GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אודי-אהוד גרא: עד היום מנהלת הפרויקט של "תללים" לא הצליחה לפגוש את מנהל או מנהלת הפרויקט של "קדימה מדע" למרות כל המאמצים עד היום.
עמרם מצנע: אני אאפשר להורים ולמורים, נתחיל עם המורים.
<יוסף גרוסמן: היה מכרז, קיבלנו בשקף, הנערים הגדולים מקבלים 6 שעות, הורידו מ-8 ל-6, לפתע את אומרת לנו הכול חזר לקדמותו, אם כך אז זה מכרז לא תקין.
<יוסף גרוסמן: אם היו אותן השעות ליאורה הייתה ניגשת למכרז.
<שרונה נמר: הם פרא-רפואי.
<יוסף גרוסמן: כנראה הורדת את הפרא-רפואי והוספת שעות, אז משהו פה לא תקין.
<יוסף גרוסמן: דבר שני, ל"קדימה מדע" היה להם זמן, וכרגע באזור הצפון באזור הדרום אין כרגע מורים, לא מקבלים סיוע.
עמרם מצנע: מה קורה איתך באופן אישי?
<יוסף גרוסמן: אני לא ניגש, אגיד לך למה.
<יוסף גרוסמן: ברגע שאני שמעתי ש"קדימה מדע" צלצלו למורה שהגישה עתירה ואמרו לה תשמעי, אם את לא מבטלת את העתירה, אנחנו לא ניתן לך סיוע, בזה אני איתם לא עושה שום עיסקה.
<יוסף גרוסמן: זאת אומרת, החלטה שלי.
עמרם מצנע: סליחה, אתה המורה החלטת לא להמשיך, זכותך המלאה, אני מקווה שתשנה את דעתך, מה אדוני רוצה עכשיו לעשות?
<יוסף גרוסמן: אני רוצה כרגע שהמצב יחזור לקדמותו, כלומר להחזיר ל"תללים" את הפרויקט הזה.
עמרם מצנע: זה לא יקרה.
<יוסף גרוסמן: למה לא יקרה, כי כרגע "קדימה מדע" לא עמדה בתנאי הסף.
<יוסף גרוסמן: תסביר לי למה.
עמרם מצנע: שאלת אני אומר לך, זה לא יקרה.
עמרם מצנע: כי המכרז היה תקין.
עמרם מצנע: אתה יכול לפנות לבית משפט.
<יוסף גרוסמן: אני אפנה למבקר המדינה.
<יוסף גרוסמן: היא כרגע אמרה 600 תלמידים מקבלים סיוע מתוך 3,000 תלמידים.
עמרם מצנע: יוסי גרוסמן אתה יכול לפנות, זו זכותך המלאה למבקר המדינה, לשר החינוך כשיהיה, לבית משפט, בבקשה.
<יוסף גרוסמן: אני רוצה לומר כך, לפני שעת הנעילה, תחשבו עוד הפעם.
<יוסף גרוסמן: אתם כרגע עשיתם עוול לילדים, משרד החינוך, עשיתם עוול לילדים.
<יוסף גרוסמן: חזרו בכם, תחזירו את הפרויקט הזה ל"תללים", 24 שנה עבדו בזה, זה לא רק לבוא ללמד, זה השקעה מכל הלב, לכן אני אומר תחזירו את זה ל"תללים".
עמרם מצנע: אין חזרה ל"תללים".
<יוסף גרוסמן: למה אין?
<יוסף גרוסמן: לא עמדתם בתנאי מכרז.
<יוסף גרוסמן: בסדר.
<יוסף גרוסמן: אתה טוען שלא עמדתם, משרד החינוך עמד, הדרך היחידה כדי לברר את זה, ללכת לבית משפט או למבקר המדינה.
<יוסף גרוסמן: בבקשה.
<מאיר ביאלה: אני אבא של ילדה בת 4.5 שסובלת ממספר רב של מומי לב.
<מאיר ביאלה: היא אומנם בת 4.5, אבל עד עכשיו היא עברה 5 ניתוחי לב, חלק מהניתוחים כמובן בוצעו בחוץ לארץ בגלל שיש לה המון בעיות.
<מאיר ביאלה: בנוסף לזה יש לה כשל חיסוני חמור ככה שאסור לה להיות בחברת ילדים, היא מבודדת בבית שלה, כמו מעין בית סוהר כזה, לצערי, בהוראת הרופאים, כל חיידק או וירוס יכול להיות לה די קטלני.
<מאיר ביאלה: במשך השנתיים אנחנו קיבלנו סיוע מעמותת "תללים", שלחו לנו גננות, סייעות, בעצם כל מענה שהיה לנו איזושהי בעיה וכדומה, הם טיפלו בזה לשביעות רצוני ורצון אשתי.
<מאיר ביאלה: מה-1 בינואר עד היום, נוסף לבדידות שיש לילדה שלי, מכיוון שהיא לא יכולה להיות בקשר עם ילדות אחרות, גם לא יכולה עכשיו להיות עם הגננות והסייעות שלה, כי עדיין לא נחתם חוזה חדש - - -
עמרם מצנע: למה הוא לא נחתם?
עמרם מצנע: אני שואל אותך אתה בטח יודע.
<מאיר ביאלה: אני לא עובד שם.
עמרם מצנע: לא משנה, אני שואל אותך, הלא זה גננת מסוימת עם שם, היא הפסיקה לבוא אליך ב-1 לינואר.
<מאיר ביאלה: אני אענה על השאלה.
<מאיר ביאלה: היום בבוקר קיבלתי טלפון מאחת בשם ליאת וגם אתמול, זה כמובן אחרי שאני פניתי למשרד מבקר המדינה, ואמרו לי שהם מזמינים את הגננת, והם מצטערים כי אולי הם איבדו את הטופס או משהו כזה, דרך אגב, יש לי את השיחה מוקלטת אם תרצו.
עמרם מצנע: הגננת המסוימת שהייתה אצלכם עד סוף דצמבר, למה היא לא ממשיכה?
עמרם מצנע: היא לא אמרה לך למה היא לא ממשיכה?
<מאיר ביאלה: אמרתי לה שהמכרז עבר ל"אורט" והם יצרו איתה קשר כנראה, ולא יצרו, אז מה אני אמור לעשות?
<מאיר ביאלה: אני לא אמור גם לתווך ביניהם בכל הדברים האלו, לא יודע.
עמרם מצנע: אפשר להתקשר לאורט.
<מאיר ביאלה: התקשרתי כמה פעמים, ואמרו לי שזה בטיפול.
<מאיר ביאלה: סליחה, אני אנסה להבהיר.
<מאיר ביאלה: אין לי שום טענה לאורט, "קדימה מדע" מבחינתי, זו עמותה שיכול להיות שהם בסדר, אני לא נכוויתי מהם.
<מאיר ביאלה: הטענה שלי כרגע זה שהעניין החפוז הזה שעבר מעמותה לעמותה באמצע שנה, בלי חפיפה נורמלית, גרם פה לאיזשהו נזק, ואני מבין שיש פה עניין – סליחה שאני אומר את זה - של חברות וכל מיני דברים כאלה, לעזור לחבר פה ולחבר שם, בין מצנע לגנון הם חברים טובים.
<מאיר ביאלה: אבל מה שאני אומר שבסופו של דבר זה על חשבון הילדה שלי ויצאתי מזה דיי פגוע.
<מאיר ביאלה: אני רואה איך המפקחות של משרד החינוך - - -
עמרם מצנע: מה שאני מציע לך, תהיה בקשר, תיכף נשמע גם "מקדימה מדע" מה קורה בנקודה הספציפית.
עמרם מצנע: אני מציע לך לדבר עם הגננת שהייתה אצלכם עד ה-31 לדצמבר, לשאול אותה למה היא לא ממשיכה.
<מאיר ביאלה: היא הוזמנה לפגישה היום באורט.
<מאיר ביאלה: אבל אסור לפני חוזה להמשיך לעבוד.
עמרם מצנע: עובדה שיש מאות מורים שממשיכים.
עמרם מצנע: אני אומר לך שאם היא הייתה מתקשרת והיו אומרים לה תמשיכי גם אם היא עוד לא חתמה, לא היה קורה שום דבר.
עמרם מצנע: אני כראש עירייה הפעלתי אלפי אנשים, לא תמיד העובד נכנס לתפקיד, הלוואי וזה היה קורה כך.
עמרם מצנע: לכן אם באמת הילדה והגננת הטובה שלהם זה שימשיכו, אין סיבה שלא יקרה, כי בסופו של דבר כל המורים יכלו, יכולים גם עכשיו להמשיך בעבודה.
<שרונה נמר: לא ההורים צריכים לדאוג לזה, הם צריכים לדאוג לזה, זה לא התפקיד שלנו עם כל הכבוד.
<יצחק קדמן: זה בטח לא עניין של ההורים, יש להם מספיק - - -
<רחלי אברמזון: אני רוצה לציין, וכפי שציין עו"ד גרא קודם בדבריו, משרד החינוך העביר לעמותת "תללים" מכתב שפונה אל ההורים, וליאורה בעצמה גם בכנס שהיה הציגה את העניין בפני כל אנשי "תללים" וכל אחד יכול היה לקבל את המכתב שיצא ממשרד החינוך בחתימתנו, על כך שמורה או איש הוראה שמעוניין להמשיך לעבוד ב"קדימה מדע", מוזמן ליצור את הקשר עם כל הפרטים ועם כל הדיווח, כך שמי שרצה יכול היה לעשות את זה.
<נירית בקמן: הם לא היו אמורים לבוא עם מורים בארסנל שלהם?
<רחלי אברמזון: לכן אם הגננת מעוניינת היא באמת יכולה ליצור, אגב, אני אומרת את זה שוב ואני אחזור.
<רחלי אברמזון: גם משרד החינוך עומד לרשות
<רחלי אברמזון: כם ההורים בכל פנייה, שאלה, בעיה, כל מה שתתקלו.
<רחלי אברמזון: אמרתי 24/7 צוות שעובד.
<מאיר ביאלה: אין לי איזשהו עניין נגד העמותה החדשה, אני לא מכיר אותם אישית, אין לי עדיין אפילו התחלה של התנהלות, הבעיה שלי כרגע זה על עצם החפיפה.
<נירית בקמן: אמא של אביאל.
<נירית בקמן: היינו כבר בכמה ועדות בדיונים הללו.
<נירית בקמן: אני רוצה לרגע לקחת אתכם למקרה היפותטי.
<נירית בקמן: לי יש ילדה בכיתה אל"ף, אני לא אשלח אותה שבועיים לבית הספר, לא תבוא אליי הקב"סית ותעשה לי נו, נו, ותגיד לי, תשמעי אם את לא תשלחי את הילדה שלך לבית הספר, יוציאו לך את הילדה מהבית, או את מסתכנת בפלילים.
<נירית בקמן: אני אומר לכם חד משמעית, כולכם כאן ידכם במעל, וכולכם מבחינתי עבריינים ופושעים.
<נירית בקמן: בבקשה, אדוני, אל תקטע אותי, כי אני "פד-אפ" מכל התהליך הזה.
עמרם מצנע: אני רוצה להבין, לילד שלך אביאל היה מורה?
<נירית בקמן: הייתה לו מורה והיא לא המשיכה, ועכשיו כנראה היא כן תמשיך.
עמרם מצנע: למה היא לא המשיכה?
<נירית בקמן: ממניעים שלה, ממקום שהיא הרגישה מאוד קשורה למקום שהיא הועסקה בו 23 שנה, אני לא יודעת אם אתה זוכר, אבל היא פה נשאה דברים בדיון הקודם, מלים חוצבות וכואבות, מינה לא המשיכה.
<נירית בקמן: אני חוזרת ואומרת, שבועיים ילדים לא מקבלים ולמעלה מ-200 ילדים לא מקבלים את השרות הזה, ילדים תחת חוק חינוך חובה.
<נירית בקמן: אני שואלת אתכם, אתם כולכם אתם מעל החוק?
<נירית בקמן: אין חוק במדינה הזאת?
<נירית בקמן: שחטתם את כל הפרות הקדושות גם על גבם של ילדים החולים?
<נירית בקמן: למה?
<נירית בקמן: בגלל שאנחנו מטפלים בילדים חולים שלא יכולים ללכת לסגור כבישים ולצעוק, ולהבעיר צמיגים ברחובות, בגלל זה אתם מתעמרים בילדים שגם ככה קשה להם?
<נירית בקמן: אני לא מצליחה להבין אתכם.
<נירית בקמן: באיזה תעוזה אתה, מנכ"ל "קדימה מדע", באת והגשת את מועמדותך למכרז כאשר לא היה לך בארסנל את הכלים לתת ולהניע את המכרז הזה?
<נירית בקמן: אתה לא מצליח להניע את המכרז הזה, ילדים יושבים?
<נירית בקמן: אני והיא ועוד הרבה הורים צריכים לתת תשובות לילדים שלנו.
<נירית בקמן: אתה אני בטוחה ישן טוב בלילה, אנחנו לא ישנים.
עמרם מצנע: למה המורה לא המשיכה עוד שבוע, עוד שבועיים עד שתמצא מורה אחרת?
<נירית בקמן: היא הייתה מוכנה לבוא בהתנדבות, אני אמרתי לה מינה, כי אני לא חושבת שזה נכון.
<שרונה נמר: אתם צריכים לדאוג - - -
<סיגל שמש: אדון מצנע, אנחנו לא עובדי נקיון, סליחה, אנחנו מורים.
עמרם מצנע: תסלחי לי לרגע.
עמרם מצנע: אתם מציגים במלוא חומרת העניין, ואני מבין את זה, פער בכך שב-1 לינואר נשארו הילדים בלי מורים.
<סיגל שמש: אתה שואל למה, אני עונה לך, יש פה פגיעה.
עמרם מצנע: סיגל, אבל אתם מושכים את ידכם מהאחריות על העניין הזה.
עמרם מצנע: סליחה, תגידי לי, בסוף, הילד שלך, אביאל, מה מעניין אותו כל הוויכוחים האלה?
עמרם מצנע: אז למה הוא לא יכול היה להמשיך עם המורה המסוימת הזו בהתנדבות או בשכר עוד שבועיים?
<נירית בקמן: היא באה אלינו לביקורים כדי שאביאל לא ינתק את העניין הרגשי.
<נירית בקמן: אתה, כבוד היושב ראש, הבטחת בדיון הקודם, והבטחת אמרת – "רצף הלימודים לא ייפגע", ואתה יכול לבדוק את זה בפרוטוקול כי אתה אמרת את זה.
עמרם מצנע: ואני מקיים את זה.
<נירית בקמן: אתה לא עומד בדיברתך.
<נירית בקמן: לא, הבן שלי נפגע לו רצף הלימודים.
עמרם מצנע: תודה רבה, אני אומר לך כן.
עמרם מצנע: בגלל שאת לא הסכמת שהמורה תמשיך עוד שבועיים - - -
<נירית בקמן: לא נכון, לא, כי היא לא מועסקת.
<שרונה נמר: אמא של תום.
<שרונה נמר: 10 שנים קיבלנו שרות הכי מדהים שיכול להיות מעמותת "תללים", עם סיגל שמש, שיושבת פה.
<שרונה נמר: סיגל היא בת בית אצלנו.
<שרונה נמר: עד היום גם עכשיו כשהיא לא חתמה, היא בת בית שלנו, חברה טובה מאוד שלנו, וזה משהו שאנשים פה לקחו לנו.
<שרונה נמר: הבן שלי - אני מתקשרת עוד מלפני 31 בדצמבר, וזה אתה לא יודע, אני מתקשרת ל"קדימה מדע", אני מבקשת שישלחו לי מורה, ואני מדברת, והעברתי את הפרטים, ורשמתי את הטופס, והעברתי כל מה שצריך.
<שרונה נמר: קודם כל הם לא עונים לטלפונים ברבים מהמקרים.
<שרונה נמר: היה לי יום שהתקשרתי 18 פעמים, בגלל זה התקשרתי אליך ואמרתי לך: אתם לא עונים לטלפונים, זה חמור מאוד.
<שרונה נמר: כי כשאני קיבלתי שירות במשך 10 שנים הייתי מרימה טלפון, הייתי מקבלת תשובה במיידי, אף פעם לא הייתי צריכה לרדוף אחרי אנשים.
<שרונה נמר: כשפניתי אליך ודיברתי איתך ואמרתי לך: יש בעיות מאוד קשות, אני נציגת ההורים.
<שרונה נמר: יש לי פה מעל 200 שמות של תלמידים שלא מקבלים שרות מהמגזר הערבי, מהמגזר שלנו, מהפריפריות, מהמגזר החרדי.
<שרונה נמר: אני רוצה לומר את מה שיש לי.
<שרונה נמר: מהמגזר החרדי כאלה שמנותקים מאינטרנט, מנותקים מהעולם, לא יודעים מה קורה.
<שרונה נמר: גם הם פנו אליי ואמרו שהם לא מקבלים סיוע.
<שרונה נמר: עזרתי לאנשים האלה.
<שרונה נמר: אתה זוכר שאתה ביקשת ממני, בואי ל"קדימה מדע" לעזור.
<שרונה נמר: אמרתי לך, אני מטפלת בילד חולה סרטן מאוד קשה שזקוק לי בכל רגע בשעות היום, אני לא יכולה לבוא לעזור לכם וגם לא לכם, אבל זה מה שאני עושה בשבועיים האחרונים, אני עוזרת להורים למלא טפסים.
<שרונה נמר: אני מתקשרת ואני נותנת לך שמות של מקרים מאוד קשים.
<שרונה נמר: פנתה אליי אשה מאשקלון, אמא שיש לה שני ילדים שמקבלים סיוע מ"תללים", ילד בן 15 שהיה לו דום לב והוא נמצא בבית במצב קשה, וילד בן 8.5 שניהם מחכים בבית, האמא מתקשרת אליי בוכה.
<שרונה נמר: התקשרתי לרחלי, אמרתי לה - - -
עמרם מצנע: למה שם המורה לא המשיכה אצל האמא באשקלון?
<שרונה נמר: היא לא המשיכה.
<שרונה נמר: אני יודעת שדיברו איתך אחרי שאני פניתי אליכם.
עמרם מצנע: אני שואל, למה לא המשיכה המורה שם?
<שרונה נמר: אני לא יודעת, אין לי מושג.
<שרונה נמר: אני אומרת לך שעדיין שני הילדים האלה לא מקבלים סיוע.
<שרונה נמר: הם צריכים לתת סיוע.
עמרם מצנע: בסדר, הם צריכים, צריכים, אבל בואי נשמע, אני לא אומר שלא.
<שרונה נמר: אדוני היושב ראש, עמרם מצנע, אתה כעסת עליי כשאני הפרעתי לך, אז בבקשה, אני רוצה לסיים, הדברים האלה מאוד חשובים.
<שרונה נמר: יש לי עוד מאות מקרים, פנו אליי אפילו מהמגזר הערבי, ואמרו לי: אנחנו לא יודעים טוב את השפה, לי היה קשה לדבר איתם.
<שרונה נמר: ואמרו, הילדים שלנו אף אחד לא מדבר איתנו, אף אחד לא התקשר אלינו, מה אנחנו עושים?
<שרונה נמר: בואי תסבירי לנו מה קרה?
<שרונה נמר: מה זה "קדימה מדע".
<שרונה נמר: הורים לא יודעים מה זה "קדימה מדע".
<שרונה נמר: אתה מרים את הגבות, וזה נורא יפה, ואתה נורא מתפלא, אבל אתה לא חי את השטח.
<שרונה נמר: אנחנו חיים את השטח, והשטח סובל.
<שרונה נמר: לבן שלי יש בחינת בגרות יום חמישי, לפני יומיים הייתה לו עוד בגרות, הוא לא רואה טוב, הוא לא שומע טוב, יש לו פרכוסים על בסיס יום יומי, הוא צריך את הסיוע הזה בדחיפות - אין לנו מורה.
<שרונה נמר: שלחו לי, התקשרו מ"קדימה מדע", שלחו 3 מועמדים, אף אחד מהם לא באמת יכול לתת סיוע לתלמיד שניגש לבגרויות ויש לו את הקשיים הספציפיים של הבן שלי.
<שרונה נמר: אחד יכול לתת רק שעתיים בשבוע, אני מאוד מצטער אין לי יותר, אני מאוד עסוק.
<שרונה נמר: השני אמר לי אני יכול לתת שלוש שעות, אבל שתדעי לך שאני טוב רק במתמטיקה, אמרתי, סליחה, מה זה מסחר כלשהו?
<שרונה נמר: אני אתן לך רק זה וזה.
<שרונה נמר: הם התחננו, התקשרו אליי, התקשרה לליאת, התקשרה שרה, ואמרה לי, תקשיבי, בבקשה, קחי את השעתיים האלה בינתיים עד שאני אמצה לך עוד משהו – ככה לא עובדים.
<שרונה נמר: בגלל שאני נציגת ההורים, אני מדברת לא רק בשביל הבן שלי, אני מדברת בשביל עוד המון הורים.
<שרונה נמר: ההתנהלות שלכם החל מהיחס שההורים קיבלו, אין שם אנשי חינוך שיכולים לתת סיוע אמתי.
<שרונה נמר: קודם כל אנחנו לא יודעים מי מנהל את הפרויקט, אנחנו מבקשים מכם לדעת, אנחנו רוצים את הרשימות של המורים, אנחנו רוצים את הרשימות של המתגברים, אנחנו רוצים רשימות של סייעות.
<שרונה נמר: אנחנו מבקשים לדעת את הפרא-רפואי שלכם שם, שם, כי אם אתה עמדת במכרז ואתה ניגשת ואתה זכית, אנחנו רוצים את כל הרשימות האלה לנגד עינינו - למה?
<שרונה נמר: כי אנחנו הלקוחות שלכם, לא את הפרצוף של בן אדם שהוא מעליי.
<שרונה נמר: אני מבקשת, אני מכירה אותך, היה לנו המון שיחות, בשיחות אמרת לי, את מקליטה אותי, אני יודע שאת מקליטה אותי.
<שרונה נמר: סליחה, עם כל הכבוד, אני לא מקליטה אותך, אני אמא של ילד עם 100% נכות מאוד חולה, אתה לא יכול לבוא ולהגיד לי שאני לא בסדר, או את מקליטה אותך.
<שרונה נמר: אני לא מקליטה אותך, אני לא צריכה את זה אני יודעת את האמת, והאמת היא שאתם נכשלתם בתפקיד שלכם, נכשלתם בהעברה.
<שרונה נמר: הבן שלי שבועיים לא לומד כמו עוד מאות ילדים שיש לי פה את הרשימות שלהם, ואתה לא יכול להגיד שאתה נותן את זה כי הילדים האלה לא מקבלים שרות.
<שרונה נמר: אתם עברתם על החוק, וגם אתם עברתם על החוק, כשאני מדברת איתך רחלי, וכשאני מדברת איתך נירית, ואני אומרת לכם מה קורה, מה אתם אומרים לי?
<שרונה נמר: תתאזרו בסבלנות.
<שרונה נמר: בוא עכשיו תשחררו את כל ילדי ישראל הביתה, אל תתנו להם מורים ותגידו להם, שבו תחכו באמצע בחינת בגרות.
<שרונה נמר: מי עכשיו ייתן לבן שלי נקודות זכות?
<שרונה נמר: אני מבקשת שהבן שלי ועוד ילדים שניגשים לבגרויות ואין להם כרגע סיוע, שיקבלו נקודות זכות.
<שרונה נמר: שייתנו להם נקודות, שייתנו פקטור על זה כי זה לא בסדר, כי אם בבית ספר רגיל לילדים האלה לא היה מורה, הייתם נותנים להם פקטור.
<שרונה נמר: הילד שלי ניגש ביום חמישי לבגרות זה לא בסדר - אני מאוד כועסת.
<שרונה נמר: אני מבקשת שהאנשים שנמצאים פה הסתכלו לכל ילדי "תללים", ואני בפרוש אומרת שזה ילדי "תללים", אני לא באה ואומרת פה עכשיו אתם חייבים להחזיר אותם, מבחינתנו זה היה הכי נכון, אבל אני אומרת לכם שאתם לא עושים את העבודה שלכם, ומי שעובר על החוק צריך לשבת מאחורי סורג ובריח, לא הילדים שלנו – כן, אני יודעת שזה לא נעים לשמוע אבל זאת האמת, אתם צריכים לשבת מאחורי סורג ובריח, כי הרגע שלא מקבלים שרות הם אלה שיושבים מאחורי סורג ובריח, דרך אגב, זה לא נכון להגיד ש"תללים" נשאו בעול, זה לא עול, זאת מתנה, הילדים האלה זאת מתנה, אז אל תגיד לי שזה עול.
עמרם מצנע: סיגל, אני יכול להבין למה לא יכולת להמשיך שם עוד שבועיים, שלושה, חודש כדי לחכות שיגיע מורה מחליף, שאלתי את סיגל עם כל הפאתוס הזה של באמת בעיה - למה?
<סיגל שמש: למה?
<סיגל שמש: לעבור למקום עבודה חדש, לחתום על כל המסמכים בשביל חודש אחד?
עמרם מצנע: בשביל לתת לילד שליוות כל כך הרבה זמן שרות.
<סיגל שמש: זאת אומרת, אני אחראית שהילד - - -
עמרם מצנע: את לא אחראית, אני שואל אותך.
<שרונה נמר: זה לא אחריות שלה זה אחריות שלכם - זה לא פר.
<יוסף גרוסמן: למשרד החינוך יש תשובה כרגע?
<יוסף גרוסמן: המכרז הזה היה צריך להיות - - -
עמרם מצנע: יוסי, אני אוציא אותך.
<יוליה בן משה: שלום, שמי יוליה בן משה, אני מנהלת את עמותת "כל הזכויות".
<יוליה בן משה: אני אמא לילד עם מוגבלות מאוד קשה, כל יום פוטנציאל שירותי חינוך לילד חולה, כך שאי אפשר יהיה בעוד רגע לטעון כנגדי שאני לא מספיק רגישה, ולא מכירה את החומר.
<יוליה בן משה: ישבתי בוועדה הזאת ובכיתי בעבור הרבה תלמידים וכולם יודעים את זה.
<יוליה בן משה: מה שאני עומדת להגיד כרגע יכול לעורר אי הסכמה של חלק מהאנשים מהחדר, בבקשה, תקשיבו לי עד הסוף, כמו שאני מקשיבה פה עד הסוף.
<יוליה בן משה: תודה לאנשי משרד החינוך.
<יוליה בן משה: אני מלווה את המעבר ואת הסיפור הזה מתחילתו.
<יוליה בן משה: כל הורה שהגיע אליי, אני עושה מה שאני יודעת לעשות, קודם כל לתת לו את האינפורמציה.
<יוליה בן משה: חלק מההורים פנו אליי, הפניתי אותם ישירות ל"קדימה מדע" הסתדרו לבד.
<יוליה בן משה: חלק מההורים שלא ידעו מה לעשות, הפניתי אותם למשרד החינוך.
<יוליה בן משה: תודה לכם על השעות המטורפות שאתם מגיבים למיילים שלי, 11 בלילה, 6 בבוקר, אתם מגיבים, ותודה, ומגיע לכם את התודה הזאת.
<יוליה בן משה: לאנשי "תללים", אני ישבתי פה מהדיון הראשון על המעבר הזה.
<יוליה בן משה: אני מנהלת עמותה עם הרבה מאוד יועצים משפטיים, הרבה מאוד יועצים משפטיים בדקו את המכרז הראשון, כולל ארגון בזכות, בזכות, המכרז היה חוקי, אם המכרז לא היה חוקי היינו עותרים לבג"צ כל ארגוני ההורים, המכרז היה חוקי, היו בו תיקונים, שלחנו תיקונים, ארגון "בזכות" שלח תיקונים, הורים שלחו תיקונים, המכרז תוקן.
<יוליה בן משה: אי אפשר לנהל את הזירה מחוץ לזירה.
<יוליה בן משה: כשרוצים לזכות, צריך להיכנס לתוך המכרז, אני מצטערת, עמותת "תללים" עשתה טעות בזה שהיא לא ניגשה למכרז.
<יוליה בן משה: אני גם היו לי מספיק שיחות עם ליאורה להבין למה הם לא ניגשו למכרז, כי שנים קודמות הגנו על "תללים" ולכן לא היה צריך אולי מכרז, והשנה משרד החינוך מסיבות חוקיות החליט שניגשים למכרז, ולכן יש מכרז, זכתה העמותה, אני עדיין לא מכירה אתכם, אני אשמח להכיר אתכם לטובה.
<יוליה בן משה: מהרגע הזה אין יותר מה לעשות, עובדה, הורים יקרים שגם לא הצלחנו לגייס את התקשורת.
<יוליה בן משה: יש לי פה כתבי רווחה, וכתבי חינוך של כולם.
<שרונה נמר: יש כתבה, היום הייתי בגל"צ.
<שרונה נמר: יום ראשון הייתי בקרן נויבך, ויש כתבה שיוצאת השבוע - - -
<יוליה בן משה: אני רוצה לסיים בבקשה.
<יוליה בן משה: אי אפשר היה על המעבר הזה לא לעתור לבג"צ ולא לתקשורת כשזה מלחמה בין עמותות.
<יוליה בן משה: תקשורת התגייסה למאבק עקרוני על מכרזים ותו לא.
<יוליה בן משה: גם אי אפשר להחזיר מצב לקדמותו, אני מצטערת, ואזה שנשברת היא נשברת, היא אפשר להדביק אותה בחזרה.
<יוליה בן משה: כרגע צריך לנוע עם התהליך הזה קדימה כמה שיותר טוב לטובת הילדים.
<יוליה בן משה: וילדים שהגיעו אליי טופלו.
<יוליה בן משה: חוויה קשה שלי מהמעבר, כולל שיחות עם מורים, תסלחו לי על היושר שלי, זו חוויה של שביתה איטלקית.
<יוליה בן משה: הם רוצים לעשות איתם שיחת סקייפ, אין סקייפ, הם רוצים לחתום חוזה במיילים, אין מיילים, זו חוויה מאוד קשה, אני גם ראיתי את התכתובות שלכם שכתוב שם – "הוכחנו למשרד החינוך שאין כמו המורים של "תללים", נכון, אין כמוה מורים של "תללים", אז מה, רוצים להוכיח את זה במלחמה, למה לא בשיתוף פעולה?
<יוליה בן משה: אותה אמא שפנתה אלייך עם שני הילדים, העברתם לשר החינוך, אני גם דיברתי עם המורה למה היא לא המשיכה, אותה מורה אמרה לי: שמעתי שהולכים לפטר אותנו כל תשעה חודשים.
<יוליה בן משה: אני לא חיה בהנחות, אני חיה בעובדות, מייד שלחתי אליהם שאלה, תגידו, האם זה נכון?
<יוליה בן משה: כי אם זה נכון, אני יוצאת מהביניים ועוברת לצדכם.
<יוליה בן משה: אמרו לי, לא, זה לא נכון, לא יפוטרו, שאלתי את המורה מאיפה היא יודעת, אז המורה אמרה לי יש קבוצת וואטס-אפ, אז עם כל הכבוד, לא הוואטס-אפ מנהל את המדינה, עובדות צריכות לנהל את המדינה.
<שרונה נמר: היא לא נמצאת.
<יוליה בן משה: בסדר, זה מה שהיא כתבה – יש קבוצת וואטס-אפ.
<יוליה בן משה: דבר אחרון, אני נבוכה, אני באמת נבוכה כאמא, אני רואה תכתובות שאתם מכנים את האנשים האלה "עבריינים" ו"פושעים" ו"רוצחים".
<יוליה בן משה: תגישו תלונה במשטרה.
<נירית בקמן: חד משמעית.
<שרונה נמר: חד משמעית.
<יוליה בן משה: יבוא רגע – אתם גם מעודדים דברים - - -
עמרם מצנע: שרונה, אני אוציא אותך החוצה.
<יוליה בן משה: יבוא רגע שאחד שייתבע ומותר להם על פגיעה בשם הטוב, הם מספיק סובלנים.
<יוליה בן משה: לא כך מנהלים מאבקים.
<יוליה בן משה: אני יודעת לנהל מאבקים עם עשרות אלפי שיתופים בפייסבוק, מעולם, ולעולם לא פוגעים בכבודו של אדם אחר, ואני גם הגשתי תלונה במשטרה כאשר היה צריך להגיש תלונה במשטרה.
<יוליה בן משה: אם אתם חושבים שהם עבריינים תגישו תלונה, אם לא, תפסיקו לפגוע בשמם הטוב.
<יצחק קדמן: מי שמצער אותי יותר מכל זה שמי שהיינו צריכים להילחם עבורו יותר מכל דבר אחר נשכח פה מכל הדיון הזה, זה הילדים.
<יצחק קדמן: את הילדים לא מעניין אותם לא ריב בין עמותות, ולא צורה של מכרזים ולא שום דבר אחר.
<יצחק קדמן: הילדים האלה קשה להם גם ככה מספיק.
<יצחק קדמן: קשה להם.
<יצחק קדמן: אנחנו כולנו, זה לא משנה מאיזה צד של השולחן יושבים, צריכים להתגייס לעשות דבר אחד, שלילדים האלה יהיה קצת יותר קל.
<יצחק קדמן: אני אומר קצת, כי זה טיפה בים לעומת מה שהם עוברים.
<יצחק קדמן: אגב, אדוני היושב ראש, אני חושב שגם במתכונת של "תללים" אנחנו לא מלאנו את חובתנו כלפי הילד, מספר השעות שהילדים מקבלים אפסי, זה לא עונה לחוק חינוך חובה.
<יצחק קדמן: הגיע הזמן פעם לפתוח את העניין הזה, זה לא קשור לאף עמותה, למרות שאתה אמרת בצדק, בואו, נעזוב את העבר.
<יצחק קדמן: אני רוצה מלה אחת להגיד על העבר כי יש לה השלכה על העתיד.
<יצחק קדמן: אני חושב שחלק מהדבר הזה שנקלענו אליו נובע מהעובדה של הרעה החולה של נסיון להפריט מערכות שאסור היה להפריט אותם.
<יצחק קדמן: זה נכון גם לגבי "תללים", אני אמרתי את זה לעמותת "תללים" בשעתו, זה לא חשוב אם אתה עושה עבודה נכונה או לא נכונה.
<יצחק קדמן: זה נכון גם לילדים רגילים שאינם חולים שצריכים להישען על מורי קבלן.
<יצחק קדמן: למה ילדים חולים צריכים לקבל שרות מסוג בית לא בגלל שאתם פחות טובים?
<יצחק קדמן: אלא שרות מסוג בית של מורים שאין להם זכויות של מורים רגילים.
<יצחק קדמן: למה לא המורים הרגילים צריכים לתת לילד חולה, ואולי המורים היותר טובים והיותר מעולים בתנאים היותר טובים כשיש להם משימה כזאת לחנך ילד חולה, שזה גם להעביר שיעורי מתמטיקה, או גיאוגרפיה, אבל זה גם להתייחס אליו בכאבים שלו, בחוסר היכולת שלו, מתחושת האכזבה שלו שהוא לא נמצא עם יתר הילדים בכיתה, שחסר לו חברה, שלא באים לבקר אותו מספיק.
<יצחק קדמן: כל הדברים האלה אנחנו צריכים לגייס את המורים הכי טובים והכי ותיקים והכי רגישים של משרד החינוך, לא של עמותה פלונית לא של עמותה ואלמונית.
<יצחק קדמן: בשעתו, משרד החינוך יזם בכלל את הפעלת "תללים", כי הם אמרו ככה יהיה לנו עוד כסף כי המשרד הממשלתי לא יכול לגייס כספים, תרומות, אז אם ניתן את זה לעמותה, העמותה תוכל בצד התקציב של משרד החינוך גם לגייס תרומות.
<יצחק קדמן: זו שיטה רעה, ככה הרסנו את שירותי בריאות לתלמיד עם האחיות, וככה אנחנו הורסים את שירותי החינוך.
<יצחק קדמן: ולכן, למרות שזה עבר, ואני לא מדבר כרגע על מכרז כזה או אחר, גם לא על עמותה כזו או אחרת.
<יצחק קדמן: אני חושב שהגיע הזמן, וזה כבר יהיה, אדוני, לצערי הרב, בכנסת הבאה, אבל הגיע הזמן שאנחנו נחליט שילד חולה הוא כמו כל ילד רגיל במדינת ישראל.
<יצחק קדמן: ילד רגיל שהוא לא חולה, מגיע לו שרות לא על ידי עמותות, על ידי מערכת החינוך, למה ילד חולה לא?
<יצחק קדמן: זה עניין באמת לעתיד בהסתמך על העבר.
<יצחק קדמן: תפסיקו להפריט את שירותי החינוך והרווחה והבריאות - רק רע יוצא מזה.
<יצחק קדמן: לגופו של עניין, אדוני היושב ראש, אנחנו מוכרחים להבטיח, וכאן הפנייה שלי גם למשרד החינוך, דיברתי עם רחלי בטלפון.
<יצחק קדמן: תעשו לי טובה, אל תתווכחו עם ההורים.
<יצחק קדמן: להורים האלה קשה מספיק, נכון שלפעמים עם מתבטאים בצורה אולי לא דיפלומטית מספיק, אבל קשה להורים האלה מספיק.
<יצחק קדמן: מישהו אמר לי: מה אתה מתרגש, זה תמיד התגובה לשינוי, יש איזה התנגדות לשינוי.
<יצחק קדמן: אבל צריך להבין, זה נכון, שינוי זה דבר לא קל לאף אחד מאיתנו, גם אם יבקשו מאיתנו לעבור חדר במקום העבודה ממקום למקום, זה יעשה לנו תחושה של חוסר נוחות.
<יצחק קדמן: אבל פה מדובר בהורים שצריכים להתמודד, להיכנס לדקה אחת לנעליים שלהם.
<יצחק קדמן: הם צריכים להתמודד עם 24 שעות ביממה של קושי, של מטלות נפשיות קשות ביותר.
<יצחק קדמן: בואו נמצא את הדרך לא לריב, אני אומר את זה גם ל"תללים" וגם ל"קדימה מדע", וגם במיוחד למשרד החינוך - בואו נעשה כל מאמץ שלילדים האלה יהיו מורים ראויים על פי הנתונים שיש כרגע, ושהם ייכנסו לעבודה לא מחר, אתמול.
<יצחק קדמן: לא נשאיר אותם עוד יום אחד בלי מורה.
<משה רוטמן: אני נושא שתי כובעים – אני מזכ"ל ארגון הפעולה של הנכים.
<משה רוטמן: הייתי לקוח מרוצה של "תללים" במשך יותר מ-10 שנים.
<משה רוטמן: ב-2002 בני נפצע קשה, ונותר משותק ומונשם בתאונה שנהרגה גם בתי.
<משה רוטמן: היחידים שהרימו את הכפפה ו"עברו על החוקים", הביאו לי שתי חבר'ה צעירים, שמתוך בית החולים ב"אלין" שהיינו מעל שנה, כאשר הייתי איתו שנה וחצי בבתי חולים, כמעט 3.5 שנים ב-10 השנים האחרונות בבתי חולים, "תללים" הוא זה שהרים את הכפפה.
<משה רוטמן: אין לי שום לומר חוץ מאשר לפאר ולהלל.
<משה רוטמן: אחד הדברים שמחזיקים, ואולי פה זה היווה בעיה, זה היושר האישי.
<משה רוטמן: אני חושב שגם סרגל מתעקם ליד ליאורה, היא לא גמישה, ויש פה תנאים בעולם הזה שאם אתה לא מצליח לחיות איתם בשלום ולהיות דיפלומט, וקצת לעגל פינות אתה לא שורד, זה בדיוק מה שקרה.
<משה רוטמן: עצוב לי, כי זה אחד מהדברים הנפלאים שנשארו, יעיד ד"ר קדמן, שפעמיים או שלוש פניתי לזבולון אורלב, ואליו, כי המלים קיבלו את הנשיקה – מפוטרים, למה הם מפוטרים?
<משה רוטמן: כי משרד החינוך היה משחק כל השנים האלה עם העברת הכספים לשלם משכורות.
<משה רוטמן: אחד מהדברים שאני לא בטוח שיקרה בעמותה החדשה, מבלי להכיר, ומבלי לבקר, זה היכולת של "תללים" לתת לנו קצת יותר.
<משה רוטמן: הרי אנחנו לא מקבלים מה שמגיע ממשרד החינוך דרך "תללים", "תללים" מצאה את הדרך להתמודד עם זה, היה יודע לגייס תרומות ולעזור ולתת את אותן השלמות נדרשות.
<משה רוטמן: אבל הגיע קו אדום שזה היה המכרז, לא יודע מי צודק, היו צריכים או לא היו צריכים להשתתף, אבל פה היה היושרה האישית של המנכ"לית, שהמשיכה את דרכה של אמה.
<משה רוטמן: משרד החינוך, לדעתי, היו פה שני כשלים, אחד, אדוני, אם היית משעה את המכרז הזה ודואג שהם ייכנסו ויקבלו פטור מהנושא של המכרז, הרי לאף אחד לא היו חוץ אולי ממשרד החינוך תלונות על אופי ורמת השרות.
<משה רוטמן: הבן שלי משותק ומונשם גמר עם מקצועות ריאליים מעל 9, ציון ממוצע בגרויות מלאות, הוא שנה שנייה בשרות לאומי, והוא נמצא בעמותת "לוטם", הוא מגייס מאות אלפים עבור הנגשה לנכים, ילדים או מבוגרים, זה לא משנה בארץ.
<משה רוטמן: "תללים" יש לה משהו שאי אפשר לקחת ממנה בלי לבקר את העמותה החדשה.
<משה רוטמן: הייחוד שלה.