GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: מר שגיא, רצית להגיב?
זבולון אורלב: מה ההבדל בין גני-ילדים לבתי-ספר בנושא הזה?
משה שגיא: בגני-ילדים קיים החוק לגילאי שלוש-ארבע, והטענה היתה שבמסגרת החוק כולם אמורים להיות פטורים, ואין שום סיבה להוריד אותם חזרה לאותם חמישים אחוז, וצריך להשאיר את אותו שיעור השתתפות של ההורים אז להוריד אותו לשיעור שעדיין יהיה מספיק גבוה כדי שהרשות תיהנה עדיין מהחוק הזה.
משה שגיא: אבל בהסעות המצב הוא שונה.
משה שגיא: בהסעות יש הרבה רשויות שהן במצב של כרמיאל, ואם ניתן לכרמיאל הסעות, בג"ץ עומד לפתחנו, ולמחרת כל היישובים יעמדו בפתח וידרשו את אותו שיעור השתתפות.
משה שגיא: אני רוצה רק לחזור ולהסביר למה אותם יישובים ירדו.
משה שגיא: הרי זה לא קשור אלינו, זה קשור למשרד ראש הממשלה - היה בג"ץ של יישובים, סביב יישובים ערביים, ובעקבות זאת ירד הסיווג של אותם יישובים שלא הצליחו להסביר, מבחינת הקריטריונים, למה הם מקבלים ויישובים אחרים אינם מקבלים.
משה שגיא: לכן כנראה עכשיו הבעיה שיש למשרד ראש הממשלה להכניס את כרמיאל קשורה יותר לבג"ץ, שעל-פי הקריטריונים כנראה יש להם בעיה כמו ליישובים אחרים.
משה שגיא: אז במסגרת אותם קריטריונים צריך לראות במשרד ראש הממשלה איך.
משה שגיא: כלומר זאת עבודה שלהם, לא שלנו, לראות איך להכניס אותם, כי הבג"ץ תלוי ועומד.
זבולון אורלב: מה תגיד על בג"ץ שיהיה בעניין גני-ילדים?
משה שגיא: בגני-ילדים יש החלטה, וזה עבר את אישור הפרקליטות.
זבולון אורלב: כלומר כל הבעיה שלכם כרגע היא משפטית?
זבולון אורלב: אתם כן מוכנים לעשות אותם חריג וכל הבעיה שלכם היא משפטית?
זבולון אורלב: נאמר שהמשרד רוצה, בלי עדיפות א', כלומר שהמשרד מכיר בבעיות המיוחדות.
משה שגיא: יש לנו בעיה משפטית, ואם זו תהיה החלטה של המשרד, קיימת גם בעיה תקציבית.
משה שגיא: היו"ר זבולון אורלב: הרי אם תהיה החלטת ממשלה, שזה לא עדיפות ב', אז היא תדאג לכל היישובים, וכולם יקבלו במסגרת אותו פול - - -
זבולון אורלב: הורידו לכם כספים בהסעות בגלל ההחלטה הזאת?
משה שגיא: כן.
שוש ימין: למשרד החינוך יהיה הרבה יותר נוח וקל שזה יעבור דרך החלטת ממשלה.
זבולון אורלב: הגב' ימין, מה צריכה לעשות ועדת חינוך ותרבות כשהיא שומעת שבבת-אחת מטילים על עיר מטלה, שהעיר טוענת כי היא אינה יכולה לעמוד בה, ושני סקטורים עומדים להיפגע?
זבולון אורלב: לא חשוב כרגע מהם הסקטורים, חינוך-מיוחד וחינוך דתי.
זבולון אורלב: מה מצפים מוועדת החינוך?
זבולון אורלב: אני פונה לשרת החינוך, שהיא אחראית לחוק חינוך חובה, מה יקרה?
משה שגיא: הדיון הבא למעשה בא לפתור את הבעיה הזאת.
זבולון אורלב: הדיון הבא הוא על יישובים קולטי עלייה.
עדי אלדר: אתה רואה את הקשר?
עדי אלדר: לא? גם אני לא.
זבולון אורלב: שם מדובר במימוש הבטחה שלטונית.
משה שגיא: אבל ההבטחה השלטונית הזאת היתה בעקבות אותן בעיות, של הפחתה תקציבית לכרמיאל ולעוד כמה יישובים.
זבולון אורלב: שמע, קודם כל בתור גילוי נאות אני מודיע שאני חבר של עדי אלדר.
זבולון אורלב: אבל לא על זה הישיבה.
זבולון אורלב: הישיבה היא, מנקודת מבטי, על כך שמדובר בסכנה של אי-קיום חוק חינוך חובה בפתיחת שנת הלימודים תשס"ב.
זבולון אורלב: זאת עילת הישיבה מבחינתי, ואנחנו אוכלים את זה כל שנה.
זבולון אורלב: באות רשויות ואומרות – כיוון שהמדינה שינתה את דרך התקצוב שלנו, אנחנו לא מסוגלים להתמודד עם הבעיה הזאת.
זבולון אורלב: אני לא השלטון.
זבולון אורלב: אנחנו לא רשות מבצעת.
זבולון אורלב: מישהו צריך לתת פתרון לבעיה.
זבולון אורלב: או שהמשרד יגיד לשלטון המקומי – "שמע, יש לנו הסכם", יכפה עליו, ואז יכול להיות שנעזור לו בדרך אחרת, אבל זה לא קשור לישיבה הזאת.
זבולון אורלב: הרי אתם אומרים שיש הסכם.
זבולון אורלב: אז אני שואל - אם יש הסכם, למה אנחנו צריכים לשמוע איום שלא יסיעו שם תלמידים בחינוך-המיוחד ובחינוך הממלכתי-דתי?
זבולון אורלב: ואגב, כל זה כשבחינוך העצמאי וברשת החינוך המעיין יסיעו תלמידים, ואני אומר לכם – במימון מלא של המדינה.
זבולון אורלב: ראש העיר כרמיאל אמר בשקט "שערוריה", אני אומר את זה בקול רם.
זבולון אורלב: אז מה, בכל זאת, אנחנו ככה עוברים לסדר-היום?
זבולון אורלב: אני שואל מה הפתרון.
זבולון אורלב: מר שוסטרמן – מה אתה אומר?
זבולון אורלב: מה אומר משרד האוצר?
אורי שוסטרמן: אין לי מה להוסיף, זאת החלטת ממשלה, וכמו שיש הרבה יישובים אחרים, שחלקם, אני מניח, אפילו במצב יותר גרוע כלכלית, כמו היישובים הערביים, שאין להם עדיפות א', נראה שהממשלה עושה איזשהו סדר עדיפויות - - -
זבולון אורלב: לעומת כרמיאל, אחוז ההסעות שיש ביישובים ערביים הוא פסיק.
זבולון אורלב: אני מציע שתבדוק את זה.
זבולון אורלב: אין אצלם מערכת הסעות כזאת.
זבולון אורלב: הם לא זקוקים לזה.
זבולון אורלב: גודל הרשות ביחס למספר התלמידים אינו מצריך זאת.
זבולון אורלב: אין להם סיפורים כאלה.
זבולון אורלב: לצערי, החינוך-המיוחד לא מפותח שם, אין להם גודל יישוב שפרוש כך, אין אצלם חינוך דתי, אין להם סיפורים כאלה.
זבולון אורלב: אחוז ההסעות שם זניח.
זבולון אורלב: יש להם בעיות כבדות אחרות, אני לא רוצה להקל ראש.
זבולון אורלב: ומר אלדר הוא יו"ר שלטון מקומי של כולם, ואני יו"ר ועדת החינוך של כולם.
זבולון אורלב: אני לא רוצה להקל ראש בדבר הזה.
זבולון אורלב: אבל פה יש סיטואציה, שלכאורה צריך בגללה לשנות את החוק, כך שבכל שכונה יהיה בית-ספר דתי ויהיה בית-ספר לחינוך מיוחד, ולא יצרכו הסעות.
זבולון אורלב: פה מדובר על קיום חוק, וההסדרים אינם עובדים.
זבולון אורלב: כי לא עובדים בהדרגה אצלנו.
זבולון אורלב: לא אומרים לראש העיר – "שמע, יש לך חמש שנים; יורידו לך כל שנה עשרים אחוז, תתארגן, תסתדר".
זבולון אורלב: לא, אצלנו – טרח.
זבולון אורלב: אומרים לו – "תספוג מיליון מאתיים".
זבולון אורלב: אני לא מכיר את התקציב שלו.
עדי אלדר: מיליון וחצי.
זבולון אורלב: מיליון וחצי.
זבולון אורלב: אני לא מכיר את התקציב שלו, אין לי מושג.
זבולון אורלב: אני גם לא אחראי לנהל את התקציב שלו.
שוש ימין: אנחנו דווקא הפחתנו את זה בהדרגה.
שוש ימין: בשנת המעבר הם קיבלו 83%, רק שנה לאחר מכן הקיצוץ היה במלואו.
זבולון אורלב: נו, זה בבת-אחת.
שוש ימין: צריך להיות מדויקים בעובדות.
זבולון אורלב: בסדר, ראשית אני מודה לך על שהעמדת בשבילנו דברים על דיוקם, אבל זה עדיין די בבת-אחת.
עדי אלדר: זה בנוסף לקיצוצים שהאוצר עושה עכשיו בתקציבי הרשויות, ואין לי מאיפה לממן.
עדי אלדר: חד וחלק.
עדי אלדר: אנחנו בפשיטת-רגל מוחלטת.
שוש ימין: אם יורשה לי, זה לא שאני מתחמקת מלהתמודד עם הבעיה, אני מבינה שהיא קשה והפתרון שלה אינו זמין.
שוש ימין: אבל מה שרשות יכולה לעשות, ואנחנו הצענו את זה בשעתו גם לכרמיאל, הוא לתגבר את שירותי התחבורה הציבורית בתוך תחומי הרשות, במקרה זה - כרמיאל, כך שילדים יכולים לקבל גם באמצעות התחבורה הציבורית את הסובסידיה שמשרד התחבורה נותן לכרטיסיית תלמיד, והעלות היא לא בשמים.
שוש ימין: בהחלט אפשר, כמו שירושלים - - -
עדי אלדר: בדקנו את זה.
עדי אלדר: את ודאי סומכת עלי שבדקנו.
שוש ימין: כמו שירושלים מתמודדת עם הסעת תלמידים באמצעות התחבורה הציבורית, ולא שאני מאושרת מזה - - -
עופר חוגי: שבעים אחוז מהתלמידים הם ילדים של החינוך העצמאי או של מעיין החינוך התורני, והם בכלל מחוץ לעניין.
עופר חוגי: לא מסתכלים עליהם.
שוש ימין: אני מדברת על האוכלוסייה שאינה חרדית.
עופר חוגי: לא, מי שלא חרדי יש לו בית-ספר ליד הבית.
שוש ימין: לא, לא.
עופר חוגי: לתשעים אחוז מהילדים בממלכתי יש.
שוש ימין: אתם נותנים מספרים לא מדויקים.
עופר חוגי: בואי תבדקי ותראי.
עופר חוגי: בירושלים עושה ראש העיר מה שהוא רוצה.
שוש ימין: יש אלפי תלמידים בחטיבות-הביניים שנזקקים להסעה ציבורית, ונוסעים על חשבון ההורים.
שוש ימין: ואני אומרת, אני לא שמחה עם מה שעיריית ירושלים עושה.
שוש ימין: אבל זה מה שהיא קיבלה וזה מה שהיא מבצעת.
זבולון אורלב: בואו נחזור לכרמיאל.
שוש ימין: הדרך היא באמת להקטין את הנטל על הרשות, בכך שהתחבורה הציבורית תתוגבר בעיר, וילדים יוכלו לנסוע בכרטיסיות.
שוש ימין: אגב, פה יש השתתפות נוספת, של משרד התחבורה, שלא עוברת דרך משרד החינוך, בכרטיסיות בנסיעה.
זבולון אורלב: כן, אבל כרמיאל היא לא עיר מספיק גדולה, כמו ירושלים, שתדירות - - -
שוש ימין: מספיק גדולה בשביל תחבורה הציבורית.
זבולון אורלב: אבל אגד לא תסכים.
שוש ימין: בדקנו את זה.
עדי אלדר: אבל הכרטיסיות עולות כסף גם בהשתתפות בחמישים אחוז.
שוש ימין: בדקנו את זה לפני ארבע שנים.
עופר חוגי: גב' ימין, אגד לא מוכן להכניס אוטובוסים לתוך הערים ולתגבר את ההסעות שלו, מסיבה פשוטה - הוא אומר שמשעה שבע עד שמונה זו שעת שיא, ואין לו מספיק כלי רכב.
עופר חוגי: אני הייתי במשא-ומתן עם אגד במשך כמעט שנתיים.
שוש ימין: על איזו רשות אדוני מדבר?
עופר חוגי: אני מדבר על כמעט כל הרשויות, כמעט בכל הארץ.
עופר חוגי: בית-שמש, באר-שבע, אופקים, איפה שאת רוצה.
שוש ימין: יש לי חדשות בשבילך.
שוש ימין: עשרות יישובים הגמישו את שעת הפתיחה של הלימודים, מהשעה שמונה לשעה שמונה וחצי, והסדירו להם תחבורה ציבורית מיוחדת לתלמידים.
עופר חוגי: נכון, זה מה שעשינו.
עופר חוגי: אנחנו פותחים בשעה שמונה וחצי.
עופר חוגי: כל בתי-הספר פותחים את יום הלימודים בשעה מאוחרת, אבל גם אז אגד לא מסכימים.
שוש ימין: הם מחויבים.
עופר חוגי: אני אגיד לך מה שקורה – הוא מתחיל את ההסעה בשעה שמונה ורבע וגומר אותה ברבע לתשע-תשע.
עופר חוגי: אז אני מתחיל את הלימודים אצלי בשעה תשע.
עופר חוגי: איזה מין בית-ספר זה, שמתחיל בתשע?
שוש ימין: אני מכירה הרבה מאוד מוסדות שמתחילים בשעה שמונה וחצי, וגם בשמונה ורבע, ומקבלים תחבורה ציבורית.
עופר חוגי: זה רק עם ויזה עם אגד.
עופר חוגי: הוא לא מוכן לתת תחבורה ציבורית.
שוש ימין: לא, זה הסדר תחבורה ציבורית מיוחדת.
זבולון אורלב: טוב, רבותי, כינסתי את הישיבה הזאת על-פי פניית כרמיאל.
זבולון אורלב: אני מסכים שיש לנו עוד כמה בעיות, ואתה יודע, דרך העיסוק בחוק שלך, שאנחנו עוסקים בכל הבעיות של הסעות.
זבולון אורלב: אבל כרגע אנחנו עוסקים בסיפור של כרמיאל, שהורידו אותה מסטטוס של עיר עם עדיפות, וכתוצאה מכך ישנן בעיות של הסעות בחינוך-המיוחד ובחינוך הממלכתי-דתי.
זבולון אורלב: אין בכרמיאל שינוי בהסעות של החינוך המוכר שאינו רשמי.
זבולון אורלב: החלטת הממשלה לא השפיעה.
זבולון אורלב: אני לא מסתיר את כוונתי, הישיבה הזאת נועדה ללחוץ.
זבולון אורלב: הוועדה שלנו אינה מחלקת תקציבים, היא רק מופקדת על ביקורת המערכת השלטונית כדי שזו תבטיח את קיום החוק, ואני מרגיש שיש סכנה לקיום החוק, ולכן אני מקיים את הישיבה הזאת.
זבולון אורלב: אני לא השופט התקציבי בין הממשלה לבין הרשות.
זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הישיבה ולומר כך – ועדת החינוך והתרבות שוכנעה כי שינוי מעמד העיר בקשר לתקציבי החינוך גורם למחסור תקציבי בסך כמיליון וחצי ש"ח בהסעות תלמידים (כמיליון ש"ח בחינוך-המיוחד, בערך 300 אלף ש"ח בחינוך הממלכתי-דתי ומאתיים אלף ש"ח ביתר).
זבולון אורלב: הוועדה סבורה כי אין להטיל על רשות מקומית בבת-אחת מטלה תקציבית בסדר-גודל שכזה מבלי להבטיח שיש בידיה האמצעים הדרושים להמשך ביצוע ההסעות המתחייבות לקיום חוק חינוך חובה.
זבולון אורלב: הוועדה פונה למשרד החינוך כדי לגבש פתרון שיאפשר את המשך קיום ההסעות וביצוע חוק חינוך חובה וחוק החינוך-המיוחד
עופר חוגי: אם ההורים יפנו לבג"ץ, אני מבטיח לך שהם יקבלו את הכל.
עופר חוגי: מסיבה פשוטה מאוד – יש לך חוק חינוך חובה.
עופר חוגי: ברגע שאתה היום אומר – אין לי כסף לשלם, בית-המשפט יורה לך - - -
משה שגיא: זאת חובת המדינה לעשות את זה.
זבולון אורלב: הוועדה מבקשת דו"ח ממשרד החינוך עד סוף חודש יולי.
יעל פרבר: אני לא חושבת שאתה יכול להטיל את זה רק על משרד החינוך.
יעל פרבר: לדעתי אתה צריך לעשות שני דברים בו בזמן, ולפנות גם לממשלה ולבקש ממנה לשנות את מעמדה של כרמיאל.
זבולון אורלב: אין לי פנייה לממשלה.
זבולון אורלב: ה case שלי הוא ביצוע חוק חינוך חובה.
זבולון אורלב: אגב, גב' ימין טוענת שיש לה הסכם עם השלטון המקומי, אז שיפעילו את ההסכם.
שוש ימין: ההסכם מופעל.
זבולון אורלב: הוא לא מופעל.
זבולון אורלב: בא ראש העיר ואומר לך שההסכם הזה לא יפעל בכרמיאל.
עדנה רודריג: לנו, בנצרת-עילית היה מימון של מאה אחוז.
זבולון אורלב: יש הצעת חוק של חבר-הכנסת עופר חוגי בעניין הסעות שעברה קריאה טרומית, ויש הצעת חוק שלי שלא עברה קריאה טרומית.
זבולון אורלב: לכל עניין ההסעות דרוש הסדר.
זבולון אורלב: כרגע אני מדבר על פתרון נקודתי שצריך למצוא לקראת שנת הלימודים הקרובה, כדי שלא נעמוד במצב שחוק חינוך חובה וחוק החינוך-המיוחד אינם מבוצעים.
זבולון אורלב: אתם אחראים לשני החוקים האלה, המשרד שלכם הוא המבצע של שני החוקים, ולכן אנחנו פונים אל שרת החינוך, כי היא ממונה על שני החוקים.
זבולון אורלב: רגע, זה מכתב של שלומית עמיחי מיום כ"א טבת תשס"א, 16 בינואר 2001, אל עדי אלדר, ראש העיר כרמיאל.
עדי אלדר: "הנדון: יישובים קולטי עלייה – תוספת תקציב.
עדי אלדר: הריני שמחה להודיעך כי הגענו להסכמה עם שר האוצר על הקצאה מיוחדת שתינתן למערכת החינוך ביישובים הקולטים תלמידים עולים, וזאת כדי לאפשר סיוע בפעולתכם החינוכית בקליטת התלמידים העולים.
עדי אלדר: סיוע זה ניתן ליישובים שבהם שיעור התלמידים העולים עולה על 18%, ובהם ייצוג בולט של תלמידים עולים מאתיופיה והקווקז.
עדי אלדר: בהקצאת המשאבים ניתנת עדיפות ליישובים בפריפריה כמהלך נוסף במדיניות צמצום פערים.
עדי אלדר: סיוע זה יינתן על-ידי האגף לקליטת עלייה במינהל הפדגוגי… במסגרת הקריטריונים שנקבעו, יישובך צריך לקבל 1.8 מיליון ש"ח לשנת התקציב 2001.
עדי אלדר: ההפעלה מותנית כמובן באישור התקציב לשנת 2001".
עדי אלדר: הכוונה היא לאישור התקציב בכנסת.
עדי אלדר: "עם אישורו, נדאג להעביר אליכם הנחיות מפורטות".
עדי אלדר: אני כתבתי מכתב ליו"ר ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, חבר-הכנסת ידידנו אורלב, וכתבתי לו שבמהלך ינואר החליטו על הסיוע האמור, ולהלן הרשימה: נצרת-עילית היתה אמורה לקבל 2.175 מיליון; בת-ים – 2.025, אשדוד – שלושה מיליון, אור-עקיבא – 0.75, מגדל-העמק – 1.05, כרמיאל – 1.8, קריית-גת – 1.275, קריית-מלאכי – 0.75, רמלה – 0.9, עפולה – 1.275.
עדי אלדר: אלה היישובים שקלטו הכי הרבה עלייה - - -
איציק כהן: סך-הכל 15 מיליון.
עדי אלדר: נכון.
עדי אלדר: והנה אנחנו כבר נמצאים באמצע יולי, ועד היום לא הועבר אלינו שקל אחד.
זבולון אורלב: פניתם ואמרתם?
עדי אלדר: פנינו, אמרנו, ובמשרד החינוך אומרים, הם ודאי יגידו תכף בעצמם, שמשרד האוצר אינו מעביר אליהם את הכספים.
זבולון אורלב: ראשי הערים, בבקשה.
צבי צילקר: גם אני שמחתי במכתב.
צבי צילקר: שלושה מיליון ש"ח הם אמנם סכום צנוע מאוד יחסית לצרכים של העיר אשדוד, אבל גם המעט הזה דרוש לנו מאוד.
צבי צילקר: אולי כדאי להסביר את הנתונים - אם אנחנו לוקחים בחשבון את החינוך החרדי, שיעור העולים אצלנו הוא 23%.
צבי צילקר: ללא החינוך החרדי, שיעור העולים 32% מהקהילה.
צבי צילקר: עולים זכאים, עם החינוך החרדי, הם 2.3%, ובלי החינוך החרדי – 3.2.
צבי צילקר: אחינו עולי אתיופיה, עם החינוך החרדי – 4%, ובלי החינוך החרדי – 5.46%.
זבולון אורלב: כמה זה בתוך החינוך הדתי?
צבי צילקר: אין לי חלוקה, אבל אני אשאיר לך את כל התיק, טוב שהוא יהיה אצלך.
צבי צילקר: בוא נאמר כך – סך-הכל תלמידים – 43 אלף, סך-הכל עולים זכאים – אלף, שזה 2.3%, סך-הכל עולים במערכת החינוך – 10,000, שהם 23%.
צבי צילקר: סך-הכל תלמידים יוצאי אתיופיה – 1,700, רובם בחינוך הדתי.
זבולון אורלב: תשעים אחוז מהם בחינוך הדתי.
צבי צילקר: בהחלט.
צבי צילקר: שאר הנתונים, לפי חלוקה של כיתות גן, יסודי, על-יסודי, מיוחד, נמצאים אצלכם.
צבי צילקר: אצלנו הבעיה היא חמורה במיוחד – הגשנו תוכנית מגוונת מאוד, עוד בישיבה שהיתה עם אהוד ברק, כראש ממשלה, תוכנית שהתבקשה לתת תשובות לכל הגילאים, למעשה מגיל אפס, ממעונות היום ועד פעילות של הורים והכשרתם לעבודה.
צבי צילקר: התוכנית דרשה כ-33 מיליון ש"ח.
צבי צילקר: הבנו שאין למדינה סכום כזה לטובת אשדוד, גם אם אשדוד זקוקה לו, לכן אמרנו שאנחנו מבקשים להתרכז בגילאים הרכים, כלומר מעונות יום ובית-ספר יסודי, שם אנחנו יכולים להתחיל את העבודה, קודם כל כדי לטפל בילדים, ושנית במטרה להוציא נשים לעבודה, שזה דבר מסובך בפני עצמו - העולים מתקשים לצאת לעבודה גם בגלל חוסר ידיעת השפה וגם, הייתי אומר, בגלל חוסר הכשרה מקצועית.
צבי צילקר: במלים אחרות, היינו מוכנים להסתפק גם בשלושים-ארבעים אחוז מהתקציב, קרי תשעה-עשרה מיליון ש"ח, שהיו פותרים חלק מהבעיה.
צבי צילקר: לצערי הרב, כפי שאמר מר אלדר, השלושה מיליון לא הגיעו, היתה גם שיחה מקדימה שמאוד שימחה את לבי - ביום שישי צילצל אלי יוסי קוצ'יק הביתה, ואמר – "צילקר, קיבלת חמישה מיליון ש"ח".
צבי צילקר: או.
צבי צילקר: קיי, חמישה מיליון ש"ח.
צבי צילקר: אני לא ייחסתי את זה לבחירות, כי זה גם לא מעניין אותי, אחרי זה קיבלנו מכתב - - -
זבולון אורלב: מה, הוא חשב שבחמישה מיליון קונים אותך?
צבי צילקר: לא, אני בטוח שהוא התכוון לעזור.
צבי צילקר: העובדה שקיבלנו משלומית עמיחי מכתב על שלושה מיליון, והתוצאה היא שהפסדנו - - -
זבולון אורלב: מתי היו הבחירות?
צבי צילקר: בשישה בפברואר.
זבולון אורלב: והמכתב הוא מ-16 בינואר.
זבולון אורלב: שלושה שבועות לפני הבחירות.
צבי צילקר: אני מאמין שהמכתב הזה נכתב בתום לב, שבאמת הכוונה היתה לעזור, וכרגע מדובר בסכומים צנועים ביותר.
צבי צילקר: 15 מיליון היו אולי מספיקים לאשדוד.
צבי צילקר: אבל שאר היישובים ודאי זכאים לכל ההטבות הנאמרות כאן במכתב.
זבולון אורלב: ד"ר יצחק יגודייב, ממלא-מקום ראש העיר רמלה.
יצחק יגודייב: בוקר טוב לכולם, כבוד היו"ר, כבוד יו"ר מרכז השלטון המקומי, חברי-הכנסת, נציגי כל הערים שמשתתפים בישיבה הזו.
יצחק יגודייב: כבוד היו"ר, בביקורו ברמלה, התרשם מאוד מהעשייה בעיר.
יצחק יגודייב: בסיור במוסדות החינוך נתן לך ראש העיר אינפורמציה מלאה למדי, וכובדת בחוברת שבה פירוט עדכני על מערכת החינוך בעיר, על מערכת הרווחה בעיר ועל כל מה שנעשה בעיר.
יצחק יגודייב: אני פשוט חוזר ואומר שכאשר שמתי לב שהעיר רמלה זכאית לקבל 0.9 מיליון ש"ח, חשבתי שזה קצת מעודד, אבל מתי נקבל את הסכום הזה אני עדיין לא יודע, וגם עד כמה זה מציאותי אני כבר לא יודע.
זבולון אורלב: פניתם למשרד החינוך?
יצחק יגודייב: רק דקה.
יצחק יגודייב: אני בדיוק באותה אי-ודאות שהביע מר צילקר - מבטיחים סכום, אבל מתי נקבל את חלקנו באותם 15 מיליון ש"ח שהובטחו, איש לא יודע.
זבולון אורלב: על סמך ההבטחה הזאת הוצאתם את הכסף?
גלעד גולדמן: לא.
גלעד גולדמן: על סמך ההבטחה לא.
יצחק יגודייב: להזכירך, העיר רמלה היא עיר מיוחדת.
יצחק יגודייב: יש בה קרוב ל-67 אלף תושבים, והרכב האוכלוסייה מאוד קשה.
יצחק יגודייב: יש לנו המון עולים חדשים, כעשרים אלף, וגם הרכב אוכלוסיית העולים אינו פשוט.
יצחק יגודייב: יש לנו מעל 3,000 עולים מאתיופיה ו-12 אלף מחבר-העמים, שרובם הגדול בוכרים וקווקזים.
יצחק יגודייב: יש לנו תושבים ערבים – מוסלמים ונוצרים, כך שיש לנו מכלול בעיות שדורשות התייחסות מיוחדת לעיר, כי אם לא ניתן לבעיות הללו פתרונות, אנחנו בצרה.
יצחק יגודייב: לפני כמה ימים השתתפתי בדיון במרכז השלטון המקומי, על התכוננות להכרזת שביתה במערכת הרווחה ובמערכת החינוך.
יצחק יגודייב: במערכת הרווחה יש לנו אפשרות להכריז שביתה, ובגלל גרעונות תקציביים שיש לנו, פשוט לא לפתוח פנימיות לילדים או לסגור לשכות רווחה.
יצחק יגודייב: אבל במערכת החינוך אתה לא יכול להתנהג באותה צורה, כי אז אתה גם יכול למצוא את עצמך יושב על ספסל הנאשמים.
יצחק יגודייב: אני חושב שמישהו צריך לתת פתרון למכלול הבעיות שקיימות בעיר, ואנחנו רואים בך, יו"ר ועדת החינוך, מישהו שיכול להתייחס לזה ולהציג את הבעיה מול אלה שצריכים לטפל בה, כי אנחנו בצרה.
יצחק יגודייב: לפי הנהלים שקיימים במרכז השלטון המקומי יש אחוז השתתפות של הרשות, ואם אנחנו, כרשות, משתתפים באחוזים מאוד גבוהים, אנחנו למעשה לוקחים את הכסף ממקום שגם הוא אולי מאוד הכרחי, ומעבירים אותו למערכת החינוך על מנת שתתפקד כמו שצריך.
זבולון אורלב: תודה רבה ד"ר יגודייב.
זבולון אורלב: עדנה רודריג, ממלאת-מקום ראש עיריית נצרת-עילית.
עדנה רודריג: תודה רבה.
עדנה רודריג: הייתי רוצה להתייחס לנושא של איך נולד בכלל הרעיון הזה, של תקציב לערים עתירות עלייה.
עדנה רודריג: זה מסע שלנו, למעלה משנה וחצי טרם המכתב, כאשר גם השר ביקר בעיר, גם המנכ"לית, והצגנו בפניהם את הקושי של קליטת העלייה.
עדנה רודריג: מרגע שהוא מגיע לארץ, תלמיד עולה זכאי לשנה של סיוע.
עדנה רודריג: אנחנו קלטנו 23 אלף עולים חדשים.
עדנה רודריג: חמישים אחוז ממערכת החינוך הם עולים חדשים.
עדנה רודריג: חמישים אחוז בכל כיתה שתיכנס.
זבולון אורלב: לפי איזו הגדרה הם עולים חדשים?
עדנה רודריג: עלו בעשר השנים האחרונות.
עדנה רודריג: אבל לפי זכאות משרד החינוך יש לנו אחוז אחד.
עדנה רודריג: מישהו מעלה בדעתו שהבעיות של העולה נפתרות בשנה?
עדנה רודריג: הרי גם אנשי המקצוע של משרד החינוך אומרים לך שלא.
עדנה רודריג: להפך, הבעיה מחמירה ככל שהזמן עובר.
עדנה רודריג: היום אנחנו נתקלים בבעיות של עולים חדשים שעלו הנה לפני חמש שנים, שהם היום בגיל ההתבגרות, עם נשירה, עם בעיות התנהגות קשות מאוד, עם מצב כלכלי קשה, וכל הדברים האלה הוצגו בפני מנכ"לית משרד החינוך ובפני השר.
עדנה רודריג: כתוצאה מזה נולד, ואין לו שום קשר לבחירות, העיתוי של ינואר.
עדנה רודריג: זו היתה שתדלנות, בניסיון להסביר למשרד שקליטת עלייה אינה מתמצה בזכאות של תשעה חודשים.
עדנה רודריג: אחרי תשעה חודשים פגה זכאותם של העולים, ואנחנו לא מקבלים שום סיוע.
עדנה רודריג: באים עולים חדשים היום לעיר, חברי-הכנסת, ואנחנו לא יכולים ללמד אותם עברית.
עדנה רודריג: הם פשוט לא לומדים עברית.
עדנה רודריג: כמה שזה נשמע תמוה, ואיציק כהן מכיר את הסוגיה הזו - יש שעות פרופסיונליות, אז לא נותנים מורים לעברית.
עדנה רודריג: אומרים לנו – המורים שהם בשעות פרופסיונליות ילמדו עברית.
עדנה רודריג: אז מורה לכינור, עולה חדשה שעלתה בשנת 89', צריכה ללמד עולים חדשים עברית?
עדנה רודריג: מורה למישמרות הבטיחות?
עדנה רודריג: הרבה מהמורים האלה הם עולים חדשים שהתקבלו בגל העלייה 91' – 92', עם הרבה מאוד פרויקטים חינוכיים יפים מאוד שהמשרד עשה, אבל לאחר מכן זה הופסק, לא היה לזה תקציב, המורים נשארו במערכת, אף אחד אינו שבע רצון, ונכון, יש להם שעות פרופסיונליות, אז עכשיו אומרים – אתם תלמדו עברית.
עדנה רודריג: אני משוכנעת שאף גורם חינוכי לא יסכים שאלה המורים הטובים ביותר ללימוד עברית.
עדנה רודריג: הילדים, נכון להיום, אינם לומדים עברית בבתי-ספר שבהם אין שעות הוראה של מורי עברית.
עדנה רודריג: אני מדברת על הנחלת הלשון העברית.
זבולון אורלב: את מתכוונת להגיד שמגיעים עולים לארץ, משתכנים בנצרת-עילית ולא מקבלים שעות הוראת עברית?
עדנה רודריג: שעות עם מורה לעברית.
עדנה רודריג: כן.
עדנה רודריג: זה נכון.
אורי שוסטרמן: זאת פשוט קטסטרופה.
זבולון אורלב: הסמנכ"ל בדק את זה אישית.
זבולון אורלב: אנחנו בנינו על התקציב הזה המון.
זבולון אורלב: חיכינו לו, ידענו שהוא צריך להגיע, בכל משאלה שבאנו אל המנכ"לית, בכל בקשה לעזרה, אמרו לנו – יהיה לכם התקציב הזה, ממנו תעשו.
זבולון אורלב: הסעות חמישים אחוז.
זבולון אורלב: ביום אחד, מה-30 באוגוסט מוטל עלינו עומס תקציבי של 1.750 מיליון ש"ח בגין הסעות.
זבולון אורלב: חמישים אחוז של העירייה, מה-30 באוגוסט.
זבולון אורלב: גב' ימין, זה נכון?
שוש ימין: נכון.
עדנה רודריג: מה-30 באוגוסט לראשון בספטמבר, בלי הכנה מראש, באמצע שנת תקציב – פשוט, אנחנו צריכים לשלם.
עדנה רודריג: מאיפה נממן?
עדנה רודריג: אמרו – תקבלו את התקציב של קליטת העלייה, תממנו.
עדנה רודריג: יפה מאוד.
עדנה רודריג: קיבלנו פנימיות-יום בגני-ילדים – אנחנו, הרשות, צריכים לשלם 25%.
עדנה רודריג: גם זאת ברכה, ואנחנו מודים שזה חשוב וטוב.
עדנה רודריג: פנימיות, לא בבתי-הספר, בגני-הילדים, כי נכנסנו לפרויקט הזה של גני-הילדים, עולות לנו 2.3 מיליון ש"ח.
זבולון אורלב: החלק שלכם?
עדנה רודריג: השתתפות הרשות.
עדנה רודריג: עכשיו, מהי רוב האוכלוסייה בפנימיות-היום?
עדנה רודריג: עולים חדשים.
עדנה רודריג: אין הורה, משפחות חד-הוריות, יש לנו בעיר 1,200 משפחות חד-הוריות.
עדנה רודריג: הילדים האלה צריכים להיות במסגרת, נכון?
עדנה רודריג: אז איך הם ישלמו?
עדנה רודריג: גם את 35 השקלים שהם צריכים לשלם אין להם.
עדנה רודריג: פשוט אין.
עדנה רודריג: לא משלמים.
עדנה רודריג: יש לנו כ-150 ילדים שלא משלמים אפילו שקל, ונמצאים בפנימיות-היום.
עדנה רודריג: ארבעים אחוז מהאוכלוסייה בנצרת-עילית הם עולים חדשים שקנו בית, קנו רכב, משועבדים למשכנתאות, וכמובן אינם יכולים לשלם את כל הדרישות שיש, במיוחד שכל פעם יש דברים נוספים.
עדנה רודריג: מרצון טוב – מסגרות נהדרות, אבל פשוט אין יכולת לשלם.
עדי אלדר: אחוז האבטלה הולך ועולה אצלנו, ובאמת, מה אנחנו אמורים לעשות?
עדנה רודריג: ומפוטרים, וסוגרים מפעל, אז אין.
עדנה רודריג: פשוט, זה המצב.
עדנה רודריג: יש לנו היום מצוקה כזו קשה, שאנחנו עומדים בכיתה א', 39 ילדים, שמהם ארבעים-חמישים אחוז הם עולים חדשים.
עדנה רודריג: בכל כיתה אקראית שתפתחו את הדלת - זה המצב.
עדנה רודריג: אז כשהילדים העולים החדשים אינם לומדים עברית כמו שצריך, איך אפשר להתקדם?
עדנה רודריג: אז אתה שואל אם אנחנו זקוקים לשני מיליון 175 אלף?
עדנה רודריג: איזו שאלה?
עדנה רודריג: אנחנו בנינו על זה תלי-תלים.
עדנה רודריג: ואנחנו כבר מפעילים את זה.
זבולון אורלב: פנית למימוש ההבטחה?
עדנה רודריג: ודאי.
עדנה רודריג: אין מה לדבר.
עדנה רודריג: היו"ר זבולון אורלב: למי?
עדנה רודריג: אחרי הבחירות פניתי למנכ"לית, והתשובות – "לא יודעים, זה בטיפול, נברר, ומחפשים".
עדנה רודריג: ביקשתי פגישה, הזמנו את המנכ"לית, את השרה, צריכה להיות לנו פגישה עם איציק כהן ביום חמישי השבוע.
עדנה רודריג: אנחנו בקשר הדוק עם משרד החינוך.
עדנה רודריג: המצוקות הן עצומות, ופשוט אי-אפשר לשער מה גודל היריעה שאנחנו צריכים כדי לכסות ולהיענות לצרכים.
עדנה רודריג: המערכת שלנו גדלה מאוד בגל העלייה, בצורה מאוד לא טבעית, ועכשיו מורגש הכיווץ לממדים נורמליים של גידול טבעי של האוכלוסייה, כי העלייה היא כבר לא בקצב שהיתה, וכל המצב משית עלינו המון קשיים, שאנחנו לא יכולים לשאת אותם לבד.
עדנה רודריג: זאת משימה לאומית, לא משימה שראש עיריית נצרת-עילית או ממלאת-המקום שלו, עם כל התשבחות, יכולים לעמוד בה לבד.
עדנה רודריג: מדובר על שני מיליון ש"ח ל-23 אלף עולים חדשים.
עדנה רודריג: יש לנו 4,000 תלמידים בבתי-ספר יסודיים, מהם אלפיים תלמידים עולים חדשים.
זבולון אורלב: קיי, תודה.
איציק כהן: טוב, קודם כל אני רוצה לציין שאנחנו מזדהים באופן מוחלט עם הצורך.
איציק כהן: אין שום ספק שהיישובים האלה נתקלים בקשיים גדולים מאוד, גם בהקשר של קליטת תלמידים עולים וקליטת עלייה בכלל במערכת שלהם, וגם על רקע זה שחלק מהיישובים, רובם, היו בעבר יישובים בעדיפות לאומית א' והוצאו מהקטגוריה הזו, והמשאבים שקיבלו בעבר התמעטו עם השינוי הזה.
איציק כהן: ניסינו בדרכים שונות לסייע – בצירוף חלק מהיישובים הללו למסגרת יישובים בטיפול נקודתי, או בכך שניסינו למצוא קריטריון ברור ומוגדר לסיוע.
איציק כהן: עבודת המטה שאני עצמי ריכזתי בעניין הזה, פשוט כדי לסלק חשד שמא היה פה משהו פוליטי, התחלנו בה עוד בנובמבר - - -
אורי שוסטרמן: לא, אתם הרי לא מעבירים לאף אחד, אז אין מה לחשוד בפוליטיקה.
איציק כהן: בכל אופן, בדקנו, קבענו קריטריונים ברורים ושקופים, קיבלנו נתונים מהלשכה-המרכזית-לסטטיסטיקה, מהאגף לקליטת עלייה, ואני רוצה לומר ש-15 מיליון ש"ח הם להערכתנו סכום לא גדול, אבל יכול לסייע במשהו.
איציק כהן: עם שר האוצר היה תיאום מא' עד ת'.
איציק כהן: גם המכתב שקודם מר אלדר הקריא נכתב בצורה מתואמת, עד רמת הניסוח ממש, עם שר האוצר.
איציק כהן: היתה התחייבות ברורה ומפורשת של שר האוצר - - -
צבי צילקר: זה מכתב שנשלח לכל הרשויות, דרך אגב.
איציק כהן: הוא נשלח לכל הרשויות בדיוק באותו הנוסח.
איציק כהן: אני מדבר על המכתב מה-16 בינואר, ואני מדגיש שניסוחו נעשה במתואם עם שר האוצר והיתה התחייבות מפורשת להעביר 15 מיליון ש"ח - - -
זבולון אורלב: מה זאת אומרת, עם פקידיו?
איציק כהן: עם שר האוצר.
זבולון אורלב: עם שר האוצר, או עם אגף התקציבים?
זבולון אורלב: אני מבין שהמשרד ממקורותיו לא ייתן את הכסף.
איציק כהן: המשרד ממקורותיו לא יכול לתת את הכסף.
זבולון אורלב: לא אמרתי "לא יכול".
זבולון אורלב: אמרתי "לא ייתן".
איציק כהן: המשרד ממקורותיו לא ייתן את הכסף, נכון.
זבולון אורלב: קיי, מה אומרים לכם באוצר?
אורי שוסטרמן: יש כאן נציג של משרד האוצר.