GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסי וולפסון: סלח לי, אבל לתאר את זה - - - זה פשוט לא הגיוני.
יעקב כהן: באו עמותות צער בעלי-חיים ואמרו: עושים כבר רפורמה, אז למה לא 750 סמ"ר בכלובים מאובזרים כמו באירופה?
יעקב כהן: ואז התחיל הקרב: חסר כסף, 340 לא מספיק, צריך 700, כי זה פי שניים.
יעקב כהן: קודם כל, היתה התנגדות מהשטח של החקלאים.
יעקב כהן: אבל הממשלה כן הלכה לקראתנו ותיקנה את החלטתה והלכה לקראת החקלאים ביולי 2010, והיתה מוכנה לתת יותר כסף ליחידות יצור יותר קטנות, מה שנוגד את התפיסה שלך של יעילות כלכלית.
<אלון מסר: - - -
יעקב כהן: אני מאוד-מאוד מבקש מכבוד היושב-ראש לא לאשר את התקנות היום ולדאוג שיהיה כסף.
<קריאות: הוא לא מאשר.
<קריאות: למה לבקש דבר ש - - -
עמרם מצנע: בקשתך התקבלה.
יעקב כהן: לגבי הדחיפה שלהם ללולי "חופש" ו"אורגני", ואני חושב שזה דבר שלא ייעשה, זה מכוון.
יעקב כהן: אני מגדל אורגני, עלות הייצור בלולי "חופש" ו"אורגני", היא עלות ייצור יותר גבוהה וזה סותר את מדיניות הממשלה להוזיל את המחיר לצרכן.
עמרם מצנע: אני מצטער, הזמן שלנו עבר.
עמרם מצנע: משרד האוצר, בבקשה, רצית להוסיף משהו?
<אלון מסר: אני חייב לציין שהחלטת הממשלה - - - דיברו על יחידות יצור של לא פחות מ5,000 מטילות.
<אלון מסר: זה המינימום.
<יוסי אדוני: אני יוסי אדוני, גר במושב זרעית, אני סגן ראש המועצה האזורית מעלה יוסף ואני גם נציג מגדלים במועצה לענף הלול, ואני חושב שיש קונצנזוס רחב למה שאני אגיד.
<יוסי אדוני: רוב הדברים שרציתי לומר נאמרו פה.
<יוסי אדוני: יש כמה דברים שלא נגעו בהם שאני חייב לומר אותם, וזה יהיה במשפט.
<יוסי אדוני: אני אגיע ישר לסוף.
<יוסי אדוני: אני מבקש לא לאשר את התקנות ללא מימון משמעותי, שאתה כבוד יושב-ראש תנחה את משרד האוצר ומשרד החקלאות ביחד עם נציגי המגדלים לשבת למשא-ומתן על-פי עקרונות מתווה ועדת צביקה כהן בדבר התייעלות בענף ההטלה.
<יוסי אדוני: ורק לאחר שיגיע להסכמות למימון התקנות על-פי מתווה ועדת צביקה כהן, נביא את התקנות לאישור בוועדה הנכבדה.
<יוסי אדוני: אנחנו בעד התקנות האלה למעט הסעיף האחרון של הענישה, ואנחנו נעלה את זה.
<קריאות: את זה נעשה מול המשרד, יוסי.
<קריאות: כשיהיה דיון.
<רמי כהן: רבותי, אל"ף, אני שמח מאוד על הדיון הזה.
<רמי כהן: בי"ת, לנו יש עניין לחזק את המשק המשפחתי, הגברת לאה יוגב.
<רמי כהן: הדברים שאת קראת והתרשמת מהם הם ישנים, הם מהקדנציה הקודמת, ושינינו.
<רמי כהן: הרפורמה שהיתה היא איננה שדרוג שאנחנו עושים עכשיו.
<רמי כהן: אנחנו ראינו את מבצע "צוק איתן" שנערך לפני ארבעה חודשים, וראינו שהתושבים שמחזיקים את גבול הדרום, את עוטף עזה, זה בעצם המתיישבים והם הביטחון של המדינה.
<רמי כהן: אותו דבר אנחנו מתייחסים לתושבי גבול הצפון.
<רמי כהן: אין לנו ספק שאתם השכפ"ץ שמחזיק את המדינה מהצד הצפוני.
<שמעון ביטון: הלול זה "כיפת ברזל" שלנו.
<רמי כהן: אנחנו רוצים שתמשיכו ותעסקו במה שאתם עוסקים או באלטרנטיבות הולמות.
<רמי כהן: ולכן, ברשותך, אדוני היושב-ראש, ננסה בשבועות הקרובים להגיע יחד עם משרד האוצר לתובנות שתאפשרנה לאשר את התקנות כי התקנות חשובות מאוד גם בבחינת בריאות הציבור וגם בבחינת רווחת העוף.
עמרם מצנע: אני רוצה לומר כמה מילות סיכום, וכמובן, הדיון הזה הוא לא האחרון בסדרת הדיונים, שכן אנחנו לא מאשרים את התקנות היום.
עמרם מצנע: אני לא התרשמתי שיש איזשהו ויכוח – יותר נכון, יש תמימות דעים שבעצם צריך להתקדם קדימה.
עמרם מצנע: מה שהיה לא יכול להיות ולא יתאים לתקופה המודרנית.
עמרם מצנע: ובסופו של דבר, צריך לעשות את השינוי וצריך למצוא איזון סביר בין רווחת תושבי הצפון, ואני לא צריך להוסיף אף מילה אחת על הדברים שנאמרו לגבי המשמעות, המעמד והחשיבות של ישובי הצפון, אותם מושבים שהם עם הגב או עם הפנים לגדר, ואותם מושבים שנמצאים קצת מרוחקים.
עמרם מצנע: אין ספק בכלל ואין שום סימן שאלה, מבחינתי, לפחות, ומבחינת הוועדה, שכל פתרון צריך להביא תשובה הולמת לכך שתושבים יוכלו להמשיך ולחיות במקום שבו הם חיים ובמקום שבו הם מגדלים את המשפחות.
עמרם מצנע: אבל צריך להיות איזון בין הרווחה של תושבי הצפון לבריאות הציבור, לצרכן שצריך לקבל את המוצר הנכון, וכמובן, גם לשמירה על זכויות בעלי-החיים, במקרה הזה המטילות.
עמרם מצנע: ואין ספק, ואני פונה אליכם, שלולים חדשים צריכים לקום על-פי הנוסחים המוצעים של התקנות גם אם התקנות האלה עדיין לא בתוקף.
עמרם מצנע: וכמובן, אינסנטיב ותמריץ למי שרוצה לבנות לולים על שיטה של "חופש" וכל ההגדרות האלה.
עמרם מצנע: זה כמובן דבר שנכון שייעשה.
עמרם מצנע: כפי שאתה אמרת ואתה גם הצעת, רמי, ואני פונה גם לאוצר: קחו חודש, ובעוד חודש נתאסף פה פעם נוספת ותמצאו את הפתרון המימוני.
עמרם מצנע: אנחנו לא נאשר תקנות, אני אומר לכם את זה באופן חד משמעי, הוועדה הזו לא תאשר את התקנות אם לא תהיה לנו הבנה שאכן יש פתרונות תקציביים, גם אם זה כרוך, כפי שאתה אמרת, נציג האוצר, במכלול שלם של נושאים שיביאו בסופו של דבר, גם להורדת יוקר המחיה וגם כמובן בראייה עתידית.
עמרם מצנע: אבל בלי שזה יהיה עסקת חבילה מסודרת בה לא מתקנים תקנות ואחר-כך משאירים את הזמן לעשות את שלו.
עמרם מצנע: אז אני קובע כחודש, אני חושב שזה זמן סביר כדי להגיע להבנות ולהסכמות.
עמרם מצנע: יש כמה נושאים שעדיין רשומים בתקנות ויחייבו דיון, דיברנו על ענישה.
עמרם מצנע: כל סיפור המועד הקובע – מבחינתנו, בכנסת, לא יתכן לחוקק חקיקת משנה, דהינו תקנות, בהן מועד הביצוע נשאר פתוח.
עמרם מצנע: זה בלתי-אפשרי.
עמרם מצנע: ולכן אי-אפשר לא להשאיר את זה, לא למינהלת ולא לאיזשהו מועד קבוע שמישהו אחר קובע אותו.
עמרם מצנע: בסוף, גם אם רוצים לשים פה קצת יותר שנים, למשוך את זה לאורך יותר זמן, עם תקציב שימתח את הזמן, זה לגיטימי.
עמרם מצנע: אבל ברגע שתקנות מתוקנות, האדם הסביר חייב לדעת שעד שנה זו המלאכה הזו מושלמת.
עמרם מצנע: אנחנו בוועדה נקיים ביקור גם בלול מודרני, כפי שאתם תציעו לנו, וגם בלול בעייתי בצפון.
<לאה יוגב: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לומר על בעיה טכנית שהיא משמעותית:
<לאה יוגב: אנחנו קיבלנו את התקנות היום שעה וחצי לפני הדיון.
<לאה יוגב: <
עמרם מצנע: אני הערתי על זה וזה יירשם בפרוטוקול.
עמרם מצנע: נושא הדיון הוא נהלים, ואם אתם רוצים, וכשלים בתהליך ההצטיידות במחשבי לוח (טאבלטים) במערכת החינוך.
עמרם מצנע: אני יודע שברקע יש את הנושא שעלה לכותרות בהוד השרון, והוא כמובן יהיה בטח חלק מרכזי בדיון, אבל כמובן שהדיון הוא ברמה העקרונית.
עמרם מצנע: ולשמוע את משרד החינוך, את האנשים שבאים מהשטח, ולסכם את הדיון.
עמרם מצנע: אנחנו נתחיל במשרד החינוך, דוקטור עופר רימון, בבקשה.
עמרם מצנע: דוקטור עופר רימון – מינהל טכנולוגיה, תקשוב ומערכות מידע.
<עופר רימון: כבוד היושב-ראש, בוקר טוב לכולם.
<עופר רימון: אנחנו הצגנו כאן, בוועדה, את תכנית התקשוב הלאומית, את הגישה, את הקונספט.
<עופר רימון: אנחנו עכשיו בשטח – 1,800 בתי-ספר.
<עופר רימון: חלקם עוברים ללמידה באמצעות מחשבים אישיים.
<עופר רימון: ואני הכנתי כאן מצגת קצרה שהיא מציגה איזה מהלכים אנחנו עושים.
<עופר רימון: הדגש הוא כמובן על הדיון שביקשת לקיים על ההצטיידות עצמה, איזה נהלים יש, ואיך אנחנו מיישמים אותם, ואיך אנחנו מטפלים גם בקשיים.
<עופר רימון: אבל אני רוצה להגיד בתור הקדמה: אנחנו הצגנו את הקונספט שלנו – איך צריכה להיראות מערכת החינוך מבחינה רעיונית, שאנחנו עוברים לגישה של מחשוב ענן, אינטרנט בפס רחב לבתי ספר וכולי.
<עופר רימון: נתנו חבילות תמיכה לבתי ספר.
<עופר רימון: אני מזכיר: אנחנו עובדים על 1,800 בתי-ספר, וזה חשוב לי להכניס את זה לדיון ולקונטקסט.
<דרור אלוני: מתוך כמה?
<דרור אלוני: דוקטור עופר רימון.
<עופר רימון: מה?
<דרור אלוני: 1,800 בתי-ספר מתוך כמה?
<עופר רימון: 1,800 מבערך ב-3,500 מוסדות חינוך - - -
<דרור אלוני: מחצית.
<דרור אלוני: מחצית היסודי.
<עופר רימון: היסודיים – כמעט כולם.
<עופר רימון: חטיבות הביניים – כמעט כולם.
<עופר רימון: התיכונים עדיין לא.
<עופר רימון: אבל בוא, תן לי להציג את התפיסה.
<עופר רימון: חשוב לי להגיד את זה, כי בסופו של דבר צריך לראות את התמונה הגדולה.
<עופר רימון: נכון, בית-ספר מסוים, יש בעיות.
<עופר רימון: צריך לראות גם איך פותרים אותן.
<עופר רימון: אבל צריך לזכור גם שאנחנו בסופו של דבר רוצים להוביל את כל המערכת הזאת קדימה אל המאה ה-21.
<עופר רימון: לא להשאיר את בתי-הספר מאחור.
<עופר רימון: וכל שינוי שאתה מכניס זה חלק מהעניין.
<עופר רימון: יש לפעמים התנגדויות, צריך לראות איך פותרים אותן.
<עופר רימון: לבתי ספר בדגם בסיסי, ששם המודל זה המורה המתוקשב: למורה יש מחשב, מקרן, אינטרנט בכיתה, והוא עומד מול הכיתה – יש לנו חבילת תמיכה אחת שהיא כוללת את האינטרנט, תוכן דיגיטלי, תמיכה טכנית, רכז תקשוב ותמיכה פדגוגית מרחוק ומקרוב.
<עופר רימון: ולבתי הספר שעוברים ללמידה באמצעות המחשבים האישיים אנחנו נותנים גם מענק חד פעמי לרכישת אמצעי קצה לאלה שידם אינה משגת.
<עופר רימון: הרשויות משתתפות במימון באופן דיפרנציאלי לפי המדד החברתי-כלכלי של הרשות.
<עופר רימון: יש כאן תמונה שמתארת את קצב ההתקדמות של התכנית: 1,500 בתי-ספר כבר חוברו בסיבים אופטיים, בפסים רחבים.
<עופר רימון: זו פריסה מאוד רחבה, פרויקט מאוד גדול.
<עופר רימון: תוכן: כמעט כל בתי-הספר כבר סיימו את תהליך הזמנת התוכן.
<עופר רימון: תמיכה טכנית: כבר אנחנו נותנים לבתי הספר.
<עופר רימון: רכזי תקשוב שובצו כמעט בכל בתי-הספר וכולי.
<עופר רימון: מבחינת התכנית, ואני עכשיו נכנס יותר לעומק לגבי הנושא של בתי-הספר, 200 בתי הספר שעוברים ללמידה באמצעות מחשבים אישיים.
<עופר רימון: אז קודם כל, לפני שנדבר על ההצטיידות והנוהל וכולי, צריך לזכור למה אנחנו כל כך מתעקשים על הנושא של ספרים דיגיטליים, למה אנחנו עושים כאלה מאמצים כדי להכניס אותם למערכת.
<עופר רימון: והסיבה היא, בראש ובראשונה, כי אנחנו חושבים שלספרים דיגיטליים יש הרבה מאוד יתרונות.
<עופר רימון: נזכיר רק ככה, על קצה המזלג: קודם כל, רלוונטיות ועדכניות.
<עופר רימון: אם בשבע שעבר, בפעם הראשונה בהיסטוריה, הנחיתו גששית על כוכב שביט, פעם ראשונה בתולדות האנושות, אנחנו רוצים שזה יופיע בתוך ספר הלימוד ולא איזה משהו מלפני חמש או שש שנים.
<עופר רימון: אז רלוונטיות ועדכניות.
<עופר רימון: היכולת להרחיב ולהעמיק את הלמידה על ידי כישורים לתכנים נוספים; פיתוח אוריינות דיגיטלית ולמידה שיתופית, שהיום זה חלק מהסטנדרטים הבינלאומיים והמבחנים הבינלאומיים; הפחתת המשקל של התיקים של התלמידים.
<עופר רימון: אפשר להגיע עם טאבלט ולא עם תיק כל כך כבד.
<עופר רימון: הקלה על תהליך רכישת הספרים.
<עופר רימון: תחשבו בתחילת שנה, במקום להגיע לחנויות הספרים ולגלות ש-30% מספרי הלימוד לא זמינים כי אזל המלאי – זה לא קורה בעידן של ספרים דיגיטליים; מניעת זיהום סביבתי ועוד ועוד יתרונות שהעולם אם נרצה או לא נרצה יעבור לשם, ואנחנו לא יכולים להיאחז בקרנות המזבח ולהשאיר את בתי-הספר כארגונים היחידים שלשם הקדמה לא נכנסת.
<עופר רימון: עכשיו, אנחנו נתנו הנחיה שההשתתפות בתכנית היא מרצון ומתקבלת בהחלטה משותפת של בתי-הספר, הרשות המקומית, ובמקרה של מעבר ללמידה באמצעות מחשבים אישיים גם דרושה הסכמה של הנהגת ההורים בבית הספר.
<עופר רימון: אלה ההנחיות שאנחנו הוצאנו.
<עופר רימון: הכול מגובה כמובן בחוזרים כשאנחנו יצאנו.
<עופר רימון: בתי-ספר שנמצאים, אמרנו, בלמידה באמצעות מחשבים אישיים מקבלים מאיתנו מענק של 100 אלף שקל, ואנחנו מאפשרים לבית הספר את האוטונומיה, יחד עם הרשות, לבחור באיזו דרך הוא מנצל את המענק.
עיסאווי פריג': מה זה "יחד עם הרשות"?
<עופר רימון: זו החלטה משותפת.
<עופר רימון: זו רשות.
<עופר רימון: הוצאנו קול קורא.
<עופר רימון: גם הרשות הייתה צריכה לחתום על זה, גם בבית הספר, והם היו צריכים להשיג את הסכמת ההורים.
<עופר רימון: את התקציב הזה אנחנו מעבירים כמובן לרשות.
<עופר רימון: אנחנו לא יכולים להעביר לבית הספר את תקציב הרכש.
<עופר רימון: הכניסה לתכנית התקשוב, אמרנו, בדגם מתקדם, באמצעות למידה, באמצעות מחשבים אישיים, תלויה בהסכמת הנהגת ההורים הבית ספרית.
<עופר רימון: כל ההנחיות שאנחנו הוצאנו, כי אחת הטענות הייתה שלא הוצאנו הנחיות, מופיעות באתר שלנו, ויש כאן לינקים לכל ההנחיות שאנחנו הוצאנו, המפורטות, עוד לפני שיצאנו לתכנית.
<עופר רימון: הכול יצא בקול קורא מסודר, בגיבוי הלשכה המשפטית וחשבות המשרד.
<עופר רימון: על מנת להסדיר את הליך הסכמת ההורים, כי אנחנו שמנו לב שהעניין הזה דרוש חידוד נוסף.
<עופר רימון: אז מה שעשינו בשבועות האחרונים: יצאנו בעבודה.
<עופר רימון: אנחנו הולכים להוציא הבהרה בחוזר שמסדיר את העניין הזה של מה זה הסכמת הורים.
<עופר רימון: כי יש מקומות שטוענים שאם הורה אחד מתנגד התכנית לא מתקדמת, יש מקומות שטוענים אחרת, ואנחנו סברנו שאנחנו צריכים לתת כאן אמירה יותר חדה.
<עופר רימון: והאמירה היותר חדה שלנו תצא בחוזר, ממש בימים הקרובים, היא אומרת ככה: קודם כל, כדי להתחיל את התהליך צריך הסכמה של לפחות 70% מההורים בבית הספר.
<עופר רימון: ובנוסף, אנחנו צריכים לוודא ששיעור המסכימים צריך להבטיח הימצאות מחשבים זמינים בבית הספר לאלה שאינם מסכימים או לאלה שידם אינה משגת.
יפעת קריב: הימצאות מחשבים או טאבלטים?
<קריאה: טאבלטים.
יפעת קריב: לא, בסדר.
יפעת קריב: יכול להיות שהם יקבלו מחשב.
יפעת קריב: אני לא יודעת.
<עופר רימון: תראי, מחשב או טאבלט, אין לזה, את יודעת - - -
יפעת קריב: אני רוצה לדייק אם אנחנו מדייקים.
<עופר רימון: אבל אם אנחנו מדייקים: טאבלט הוא מחשב.
<עופר רימון: אוקיי?
יפעת קריב: בסדר, אבל בוא נדייק.
<עופר רימון: אז בואי - - -
משה מזרחי: - - - שמדברים על אייפדים.
יפעת קריב: יש בתי ספר שיש בהם מחשבים.
יפעת קריב: כל בתי הספר שיש להם מחשבים, מה שנקרא - - -, לקחת איתך הביתה.
<עופר רימון: אין מה לעשות – טאבלט - - -
יפעת קריב: לא, - - - מחשב - - - במערכת החינוך.
עמרם מצנע: המונח הוא מחשב אישי.
יפעת קריב: מחשב אישי.
יפעת קריב: אז מחשב אישי ולא מחשב קבוע.
<עופר רימון: עכשיו, צריך לזכור שהעלות של ספרים דיגיטליים היא נמוכה מהעלות של ספרים פיזיים, ואנחנו היום עושים הרבה מאוד פעולות להגיע למצב שחלק מספרי הלימוד, אנחנו ננגיש אותם בחינם.
<עופר רימון: אחת הטענות הייתה שאנחנו לא נותנים תמיכה פדגוגית והמורים לא מוכנים.
<עופר רימון: אז אני רציתי רק להגיד שאנחנו משקיעים הרבה מאוד מאמץ במסגרת התכנית בכדי לתמוך במורים.
<עופר רימון: יש פורטל חינוכי שמכיל מגוון מאוד עשיר של הדרכות והנחיות למורים.
<עופר רימון: הקמנו מטה מרחוק שתומך במורים.
<עופר רימון: כל שאלה, הם יכולים להתקשר או לעלות מולנו בצ'אט.
<עופר רימון: יש לנו 400 מדריכים בשטח שנותנים תמיכה למורים.
<עופר רימון: כל צורך בבית הספר להשתלמות, אנחנו על המקום מתאימים השתלמות ייעודית למורים בתכנית.
<עופר רימון: ומעבר לזה, אנחנו איתרנו ואנחנו מכשירים רכז תקשוב בבית הספר כדי ללוות את המהלך.
<עופר רימון: הייתה טענה גם בעניין הקרינה, שלכאורה אנחנו לא הסדרנו את הנושא הזה.
<עופר רימון: אנחנו הקמנו ועדה בין-משרדית, יחד עם משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה.
<עופר רימון: מלווה את הוועדה הזאת מומחית בינלאומית, פרופסור סיגל סדצקי, שעוקבת אחרי זה שההנחיות שלנו יהיו מתואמות עם הסטנדרטים הבינלאומיים בתחום הזה.
<עופר רימון: הוצאנו חוזר מאוד מפורט שמסדיר את זה.
<עופר רימון: נתנו הנחיות איך לבצע את העניין הזה כדי למזער את סכנות הקרינה למינימום.
<עופר רימון: אני מציג כאן סקרים שאנחנו עושים בבית ספר, שעוקבים אחרי ביצוע ההנחיות בנושא הקרינה.
<עופר רימון: ואני רוצה לסיים ולהציג איך מבחינתנו אנחנו רואים את מה שקורה בהוד השרון.
<עופר רימון: אנחנו קיבלנו תלונות לגבי שני בתי-ספר: בית-הספר לפיד ובית-הספר רבין.
<עופר רימון: אני אומר, המכתבים שקיבלנו.
<עופר רימון: צריך לזכור: בהוד השרון, בתי-הספר נכנסו בתכנית שלנו לדגם הבסיסי ולא לדגם של למידה באמצעות מחשבים אישיים.
<עופר רימון: הייתה זו יוזמה של הרשות לקחת ולהתקדם, כי המכסה שלנו הייתה מוגבלת.
<עופר רימון: אנחנו נתנו רק ל-200 בתי-ספר.
<עופר רימון: יש לנו waiting list של עוד איזה 300 בתי-ספר, 400 בתי-ספר.
<עופר רימון: מבחינתנו, אתה יודע, בתכנית שלנו, ב-200 בתי-ספר, אם אין הסכמה של ההורים באיזשהו בית-ספר, אנחנו אומרים להם: אין בעיה.
<עופר רימון: עצרו, יש לנו רשימה, נעבור לבית-הספר הבא.
<עופר רימון: כאן זה מקרה שונה קצת כי הרשות החליטה שהיא רוצה ללכת קדימה למרות שהתקציב של משרד החינוך לא מספיק גם להוד השרון להיכנס, הוד השרון רצתה ללכת קדימה.
<עופר רימון: בבית-הספר לפיד, מהנתונים שיש בידינו: 101 תלמידים בשכבת ה' – הם נכנסו רק בשכבה אחת, בשכבת כיתות ה'.
<עופר רימון: מהם כבר רכשו אמצעי קצה – 83 תלמידים.
<עופר רימון: ובבית-הספר רבין, בשכבת ה' – 116 תלמידים; 107 כבר רכשו אמצעי קצה.
<עופר רימון: לכל תלמיד שידו אינה משגת ולא יכול היה לרכוש את אמצעי הקצה מטעמים כלכליים, העירייה ציינה שהיא רכשה עבורו מחשב.
יחיאל חיליק בר: ווידאתם את זה?
יחיאל חיליק בר: בדקתם את זה?
<קריאה: - - - עכשיו, לשאול אותם.
<עופר רימון: זה המידע שיש לנו.
<עופר רימון: הוד השרון נמצאים כאן.
<עופר רימון: אנחנו מציגים את - - - יצוין כי הוד השרון מימנה את רכישת עלות ספרי הלימוד לכול התלמידים שמשתתפים בפרויקט.
<עופר רימון: ודבר נוסף, יש תשעה תלמידים בבית-הספר רבין, שמהווים פחות מ-8% מכלל התלמידים, ו-18 תלמידים בבית-הספר לפיד שמהווים פחות מ-18% מכלל התלמידים בפרויקט, שלא רכשו עדיין אמצעי קצה, ואנחנו, כמשרד החינוך, וידאנו מול הרשות שהרשות תעמיד לתלמידים האלה מחשב אישי בשיעורים הרלוונטיים כשהם נמצאים בבית-הספר.
<עופר רימון: עד כאן ההצגה שלנו.
עמרם מצנע: אני רוצה, ברשותכם, למקד את הדיון.
עמרם מצנע: הדיון יכול לעסוק גם בעצם הליבה של תכנית התקשוב של משרד החינוך – האם נכון להכניס טאבלטים, האם לא נכון.
עמרם מצנע: עשינו כבר דיון בעבר, מתכננים דיון נוסף עם משרד החינוך כדי שיציג את התפיסה, שהעיקרון, דרך אגב, אנחנו אימצנו אותה בוועדה, אבל כמובן צריך לראות איך היא מתפתחת, איך היא מתקדמת, ואיזה בעיות היא מעלה בתחום המרכזי הזה של השינוי החדשני, ההתאמה לשנות ה-2000 פלוס, למעבר למערכות דיגיטליות, ספרים דיגיטליים וכדומה.
עמרם מצנע: אז זה נושא.
עמרם מצנע: אני מציע להשאיר אותו מחוץ לדיון עכשיו.
עמרם מצנע: הנושא השני הוא כל נושא הקרינה האלקטרו-מגנטית בבתי-הספר.
עמרם מצנע: גם לזה עשינו דיון.
עמרם מצנע: אנחנו - - - לעשות דיון נוסף.
עמרם מצנע: אין ספק ואין ויכוח כמובן שבית-הספר צריך להיות בית-ספר בטוח, ולזה צריך לעשות את כל האמצעים ולעקוב שאכן זה מתקיים ומתבצע.
עמרם מצנע: אנחנו עדים מידי פעם, מי ש-, אני הייתי הלוא ראש רשות 15 שנה ואני זוכר את ההתחלה.
עמרם מצנע: אני זוכר.
עמרם מצנע: יש הרבה דיס-אינפורמציה, הרבה פוביות, וגם הרבה אמת בבעיות הבטיחות, בהן צריך לעסוק.
עמרם מצנע: אני מציע שגם בזה לא נעסוק כי הדבר הזה חייב להיות פתיר.
עמרם מצנע: הנושא השלישי הוא איך באמת מחדירים מערכת.
עמרם מצנע: עוד פעם, אנחנו עוסקים במחשבים האישיים הניידים לתוך מערכת בית-הספר.
עמרם מצנע: כי במדינה אוטופית – אני אפילו לא רוצה להגיד נורמלית – משרד החינוך שרוצה להחדיר משהו חדש צריך לשים לזה תקציב.
עמרם מצנע: וזה נכון להרבה מאוד תחומים שאנחנו עוסקים בהם.
עמרם מצנע: אני לא מציע לעשות דיון האם מתקדמים, צעדים קדימה, בנושאים מודרניים, בנושאים חדשניים, רק אם שמים, אם המדינה שמה כסף.
עמרם מצנע: כי אז אני חושב שהיינו נשארים אחורה בהרבה מאוד תחומים.
עמרם מצנע: אבל השאלה, הסוגיה, באמת שעולה על הפרק בעקבות כמובן הנושאים שעלו מבתי-הספר בהוד השרון זה הנושא הזה של השתתפות ההורים.
עמרם מצנע: ופה אני רוצה להבהיר דבר מאוד פשוט: מבחינת החוק, אי אפשר לכפות על הורים לשלם, להשתתף במימון, אלא במסגרת אותו צו שיוצא פעם בשנה, הוועדה הזו מאשרת אותו ועל פיו זה פועל.
עמרם מצנע: טבלה שאתם בטח מכירים אותה, מי שעוסק בזה.
עמרם מצנע: ומבחינה חוקית אי אפשר לכפות.
עמרם מצנע: גם, דרך אגב, תשלומים מרצון יש להם מסגרת.
עמרם מצנע: כל מורי בתי-הספר מוכנים לשים כל אחד 5,000 שקל – אני סתם ככה "זורק" מספר גבוה.
עמרם מצנע: יש גם לזה מסגרת.
עמרם מצנע: יחד עם זאת, נוצר פה איזשהו קונפליקט, ואני וחושב שמה שאמרת, דוקטור עופר רימון, ואני מניח שזה נוסחים או הגדרות שעלו לאחרונה בעקבות מה שהתפתח בהוד השרון, זו הבהירות שבה הם נכנסים עם מערכת.
עמרם מצנע: ונניח, רוב ההורים הסכימו והם משלמים מרצון; דרך אגב, יש גם שאלה מה זה לשלם מרצון.
עמרם מצנע: זו גם שאלה מעניינת.
משה מזרחי: שאלה גדולה מאוד.
עמרם מצנע: בסדר, בסדר, בסדר, בסדר, אני חי בעמי.
משה מזרחי: זה מרצון ובששון.
עמרם מצנע: אני חי בעמי.
עמרם מצנע: ובסוף נשארים כמה - -
משה מזרחי: שנדרסים בדרך.
עמרם מצנע: - - שלא רוכשים מסיבות אידיאולוגיות.
עמרם מצנע: אני לא מדבר.
עמרם מצנע: כי מסיבות סוציואקונומיות יש לזה פתרונות.
עמרם מצנע: אז בית-הספר חייב לתת לזה פתרון.
עמרם מצנע: זה גם כן אמירה שאחר כך, - - - השאלה איך זה מתבצע.
עמרם מצנע: אבל הנושא באמת שצץ פה במלוא עוצמתו, הייתי אומר, הוא באמת נושא ברמה עקרונית – מעניין, אני הייתי אומר, ומחייב אותנו, כולנו, להיות קצת יותר פתוחים כדי לשאול את עצמנו את השאלות העיקריות: איך בכל זאת מתקדמים קדימה?
עמרם מצנע: איך בכל זאת נכנסים לעולמות חדשים וחדשנות?
עמרם מצנע: איך עושים את זה גם עם השלטון המרכזי?
איתן כבל: תפקידו של מי זה?
<קריאה: זאת שאלה.
עמרם מצנע: זה במכלול השאלות.
עמרם מצנע: הרי זה נכון.
עמרם מצנע: וכיצד מתקדמים?
עמרם מצנע: וכיצד עושים את זה?
עמרם מצנע: אז אני, עוד פעם, אמרתי את כל מה שאמרתי כדי שנמקד את הדיון בדבר שלפי הערכתי, על דעת כולנו, לטובתו התכנסנו.
עמרם מצנע: עכשיו, אני רוצה לשמוע.
עמרם מצנע: אני מבין שישנה פה מנהלת מחלקת החינוך של הוד השרון?
<יפה עזרא: שמי יפה, אני מנהלת המחלקה לחינוך בעיריית הוד השרון.
<יפה עזרא: הייתי מנהלת בית-ספר הרבה שנים בכפר סבא, ומורה כמובן.
<יפה עזרא: לא נחזור על הדברים החשובים שאמר דוקטור עופר רימון לגבי החשיבות של למידה מותאמת למאה ה-21, על הטכנולוגיה המתקדמת שהיא כאן.
<יפה עזרא: אני רק אחזור ואומר שבהוד השרון בתי-הספר וכיתות הלימוד מצוידים, עוד לפני היות הטאבלטים, במקרנים, בלוחות חכמים, במחשבים, והמורים מיומנים ומנוסים - - -
<יפה עזרא: והמורים הם מנוסים, מיומנים, מורים שהם מקצועיים ויודעים לעבוד באמצעים דיגיטליים מתקדמים.
<יפה עזרא: אני אומר עוד משפט אולי: כל עיר - - -
עמרם מצנע: דרך אגב, מי מימן את כל הלוחות החכמים - - -?
<יפה עזרא: עיריית הוד השרון.
<יפה עזרא: אני אומרת שכל עיר וסדרי העדיפות שלה.
<יפה עזרא: עיריית הוד השרון – החינוך בראש.
<יפה עזרא: זה בראש סדר העדיפויות.
<יפה עזרא: אין לנו אצטדיון כדורגל מפואר, אין לנו אולמות מפוארים, אבל יש גם יש השקעה בלתי רגילה ומיוחדת בחינוך.
<יפה עזרא: בשבוע שעבר דובר צה"ל פרסם את נתוני הגיוס לפי רשויות: בנים – מקום שלישי בארץ, הוד השרון; בנות – מקום ראשון בארץ, הוד השרון.
<יפה עזרא: ואחוזי הזכאות לבגרות גבוהים - - -
<קריאה: רגע, מה הקשר לדיון?
<יפה עזרא: שייך מאוד.
עיסאווי פריג': מה זה קשור לדיון אבל?
<יפה עזרא: אנחנו מחנכים - - -
עמרם מצנע: חבריי חברי הכנסת, תהיו קצת סבלניים - - -
עיסאווי פריג': זה לא קשור לדיון אבל.
<יפה עזרא: כן, שבוע הסובלנות.
<יפה עזרא: אני אקשור את זה לדיון.
<יפה עזרא: בהוד השרון מחנכים גם לערכים וגם למצוינות.
<יפה עזרא: אני חוזרת לטאבלטים: שיתופי הפעולה עם המשרד התחילו במארס 2013.
<יפה עזרא: אנחנו, במארס 2013, ישבנו עם נציגי המשרד, עם האנשים הרלוונטיים, עם הגברת אורית טאטי, עם הגברת נחמיה, וביקשנו נהלים והנחיות של המשרד – איך נכנסים לתכנית כזאת, איך נכנסים למיזם כזה.
<יפה עזרא: קיבלנו חומרים.
<יפה עזרא: עבדנו והתקדמנו יד ביד עם הנהגת ההורים היישובית, שהנציגים שלה יושבים פה, ועם משרד החינוך ביחד עם הרשות.
<יפה עזרא: בחודש יוני נשלחו בכתב מכתבים לכלל ההורים הרלוונטיים – לא לרכוש ספרי לימוד.
<יפה עזרא: אנחנו רואים בטאבלט את החלופה לספרי לימוד.
<יפה עזרא: ולא לרכוש ספרי לימוד כיוון שתהיה למידה בטאבלטים.
<יפה עזרא: בהמשך היו מפגשים גם עם מליאות ההורים בכיתות, - -
<יפה עזרא: - - שהוכנה מצגת, והמנהלות הסבירו להורים בכיתות מה המשמעות, מה הערך, מה המטרות, מה החשיבות ומה הקשיים.
<יפה עזרא: קיבלנו הסכמה של 90%, קצת אולי יותר אם אני משקללת את ארבעת - - -
<קריאה: - - - באמת - - -
עמרם מצנע: אבל עם כל הכבוד, אתם יודעים שבמדינת ישראל הוויכוח הוא רק על העובדות.
עמרם מצנע: אז חכו.
עמרם מצנע: כל אחד יגיד את מה שהוא מבין.
עיסאווי פריג': אבל צריך לשמוע גם את הצד השני, כי - - -
עמרם מצנע: אבל צריך לשמוע קודם.
<יפה עזרא: אז אולי שווה פירוט: בית-ספר המגן – 97 מתוך 97.
<יפה עזרא: בית-ספר ממלכתי א' - - -
עמרם מצנע: לא. לא.
עמרם מצנע: לא כך - - -
<קריאה: לא, קנו, קנו.
<קריאה: לא הביעו הסכמה, לא החתימו אותם - - -
יחיאל חיליק בר: וגם למה קנו.
<קריאה: לא, באמת - - - לא פשוט.
<יפה עזרא: איש לא ביקש מאיתנו - - -
עיסאווי פריג': כמה העירייה השקיעה - - -?
<קריאה: קנו.
<קריאה: לא השכירו.
עמרם מצנע: לא, אבל אי אפשר ככה לנהל דיון.
עמרם מצנע: אני נורא מצטער.
עמרם מצנע: כן, בבקשה, תמשיכי.
<יפה עזרא: אוקיי.
<יפה עזרא: אז אני חוזרת ואומרת ואני עומדת מאחורי מה שאני אומרת, ש-90% מההורים רכשו טאבלטים, וכשמשרד החינוך הנחה אותנו לבקש חתימות בכתב עשינו גם את זאת, ותיקנו וביקשנו, בהנחיה של המשרד, שלצערי לא הייתה קודם, אבל ברגע שהיא ניתנה ביצענו אותה.
<יפה עזרא: רכשנו, ופה אני רוצה לציין בהדגשה: לא רק לילדים שהוריהם, ידם אינה משגת לרכוש, אלא גם לילדים שמשתמשים בזה כאמצעי הנגשה ולילדים בעלי צרכים מיוחדים.
<יפה עזרא: גם לילדים אלה רכשה עיריית הוד השרון טאבלטים אישיים ונתנה להם אותם באהבה ללא עלות בכלל, כולל ביטוח.
<יפה עזרא: נותרו 29 תלמידים בכל ארבעת בתי-הספר, שהם למטה מ-10%; יש לנו 382 תלמידים בשכבה המדוברת, ו-29 שלא רכשו והתבקשו לקנות ספרים.
<יפה עזרא: יחד עם זאת, ישנם מחשבים חלופיים, ניידים, בבית הספר שישמשו את הילדים בכל פעילות שבה יתר הילדים נזקקים למכשיר טאבלט או למחשב נייד.
<קריאה: אז למה צריך - - -?
עיסאווי פריג': אולי תתייחסי לעלות התקציבית.
<יפה עזרא: זה רק לתלמידים שההורים שלהם סירבו לרכוש עבורם את הטאבלטים.
<יפה עזרא: עיריית הוד השרון השקיעה – נשאלתי קודם מה עוד עשתה עיריית הוד השרון – אז עיריית הוד השרון השקיעה בתשתיות.
<יפה עזרא: ישנן תשתיות מיוחדות שנדרשות בארבעת בתי-הספר האלה, והושקע בזה; בדיקות קרינה שנעשו ובשקיפות מלאה הופצו להנהגות ההורים ולכל ההורים, לכל מי שרוצה לראות את בדיקות הקרינה.
<יפה עזרא: נבצע אותן בהמשך מעת לעת גם הלאה כדי לעקוב, מפני שבריאותם של הילדים קודמת לכל דבר אחר; עיריית הוד השרון השקיעה ברכישת אמצעי הקצה למורים עצמם, וכפי שכבר נאמר, לתלמידים שנזקקים לעזרה של הרשות.
עמרם מצנע: אני חושב שהצגת את התמונה.
<יעקב בן עמי: איזו חברה, אגב, עשתה אצלכם את בדיקות הקרינה?
עמרם מצנע: חברים, אני אבקש, יש פה יושב ראש הנהגת הורים של הוד השרון?
יחיאל חיליק בר: אני מבקש לדבר לפני, אדוני היושב-ראש.
יחיאל חיליק בר: אני חייב לצאת להחליף את חברת הכנסת עליזה לביא בוועדה וביקשתי לדבר.
יחיאל חיליק בר: קודם כל, אני מודה לקבוצת ההורים שהביאה לתשומת לבנו את הדבר הזה: לגברת ברכת קלימשטיין וההורים.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה להתייחס גם לדברים שאמרה נציגת החינוך בהוד השרון וגם לדברים של דוקטור עופר רימון.
יחיאל חיליק בר: תראה, קודם כל, לא יכול להיות שמשרד החינוך יזרוק להחלטת ההורים, מבחינה מימונית, פדגוגית, בריאותית, מה שלא יהיה, החלטה ממלכתית שאתם קיבלתם כמשרד.
יחיאל חיליק בר: החלטתם לעשות איזשהו שינוי?
יחיאל חיליק בר: לא מקובל שתזרקו את זה להחלטת ההורים, בין אם מסכימים 90% או 97% או 95%.
יחיאל חיליק בר: ואת יודעת מה, אני גם רוצה לשאול, אלה שמסכימים, למה הם מסכימים?
<יפה עזרא: אני אגיד לך תיכף.
יחיאל חיליק בר: אני קיבלתי מכתבים מהורים מהוד השרון שקנו גם אם הם לא יכלו בגלל לחץ חברתי.
<קריאה: כי הם פחדו.
יחיאל חיליק בר: לא בא להם לבוא לבית-הספר ולהגיד להם: אני מסכן ולא יכול לקנות טאבלט לילד שלי.
יחיאל חיליק בר: ויכול להיות שהם קנו אותו על חשבון ארוחת בוקר נורמלית שהם יתנו לו, כי הלחץ החברתי בכיתה הוא כזה שלא יאפשר - - -
יחיאל חיליק בר: יש פה החלטה של מערכת החינוך.
יחיאל חיליק בר: היא בעצם עושה הפרטה של שירות, אבל היא לא מפריטה אותו לאיזו חברה והיא לא צריכה להפריט אותו בכלל – היא מפריטה אותו להורים.