GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זאב גולדבלט: לא ה-WIFI.
<עופר רימון: לכן כדאי לומר שאנחנו בדוח שעשינו, כשאנחנו מוצאים חריגה קטנה ביותר, כבר קוראים לזה חריגה.
<עופר רימון: אנחנו מעבירים את זה ליחידה של סטיליאן ולרשות, שיבדקו את זה.
<עופר רימון: זה יכול להיות גם לדברים קטנים.
<עופר רימון: בגלל שאנחנו לא מומחים בעניין, לא רוצים לקחת אחריות ולומר: בזה צריך לטפל ובזה לא.
עמרם מצנע: הרשות המקומית היא בעלת האחריות לבצע.
<זאב גולדבלט: אסור לנו להתנחם בזה, שזה בכיתה אחת, כי ביהדות לפחות מקובל שהמציל נפש אחת מישראל, הציל עולם מלא, ומספיק שילד אחד שיושב ליד שנאי כזה או ליד לוח חשמל יחטוף סרטן, לא עלינו.
<זאב גולדבלט: למרות שאני גם משמש יו"ר ועד הורים של גבעתיים, ושם הרשות מקפידה מאוד לבצע את הבדיקות ואפילו לתקן אותן, חלק גדול מהרשויות המקומיות בארץ, או מפאת בורות או מפאת תקציב, מתעלמת מהחובה שלהם, והיא לא המחוקק, ומשרדי הממשלה לצערי לא קבעו לוחות זמנים שמחייבים את תיקון הליקויים.
<זאב גולדבלט: אם כבר עושים – אל"ף, חלק גדול מהרשויות לא עושות את הבדיקות, אבל אם כבר עושים את הבדיקות, כדאי שיוכתב באותם תקנה או חוק גם לוחות זמנים לתיקון הליקויים, ולא שנשים את זה במגירה וכשיתפנה תקציב, נתקן.
<זאב גולדבלט: חובה לתקן את זה מיידית, בעיקר כשהעלות של תיקון של חלק לא קטן מהליקויים הוא זניח כספית בצורה בוטה.
<זאב גולדבלט: לעומת זאת, הנזק הוא מצטבר, שעלול להיות נוראי.
<זאב גולדבלט: פורום ועדי ההורים הישוביים מברך את משרד החינוך על השימוש ההולך וגובר במחשבים לצורך שיפור גם מערכת החינוך וגם איכות הלמידה, וממליץ לקיים בדיקה ממוקדת בנושא הקרינה הנובעת ממערכות המבוססות אלחוט.
<זאב גולדבלט: משיחות לא מועטות עם חיליק – אל"ף, אין מספיק מחקרים בנושא; ובי"ת, כלי המדידה הם לא מספיק מדויקים לרמות קרינה מהסוג הזה, וחובתנו כהורים למנוע חשיפה של ילדים לקרינה אלקטרומגנטית כרונית, בעיקר שעל הילדים נכפית השהות בבתי הספר או במוסדות החינוך, ואין להם יכולת בחירה.
<זאב גולדבלט: אנחנו מבקשים שהוועדה תדרוש ממשרד החינוך לאכוף את החוקים והנהלים שעוסקים במיקום שנאים בשטח בית ספר וגנים – שם זו בעיה לא פחות גדולה, ואנחנו תמיד שוכחים אותם; למגן את לוחות החשמל ואת רשתות החשמל מפני קרינה שעלולה לפגוע בתלמידים ובסגל.
<זאב גולדבלט: הפורום כמובן קורא גם לחקיקה והגדרת תקן מחייב בנושא הקרינה, וקביעת הנחיות ברורות וחד-משמעיות, בדיוק כמו שקיים למשל בנושא כיבוי אש א ומתקני חצר בבית הספר - אותו דבר שיהיה גם בנושא הקרינה.
<זאב גולדבלט: אנחנו כמובן קוראים לרשויות המקומיות לתקן מיידית את כל המפגעים הנובעים מהקרינה.
<זאב גולדבלט: אנו גם דורשים שתוצאות מבדקי הקרינה ברשויות שמקיימות אותן, שיהיו נגישות ושקופות לכלל ציבור ההורים, וכמובן, גם לוועדי ההורים.
<זאב גולדבלט: ברמה האישית אני מאחל לך הצלחה, ואני מקווה שלא תפסיק לעסוק בחינוך גם בעתיד.
עמרם מצנע: קובי, בבקשה.
יעקב צור: קובי שטיינברג, ארגון ההורים הארצי.
שמעון אוחיון: זה לא אותם דברים?
<זאב גולדבלט: פורום ועדי ההורים זה כמעט שמונים רשויות מקומיות; ארגון ההורים הארצי – פחות מעשרים.
עמרם מצנע: חברים, אסביר לכולכם.
עמרם מצנע: הארגון המייצג הוא ארגון ההורים, הארגון הארצי של ההורים, ואנחנו אליו מתייחסים כארגון מייצג.
עמרם מצנע: קם ארגון נוסף.
עמרם מצנע: ארגון ההורים הארצי הוא המייצג.
יעקב צור: תודה לחברי הכנסת וליושב-ראש הוועדה.
יעקב צור: אל"ף, אנסה לא לחזור על דברים שנאמרו פה – חבל על זמן הוועדה.
יעקב צור: דוח מבקר המדינה – הכנתי מצגת.
יעקב צור: דוח מבקר המדינה מאושש את מה שידענו כבר בדיון הקודם - 60 אחוז מבתי הספר קורנים.
עמרם מצנע: 60 אחוז מאלה שנבדקו, ברשויות שנבדקו.
<זאב גולדבלט: נכון, בחשמל.
<זאב גולדבלט: חבל שאין פה נציג של הרשויות המקומיות.
<זאב גולדבלט: אל"ף, אני מברך על יוזמת משרד החינוך, שאף אחד לא עשה, ולקח על עצמו את 2017.
<זאב גולדבלט: כבר התחיל ב-1,100, ועד 2017 בעז"ה כל בתי הספר יימדדו.
<זאב גולדבלט: קשה לראות במצגת, אבל זה אצלך עמרם, שמועצת שוהם לקחה דוח שקיבלה, וגם פרסמה להורים.
<זאב גולדבלט: היא שכחה לשים שם את הפרמטרים הנכונים הקורנים.
<זאב גולדבלט: קשה לראות את זה שם במצגת.
<זאב גולדבלט: הרשויות מקבלות את הדוח הזה.
<זאב גולדבלט: מה שמגיע לוועדי ההורים זה סילוף של הדוח, אז לא שרק שהם מסתירים; הם גם מסלפים אותו.
<זאב גולדבלט: זה בעיתונות של לפני שבועיים בערך, תושבת שוהם שלחה לי את זה.
<זאב גולדבלט: בצד שמאל אנחנו רואים שני פרמטרים שחסרים.
עמרם מצנע: דווקא למועצת שוהם יש מעמד בתחומי חינוך גבוה.
<זאב גולדבלט: הנה.
<זאב גולדבלט: בתחומי הקרינה – נמוך.
<זאב גולדבלט: זו דוגמה אחת שעלתה לתקשורת.
<זאב גולדבלט: גם איפה שאני גר, במזכרת בתיה, ברגע שהרשות קיבלה את הדוח, היא לא נתנה לנו לראות את הדוח.
<זאב גולדבלט: רק אחרי שהתעקשנו והבאנו מודד מטעם ועד ההורים, מתוך כספי בית ספר, אז קיבלנו את הדוח.
<זאב גולדבלט: יש פה פער גדול למה שהרשויות מקבלות למדידות לבין מה שמגיע להורים.
<זאב גולדבלט: זה נכון, אני חוזר - המבקר ממליץ לרשויות המקומיות לבצע במוסדות מדידת קרינות.
<זאב גולדבלט: מי שאחראי על זה, זה הרשות המקומית.
<זאב גולדבלט: אם בוצעו 1,100 מדידות, בואו נראה אותן.
<זאב גולדבלט: למה רק סטיליאן ומי שצריך לקבל?
<זאב גולדבלט: תנו להורים לראות אותם.
<זאב גולדבלט: וכמו שאמרת, עמרם, ב-1,100 מדידות האלה בואו נראה במה אפשר לטפל מחר, כי הילדים יושבים שם בתוך בתי הספר, וקורנים.
<זאב גולדבלט: תנו לנו את השקיפות הזאת, לקבל את ה-1,100 דוחות לתוך הוועדים, כי ברגע שזה מגיע לרשות, יש רשויות צדיקות בישראל.
<זאב גולדבלט: לרוב זה לא מגיע להורים, ואם זה מגיע, זה גם מסולף.
<זאב גולדבלט: בגבעתיים זה נחלת הכלל.
<זאב גולדבלט: כל ועדי ההורים קיבלו את זה עד לרמת ההורה.
עמרם מצנע: רק לאחרונה היה בנתניה שהרשות עשתה ביקורות, אבל היא לא פרסמה, מתוך רעיון של קודם לתקן, כדי לא להבהיל, אבל מאחר שזה יצא, הבהלה היתה כפולה.
<רוני קלר: יש גם מדידות – אני הייתי עד למדידה מסולפת אצלנו ברמת גן, ואדון חיליק היה אחראי על אותו בודק.
<זאב גולדבלט: אעשה את זה ממש בקצרה.
<זאב גולדבלט: לא אחזור, אבל לגבי מה שמשרד החינוך, כן חשוב כאכיפה, לפני שבית ספר נפתח, כמו שהוא צריך למדוד את כיבוי האש, כן למדוד את מקומות הקרינה.
<זאב גולדבלט: יש פה יוזמה חדשה, רק צריך לעקוב אחריה ולראות שזה באמת קורה, שבית ספר לק ייפתח לפני שמורידים קרינה.
<זאב גולדבלט: ושקיפות, שקיפות, שקיפות.
<זאב גולדבלט: ההורים בבהלה.
<זאב גולדבלט: יכול להיות – למשל, אצלנו בבית ספר עשו עציצים, מטר וחצי מארון חשמל, עשו עציצים יפים, והילדים לא מתקרבים.
<זאב גולדבלט: זה יכול להיות ברמה הבסיסית הזאת, עוד לפני שניגשים לפתרונות חשמל שעולים הרבה כסף, אבל תנו לנו לדעת.
<רוני קלר: רוני קלר, יושב-ראש הפורום לסלולריות שפויה.
<רוני קלר: קודם כל, אני רוצה להודות למצנע על הזמן שהוא מקדיש, ללמוד את הנושא.
<רוני קלר: כל פעם הוא עושה דיונים בנושא הזה וחוזר.
<רוני קלר: הרבה תודה והרבה הצלחה בהמשך דרכך.
<רוני קלר: אני רוצה להתייחס לדברים שאמר ד"ר רמון ממשרד החינוך, ואני רוצה להתייחס לזה בפרספקטיבה רחבה יותר.
<רוני קלר: בהמשך לדיון שהתקיים פה ב-18.11, שדיבר על החלטות ברמה הפדגוגית, ואמר ד"ר רימון באותו דיון שניתנים מענקים לבתי ספר ששמים טאבלטים ושמים אלחוטי.
<רוני קלר: אני תוהה, באותם כ-100 אלף, 200 אלף שציין רימון, האם לא יכלו לעשות תקשורת קווית, ועוד היו נשארים עם עודף כסף בכיס.
<רוני קלר: אני תוהה, האם משרד החינוך, שומר הסף, עושה עבודתו נאמנה כשהוא נעזר בעמותות ונותן להם גושפנקא או נותן להם את החותמת של משרד החינוך, ומכניס אותם בדלת האחורית כדי לעשות פה תקשורת אלחוטית, ועוד יוצא באצטלה, שצריך לעשות את זה, כי צריכה סוג של גמישות פדגוגית בכיתות, ואי-אפשר אחרת.
<רוני קלר: אני תוהה, האם באמת הן נבדקו, אפשרויות אחרת.
<רוני קלר: זה לא דברים שאני מעלה עכשיו; הם נידונו כבר ב-2009.
<רוני קלר: אני זוכר את דב חנין בוועדת הפנים.
<רוני קלר: העלינו את הדברים, והם ידועים.
<רוני קלר: סטילאן אומר שאין תקנות.
<רוני קלר: השאלה, מה האינטרסים בתוך המערכת הזאת?
<רוני קלר: אף אחד לא מדבר עליהם.
<רוני קלר: בואו נדבר עליהם וננסה לפתור אותם.
<רוני קלר: בואו נראה לאיזה מצב הבנות אנחנו יכולים להגיע פה.
<רוני קלר: לגבי המודדים, אני רוצה להדגיש – המשרד להגנת הסביבה מאציל סמכויות ביחידות הסביבתיות ברשויות המקומיות.
<רוני קלר: ברשויות המקומיות נמצא מישהו כלשהו, שאחראי על רעש ועל זיהום אוויר ועל מדידות קרינה.
<רוני קלר: הוא מקבל את משכורתו מהרשות.
<רוני קלר: בבית הספר שבו לומדות התאומות של סגן ראש העיר, ד"ר אבי ליליאן, הזמנו את- - -, שהוא בודק אצלנו, ובזמנו באותה נקודת זמן אדון יושב-ראש מלר"ז היה אחראי עליו, ואני הלכתי מקום-מקום כדי לבדוק את הנקודות.
<רוני קלר: איפה שהיה ארון חשמל, הושמטה המדידה, ויש לי המדידה.
<רוני קלר: רדפנו אחרי האדם, שיתקן את זה, ויראה לנו את זה, ומה צריך לעשות שם.
<רוני קלר: אמר האדון קובי: צריך לשים כולה עציצים.
<רוני קלר: למה אנחנו צריכים להתנהג כך?
<רוני קלר: אז הרשויות פוחדות שזה יעלה להן הרבה כסף?
<רוני קלר: יש רשויות עירוניות שקשה להן?
<רוני קלר: בואו קודם כל נשים את הדברים על השולחן.
<רוני קלר: לגבי גן חרוזים ברמת-גן, הוא נמצא מתחת לקווי מתח עליון.
<רוני קלר: לא רחוק משם יש בתי מגורים.
<רוני קלר: בתוך בתי המגורים הקרינה היא מטורפת.
<רוני קלר: מתחת לגן הקרינה היא מטורפת.
<רוני קלר: משך חמש, שש שנים לא רצו לסגור את הגן הזה.
<רוני קלר: סגרו את הגן הזה רק לפני שנה, ויכלו כבר מזמן לסגור אותו ולשים קרוואנים במקום אחר ולפתור את הבעיה.
<רוני קלר: אגב, במקום הגן פתחו שם ספרייה, אז מישהו אחר מקבל את הקרינה שם.
<רוני קלר: עשו הצלבה של פאזות וניסו לפתור ולא הצליחו.
<רוני קלר: צריך להזיז את קו המתח למקום אחר.
<רוני קלר: צריך לשבת על זה עם עיריית תל-אביב, ויודעים - עיריית תל-אביב רוצה ככה- - -
עמרם מצנע: למה תל-אביב?
עמרם מצנע: למה לא רמת-גן?
<סטליאן גלברג: צריך להזיז עמוד אחד, וזה שטח מוניציפלי של תל-אביב.
<רוני קלר: יש דברים שהם פשטניים ואפשר לעשות אותם, ויש דברים שלא, אבל בואו נשים את האינטרסים על השולחן, שאדון רימון, במקום לתקצב ולעודד ולתת גושפנקא של 200 אלף לתקשורת אלחוטית, יגיד מה שצריך, ולא פה ידבר ברמה הפדגוגית ופה ידבר אחרת.
<רוני קלר: הכול קשור בשני.
<רוני קלר: זה הילדים שלנו.
<בן עמי יעקב: אתחיל בנושא של משרד הבריאות.
<בן עמי יעקב: לצערי, את ציינת פה את סיגל סצדקי, אבל אני הייתי באחרונה בכנס שלה במשרד להגנת הסביבה.
<בן עמי יעקב: שאלו אותה שאלות בנושא בריאות.
<בן עמי יעקב: היא אמרה: אני לא משרד הבריאות – תפנו למשרד הבריאות.
<בן עמי יעקב: אז שאלו: מה את?
<בן עמי יעקב: היא אמרה: אני רק יועצת.
<בן עמי יעקב: זה שאת אומרת שסיגל קובעת, זה ממש לא הכיוון.
<בן עמי יעקב: היא לא עובדת במשרד הבריאות, היא לא מחליטה החלטות לגבי משרד הבריאות; היא רק נותנת לכם ייעוץ, כלומר ההחלטה היא שלכם ולא של סיגל.
<בן עמי יעקב: אני רוצה להתייחס גם לנושא, שהגורם האחראי במשרד הבריאות מודה שהוא לא מוביל מהלך בריאותי מקצועי.
<בן עמי יעקב: ואז הוא אומר: אני הולך לפי מה שמכתיב לי משרד החינוך.
<בן עמי יעקב: כל הניגוד הזה, זה טלאים.
<בן עמי יעקב: לגבי אופן הבדיקות, לצערי, אני שותף להרבה בדיקות שנעשות פה בארץ.
<בן עמי יעקב: המאבק התחיל בנגבה, בראשון לציון, ומאז תרמתי עצמי בהתנדבות מלאה לעזור בכל המקומות בארץ.
<בן עמי יעקב: נתקלתי בהרבה מקומות בארץ שמבצעים בדיקות, והן לא נכונות.
<בן עמי יעקב: הן מבוצעות כנראה – איני יודע בדיוק מה הסיבה.
<בן עמי יעקב: פניתי במכתב רשמי למלר"ז לתת לי תשובות לגבי אופן הבדיקה שהם ביצעו.
<בן עמי יעקב: אני מחכה מעל ארבעה חודשים, וטרם קיבלתי תשובה, למרות ששלחתי שלוש תזכורות.
<בן עמי יעקב: אציין דוגמאות.
<בן עמי יעקב: חברת מלר"ז עשתה בדיקה בבית ספר בנתניה.
<בן עמי יעקב: גילתה שם סדר גודל של 16 מיליגהאוס.
<בן עמי יעקב: ההורים, שכל כך חששו, ולא היה נראה להם כל הדברים האלה, החליטו להזמין מודד פרטי, ובאותה נקודה שחברת מלר"ז מצאה שם 16, הם מצאו שם 48.
<בן עמי יעקב: וזה לא רק בבית ספר אחד.
<בן עמי יעקב: אחרי שעשו את הבדיקה הזאת, ההורים מוציאים כסף מהכיס שלהם.
<בן עמי יעקב: לא רשות, לא אף אחד.
<בן עמי יעקב: כמה הורים שמים כסף על השולחן.
<בן עמי יעקב: בדיקה כזאת עולה כ-1,000, 1,200 שקל, כי אכפת להם מהילדים שלהם, בזמן שהרשות ובית הספר וכל מה שמסביב, לא אכפת להם.
<בן עמי יעקב: למה – כי הם לוקחים את חברת מלר"ז, שעושה את הבדיקות, והבדיקות שלה לא מבוצעות כמו שצריך, ואתן עוד דוגמאות.
עמרם מצנע: אנחנו מסתפקים בדוגמה הזאת.
<בן עמי יעקב: אתן דוגמה אחת נוספת לנושא ה- RF.
<בן עמי יעקב: באה חברת מלר"ז, עשתה בדיקה בבית ספר ב-RF, אבל צריך לפרוס את כל המחשבים, להפעיל אותם בתקשורת מלאה, לעשות נקודות, לבדוק כמו שצריך, אבל זה לא בוצע כך.
<בן עמי יעקב: מסתבר שזה בוצע על שניים-שלושה מחשבים, והבדיקה בוצעה רק בנקודה אחת במרכז הכיתה, ואחר כך, כשבאה חברה אחרת לעשות את הבדיקה מטעם פרטי של ההורים, המודד אמר: אבל איפה כל המחשבים?
<בן עמי יעקב: אמרו לו: אין מחשבים.
<בן עמי יעקב: אולי בכל זאת תעשה את הבדיקה?
<בן עמי יעקב: הוא לא הסכים.
<בן עמי יעקב: יש לי עוד שני סעיפים בבקשה.
<בן עמי יעקב: לגבי נגבה, אני קודם כל מודה לך מאוד שבאת לביקור בנגבה.
<בן עמי יעקב: ראיתי גם את המכתב שהוצאת לגבי נגבה.
<בן עמי יעקב: לצערי, לא ראיתי בו שום התייחסות לנושא הקרינה.
<בן עמי יעקב: אף לא מילה שמציינת שבדקת את הנושא הזה שם.
<בן עמי יעקב: כלומר זה היה מין – לא יודע, לי נוצרה תחושה שזה נעשה בקול ממלכתי ולא בקול מקצועי כדי לפתור בעיה של קרינה, למרות שהצגנו לך ומסרתי לך באופן אישי מכתב מרופא ודוחות קרינה.
<בן עמי יעקב: גם פה אותו סיפור – באה העירייה דרך חברת מלר"ז, עשו בדיקות.
<בן עמי יעקב: אנחנו הבאנו משהו פרטי, וגילו.
<בן עמי יעקב: לגבי משרד החינוך, עופר, הנושא הזה נורא מציק לי, כי מצד אחד – ותכף אתן לך מכתב שמישהי שלחה לך, והדפסתי לך את זה – מצד אחד, אתם מדברים על לשמור על הילדים ושלא ייפגעו; אבל מצד שני, בעיתון גלובס כתוב שמשרד החינוך מתגמל ב-240 אלף שקל כל בית ספר שמצטרף לפיילוט הטאבלטים.
<בן עמי יעקב: כלומר אתם כאילו אומרים לבתי הספר: בואו, ניתן לכם כסף, מתנות, רק תכניסו את האלחוטי הזה, תתחילו להפעיל אותו.
<בן עמי יעקב: זה לא מראה לי סימן של אחריות על הילדים.
עמרם מצנע: חיליק, בבקשה.
<חיליק רוזנבלום: אני שמח על הדיון הזה, כבוד היושב-ראש.
<חיליק רוזנבלום: אני חושב שמה שאתה שומע מכל הכיוונים, ברור דבר אחד לכולם: מגמת השושו.
<חיליק רוזנבלום: יש השתקה באופן גורף של רוב המוסדות שקשורים לעניין הזה.
<חיליק רוזנבלום: ואם יש החלטה להטיל את זה על הרשויות המקומיות, היא החלטה מאוד טובה.
<חיליק רוזנבלום: הרשויות שציינת פה, שהיה לי הכבוד לבדוק שם, אף אחד לא החליט לצאת לפרסום, אלא רק אחרי שזה התגלה להורים בצורה כזו או אחרת.
<חיליק רוזנבלום: זה דבר אחד.
<חיליק רוזנבלום: כלומר לומר: אנחנו מטילים את זה על הרשויות המקומית או על הבעלויות – זה לא מספיק, כי הרשויות המקומיות, כפי שציינת, שדיברת עם המנכ"ל, הוא החליט לא למסור את התוצאות לציבור.
<חיליק רוזנבלום: לשמחתי, יושבים פה כל האנשים שקשורים לעניין הזה.
<חיליק רוזנבלום: נורא פשוט: לכל בודק קרינה יש רשיון של המשרד להגנת הסביבה.
<חיליק רוזנבלום: חבל שסטיליאן לא פה, אבל אני גם אמרתי לו את זה – הוא יכול להתנות שלא יבדקו בשום מוסד חינוכי, ואת זה גם יכול להתנות רותם וגם חברי עופר – אין כזה דבר, בדיקה ללא פרסום.
<חיליק רוזנבלום: בדקנו – מפרסמים, וכדי להעלות דוח בדיקה לאינטרנט, זה דבר שיכול להיעשות תוך 72 שעות – לעשות בקרה על הדוח, ולהעלות אותו.
<חיליק רוזנבלום: זה לא קיים, ואם תצא מהוועדה תחשוב, אם לחבר את מה שאמר סטיליאן ומה שאמר מר עופר רימון – סטיליאן מדבר על 60 אחוז.
<חיליק רוזנבלום: את המספר הזה אנחנו נתנו למבקר המדינה בעקבות עבודה שלנו בשבע השנים האחרונות, והשנה רק 2014, בדיוק 60 אחוז.
<חיליק רוזנבלום: אם ניקח 60 אחוז ו-1,100 בתי ספר, ועוד כמה מאות בתי ספר שבדקנו, זה אומר שיש במדינה היום 600 בתי ספר שבהם יש בעיות חריגות.
<חיליק רוזנבלום: אנחנו צריכים להבין את זה.
<חיליק רוזנבלום: למען הדיוק, זה 600 או 650 או 550.
<חיליק רוזנבלום: ההורים צרכים לדעת.
<חיליק רוזנבלום: וברגע שארגון ההורים יידע את זה, זה הדבר הדוחף הגדול ביותר.
<חיליק רוזנבלום: לא צריך יותר מזה.
<חיליק רוזנבלום: וברגע שמשרד החינוך עם הבטיחות ימצאו חריגה, כי אנחנו לא מדברים בדרך כלל על בית ספר שלם אלא בדרך כלל זה יהיה חדר כזה או חדר אחר.
<חיליק רוזנבלום: מקום מסוים.
<חיליק רוזנבלום: פה יכול למשרד החינוך להורות: ניתן לכם רישוי לכל בית הספר לעבוד למעט החדר או האזור הזה.
<חיליק רוזנבלום: ואז בית הספר או הרשות המקומיות ירוצו ויעשו את זה.
<חיליק רוזנבלום: ואם זה יהיה מפורסם בציבור וגם באתר האינטרנט של משרד החינוך – אגב, הבדיקות שעשה משרד החינוך עם המשרד להגנת הסביבה כבר עלו לאתר הגנת הסביבה; אני מקווה שגם יעלו לאתר משרד החינוך.
<חיליק רוזנבלום: שיעלו כולם.
<חיליק רוזנבלום: שכל הורה יכול לדעת מה קורה בכיתה.
<חיליק רוזנבלום: חשוב לציין פה: משרד החינוך בשנתיים האחרונות עבר מהפך.
<חיליק רוזנבלום: אם תבדקו כמה בתי ספר נבדקו על-ידם לפני שנתיים, אנחנו נהיה במצב של כמעט אפס, ועכשיו פתאום 1,100.
<חיליק רוזנבלום: פנטסטי.
<חיליק רוזנבלום: אני חושב שיש לציין את זה, שקרה פה משהו ענקי, ואם בשלוש שנים הם יגמרו 5,000 מוסדות חינוך, זה נהדר.
<חיליק רוזנבלום: אבל שכחנו עוד דבר אחד, עופר.
<חיליק רוזנבלום: הבעיה שאמרה ד"ר קרקיס זה הגיל הרך.
<חיליק רוזנבלום: מה עם גני הילדים?
<חיליק רוזנבלום: זה לא חינוך חובה?
<חיליק רוזנבלום: איפה הם?
<חיליק רוזנבלום: מי מתעסק אתם?
<חיליק רוזנבלום: אף אחד לא דיבר עליהם.
<חיליק רוזנבלום: אותו שנתון, אם דיברנו על החשש למחלות או להתפתחות של תאים וכו', הבעיה שלנו זה הגיל הרך.
<חיליק רוזנבלום: התחלנו בשלב אחד, ונתתי את כל המחמאות, אבל אסור לנו לעצום עיניים.
<חיליק רוזנבלום: הגיל הרך הוא הבעיה היותר כבדה.
<חיליק רוזנבלום: שימשיך עופר והצוות שלו עם רותם את כל מה שהם עושים, אבל ללכת לגיל הרך.
<חיליק רוזנבלום: שם יש לנו בעיה, לדברי משרד החינוך, הרבה יותר כבדה וחשובה.
<חיליק רוזנבלום: זה העניין השני.
<חיליק רוזנבלום: ברגע שזה יהיה מפורסם, התגברת על הנושא.
<חיליק רוזנבלום: לגבי בעלויות, יש ראשי רשויות שמחליטים ממש לבצע את כל התיקונים.
<חיליק רוזנבלום: אפילו הולכים לחומרה.
<חיליק רוזנבלום: יש ראשי רשויות שמסתירים את הדוחות האלה, והפתרון הזה של- - -
קריאה: או מסלפים.
<חיליק רוזנבלום: לא נלך רחוק.
<חיליק רוזנבלום: רק לא להודיע, זה כבר מספיק.
<חיליק רוזנבלום: ברגע שזה יהיה חלק מתנאי רשיון המודד, ברגע שמשרד החינוך יורה לכל מנהלי בתי הספר: לא נכנס אליך בן אדם בלי שהדבר מפורסם ואני יודע מזה – יצרת מהפך.
<חיליק רוזנבלום: הדבר הנוסף לגבי בעלויות, שזה 20 אחוז, זה המגזר החרדי.
<חיליק רוזנבלום: חלק מהמגזר החרדי לא מאפשר, פשוט אומר לי כבוד ראש הישיבה: אל תיכנס לפה, כך אני רוצה.
<חיליק רוזנבלום: גם אם הוא מלמד כמעט בתוך חדר חשמל.
<חיליק רוזנבלום: ויש שם ילדים קטנים.
<חיליק רוזנבלום: גם החבר'ה המבוגרים - זה לא משנה אם זה ישיבה קטנה או גדולה.
<חיליק רוזנבלום: צריך לעשות משהו.
<חיליק רוזנבלום: זה הדבר השני.
<חיליק רוזנבלום: אם מפה תצא קריאה של החשיפה וההרשאה, אני חושב שנעשה את העבודה שלנו לשנת 2015.
משולם נהרי: הדיון הזה, שקשור לביטחונם ולשלומם של הילדים, אני מכיר אותו מוועדת החינוך לפחות כעשרים שנה.
משולם נהרי: כל פעם זה בתחום אחר לגמרי, אבל תמיד הליקויים שמצביעים עליהם, חוזרים ונשנים.
משולם נהרי: חוק הפיקוח על בתי הספר נועד להבטיח את שלומם, ביטחונם ובריאותם של הילדים.
משולם נהרי: מי שלא עומד בחוק הפיקוח, ממילא הוא לא יכול להפעיל בית ספר.
משולם נהרי: הוא לא מקבל רשיון, ולא מוכר על-ידי משרד החינוך.
משולם נהרי: זה תפקידו של חוק הפיקוח.
משולם נהרי: למשל, חוק הפיקוח לא מאפשר לבנות בתי ספר באזורי תעשייה, שיש שם קרינה, או מקומות שלא יכולים להבטיח את שלומם, ביטחונם או בריאותם של הילדים.
משולם נהרי: יש בדיקות.
משולם נהרי: דא עקא, חוק הפיקוח לא חל על בתי הספר הממלכתיים, כלומר בתי הספר הממלכתיים הם חשופים.
משולם נהרי: שם אין שום חובה.
משולם נהרי: אין תנאי של בטיחות ואין תנאי של בריאות.
משולם נהרי: זה בעצם פרצה קוראת לגנב.
משולם נהרי: לכן גם לא סוגרים בתי ספר כאלה.
משולם נהרי: גם אם הוא מהווה סכנה לשלום הילדים, בית הספר הזה לא נסגר.
משולם נהרי: לעומת זאת, בתי הספר הפרטיים, הוא לא יכול להתקיים.
משולם נהרי: לא רק שלא יתוקצב; גם יוצא לו צו סגירה.
משולם נהרי: כל בתי הספר הפרטיים, מה שנקרא מוכר שאינו רשמי.
משולם נהרי: אני לא מתייחס לישיבות, כי זה לא מוסדות חינוך מבחינת חוק הפיקוח על בתי הספר, אבל בתי הספר היסודיים, כל גילאי החובה חייבים לעבור את התהליך של חוק הפיקוח.
<חיליק רוזנבלום: גם תלמודי תורה?
משולם נהרי: גם תלמודי תורה שמקבלים רישוי ממשרד החינוך עוברים את כל הבדיקות - בלי זה לא יוכלו לקבל רשיון.
משולם נהרי: זה חוק הפיקוח.
משולם נהרי: שם אין שום פשרות.
משולם נהרי: ניסיתי לשנות את חוק הפיקוח, בעצם להחיל אותו על כל מוסדות החינוך במדינת ישראל.
משולם נהרי: משרד החינוך חוזר ומתנגד לכך בגלל הוויכוח, מי אמור בעצם לטפל בכל המפגעים הללו – האם הרשות המקומית או משרד החינוך?
משולם נהרי: משרד החינוך אומר: אני מימנתי את המבנה, אבל הוא בבעלות הרשות המקומית, וממילא היא צריכה לתחזק אותו, ואילו הרשות המקומית אומרת: בניתם בית הספר – תמשיכו ללוות אותו עד אין קץ.
משולם נהרי: אין מנוס.
משולם נהרי: אם לא יחול חוק הפיקוח על כל בתי הספר, אנחנו נמצא עצמנו מידיינים כל פעם – היום זה אלקטרומגנטי, מחר זה יכול להיות כל מיני חומרים מסוכנים, או מפגעים בטיחותיים, כל מיני דברים.
משולם נהרי: הרי בית ספר – תלמידים משתמשים בו.
משולם נהרי: הוא נשחק, הוא צריך תחזוקה.
משולם נהרי: יש המון דברים שמשמשים מפגעים.
משולם נהרי: לא יעזור שום דבר – רק לשנות את חוק הפיקוח.
עמרם מצנע: אני חושב שאתה טועה בעניין הזה, אבל אני אומר על זה כמה מילים תכף.
עמרם מצנע: דיברנו על זה לא אחת.
משולם נהרי: ואני אגיד את זה גם עשרים שנה.
משולם נהרי: ביתיים המפגעים רק הולכים- - -
עמרם מצנע: זה לא בגלל זה.
שמעון אוחיון: קודם כל, אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, מודה לכל הארגונים השותפים, במיוחד לארגון ההורים הארצי, שהציג את הדברים, כולל המלצות בסוגיה הזאת.
שמעון אוחיון: אני מסמן לי את הדברים פה, תוך שתי נקודות: בעיקר מקצועיות והתמחות בנושא מול התמודדות ניגוד אינטרסים.
שמעון אוחיון: אני שומע כאן ורואה ניגוד אינטרסים גם במשרד החינוך, שמעוניין לקדם תוכנית פדגוגית יפהפייה, ואם יש לו תקציב ולהכניס עוד כך וכך טאבלטים ועוד, מצד אחד, ומצד שני, כפי שאמרת, המשרד להגנת הסביבה מאציל על מחלקה בעירייה לעשות את המדידה.
שמעון אוחיון: אותם אנשים שעושים את המדידות, יש להם גם כמובן אינטרסים בתוך השלטון המקומי.
שמעון אוחיון: אני תוהה כרגע, כי זה נושא שהולך ומתרחב – אנחנו מדברים גם על גני ילדים.
שמעון אוחיון: אני גם חוויתי עוד כשעבדתי באוניברסיטה, שגם שם היה הוויכוח הזה, שנכנסו בכל המסגרות, לא רק עניין פיתוח ועמודי חשמל אלא גם הכנסה של כל הסלולרים, ואני לא יודע, והביאו מודדים וחברות פרטיות.
שמעון אוחיון: ואני תוהה כרגע, לחזק את ההמלצה, את הבקשה של ארגון ההורים הארצי לגבי ועדה בין-משרדית.
שמעון אוחיון: ואני שואל את עצמי, האם לא כדאי להפקיד את כל הסמכויות, את האחריות – כמובן, שותפים אחרים - בידי המשרד להגנת הסביבה, שהוא נטרלי?
שמעון אוחיון: הוא אמור להיות אובייקטיבי, אמור להתמחות בנושא הזה וללמוד אותו מהיבטים שונים, ובוודאי יביא גם את הידע שיש לו לא רק ממוסדות חינוך אלא גם ממוסדות ציבור אחרים וממתקנים אחרים, והוא יביא את הידע הזה ויקים לו את האנשים שיוכלו לפקח ולמדוד ולפרסם, ונוכל לסמוך שיש כאן התמודדות יפה עם ניגוד אינטרסים ולא הסתרה.
שמעון אוחיון: הוא יהיה בלתי-תלוי בנקודה הזאת.
שמעון אוחיון: אני חושב שאנחנו היום תוהים בתחום שהוא בחלקו נלמד, ועדיין לא ידוע, והשאלה, אם לא כדאי במקום להפקיד אותו בידי מחלקות, שאני מכבד אותן, בידי השלטון המקומי, בידי משרד החינוך - אם לא לחזק את המשרד להגנת הסביבה, שיתמחה בסוגיה הזאת, הוא יקבע את הקריטריונים, הוא יביא לנו המלצות לחקיקה לגבי תקנים ולגבי הגדרות של דברים, ואנחנו נעשה, והוא ירכז גם את הידע המקצועי הנצבר בעולם כולו, ולא רק במוסדות חינוך שיכולים באמת לשרת.
שמעון אוחיון: לכן אני מחזק את ההמלצות שמובאות כאן בידי ארגון ההורים הארצי.
עמרם מצנע: אני רק רוצה לתקן אותך – רוב היחידות הסביבתיות לא מבצעות בדיקות; בדיקות מבצעים גופים אזרחיים שקיבלו את הכשירות ואת הסמכות.
עמרם מצנע: רוב היחידות הסביבתיות לא מבצעות את הביקורות; הן מפעילות חברות אזרחיות שקיבלו את ההכשר, את האישור של המשרד לאיכות הסביבה.
עמרם מצנע: אבי פאטל, בבקשה.
<אבי פאטל: שלום, אני מייצג את ארגון ההורים בירושלים בראשות פז כהן.
<אבי פאטל: אנחנו עובדים גם יחד עם זאב.
<אבי פאטל: רציתי לדבר על דוחות של הקרינה שמבוצעים על-ידי משרד החינוך.
<אבי פאטל: כאשר סטיליאן שולח צוות בדיקה, יום אחרי שצוות הבדיקה מגיע, הדוח מגיע להנהלת בית הספר.
<אבי פאטל: גם פניתי למשרד החינוך מספר פעמים, ולאחר חודש הדוח לא מגיע.
<אבי פאטל: זה לא בית ספר אחד אלא זה מספר בתי ספר בירושלים.
<אבי פאטל: עם כל ההערכה לעבודה הטובה שאתה והצוות שלך עושים- - -
<עופר רימון: אנחנו שולחים לעירייה ולמשרד להגנת הסביבה.
<אבי פאטל: הדוח לא הגיע לבית הספר.
<אבי פאטל: אני נמצא גם בעירייה בוועדות היגוי גם של הטאבלטים וגם של ועדות אחרות.
<אבי פאטל: לא ראיתי את הדוחות גם בעירייה.
<אבי פאטל: אני מאוד מופתע מכך.
<אבי פאטל: יש עוד עניין, לגבי ההנחיות למנהלי בתי הספר.
<אבי פאטל: יש לי דוגמה לבית ספר שבוצעה בדיקת קרינה.
<אבי פאטל: היתה אפילו חריגה בבדיקת הקרינה באחד המקומות.
<אבי פאטל: לא מגיע דוח למרות זאת, ונאמר למנהלת.
<אבי פאטל: יש כיתות שיש לוח חשמל, שמוצב בקיר של הכיתה.
<אבי פאטל: כלום.
<אבי פאטל: לא מגיע – לא תוצאה, לא שום דבר.
<אבי פאטל: באותה כיתה יש גם רשת אלחוטית וגם הקרינה מלוח חשמל.
<אבי פאטל: לא מגיעה תוצאה של הדבר הזה למרות פניות חוזרות ונשנות, כולל במכתב.
<אבי פאטל: לא מגיע כלום.
<אבי פאטל: הדבר בעיניי שגם משונה, כשאתה שואל את מנהלת בית ספר – למה יש WIFI, כאשר אין טאבלטים, אין אמצעים – אף אחד לא משתמש בזה – למה יש ראוטר ונקודת גישה פועלים כשאף אחד לא משתמש?
<אבי פאטל: אין לה סמכות לכבות אותם.
<אבי פאטל: זו התשובה.
<אבי פאטל: זה לא בבית ספר אחד, אגב.
<אבי פאטל: למה זה נמצא, אם אף אחד לא משתמש בו?
<אבי פאטל: זה לא הגיוני ולא סביר.
<אבי פאטל: אני מדבר על גן חובה ו-א'.
<אבי פאטל: הושגה פשרה, שאת זה מנתקים, אבל ג' וכיתות אחרות, שם יש WIFI.
<אבי פאטל: בחלק מזה בכלל לא משתמשים, בחלק אחר משתמשים, נגיד, שעתיים בשבוע.
<אבי פאטל: זה דולק שש שעות ביום, חמישה או ששה ימים בשבוע, כשמשתמשים בזה שעתיים בשבוע.
<אבי פאטל: זה נשמע לי מאוד משונה ולא סביר.
<עופר רימון: כשאתה מוציא הנחיות, אתה לא יכול להיות בטוח שמיישמים אותן.
<עופר רימון: ההנחיות האלה יצאו לפני שנה בכל מקום ב-100 אחוז.
<עופר רימון: לכן אנחנו עושים בדיקות.
<עופר רימון: בכל מקום שאנחנו רואים שלא מיישמים, אנחנו פועלים שיישמו.
<עופר רימון: יש לנו 4,000 בתי ספר.
<עופר רימון: תמיד תוכל להראות לי כיתה אחת בבית ספר אחד שזה לא מיושם.
<עופר רימון: האחריות שלנו, שזה יהיה מיושם.
<עופר רימון: מה שאת מתאר, לא תקין, לא לפי החוזרים שאנחנו הוצאנו, וצריך להנחות את בית הספר, שזה לא יהיה.
<עופר רימון: זה מה שאנחנו מנסים לעשות.
<עופר רימון: אני מאוד מקווה שמה שאתה מתאר זה לא הכלל.
<עופר רימון: לכן עשינו בדיקות – אמרתי 1,100 בדיקות קרינה, אבל בדיקות של חוזר מנכ"ל, שפועלים תחת הזהירות המונעת, שאין דברים כמו שאתה מציין, עשינו כבר 1,600.
<עופר רימון: אנחנו בודקים את זה בבתי הספר.
<עופר רימון: לא יכול לומר לך, שכשאנחנו מוציאים הנחיה, כולם עוברים לדום, אבל אנחנו מנסים שהדברים הללו לא יהיו.