GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: אז במקום להציג לנו מה נפלא ונהדר, בוא תציג לנו את האתגרים.
מיכל רוזין: בוא תגיד, אנחנו לפני תקציב מדינה.
<סער הראל: אין בעיה, אני אגיד.
מיכל רוזין: בוא תגיד, אני צריך א', ב', ג', ד', ה'.
מיכל רוזין: לא הוא אשם, לא זה אשם, לא אני אשם – אם זה יהיה, התוכנית תהיה מיטבית, במקום לשכנע אותנו כמה הכול נעשה נהדר.
יעקב מרגי: רבותי, תנו לו להתמודד.
יעקב מרגי: ענת, אני אתן לכם.
<סער הראל: תנו לי, אני אתמודד בכבוד.
יעקב מרגי: יש חברי כנסת שנרשמו לדיון, והם ממושמעים, אני לא רוצה שהם יקופחו.
יעקב מרגי: בוא תתמקד, תתמרכז לסיכום.
<סער הראל: אני חייב להגיד – קודם כול, אני לא חושב שאנחנו אומרים שהכול נפלא, אני האחרון שאגיד שהכול נפלא.
מיכל רוזין: אני רושמת, תן לי את האתגרים, מה אני דורשת מהאוצר מחר בבוקר.
<סער הראל: אני רק אגיד לך שזה קשה מאוד לעשות פריים על תוכנית אחת ולא לראות תמונה כוללת של האגף, כי באגף יש הרבה מאוד נושאים שאנחנו זקוקים - - -
יעקב מרגי: לא מעניין אותי.
יעקב מרגי: כרגע אני בפרויקט היל"ה.
<סער הראל: אבל אתה חייב לראות את המכלול.
יעקב מרגי: סער, לא, סליחה, בוא נעשה סדר בדיון הזה.
יעקב מרגי: אנחנו כרגע בפרויקט היל"ה.
<סער הראל: אז תן לי להסביר מה אני מתכוון.
יעקב מרגי: לא, אז אני אסביר לך מה אני מתכוון.
<סער הראל: אבל היל"ה מחוברת לביקור סדיר.
יעקב מרגי: סער, אני ברשות דיבור, אני מנהל את הדיון.
יעקב מרגי: אני כרגע בתוכנית היל"ה.
יעקב מרגי: נכון, זה טוב לדבר, יש עוד הרבה מה לתקן, וטוב שכך, אבל כרגע אנחנו בתוכנית היל"ה.
יעקב מרגי: תתמקד כרגע בהיל"ה.
יעקב מרגי: יש בעיה.
יעקב מרגי: למה מרכזים נסגרים?
יעקב מרגי: גם אם זה שמונה מתוך 180, לא מעניין אותי.
יעקב מרגי: אפילו אחד.
<סער הראל: אמרתי למה.
יעקב מרגי: בי"ת, תתמקד בקשיים שלך לאתר.
יעקב מרגי: אנחנו רוצים להיות רגועים, בטוחים, שהילדים האלה מקבלים את המקסימום מהמערכת, והמערכת עושה את המקסימום כדי להצליח, ובודקת שאכן זה כך.
יעקב מרגי: אלה הפרמטרים שאנחנו רוצים להתמקד בהם.
יעקב מרגי: כרגע אני מבקש ממך, תתמקד לסיכום בקטע הזה מה אתה מצפה.
יעקב מרגי: יש סכסוך, נכון?
יעקב מרגי: יש תוכנית.
יעקב מרגי: מה חולה בתוכנית?
יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי מה חולה בתוכנית?
חנין זועבי: אולי נשמע את המורים גם?
יעקב מרגי: ניסיתי לשמוע את המורים.
יעקב מרגי: אני אומנם מושבניק, אבל לא רפתן, לא יודע לחלוב.
יעקב מרגי: תאמר לי מה חולה בתוכנית.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, הם כנראה, אי אפשר לחלוב אותם.
חנין זועבי: יש עוד כמה ניסיונות.
יעקב מרגי: אני אנסה בפעם הבאה.
<סער הראל: אל"ף, לא הייתי מגדיר חולה, אבל אני מוכן להגיד מה הבעיות.
יעקב מרגי: מה טעון שיפור.
יעקב מרגי: סמנטיקה.
מיכל רוזין: מה התחלואים.
<סער הראל: אני אגיד לכם מה אני חושב.
<סער הראל: תמיד המקור הבסיסי לעניין הוא כמובן משאב כספי, זה ברור.
מיכל רוזין: כספי למה?
מיכל רוזין: תגיד למה חסר.
יעקב מרגי: לא, לא, מיכל.
יעקב מרגי: סער, אני מבקש.
יעקב מרגי: אנחנו מאבדים זמן, וחבל.
יעקב מרגי: הנושא חשוב.
<סער הראל: תגידו לי, אני אגיד לכם.
יעקב מרגי: אני אומר לך.
יעקב מרגי: לא עבירה לומר משאב כספי.
יעקב מרגי: לו יצויר שעכשיו יושב אתך שר האוצר.
יעקב מרגי: קח כמה נקודות טלגרפית, תאמר לי מה טעון שיפור במערכת.
<סער הראל: אני אגיד לכם בקצרה, טלגרפית.
<סער הראל: אל"ף, משאב כספי כמובן.
<סער הראל: התוכנית צריכה להישען על משאב כספי גדול יותר כדי שנייצר עומק הרבה יותר משמעותי של עבודה, למידה והוראה עם ילדים מנותקים.
<סער הראל: זה דבר ראשון.
<סער הראל: דבר שני, כוח-אדם ברשויות.
מיכל רוזין: אשכרה, לא אומר כלום.
יעקב מרגי: מיכל.
יעקב מרגי: לא, הוא אמר.
מיכל רוזין: זה משפט סתום.
מיכל רוזין: כל דבר צריך יותר כסף.
מיכל רוזין: תגיד למה יותר כסף.
מיכל רוזין: ליותר מורים?
מיכל רוזין: ליותר כיתות?
מיכל רוזין: ליותר מה?
מיכל רוזין: מה כסף?
יעקב מרגי: אני פעם ראשונה אקרא לסדר את חברתי.
<סער הראל: אני אסביר לך.
יעקב מרגי: לא, אתה לא מסביר לה.
יעקב מרגי: אתה מסביר לי, נקודה.
יעקב מרגי: כרגע אתה שותק רגע, ואני אומר לכם.
יעקב מרגי: תקשיבו, אין התפרצות.
יעקב מרגי: תנו לו.
יעקב מרגי: דווקא לי הוא אמר.
יעקב מרגי: אני הבנתי מה הפועל היוצא.
יעקב מרגי: אם הוא רוצה יותר משאבים, אנחנו נכוון אותו.
יעקב מרגי: יותר כסף.
<סער הראל: אני אגיד למה הכסף כי היא רצתה לשמוע למה הכסף.
יעקב מרגי: תאמר.
<סער הראל: אז אמרתי.
<סער הראל: כוח-אדם ברשויות.
<סער הראל: כוח-אדם ברשויות שהוא חסר לנו בהקשר של עבודה עם ילדים מנותקים, מדריכי נוער מלווים בהקשר שחסר לנו בתוך הרשויות; שדרוג, שיפור ועבודה עמוקה יותר בתחום של הביקור הסדיר עם הקב"סים, זה בממשק לתוכנית היל"ה.
<סער הראל: אם אתה שואל אותי, אלה ארבעת הדברים, ועוד נקודה אחת – שדרוג משמעותי של התשתיות, של המבנים של הנושא הזה.
<סער הראל: אם את רוצה למקד לגמרי - - -
מיכל רוזין: הוא רוצה.
<סער הראל: אתה רוצה למקד לגמרי בנושא של הכסף.
<סער הראל: אלה חמשת הפרמטרים המרכזיים.
יעקב מרגי: אני אחזור אליך עם הפרמטרים האלה.
יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.
יוסף ג'בארין: האמת היא שאני חושב שזו גם התחושה של כולנו כאן, שרק לקשור בין ילדים בסיכון לבין אפילו המונח הזה של בעלי הזיכיון, זה קצת, נכון, מוציא אותנו - - -
יוסי יונה: משלוותנו.
יוסף ג'בארין: משלוותנו בנושא הזה.
יוסף ג'בארין: אני לא מצליח להבין – והייתה פה אמירת אגב שהייתה החלטה על כך אפילו ב-2006 – מדוע דווקא בנושא הכי רגיש, וכפי שאתה התרשמת מכבוד יושב-ראש הוועדה, הנושא גם מרגש אותו, הוא מרגש אותנו.
יוסף ג'בארין: דווקא בנושא הכי רגיש החלטתם שזה יישאר עם כל - - -
יוסי יונה: מרגש זה לא המילה.
יוסי יונה: מקומם.
יוסף ג'בארין: זה הנושא של הילדים בסיכון, הילדים המנותקים, הילדים שצריך את שיא הדאגה להם, דווקא שם בחרתם שזה לא יהיה באחריות ישירה.
<סער הראל: אם אני עבדתי עד עכשיו ברשת אורט, לא עבדתי תחת מפעיל?
<סער הראל: זה בדיוק אותו דבר.
יעקב מרגי: הראל, סליחה.
יעקב מרגי: אל תיקח אותי ברמה האישית, ובדיון פה אין התפרצויות.
יעקב מרגי: הגנתי עליך, אני אגן גם על חברי הכנסת, ודאי על חברי הכנסת.
יוסף ג'בארין: לא רק כך.
יוסף ג'בארין: אתה קוממת אותי כמה פעמים, ואני רק הקשבתי.
יעקב מרגי: אתה לא חייב לענות לו.
יעקב מרגי: תקשיב.
יעקב מרגי: אחר כך אנחנו נבקש את התשובות.
יוסף ג'בארין: ולכן, אני לא מבין מדוע הנושא – מבחינתנו הכי רגיש, זו פשוט האוכלוסייה הכי חלשה שאנחנו מכירים במערכת החינוך – דווקא האוכלוסייה הזו צריכה להיות מחוץ להעסקה הישירה של משרד החינוך, וככה אתם מאבדים חוליה מאוד חשובה בפיקוח על הילדים הכי מוחלשים במערכת החינוך.
יוסף ג'בארין: זה נושא ראשון.
יוסף ג'בארין: ולכן, מכאן באה הדרישה הראשונה והקושי הראשון שאנחנו העלינו, שזה נראה נושא שלא צריך להיות דרך העסקה קבלנית אלא זה נושא שצריך להיות באחריות ישירה של משרד החינוך, וככה גם כל הקשר עם המורים ועם המורות של המערכת יכול להיות קשר ממוסד שישמר את הזכויות שלהם כי בלי הזכויות שלהם, אבדו גם הזכויות של הילדים שלנו.
יוסף ג'בארין: איך אנחנו נוכל להבטיח שהילדים שלנו זוכים ליחס הראוי של המורים, כשהמורים עצמם לא נהנים מיחס ראוי?
יוסף ג'בארין: זה לא עניין אישי של עתיד.
יוסף ג'בארין: לא משנה אם זה עתיד או אורט או כל רשת אחרת.
יוסף ג'בארין: אנחנו פשוט אומרים, זה לא זה, זה לא מסגרת ההעסקה הראויה, במיוחד לקבוצת האוכלוסייה הזו, כשאנחנו מדברים על נושא שהוא בלב ליבו של החינוך.
יוסף ג'בארין: זה הנושא הראשון שרציתי לדבר עליו.
יוסף ג'בארין: הנושא השני שמפריע לי בדיון הזה – דווקא כשאנחנו מדברים על אוכלוסיות ואנחנו מעלים את השאלה למה נסגרו המקומות הללו, שבעה מקומות, ואני לא רוצה עכשיו לעשות דרמטיזציה – אומנם אנחנו שואלים מה עתידה של המורה או של שתי המורות, אבל מה עתידם של עשרות או מאות הילדים.
יוסף ג'בארין: פתאום, מה התשובות שאנחנו מקבלים?
יוסף ג'בארין: לא ברור, כשל ברשות המקומית, חוסר תיאומים, תשתיות.
יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אנחנו מקבלים תשובות כאלה על מאות ילדים שנזרקים בעצם, אין מי שיטפל בהם, ואנחנו מדברים בדיוק על היישובים הכי מוחלשים.
יוסף ג'בארין: שמעתי, זה היה בוענה-נוג'ידאת וג'יסר א-זרקא, אמרתם?
יוסף ג'בארין: איזה עוד יישובים?
יוסף ג'בארין: סער.
<סער הראל: בחדרה, בבית שמש, בוא לא נשים את זה רק במגזר אחד.
מסעוד גנאים: בדרך כלל.
מסעוד גנאים: אנחנו מדברים איפה נסגר.
<קריאה: בשומרון, ביתר עילית.
חנין זועבי: לא, תשים את זה רק במגזר אחד.
יוסף ג'בארין: מעניין שאתה לוקח את זה לשם.
<סער הראל: כי אתה אמרת בוענה, אז אמרתי – גם בוענה.
יוסף ג'בארין: זה השם שצלצל.
<סער הראל: גם ברהט.
יוסף ג'בארין: לכן, אלה המקומות.
יוסף ג'בארין: תודה שאמרת גם את רהט.
יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים פשוט על האשכול הכי נמוך, ודווקא שם הדברים האלה נסגרים, אני פשוט לא מצליח להבין את זה.
יוסף ג'בארין: כי דווקא שם הבעיה מתעצמת והולכת וגוברת, ואנחנו כאילו חסרי אונים אל מול המצב הזה.
יוסף ג'בארין: יוסי, אם התחלנו עם העסקה ישירה, אנחנו מסיימים לדעתי עם שערורייה יותר גדולה.
יוסף ג'בארין: המורים נזרקים, אבל הילדים, אף אחד לא יודע מה קורה אתם.
יוסף ג'בארין: הנקודה השלישית והאחרונה, מה שלא רצית שנתעסק בו, אז אני אתעסק בה.
יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים לפי הנתונים, בעיקר של המועצה לשלום הילד – כמעט מחצית, 45% מבני נוער בסיכון, הם מהאוכלוסייה הערבית.
יוסף ג'בארין: אולי 40%, לא משנה עכשיו האחוז.
אורלי לוי אבקסיס: יש מחקר אחרון שמראה דווקא צמצום באוכלוסייה הערבית.
יוסף ג'בארין: בסדר, צמצום ל-35%.
<סער הראל: אפילו צמצום משמעותי.
<סער הראל: וזה לא נכון שזה 40%.
אורלי לוי אבקסיס: ונוער בסיכון באוכלוסייה היהודית דווקא הולך וגדל.
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו אומרים פה משהו לפרוטוקול כדאי שנהיה מדויקים.
יעקב מרגי: אורלי, כמציעה אני מייד אתן לך את רשות הדיבור.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי ועדת כספים.
יעקב מרגי: ענת ברקו ומייד לאחר מכן אתן לך.
יוסף ג'בארין: אורלי, זאת לא הנקודה.
יוסף ג'בארין: תאמיני לי, כולם בסיכון וכולם יקרים ללבנו, לא משנה אם זה יהודים או ערבים.
יעקב מרגי: רבותי, לא אכפת לי להאריך את הדיון בעוד עשר דקות, כי הדיון הסתיים.
יעקב מרגי: אני אאריך כי חברי הכנסת מגלים עניין, יש לנו נקודות לסיכום חשובות.
יעקב מרגי: לכן, אבקש להיות ממוקדים.
יוסף ג'בארין: נקודה אחרונה בעניין הזה – מי שנפגע דווקא אלה המגזרים הכי מוחלשים בחברות, זה גם המגזר הערבי, אני כמעט בטוח גם בקרב העדה האתיופית, וגם בפריפריה.
יוסף ג'בארין: אמרת רהט, אמרת בית שאן, אנחנו יודעים על מה מדברים ואנחנו יודעים מה המצב של היישובים הללו.
יוסף ג'בארין: ולכן, כבוד היושב-ראש, אני רוצה לקוות שאנחנו לא נסיים את הדיון הזה ותהיה לנו עוד אופציה לחזור לנושא, גם בהיבטים שהעלינו היום.
יוסי יונה: לא רק דיון, להביא למסקנות.
יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה שנבין.
יעקב מרגי: אנחנו כאן כולנו מגויסים, כולל משרד החינוך.
יעקב מרגי: כרגע אף אחד שלא ירגיש שהוא שק חבטות כי בסוף-בסוף מי שחוטף את החבטות זה הילדים האלה, שלא מקבלים את המגיע להם, לא מקבלים את ההזדמנות – אני כבר לא אומר לצאת אל החיים בהזדמנות שווה, זה כבר לא יהיה – אבל לפחות לתת להם כלים כדי להתחיל את החיים שלהם בצורה נאותה.
יעקב מרגי: חברת הכנסת ענת ברקו.
ענת ברקו: אני רוצה להתייחס, הייתה כאן איזושהי הערת ביניים שבכלא, תוכנית היל"ה עובדת מצוין.
יעקב מרגי: זאת לא הערה.
יעקב מרגי: הייתה אמירה חד-משמעית.
ענת ברקו: אז אנחנו בעצם רוצים לתת להם את מקצה השיפורים בכלא?
ענת ברקו: אנחנו מדברים על זה שזאת תוכנית שגם קיימת במרכזי הערים, והערים החזקות.
ענת ברקו: גם שם יש נוער שוליים, והם זקוקים לטיפול הזה.
ענת ברקו: מעבר לזה, לא דיברנו על איכות המורים.
ענת ברקו: מורים שאין להם ביטחון תעסוקתי, עובדים לפי שעות.
ענת ברקו: מי יבוא לעשות את העבודה הזאת עם הילדים שמאתגרים את המערכת בצורה כזאת?
ענת ברקו: שהם ילדים שזקוקים לתשומת לב מיוחדת, ילדים שבדרך כלל אנחנו לא נגיד – בהרבה מאוד מקרים יש איזושהי רמה של שוליות, לא נורמטיביים, נטייה לעבריינות לפעמים, לפעמים גם הפרעות אחרות.
מיכל רוזין: מה הכוונה בלא נורמטיביים?
ענת ברקו: מבחינה זאת שיכולה להיות התנהגות של נשירה ממוסדות, אי קבלת סמכות.
ענת ברקו: זה הכוונה בלא נורמטיביים.
ענת ברקו: אני מניחה שהבנת את מה שהתכוונתי.
ענת ברקו: זה אולי הנונקונפורמיסטים או דברים כאלה.
ענת ברקו: בכל אופן, אני חושבת שהאמירה שמדובר בעצם על מורים לחיים, זה לא רק מורים.
ענת ברקו: זה לא רק חומר שאנחנו מעבירים אותו, אלא זה מורים שצריכים להיות מיטב המורים, המורים הכי טובים צריכים לעבוד עם הילדים הללו.
ענת ברקו: ולכן, כדי שתביאו את המורים הכי טובים אתם צריכים לתת להם את התנאים הכי טובים: הסכם קיבוצי מסודר - -
<קריאה: העסקה ישירה.
ענת ברקו: - - עם העסקה ישירה, עם ביטחון, כשהביטחון הוא גם חינוך נאות לילדים.
ענת ברקו: אנחנו לא יכולים לדבר כל הזמן רק על ביטחון פיזי .
ענת ברקו: ביטחון זה גם חינוך, וחינוך הוא דבר מאוד חשוב.
יעקב מרגי: חבר הכנסת מוטי יוגב, ממש בקצרה כי אנחנו רוצים לתת למציעה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, לאחר מכן את הסיכום, ואת אורלי קשה להשתיק.
יעקב מרגי: כנסו לכוננות, כל הנוגעים בדבר.
יוסי יונה: וטוב שכך.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שזה נאמר בצורה חיובית, ולא איזה פטפטנית כזאת.
יעקב מרגי: מה הייתה הנימה?
יעקב מרגי: רק חיובית.
יעקב מרגי: אני רוצה לגייס אותך.
יעקב מרגי: אמרתי, אני מגייס אותך לסיכום.
מרדכי יוגב: בלי בדיחות ובלי להוסיף, על סמך מה שאמרו פה גם חברי, נדמה לי שמכיוון שאנחנו מדברים בחינוך ואנחנו מדברים על הילדים שזקוקים ליותר, לכן הפער בין אלה שזקוקים כפי שהצבעת, היושב-ראש, בין אלה שזקוקים ליותר לאלה שמוריהם הם לא בהעסקה ישירה, על-ידי קבלן, והם בחוסר ביטחון תעסוקתי.
מרדכי יוגב: אז אמרה פה כבר קודמתי, חברת הכנסת ענת ברקו, ואני רוצה להוסיף דבר אחד.
מרדכי יוגב: שיכול להיות שאנחנו צריכים לחשוב במסגרת המשך הישיבות, שבנושא הזה של חינוך לא יקוים המצ'ינג הידוע של 70%-30%, אלא בנושא הזה – אם בחקיקה או אם בתקנה – נביא - - -
יעקב מרגי: זה החלום - - -
אורלי לוי אבקסיס: 75%-25%.
מרדכי יוגב: אז אני אשלים רק את דברייך.
יעקב מרגי: אני אעזור לך.
יעקב מרגי: סליחה שאני קופץ, קצת האגו לפעמים עובד.
יעקב מרגי: אני זכיתי להיות השר הראשון שיישם את אמות המידה לתקצוב - -
אורלי לוי אבקסיס: דיפרנציאלי.
יעקב מרגי: - - סכום תוצאה אפס בדתות, שרשויות חזקות מתקצבות יותר ורשויות חלשות מתקצבות פחות.
יעקב מרגי: ואני אומר לכם שמאז אתם לא שומעים פתאום על הלנות שכר במועצות הדתיות ואין גירעונות.
יעקב מרגי: מסתבר שכל הבעיה הייתה אותן רשויות חלשות, ואני אידיאולוגית חושב שהרשויות החזקות, הן לא חזקות רק בזכות הניהול הטוב שלהן, אלא בזכות המדינה – יש שם משאבים של המדינה.
יעקב מרגי: ניקח את גוש דן, ארנונה היא של המדינה, אזור התעשייה של המדינה, וראוי הוא – ואני יודע שאני הולך להיכנס למאבק קשה בנושא הזה עם 15 הרשויות הגדולות – אבל אני חושב שחלק גדול מהמזור לתחלואים של מה שזורק השלטון המרכזי לשלטון המקומי תלוי בתיקון העוולה הזו.
יעקב מרגי: אני חושב שצריך לקבוע גם בחינוך את אמות המידה לתקצוב דיפרנציאלי.
מרדכי יוגב: כיוונתי לדעת גדולים, ונגיד גם בשמות – או אתה לא רוצה אז לא נגיד בשמות – אז אמרת.
מרדכי יוגב: עיריות שיכולות לעשות את כל הפרויקט גם ב-50%-50% או גם ב-70%-30%, הפוך - -
מרדכי יוגב: - - ואילו רשויות מסוימות, שזה יהיה 100% ו-90% ו-80% תקצוב על מנת שהילד, שבסוף גדל שם, לא ייפגע, לעומת ילד אחר שגדל במקום אחר, שהרשות בהחלט תוכל לתת מעצמה הרבה יותר, אפילו תחת אותו תקציב.
מרדכי יוגב: אני חושב שצריך להגדיל במעט לאלה שצריכים יותר, אבל לקחת גם את זה בחשבון לעבודה שלנו ולהצעה הקונקרטית, אם של תקנה, ותקציב 2016–2017.
יוסי יונה: הערה לסדר, אדוני היושב-ראש.
יוסי יונה: המורים כמעט ולא דיברו בכלל.
יעקב מרגי: תקשיב מה לא טוב.
יעקב מרגי: אורלי, הם היו פה.
יוסי יונה: גם אורלי.
יעקב מרגי: אורלי, את יודעת שאני מתחילת הדיון ניסיתי – אני משיב לדברים שלך, שתביני, אני מכיר את הרגישות שלך.
יעקב מרגי: ניסיתי לחלוב את המורים, מה כואב להם.
<עינת אברהמי: זה ממש מעליב.
יעקב מרגי: מעליב, לא מעליב, זו המציאות.
יעקב מרגי: אני מתנצל.
יעקב מרגי: אני חוזר בי.
מרדכי יוגב: הוא לא התכוון להעליב, הוא התכוון לטוב.
יעקב מרגי: חשוב שייאמר, אף אחד לא יסתום לי את הפה.
יעקב מרגי: חשוב שייאמר שניסיתי להוציא מהמורים מה כואב להם ומה לא טוב במערכת.
<מיכל פישר: - - -
יעקב מרגי: אני מקווה, לאחר דבריה של חברת הכנסת אורלי לוי, תאמינו לי שהיא תסייע בידיכם.
יעקב מרגי: היא תסייע בידיכם, כמו שאתם יודעים לסייע בידי התלמידים שלכם.
יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי לוי.
<קריאה: יש כמה נתונים שצריך לדעת.
<קריאה: יש כמה נתונים שצריך לדעת, לא רק מבחינת תחושות.
יעקב מרגי: אדוני, קיבלת רשות דיבור?
יעקב מרגי: כשניסיתי לתת לך, לא הלך לי, אז עכשיו לא קיבלת, אל תפריע לי.
יעקב מרגי: אני לא אמנע מכם אבל חשוב לציין שנתתי לכם, ולא הצלחתם.
יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.
יעקב מרגי: אני מקווה שיהיה לכם יותר קל אחרי דבריה של חברת הכנסת אורלי לוי.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אני באמת רוצה לאחל לך בהצלחה גדולה כיושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.
אורלי לוי אבקסיס: כמי שמילא את מקומי לא מעט בוועדה לזכויות הילד, הנושאים האלה נדונו גם שם, ובלא מעט מהמקרים גם אתה ניהלת חלק מהדיונים, ואחד מהחברים הכי פעילים בוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: לכן, זה לא זר, ותאמינו לי, אתם צריכים לברך על כך שמרגי יושב באמת בראש הוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: המון בהצלחה.
אורלי לוי אבקסיס: הצלחה שלך היא של כולנו.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר כמה נקודות, שבעיני מראות איפה אנחנו חיים ועל מה אנחנו מדברים.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, שיבינו עתיד, המפעילים, אין לנו ולו אמירה כלפיכם.
אורלי לוי אבקסיס: זה די מזכיר לי מה שהיה עם אחיות בריאות הציבור – לא עניין אותי לא נטלי וכלום – אנחנו מדברים על השיטה.
אורלי לוי אבקסיס: הרי כשה
אורלי לוי אבקסיס: פריטו שם כדי לחסוך בכמה שקלים, הסתבר היה שהם היו צריכים להוציא עוד שקלים כדי להתקשר בהתקשרויות למקרי חירום וכדומה, יצא שכרו בהפסדו, נשארנו עם מינימום שירות, עם הרבה יותר כסף, ועם מקצוע במצוקה.
אורלי לוי אבקסיס: כי מה שהולך להיות פה עכשיו – אתה לא יכול בתנאים, שאין להם באמת אופק תעסוקתי אמיתי כי זכיינים גם יכולים להתחלף, ואם עתיד אומרים אנחנו טובים, זה נכון, ואולי זה נכון או לא, לא בדקתי לעומק.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שאתם כמפעיל, כזכיין היום עושים עבודה נהדרת.
אורלי לוי אבקסיס: מחר-מחרתיים יכול להיכנס לנעליים שלכם על-פי חוק זכיין שהוא בכלל איזה עובד עפר.
<קריאה: זה קרה.
אורלי לוי אבקסיס: וזה קרה.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן, הוויכוח הוא לא אתכם, הוא בכלל עם המערכת.
אורלי לוי אבקסיס: איך ייתכן, אדוני היושב-ראש, שאנחנו פה בשיח חירשים אילמים, או לא יודעת מה.
אורלי לוי אבקסיס: אין לנו נתונים, לא לגבי מספר הילדים הנמצאים בסיכון - - -
<סער הראל: יש לנו.
אורלי לוי אבקסיס: אין לכם נתונים אמיתיים כי כל הזמן נושרים ויש סכנה לנשירה, ויש נשירה סמויה.
אורלי לוי אבקסיס: אל תגיד לי, אצלי בוועדה - - -
יעקב מרגי: סער, זה מתאים למה שאמרת.
יעקב מרגי: היא לא אמרה משהו אחר ממה שאמרת.
יעקב מרגי: אל תפריע לה בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: אצלי בוועדה גילינו שיש נשירה סמויה שאי אפשר לכמת אותה.
<סער הראל: זה נכון.
יעקב מרגי: סער, אתה לא מפריע.
אורלי לוי אבקסיס: אז אחר כך תגיד לי כן נכון או לא נכון.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן, אתה לא נערך במקביל, ואם אנחנו מדברים על קידום נוער, בלא מעט פעמים בכלל לא הולכים להציע תוכנית מאחר שיודעים שלא תהיה מכסה או לא יהיה כסף או לא יהיו מספיק מורים.
אורלי לוי אבקסיס: והמערכת נמצאת באיזשהו מצב שלפעמים לבתי-הספר נוח שיש נשירה סמויה כי הם מתוקצבים על אותו ילד שהם לא מדווחים עליו.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר משהו יותר גרוע.
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, משרד החינוך לא יודע כמה מורי קבלן הוא מעסיק?
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מצטערת, אבל איך ייתכן דבר כזה?
אורלי לוי אבקסיס: אסור בכלל לאשר שום התקשרות של משרד החינוך לפני שייתנו לנו את הנתונים האמיתיים.
אורלי לוי אבקסיס: והמקצוע הזה הופך להיות מקצוע במצוקה.
אורלי לוי אבקסיס: ולא נוכל לנהל מסגרת שכזו בזמנים ובשעות לא פורמליות כי לא יהיו לנו מורים להעסיק.
אורלי לוי אבקסיס: כי אם היום למשל, מה שקורה בבריאות התלמיד, אומרים לך כבר במשרדים הרלוונטיים ואחיות בריאות הציבור שלא נצליח לגייס גם אם נרצה ונצטרך, לא נשארו אחיות כי הן עשו הסבה מקצועית, זה מה שיקרה פה.
אורלי לוי אבקסיס: ולא ייתכן שיש מעמדות בתוך מערכת החינוך ובתוך חדר המורים, בחסות שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: ואחר כך אנחנו מדברים למה אנחנו לא מצליחים לצמצם פערים.
אורלי לוי אבקסיס: איזה כוח איכותי – ובלי לפגוע לרגע, תסלחו לי – תוכל למשוך לתוך המערכת הזאת כשפה אתה צריך את האנשים הכי טובים?
אורלי לוי אבקסיס: לא הטובים לטיס; הטובים לחינוך.
אורלי לוי אבקסיס: כי ילד שפספסת אותו, ההוצאות אחר כך הן מטורפות, חוץ מהטרגדיה האישית.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר עוד משהו, אדוני היושב-ראש.
אורלי לוי אבקסיס: לדעתי, אולי כדאי שבדיונים על תקציב, בפרקים של החינוך, תפנה למשרד החינוך ולשר החינוך ותאמר לו שעד שלא נקבל פה נתונים לפחות שנדע מול מי אנחנו מתעסקים ומול מה אנחנו עובדים – הרי הנתונים שם, הם צריכים בסך הכול לאסוף אותם – מה, הם לא יודעים למי הם משלמים?
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך למה, אדוני היושב-ראש, אתה רוצה לדעת למה?
אורלי לוי אבקסיס: ותסלח לי, מוטי.
אורלי לוי אבקסיס: כי יש העברות תקציביות בתוך משרד החינוך, בתוך בתי-הספר, לכל מיני גורמים וגרעינים תורניים למיניהם, כביכול מורי קבלן, כי אם בסופו של דבר, מי שנותן לי שיעור על הלכה או על צניעות, או על משהו אחר, גובה ממערכת החינוך כסף כאילו היה מורה מקצועי, בגלל זה אין להם את הנתונים האמיתיים.
אורלי לוי אבקסיס: כי בתלוש לא כתוב אם אותו מורה הוא מורה היל"ה או אם הוא כביכול מתנדב של גרעין כזה או אחר, או בא להכשיר לבבות או בכלל לשווק לנו.
אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת אותך, אדוני חבר הכנסת מרגי, בבית שאן, שיש בה למעלה מ-100 בתי כנסת, באמת התלמידים בבית-ספר צריכים להבין מה זה יהדות, מעבר לשיעורים הפורמליים?
אורלי לוי אבקסיס: מישהו מתוך – ותסלח לי שוב, מוטי – בני עקיבא או הגרעינים התורניים צריך ללמד בבית שאן הלכות?
מרדכי יוגב: את קושרת - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני לא קושרת.
מרדכי יוגב: אנחנו פה נוגעים כרגע בחינוכם של הילדים - - -
אורלי לוי אבקסיס: והסיבה שאנחנו לא יודעים בכמה מורי קבלן מדובר, כי זה נוח למערכת לעשות מניפולציות בתוך התקציב.
יעקב מרגי: אנחנו נדרוש את הנתונים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נדרוש את הנתונים, ואני מציעה לך, ואני מאוד אעריך את זה – זה הזמן היחידי שלוועדות יש שיניים, כמעט הזמן היחידי, בדיוני תקציב – ולא נאשר פה תשלומי הורים ולא נאשר פה תשלומים אחרים, עד שלא ייתנו לפחות תשובה מה סדר הגודל שאתו אנחנו מתמודדים, מי רשום כמורה ואיך נרשמים מורי קבלן, ואיך כספים יוצאים מתוך המערכת.
אורלי לוי אבקסיס: תאמינו לי, אני יודעת, ראיתי כמה תלושי משכורת לאותם כאלה שכביכול באים להעצים ערכים מסוימים, ומקבלים תלושים כאילו הם מורים, אז כאילו הם מורי קבלן.
אורלי לוי אבקסיס: אולי יש אינטרס למניפולציות מסוימות כשאין את הידע האמיתי.
אורלי לוי אבקסיס: זו חובתנו, ואני חושבת שאנחנו נעשה פה באמת לא רק למה שקורה, בעיקר לילדים בסיכון שהתקציבים יגיעו אליהם.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר עוד משהו בכל מה שקשור למעונות הסגורים.
אורלי לוי אבקסיס: כמעט ואין שם הכשרה.
אורלי לוי אבקסיס: ביטלו את השעות, יש מאבק בין משרד הכלכלה למשרד החינוך מי אמור להעביר, מי לא.
אורלי לוי אבקסיס: אלה אומרים אנחנו מוכנים לקבל, אלה אומרים להם קחו את זה מאתנו, משרד הכלכלה אומרים קחו מאתנו.
אורלי לוי אבקסיס: משרד החינוך אומר תעבירו את התקציבים, ומה שקורה בסופו של דבר, תמיד זה על הגב של הילדים הכי חלשים, שבדרך כלל הם גם ילדים להורים חלשים, כי מי שלא יודע לעמוד על הזכויות שלו גם לא ימצא - - -
יעקב מרגי: אוזן קשבת.
אורלי לוי אבקסיס: אלה בדרך כלל האוכלוסיות החלשות.
אורלי לוי אבקסיס: לא סתם ולא בכדי אמרה נציגת הביטוח הלאומי בוועדת אלאלוף, שנשארים מיליארדי שקלים, של מי?
יעקב מרגי: של אלה שלא יודעים לתבוע את הזכויות שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: של אלה שלא יודעים למצות את הזכויות שלהם, וזו האוכלוסייה החלשה ביותר.
אורלי לוי אבקסיס: זה אותו דבר גם כאן.
אורלי לוי אבקסיס: נתונים מדויקים, רק ככה אפשר יהיה להתקדם.
יעקב מרגי: חברת הכנסת לוי, קודם כול זו סיבה לנזוף בך שלא באת בהתחלה.
אורלי לוי אבקסיס: לא, ועדת הכספים - - -
יעקב מרגי: עד שלא באת, הדיון היה, אבל היה צריך מישהו שיעיר את המורים, ונראה לי שהצלחת, בואו נראה.
יעקב מרגי: יש לכם מקצה שיפורים אחרון, הזדמנות אחרונה.
<עמית רמון: עמית רמון, מהוועד של מורי היל"ה.
<עמית רמון: אני מורה לשעבר, מהשנה כבר לא.
<עמית רמון: מדברים פה הרבה על העסקה ישירה או לא העסקה ישירה, האם עתיד היא חברת קבלן או לא חברת קבלן.
<עמית רמון: אני חושב שאם אנחנו רוצים, אפשר ללכת לבדוק במילון מה אומרים כל הדברים האלה, אבל מה שחשוב זה להסתכל על המהות.
<עמית רמון: והמהות, היא נובעת – אני חייב להגיד – מהמסגרת שמשרד החינוך קובע.
<עמית רמון: לא הזכירו פה כל כך את הנושא של שעות אפקטיביות.
<עמית רמון: אם אתם יודעים, עד המכרז האחרון של 2012 כל השעות בתוכנית היל"ה היו אפקטיביות.
<עמית רמון: מה זה אומר שעות אפקטיביות?
<עמית רמון: מורה קיבל פר שעה.
<עמית רמון: עבדת – קיבלת שכר.
<עמית רמון: תלמיד שלך לא הגיע – לא קיבלת שכר.
<עמית רמון: ב-2012 משרד החינוך – אולי בעקבות המחאה החברתית של 2011, בעקבות המאבק שלנו – הכניס בפעם הראשונה העסקה במשרה, אבל הוא לא הפך את כל המורים למורים במשרה.
<עמית רמון: משרד החינוך קבע סייג.
<עמית רמון: משרד החינוך אמר: למרות שיש העסקה במשרה, לפחות 30% משעות ההוראה הכלליות בתוכנית, לפחות 30% חייבות להיות אפקטיביות.
<עמית רמון: זאת אומרת שאפילו אם עמיעד רוצה להעביר את כל המורים שלו היום להעסקה משרתית, הוא פשוט לא יכול, משרד החינוך מונע ממנו.
<עמית רמון: למה משרד החינוך מונע ממנו?
<עמית רמון: כי כמו שיצא פה קודם המרצע מהשק, משרד החינוך מדבר על גמישות, המושג היפה הזה של גמישות.
<עמית רמון: אני אצטט לכם פה משהו, זה מסמך של משרד החינוך, תשובות לשאלות בעקבות המכרז שיצא.
אורלי לוי אבקסיס: זה מכרז חדש?
<עמית רמון: מכרז שמסביר את השאלות שמגישי ההצעות העלו למכרז.
<יהודית גידלי: מאיזו שנה זה?
יעקב מרגי: ממתי המסמך הזה?
<עמית רמון: מ-2012.
<עמית רמון: זה המסמך שתחתיו עובד המכרז הנוכחי.
אורלי לוי אבקסיס: לכמה שנים המכרז?
<אתי אלוני: חמש שנים.
<עמית רמון: נשאל את משרד החינוך.
<אתי אלוני: המכרז הוא לחמש שנים.
<עמית רמון: כך משרד החינוך מגן על העסקה של מורים.
<עמית רמון: " "העסקה לפי שעה אפקטיבית", נעשה במטרה לשמור על מירב הגמישות, כאשר זו משמשת הן את המעסיק והן את העובד, שניהם אינם מחויבים, והעבודה נעשית ככל שמועד הביצוע מתאים.
<עמית רמון: "
יעקב מרגי: איך זה משרת העובד אני לא יודע, אבל לא משנה.
אורלי לוי אבקסיס: למה זה משרת את העובד?
<עמית רמון: זה מה שמשרד החינוך אומר.
<עמית רמון: דבר נוסף, ככל שהמורה נדרש רק בעת קריאה, על בסיס שעות אפקטיביות, ואזי לא יזכה לביטחון תעסוקתי, והמשרד לא יוכל לכבול אותו למחויבות כלשהי - יופי, אף אחד לא מחויב.
<עמית רמון: משרד החינוך לא מחויב למורים.
<עמית רמון: מצד שני - -
אורלי לוי אבקסיס: מי חתום על המסמך?
<עמית רמון: - - אם החברות שלי פה יקומו בבוקר ויגידו, לא בא לי היום ללכת לעבוד כי אני עובדת בשעות אפקטיביות ומשרד החינוך לא מחייב אותי, אז הן לא ילכו לעבודה.
<עמית רמון: איזה מין דבר זה במערכת חינוך שרוצים לשמור על גמישות, ולא סתם על גמישות.
<עמית רמון: אני לא מדבר פה על שוליים של 5%, שאולי צריך אותם בשביל תגבורים ואפשר להבין.
<עמית רמון: אני מדבר פה על 30% מינימום, שמשרד החינוך דוחף שזה יהיה יותר ויותר, ויותר מ-30%.
<עמית רמון: אז את הדברים האלה צריך פה לשנות.