GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: הוא משקיע מזמנו, על חשבון הלימודים שלו, על חשבון חיי המשפחה, אין מי שיממן לו את המאמן.
יעקב מרגי: מתקנים, לפעמים אתה שומע על מצוקה של מתקנים ויש ענפים מסוימים בהם אין אפילו מתקנים וצריך לנסוע עשרות קילומטרים ולפעמים מדובר במאות קילומטרים.
יעקב מרגי: אני שואל, איך בכל זאת אנחנו מצליחים לזכות באיזו מדליה כזו או אחרת.
יעקב מרגי: אני מבין שחזרו הספורטאים שלנו מבקו והם עתירי הישגים והוועדה גם תידרש לזה ותצדיע להם.
יעקב מרגי: עוד לא החלטנו אם זה יהיה בפנייה ישירה או שנזמין אותם לוועדה, אבל לא נתעלם מהם.
יעקב מרגי: משרד התרבות.
<אורי שפר: גם משרד הספורט.
יעקב מרגי: אתה לא יודע מה פתחת עכשיו.
יעקב מרגי: אתה פתחת חשבון על ניואנסים?
יעקב מרגי: עכשיו האוזן שלי יותר רגישה.
יעקב מרגי: תאמר מה יש לך להגנתך.
<אורי שפר: אני ראש מינהל הספורט במשרד התרבות והספורט.
<אורי שפר: אני רוצה קודם כל להעמיד כמה דברים על דיוקם.
<אורי שפר: מבחינת הספורטאים של ישראל, הם מייצגים את ישראל בעולם במשחקים אולימפיים, באליפויות עולם ובאליפויות אירופה.
<אורי שפר: אנחנו אחת המדינות שמשקיעה יותר ממדינות אחרות בספורטאים.
<אורי שפר: לספורטאים של ישראל היום לא חסר דבר, גם על דעת הוועד האולימפי שיושב כאן.
<אורי שפר: משרד הספורט דאג להגדיל בצורה דרמטית את הכספים שמושקעים בספורטאים ואנחנו מאוד גאים על כך ועוד ידינו נטויה.
יעקב מרגי: מאחר וניואנסים רגישים, תן לנו סקירה על איך התחלנו את העשור והיכן אנחנו נמצאים היום מבחינת תקצוב הספורטאים.
<אורי שפר: אני יכול לומר לך שב-2008 תקציב ההכנות האולימפיות עמד על עשרה מיליון שקלים והיום הוא עומד על 25 מיליון שקלים.
<אורי שפר: ככל שהספורטאים נדרשים, הם גם מקבלים יותר.
יעקב מרגי: בתחרויות האולימפיות או בכלל תחרויות?
<אורי שפר: הכנות אולימפיות, פאראלימפיות ולמשחקי העולם לכל הענפים הלא אולימפיים.
<אורי שפר: אני אוסיף ואומר שהיום יש לנו יותר כסף ממה שלצערי יש לנו ספורטאים.
<אורי שפר: אנחנו מחפשים היום ספורטאים כדי לסייע בידם, כדי שייכנסו לסגלים האולימפיים או הפאראלימפיים וגם בעניין זה אנחנו עושים מעשה.
<אורי שפר: אני מבקש לציין שממשלת ישראל בפעם הראשונה החליטה לפני מספר חודשים, ב-2014, על השקעה של 371 מיליון שקלים.
<אורי שפר: בקבוצות קיימות 96 מיליון שקלים והשאר בגיוס חמישים אלף צעירים בגילי 8-12 בעשרה ענפים מועדפים ושני ענפי העל, כדורגל וכדורסל.
<אורי שפר: מכיוון שזה לא הנושא המרכזי, אני מבקש לעבור לנושא לשמו התכנסנו כאן, ברשותך היושב ראש.
<אורי שפר: עמדת המשרד, כפי שהשרה מירי רגב קבעה אותה, היא שיש לעשות כל מאמץ אפשרי על מנת להגיע להבנות עם ארגוני הספורט כך שספורטאים שומרי מסורת או דתיים יוכלו להתחרות בספורט בישראל כחלק ממערכת הספורט התחרותית ולא בשבת.
<אורי שפר: אני רוצה להדגיש בהקשר הזה שבפגישה שהשרה קיימה לפני מספר ימים עם ראשי הוועד האולימפי ועם יגאל כרמי, יושב ראש הוועד האולימפי בישראל, היא פנתה אליהם בבקשה לדאוג לכך שכל הענפים האולימפיים יוכלו להתחרות ככל שיש בהם ספורטאים דתיים לא בשבת.
<אורי שפר: הוועד האולימפי הסכים לקחת זאת, לבדוק את זה ולממש את בקשתה של השרה.
<אורי שפר: אנחנו נעקוב אחרי הנושא הזה כפי שיוחלט כאן.
יואל רזבוזוב: חשוב להדגיש שהיא גם אמרה אתמול בלילה, אז דיברנו, שזה יהיה בהידברות ולא בחקיקה.
יעקב מרגי: יואל, אנחנו מבינים את הרגישות.
יעקב מרגי: אנחנו בתחילת הדיון.
<אורי שפר: בנוסף, מכיוון שיש לנו ספורטאים רבים גם בענפים לא אולימפיים ויש לנו גם את הספורטאים הנכים, הפאראלימפיים, השרה מתכוונת להיפגש אתם בקרוב מאוד כדי לנסות ולהגיע אתם להידברות, והייתי מדגיש גם לא רק לנסות אלא להגיע לידי כך שתהיה הידברות והסכמה של כל הארגונים, הן לגבי ספורטאים אישיים.
<אורי שפר: נכונים הדברים גם לגבי ספורטאי קבוצה.
יעקב מרגי: יש קרנות או המשרד עצמו נותן מלגות לספורטאים צעירים כדי לטפח אותם?
<אורי שפר: המשרד משקיע יותר משני מיליון שקלים בשנה בסיוע לספורטאי הישג אולימפיים, פאראלימפיים שאינם אולימפיים יחד עם הוועד האולימפי והמועצה להסדר ההימורים בספורט, הוא הטוטו.
יעקב מרגי: אתה יכול לנקוב בסכומים?
<אורי שפר: שני מיליון שקלים כמלגות לספורטאים בשנה.
יעקב מרגי: מהמשרד?
<אורי שפר: מהמשרד בלבד.
דניאל עטר: זה בתוך ה-25 מיליון שציינת קודם?
<אורי שפר: של המשרד, כן.
<אורי שפר: אבל לזה יש להוסיף שני מיליון שקלים של ה-טוטו ועוד כמיליון שקלים של הוועד האולימפי, עוד כחצי מיליון שקלים של אילת.
יואל רזבוזוב: כולם מבינים שיש יותר מדי כסף בספורט.
יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לבקש עוד כי הוא לא מספיק.
יעקב מרגי: תן לו לומר את הדברים.
יעקב מרגי: תאמר מה שיש לך אבל תסכם כי אני לא יכול להאריך.
<אורי שפר: בחפץ לב.
<אורי שפר: אמרו קודם הדוברים האחרים שבהחלט בעניין השבת, כדי לקיים את ההחלטה שספורטאים מסורתיים ודתיים יוכלו להתחרות בשבת, יש כמה מעצורים ויש כמה מחסומים לדעתנו שצריך לתת עליהם את הדעת ואני אביא דוגמה אחת בלבד.
<אורי שפר: למרות שה-טוטו יחד עם כל הגורמים, מפעל הפיס והרשויות המקומיות, משקיע בעשור הזה כשלושה מיליארד שקלים בבניית מתקנים, דבר שאין לו תקדים בהיסטוריה של מדינת ישראל - - -
יעקב מרגי: חוץ מכדורגל וכדורסל, איזה מתקנים?
<אורי שפר: ברגע שיש לך אולם רב תכליתי, הוא משרת את כל ענפי הספורט.
<אורי שפר: עכשיו יוצאת קרן לבריכות שחייה וקרן למגרשי טניס.
<אורי שפר: למעשה בשני ענפי ספורט העל, הכדורגל והכדורסל, יש לנו יותר משישים אחוזים מכלל הספורטאים בישראל.
סופה לנדבר: כמה ספורטאים יש?
<אורי שפר: היום בישראל רשומים תשעים אלף ספורטאים מגיל 13 ויותר ויש גם כאלה שעדיין לא הגיעו לגיל 13, ביחד.
<אורי שפר: בכל ענפי הספורט, כ-130 עד 140 אלף ספורטאים.
<אורי שפר: אני רוצה לציין לגבי הדוגמה של הכדורגל במגרשים.
סופה לנדבר: כמה אחוזים מהם דתיים?
<אורי שפר: אנחנו לא יודעים.
<אורי שפר: אין לי סקירה על זה.
<אורי שפר: אמרתי שבישראל כעשרים אחוזים מהציבור ויותר דתיים ושומרי מסורת ואנחנו צריכים לתת להם פתרון.
יעקב מרגי: ברגע שיהיו כלים ואפשרויות, הרבה אנשים לא ידירו את עצמם מהענף הזה.
<אורי שפר: בדיוק.
יעקב מרגי: אני מדבר כהורה ואדם דתי.
יעקב מרגי: הבן שלי עם נטיות לספורט, אבל אני לא טיפחתי לו אותן ולא טיפחתי לו אותן במודע, לא בגלל שלא רציתי שהוא יהיה ספורטאי אלא כי ידעתי שאני נכנס כאן למסלול של התנגשות בין הערכים הדתיים, בין האמונה הדתית והשקפת העולם שלי לבין האפשרות, ואני מכיר כי בתוך עמי אנכי יושב.
יעקב מרגי: אני לא יכול לבוא בטענות.
יעקב מרגי: מזכירים תחרויות אולימפיות אבל אני לא שם ולמה אני יכול לבוא ולשאול כשאני כאן ביזום, מלכתחילה לא שם?
מכלוף מיקי זוהר: רק לחזק את אדוני היושב ראש.
מכלוף מיקי זוהר: שלושים אחוזים מהציבור במדינת ישראל נוטה לשמור מסורת.
מכלוף מיקי זוהר: זה אומר ששלושים אחוזים במדינת ישראל לא יכול להתקרב לספורט שלא מכבד את השבת.
יעקב מרגי: אני הערתי את ההערה הזאת בגלל המספרים.
<אורי שפר: אני מבקש לסיים ולומר שאנחנו רוצים ביחד עם ארגוני הספורט, עם ההתאחדות לכדורגל ושאר ענפי הספורט לבדוק היכן באמת הבעיה והמחסום.
<אורי שפר: למשל בכדורגל אנחנו יודעים שאין לנו מספיק מגרשי כדורגל מוארים.
<אורי שפר: אנחנו חייבים להאיר.
<אורי שפר: בכדורגל יש אלפי ילדים שמשחקים כדורגל.
<אורי שפר: כדי לקיים להם את הליגות, עושים את זה בשעות אחר הצהרים.
<אורי שפר: היום עושים את זה בשבתות כי אלה השעות הפתוחות ומריצים את המגרש מ-8 בבוקר עד 5-6 אחר הצהרים.
<אורי שפר: אם אנחנו מעבירים את זה לימי חול, זה לא אנחנו אלא ההתאחדות לכדורגל – לנו אין סמכות בעניין הזה אבל אנחנו נפנה להתאחדות הכדורגל כדי להגיע אתה להבנות – חייב להיות ברור לנו שמגרשי הכדורגל צריכים להיות מוארים.
<אורי שפר: רוב המגרשים או חלק ניכר מהמגרשים לא מואר היום.
<אורי שפר: זאת השקעה כספית שצריך לבצע כי בחורף בשעה 5:00 כבר חושך.
<אורי שפר: הילדים יוצאים מבית הספר בין 1 ל-2:30-3:00 ביום לימודים ארוך, כך שהם לא יוכלו לקיים את הליגות לילדים ונמנע למעשה מהילדים לשחק כדורגל.
<אורי שפר: אנחנו לא רוצים להיות שם.
<אורי שפר: כדי לקיים את זה, אנחנו חייבים לעשות את המיפוי, למצוא את הבעיות, לדרוש את הכספים כדי לתקן את הדברים האלה ואז אני חושב שנגיע להבנות בעניין.
יעקב מרגי: נמצאים אתנו ספורטאים דתיים או הורים לספורטאים דתיים?
יעקב מרגי: נשמע אותם.
<יפעת בויאר פרנקל: אני ממזכרת בתיה.
<יפעת בויאר פרנקל: אני אימא לארבע בנות ושלוש מתוכן בחרו להצטרף לשחייה האמנותית.
<יפעת בויאר פרנקל: אני אומרת בחרו כי אדוני ציין שאת הילד שלו הוא לא דרבן ובכוונת מכוון לא שלח אותו לספורט.
<יפעת בויאר פרנקל: אצלי הבנות הצביעו ברגליים.
<יפעת בויאר פרנקל: הבנות ביקשו להצטרף לשחייה האמנותית.
<יפעת בויאר פרנקל: שתיים מתוכן נמצאות בנבחרת צעירות.
<יפעת בויאר פרנקל: יש אתי כאן עוד שתי ילדות חמודות שהן לא בנותיי הביולוגיות אבל אחת היא גם שחיינית בשחייה אמנותית והאחת מתעמלת בהתעמלות קרקע וגם היא בנבחרת של מזכרת בתיה.
<יפעת בויאר פרנקל: מזה מספר שנים שאנחנו מהלכים בין הטיפות.
<יפעת בויאר פרנקל: ממש.
<יפעת בויאר פרנקל: מדי חודש בחודש, מתי תהיה התחרות הבאה.
<יפעת בויאר פרנקל: לפעמים זה בשישי, לפעמים זה בחמישי, לפעמים זה בשבת.
<יפעת בויאר פרנקל: מה שקרה בפועל, כאשר היה מדובר בתחרות יחידנית – ואני חייבת לומר את זה לזכות איגוד השחייה או איגוד השחייה האמנותית – ניסו לבוא לקראתנו והזיזו תחרות שהייתה אמורה להתקיים בשבת.
<יפעת בויאר פרנקל: הבנות שלי התחרו באופן יחידני ביום שישי, ואגב, יש לזה משמעויות מבחינה ספורטיבית.
<יפעת בויאר פרנקל: כל מאמן יגיד שזה רע מאוד, רע מאוד לקבוצה ורע מאוד למתחרות.
<יפעת בויאר פרנקל: היו תחרויות שנקבעו לשבת.
<יפעת בויאר פרנקל: פעם לא הגענו, פעם עשינו פעלולים כדי למצוא מקום לינה כדי שהן יוכלו להתחרות עד השבת.
<יפעת בויאר פרנקל: אגב, בקבוצה שלהן יש ארבע שחייניות שומרות שבת.
<יפעת בויאר פרנקל: לתחרות אחת הקבוצה כולה נאלצה לא להגיע לתחרות כי ארבע מתוכן שומרות שבת.
<יפעת בויאר פרנקל: אתם בטח יכולים לתאר לעצמכם את עוגמת הנפש הגדולה.
<יפעת בויאר פרנקל: מדובר בבנות שבאמת אני אומרת משתאה מדי יום על המסירות ועל ההתמדה.
<יפעת בויאר פרנקל: הבנות מגיעות שש פעמים בשבוע, מתאמנות כל יום קרוב לשעתיים וחצי ביום.
<יפעת בויאר פרנקל: הבנות עם כזאת משמעת עצמית, עם כזאת חתירה למטרה, התמדה, באמת ערכים שכולנו מתפללים מדי יום שנצליח לחנך את ילדינו בדברים כאלה.
<יפעת בויאר פרנקל: עד שמגיע רגע האמת ואז הן לא יכולות להתחרות.
<יפעת בויאר פרנקל: זה בבחינת הארץ המובטחת.
<יפעת בויאר פרנקל: האכזבה, התסכול, הדמעות.
<יפעת בויאר פרנקל: אם אדוני היה רואה את הדמעות שיורדות לבנות האלה כשהן מבינות שלתחרות הזאת הן לא יכולות להגיע.
<יפעת בויאר פרנקל: בראש ובראשונה זה קורע לב.
<יפעת בויאר פרנקל: מעבר לזה, יש כאן הרבה מאוד תסכול.
יעקב מרגי: אני מרגיש בבית משפט כשאת אומרת אדוני.
<יפעת בויאר פרנקל: אני גם עורכת דין במקצועי.
יעקב מרגי: זאת הבעיה.
<קריאה: היא רואה בך שופט.
<יפעת בויאר פרנקל: אם כבר נגררתי לנושא הזה, אני באמת חושבת שגם מבחינה משפטית – ואני משאירה כאן לחבריי המשפטנים להעיר את ההערות – יש כאן באמת הדרה בוטה של ציבור שומרי שבת, שלושים אחוזים מאזרחי מדינת ישראל, מהספורט התחרותי.
<יפעת בויאר פרנקל: אני חושבת שהספורט התחרותי באמת מקנה ערכים כל כך חשובים.
יעקב מרגי: נשמע עוד ספורטאי.
יעקב מרגי: אני מאמין שנמצאים כאן
יעקב מרגי: עוד ספורטאים אבל לא נוכל לתת את רשות הדיבור לכולם ואני מתנצל מראש בפני מי שלא יספיק לדבר.
יעקב מרגי: זה לא דיון אחד ויחיד וממצה.
יעקב מרגי: כנראה לספורט יש הרבה ענפים והרבה צרכים כך שכנראה אני ארים את הכפפה שזרק לכיווני חבר הכנסת דניאל עטר וכנראה תוקם ועדת משנה.
<אבישי ברט: צהרים טובים, אדוני היושב ראש.
<אבישי ברט: אני רוצה קודם כל להגיד תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב שהזמין אותי לדבר.
<אבישי ברט: שמי אבישי ברט ואני אספר לכם מהיכן באתי ולאן אני הולך, ואתם תתנו את הדין ואת החשבון.
<אבישי ברט: אני מגיע לכאן מרמת מגשימים שברמת הגולן.
<אבישי ברט: אנחנו נמצאים שני קילומטרים מהגבול עם סוריה.
<אבישי ברט: אני חקלאי.
<אבישי ברט: למדתי בפקולטה לחקלאות, עשיתי תואר שני במכון ויצמן במדעי הצמח.
דניאל עטר: אני מציע לך שתעצור כאן כי עד עכשיו אמרת דברים מצוינים.
יואל רזבוזוב: גם ההמשך יהיה כזה.
<אבישי ברט: בשבוע שעבר לקחתי את משפחתי ושלושת ילדיי ועלינו לרמת הגולן לעסוק בחקלאות.
<אבישי ברט: אני אספר לכם עוד סיפור.
<אבישי ברט: בבית הכנסת של הוריי ברעננה יושב יהודי מבוגר, שמו אהרן קליין שהוא אבא של רועי קליין זיכרונו לברכה שכולכם מכירים ואנחנו מרגישים שזאת זכות גדולה לנו שהכרנו אותו.
<אבישי ברט: אני כילד הכרתי אותו.
<אבישי ברט: זכות גדולה לקהילה, זכות גדולה לציונות הדתית שבניה מוכנים ללכת עד הסוף על הגנת המדינה.
<אבישי ברט: לפני שלושים שנים זה לא היה קיים.
יעקב מרגי: תעבור לספורט.
<אבישי ברט: זה אותו הדבר.
<אבישי ברט: עוד רגע אני אגיע לנקודה, ברשותך.
<אבישי ברט: לפני שלושים שנים הדתיים לא יכלו להגיע ליחידות מיוחדות.
<אבישי ברט: למה?
<אבישי ברט: כי התאמנו בשבת, כי הלוחמים ביחידות המיוחדות היו להנאתם צדים דורבנים ואוכלים.
<אבישי ברט: לא משהו עקרוני.
<אבישי ברט: הדתיים לא יכלו להגיע ליחידות מיוחדות.
<אבישי ברט: זה היה לפני שלושים שנים.
<אבישי ברט: היום אנחנו רואים שהמצב שונה.
<אבישי ברט: אני שירתי ביחידת מגלן, בה היינו כמעט רוב דתיים.
<אבישי ברט: ביחידות אחרות אנחנו מדברים על שמונים-תשעים אחוזים דתיים.
<אבישי ברט: היום המצב בצבא הוא שונה כי עשו את השינוי הזה.
<אבישי ברט: הלוחמים של פעם איבדו אמנם את הזכות לצוד אבל הם קיבלו יום מנוחה בשבת והם זכו להכיר חברים שהם לא גדלו בקיבוצים של מפא"י אלא גדלו בישובים ובכפרים ובמושבים הדתיים.
<אבישי ברט: מדינת ישראל הרוויחה עשרות ומאות ורבבות של לוחמים שמוכנים לתת הכול כי נתנו להם את האפשרות להגיע ליחידות האלה.
<אבישי ברט: אותו הדבר בספורט.
<אבישי ברט: אם בספורט ייתנו לספורטאים הדתיים להיכנס, כולם יצאו נשכרים, גם הספורטאים הדתיים יוכלו להיכנס ולממש את היכולות שלהם, גם חלקם של הספורטאים המקצועיים יזכו ליום מנוחה והספורט הישראלי ירוויח עשרות ומאות ורבבות של ספורטאים שעד עכשיו הדירו את עצמם מהספורט בגלל קדושת השבת.
יואל רזבוזוב: השאלה מבחינת המסורת.
יואל רזבוזוב: כשאתה מתקדם לרמה בינלאומית – אני בכוונה שואל – מה קורה?
סופה לנדבר: כל העולם יעמוד דום בפנינו.
יעקב מרגי: אנחנו קודם כל נשאף לתקן את עצמנו.
יעקב מרגי: רבותיי, אנחנו לא עונים תשובות לעצמנו.
יעקב מרגי: ברגע שנענה תשובות לעצמנו, נעצור כאן ולא ניזום את הדיון.
יעקב מרגי: אנחנו קודם כל נשאף לתיקון כמה שאפשר אצלנו.
יעקב מרגי: בסוף אם תהיה התנגשות עם ארבע-חמש תחרויות, הצער שווה בנזק המלך.
יעקב מרגי: אנחנו מקריבים בהרבה תחומים ואנחנו לא רוצים למנוע ממישהו משהו אלא בסך הכול רוצים להפרות את הענפים האלה.
יעקב מרגי: עכשיו תחתור למגע.
<אבישי ברט: אני ספורטאי כבר עשר שנים.
<אבישי ברט: אני יורה במועדון מכבי רעננה.
<אבישי ברט: כבר בשנת 2010 זכיתי לעלות לגמר אליפות ישראל אבל זה נמנע ממני.
דניאל עטר: רק עכשיו אני מבין שבגללך כתבתי את המכתב.
דניאל עטר: קראתי את הסיפור שלך בעיתון.
דניאל עטר: טוב לדעת שזה אתה.
<אבישי ברט: ברשותכם, כבר אז ניסינו ופנינו, אבל נתקלנו בהתנגדות.
<אבישי ברט: אמרתי לכם, אני חקלאי, הייתי סטודנט ועכשיו אני חקלאי, אלה לא החיים שלי, הספורט, אבל אני אזרח שווה חובות במדינה.
<אבישי ברט: אני נותן הכול.
<אבישי ברט: הילדים שלי לא רואים אותי בשנה בערך עשרים ימים כי אני עושה מילואים.
<אבישי ברט: כשאני בא לתחרות ספורט, הילד שלי רואה שלתחרות ספורט אני לא יכול ללכת כי אני אזרח סוג ב'.
<אבישי ברט: אני נותן הכול אבל כשאני רוצה לבקש שאירוע של 22 קלעים שזכו – הגעתי למקום שישי בחצי גמר השנה, בארצי, ואני מתאמן בזמני הפנוי ואני יורה בזמני הפנוי – וכשהגעתי לגמר הזה, הילד שלי רואה אותי שאני מתחרה, אני הולך לאימונים, אני יורה בתחרויות, ולגמר אליפות ישראל, הטופ שלנו כאן במדינת ישראל, אני לא יכול להגיע.
<אבישי ברט: זה מה שהבן שלי רואה.
<אבישי ברט: יש לי שלושה ילדים, הגדול בן שש והוא רואה אבא הולך עשרים ימים בשנה למילואים, אבא עשה צבא ולא יכול ללכת להשתתף בתחרות הזאת.
יעקב מרגי: בהמשך אנחנו נשמע את איגוד הספורט.
יעקב מרגי: לא נדלג עליכם.
יעקב מרגי: רבותיי, תארו לעצמכם שאני הייתי מונע, כאילו יש איזה חוק או קביעה מדעית שהתחרויות בשבת הן הכי מוצלחות.
יעקב מרגי: יש לי בעיה לדבר חופשי כי אני עם כיפה, בסדר?
יעקב מרגי: יש לי בעיה כי לכאורה זה בא לי ממקום אחר.
יעקב מרגי: אני מושבניק, אני חי, אני בגובה העיניים ובתוך עמי אנכי יושב.
יעקב מרגי: אצלנו ישר מקטלגים כל אחד מאיפה הוא בא ומה הוא.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, באיזו זכות אנחנו מונעים את יום המנוחה מאותם ספורטאים?
יעקב מרגי: אנחנו מבטלים ימי לימודים, ימי עבודה, כל מיני ימי שבתון, כל מיני מחאות והפגנות וכל מיני קרקסים, אבל מגיעים לתחרות ספורט – אנחנו צדקנים, זה חייב לבוא על חשבון יום המנוחה.
יעקב מרגי: נכון, יש לו בעיה ליום המנוחה הזה כי יש לו גם קונוטציה דתית ולכן תסלחו לי על הביטוי אבל לא כל כך כיף לדבר על זה.
יעקב מרגי: אנחנו משתנים בהרבה תחומים והגיע הזמן.
יעקב מרגי: אני מודה לחברי הכנסת המציעים שהציעו זאת מתוך דאגה לספורט ובאמת רצון לא להדיר אוכלוסיות מתוך הענפים האלה.
סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, אני רוצה להצר על יחסי כלפיך, אבל יכול להיות שאני לא אהיה אתך באותה דעה.
יעקב מרגי: הורגלתי לשמוע את הדברים הכי קשים.
סופה לנדבר: אני אגיד את מה שאני מרגישה.
סופה לנדבר: רבותיי, אני חושבת שהחקיקה הזאת מיותרת.
יעקב מרגי: אנחנו לא עוסקים בחקיקה.
סופה לנדבר: אני מדברת על החקיקה.
סופה לנדבר: אני חושבת שהיא מיותרת.
סופה לנדבר: אנחנו תמיד צריכים לזכור שהספורטאים במדינת ישראל, 97 אחוזים מהם, הם חילוניים.
מכלוף מיקי זוהר: כי מונעים ממני להצטרף.
מכלוף מיקי זוהר: לי מותר קריאת ביניים.
יעקב מרגי: היא לא הפריעה לך.
סופה לנדבר: 97 אחוזים הם לא דתיים אלא הם חילוניים.
סופה לנדבר: רוב התחרויות מתקיימות בשבת.
יעקב מרגי: ואנחנו שואלים למה.
סופה לנדבר: אם תצליחו, אני מאמינה שלא תצליחו.
סופה לנדבר: אנחנו לא ניתן לכם להצליח.
סופה לנדבר: אני רוצה לומר שאני לא ספורטאית אבל כשרה לשעבר - - -
יעקב מרגי: אבל את רצה למרחקים ארוכים.
סופה לנדבר: אני תמכתי בספורטאים וזאת גאווה גדולה שהצלחתי בכל התקציבים למצוא תקציבים ולתמוך בהם.
מכלוף מיקי זוהר: בספורטאים העולים החדשים.
סופה לנדבר: אני עשיתי את זה כי אני מאמינה שספורטאים במדינת ישראל, רובם או חלקם, לא מתקיימים מספורט.
סופה לנדבר: הם צריכים ללמוד באוניברסיטה, בבתי הספר, הם צריכים לעבוד בכל מיני עבודות והמחוקקים רוצים למנוע מהם לעבוד?
סופה לנדבר: אתם רוצים שהם שלא יעבדו אלא יעסקו רק בספורט, ומאיפה תבוא הפרנסה?
יעקב מרגי: לכן שולחן הוועדה הוא עגול, כדי שאנחנו נתכנס ונביא משהו אופטימלי כך שזה נהנה והשני לא חסר.
יעקב מרגי: זה אפשרי.
יעקב מרגי: לא הכול שחור-לבן.
סופה לנדבר: הנושא השני אליו אני רוצה להתייחס, הוא התחרויות בעולם.
סופה לנדבר: אני נגד החקיקה הזאת.
יעקב מרגי: החקיקה לא על סדר היום.
סופה לנדבר: יש לי זכות במדינה הזאת, לא פחות מאשר יש לדתיים.
סופה לנדבר: אני חושבת שיש היום פוליטיזציה של מדינת ישראל ואנחנו לא ניתן לזה יד.
סופה לנדבר: נכון שגיור אתמול עבר, אבל רבותיי, חיים כאן במדינת ישראל לא רק דתיים, ואני מכבדת את הדת, אני יהודייה, אבל אני חושבת שהדבר שבא בכוח, יש התנגדות לכוח הזה.
סופה לנדבר: תראו מה שקרה אתמול בכנסת ישראל אחרי מה שקרה בקדנציה הקודמת, וראש הממשלה היה אותו ראש ממשלה, ומה קרה עכשיו?
סופה לנדבר: בגלל הקואליציה, בגלל הפוליטיקה, בגלל הפוליטיזציה, עושים חרדיזציה במדינת ישראל ו-300 אלף אנשים שהגיעו למדינת ישראל, שחיים כאן במדינת ישראל, מה קורה אתם?
סופה לנדבר: אני חושבת שהציבור צריך לדעת.
סופה לנדבר: יכול להיות שבגלל שההצבעה הייתה אתמול בלילה ובחושך ובגלל שחברי קואליציה התביישו בהצבעה הזאת אבל היו חייבים לתמוך בראש הממשלה ובגיור החדש ובחרדיזציה של אי גיור.
סופה לנדבר: אני אומרת שבחיים אנחנו שותפים לחיים ושותפים במדינת ישראל, כולנו.
סופה לנדבר: כולנו רבותיי.
סופה לנדבר: כאשר עולים מגיעים למדינת ישראל, וחלק גדול מהם נמצאים בספורט ומביאים מדליות, אנחנו צריכים לזכור תמיד שחלק מהם לא עברו תהליכי גיור ואנחנו צריכים לעשות הכול כדי שהם יעברו גיור.
סופה לנדבר: אני דיברתי אתך אתמול, אדוני היושב ראש, ואתה בדיוק יודע עד כמה קשה לעבור כאן את התהליך הזה.
סופה לנדבר: אנחנו נסגור את כל המדינה, אנחנו נסגור את המדינה, אנחנו נסגור חנויות, אנחנו נסגור ספורט, אנחנו ניתן מכת מוות לספורטאים ולספורט ואנחנו ניתן לקבוצה קטנה של שלושה אחוזים לכפות על קבוצה גדולה.
מכלוף מיקי זוהר: שלושים אחוזים.
סופה לנדבר: לא שלושים אחוזים.
סופה לנדבר: שלושה אחוזים.
מכלוף מיקי זוהר: שלושים אחוזים שומרי מסורת.
מכלוף מיקי זוהר: זאת המציאות.
סופה לנדבר: 97 אחוזים של אנשים שעוסקים בספורט הם חילוניים ולכן הם יכולים לשחק.
מכלוף מיקי זוהר: לא אמרתי את זה.
מכלוף מיקי זוהר: אמרתי ששלושים אחוזים מהאזרחים הם שומרי מסורת.
יעקב מרגי: אתה מפריע לדיון.
יעקב מרגי: סליחה שאני מעיר לך.
יעקב מרגי: לא חייב קריאות ביניים.
יעקב מרגי: אתה לא מסוגל לשמוע דברים שהם בניגוד לדעתך?
מכלוף מיקי זוהר: הם לא נכונים.
יעקב מרגי: אז היא אמרה.
יעקב מרגי: אחר כך תתייחס.
סופה לנדבר: אני נגד חרדיזציה של הספורט.
סופה לנדבר: אני נגד חרדיזציה של חיים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: מיקי, אני רוצה להגיד לך.
סופה לנדבר: אני מכבדת אותך אבל כפרלמנטר חדש, כחבר כנסת חדש יש לך משהו ללמוד.
סופה לנדבר: אני חושבת שלפני שקופצים עם חקיקה, צריכים לחשוב.
סופה לנדבר: צריכים לחשוב מה יגידו הספורטאים.
סופה לנדבר: הם יעזבו את מקומות העבודה שלהם?
סופה לנדבר: אתה תפרנס אותם?
סופה לנדבר: הם לא ישתתפו בשבת, יצטרכו לעשות זאת במשך ימות השבוע.
יעקב מרגי: הדברים נאמרו.
יעקב מרגי: אנחנו חוזרים עליהם.
סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, אני רוצה להתייחס.
סופה לנדבר: אני שואלת מאיפה יבוא הכסף.
יעקב מרגי: שאלה במקום.
יעקב מרגי: רבותיי, אני מבקש, החקיקה לא על סדר היום ואני לא אתן להתבטא יותר בנושא הזה.
סופה לנדבר: אני מדברת על הנושא.
יעקב מרגי: אל תיקחי אותי לשם.
יעקב מרגי: הדיון הוא לא שם.
יעקב מרגי: קודם כל, צפירת הרגעה.
יעקב מרגי: אנחנו לא באנו לסגור, לא באנו לחסל.
יעקב מרגי: אני בסך הכול קיימתי דיון.
יעקב מרגי: נעניתי לבקשת חברי כנסת שהם לא חשודים בחרדיזציה – תסבירי לפרוטוקול מה זה חרדיזציה.
יעקב מרגי: זה חרטה בריבוע.
יעקב מרגי: צפירת הרגעה.
יעקב מרגי: רבותיי, יש כאן
יעקב מרגי: רצון כן וטוב שחברי כנסת מעלים את הנושא וצריך להודות להם על כך.
יעקב מרגי: הנה, אני מודה ומתוודה, אני באופיי – ואני אוהב לזרום – לא הייתי מעלה את הנושא הזה לסדר היום.
יעקב מרגי: ביקשו זאת חברי כנסת מ-יש עתיד, מהליכוד, מהמחנה הציוני-עבודה, ישראל ביתנו.
יעקב מרגי: רבותיי, אנחנו לא הולכים לשם.
יעקב מרגי: אל תיקחו את הדיון לשם.
יעקב מרגי: יש כאן רצון כן לנסות להביא בשורה לאותם אנשים שכמהים ורוצים להגיע למשהו ויכולים, אנשים שיש להם כישרון טמון שמבעבע ורוצה לפרוץ מתוכם אבל הם לא יכולים לעשות זאת בגלל אמונתם והשקפת עולמם.
יעקב מרגי: זה לא חייב לבוא על חשבון מישהו אחר.
יעקב מרגי: צריך רק קצת אוזן פתוחה, לב רחב ועיניים רואות.
יעקב מרגי: זה מה שצריך וזה המקום.
יעקב מרגי: הכול ייעשה בשולחן עגול ויהיה בהידברות.
יעקב מרגי: לא באנו לקלקל אלא באנו לברך.
יעקב מרגי: פרופסור אביעד הכהן, אני לא רוצה הרצאה משפטית.
<אביעד הכהן: ממש לא.
יעקב מרגי: תן לנו בנגיעת קולמוס.
<אביעד הכהן: אדוני היושב ראש, גברתי ורבותיי חברי הכנסת.
<אביעד הכהן: ראשית, אני מצטרף לתודות על קיום הדיון הזה.
<אביעד הכהן: אני חושב שוועדת החינוך כאן והספורט הוא גם חינוך ולהפך.
<אביעד הכהן: אני חושב שהדיון הזה מוכיח זאת.
<אביעד הכהן: אני רוצה לקרוא משפט אחד: שמירת השבת היא ערך מרכזי ביהדות, היא מהווה תרומה ישראלית מקורית וחשובה לתרבות העולם, טול מהיהדות את השבת ונטלת ממנה את נשמתה.
<אביעד הכהן: את הדברים האלה אמר נשיא בית המשפט העליון לשעבר אהרן ברק, לא רב, לא אדם דתי.
<אביעד הכהן: הוא אמר אותם מתוך התפיסה ששוויון ההזדמנויות במדינת ישראל והשבת היא ערך לאומי.
<אביעד הכהן: הוא גם לא המציא אותם אלא הוא פשוט ממשיך את הקו של ביאליק, אחד העם, גליקסטון עורך "הארץ" לשעבר וכל מיני אנשים שהבינו שהשבת היא בראש וראשונה – וכאן אני רוצה להצטרף דווקא לדברים של חברת הכנסת סופה לנדבר – היא ערך שחשוב לכל אזרחי מדינת ישראל וכולם צריכים לנוח בשבת, דתיים ולא דתיים.
סופה לנדבר: מזה זה מתחיל.
<אביעד הכהן: צריך לזכור שחלק גדול מהאנשים שמפרנסים במירכאות או שלא במירכאות את פעילויות הספורט האלה הם אנשים שהיו רוצים להיות עם בני משפחותיהם ובדרך כלל נמנים דווקא על המעמד הסוציו אקונומי נמוך בחברה הישראלית.
<אביעד הכהן: הערה שנייה.
<אביעד הכהן: אני חושב שלא בחיל החוק ולא בחיל של בית משפט אלא ההידברות היא המקום בו צריכה להידון הסוגיה הזאת.
<אביעד הכהן: הערה שלישית.
<אביעד הכהן: אני מסתכל כאן על הספורטאיות שיושבות מאחוריי ומלפניי ואני נזכר בשיר "בשמלה אדומה ושתי צמות עמדה ילדה יחידה ותמה, עמדה ושאלה למה".
<אביעד הכהן: הן שואלות.
יעקב מרגי: אתה יכול לזמזם לנו את זה?
<אביעד הכהן: אין לי בעיה אבל אני מציע שלא ניכנס לזה.
<אביעד הכהן: עמדה ושאלה למה.
<אביעד הכהן: הבנות האלה שיושבות כאן עומדות ושואלות, אנחנו חיות במדינה יהודית לא דתית ולא לא דתית, במדינה יהודית ודמוקרטית.
<אביעד הכהן: חלק ערך מרכזי במדינה יהודית ודמוקרטית זה נושא של שוויון הזדמנויות.
<אביעד הכהן: זה גם ערך דמוקרטי ראשון במעלה, זה גם ערך יהודי ראשון במעלה.
<אביעד הכהן: אני מרגיש יהודי ולא דתי.
<אביעד הכהן: זאת הערה שאני חושב שאנחנו צריכים לזכור אותה.
<אביעד הכהן: לגבי השאלה שמעלים תמיד גם איגודי הספורט.
<אביעד הכהן: הרי אם הוא יצטרך להתחרות בשבת – אבישי שיש לי את הזכות לייצג אותו, ייצגתי לפני חמש שנים את הספורטאי יובל פרייליך, הסייף שלא נתנו לו להתמודד בשבת ולצערי הוא התמודד בשבת כי הוא פשוט עמד בפני הברירה הנוראית הזאת, האם להיות אלוף העולם והיום הוא אלוף העולם - - -
יואל רזבוזוב: באיזשהו שלב את זה כולם יצטרכו לעשות.
<אביעד הכהן: כאן אני רוצה להתייחס.
<אביעד הכהן: אם היה מדובר על תחרות ביום כיפור, אם היה מדובר על תחרות ביום הזיכרון לחללי צה"ל, האם גם אז היינו באים ואומרים בכזאת קלות יתר בואו נוותר?
<אביעד הכהן: התשובה היא, כפי שהיא גם נאמרה על ידי חברי הכנסת.
<אביעד הכהן: צריך להבחין בין התחרויות במדינת ישראל לבין התחרויות בחוץ לארץ.
<אביעד הכהן: כל עוד אנחנו יכולים – ואני אומר שוב, בהידברות ולא בכפייה - לקיים את תחרויות בשבת במאמץ לא גדול, גם לגבי אנשים שעובדים וגם לגבי חיילים שנמצאים בצבא במשך השבוע, לעשות תחרויות ביום שישי אחר הצהרים ובשעות החורף במוצאי שבת, בחלק מהענפים זה אפשרי.
יואל רזבוזוב: על זה יש הסכמה.