
רועי פולקמן: הם ישבו עם משרד השיכון, ישבו עם האוצר.
רועי פולקמן: הם הגוף, הוועדה לתכנון ותקצוב, שייקחו חודשיים, יכינו תוכנית, יגידו: היעד שלנו הוא 7,000 מעונות, 10,000, ישבנו עם התאחדות הסטודנטים, אלה היעדים.
רועי פולקמן: הדרך שאני שומע כאן היא בלתי מתקבלת על הדעת.
רועי פולקמן: יציבו יעדים מספריים, לוחות-זמנים.
רועי פולקמן: אם השיטה היא מינהלת במשרד השיכון, מצוין, אבל הות"ת הוא הגורם היחיד עכשיו שיש לו גם הידע וגם האחריות הציבורית לדחוף את זה.
רועי פולקמן: זה לא יבוא לא מהאוצר ולא מהשיכון, הות"ת ייקח לעצמו חודשיים לבוא לוועדה ולהציג גם יעדים וגם מנגנון יישום.
רועי פולקמן: זו הבקשה שלי.
יעקב מרגי: ניסחתי תוך כדי שאתה מדבר.
יעקב מרגי: הוועדה קוראת לות"ת להכין ולהגדיר את הצרכים והיעדים לתוכנית רב-שנתית לפתרון מצוקת מעונות הסטודנטים במכללות.
יעקב מרגי: לגבי המכללות הלוא מתוקצבות, הוועדה קוראת למשרד האוצר לגבש את החלטתה ולהודיע לוועדה בתוך 30 יום איך היא רואה את הקול קורא הבא לפחות באכסניה, מה האכסניה של הקול קורא הבא לגבי המכללות הלוא מתוקצבות.
מירב בן ארי: בוקר טוב.
מירב בן ארי: שלום וברוכים הבאים.
מירב בן ארי: הכנסת היום מציינת יום מיוחד בנושא של הגנת הסביבה, אתמול קראו לזה "יום כדור הארץ" והיום קוראים לזה "יום קיימות", הנושא משותף לכולם, שזה בעצם הנושא של הגנת הסביבה.
נושאים עיקריים: אז נתחיל עם תעודת הבגרות החברתית – מי מציג אותה?
<אלי שטרית: אני מתנצל על איכות המצגת.
מירב בן ארי: אין ברירה, תקריא לנו את הדברים.
<אלי שטרית: אני מנהל מינהל חברה ונוער במחוז דרום ויושב ראש הוועדה הארצית לתעודת בגרות חברתית.
<אלי שטרית: אני רוצה לפתוח בכך שאני שמח מאד על ההזדמנות לחשוף בוועדה הזאת את התעודה הזאת.
<אלי שטרית: אני חושב שמדובר באיזו שהיא תכנית אסטרטגית שיש לה השלכות, ויכולה להיות לה השפעה בממדים מאד גדולים, ואני חושב שזה הפורום שיכול למנף את התכנית.
<אלי שטרית: אם כן, בגרות חברתית – לא רואים אבל אם הייתם רואים אז יש שם רשימה - -
<אלי שטרית: - - ההצגה תהיה מאד קצרה, אני לא הולך להקריא רשימה.
<אלי שטרית: מה שאני רוצה לומר הוא שאם תסתכלו למטה תראו שיש שם 11 מטרות.
<אלי שטרית: אלה מטרות החינוך של מדינת ישראל.
<אלי שטרית: תסתכלו במבט נוסף ותראו ששבע מטרות מתוך ה-11 אלה הן מטרות חינוכיות-ערכיות, ועד לפני מספר שנים על מה מדדו את המערכת?
<אלי שטרית: על מה מדדו את הבוגר?
<אלי שטרית: מדדו אותו על הממד ההישגי.
<אלי שטרית: על הממד הערכי, שהוא רוב המטרות של מדינת ישראל, לא היה לזה ביטוי וכאן נכנסת תעודת הבגרות החברתית.
מירב בן ארי: זה בסדר, אני מקשיבה לך בקשב רב.
<אלי שטרית: - - הילד פעיל מכיתה א' ועד י"ב בצורה אקטיבית כאשר מא'–ו' יש מה שאתם מכירים – "מפתח הלב" - תפקיד לכל תלמיד, ועד כיתה י"ב הוא פעיל בנושאים של התנדבות בחברה ובקהילה.
<אלי שטרית: אנחנו מאמינים שברגע שילד מתנסה באופן שיטתי, מכיתה א', שכל אחד יכול לתרום ולכל אחד יש מה לתרום – עם השנים, זה יכול להפוך לאורח חיים.
<אלי שטרית: לכן, התכנית הזאת מלווה את הילד מא' ועד י"ב.
<אלי שטרית: היא מתקיימת לא רק בבית הספר אלא גם מחוץ לבית הספר, על מנת להשיג את המטרות האלה של מטרות החינוך.
<אלי שטרית: לנו ברור שזה לא יכול להתרחש רק בזירה הבית-ספרית.
<אלי שטרית: בית הספר פועל 210 ימים בשנה, יש לנו 160 ימי חופש, וגם בימים שבית ספר פועל יש עוד לא מעט זירות פנאי.
<אלי שטרית: זירת הפנאי היא זירה שהמערכת החינוכית חייבת לשים שם רגל.
<אלי שטרית: יש לה שני מאפיינים מאד מרכזיים: 1.
<אלי שטרית: היא סביבה שמגדילה פערים בסביבה הישראלית כי בפנאי למי שיש, אז הוא צורך חוגים ופעילות ומי שאין - הוא ממשיך להיות ב"אין".
<אלי שטרית: 2.
<אלי שטרית: הדבר השני שמאפיין את הפנאי - הפנאי זו סביבה בעלת סיכון גבוה.
<אלי שטרית: הפנאי, אם הוא לא מתועל לדברים חיוביים, הוא יכול לגרום לנזקים.
<אלי שטרית: ולכן, התכנית הזאת היא תכנית מעטפת שאנחנו מתייחסים אליה כ-24/7, 365 ימים בשנה.
<אלי שטרית: היא בבית הספר ומחוץ לבית הספר.
<אלי שטרית: כשאנחנו מסתכלים באיזה פעילויות, באיזה תחומים התלמידים מתנדבים, אנחנו מגלים פתאום שחלק לא קטן הוא במשרדי ממשלה וחלק אחר הוא בגופים, ארגונים ועמותות, ואז מחלחלת לנו התודעה שאיזה מאגר ידע ומידע קיים מעבר לכותלי בית הספר.
<אלי שטרית: השאלה כיצד אנחנו מנגישים את עולם הידע הזה, שנמצא מחוץ לבית הספר, אל התלמידים?
<אלי שטרית: זה הוביל אותנו למחשבה, שחשוב שנתחבר אל הגופים האלה, אל החברה האזרחית, אל כל הגורמים האלה, ואל משרדי הממשלה, ונפתח מסלולים לבגרות חברתית.
<אלי שטרית: מסלול לבגרות חברתית אומר - -
מירב בן ארי: נראה שזו ההתמחות שלך, המסלול לבגרות חברתית, אז פשוט תגיד.
מירב בן ארי: אני קוראת פה שזה י', י"א, י"ב - 180 שעות.
<אלי שטרית: - - המסלול אומר שילד שהתנדב מא'-ט', אנחנו אומרים לו: עד עכשיו היו לך הרבה טעימות בנושאים שונים, עכשיו אתה הולך להתמקצע.
<אלי שטרית: תבחר את אחד התחומים שבהם אתה תתמקצע.
<אלי שטרית: זה אומר שבכל שנה הוא צריך לעשות 30 שעות הכשרה ועוד 60 שעות של פעילות, הלכה למעשה בפועל בשטח.
<אלי שטרית: שאלנו את עצמנו איך נשדר למערכת, למנהלים, לתלמידים, להורים, שזה חשוב?
<אלי שטרית: המחשבה היתה שאם נעניק להם תעודת בגרות חברתית, תעודה בעלת מעמד עצמאי, זו תהיה אמירה לחברה ולקהילה.
<אלי שטרית: וכך מיסדנו את רעיון תעודת הבגרות החברתית.
<אלי שטרית: רמ"ה בדקה את התכנית הזאת ומצאה שהתכנית הזאת - מעל 96% טוענים שהיא תורמת לפרט.
<אלי שטרית: 92% אומרים שהיא תורמת לחברה.
<אלי שטרית: לא הסתפקנו בזה והלכנו לצבא.
<אלי שטרית: נתנו לצבא תעודות זהות - -
מירב בן ארי: תתרגם לי את רמ"ה...
<אלי שטרית: רמ"ה - רשות לאומית למדידה.
<אלי שטרית: - - נתנו לצבא כ-1600 מספרי תעודות זהות של תלמידים שסיימו באותו שנתון, לפני כשנתיים, את תעודת בגרות חברתית, וביקשנו שיתנו לנו פילוח ויגידו לנו מה זה עשה להם.
<אלי שטרית: היום הם כבר שנתיים בצבא, מה הצבא יכול לומר לנו על הבוגרים האלה.
<אלי שטרית: רק לציין שאת מספרי תעודות הזהות לקחנו ממחוז דרום, והוא המחוז שהתחיל בזה לפני תשע שנים.
<אלי שטרית: מחוז דרום, כמו שאתם מכירים אותו, הוא גם פריפריה והוא רב-גוני וכן הלאה.
<אלי שטרית: הצבא נתן לנו פילוח של זה, שאני חושב שהמספרים מדברים בעד עצמם: בממוצע גיוס, אם הממוצע הארצי של אותו שנתון הוא בסביבות שבעים וכמה אחוזים, בעלי בגרות חברתית זה 97%.
<אלי שטרית: בממדים של פיקוד, של קצונה, של שאר הפרמטרים שהצבא בודק, הם מוצאים שהנתונים של בעלי תעודת בגרות חברתית גבוהים יותר מהממוצע.
<אלי שטרית: - -
עוזי דיין: הנתונים גבוהים או מעשית הם משרתים כמפקדים?
<אלי שטרית: התלמידים שעברו את התהליך הזה במשך כמה שנים, התהליך כנראה שדרג אותם.
עוזי דיין: איזה אחוז מהם משרתים בפיקוד וקצונה?
<אלי שטרית: הממוצע, יש לכם בחוברת ואולי אפשר להעביר חוברת?
מירב בן ארי: אפשר.
עוזי דיין: יותר קל להגיד את הנתון פשוט.
<אלי שטרית: מה השאלה?
<אלי שטרית: אם באחוז הממוצע לקצונה, אני לא זוכר כרגע בעל פה, הוא... אתם יכולים להגיד לי שם?
מירב בן ארי: זה לא קריטי לנו כרגע.
מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין - התכנית הזאת כבר עובדת.
מירב בן ארי: כמה שנים היא עובדת?
<אלי שטרית: התכנית הזאת עובדת.
<אלי שטרית: בדרום תשע שנים, ברמה הארצית ארבע שנים.
<אלי שטרית: השר גדעון סער החליט להפוך אותה לתכנית ארצית, היא מופעלת בכל המחוזות, והשר שי פירון, בשנה שעברה, החליט שתכנית המעורבות תהפוך להיות תכנית חובה.
<אלי שטרית: הצבא - בכל הפרמטרים האלה, בדיונים עם הצבא, הוא קיבל החלטה, מבחינתי, מאד דרמטית.
<אלי שטרית: כרגע הוקמה ועדה לשנות את הקב"א.
<אלי שטרית: לראשונה מאז קום המדינה ועדה יושבת לבחון את הקב"א, ומכניסים את הנתון של בגרות חברתית לתוך השכלול של הקב"א.
<אלי שטרית: נציבות שירות המדינה, בדיונים אתם - אנחנו ביקשנו שיתנו לתעודה הבגרות החברתית מעמד.
<אלי שטרית: זה אומר שאם אדם תרם למדינה במשך איקס שנים, תרם לחברה, שהמדינה תדע לתגמל אותו, ובקבלה לשירות המדינה שיתנו לזה איזה שהוא קרדיט.
<אלי שטרית: כרגע יש יועצים משפטיים של הנציבות ושל המשרד, שבוחנים את הסוגיה כיצד אנחנו עושים את זה.
מסעוד גנאים: אתה יכול להתייחס לבתי ספר ערבים, מה קורה שם?
<אלי שטרית: במחוז דרום זה מקיף את כל המגזר הבדואי, גם בצפון.
<אלי שטרית: במגזר הערבי, בהתפלגות ארצית, אנחנו כרגע ב-260 בתי ספר בארץ.
<אלי שטרית: בתוך שנתיים, כל בתי הספר במדינת ישראל יהיו בתכנית הזאת.
<אלי שטרית: אנחנו כרגע לקראת דיונים עם המועצה להשכלה גבוהה.
<אלי שטרית: אמר לנו מנהל בית החולים "סורוקה" שהסטודנטים שבאים אליו, לפקולטה לרפואה, אלה סטודנטים עם ציוני בגרות גבוהים ופסיכומטרי בשמיים.
<אלי שטרית: הוא אמר: מה שאני מחפש שם, בין המועמדים, זה את האדם עם הרגישות לבני אדם, אדם עם רגישות חברתית.
<אלי שטרית: אנחנו רוצים שהמועצה להשכלה גבוהה תיתן לזה איזה שהוא משקל לפחות במקצועות שעניינים עבודה עם בני אדם: פסיכולוגיה, עבודה סוציאלית, חינוך וכדומה.
<אלי שטרית: ממשלת ישראל קיבלה החלטה בדבר עתודות לישראל - השבחת ההון האנושי, והתכנית הזאת היא כמו כפפה ליד.
<אלי שטרית: ישבנו עם הנציבות ומה שאומרים לנו זה שברגע שאנחנו לוקחים חברה בכיתה י', חושפים אותם לעולם העבודה, נותנים להם להתנסות במשך שלוש שנים בתפקידים כאלה ואחרים, קורים שני דברים: 1.
<אלי שטרית: אותו נער נחשף לחברה ולקהילה, למצוקות שלה ולחולשות שלה, ושם הוא נחשף לעצמו.
<אלי שטרית: הוא לומד על יכולותיו, כישרונותיו, נטיותיו, ומאד יכול להיות שבכך אנחנו עוזרים לו לבחור מסלול לקריירה בעתיד.
<אלי שטרית: יש מחקרים על בנות שעשו "מחויבות אישית", ואיך זה השפיע עליהן כשהן בחרו אחר כך תחום בשירות הלאומי.
<אלי שטרית: יש קורלציה מאד גבוהה בין הדברים האלה.
<אלי שטרית: החזון, בשורה התחתונה, ואולי בזה אסיים - החזון שלנו הוא בשתי רמות: ברמת הפרט – להצמיח בוגר של מערכת החינוך שהוא אדם אוהב אדם.
<אלי שטרית: מחובר לחברה, לעם ולארץ.
<אלי שטרית: אדם מוסרי, ערכי ובעל מודעות חברתית.
<אלי שטרית: רואה בעבודה ערך ובשירות הציבורי שליחות בה הוא ממש את עצמו תוך מיצוי כישרונותיו ויכולותיו.
<אלי שטרית: בוגר בעל מוכנות לעולם העבודה עם מוסר עבודה גבוה, יוזם ומוביל, שמממש את עצמו כמשרת ציבור במובן היפה של המילה.
<אלי שטרית: ברמה של החברה, החזון שלנו הוא לפתח באופן שיטתי את כלל ההון האנושי בישראל מגיל חינוך צעיר, במגמה להניח יסודות לבניית חברה בריאה, חזקה ומתוקנת.
<אלי שטרית: חברה שתאפשר מוביליות חברתית ושוויון הזדמנויות לכל חבריה, לכל המגזרים.
<אלי שטרית: לטפח תרבות של עשייה ונתינה למען הזולת מתוך סיפוק וחדוות עשייה.
מילה אחת אחרונה: אני חייב לומר שכרגע יש אלינו פניות גדולות מכיוונים שונים שמבקשים להתחבר למסלולי בגרות חברתית.
מילה אחת אחרונה: אחד המסלולים האחרונים זה מסלול הסייבר עם משרד הביטחון, שבו יש נוסחה של "ווין-ווין".
מילה אחת אחרונה: אנחנו מאתרים תלמידים בכיתות ט', משרד הביטחון והצבא מכשיר אותם במשך שלוש שנים בתחום הסייבר.
מילה אחת אחרונה: הם מקבלים כ-700 שעות הכשרה מעבר לבית ספר, מעבר לתכנית הלימודים, והתלמידים האלה נותנים 180 שעות של שירות בקהלה כאשר אנחנו אומרים לחבר'ה האלה, שבעצם אלה חבר'ה מחוננים, מחוברים כל היום למחשב.
מילה אחת אחרונה: אנחנו אומרים לו: תניח למחשב, צא לקהילה ותעזוב, תעשה פעילות בקהילה.
מילה אחת אחרונה: משפט אחרון לגמרי – אני חושב שמדובר כרגע באיזו שהיא תכנית, שהיא לא תכנית מגזרית למשרד זה או אחר.
מילה אחת אחרונה: זו תכנית שהיא כלל-מערכתית, שההשפעה שלה על החברה - ואם יקום גוף שיוכל לחבר את כל הגופים, כל המגזרים, כל המשרדים גם יחד, זה יתרום לחברה סולידרית ערכית יותר.
<אירית שדה: אני מפמ"ר מדעי הסביבה.
<אירית שדה: אנחנו מברכים על כל התכנית הזאת בכלל, ועל העיסוק בסביבה בפרט.
<אירית שדה: יש לנו גם שיתוף פעולה עם המשרד להגנת הסביבה - -
מירב בן ארי: כמה בתי ספר היום פעילים, חוץ מ-240 ששמעתי בחברה הערבית - -
<אלי שטרית: לא, לא.
<אלי שטרית: 263 בסך הכל.
מירב בן ארי: כמה במגזר הערבי?
<אלי שטרית: אני יכול לתת הערכה בסביבות ה-40.
מירב בן ארי: כ-40 בתי ספר מתוך ה- -
מסעוד גנאים: אבל הם התחילו לפני שנתיים?
<אלי שטרית: ברמה הארצית לפני ארבע שנים אבל - - - לפני תשע.
<אירית שדה: - - אנחנו עובדים גם בשיתוף פעולה עם משרדים אחרים, והמשרד להגנת הסביבה עכשיו מוביל תכנית של פיתוח מנהיגות סביבתית, שהשנה 30 בתי ספר, כיתות י', השתתפו בה.
<אירית שדה: בשנה הבאה מכפילים או יותר אפילו, כך שהסביבה בהחלט מבורכת מכל הגופים, ביחוד שאנחנו מובילים את זה גם עם משרדי ממשלה נוספים.
מירב בן ארי: רציתי לשאול עוד שאלה לפני שאני מפנה לחברה להגנת הטבע: למה לא כל בתי הספר משתתפים?
מירב בן ארי: איך בית ספר היום, במדינת ישראל, חשוף לתכנית הזאת ומה מונע מבית ספר להשתתף בתכנית, כי זאת תכנית מצוינת?
<אלי שטרית: עם החלת התכנית של מעורבות חברתית כתכנית חובה על כל בתי הספר, אנחנו צריכים כרגע שתי רמות: רמה אחת – תכנית חובה על כולם.
<אלי שטרית: הרמה השנייה – תכנית רשות.
<אלי שטרית: בגרות חברתית היא רשות לבית ספר שאומר: רוצה אני.
<אלי שטרית: עד עכשיו לא פתחנו את זה בגלל היעדר תקציבים.
<אלי שטרית: כרגע, התכנית של מעורבות חברתית מאפשרת לנו לומר לכל בית הספר שכולם יכולים.
<אלי שטרית: לכן, בתוך שנתיים כל בתי הספר במדינה יוכלו להתחבר לתכנית.
מירב בן ארי: כשאתה מדבר על תקציב, אתה מדבר על תקציב שהמדינה היתה צריכה לתת לטובת - -
<אלי שטרית: ממש לא.
מירב בן ארי: יעקב שהרבני, סמנכ"ל חינוך, החברה להגנת הטבע.
<אירית שדה: סליחה, רק לשאלה שלך – 30 בתי הספר שמשתפים כבר בתכנית שהם מובילים יחד עם המשרד להגנת הסביבה - שליש מבתי הספר מהמגזר הערבי.
מסעוד גנאים: אני יודע על התכנית, אני מבקר בבתי הספר מדי חודש, כל שבועיים.
מסעוד גנאים: אני מברך על כל התכנית, במיוחד בקשר לבגרות החברתית משום שגם אנחנו ביקשנו ודרשנו את זה בגלל הוויכוח שהיה על השירות האזרחי, יש מי שמקבל, יש מי שלא מקבל.
מסעוד גנאים: התכנית הזאת נותנת קצת מענה להעמקת ערך ההתנדבות והתרומה.
<יעקב שהרבני: שלום.
<יעקב שהרבני: אני סמנכ"ל חינוך וקהילה ב"חברה להגנת הטבע".
<יעקב שהרבני: ראשית, אני רוצה להודות על ההזדמנות להציג את הנושא של הטיול השנתי - -
מירב בן ארי: סליחה, עוד רגע.
מירב בן ארי: האם מישהו רוצה להתייחס לנושא של הבגרות החברתית?
מירב בן ארי: מישהו מקק"ל?
<זהר ולוסקי: אני ראש אגף החינוך של "הקרן הקיימת לישראל" לישראל.
<זהר ולוסקי: אנחנו שמחים שמשרד החינוך ביקש מאתנו להצטרף לתכנית הזאת ולכן, אנחנו גם ביצענו פיילוט.
<זהר ולוסקי: זה לא הדבר היחיד שאנחנו עושים.
<זהר ולוסקי: אני מבין שעוד כמה דקות נסגור את כל הנושא של החינוך לסביבה והחינוך הסביבתי ובתוכו, זה אחד הדברים שבהחלט, יחד עם משרד החינוך, מחוז דרום – מינהל חברה ונוער, אנחנו גם מריצים.
<זהר ולוסקי: אתנו גם חוגי הסיירות של "הקרן הקיימת לישראל" לישראל וכיתות המנהיגות, כולל במגזר הערבי בעבודה בהחלט משמעותית וגם בפריפריה החברתית אז אני אבקש כמה דקות להתייחס לפי סדר היום.
<זיוית לינדר: אני ראש אגף חינוך וקהילה במשרד להגנת הסביבה.
מירב בן ארי: אז אני רוצה לדעת, חוץ מהתכניות האלה שהוא התייחס עכשיו, מה עד היום נעשה בבתי הספר בנושא הזה?
מירב בן ארי: התייחסות שלך.
<זיוית לינדר: את מדברת על התנדבות?
מירב בן ארי: לא, אני מדברת באופן כללי, מה נעשה בבתי הספר?
<זיוית לינדר: באופן כללי, אנחנו מפעילים הרבה מאד תכניות בבתי הספר.
<זיוית לינדר: קודם כל, תהליכי הסמכה לבתי ספר "ירוקים", שיש לנו היום כ-700 בתי ספר, מרביתם בבתי ספר יסודיים אבל לפחות 15% בבתי הספר העל-יסודיים.
<זיוית לינדר: התכנית למעורבות חברתית היא בהחלט תכנית שאנחנו רואים בה אפשרות למשוך את הצעירים, את הנוער בתיכון, להתנדב ולעסוק בנושאי סביבה ולכן, יחד עם משרד החינוך אנחנו מובילים את התכנית הזאת.
<זיוית לינדר: תכנית שהשנה, כאמור, היתה ב-30 קבוצות ובשנה הבאה תהיה ב-60.
<זיוית לינדר: במסגרתה הם גם מקבלים הכשרה והם גם מתנדבים בקהילה ועושים פרויקט שתורם לסביבה ולקהילה.
<זיוית לינדר: במשך שנים המשרד להגנת הסביבה משקיע מיליונים, אפשר לומר, בקידום החינוך הסביבתי, הן בהכשרת מורים במערכת החינוך והן בהכשרת מורים במכללות להכשרת מורים, בתהליכים שמטרתם באמת להעצים ולחזק את הקשר של הילדים והנוער לבית שלהם, למקום שהם חיים בו, ולהיות מוכנים לקחת אחריות ולתרום לשמירה על הסביבה.
מירב בן ארי: יש לי עוד שאלה – כשאמרת שרוב הפעילות נעשית בבתי הספר היסודיים ו-15% - מה, ויתרנו על התיכוניים?
<זיוית לינדר: לא ויתרנו.
מירב בן ארי: אין לי ספק שלהתחיל חינוך מגיל צעיר, - - - מה לגבי התיכונים?
<זיוית לינדר: - - אין פה ויתור, יש פה התמודדות אמתית עם העובדה שמערכת החינוך בבתי הספר העל-יסודיים, ויגידו את זה העמיתים שלי ממשרד החינוך, היא הרבה פחות מאפשרת ויכולה לתת מקום לעסוק בנושאים שהם מחוץ למערכת ולכן, התכנית למעורבות חברתית – בדיוק זו הסיבה שנכנסנו לשיתוף פעולה עם משרד החינוך, כי היא כן מאפשרת זמן ומקום לתת התייחסות לזה.
<זיוית לינדר: בתוך מערכת החינוך הרגילה שבה בני הנוער מכוונים, לומדים את הנושאים שבהם הם נבחנים בבגרות, יש אחוז מסוים שנבחן במדעי סביבה אבל שאר התלמידים בתיכון, קשה מאד לפנות את הזמן שלהם לעיסוק משמעותי בנושא.
מירב בן ארי: אני אשאל עוד שאלה כי תכף נחזור אליך, לנושא עליו דיברת – היום, בבתי הספר התיכוניים, יש בגרות שמתעסקת בקיימות - -
<זיוית לינדר: מדעי הסביבה.
מירב בן ארי: - - היא נמצאת בכל בתי הספר בארץ?
<זיוית לינדר: דוקטור אירית שדה היא המפמ"ר של התחום הזה, היא תוכל להגיד לך יותר טוב ממני.
<אירית שדה: זה מקצוע בחירה, וכשכזה - -
מירב בן ארי: אני יודעת.
מירב בן ארי: האם תלמיד בכל התיכונים יכול לבחור?
<אירית שדה: רק אם מלמדים בבית הספר את המקצוע.
<אירית שדה: יש כ-200 בתי ספר שמלמדים את המקצוע כי יש הרבה מקצועות בחירה.
מירב בן ארי: בכל הארץ?
מירב בן ארי: אין לי בעיה עם זה שהתלמיד לא בחר.
מירב בן ארי: יש לי בעיה עם זה שבית הספר לא נתן לו את הפלטפורמה לבחור בנושא.
מירב בן ארי: זה מה שמטריד אותי.
<אירית שדה: אוקי, אז זו בעיה, הבחירה של בית הספר.
<אירית שדה: השאלה אם בית הספר נותן מקצועות לבחור לפי מה שהתלמידים רוצים או שהתלמידים בוחרים לפי מה שבית ספר נותן?
<אירית שדה: יש בתי ספר שכך, יש בתי ספר שאחרת.
מירב בן ארי: מה האג'נדה של משרד החינוך?
מירב בן ארי: בית הספר בוחר את המקצועות שהוא רוצה להתמחות בהם?