GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אם לוקחים תלמיד כזה, עם בעיה רגשית קשה, אם הוא נוקט באלימות זה מתוך בעיה רגשית או התנהגותית קשה, וזורקים אותו לפקולטה של האלימות, כי מן הסתם יהיו במסגרת הזו עוד כמה תלמידים שנקטו בהתנהגות דומה.
יעקב מרגי: ככה אחד משלים את השני.
יעקב מרגי: לכן, אמרה חברת הכנסת חנין זועבי, זה חומר למחשבה.
יעקב מרגי: סליחה על ההשוואה, תרחיקו משם את ההשוואה אבל זה לא רחוק מהמציאות.
יעקב מרגי: אם לוקחים את שירות בתי הסוהר, לאלה שנפלו והגיעו לשירות בתי הסוהר, כל אחד מסיבותיו הוא, שם השכילו ועושים שם קבוצות תמיכה ויש מידת הצלחה מסוימת.
יעקב מרגי: מצליחים להוציא את האנשים האלה.
יעקב מרגי: כשמדובר בתלמיד, זו לא חוכמה שמצאתי לו עכשיו בית ספר שהמפקחת והיועצת וכל המומחים הגדולים יושבים ואומרים שיש באשדוד ויש באופקים מסגרת שאפשר לשלוח לשם.
יעקב מרגי: אם הייתה בעיה אחת, לוקחים למקום שיש שם 15 בעיות כאלה ביחד.
יעקב מרגי: אם לא ניתן להם קבוצות תמיכה, סיוע בתחום שהם לוקים בו.
יעקב מרגי: ילד אלים צריך לבדוק מה הסיבה שהוא אלים.
יעקב מרגי: לתת להם קבוצות תמיכה, סדנאות מיוחדות, תחשבו על זה.
<אורה גבריאלי: יש מגיל שש.
<אורה גבריאלי: מאתרים אותם בכיתה א'.
יעקב מרגי: למה מגיל שש, אפשר גם מגיל שנתיים.
<לילי הלפרין: למה להתחיל בגיל 6?
<יעל טישלר: שמי עורכת דין יעל טישלר, אני מתמחה בענייני חינוך.
<יעל טישלר: המפעל שלנו מקבל פניות כל יום מהורים ובתי ספר.
<יעל טישלר: אנחנו מלווים גם הורים וגם בתי ספר במערכת החינוך.
<יעל טישלר: אנחנו עסוקים היום בסוף של ועדות ההשמה שקרו עד 31 במאי ועכשיו יש את ועדות הערר.
<יעל טישלר: רציתי להמשיך את הדברים של אדוני ביחס לילדים בעלי צרכים מיוחדים.
<יעל טישלר: כמו שנאמר כאן, המערכת היום מכילה הרבה יותר מבעבר ילדים בעלי צרכים מיוחדים בתוך כיתות רגילות.
<יעל טישלר: יש לזה גם סיבה, הייתה ועדת דורנר, שמיושמת בכמה ערים בארץ, שהחליטה שילדים שיש להם צרכים מיוחדים, אם ההורים שלהם מעוניינים בזה, ימשיכו וילמדו בכיתות רגילות.
יעקב מרגי: הדרך לגיהינום רצופה בכוונות טובות.
יעקב מרגי: "אנחנו רוצים לשלב" זה נשמע טוב, אבל לא תמיד, בקצה, מישהו לקח את הכוונה שלך.
יעקב מרגי: כי המנהל, עם כל המצוקות שלו, קיבל עכשיו "מתנה טובה", תסלחו לי על הביטוי הלא פרלמנטרי, כמה שעות, כמה תקנים והוא פותר עם זה עוד בעיות שלו בתוך בית הספר ואותו ילד שבא עם המטען המסוים הזה, עם התקצוב הייעודי שלא תמיד מתאים.
יעקב מרגי: פה המקום של הפיקוח ההדוק והצמוד.
יעקב מרגי: אני חושב שהפוך, החזק צריך לממן את החלש.
יעקב מרגי: לצערי הרב, התחושה שלי היא שבמערכת החינוך החלש מממן את החזק.
יעקב מרגי: מי שמחייך יודע למה הוא מחייך.
יעקב מרגי: בעוונותיי, יש לי ראייה טובה ואני רואה הרבה פגעים.
<יעל טישלר: רציתי להגיד באופן חיובי שיש היום את הנושא של הכלה של ילדים עם צרכים מיוחדים.
<יעל טישלר: העניין שלצד ועדת דורנר והיישום שלה בערים מסוימות, ואני מגיעה לוועדת ההשמה מכל מיני מקומות בארץ, אני לא רואה שניתנו משאבים מספיקים, או בכלל הכשרה מתאימה, לצוותי הוראה בבתי הספר, להתמודד עם ילדים עם בעיות רגשיות, עם בעיות של ויסות חושי, כל מיני סוגים של בעיות.
<יעל טישלר: בסופו של דבר הבעיות האלה, כשהן לא מטופלות, הן מגיעות לכדי בעיות התנהגות ואחר-כך מגיעים לוועדת השמה וכמוש אדוני אומר, המערכת רוצה לזרוק את אותם ילדים לבתי ספר לבעיות התנהגות, ששם בדיוק הם נמצאים עם אוכלוסייה עם אותן בעיות.
יעקב מרגי: את יודעת למה הפסקתי ללמוד משפטים?
יעקב מרגי: בגלל הריבוי במילה "אדוני".
<יעל טישלר: אני אוותר עליה.
<יעל טישלר: הנושא של הכשרה לבתי הספר, לתת כלים מתאימים לצוותי הוראה שבאמת מתמודדים עם מקרים לא פשוטים בתוך בתי ספר עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים, שעד היום הם לא עברו איזו שהיא הכשרה של החינוך המיוחד.
<יעל טישלר: באתי מוועדת השמה בחולון לפני שבוע, אמרו לי, נתנו את כל מה שאפשר.
<יעל טישלר: אבל מה נתתם?
<יעל טישלר: תכנית לבבות, הדבקנו לו לב כל פעם שעשה משהו טוב.
<יעל טישלר: סליחה, זה לא טיפול.
<יעל טישלר: טיפול זו יכולת להבין את הילד, לדעת איך לטפל בו בכלים של חינוך מיוחד.
<יעל טישלר: כלים אמיתיים ולא בצורה של מדבקות עם לבבות.
<יעל טישלר: דבר נוסף, יש פה את הנתון של ההרחקות ובאמת הוא נשמע סביר ואני שמחה על הנתון הזה.
<יעל טישלר: אני רוצה להגיד שישנם גם הרחקות שלא מופיעות בסטטיסטיקה.
<יעל טישלר: אני מתכוונת להעברות שהן כפויות על ההורים, בעצם נכפה על ההורים להעביר את הילד למסגרת אחרת וזו סוג של הרחקה.
<יעל טישלר: מבחינת הילד הוא מנודה מהכיתה בה הוא היה.
<יעל טישלר: לא מזמן ייצגתי הורים שהבן שלהם פגע מינית בילד אחר ברמת השרון, שם כל דבר יוצא מיד לתקשורת ויש בלגן.
<יעל טישלר: הילד הזה נאלץ לעבור בית ספר בגלל ה"עליהום" שהיה עליו.
<יהודית גידלי: מה ציפית?
<יהודית גידלי: שיישאר בכיתה?
<יעל טישלר: ההורים עשו שביתה וכו'.
<יעל טישלר: אני לא אומרת בכל מקרה, אני רק אומרת שצריך לבחון את המקרים הללו מאוד בעדינות.
<יהודית גידלי: אני מתפלאת שעל פגיעה מינית את אומרת שהילד צריך להישאר בכיתה.
<יעל טישלר: לא פרטתי את המקרה, מדובר בילד בכיתה ב'.
<יהודית גידלי: אז מה.
<יעל טישלר: זה לא הדיון עכשיו, אבל אני רק אומרת שיש מקרים, מעבר לסטטיסטיקה הזו, כל מיני הרחקות שנכפות על ההורים.
<יעל טישלר: בין אם זה מעבר לחינוך המיוחד, בין אם זה כל מיני חוזרי מנכ"ל שמאפשרים זאת ובין אם זה כמו המקרה של רמת השרון.
יעקב מרגי: נגעת בנקודה שנברר אותה מיד.
יעקב מרגי: לגבי העברות כפויות, באיזה מסלול ובאיזה דרך זה נכלל.
<אביבית ברקאי: שמי אביבית ברקאי מארגון "בזכות".
<אביבית ברקאי: בהמשך לדברים שנאמרו קודם לגבי הילדים שמשולבים, ישנה התייחסות מפורשת בחוזר מנכ"ל בנושא של הרחקה.
<אביבית ברקאי: לגבי תלמיד זכאי שילוב, כך הוא נקרא באותו חוזר מנכ"ל, נאמר שמעבר לכך שצריך להיות נוכח בוועדת שימוע גם מפקח לחינוך מיוחד, ועדת השימוע צריכה לבחון גם את הפעילות של המוסד החינוכי ושילובו של התלמיד ואת השיקולים להפנייתו לוועדת השמה.
<אביבית ברקאי: אני פונה אליך אדוני היושב-ראש ומבקשת לשאול האם יש נתון על כך?
<אביבית ברקאי: האם יש בנתונים שניתנו לך ואני מתנצלת כי הנתונים לא מופיעים בפני, האם ישנה התייחסות מבין אותם ילדים שהורחקו לילדים משולבים?
<אביבית ברקאי: האם ישנה התייחסות לאיזה פעילויות נעשו כדי לראות האם אכן התמודדו ופעלו לשילובו של התלמיד בצורה מיטבית?
<אביבית ברקאי: האם לילדי הזה היו לו מספיק שעות סייעת?
יעקב מרגי: יש דיווח.
<אביבית ברקאי: השאלה האם יש התייחסות מיוחדת לילדים משולבים?
יעקב מרגי: הדיון הוא על הרחקות.
<אביבית ברקאי: לגבי הרחקות של ילדים משולבים.
יעקב מרגי: הדו"ח הזה כולל את כל התלמידים.
<בלה רדונסקי: יש פה טעות יסוד.
<בלה רדונסקי: ילדי חינוך מיוחד, שילוב, השמה, חוזר מנכ"ל-הרחקה לא חל עליהם.
<בלה רדונסקי: המושג הרחקה לא קיים.
<בלה רדונסקי: אי-אפשר להרחיק אותם, זה יושב במקום אחר.
<בלה רדונסקי: חוזר מנכ"ל אומר את זה במפורש, שהחוזר לא חל על החינוך המיוחד.
<בלה רדונסקי: אנחנו בכלל אל במטריה הזו.
<אביבית ברקאי: אני שמחה לשמוע, אבל אני מחזיקה חוזר מנכ"ל שלכם שמתייחס לתלמידים זכאי שילוב ומתייחס לכך שצריכה להיות התייחסות מיוחדות ורציתי לדעת האם זה נעשה.
<בלה רדונסקי: הרחקה לא חלה על ילדים בחינוך המיוחד.
יעקב מרגי: "זכאי שילוב" מוגדרים בחינוך המיוחד?
<אביבית ברקאי: אני לא מדברת על חינוך מיוחד.
<אביבית ברקאי: אני מדברת על ילדים שלומדים בחינוך הכללי והם ילדים עם צרכים מיוחדים שמשולבים בחינוך הרגיל.
<אביבית ברקאי: הם עברו ועדת שילוב, לא בהכרח ועדת השמה.
<אביבית ברקאי: אני רוצה לחדד את הנקודה, אני רוצה לוודא, שכפי שאמרה חברתי קודם, שבאמת נעשו כל ההתאמות ובהמשך הישיבה הקודמת של היום המיוחד הזה, האם בית הספר הנגיש את הכול עבור אותם ילדים, על מנת שניתן יהיה לומר, שכלו כל הקיצין, עשינו הכול, הוספנו עוד שעות סייעת אם היה צריך, הוספנו עוד התאמות, עוד תכניות רלוונטיות.
<בלה רדונסקי: סייעת זה רק ועדת שילוב.
<אביבית ברקאי: אני מדברת רק על ילדים משולבים.
<קריאה: סייעת זה ועדת השמה.
<אביבית ברקאי: יש ילדים שמשולבים בחינוך הכללי ויש להם סייעת צמודה.
<אביבית ברקאי: אני חושבת שיש כאן קצת בלבול בטרמינולוגיה וכדאי לבדוק את זה.
<בלה רדונסקי: זה לא הדיון בכלל.
<שמחה סחר: שמי שמחה סחר מהאגודה למען הילד בגיל הרך.
<שמחה סחר: אני רוצה להזכיר לכם שגם ילדים בגיל 3 הם תלמידים היום.
<שמחה סחר: אני חושבת שהרבה מהזכויות שלהם לא מתקיימות היום.
<שמחה סחר: הכותרת של אתמול מאוד יפה ומאוד משמחת, אבל צריך איכות של טיפול כדי שלא יגיעו לא לכאן ולא לכאן.
<שמחה סחר: צריך הכשרה מתאימה לגננות לעבוד עם ילדים צעירים.
<שמחה סחר: צריך ששפ"י יכנס לגיל 3, כשעד היום לא הכניס את עצמו והם לא יודעים איך נראה ילד בגיל 3.
<שמחה סחר: אני רוצה לבקש אם אפשר לקבוע יום דיון בנושא הגיל הרך במערכת החינוך.
יעקב מרגי: תפני לוועדה בצורה מסודרת ומפורטת, נשקול זאת בחיוב.
יעקב מרגי: אין ספק שמי שעוסק בחינוך ומי שעוסק בילדים, יכול לומר כמעט בוודאות מוחלטת, מחקר בדוק, מדעי, בעין בלתי מזויינת אפשר להבחין בילד כזה כבר בגיל צעיר.
יעקב מרגי: רק צריך קודם שהגננת לא תטפל ב-40 ילדים.
<שמחה סחר: גם 35 ילדים זה המון.
יעקב מרגי: שתהיה לה סייעת והשעה הראשונה שלהן לא תלך בשיחות חברה עם ההורים.
יעקב מרגי: אני רואה את המחזה הזה כל הזמן שלפעמים סייעת או גננת יכולה להחזיק אימא בשיחה של רבע שעה על הא ודא.
<עינב לוק: אני רוצה להתייחס בהיבטים של טיפול בילדים עם בעיות התנהגות.
<עינב לוק: בשנתיים האחרונות התפתחו הרבה מאוד תכניות שמיועדות לתלמידים עם בעיות התנהגות, החל מהגיל הרך ועד לבתי ספר העל יסודיים.
<עינב לוק: אנחנו מאתרים את התלמידים האלה, יש לנו כמה תכניות, חלק מהתכניות פועלות בשעות הפרטניות על-ידי יועצת ומורה וחלק מהתכניות פועלות בשירות הפסיכולוגי ברשות המקומית.
<עינב לוק: כשבעצם התכניות כוללות שלושה מרכיבים, עבודה עם הילדים, עבודה פרטנית והדרכה של ההורים והמרכיב השלישי זו עבודה עם הצוות החינוכי.
<עינב לוק: אני מסכימה שחלק משמעותי מאוד זה גם ללוות את הילד, גם ללוות עם ההורים, כמובן כשיש שיתוף פעולה וזה מתאפשר והכי חשוב, מרכיב מאוד משמעותי, זו עבודה עם הצוות החינוכי.
<עינב לוק: גם כשהילד מגיע לשירות הפסיכולוגי הוא מגיע לבית הספר, בית הספר צריך ללמוד ללוות אותו.
<עינב לוק: הניסיון שלנו בשנתיים האחרונות בתכניות הטיפוליות האלה מראה על שיפור משמעותי בקרב הילדים האלה.
<עינב לוק: חלק מהתהליך שלפני שמרחיקים ילד לצמיתות, אנחנו בודקים האם קיבל בתכנית הטיפולית מענה מהסוג הזה או סוג אחר של טיפול לאורך הרצף החינוכי שלו.
<עינב לוק: הרבה פעמים אנחנו גם מציעים את זה ונדחית ההרחקה לצמיתות וניתנת עוד הזדמנות.
<עינב לוק: אבל זה חלק מהבדיקה ומההכרה עם הילד הזה לאורך כל הדרך, האם היה מענה טיפולי.
<טובה בן ארי: אני רוצה לדבר על ילדים שהחוק מרחיק אותם למעצר בית.
<טובה בן ארי: כדי להרחיב את הידע שלך על משרד החינוך, יחד עם אגף הבחינות אנחנו שולחים בוחנים הביתה לילדים במעצר בית להיבחן בבחינות בגרות.
<טובה בן ארי: זו אחת הדרכים שמאפשרות לילדים לחזור למוטב.
יעקב מרגי: אין ספק שנעשים דברים טובים.
יעקב מרגי: תמיד אפשר לעשות יותר.
יעקב מרגי: מערכת החינוך יכולה תמיד להשתפר.
יעקב מרגי: לפני שאני מגיע לסיכום, בהתייחסות למה שאמרת לגבי תכניות ספציפיות, לא נשכח ונאמר ביושר שבדרך-כלל כשמדובר בילדים כאלה שמתנהגים באלימות, הם גם לא משתפים פעולה.
יעקב מרגי: חלקם אף יאמרו לך שהם בסדר והמערכת לא בסדר.
יעקב מרגי: אני לא אשם זו המערכת שאשמה.
יעקב מרגי: לעיתים קרובות הם לא משתפים פעולה בניגוד לרצון של ההורים ושל המערכת.
יעקב מרגי: שם אנחנו צריכים להיות יותר ויותר, אבל עם נשמה.
יעקב מרגי: לסיכום, הוועדה רשמה לפניה את הדיווח בנושא הרחקות תלמידים בשנים תשע"ג-תשע"ד.
יעקב מרגי: הוועדה מציינת שיש תהליך הדרגתי של ירידה במספר התלמידים המורחקים וזה הולך ומתמשך משנה לשנה.
יעקב מרגי: הוועדה שמה עין בוחנת שאכן זה לא בגלל שיש לנו נטייה לשבח אלא צריך לשים לב שזו המציאות באמת והמנהלים לא חוששים ללכת לתהליך הזה ולקבל החלטה, כן או לא במידת הסבירות, הכול בעין בוחנת כשטובת התלמיד היא ערך עליון.
יעקב מרגי: היום ה-9 ביוני 2015, כ"ב בסיוון תשע"ה, שעה 11:00.
יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום: דיווח על אישור שילוב פרסומת מסחרית במוסדות החינוך – תשע"ד.
יעקב מרגי: עם הוותק של הוועדה, שהתחילה לעבוד מאתמול, זהו פרוטוקול מספר 6.
יעקב מרגי: נשמע את אלה שמחויבים לדווח על-פי התקנות.
<עירית ליבנה: שמי עירית ליבנה, יושבת-ראש הוועדה לאישור שילוב פרסומת מסחרית.
<עירית ליבנה: ברצוני להזכיר שאנחנו עובדים באופן שגרתי במערכת החינוך.
<עירית ליבנה: כל הנהלים שלנו הם בחוזר המנכ"ל, שמתרענן כל שנה שנתיים.
<עירית ליבנה: מידי שנה שנתיים אנחנו חוזרים ומרעננים אותו ומזכירים, הן לעובדי המשרד, הן לפיקוח, הן במחוזות והן לעובדי ההוראה, על המחויבות של הגשת בקשות לוועדה.
<עירית ליבנה: הוועדה דנה, מחליטה ומשגרת את ההחלטות לכל מי שפנה ואם זה רלוונטי ליותר, אז ליותר.
<עירית ליבנה: אני רוצה לציין מהלך נוסף שהמשרד עשה כדי להטמיע ולהעמיק.
<עירית ליבנה: המשרד בנה מערכת של מאגר תכניות, כשהוא מנסה להסדיר את הפעילות של המגזר השלישי, בעיקר.
<עירית ליבנה: אנחנו התעקשנו שגם המגזר השני ייכלל בזה.
<עירית ליבנה: אז מפתיחת שנת הלימודים תשע"ו, כל תכנית שתפעל במערכת החינוך צריכה להיות רשומה במאגר, זה מהלך אחד.
<עירית ליבנה: מהלך נוסף, כל תכנית מהמגזר השני, שזה המגזר העסקי הפרטי, שתכנס למאגר התכניות, תהיה מופנית לוועדה.
<עירית ליבנה: הועדה תבחן על-פי כל הקריטריונים האלה ותאשר, תסתייג או תעיר.
<עירית ליבנה: זו עוד מערכת שתסנן את הנזילות או הפריצות שיש.
יעקב מרגי: מה סמכות הוועדה לבחון לפני שהיא נותנת היתר?
יעקב מרגי: לאיזה פרמטרים היא מתייחסת?
<עירית ליבנה: קודם כל זה על תקנות חוק הגנת הצרכן – פרסומת מכוונת קטינים והחוק שחוקק פה - - -
יעקב מרגי: ניתנה לה סמכות על-פי החוק, זה ברור לי.
יעקב מרגי: השאלה מה הפרמטרים שעומדים בפניה לאשר או לדחות?
<עירית ליבנה: זו חייבת להיות קודם כל תכנית חינוך שעומדת בקנה אחד עם המדיניות.
<עירית ליבנה: שלא יהיו בה מסרים אנטי-חברתיים, אנטי-פוליטיים שנוגדים למדיניות, לאמירות ולכל מה שהמדינה והמשרד מכוונים.
<עירית ליבנה: חד משמעית אסור לה שתהווה מרכיב של פרסומת כמו שאנחנו מכירים.
יעקב מרגי: כלכלית.
<עירית ליבנה: פרסומת מסחרית לא גלויה ולא סמויה.
<עירית ליבנה: לא צבע מזהה, לוגו, שמות מותגים - כל המרכיבים האלה.
<עירית ליבנה: בנוסף, אנחנו מתריעים בפני קבלת פניה ישירה לילדים מגופים, חלוקת חומרים, חלוקת פליירים, חלוקת מוצרים, טעימות וכל מה שקורה.
<עירית ליבנה: כל זה נכון לגבי כל מה שקיים ומתנהל בתוך המוסד החינוכי.
<עירית ליבנה: מעבר לגדר, יש תפקיד של הרשויות המקומיות שצריכות לסייע בנושא.
יעקב מרגי: שאלה נוספת, מרגע שיצאה תכנית ונוצר הצורך לשלב בתכנית גופים כאלה ואחרים.
יעקב מרגי: יש שיקול של מכרוז בנושא?
יעקב מרגי: לו הוצע שגוף מסחרי - - -
<עירית ליבנה: הציע.
<עירית ליבנה: זה לא שאנחנו פונים לגופים מהמשרד.
<עירית ליבנה: אנחנו לא פונים.
<עירית ליבנה: יש גופים מסחריים שמעוניינים להיכנס למען שיווק חברתי או עוד המון מניעים שיכולים להיות לגופים חיצוניים מהמגזר השני, כמו ליצור, לתרום ולהיות שותף, אז זה מגיע לדיון בוועדה.
יעקב מרגי: יש מצבים שחברה מסחרית פיתחה משהו והיא רוצה ליצור פיילוט על מערכת החינוך וזה מגיע לוועדה?
<עירית ליבנה: זה צריך להיות מלווה.
<עירית ליבנה: אם זה פיתוח תכנית, יש אגף לזה, או לשכת המדען.
<עירית ליבנה: המרכיבים שמאפיינים גוף מסחרי מגיעים.
<עירית ליבנה: שיקול הדעת מתוך התהליך כולו, לנסות תכנית שיש לה מרכיבים חינוכיים וארגוניים, אנחנו דנים בזה.
יעקב מרגי: אין מציאות כזו שמנהל בית ספר או רשות מקומית עושים דיון לעצמה וקובעים להם כללים.
יעקב מרגי: זה חייב לעבור דרך המשרד.
<עירית ליבנה: זה חייב לעבור דרך הוועדה.
יעקב מרגי: יש על זה פיקוח?
<עירית ליבנה: על כל נוהל של המשרד יש גופים, יש מחוז, יש מפקחים, זה חלק מההתנהלות היום-יומית, בהתאם לכל חוזר מנכ"ל.
<עירית ליבנה: כשיש מידע שמגיע אלינו, שאכן זה לא נעשה כך, אנחנו פונים, מבררים מה ההתנהלות ובהתאם מעירים על התנהלות לקויה או אוסרים אותה.
<עירית ליבנה: אחת המשימות זה באמת מאגר התכניות, שזה יסייע.
<עידו בן יצחק: יש מקרים לדוגמה שנתקלתם בתופעות כאלה?
<עירית ליבנה: מקרה שהערנו בעקבות תלונה או הלשנה?
<עירית ליבנה: כל מיני חברות תקשורת למיניהם שעשו בשטח וזה יכול להגיע מהורה, ממתחרה.
<עירית ליבנה: הוצאנו מסמך שקרא באופן חד משמעי לסדר או להפסיק.
<עירית ליבנה: זה גם בלשון החוק, לקרוא לסדר, בעיקר לגבי החוק של איסור שמוחל על מנהל בית הספר או מנהל המוסד החינוכי, כי זה התפקיד.
<עירית ליבנה: אנחנו יכולים לפנות, להעניש את מי שעל-פי החוק, התקנות להגנת הצרכן זה לא המשרד.
<עירית ליבנה: אנחנו עובדים מול ובשיתוף עם הרשויות המקומיות ועובדי ההוראה.
יעקב מרגי: יש תפקיד ספציפי במשרד החינוך שאמור לעקוב, לפקח על יישום התקנה?
מירב בן ארי: מי מדווח לכם שלא מקיימים את התקנה?
יעקב מרגי: אלה תלונות.
יעקב מרגי: לכן אני שואל אם יש פונקציה מיוחדת, ייעודית במשרד החינוך, שכל תפקידה לדווח על זה.
יעקב מרגי: אני יוצא מתוך הנחה שאני צריך לעשות את עבודתי, אני מחויב על-פי החוק, זו הנחת היסוד הבריאה, שאני צריך לקיים את תפקידי.
יעקב מרגי: השאלה אם יש פונקציה ייעודית במשרד החינוך, שכל תפקידה הוא אכן להתמקד בסוגיה הזו ולוודא שהתקנה הזו מתקיימת?
<עירית ליבנה: קודם כל הוועדה שבמשרד, ששותפים בה הלשכה המשפטית וסגנית החשבת.
<עירית ליבנה: בנוסף, קם גוף לפיקוח ובקרה במשרד, שכשהוא יגיע לבתי הספר ויבדוק הרבה מאוד נושאים, גם זו תהיה זרוע לזה.
<עירית ליבנה: יש פיקוח כולל, בהתנהלות של בית ספר, אבל אין מי שהולך, מבקר ובודק כל יום, כל גן וכל בית ספר.
יעקב מרגי: אני אגיד לך למה אני מחדד.
יעקב מרגי: אני יכול לקבל את הדיווח ולהתקדם קדימה ועולם כמנהגו נוהג.
יעקב מרגי: אבל בתוך עמי אני יושב.
יעקב מרגי: היום, בית הספר הפך להיות זירה עסקית לכל דבר ועניין.
יעקב מרגי: יש מגזרים שזה בולט אצלם עוד יותר.
יעקב מרגי: כל סוגיית העצמאות יתר הכלכלית שיש בהתנהלות הבית ספרית, ואני חסיד של מתן אוטונומיה ניהולית, אבל לא ברמות האלה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם שהורים נעשקים.
יעקב מרגי: כל מיני מסגרות לכאורה חינוכיות, טיולים, תכניות ומסעות.
יעקב מרגי: מנהל בית הספר אוטונומי לבחור את הקבוצה או החברה שמספקת את התוכן המסוים הזה ובסוף יש מישהו שמשלם את המחיר, או שלא מצליח לשלם ומשלם מחיר אחר.
<עירית ליבנה: זו סוגיה אחרת.
<עירית ליבנה: זה לא תפקיד הוועדה שאנחנו מובילים.
<עירית ליבנה: זו סוגיה שצריך להעלות כי יש פה את נושא הבחירה של המנהל וההתקשרויות של מנהל, שזה לא במנדט של הוועדה שלנו.
<עירית ליבנה: אני חושבת שצריך להעלות את זה, אבל זה ממש לא במנדט שלנו.
<עירית ליבנה: כשישנה התקשרות לצורך ביצוע טיולים וכו', זה לא עניין של הוועדה לפרסומת מסחרית.
יעקב מרגי: לא טיול.
יעקב מרגי: תכנים.
<עירית ליבנה: התקשרויות זו סוגיה אחרת והביטוי של הפרסומת המסחרית - - -
יעקב מרגי: ברור לי שזו לא האכסניה של התקנה הזו, אבל הייתי חייה להעלות את זה כי זה נוגע זה בזה.
<מיכל מנגז: שמי מיכל מנגז, מרכז השלטון המקומי.
<מיכל מנגז: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם משרד החינוך.
<מיכל מנגז: אנחנו בהחלט בודקים ומרעננים לעצמנו את הנהלים.
<מיכל מנגז: אני לא בטוחה שהם עומדים במציאות.
<מיכל מנגז: הקו מאוד עדין ומאוד דק בין פרסומת לפרסומת סמויה, שהיא בעיני לא חינוכית ואפילו מכשילה.
<מיכל מנגז: המציאות אומרת שפונים למנהל, גם אם מנהל לא יושב וחושב איפה מקור הכסף הבא, הפניות למנהלים קורצות.
<מיכל מנגז: הן קורצות משום שמוצעים מוצרים, מוצעים שירותים.
<מיכל מנגז: החוכמה של המגזר הפרטי היא גם לדבוק בתכניות משרד החינוך, לדוגמה בריאות השן.
<מיכל מנגז: אני מוכנה לבוא ללמד בהתנדבות את ילדי הגן.
<מיכל מנגז: אני תושבת עיר מסוימת, אולי אני רופאת שיניים, אולי בעלי בעל חברה ואני גם מחלקת מתנה, מברשת שיניים ומשחת שיניים והילד חוזר עם זה הביתה, עם שם המותג.
<מיכל מנגז: או שאני מייצגת בנק, ומוכנה לתת שיעורים בחינוך פיננסי חינם.
<מיכל מנגז: ה"חינם" הזה מותר על פניו.
<מיכל מנגז: אני לא לוקחת כסף מההורים, אבל יש פה בעיני בעיה ערכית, אפילו מוסרית, בשיווק האגרסיבי של אותו בנק.
<מיכל מנגז: מטרותיו טובות ככל שיהיו.
<מיכל מנגז: אני לא בטוחה שיש איזה שהם הנחיות או שאפשר בכלל לכתוב הנחיות כאלה.
<מיכל מנגז: אין לי אפילו טענה למישהו, אבל צריך להבין שזה נמצא שם.
<מיכל מנגז: נסת
<מיכל מנגז: כל על אותו מנהל בית ספר שלא רוצה רע ובטח לא רוצה לעשוק מישהו ומבין שהוא לא יכול לגבות תשלומי הורים נוספים מחוזר המנכ"ל.
<מיכל מנגז: הוא לא יקבל כספים נוספים והוא צריך לעשות טקס סיום בסוף השנה.
<מיכל מנגז: יש את אחד ההורים שאומר שהוא מוכן לתרום את מערכת ההגברה.
<מיכל מנגז: מגיעים לטקס ורואים את שם מערכת ההגברה או את החברה מתנוססת בריש גלי.
<מיכל מנגז: על פניו זכותו, מצד שני, לא בטוח שזה נכון ומותר.
<מיכל מנגז: משום שההורה מהחברה המתחרה יפנה אליכם ואז נקיים דיון נוסף, ובצדק, בקו הלא פשוט הזה.
<מיכל מנגז: בכל מקרה יש פה בעיה ולא סתם אנחנו חוזרים ומדברים על הוועדות שצריכות לאשר.
יעקב מרגי: אם לא הייתה בעיה, לא היו מתקנים את התקנה.
<מיכל מנגז: הדיון צריך להיות גם במשקפים של החסרים והתועלות.
<מיכל מנגז: אני מניחה שבוועדה שמים את זה בפניהם, כי המנהלים והרשויות פונים לוועדה וכן מבקשים את אישורה.
<מיכל מנגז: אפשר להציע, שהפניה תהיה לא למנהלים ולמערכת, שמכירים את הנהלים, אפשר אולי לבוא בפרסום של המשרד שאומר, שכל מי שבמבקש להשתתף, לקחת חלק בתהליך החינוכי, אני לוקחת את זה למקום החיובי, שיפנה בבקשה לוועדה הזו, כתובתה וכו'.
יעקב מרגי: את דילגת על מה שאמרת בתחילת דבריך, שזו זירה מפתה.
יעקב מרגי: מנהל בית הספר רוצה להיות יצירתי ולתת על הדרך דברים נוספים.
יעקב מרגי: הוא מקבל הצעה מפתה, הוא יכול לתת לבית הספר עזר כזה או אחר בחינם.
יעקב מרגי: אין ספק שזה שטח מפתה ויכול לגרור את מנהלי בית הספר לעשות בזה שימוש ולחרוג מלשון התקנה.
יעקב מרגי: לכן נקבע שיהיה דיווח שנתי לוועדה.
יעקב מרגי: יש לי בעיה עם דבר שלא מפקחים עליו אני לא מאמין בתהליך ללא פיקוח.
<שושי סומך: הדיווח הוא על פעילויות שכן אושרו.
<שושי סומך: הייתי רוצה לדעת האם יש לפניך את הנתונים של כמה תלונות בשנה האחרונה הגיעו אליך וטופלו, על מה שכבר הופר?
<עירית ליבנה: מעט מאוד תלונות מגיעות.
<עירית ליבנה: שתיים עד ארבע בשנה ובדרך-כלל התלונות מגיעות כשאנחנו מבררים מול עובדי המשרד, עם מחוז פיקוח ומנהל בית הספר.
<עירית ליבנה: יש מעט מאוד יחסית.
<עירית ליבנה: אני רוצה לחזור ולהגיד שבנושא של הפיקוח יש כמה פונקציות שצריך לזכור: קודם כל מפקח בית הספר צריך לפקח על כל ההתנהלות, לא רק על הלמידה, כמו שאנחנו דורשים ממנו הכול, זה חלק מתפקיד המפקח בבית הספר.
<עירית ליבנה: דבר שני, מנהל הפיקוח, שיתחיל להיכנס יותר לעובי הקורה בבתי הספר שבהם הוא מפקח, זה יהיה אחד הנושאים ודבר שלישי, מאגר התכניות.
<עירית ליבנה: יש שלושה ערוצים בהם נטמיע ונחזק את העניין.
<עידו בן יצחק: הערה בונה לקראת הדו"ח הבא.
<עידו בן יצחק: הדו"חות שהגשתם בשנים קודמות היו קצת יותר מפורטים מהדו"ח הנוכחי.
<עידו בן יצחק: כשקראתי את הדו"ח הנוכחי נעזרתי בהם כדי להבין טוב יותר במה דברים אמורים.
<עידו בן יצחק: גם כשאתם כותבים "נראות נותן החסות על-פי החלטה בחוזר מנכ"ל", אם תוכלו לפרט איזו הנחיה.
<עירית ליבנה: בסדר גמור.
יעקב מרגי: אני עובר לסיכום.
יעקב מרגי: הוועדה רשמה לפניה את דיווח משרד החינוך על אישור שילוב פרסומת מסחרית במוסדות החינוך לשנת תשע"ד.
יעקב מרגי: זה גם מקום לציין שבפעמים קודמות הזנחתם את הדיווח וצרפתם שנתיים רצופות.
יעקב מרגי: זו נקודת זכות.
<עירית ליבנה: הוא נשלח, פשוט לא היה דיון.
יעקב מרגי: הוועדה רשמה לפניה שהמשרד מקפיד שמוסד חינוכי לא ישמש בסיס לשיווק מסחרי או כלכלי לא הולם.
יעקב מרגי: על-פי הדיווח, אנחנו רואים שמספר הפניות המאושרות יחסית קטן.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לבחון מינוי תפקיד ייעודי לפיקוח ובקרה למימוש סעיף 6 לחוק יסוד פעילות מסחרית.
יעקב מרגי: כמו כן, הוועדה מבקשת לקבל את הדו"ח הבא יותר מפורט ומסביר.
יעקב מרגי: לרדת לרזולוציות ולציין שמות של חברות ומה זה אומר.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.
יעקב מרגי: התאריך הוא 15 ביוני 2015, כ"ח בסיון תשע"ה.
יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום: הצפיפות בכיתות הלימוד, מה שנקרא "מחאת הסרדינים", דיון מהיר של חברי הכנסת חנין זועבי, סופה לנדבר, מיכל רוזין, ישראל אייכלר ויוסי יונה.
יעקב מרגי: אי אפשר לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט מבלי להתייחס לאירועים, להתבטאויות, יותר נכון, האחרונות.
יעקב מרגי: בדרך לכאן התלבטתי רבות אם אני בכלל מתייחס או מגיב כיושב-ראש ועדה, אבל מה לעשות, אצבעותי בגדו בי ובאייפון כתבתי כמה מלים לעצמי.
יעקב מרגי: התלבטתי רבות אם להגיב לדבריו של עודד קוטלר, לא בגלל שאני לא שייך לתומכי הליכוד ולא כי זה לא מקומם, ולא כי התייאשתי מלצפות שהאליטה הבוהמית – תרצו, תורידו את ה-ו' – שהשתלטה על עולם הרוח בישראל, תתחנך ותבין שקם לו דור שרואה אחרת וחושב אחרת מהאליטה.
יעקב מרגי: אומר לכם בכנות.
יעקב מרגי: אני אומנתי במחנה האימונים של היחידה המובחרת של האליטה השלטת בכל מה שקשור לסובלנות ולכושר ספיגה וכושר הכלה.
יעקב מרגי: במשך חמישה עשורים הורגלתי לשמוע מה חושבים עלי אותם אנשי רוח תועים.
יעקב מרגי: אנחנו היינו בעיניהם לא יותר מערב-רב שתפס טרמפ על המפעל הציוני, לכאורה.
יעקב מרגי: שמעתי בשנות השבעים איך אנחנו פרים ורבים כמו זבובים, חבורת עלוקות מוצצי לשד השמנת, שהבאנו לארץ את תרבות המופלטות, שאנחנו אספסוף וצ'חצ'חים, שאנחנו גם נמלים שחורים – לחרדים שבינינו, ושאימותינו ואחיותינו – תסלחו לי על הביטוי, קשה לי לומר – "פרחות".
יעקב מרגי: לאחרונה אנחנו משתטחי קברים ומנשקי מזוזות, ועדר בהמות מלחכי קש וגבבה.
יעקב מרגי: עודד קוטלר וחבר מרעיו היהירים וזחוחי הדעת, אנחנו חיים בלי המוזיקה שלכם ובלי המחזות שלכם ובלי השירה שלכם, ואנחנו חיים בעולם רוחני עם הרוח החיה.
יעקב מרגי: יש לנו את ספר הספרים, יש לנו את שירתם של משה, דוד ושלמה, יש לנו את דברי הנביאים.
יעקב מרגי: כן, יש לנו את שירת ימי הביניים ויש לנו את שירתם של משוררי ישראל האחרונים, רבי דוד בוזגלו עליו השלום, רבי שלמה שבזי עליו השלום, ובימינו אנו, חי אתנו בתוכנו אמן, איש רוח ענק, שתמיד בחרתם לקטלג אותו כמזרחי רק בגלל שהוא לא חושב כמותכם, אמן יקר ללבי, מעריץ שלו אני, מודה ומתוודה – אם זה חטא כלפי אחרים – אביהו מדינה, שהטביע חותם בשירה, בתרבות הישראלית יותר מאותם משוחררי לשון.
יעקב מרגי: ואני מבקש מכם, תלמדו ממנו קצת את הצניעות שלו.
יעקב מרגי: ועכשיו אתן לכם עצה שנתנו לי הורי – תלמדו, השכל לא נמצא במקום אחד.
יעקב מרגי: חמישים שנה שמענו את הגיגיכם המתנשאים והבוטים, ושתקנו.
יעקב מרגי: וגם התחשלנו, חושלנו.
יעקב מרגי: תתחילו להתרגל, כפי שהרגלתם אותנו לשמוע את דברי הבלע שלכם.
יעקב מרגי: אנחנו לא נחזיר לכם במידתכם.
יעקב מרגי: אנחנו נחבק אתכם עם עולם התוכן שלנו, תרצו או לא תרצו, זה מה יש.
יעקב מרגי: ואם תרצו לעבור סדנה בחופש ביטוי ובסובלנות, בואו לשהות במחיצתנו, תספגו ואולי תבינו, ואולי סוף-סוף תבינו.
יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.
יעקב מרגי: רבותי, אנחנו חוזרים לשגרה, שהיא יותר שפויה מאמירה כזו אחרת של מאן דהו.
יעקב מרגי: אני מקדם בברכה גם את יושב-ראש מרכז השלטון המקומי.
איתן ברושי: אני מבקש הצעה לסדר.
יעקב מרגי: רגע, אני באמצע הדיבור.
איתן ברושי: אני מציע לקיים דיון בנושא.
איתן ברושי: בכל זאת, דברי פתיחה, אני רציתי להגיב.
יעקב מרגי: איתן, אני אתן לך הצעה לסדר.
יעקב מרגי: כשנתחיל את הדיון אני אתן הצעה לסדר לפני הדיון.
יעקב מרגי: זו מטרתה של הצעה לסדר.
יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, מר חיים ביבס, שהוא שותף בכיר בכל מה שקשור בחינוך בישראל, חברי הוועדה וחברי הכנסת הרבים שהצטרפו אלינו.
יעקב מרגי: הדיון היום, כפי שאמרתי, הוא בנושא הצפיפות בכיתות.
יעקב מרגי: בישראל מצטופפים בממוצע למעלה מ-35 תלמידים בכיתה.
<קריאה: 37.