GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: היא לא בונה, היא צריכה רק לאשר, לא להפריע.
יעקב מרגי: ברוב המקרים מבקשים מהכנסת: אל תעזרו, רק אל תפריעו.
יעקב מרגי: אנחנו מבקשים מהם רק לא להפריע.
יוסף ג'בארין: אני חושב שרשויות מקומיות רק ישמחו לפרויקטים כאלה, כי זה מעודד את הפעילות החברתית והכלכלית ביישוב.
יוסף ג'בארין: אני אסיים בכך שאחד הרעיונות המרכזיים של פתיחת המוסדות האקדמיים בפריפריה היה לאפשר הנגשה של ההשכלה הגבוהה גם לפריפריה וגם לקבוצות מיעוט.
יוסף ג'בארין: לדעתי צריך לקשור בין זה לבין המעונות.
יוסף ג'בארין: בעיית המעונות מפריעה היום למימוש היעד הזה של הנגשת ההשכלה הגבוהה לפריפריה.
יעקב מרגי: נמצא אתנו יוסי בוכריץ, מפעיל כפר סטודנטים.
יעקב מרגי: תסביר לנו מה זה ואיפה זה.
<יוסי בוכריץ: אדוני היושב-ראש, אני אתחיל בזה שהגעתי לכאן בהתראה די קצרה.
<יוסי בוכריץ: מהדיון הגדול שאני רואה כאן, וזו הפעם הראשונה - - -
יעקב מרגי: בדרך כלל אני לא מפספס כלום.
יעקב מרגי: מה זו "התראה די קצרה" כדי שאני אבין?
<יוסי בוכריץ: ידעתי על הדיון הזה בטווח של פחות מ-24 שעות.
יעקב מרגי: זו בעיה שלך כנראה.
<יוסי בוכריץ: אני יודע.
יעקב מרגי: זה היה חייב להיאמר פה.
יעקב מרגי: הוועדה קובעת שבוע לפני כן את הדיונים, וזה בשמרנות.
יעקב מרגי: אני מכיר ועדות אחרות בהתראות של 24 שעות.
<יוסי בוכריץ: אני רוצה לדבר מנקודת מבט אחרת, אני יזם, וזה משהו קצת שונה.
<יוסי בוכריץ: לא רק שאני יזם, גם ביצעתי.
<יוסי בוכריץ: אני רואה פה את מנכ"ל מכללת תל-חי.
<יוסי בוכריץ: אנחנו מכירים.
<יוסי בוכריץ: לפני 15 שנה רכשתי בניין בקריית-שמונה, במקומות הפחות טובים שבה, ויזמתי שם מהלך, והיום, אחרי 15 שנה, יש שם מעונות שלי לסטודנטים.
<יוסי בוכריץ: שיפצתי את הבניין, עשיתי את כל התהליך, וזה קיים וזה עובד.
יעקב מרגי: ההוכחה לסתירה היא בדבריך, אין מקומות פחות טובים.
יעקב מרגי: כנראה הם פחות אטרקטיביים.
יעקב מרגי: הכול טוב, עובדה שעשית.
יעקב מרגי: עובדה.
<יוסי בוכריץ: עד כדי כך שלבניין לא היה היתר בנייה, למרות שמי שבנה אותו זה משרד השיכון.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים, מכירים את זה.
<יוסי בוכריץ: אני הוצאתי את היתר הבנייה בשלב יותר מאוחר.
<יוסי בוכריץ: עכשיו אני רוצה לדבר על הדבר המאוד מרכזי שכואב לי.
יעקב מרגי: האם אתה מצליח להחזיק את ההשקעה?
<יוסי בוכריץ: כן.
יעקב מרגי: המחירים סבירים?
יעקב מרגי: אתה יודע שאין לנו ברמת גן בניינים שלמים ריקים.
<יוסי בוכריץ: אני מוכן לקחת אותך גם למקומות אחרים, כי יש לי פרויקטים נוספים במרכז הארץ.
<יהודית גידלי: כמו?
<יוסי בוכריץ: בנתניה למשל.
<יוסי בוכריץ: את זה אני גם מוכן לתרום לטובת העניין הזה, אם תתנו את הדרך.
<יוסי בוכריץ: רק אל תפריעו, כמו שאמרת.
יוסי יונה: יש כאן טענה שהיזמים לא פונים.
יוסי יונה: ההיצע קיים והיזמים לא פונים.
<יוסי בוכריץ: אני רוצה להגיד לכם - - -
יעקב מרגי: יוסי, עזוב.
יעקב מרגי: הבנו מהר מה אתה עושה.
<יוסי בוכריץ: עכשיו אני רוצה להתייחס לגופו של עניין.
יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.
יעקב מרגי: מהמקום שאתה נמצא בו – דיברה קודם פרופ' יולי תמיר, ושאלנו למה אין הרבה קופצים על הפרויקטים האלה – אם יש היתכנות כלכלית בקריית-שמונה, אז יש לך היתכנות כלכלית בכל הארץ - - -
<יוסי בוכריץ: נכון, ואני אתן לך דוגמה.
<יוסי בוכריץ: רכשתי מפעל לפני 11 שנה בקריית-שמונה, מפעל ענק של 66 דונם, 24,000 מטר בנוי, תכננתי על חשבוני למעונות סטודנטים מ-א' ועד ת', מי שתכנן את זה זה המתכנן גרנות שתכנן את מעונות הסטודנטים של הטכניון - - -
יעקב מרגי: ייעוד הקרקע.
<יוסי בוכריץ: הייעוד של הקרקע הוא תעשייה וביקשתי בסך-הכול שלא יפריעו, שיעזרו לי לקדם את המהלך הזה.
<יוסי בוכריץ: אני כבר 11 שנה.
<יוסי בוכריץ: זה 600 מטר מהקמפוס המזרחי.
<יוסי בוכריץ: הוא יורד מהקמפוס, הוא נמצא אצלי במעונות.
<יוסי בוכריץ: זה פשוט לא ייאמן, אני יכול לבנות כפר סטודנטים - - -
יעקב מרגי: אתה מלין על דבר שידעת, סלח לי.
יעקב מרגי: הרי אין כמוך יודע מה זה תהליך של שינוי ייעוד קרקע בלבו של אזור תעשייה.
<יוסי בוכריץ: לא.
<יוסי בוכריץ: זה לא בלבו.
יעקב מרגי: הוא מוגדר כאזור תעשייה.
<יוסי בוכריץ: הוא מועתק ממנו.
יעקב מרגי: אני נמצא במקום אחר.
יעקב מרגי: אני נמצא במקום שהמינהל דוחף, מקצה קרקע ייעודית והיזמים לא באים.
<יוסי בוכריץ: אני אגיד לך מה ההבדל בין המקרים.
<יוסי בוכריץ: אצלי הושקעו כבר עשרות מיליונים והם קבורים באדמה, תעזרו לי לממש אותם, זה הכול, זה כל מה שאני מבקש מכם.
<יוסי בוכריץ: יש לי 24,000 מטר שאני יכול לתכנן, ואם תאשרו לי אותם, אני מסוגל לספק את המעונות האלה לא בשנה הקרובה שמתחילה בעוד חודשיים, אלא בשנה הבאה יהיו שם מעונות.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לפתוח דיון בנושא הזה.
יעקב מרגי: מי הגורם המעכב לאישור שינוי ייעוד?
<יוסי בוכריץ: להערכתי יש מספר גורמים, אני לא יודע להצביע לך רק על אחד, אבל לדעתי הרשות המקומית זה העקב אכילס המרכזי - - -
רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, הסיפור של שינוי ייעוד זה סיפור הרבה יותר כבד, זה לא הדבר המאפיין כאן.
יעקב מרגי: לכן לא רציתי לפתוח דיון.
רועי פולקמן: יש אין-סוף יזמים בשלטון המקומי שמהבוקר עד הלילה רוצים לעשות שינוי ייעוד, אז צריך להיזהר מהעניין.
יעקב מרגי: יוסי, נתת לנו עוד פאן אחד, פאן נוסף.
יעקב מרגי: חברת הכנסת ד"ר יפעת שאשא ביטון.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתייחס לאופן הקצאת הכספים.
יפעת שאשא ביטון: עלו פה דברים גם מפרופ' יולי תמיר וגם מיוסף ג'בארין על הנושא של פריפריות, של יישובי קצה, שם אנחנו מזהים את הצורך לא בגלל יוקר המחיה של השכרת דירות לצורך העניין, אלא גם בגלל מצוקת דיור.
יפעת שאשא ביטון: בפועל גם מי שירצה להגיע, לא תמיד יש דיור זמין ונגיש, ולכן יש צורך מאוד משמועתי.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לתקן פה.
יפעת שאשא ביטון: אני רואה את ההשכלה הגבוהה בפריפריה, לא רק כהנגשה לתושבי הפריפריה, אלא גם כאבן שואבת לאוכלוסייה חדשה וחזקה שתגיע לשם, ולכן אני חושבת שיש חשיבות גדולה לעניין.
יפעת שאשא ביטון: והשאלה אם התקצוב פה היה דיפרנציאלי, אם באמת לקחו את הנושא של יישובים שהם בתעדוף, הקצו את הכספים בצורה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: נמצא פה מנכ"ל מכללת תל-חי, כבר הזכירו אותו.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש איזה תהליך – אני מכירה את זה במעורפל – של בנייה של מעונות חדשים.
יפעת שאשא ביטון: הייתי רוצה לשמוע ממך איפה זה עומד, מה קורה עם זה, כי אני לא רואה שום התקדמות, ואני חושבת שזו אולי נקודה שאפשר להביא.
יעקב מרגי: כשהוא יקבל את רשות הדיבור.
יפעת שאשא ביטון: תרשום אותו אם הוא טרם רשום.
יפעת שאשא ביטון: יש לי בקשה נוספת לוועדה.
יפעת שאשא ביטון: נכון שאנחנו לא מדברים כאן על המכללות הלוא מתוקצבות, אבל מי כמונו כוועדת החינוך - - -
מירב בן ארי: נדבר עליהן, ברור שנדבר עליהן, איזו שאלה, גם הן היו אמורות להיות חלק מהעניין.
רועי פולקמן: הן קיבלו תקציב.
רועי פולקמן: בטח.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח מאוד לדעת מה הסטטוס של המכללות הלוא מתוקצבות, בעיקר מכללות להכשרת מורים.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש מצוקות גם בפריפריה בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לנו לקדם את הנושא ואני אשמח לשמוע התייחסות.
מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על קיום הדיון החשוב הזה.
יעקב מרגי: תודה למציעים.
מירב בן ארי: אני מודה לו כל יום על זה שהוא אתי בסיעה.
מירב בן ארי: חשוב לי להיות בדיון הזה גם כחברת ועדה, אבל גם בעיקר כי אני יושבת-ראש שדולת הסטודנטים וההשכלה הגבוהה.
מירב בן ארי: אני רוצה לומר דברים ואחרי זה אני אשמח אם גלעד ארדיטי, יושב-ראש ההתאחדות, יוכל להוסיף, כי אני אדבר מתוך העמדה של ההתאחדות על שני דברים.
מירב בן ארי: א', אני מאוד מוטרדת מהמוסדות הבלתי מתוקצבים.
מירב בן ארי: דיבר על זה חברי, רועי פולקמן, העניין הזה להעביר למוסדות שהם לא מתוקצבים.
מירב בן ארי: כל העניין של החלוקה, גם מבחינת המספרים של הממ"מ, נראית לי מאוד עגומה.
מירב בן ארי: אני רוצה לדעת מי הנציג של הבלתי מתוקצבות, שיסביר לי בדיוק ולוועדה למה אין פה בטבלה הזאת שום מכללה, למרות שראיתי, ממה שאני מכירה, הבינתחומי – 1,000.
מירב בן ארי: בקיצור, תתייחס לזה בבקשה.
יעקב מרגי: בהמשך.
מירב בן ארי: דבר שני.
מירב בן ארי: כמובן אין לי ספק שהעניין שאין פה נציג של הרשות, זה מאוד חסר.
מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, הרשויות חייבות להיות כאן, הן חייבות להיות בדיון הזה, ואם לא, שיקבלו מכאן הפניה לקבלת תשובה, כמו שאמרת, על מה הם עושים.
מירב בן ארי: יש בעיה עם מכללות שאין להן רשות אחת.
מירב בן ארי: יש מכללות כאלה.
מירב בן ארי: מה עושים עם מכללה שאין לה רשות מקומית.
יעקב מרגי: מה זה אין לה רשות מקומית?
יפעת שאשא ביטון: שאין לה שטח שיפוט כלשהו.
יעקב מרגי: אז היא במועצה אזורית.
יפעת שאשא ביטון: נכון היא שייכת לרשות המקומית.
מירב בן ארי: זה אחרת ממועצה אזורית.
מירב בן ארי: אני רוצה לדעת, כשאתה פונה אל הרשויות המקומיות, לערב כל מכללה, לדעת מי האבא והאימא שלה.
מירב בן ארי: דבר שלישי.
מירב בן ארי: רציתי להתייחס, וזה בעניין שדיברה עליו יולי תמיר.
מירב בן ארי: הבעיה היא לא בפריפריה, דווקא בפריפריה יש הרבה יותר אפשרויות, נכון?
מירב בן ארי: תסכימי אתי שבפריפריה הגיאוגרפית יש הרבה יותר, לא רק זה, גם בעמדה של התאחדות, אנחנו רואים שיש יותר אופציות מאשר במרכז.
מירב בן ארי: זה לא רק העניין של אופציות - - -
יפעת שאשא ביטון: אם הוא עושה כך בעיניים, סימן שהוא לא מסכים, וגם אני לא מסכימה.
מירב בן ארי: אל תפריעי לי.
מירב בן ארי: אני לא הפרעתי ואני מסכימה אתך על כל דבר, וגם מסכימה אתך בעניין הזה, אבל חייבים להבין שהבעיה המרכזית במעונות הסטודנטים, ודיברה על זה פרופ' יולי תמיר, זה במרכז הארץ, כי הסטודנטים משלמים כפול.
מירב בן ארי: לא משנה, גם אם יש בצפון, בקריית-שמונה, הבעיה שברמת-גן, בתל-אביב, בקריית-אונו, בהרצלייה – תקנו אותי אם אני טועה, אנשי המרכז – אתה פשוט משלם כפול על מעונות לסטודנטים, ומהנהנים פה, כי יש הסכמה.
מירב בן ארי: לכן לדעתי הבעיה הרבה יותר חריפה באזור המרכז, ואנחנו כוועדה - - -
יוסף ג'בארין: לא בטוח.
יוסף ג'בארין: המחירים גבוהים גם בפריפריה.
מירב בן ארי: לא, לא.
מירב בן ארי: זה ממש לא נכון.
יעקב מרגי: רבותי, זו שמיכה קצרה.
יעקב מרגי: את יודעת מה קורה בפריפריה?
יעקב מרגי: לו יצויר שאין מצוקה, בגלל שיש היצע דירות, שוק השכירות הרקיע שחקים, זה הפך להיות שוק לוהט.
מירב בן ארי: לא כמו במרכז הארץ.
<גלעד ארדיטי: בואו נגיד שהבעיות שונות.
מירב בן ארי: סליחה, פרופ' יולי תמיר, כמה סטודנט משלם אצלכם בממוצע לדירה?
יעקב מרגי: זה לא הדיון, מירב.
יולי תמיר: 2,500 לחדר.
אלי כהן: נו וכמה משלמים בפריפריה?
מירב בן ארי: משהו כמו 1,000 שקל.
<קריאה: את לא יודעת על מה את מדברת.
מירב בן ארי: אני אומרת לך שגם בדקתי את העניין הזה.
יעקב מרגי: ד"ר פנחס חליוה, מנכ"ל ור"מ.
<פינחס חליוה: כפי שידוע לכם, אנחנו מייצגים 20 מכללות מתוקצבות, הפרוסות מתל-חי בצפון ועד באר-שבע בדרום, לכל אחת יש הבעיה שלה.
<פינחס חליוה: אם אני אוסף את כל הבעיות, ואספתי את כל הבעיות מכולן, חלק מהבעיות כבר תיארה פרופ' יולי תמיר, אפשר להגיד שהפרויקט הזה תקוע מכמה סיבות: האחת, שיטת ה-BOT שהות"ת חייבה בקול קורא שלה, זו לא שיטה שעובדת בכל מקום, במיוחד לא בפריפריה, מפני שבפריפריה הקרקע לא אטרקטיבית, האזור לא אטרקטיבי, אי-אפשר לעשות אזורי מסחר ליד.
יעקב מרגי: מה האלטרנטיבה אם לא BOT?
<פינחס חליוה: תקציב.
<פינחס חליוה: תקציב ומצ'ינג של תרומה או דברים כאלה כדי שהיא תבנה.
יעקב מרגי: זה לא ניתן באפשרויות?
<פינחס חליוה: כרגע הקול קורא הוא על BOT.
יעקב מרגי: הקול קורא הוא רק על BOT?
<יונתן אבן טוב: זה לא מדויק.
<יונתן אבן טוב: אני מחכה לתורי.
יעקב מרגי: אתה תקבל את התור שלך.
<פינחס חליוה: יש עוד בעיה עם ה-BOT, שאנחנו לא גובים שכר דירה לכל 12 החודשים.
<פינחס חליוה: אנחנו יכולים לגבות מקסימום לעשרה חודשים, תשעה חודשים.
<פינחס חליוה: שיטת ה-BOT פה היא לא עובדת, כי אתה לא יכול להחזיר את כל הכסף, אלא אם כן המוסד יקבל עליו את הפערים של השלושה או הארבעה חודשים אפילו, יש מקרים שזה ארבעה חודשים.
<פינחס חליוה: בעיה נוספת, כפי שאמרו כאן, זה הרשויות.
<פינחס חליוה: ההיתרים שם הם מאוד איטיים, אם בכלל.
<פינחס חליוה: כפי שאתה אמרת, זה לא בעדיפות גבוהה של הרשויות, מכל מיני סיבות, ואני לא אפרט את כולן עכשיו.
<פינחס חליוה: בעיה נוספת זה מינהל מקרקעי ישראל.
<פינחס חליוה: יש מכללות שהוזכרו בהחלטה של מינהל מקרקעי ישראל בעקבות ועדת טרכטנברג, אבל לא הוקצתה להן קרקע, למרות שהן הוזכרו, כמו למשל אשקלון.
<פינחס חליוה: אשקלון היתה באותה החלטה ב-2011 או ב-2012, אני לא זוכר, הם הצביעו על קרקע, אבל אי-אפשר לחלץ את הקרקע מכל מיני סיבות, כי מינהל מקרקעי ישראל לא פיצו אותם והרשות לא מפצה אותם.
<פינחס חליוה: המשולש הזה לא עובד, לכן יש מכללות שאפילו לא הוקצתה להן קרקע.
<פינחס חליוה: אלה בסך-הכול כל הבעיות שתוקעות את הפרויקט מבחינתנו.
יעקב מרגי: אין ספק שנתת לנו עוד פאן על המצוקה.
יעקב מרגי: אני מכיר את באר-שבע, אז אני אומר לכם מה קורה בבאר-שבע, אפרופו BOT, יזמות.
יעקב מרגי: בבאר-שבע יש אומנם כבר מספר פרויקטים של מגדלי דירות קטנות, איכותיות, עם ניהול, ממש לובי, משק בית, ניהול אגרסיבי, ורוב רובם של השוכרים שם הם סטודנטים.
יעקב מרגי: אני לא מאמין שמישהו עשה את זה אם זה לא רווחי.
יעקב מרגי: אני יודע שהמגדלים שורדים, ואדרבה, יש ביקוש להקמת עוד מגדלים כאלה.
יעקב מרגי: לפעמים אנחנו מנסים להמציא את הגלגל ורק מסבכים.
יעקב מרגי: אני חושב שזה לא נוגד, אנחנו לא מאלה ששונאים יזמים או שונאים טייקונים, רק מבקשים שירוויחו קצת פחות, לא יותר מזה.
יעקב מרגי: עולם היזמות בתחום הזה כנראה שלא זיהה כי יש כוחות השוק.
יעקב מרגי: כשהיזמים מריחים משהו הם אצים ורצים ועושים, אז לאו דווקא קרקע ושינוי ייעוד, גם במכרזים של משרד השיכון של רשויות, בשיתוף רשויות מקומיות, לקרקע לבנייה, לדיור, זה עונה על הצרכים, ולא צריך שינוי ייעוד, וזה עובד.
יעקב מרגי: נכון שהבנייה שם באחוזים גבוהים, אבל זה עובד.
יעקב מרגי: זה גם פאן שצריך לחשוב עליו, אבל לא נושא הדיון שלנו כרגע.
יעקב מרגי: הות"ת, לפני שאני אעביר לשאר חברי הכנסת.
<יונתן אבן טוב: אני ממונה על תחום התשתיות באגף התקציבים, והות"ת בין היתר.
<יונתן אבן טוב: הבחור ממרכז המידע – אני לא זוכר את שמו, הוא יסלח לי – עשה את רוב העבודה שלי במובן של הסבר כמה מהאי-דיוקים הקבועים שקשורים לבלבול בין הפעילות של המינהל לפעילות שלנו, וחסך לי את ההתייחסות לעניין הזה.
<יונתן אבן טוב: מטבע הדברים אני אתייחס לפעילות של הות"ת.
<יונתן אבן טוב: התקצוב עד כה לסדר גודל של 6,000 מיטות, לא 10,000 או 20,000 כמו בהחלטות של המינהל, צריך לעשות את ההבחנה הברורה - - -
יעקב מרגי: מיטות זה עושה לנו קונוטציה של בתי חולים.
<יונתן אבן טוב: פתרון דיור ליחיד, בין אם בדירה לבד או בדירת שותפים וכו'.
<יונתן אבן טוב: זה המונח שאימצנו לעצמנו.
<יונתן אבן טוב: 100 מיליון שקל ראשונים ל-3,000 מיטות בערך – אני מדבר במספרים גסים – הם סוכמו בינינו לבין האוצר ב-2012, הוקצו ב-2013, 100 מיליון נוספים, עוד 3,000 מיטות, סוכמו ב-2014, הוקצו ב-2015.
<יונתן אבן טוב: אני מתייחס לנושא הזה, כמובן הנושאים שבסמכותי.
<יהודית גידלי: תחזור על המספרים בבקשה.
<יונתן אבן טוב: 100 מיליון שקלים ראשונים לתמיכה ב-3,000 מיטות בערך.
<יונתן אבן טוב: הם סוכמו בינינו לבין משרד האוצר ב-2012 והוקצו בפועל בתחילת 2013.
<יונתן אבן טוב: הוקצו זה לא אומר, אגב, שהכסף עבר, זה אומר שהמוסדות קיבלו הודעה שהם עומדים לרשותם, הם יכולים להתחיל בכל הליכי התכנון.
יעקב מרגי: זאת התחייבות שלטונית.
<יונתן אבן טוב: בדיוק.
<יונתן אבן טוב: 100 מיליון נוספים סוכמו בינינו לבין משרד האוצר באמצע 2014 והוקצו בפועל בתחילת 2015.
יעקב מרגי: איך הוקצו בלי תקציב?
<יונתן אבן טוב: כמו שאמרתי קודם.
<יונתן אבן טוב: במובן שכל מוסד שזכאי למענק כזה קיבל הודעה, והוא יכול להתחיל את כל הליכי התכנון, המכרזים וכו', שהם כמובן באחריותו.
<יונתן אבן טוב: אני מניח שאין צורך לציין - - -
יעקב מרגי: האם יש מגבלת זמן למימוש ההתחייבות הזאת?
<יונתן אבן טוב: יש מגבלת זמן, אבל היא מביאה בחשבון המון עיכובים שלא תלויים במוסדות, שנגעו בהם: רשויות מקומיות, סטטוטוריקה, גופי התכנון - - -
יעקב מרגי: לכן נקבעו כמה שנים?
<יונתן אבן טוב: לא.
<יונתן אבן טוב: הדגשתי, ב-2012 זה היה ניסיון ראשון אי פעם של תקצוב ממשלתי לנושא של המעונות.
<יונתן אבן טוב: מה שבנו עד אז, ואמרת בצדק בהזכירך את המוסדות הישנים בבן גוריון, נבנה בכל מוסד לפי היכולת שלו, הוא אסף מן הגורן ומן היקב ובנה את מעט המעונות שהיו.
<יונתן אבן טוב: הכוונה הפעם בתקצוב הזה היתה להאיץ את הקצב, אבל כיוון שאנחנו מכירים ביכולות שלנו, והבנו שזה ניסיון ראשון, מרבית המוסדות שכרגע אישרנו להם תקצוב, הבנו שייקח להם זמן היערכות, נתנו שנה, אחר-כך הארכנו.
<יונתן אבן טוב: הכי קל לקחת את הכסף, אבל אנחנו רוצים שתהיה תוצאה, במיוחד כשמדובר בעיכובים שלא תלויים במוסדות – סטטוטוריקה וכו'.
מירב בן ארי: כשאמרת שיש מוסדות שזכאים, אמרת שחילקת למוסדות שזכאים ל - - -
<יונתן אבן טוב: אני אתייחס לקריטריון.
<יונתן אבן טוב: אני אענה בהתייחס עד כמה שאפשר לשאלות הספציפיות שעלו כאן מחברי הכנסת.
<יונתן אבן טוב: ות"ת אישרה את התמיכה די מהר, אני חושב שהמוסדות האקדמיים פה יאשרו, בתוך שלושה-ארבעה חודשים מרגע שהיה סיכום תקציבי עם האוצר מוסדות אקדמיים קיבלו קול קורא, ענו, בחנו והשבנו למי יש זכאות ולמי לא.
<יונתן אבן טוב: התמיכה הביאה בחשבון – למרות שבסיכום בינינו לבין האוצר נאמר בצורה ברורה שהכוונה היא להשפיע על אזורי יוקר המחיה במרכז הארץ – בכל זאת הבאנו בחשבון את הקשיים הייחודיים של הפריפריה, שעלו כאן מכל הכיוונים, אם זה היצע דיור ואם זה מוסדות שיש בהם שיעור גבוה של סטודנטים בני מיעוטים ואם זה נגישות וכו' וכו', וקודם כול וידאנו שבערך 30% מהתקציב הלך למוסדות הפריפריה, למרות הצורך הזועק במרכז, זה פעם אחת.
<יונתן אבן טוב: פעם שנייה, ב-2014, כאשר כבר יישמנו את המסקנות של הפעם הראשונה הגדלנו את התעריף למיטה בפריפריה בערך ב-50%.
<יונתן אבן טוב: התקצוב שהות"ת נותנת לפתרון דיור יחיד בפריפריה הוא בערך 50% יותר מאשר בתל-אביב.
<יונתן אבן טוב: אף-על-פי-כן צריך להדגיש, התקצוב, כמו שאמר כבוד היושב-ראש, הוא לא 100% מהעלות ולא מתקרב לזה, אנחנו מדברים על 30% במקום 20%, עדיין צריך מימון משלים או BOT, או יזם שירצה לעשות, וזה אתגר כמובן.
יעקב מרגי: במבחני התמיכה האלה, האם אתם מאפשרים רק BOT, כפי שנאמר?
<יונתן אבן טוב: ודאי שלא.
<יונתן אבן טוב: אנחנו מאפשרים לכל מוסד במסגרת - - -
יעקב מרגי: לו יצויר שיש לי תרומה כמוסד.
<יונתן אבן טוב: אנחנו הראשונים שנברך.
יעקב מרגי: עזוב לברך, האם זה מופיע במבחנים?
<יונתן אבן טוב: הכול כתוב, העברתי את זה גם למחלקת המחקר והמידע של הכנסת.
רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, יונתן, השאלה המרכזית בעיני, סליחה – הקצינו, וזה לקח ארבע שנים, התחלנו.
רועי פולקמן: זה נשמע עדיין מאוד לאט – קודם כול, מה היעד שלכם?
רועי פולקמן: אתם הות"ת, מה הצבתם לכם?
רועי פולקמן: היתה החלטה, אמרנו רמ"י, סתם זרקו מספר, האוצר הקצה, מה היעד שלכם?
רועי פולקמן: כמה מעונות רציתם שייבנו בתוך שנה, בתוך שנתיים, בתוך שלוש שנים?
רועי פולקמן: 3,000?
רועי פולקמן: בואו לפחות נדע לאן אנחנו הולכים.
<יונתן אבן טוב: ב-2011, נדמה לי, התאחדות הסטודנטים, אם אני זוכר נכון, גברתי אני מניח תוכל לאשר – להם יש יכולת יותר טובה מאשר לי לעשות מיפוי, כי אני כות"ת מכיר רק את המבט של המוסדות המתוקצבים על-ידי, שזה לא כולל מכללות שמתוקצבות על-ידי משרד החינוך ולא כולל את המכללות הלוא מתוקצבות.
<יונתן אבן טוב: אני מכיר מוסדות שבהם לומדים בערך 200,000 מתוך 300,000 סטודנטים – התאחדות הסטודנטים שמכירה את כל המפה עשתה סקר ומצאה שיש הרבה פחות מ-10% פתרונות דיור פר מספר סטודנטים ברמת המקרו, שזה כמובן נמוך מאוד בכל קנה מידה עולמי, להוציא שתיים-שלוש אוניברסיטאות, העברית והטכניון, שבהם יש קצת יותר, במרבית המוסדות יש חוסר.
רועי פולקמן: מה היעד של הות"ת?
רועי פולקמן: לאן מדינת ישראל רוצה להגיע בבניית מעונות?
רועי פולקמן: אני כרגע רואה מספרים שמדברים על 3,000 בקושי, ואנחנו מדברים על תהליך שנמשך כבר כחמש שנים.
<יונתן אבן טוב: אנחנו לא גוף ממשלתי.
יעקב מרגי: רועי, בהגינות, העגל צריך לינוק קודם כל, מה שנקרא.
יעקב מרגי: כרגע המינהל קיבל החלטה על 20,000, האוצר הגיע אתם להסכמות על 3,000, וזה עדיין לא מתקדם.
יעקב מרגי: הביאו עוד 3,000.
יעקב מרגי: מבחינתו, כל עוד הפרויקטים האלה יצליחו - - -
רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, אין אקאונטביליטי, זאת שיטת מדינת ישראל.
רועי פולקמן: אם הות"ת אומר: תקשיבו, חברים, היעד הלאומי הוא 6,000 חדרי מעונות בתוך שלוש שנים, שייצאו, בביצוע ייקח עוד שנתיים לבנות אותם, אז אני אומר: אוקיי, הות"ת יתכבדו, יתקנו את עצמם, יתקנו את הקולות הקוראים, יגדילו את התקצוב, יילחמו באוצר.
רועי פולקמן: שוחחתי עם האוצר, בסוף צריך להיות גורם אחראי, שבא לאוצר ואומר: הצבנו יעד של 6,000, אבל בפריפריה צריך להוסיף עוד 10,000 שקל למיטה.
רועי פולקמן: כרגע קיבלו החלטה, אף אחד לא אחראי.
יעקב מרגי: זה ברור.
רועי פולקמן: אם הות"ת לא אחראי, נוציא את זה מהות"ת.
יעקב מרגי: תירשם לסיכום.
חנין זועבי: קודם כול, תודה על הדיון, אבל אני רוצה קצת לפרט את הנושא.
חנין זועבי: יש פה נציגים ממכללת צפת?
חנין זועבי: אני רוצה קצת לפרט בנושא, ואולי לעשות לנו סדר בעדיפויות.
חנין זועבי: איך אני יכולה לגשת לנושא הגדול הזה על פי התיאור של הצורך, של המעונות בכל מיני מכללות, לפי המצב הנוכחי של המעונות ומידת התאמתם למגורים של הסטודנטים ועל פי סטטוס הביצוע?
חנין זועבי: יש פה סטטוס ביצוע.
חנין זועבי: אנחנו מקבלים המון תלונות.
חנין זועבי: תרשה לי, כבוד היושב-ראש, להתמקד במצב המעונות בצפת, כי אנחנו מקבלים עשרות תלונות.
חנין זועבי: סטטוס הביצוע בצפת - - -
יעקב מרגי: למה יש קושי מיוחד בצפת ולא בתל-חי?
חנין זועבי: אני אגיד לך ממה שאני יודעת.
חנין זועבי: קודם כול, לפי סטטוס הביצוע, טרם יצא המכרז לבחירת היזם, ולפי מה שכתוב לנו פה כי יש בעיה עם הקרקע, כאשר אנחנו יודעים שנבנים עכשיו מעונות לתלמידי הרפואה בצפת.
חנין זועבי: כלומר אלה תלמידים שסובלים אולי כבר עשר שנים, אנחנו מקבלים תלונות מ-2007 על המצב בצפת.
חנין זועבי: כאשר אמרו שיש בעיית קרקע, יש יוזמה חדשה – תקנו אותי אם אני טועה – יש יוזמה חדשה שהיא בתהליך ביצוע של בניית מעונות לתלמידי הרפואה.
יעקב מרגי: היטבת לציין את הסטטוס של הבקשה לגבי המכללה.
יעקב מרגי: מה הסטטוס לפי מה שידוע לך?
חנין זועבי: לא ידוע לי.
יעקב מרגי: של הרפואה.
חנין זועבי: היא בתהליך של בנייה.
מירב בן ארי: כמה שנים זה בתהליכי בנייה?
יעקב מרגי: מתי הוקמה הפקולטה לרפואה?
חנין זועבי: יש תהליך של בנייה כאשר מדובר במכללה חדשה, וכאשר מדובר במכללה מאוד ישנה עם בעיות, אז אומרים שיש קושי ובעיה של קרקע.
חנין זועבי: מה המיוחד במעונות?
חנין זועבי: מעונות הסטודנטים בצפת משולבים עם חולים סיעודיים ועם חולי נפש באותו בניין.
חנין זועבי: זה בניין רב-קומתי, אבל באותו בניין יש גם חולים סיעודיים וגם חולי נפש.
חנין זועבי: המצב מבחינת השיפוץ לא מותאם למגורים של סטודנטים ולא מתאים למגורים של בני אדם.
חנין זועבי: יש שם בעיה של ביטחון, שזו כבר אולי בעיה אחרת.
חנין זועבי: הזכרתי שבשנה האחרונה התחילו לבנות מעונות לסטודנטים לרפואה.
חנין זועבי: אני רוצה גם תשובה מנציג צפת - -
יעקב מרגי: כשאני אתן לו את רשות הדיבור.
חנין זועבי: - - ושיגיד למה סטטוס הביצוע היחיד מבין 15 פרויקטים של בנייה הוא סטטוס שלא יצא למכרז מבחינת היזם.
יעקב מרגי: הוזכרו שתי מכללות בצפון והתחלנו עם תל-חי.
יעקב מרגי: תספר לי מה קורה שם, בתל-חי.
אלי כהן: קודם כול, אני חייב להציג עמדה קצת שונה משל כמה מהאנשים כאן.
אלי כהן: הרשויות המקומיות באזור שלנו לפחות, ומינהל מקרקעי ישראל באזור שלנו לפחות, לא מערימים קשיים, יש לנו קרקע זמינה, יש לנו היתרים זמינים, יש לנו הקצבה מהות"ת, ואנחנו לא יכולים לצאת לדרך, כי הכסף לא מספיק.
אלי כהן: אני מתנצל קודם כול על ההתפרצות - - -
יעקב מרגי: אלי, כל אחד בוכה מאיפה שכואב לו.
אלי כהן: אני מתאר את המצב אצלנו.
אלי כהן: שכר הדירה שמשלם סטודנט במרחב שלנו, אומנם נמוך מתל-אביב, ואני לא אומר שלא צריך לתת בתל-אביב, בהחלט צריך, צריך להגביר את הבנייה של המעונות.
אלי כהן: שלא יובן שאני מתנגד, רק שאני אומר שלא נכון להגיד שהפריפריה זולה, הפריפריה יקרה מאוד.
יעקב מרגי: היום סטודנט מתל-חי, יש לו קושי?
אלי כהן: הוא משלם סכומים גבוהים מאוד, הוא גם מעתיק את מגוריו לצפון.
יעקב מרגי: מה זה "גבוהים מאוד"?
אלי כהן: גבוהים מאוד יחסית למרחב.
יעקב מרגי: הכול יחסי.
אלי כהן: 1,500-2,000 שקל לחדר.
יעקב מרגי: לדירת יחיד?
אלי כהן: לחדר.
מירב בן ארי: אין תחרות.
מירב בן ארי: קשה לכל הסטודנטים בארץ.
מירב בן ארי: אנחנו מסכימים.
אלי כהן: אני מסכים.
אלי כהן: אנחנו מתעכבים עם הבנייה.
אלי כהן: יצאנו בעבר למכרז BOT, אין יזמים שניגשים אליו במחירים שאנחנו דורשים, כי אנחנו מתעקשים שהמחיר שישלם סטודנט במעונות יהיה 1,000 שקל, לא פחות.
<פינחס חליוה: זה לא עובד עם ה-BOT.
אלי כהן: זה לא עובד עם BOT.
מירב בן ארי: אתה אומר שיש לך הכסף ויש לך הכול, אני רוצה להבין - - -
יעקב מרגי: אין לו כסף.
יעקב מרגי: יש לו הכול, אין לו כסף.
<פינחס חליוה: אין מספיק סבסוד, זה מה שהוא אומר.
<פינחס חליוה: הסבסוד לא מספיק.
אלי כהן: הסבסוד קטן מדי.
אלי כהן: אני אסתפק בזה.
יעקב מרגי: אין ספק שבקריית-שמונה 1,500 לחדר זה גבוה מאוד, מה גם שזה מעיק, סליחה על הביטוי, אוכל את המלאי של הדירות לתושבי המקום שרוצים לגור ולשכור את הדירות.
<יוסי בוכריץ: אנחנו לא גובים את הסכומים האלה, אנחנו גובים 650 שקל.
יעקב מרגי: תעבוד על שיווק נכון, אדוני, מר בוכריץ.
יעקב מרגי: אני לא אפתור לך את הבעיות.
יעקב מרגי: או שתשפר את המוצר - - -
<יוסי בוכריץ: למה שלא ייקח אותי?
יעקב מרגי: הוא לא ייקח אותך.
יעקב מרגי: סטודנט צריך לקחת אותך.
יעקב מרגי: תן לי רגע.
יעקב מרגי: תקשיב לי.
יעקב מרגי: לא באתי לתת לך עצות עסקיות, כי אני גרוע בעסקים, אבל המינימום שאני יודע שאם יש לך מוצר טוב שלא קונים, תשפר את המוצר או תשווק אותו נכון.
יעקב מרגי: כנראה אתה לא משווק נכון.
<יוסי בוכריץ: תן לי רק את ההיתר, אני לא צריך - - -
יעקב מרגי: אני לא בא לפתור לך את הבעיה של שינוי הייעוד.
<שלומי בוכריץ: תן לי רק את ההיתר.
<שלומי בוכריץ: אני לא מסוגל להביא את ההיתר.
דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, ותודה ליוזמי הדיון על הדיון החשוב הזה.
דב חנין: אני חייב לומר לכם שאני יוצא מהדיון הזה הרבה יותר מודאג ממה שנכנסתי אליו, ונכנסתי אליו די מודאג.
יוסי יונה: הוא נועד לעורר דאגה.
דב חנין: הוא נועד לעורר דאגה והוא הצליח בזה.
דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שאנחנו צריכים להיזהר לא לעשות את הטעות של הסתפקות בפחות מדי, כי כמו שאמר בצדק חבר הכנסת ג'בארין, השאלה הראשונה היא שאלת הצרכים.
דב חנין: אנחנו צריכים להבין מהם הצרכים שאנחנו רוצים להיענות להם, והצרכים האלה הם מאוד-מאוד גדולים.
דב חנין: לפי הערכתי, ולכן רציתי לשאול את פרופ' יונה, כי הוא ניהל תהליך מקביל לדוח של טרכטנברג, יש פער בין הצרכים האמיתיים של כמה סטודנטים באמת נדרשים לפתרונות של מעונות לבין המספרים שהממשלה הציעה.
דב חנין: הממשלה הציעה 20,000 חדרים במעונות.
דב חנין: יש פער, אבל גם בין מה שהממשלה החליטה לבין מה שנמצא בתהליכי ביצוע, או אפילו מה שהוחלט על הנייר, יש פער עצום.
דב חנין: אנחנו מדברים פה על 4,000-5,000.
יעקב מרגי: מה הבעיה, אתה יודע לעשות חשבון.
יעקב מרגי: קח את מספר הסטודנטים בארץ שלא גרים במקום לימודיהם לעומת מלאי המעונות הקיים, ותקבל את הדלתה.
דב חנין: בדיוק, אדוני.
יעקב מרגי: מספר הסטודנטים ששוכרים דירות רק בבאר-שבע, דירות למגוריהם בזמן לימודיהם, יותר גדול מערים מסוימות, שיש שם ראש עיר ותשתית של עיר.
יוסי יונה: לא כל סטודנט רוצה לגור במעונות.
יעקב מרגי: כמה קופצים על כל מיטת מעון?
דב חנין: אני יודע מתל-אביב שלסטודנטים ערבים יש מצוקה מאוד רצינית, יש עשרות קופצים על כל חדר.
דב חנין: יש פער גדול בין מספר הסטודנטים שצריכים מעונות לבין מה שהממשלה החליטה ב-2012, 20,000 חדרים.
דב חנין: יש פער אדיר בין ה-20,000 חדרים לבין מה שכרגע נמצא בתהליכי תכנון, אישור בנייה, שרטוט וכדומה, וגם מה שנמצא בתהליכי בנייה, שרטוט, תכנון וכדומה לא מתבצע.
דב חנין: אנחנו במצב גרוע ביותר.