GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יצחק קדמן: זה שוויון מזויף שהמשמעות שלו, שמשפחה ענייה צריכה לשלם מתוך ההכנסות שלה שיעור גבוה פי כמה מאשר משפחה עשירה.
<יצחק קדמן: זו העברת כסף מעניים לעשירים.
<יצחק קדמן: אין מערכת יותר בלתי-צודקת מאשר תשלומי הורים.
<יצחק קדמן: אפשר להתווכח על האכיפה המוצלחת יותר או פחות, וכבר שמענו פה בוועדה ב-20 השנה האחרונות על הקמת סיירת אכיפה ועל הקמת קומנדו כזה או אחר.
<יצחק קדמן: זה לא עובד.
<יצחק קדמן: אבל זה לא משנה מפני שהעניין פסול מיסודו.
<יצחק קדמן: לפני 22 שנה הייתי חבר בוועדה שמינה משרד החינוך, ועדה ממלכתית שנקראה: ועדת לנגרמן.
<יצחק קדמן: הוועדה הזאת המליצה לבטל מכל וכל את תשלומי ההורים, בהיותם גורמים של העמקת פערים בין בתי-ספר ובתוך בתי-ספר.
<יצחק קדמן: ההמלצה הזאת לא יושמה עד היום הזה.
<יצחק קדמן: כל שרי משרד החינוך ב-20 השנה האחרונות – אני יכול להראות לכם את זה בכתב, גם בפרוטוקולים של הוועדה – הבטיחו שבקדנציה שלהם תבוטל אותה מערכת מסואבת, מפלה, לא נכונה, בלתי פרוגרסיבית של תשלומי הורים.
מירב בן ארי: אני לא מבינה.
מירב בן ארי: אתה רוצה לבטל בכל בתי-הספר את תשלומי ההורים?
מירב בן ארי: שהורים לא ישלמו?
מירב בן ארי: זה מה שאתה רוצה?
יעקב מרגי: למה לא?
יעקב מרגי: מירב, חוק חינוך חינם, כמשמעותו - - -
מירב בן ארי: בסדר, נו, אבל זה לא שבדיה ולא שוויץ פה.
יעקב מרגי: אפשר לגבות את זה בצורה פרוגרסיבית לפי רמות ההכנסה, כדוגמת מס הבריאות בתוך ביטוח לאומי.
יעקב מרגי: מה קרה?
מירב בן ארי: עוד מס על האנשים?
<יצחק קדמן: וזה לא מס - - -
יעקב מרגי: ד"ר קדמן, בוא לא נפתח דיון נפרד.
יעקב מרגי: אני מבטיח לכם – אני אקיים דיון עומק בוועדה לגבי הליך החקיקה הזה, ואנחנו נבחן זאת.
יעקב מרגי: אין ספק, יש מסים ישירים, יש מסים עקיפים, ויש מסים סמויים.
יעקב מרגי: אז אנחנו נעשה זאת לא סמוי, אבל לא יתכן, והטענה צודקת, זה מס רגרסיבי.
יעקב מרגי: אנחנו מדברים על מתן שוויון הזדמנויות בחינוך?
יעקב מרגי: אנחנו לא מאפשרים זאת על-ידי תשלומי הורים.
יעקב מרגי: בבקשה, ד"ר קדמן, תסכם.
<יצחק קדמן: אני אסכם.
<יצחק קדמן: אני אבקש בינתיים, עד שיבוטלו תשלומי הורים וייגבו בצורת מס שהולך לפי רמת ההכנסה של המשפחות, שני דברים שאפשר וצריך לעשות: אל"ף, להוציא את הגבייה מבתי-ספר.
<יצחק קדמן: זה עלבון למורים, זה עלבון למנהלים, זה עלבון לתלמידים, שהמשא-ומתן מתנהל בבית-ספר, בכיתות, הרבה פעמים בפומבי, עם כל האזהרות שהילדים שלא שילמו ומתבקשים לשלם, ומלבינים את פניהם.
<יצחק קדמן: אפשר להוציא את זה לגבייה של הרשות המקומית כמו שהיא גובה ארנונה.
<יצחק קדמן: ואי אפשר שבתי-ספר יהפכו - - - לאי-סדרים.
<קריאה: אפשר הכול על הרשות.
<קריאה: אולי הרשות גם תממן את כל התשלומים?
יעקב מרגי: לא, גברתי, את לא ברשות דיבור.
<יצחק קדמן: היתה המלצה של ועדת שושני, ואני מזכיר לכם, שושני היה מנכ"ל משרד החינוך - - -
יעקב מרגי: ד"ר קדמן, אני אומר לך סצנריו שחוזר על עצמו: אנחנו ב-10:00 נסיים את הדיון הזה, והאורחים שבאו מוקדם מאוד רוצים להתבטא, יש להם מה לומר, לא הספיקו, ויוצאים ממורמרים.
יעקב מרגי: אז משפט אחרון.
<יצחק קדמן: אני מסיים.
<יצחק קדמן: היתה המלצה של ועדת שושני, שתשלומי ההורים ייגבו כמו שאתם עושים בהזנה, לפי רמת ההכנסה של ההורה חלקי הנפשות במשפחה – מה יותר צודק מזה?
<יצחק קדמן: אדוני הנכבד, לפחות סמלית, תורידו להם שקל על כל סכום שהם ציינו פה כדי לבשר על זה שהוועדה, לא נחה דעתה מהמשך הגבייה של המס הלא-צודק הזה.
יעקב מרגי: בקשתך נשמעה.
איציק שמולי: היא מקורית.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה.
מרדכי יוגב: ברשות היושב-ראש, אני חושב שהדיון חשוב מאוד, ואני אומר תודה ומשבח את השר על תהליך הלמידה, ואת המנכ"לית ואת כל צוות המשרד על כל העבודה.
מרדכי יוגב: אני חדש בוועדת החינוך, באופן עקרוני, אבל אוהב את הנושא לא מהיום.
מרדכי יוגב: אתה ציינת וציינו גם קודמי, יש פה המתח הזה בין הרצון לחוק חינוך חינם, ובעיקר בהתחשב באוכלוסיות וביכולות, ונדמה לי שכמה שיותר שקיפות והידברות, כולל אולי מעבר לאינטרנט, לאותם אלה שזה לא בידם, אם לעיתון או שניים במדינה, לגבי דברים שהמשרד מבצע, ומאמץ משותף.
מרדכי יוגב: ונדמה לי אולי, כהצעה אחרונה עניינית, שגם אתה ציינת אותה, אבל אולי לשים אותה בלוחות זמנים – שאל מול תקציב שהולך להיות דו-שנתי לפחות, ואם לא יותר, אני לא יודע – אולי לקיים בכל זאת עוד דיון אחד.
מרדכי יוגב: גם השר ילמד לפרטים, והמנכ"לית והמשרד והעמדות הוותיקות, איך לקרב את הדברים יותר למה שהציע פה ד"ר יצחק קדמן.
מרדכי יוגב: עוד דיון מעקב אחד לפני שאנחנו נקבל תקציב דו-שנתי או תלת-שנתי, שבעצם אין בו שינוי.
מרדכי יוגב: אין בו עלייה ביחס לעלויות המשק, אבל יש בו את הפגיעה שאיננה דיפרנציאלית ביחס למשפחות שקשה להם.
מרדכי יוגב: אז עוד דיון מעקב אולי יביא אותנו לעמדה מעט יותר טובה גם ביחס לתביעות ההורים.
יעקב מרגי: נציגת מרכז השלטון המקומי, בבקשה.
<מיכל מנקס: שמי מיכל מנקס, ראש מינהל חינוך וחברה.
<מיכל מנקס: אני מבקשת, קודם כל, לשאת כאן את שמן של הרשויות המקומיות, ועם דברי השר על שיתוף הפעולה.
<מיכל מנקס: הבוקר החלו תלמידי א' ו-ב' את בתי-הספר של החופש הגדול.
<מיכל מנקס: אנחנו שמחים על השיתוף ועל השותפות, אבל מקומנו נבצר, לצערי, גם מהשקפים וגם מהדברים שנאמרו קודם לכן.
יעקב מרגי: לא כדאי לכם שתופיעו שם.
יעקב מרגי: אם תופיעו שם, זה יהיה בשיטה של 75–25.
יעקב מרגי: כרגע אתם לא שם.
<מיכל מנקס: אנחנו בהרבה יותר.
<מיכל מנקס: קנינו, קנינו.
<מיכל מנקס: ולכן ביקשתי את רשות הדיבור.
<מיכל מנקס: השתתפות הרשויות במימון נבצר בשקפים.
<מיכל מנקס: אין דבר אחד שהוצג בהקלה בנטל שהרשויות המקומיות לא משתתפות בתקצוב דיפרנציאלי ברובו, במימונו ובהפעלתו.
<מיכל מנקס: אנחנו לא נזלזל בהפעלה במה שנדרש.
<מיכל מנקס: בנוסף, נשמח לביטוח התשלומים.
<מיכל מנקס: בוודאי לא על-ידי הרשויות.
<מיכל מנקס: אבל היות ואנחנו אחראים על הסדרת התשלומים, על הקמת חשבונות הבנק ומימון העלויות שלהם, היות ואנחנו אחראים על האכיפה של גבייה נכונה, והחשוב מכל, את אותם 30% שלא נגבים, ומשום סיבות שונות ולא משום משפחות שאין ידם משגת, ויש אף סכומים גבוהים יותר, הרשויות המקומיות, מרביתן מכסות, משתי סיבות: בכדי שלא יימנעו תלמידים מכלל התלמידים.
<מיכל מנקס: טיול שגבייתו נמוכה מ-70% לא יוכל לצאת.
<מיכל מנקס: ובכדי לא להקים את קולות ההורים, הרוב הגדול, שבגלל סיבות כאלה ואחרות של משפחות שלא יכולות לשלם, לא ייצא טיול, יש רשויות שמכסות את הפערים האלה.
<מיכל מנקס: אף אחד לא נתן את הדעת שחובת המנהל להקים ועדת הנחות, אבל אף אחד לא נתן את הדעת מי מכסה את אישורי ההנחות הצודקות שבמרבית המקרים מתקיימות לפנים משורת הדין, משום שלא עומדות בטבלאות שגם עליהן צריך לדבר.
<מיכל מנקס: אז אני מבקשת לא לגלגל אחריות.
<מיכל מנקס: שמעתי פה ניסיונות שכאלה.
<מיכל מנקס: נשמח לדיון עמוק.
יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.
איתן ברושי: בוקר טוב.
איתן ברושי: בעצם הדיון הוא לא על תשלומי הורים אלא על חובת הממשלה, והיה צריך לקרוא לדיון הזה בסדר הזה.
איתן ברושי: כראש הרשות לשעבר של המועצה האזורית עמק יזרעאל, אני מכיר היטב את הנושא ואת המתח שקיים בין הרצון לתת יותר ולשלם פחות.
איתן ברושי: השר יצא, אבל מדבריו אפשר להבין שהדילמה, גברתי המנכ"לית, היא מהי דמותה בוגר שמערכת החינוך בישראל רוצה להוציא מתוכה, כאשר עד שגילינו את הגז לא היו פה אוצרות טבע חוץ מההון האנושי.
איתן ברושי: ואחרי שגילינו את הגז, אם הממשלה תשכיל להשתמש בו, אז יכול להיות שיהיה פתרון לתשלומי ההורים כי התקציב יגדל.
איתן ברושי: ולכן, עד שלא יהיה ברור שיש גז, יש לנו רק את ההון האנושי.
איתן ברושי: וכשיהיה גז, השאלה היא מה עושים אתו.
איתן ברושי: אני רוצה לברך על דברים שנאמרו פה.
איתן ברושי: אבל אני רוצה לפנות אליך ולומר לך: אל תחכה שהשר דרעי יוותר על החינוך בגיל הרך, כמו שגם בנט כנראה לא ויתר עד שהוא לא התחלף.
איתן ברושי: אני אומר, שזה לא ייעשה בהסכמה בין השרים אלא בכפייה של הכנסת.
איתן ברושי: ואני מציע ומבקש שהדבר הראשון שהוועדה תחליט שאנחנו נזמין דיון על העברת הגיל הרך ממשרד הכלכלה לחינוך, כי הסיבות שזה משרד הכלכלה הן לא רלבנטיות, והתוצאות הן נזק חינוכי.
איתן ברושי: ואני מבקש שאנחנו נפעיל את זה ולא נחכה לממשלה, כי פה צריכה להיות דרך.
איתן ברושי: דבר שני, המנכ"לית, אני חושב שצריך לקבוע מהו סל השירותים המינימלי, שכדי לייצר את דמות הבוגר ולתת שוויון בהזדמנויות, הממשלה מחויבת אליו.
איתן ברושי: ורק ממנו תהיה עקומה של ההשלמה שהיא חלקה הדיפרנציאלית.
איתן ברושי: כי מה הממשלה עושה?
איתן ברושי: ואני הייתי ראש רשות של מועצה חזקה, אבל צריך לדעת אם הסובסידיה היא למצרך או לנצרך.
איתן ברושי: כשאין הפרדה בין מצרך לנצרך, יש בלבול.
איתן ברושי: אז בלחם אין הפרדה, אבל יש דברים שיש בהם הפרדה.
איתן ברושי: איפה יש הפרדה?
איתן ברושי: כשהסוציו-אקונומי הוא של הרשות ולא של התושב.
איתן ברושי: ובעצם אתם מחלקים מראש, ואין לי טענה, את המועצות 1 עד 3, ונושאים שהמדינה נותנת לפי קריטריונים של הסוציו-אקונומי, שהוא אחד הקריטריונים הלא-נכונים, הלא-תקינים, שנסחבים שנים כי לא מצאו להן תחליף.
איתן ברושי: ומצד שני, אתם מונעים לפעמים את תשלום הרשות.
איתן ברושי: כי תראו, ראש רשות יודע שהמגנט הכי גדול שלו לגדול זה החינוך, במיוחד בגיל הרך.
איתן ברושי: שאלו פה מה קורה כשרק 70% גבייה – לפי דעתי, עם כל הכבוד לשלטון המקומי, הוא עושה את זה גם בלעדינו.
איתן ברושי: אבל יש כאן מרכיב שחייבים להביא אותו לידי ביטוי, לא רק בגלל הכבוד, אלא גם בגלל החובה של השלטון המקומי.
איתן ברושי: אני רוצה להגיד עוד משהו למנכ"לית כנציג ההתיישבות הכפרית, וגם יושב פה לצדי סגן ראש מועצה לשעבר, אבל גם בנט מכיר את זה, לפחות ביהודה ושומרון, שם הוא מכיר היטב.
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, בגילאים 3–4 ביישובים קטנים יש גם 3–4 ויותר, וזה לא מתאים שהמדינה תגיד למקומות הקשים והרחוקים שבגלל שהם יושבים רחוק ויש להם מעט ילדים, הם לא יקבלו את הסיוע לגילאי 3 ו-4.
איתן ברושי: וישנה פה דורית, היועצת המשפטית – אם זה נכון, אני מבקש שתהיה החלטה שאנחנו סובלים מזה שיש גנים תלת-גילאיים ואז אומרים שפה לא יקבלו סיוע לגילאי 3–4.
<מיכל כהן: ודאי שכן.
איתן ברושי: אז שזה יהיה כתוב בפרוטוקול, כי ה"ודאי" הזה, כנראה לא כולם יודעים עליו.
איתן ברושי: לסיכום, אני אומר: אחת, להעביר את הגיל הרך.
איתן ברושי: שתיים, הממשלה צריכה להגיד: לא מס על ההורים אלא מס על - - - קודם כל.
איתן ברושי: שלוש, לאפשר יותר גמישות מול הרשויות כי יש להן אינטרס לחזק את החינוך, ולתת העדפה ליישובים קטנים גם אם הם לא עומדים בתנאי הסף.
יעקב מרגי: זאב גולדבלט, תשלומי הורים בלבד.
יעקב מרגי: יש לך דקה וחצי.
יעקב מרגי: אנחנו מצטמצמים.
יעקב מרגי: ככל שתאריכו ותחרגו, אנחנו מצטמצמים.
<זאב גולדבלט: ראשית, אני רוצה להודות גם לשר וגם לאנשי משרדו על המצגת.
<זאב גולדבלט: כחוט השני עלתה כאן הנימה שהמשרד הוא בעל תקצוב דיפרנציאלי, ולכן אני רוצה להבהיר שפורום ועדי ההורים היישובי הוא בעד תקצוב דיפרנציאלי.
<זאב גולדבלט: חד חלק.
<זאב גולדבלט: כדי שלא יהיו אי הבנות.
<זאב גולדבלט: אבל אני בפירוש מקבל את כל מה שאמר מר קדמן לפני כן, החל מהציטוטים מתוך ועדת לנגרמן, דרך ההמלצות של דוח שושני על ארבעה פרומיל ודרך ביטוח לאומי, דבר שיהפוך את המס מרגרסיבי לפרוגרסיבי וצודק יותר.
<זאב גולדבלט: אנחנו בפירוש, כפורום שמייצג למעלה ממיליון וחצי תלמידים, אנחנו רואים את התשלומים האלה, תשלומי ההורים, כמס אחיד לא צודק ומתעלם לחלוטין מגובה הכנסת ההורים.
<זאב גולדבלט: אנחנו מבקשים שיאושרו לאלתר המלצות ועדת לנגרמן וייושמו.
<זאב גולדבלט: אנחנו מבקשים שמשרד החינוך יכין תוכנית רב-שנתית בשיתוף פעולה אתנו, ההורים.
<זאב גולדבלט: וכאן בפירוש שמחתי על האמירה של השר שקורא לנו להצטרף לשיח, ואנחנו בנפש חפצה מצטרפים לכל שיח.
<זאב גולדבלט: אנחנו חושבים שיש מקום שמשרד החינוך יפעל מול נציגות הורים שמייצגת את רוב הורי ישראל.
<זאב גולדבלט: ודבר נוסף, שהתשלום שמופיע שם, נכון, זה מופיע רק כשקל וחצי, אבל הוא מציין בניגוד לכל דבר אחר שקל וחצי שמתייחס לעמותה ספציפית, דבר שלא ראוי לדעתנו.
יעקב מרגי: לא עמדת בדרישה שלי – תשלומי הורים בלבד.
<זאב גולדבלט: זה מופיע בתשלומי הורים, השקל-וחצי זה תשלומי הורים.
יעקב מרגי: אבל הִכנסת בדרך את הסוגיה של הארגון.
<זאב גולדבלט: זה חלק מהתשלומים.
יעקב מרגי: אין בעיה, לגיטימי.
יעקב מרגי: יתקיים דיון, תנהלו את המאבקים שלכם.
יעקב מרגי: אין בעיה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת, ד"ר ענת ברקו, בבקשה.
ענת ברקו: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו, אדוני יושב-הראש.
ענת ברקו: אני רק רוצה, קודם כל, להודות לשר החינוך, למנכ"לית, ולהכניס הערה קטנה לגבי הנושא של דרך ארץ, נימוסים והליכות.
ענת ברקו: כמה שזה נראה מנותק, יש לנו בעיה גם בזה, ושאנחנו רואים בבוגרים שאנחנו מוצאים תחת מערכת החינוך של היום.
יעקב מרגי: יש להם עזוּת, אבל הם מנומסים.
ענת ברקו: במיוחד אם יוצא לך לחיות במקום אחר, אתה מבין שזו כבר לא חוצפה ישראלית שהיתה לדור שלנו.
ענת ברקו: זו חוצפה.
ענת ברקו: והרבה דברים אחרים.
ענת ברקו: אני חושבת שמה שחבר הכנסת ברושי אמר, ללא כל קשר לגז, ההון האנושי תמיד יהיה חשוב במדינה הזאת.
ענת ברקו: זה סלע קיומנו.
ענת ברקו: לא יהיה דבר אחר.
ענת ברקו: זה הדבר הכי חשוב, ולכן צריך לטפח אותו, ואכן להתמקד בנושא ליבת החינוך, ולא להשאיר לגחמות, לא של הורים ולא של מורים, לקבוע למה ילכו תשלומי ההורים.
ענת ברקו: כי אני כבר מכירה, אפילו כהורה, תשלומים למזגנים, לדלתות, לכל מיני דברים כאלה, שהם לא רלוונטיים, וזה מה שהיה.
ענת ברקו: להתחשב במשפחות שיש להם יותר מילד אחד, ואני בהחלט בעד תשלום דיפרנציאלי.
ענת ברקו: ואם הורים, ויושבים כאן נציגים של ועד ההורים, שבאים מאוכלוסיות יותר חזקות רוצים להצטרף ולתרום לקרן שיכולה לעזור לילדים אחרים, אני חושבת שזה רק יכול לסייע.
ענת ברקו: והדבר האחרון, הבנתי שבעצם קרן המלגות לא ממוצה עד תום.
יעקב מרגי: גם לזה המנכ"לית תתייחס.
ענת ברקו: לכן למצות את קרן המלגות עד תום.
ענת ברקו: אנחנו מגלים שהרבה פעמים הכסף נמצא, רק הוא לא מגיע לאן שצריך.
יעקב מרגי: גברת טלי בריל, בקשה.
<טלי בריל: שמי טלי בריל, אני עומדת בראש ארגון שקוראים לו: "הורים דורשים מהפך בחינוך", ואני הרכזת של הקואליציה הארצית לשיפור התנאים בגני הילדים.
יעקב מרגי: איזה שם בומבסטי.
<טלי בריל: ארוך נורא, וזה אחרי שקיצרנו אותו.
<טלי בריל: אני רוצה לומר פה מילה אחת דווקא בהקשר של גני הילדים, כי תשלומי רשות, חובה, תל"ן, מתחילים בגני הילדים.
<טלי בריל: ובשונה מכל מה שדוּבּר פה, לא הזכרתם את זה במילה אחת, לילדים שלא נמצאים בתוך חט"צים, אלא גנים רגילים.
<טלי בריל: דיבר השר על שוויון הזדמנויות - - -
יעקב מרגי: אני אומר לך עצה קטנה, אני הכנתי הרבה מה לומר, צבעים והדגשות – בפתיחה הם לקחו הכול.
יעקב מרגי: אז טוב שלפעמים מפספסים, יש לך מה לומר.
<טלי בריל: על תשלומי הורים בגנים לא דוּבּר.
יעקב מרגי: תארי לך שהיא היתה אומרת, לא היה לך מה לומר.
<טלי בריל: אני מאוד אשמח שלא יהיה לי מה לומר, ולתעל את זמני לדברים אחרים.
<טלי בריל: אבל אני חוזרת ואומרת: הורים מתחילים עם תשלומי החובה והרשות כבר בגן.
<טלי בריל: כל הנושא של חוגים, העשרות, מתחילים את האי-שוויון במקומות בהם אפשר.
<טלי בריל: זה משהו שצריך לעצור אותו, זה משהו שצריך לפקח עליו.
<טלי בריל: אני כהורה בגן לא מכירה מערכת פיקוח על הגן.
<טלי בריל: יש עשרות מקרים בארץ שכל גננת עושה כחפצה.
יעקב מרגי: המנכ"לית תתייחס.
יעקב מרגי: אחרי יום מתיש אתמול, היא הופיעה כאן בשמונה בבוקר.
מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה למנכ"לית ולשר על הסקירה שלהם.
מירב בן ארי: גם אתמול בטאבלטים, נראה לי, נתתי משפט אחד ובזה סיימתי את מה דעתי על הדיון אתמול.
יעקב מרגי: תשאלי, זה היה הכי כואב.
יעקב מרגי: מה את רוצה?
מירב בן ארי: זה היה כואב.
מירב בן ארי: אבל אני אגיד פה משהו לא פופוליסטי, כנראה.
מירב בן ארי: אני בעד תשלומי הורים, אני לא מצליחה להבין, זה לא צריך, לדעתי, להיות במס.
מירב בן ארי: זה צריך להיות כתשלום הורים.
מירב בן ארי: אנחנו לא שוויץ, לא שבדיה.
מירב בן ארי: אני רואה את המחירים ואני רואה את התשלומים, וזה נראה לי סביר.
מירב בן ארי: אבל, ויש פה אבל גדול, יש לי בעיה אקוטית עם אותם בתי-ספר שמצליחים לגבות 70%–80%, יש לי בעיה חמורה יותר עם כפרי הנוער והפנימיות, עליהם גם ביקשתי דיון בנפרד.
מירב בן ארי: שוחחנו על זה.
מירב בן ארי: כי לכפרי הנוער אין רשות מקומית ואין ועד הורים חזק שיכול לתת גיבוי, ואז הם לא מצליחים לגבות אפילו לא 70%, אלא כמעט 60%.
מירב בן ארי: להכניס את כל הילדים – כי אי אפשר לשלוח אותו, בטח לא מהפנימיה הביתה, כי מראש אם הוא הגיע לפנימיה, הבית שלו לא מתפקד כנראה.
מירב בן ארי: וגם בתים שמתפקדים ושולחים לפנימיות, עדיין יש לי בעיה עם זה.
מירב בן ארי: וכאן, מעבר לבקשה שלי לקיים דיון בעניין כפרי הנוער, כי אנחנו ממש לפני קריסה כלכלית שם, אני בהחלט רוצה לדעת את ההתייחסות שלך.
מירב בן ארי: העניין הזה, של ה-100 מיליון שדיברת, קודם כל, צריך להיות סדר עדיפויות לאותם מקומות שאין להם רשות ואין להם ועד הורים, מבחנת חלוקת המשאבים.
מירב בן ארי: והערה אחרונה וחשובה לי מאוד: כל הורה היום במדינת ישראל, חברת הכנסת קורן, יש לו אינטרנט.
מירב בן ארי: ויש משוב להיכנס לבדוק את הציונים של הילד.
מנחם אליעזר מוזס: אין לי, אין לי אינטרנט.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מוזס, אז היא אמרה.
מנחם אליעזר מוזס: אין לי.
מירב בן ארי: אז תיכנס למחשב ויהיה לך אינטרנט.
מירב בן ארי: יש לך מחשב פה, מחוץ לוועדה - - -
יעקב מרגי: - - - תעשה לך את זה.
מירב בן ארי: ואם תרצה, אני אעזור, ואני איכנס בשבילך לאינטרנט.
מירב בן ארי: נו, ברצינות.
מירב בן ארי: העניין הזה, לבוא להגיד את זה – די כבר.
מירב בן ארי: זה בדיוק כמו העניין עם הפקס – דברים שצריכים לעבור מן העולם.
מירב בן ארי: וגם אם אין לו - - -
יעקב מרגי: אבל גם אמירה שאין, היא מוחלטת.
יעקב מרגי: אבל לרובם ככולם יש, בסדר.
מירב בן ארי: אני רוצה להסביר לכם משהו.
מירב בן ארי: אני עשר שנים עבדתי עם בני-נוער, הקמתי מרכזים לבני-נוער, לבני-נוער בסיכון, ממשפחות רווחה ששילמו כמו גדולים גם את ה-80 שקל שצריך.
מירב בן ארי: היא, יהיה לה אייפון והיא תעשה ציפורניים – תסלחו לי, אל תרשמי את זה בפרוטוקול – והיא תקנה פרלמנט - - -
יעקב מרגי: תעצרי שם.
יעקב מרגי: אל תמשיכי - - -
מירב בן ארי: רגע, רגע.
מירב בן ארי: תן לי לסיים את הפואנטה שלי – אבל היא לא תממן את הכסף לחוג לילד.
יעקב מרגי: לכן, דווקא היא הנותנת, בגלל שהעורף המשפחתי שלו לא מתנהל - - -
מירב בן ארי: לכן, אני חושבת שההורים צריכים להשתתף בתשלומי הורים לילד שלהם בבית-ספר.
<יצחק קדמן: חינוך חינם.
מירב בן ארי: לא, כשתגור בשבדיה החינוך יהיה חינם.
מירב בן ארי: אני מאוד מצטערת שאני לא שותפה לביטול תשלומי הורים - - -
יעקב מרגי: הרן רייכמן ברשות דיבור, בבקשה.
<הרן רייכמן: אני הרן רייכמן, מהקליניקות באוניברסיטת חיפה.
יעקב מרגי: זה אתה שהיית גם אתמול?
<הרן רייכמן: הייתי אתמול בנושא הטאבלטים, ואני אחבר לדיון הזה.
<הרן רייכמן: יש פה הצגה מטעה של הוועדה שאין עלייה בתשלומי הורים.
<הרן רייכמן: אמור להיות פיקוח פרלמנטרי על תשלומי ההורים, והחלק הארי של תשלומי ההורים במערכת החינוך לא מגיעים לוועדה.
<הרן רייכמן: מדובר בחלק מבתי-הספר, 10%–15%.
<הרן רייכמן: אני אתן כמה דוגמאות פשוטות.
<הרן רייכמן: מקצוע בגרות שלישי – 1,150 שקל גבייה מההורים לתעודת הבגרות.
<הרן רייכמן: מקצועות העשרה – 1,500 שקל גבייה עבור שתי מגמות לבגרות.
<הרן רייכמן: היינו בנושא טאבלטים אתמול – אמרו כאן, רכישת שירותים מרצון, 450 שקל, 250.
<הרן רייכמן: משרד החינוך מאשר רכישת שירותים מרצון, בהסכמה של 70%, ולא 100%, כפי שהוצג פה בפני הוועדה, שמגיעים שם ל-1,000 ומשהו.
<הרן רייכמן: בכפר-סבא דרשו לפטופים מעל 3,000 שקל.
<הרן רייכמן: איפה המספרים שמדוברים פה?
<הרן רייכמן: תל"ן – הציגו פה שתל"ן מגיע ל-1,000 ומשהו שקל.
<הרן רייכמן: בבתי-ספר ייחודיים אפשר להגיע – חוקי לכאורה – 3,450 שקל בלי שהוועדה נותנת את דעתה על זה.
<הרן רייכמן: הפעלת בתי-ספר אחר-הצהריים – 600 שקל.
<הרן רייכמן: הכפלת רכישת שירותים מרצון בחלק מבתי-הספר – 450 שקל.
<הרן רייכמן: מציגים לכם סכומים לא רלוונטיים.
<הרן רייכמן: מה שמשרד החינוך עשה, לצערי, בשנים האחרונות, ובמקום לעבור דרך הפיקוח הפרלמנטרי, וזאת הכנסת צריכה לעמוד, הוא השתמש בשני שסתומים: רכישת שירותים מרצון, שזה היה אמור להיות כמו שהציגו, כמה הורים מתארגנים, או תל"ן, שזה היה אמור להיות חוג לבתי-ספר, ובעצם, דרכם, תוך עקיפת הפיקוח הפרלמנטרי - - -
יעקב מרגי: זה נקרא: עשו סטארט-אפ.
<הרן רייכמן: עקפו את הפיקוח הפרלמנטרי, ועכשיו על זה יש ועדת חריגים.
<הרן רייכמן: שם אפשר חוקית - - -
יעקב מרגי: הרן, ביטאת את זה היטב.
יעקב מרגי: המנכ"לית תתייחס בסוף לכל הטענות.
<הרן רייכמן: משפט אחרון: הכנסת צריכה להחליט, לטעמי, אם היא מחליטה שהיא דורשת לפקח פיקוח פרלמנטרי אמיתי על כלל תשלומי מערכת החינוך, או שהיא אומרת: תשאירו את זה למשרד.
יעקב מרגי: קריאתך נשמעה.
נורית קורן: אני מצטרפת לכל הדברים שנאמרו נגד, ואני מסכימה עם זה שבאמת צריך לנסות ולתת חינוך חינם.
נורית קורן: חינם זה חינם.
נורית קורן: אני, תודה לאל, כל הילדים כבר גדולים, כבר שילמתי הכול.
נורית קורן: אבל היו שנים שלא יכולתי לשלם, וצריך להתחשב.
נורית קורן: אני רוצה להעלות פה נושא שאולי הוא לא ברמה של הפיקוח של משרד החינוך – אבל כל בתי-הספר הפרטיים ש"חונקים" את ההורים, במיוחד במגזר הדתי, ואין להם לאן ללכת והם שולחים לשם.
נורית קורן: זה לא מותרות, צריך לקחת את זה בחשבון.
נורית קורן: דבר נוסף שאני מאוד הייתי רוצה לראות – התשלום כשיש להורה תאומים.
נורית קורן: הוא לא אשם שנולדו לו תאומים.
<קריאה: זו שמחה גדולה.
<קריאה: יש לי.
נורית קורן: יפה.
נורית קורן: גם לי נולדו עכשיו נכדים תאומים.
נורית קורן: ואני חושבת שצריך לקחת בחשבון ולתת להורים הנחה במצב הזה, כי לא נותנים במצב הזה הנחה.
יעקב מרגי: דפנה הר-אבן, בבקשה.
<דפנה הר-אבן: שלום לכולם, דפנה הר-אבן, אחראית על תחום החינוך, ברשות ההסתדרות לצרכנות.
<דפנה הר-אבן: רק הערה קטנה: השעון של הוועדה מפגר בשלוש דקות.
יעקב מרגי: אני לא מתייחס אליו.
יעקב מרגי: יש לי את ה-9:53 מהאייפון.
<דפנה הר-אבן: אני רוצה לדבר על מסיבות סיום, על קדם-יסודי, 54 שקלים.
<דפנה הר-אבן: אין שום סיבה בעולם שמסיבה בקדם-יסודי תהיה יותר מ-24 שקלים.
<דפנה הר-אבן: מה עוד שבהערות לטבלה מספר 1 לא מופיע שבקדם-יסודי יש מסיבת סיום.
<דפנה הר-אבן: אי לכך, הסכום שמופיע, 54 שקלים בטבלה – או לבטל אותו, או להוריד אותו, או להוסיף אותו להערה ראשונה - - -
<מיכל כהן: כתוב שיש מסיבת סיום.
<דפנה הר-אבן: בגן?
<מיכל כהן: תסתכלי בקדם-יסודי.
<דפנה הר-אבן: לא מוזכר אחרי - - -
<חגית מאיר: זוהי הערה בלבד שמתייחסת לסיום שלב חינוך קדם-יסודי.
<דפנה הר-אבן: אז בבקשה להוסיף את זה בהערה - - -
מירב בן ארי: רשום גם בטבלה וגם בהערה.
<דפנה הר-אבן: בהערה לטבלה מספר 1 לא מצוין הקדם-יסודי.
<דפנה הר-אבן: נא להוסיף את זה.
<דפנה הר-אבן: דבר נוסף, אני מבקשת שיינתן מענה להורים שיש ידם משגת לשלם, ולא משלמים בתוקף אצטלה של חוק חינוך חינם, וזה מהווה בעיה.
<דפנה הר-אבן: אני מבקשת להגיד לארגון ההורים שלהורים עצמם יש חלק ניכר וחשוב בחוזר התשלומים שהם מקבלים בבתי-הספר משום שגם המנהלת חותמת, וגם יושב-ראש ועד ההורים.
<דפנה הר-אבן: ואם הם נותנים יד לזה, הם נותנים יד לעבירה.
<דפנה הר-אבן: ואני מבקשת שעל אותו חוזר שנותנים להורים לתשלומים, באם יהיה שם מספר טלפון של פניות הציבור של משרד החינוך, בכל חוזר כזה, ואפשרות התקשרות באינטרנט, כמות הפניות שמגיעות אלי בשנה תרד בחצי לפחות.
יעקב מרגי: הטלפון שלכם מפורסם באינטרנט?
<דפנה הר-אבן: לא מכירים את הקו הפתוח לפניות הציבור 1-800 - - -
יעקב מרגי: ושלכם, בהסתדרות, מוכר?
<דפנה הר-אבן: בוודאי, בוודאי.
<דפנה הר-אבן: ולכן גם פונים אלינו.
יעקב מרגי: אחרון הדוברים מקרב חברי הכנסת, חבר הכנסת מוזס.
יעקב מרגי: ולאחר מכן, אחרון הדוברים מקרב האורחים, משה אשכנזי.
יעקב מרגי: ואז דברי סיכום והצבעה.
מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש, המנכ"לית, בעצם מה שאני שומע כאן, אז אפשר לפתוח רשמקול, או יהודית, תביאי פרוטוקולים מלפני 22 שנה, אחרי דוח ועדת לנגרמן, שזה עוד הוקם בימי המנוח ידידי זבולון המר, והייתי אז משנה למנכ"ל במשרד – כל מה ששומעים כאן, עם אותם מסמכים, רק שינויים קטנים בסכומים.
מנחם אליעזר מוזס: אותו הדבר נשמע אז.
מנחם אליעזר מוזס: זאת אומרת, לא נעשה שום דבר מאז ועד היום בתחום הזה.
יעקב מרגי: אני יכול משפט?
מנחם אליעזר מוזס: כן, אדוני.
יעקב מרגי: אני אומר לך שהשתנה.
יעקב מרגי: אני, כתלמיד, לא זכיתי לצאת לטיולים שנתיים, רק בכיתה ח', לא בגלל שלא היה להורים לשלם, אלא בגלל שהמורה שלי הוציא אותנו לקטיף אפרסקים במשאבי-שדה.
יעקב מרגי: זה השתנה.
יעקב מרגי: ואני לא זכיתי לרכוש ספרים מהמבצעים כשהביאו ספרים, ועוד הרבה דברים שהיום, אם הם היו קורים – אז נעשה.
יעקב מרגי: לא נעשה מספיק.
יעקב מרגי: יש עוד מה לעשות.
מנחם אליעזר מוזס: אני מדבר מבחינת תשלומי ההורים.
מנחם אליעזר מוזס: הרי על זה אנחנו מדברים.
מנחם אליעזר מוזס: אני לא מדבר על כלל הדברים.
מנחם אליעזר מוזס: נעשו הרבה דברים.
מנחם אליעזר מוזס: גם חוק תיכון חינם לא היה פעם, וזה נעשה, נכון?
מנחם אליעזר מוזס: זבולון עשה את זה.
מנחם אליעזר מוזס: איזה יום חגיגה זה היה אז.
מנחם אליעזר מוזס: יום חג ממש.
יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים לאט.
מנחם אליעזר מוזס: אני מדבר על הנקודה של שכר לימוד הורים – אותן הטענות ואותם הדברים, הכול חוזר על עצמו בלי שום שינוי.
מנחם אליעזר מוזס: ויש כאן חבר'ה שזוכרים אותי עוד מהמשרד, גם כמשנה למנכ"ל וגם כסגן שר.
מנחם אליעזר מוזס: הרי גדעון סער הקים ב-2010 את ועדת שושני, וכל העניין הזה.
מנחם אליעזר מוזס: הרי הוא לא ידע מה המסקנות, מיושמות או לא.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אתה יודע מהי ההוצאה הלאומית לחינוך היום בשנה?
מנחם אליעזר מוזס: האם מישהו יכול לומר לי?
מנחם אליעזר מוזס: בלי משקי הבית.
יעקב מרגי: בלי משקי הבית, מהו תקציב משרד החינוך?
מנחם אליעזר מוזס: לא תקציב משרד החינוך.
מנחם אליעזר מוזס: ההוצאה הלאומית.
מנחם אליעזר מוזס: משרד החינוך פלוס רשויות מקומיות – כמעט 83 מיליארד שקל.
מנחם אליעזר מוזס: כמעט 83 מיליארד.
יעקב מרגי: אתה יודע שהרשויות המקומיות, זה לא ממפעלי הייצור שלהם, זה מארנונה שלנו.
מנחם אליעזר מוזס: החבר'ה מאגף התקציבים מאותתים לי שאני צודק.
מנחם אליעזר מוזס: אז נשאלת השאלה, מה שמבקר המדינה שאל ב-2012: האם בדיוק השלושה מיליארד האלה, שלקחו מתוך זה מיליארד וחצי בצורה לא חוקית מההורים, לזה אנחנו זקוקים עדיין?
יעקב מרגי: שאלה בַּמקום.
מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש דיון גם על זה.
יעקב מרגי: משה אשכנזי, יש לך דקה.
<משה אשכנזי: אנחנו מדברים על רכישה מרצון, שזה לדעתי עקיפה ופתיחת דלת לגזול אלפי שקלי מההורים.
<משה אשכנזי: ואני אדבר על המשך הנושא של הדיון שהיה לנו אתמול, ובזה אני פונה למנכ"לית משרד החינוך, אישית.
<משה אשכנזי: אתם פתחתם פה דלת לרשויות המקומיות פשוט לשים יד בכיס של ההורים ברכישת מחשב-לוח, טאבלט.
<משה אשכנזי: נגזלים מההורים אלפי שקלים.
<משה אשכנזי: אני בטוח שאם הכספים האלה היו צריכים להיות ממומנים מתקציבי הרשויות המקומיות, היום לא היה אפילו טאבלט אחד במערכת החינוך.
<משה אשכנזי: אתם גם נותנים תמריצים לכך, אתם מעודדים – אתמול שמענו על 240–250 אלף שקל שניתנו מתקציבי החינוך לרשויות המקומיות.
<משה אשכנזי: והרשות המקומית שמקבלת את התמריץ, על דבר שהוא מוטל בספק בכלל אם יש לו תרומה למערכת החינוך – אין פה רכישה מרצון, יש פה כפייה על מנהלי ומנהלות בתי-ספר, ועל ההורים מצד הרשויות המקומיות.
<משה אשכנזי: ואני מבקש שגברתי המנכ"לית תוציא מהיום הוראה לראשי אגפי החינוך ברשויות המקומיות להפסיק לגבות תשלומים עבור מחשבי-לוח.
<משה אשכנזי: תודה.
יעקב מרגי: אנחנו נביא להצבעה את תשלומי ההורים שהובאו בפני הוועדה.
יעקב מרגי: ולאחר מכן נאמר את דברי הסיכום ואת דברי התודה.
יעקב מרגי: מי בעד תשלומי הורים כפי שהוצגו על ידי משרד החינוך?
יעקב מרגי: בעד – פה אחד
יעקב מרגי: אושרו פה אחד.
<יצחק קדמן: הכלבים נובחים והשיירה עוברת.
יעקב מרגי: דברי הסיכום: הוועדה מביעה מורת-רוח מכך שתשלומי הורים עדיין נמצאים בסדר היום ומובאים לאישור הוועדה.