GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: שוב, ההסדרים שמגבילים את משך ההתקשרויות הבלעדיות שאנחנו מסתייעים בהם, אנגליה, ארצות הברית, מקומות שהם יותר תואמים לשיטת המשפט הישראלית מאשר השיטה הקונטיננטלית, לכן, עמיתיי חברי הכנסת, אני חושב שלמרות כל הביקורות אנחנו חושבים ומשוכנעים, ממשיכים להיות משוכנעים, שהחוק הזה הוא חוק דרוש, חוק ראוי, חוק שדחוף ונכון לחוקק אותו.
דב חנין: את החוק הזה צריך לחוקק לא רק כדי להגן על האמנים ובהחלט צריך להגן על האמנים, את החוק הזה צריך לקדם גם כדי להגן על האמנות.
דב חנין: אם אנשים לא יכולים ליצור בישראל יצירה אמנותית בתחום המוזיקה מבלי להיכבל לנצח נצחים התוצאה תהיה שאנשים בסופו של דבר לא ייצרו בתחום המוזיקה בישראל.
דב חנין: או שהם לא ייצרו בתחום המוזיקה בכלל, או שהם ייצרו בתחום המוזיקה, אבל לא בישראל.
דב חנין: לא אלמן העולם ויש אפשרויות גם לייצר במקומות אחרים.
דב חנין: לכן החוק הזה הוא לא רק חוק של הגנת האמנים, אלא הוא גם חוק של הגנת האמנות והתרבות ואני חושב שככזה צריך לתמוך בו.
דב חנין: והערה אחרונה, אדוני היושב ראש.
דב חנין: יש פה שולחן באמת מכובד ומאוד מרשים של משתתפים ונוכחים, גם גורמים שיש להם אינטרסים וגם גורמים אחרים שיש להם עניין מסוג כזה או אחר וזה מצוין, אנחנו בוודאי נשמע את כל הטיעונים ואת כל הנימוקים של כל הצדדים השונים, אבל אדוני היושב ראש, ופה אני מתחבר לסוף דבריך, אנחנו נמצאים במצב שבו אין לנו ודאות איך נראית הכנסת ואין לנו ודאות עד מתי תהיה הכנסת והחשש הגדול הוא שאנחנו נגיע למצב שבו הבחירות מוקדמות ואז הליכי החקיקה והעבודה בכנסת נקטעים באחת, כמו שאנחנו כבר מכירים מניסיוננו, ולכן הפנייה שלי בשם יוזמי החוק אליך היא לקדם את החוק הזה במהירות המרבית לקריאה ראשונה, כדי שגם אם הכנסת מתפזרת אנחנו נוכל בכנסת הבאה, או מי שייבחר לכנסת הבאה, ובוודאי כשיש פה רשימה כל כך מפוארת של יוזמים, יהיו מיוזמי החוק כאלה שיישארו גם בכנסת הבאה, אם זה לא יהיה אני יהיו אנשים אחרים, שהם יוכלו להמשיך את מעשה החקיקה מאותה נקודה שבה הוא נעצר באמצעות דיני הרציפות והיכולת להמשיך את הדיון לגופו.
דב חנין: לכן ההצעה שלי שאנחנו כמובן נקיים דיון ונשמע את הגורמים השונים המעורבים, אבל צריך להביא בחשבון שעיקרו של הדיון הזה צריך יהיה להיות לקראת ההכנה לקריאה השנייה והשלישית.
דב חנין: לא נראה לי מאוד תורם לקיים את הדיון לפרטיו פעמיים, ממילא יהיה פה דיון רציני ומעמיק לקראת הקריאה השנייה והשלישית ולכן אני חושב שאנחנו יכולים היום להסתפק בדיון העקרוני, נדמה לי שאפשר יהיה לאשר את החוק לקריאה ראשונה ולהתחייב בפני כל הגורמים שאנחנו בצורה מאוד רצינית, מעמיקה, שיטתית ומאוד פתוחה, עם אוזן קשבת ולב פתוח, נקיים את הדיונים גם בהמשך הדרך לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
עמרם מצנע: אני רוצה רק להוסיף.
עמרם מצנע: אני לא משפטן ואני מניח שיעלו פה לא מעט טיעונים בתחום המשפטי, חוזים וכדומה, אני בעצם נרתמתי להובלת החוק הזה כי אני ראיתי פגם מוסרי ממדרגה ראשונה שבו יוצר או יוצרת בעצם משועבדים לעשרות שנים, לא רק על יצירות שכבר נוצרו ועליהן יש תמלוגים כאלה ואחרים, אלא גם בעצם על יצירות שעדיין לא נוצרו, עתידיות בכלל.
עמרם מצנע: יש בזה פגם מוסרי ואנחנו נצטרך למצוא בחוק, בתיקונים כאלה או אחרים, את הדרך להביא את זה לידי ביטוי.
עמרם מצנע: אני לא מכיר כמעט מצבים שבהם כופים על שני אנשים במסגרת שירות אישי להמשיך לקיים הסכם ללא שום אפשרות לפרק אותו, לצאת ממנו, בדרך כלשהי.
עמרם מצנע: אני קראתי את הפרוטוקול של בית המשפט העליון בראשותו של נשיא בית המשפט וצדה את עיני אמירה של כבוד השופטת חיות והיא אומרת כך, היא עונה לאחד הצדדים: 'אם אדוני אומר שיצירות שעליהן כבר יש תמלוגים שקיימים בשטח אתם עדיין תהיו זכאים עד תום תקופת ההסכם בהתאם לחלוקה, אבל להגיד דברים שעוד לא נוצרו בכלל, אתם את הכישרונות שלה ואת היצירות שלה שעבדתם ל-30 שנה.
עמרם מצנע: אני בספק רב אם פרשנות כזאת להסכם שלכם היא פרשנות שאפשר לקבל אותה.
עמרם מצנע: זה מאוד מרחיק לכת'.
עמרם מצנע: נדמה לי שמתוך כל הפרוטוקול המשפט הזה בהחלט בולט ועל כן יש פה בעיה מוסרית שאני חושב שנכון לטפל בה ולהתמודד איתה ואני מקווה מאוד שבאמת נמצא את הדרך.
עמרם מצנע: מעשה החקיקה הוא מאוד אחראי, הוא מאוד חשוב, הוא לא יכול להיעשות בחאפ לאפ, כפי שמנסים מדי פעם לעשות, ואנחנו ניתן הזדמנות לכל מי שירצה להביע את דעתו, לומר את אמירתו, אם הוא לא יספיק הוא יוכל לכתוב לנו, כדי שבאמת נוכל לקחת, אנחנו, היועצים המשפטיים שלנו בכנסת, של משרדי הממשלה, ואנחנו נוכל בסופו של דבר להביא את החוק הזה לחקיקתו, להשלמתו.
עמרם מצנע: תודה רבה ונחזה באיזה שהוא סרטון שהכינו חלק מהנוגעים בדבר.
עמרם מצנע: (הקרנת סרטון) יהודה עדר, בבקשה.
<יהודה עדר: שלום.
עמרם מצנע: לידיעת המשתתפים, מי שפעם ראשונה פה, אל"ף, אנחנו מצולמים לאינטרנט בזמן אמיתי, בי"ת, יש פרוטוקול, כך שגם כל אחד מתבקש לומר את שמו ואת מה או מי הוא מייצג.
<יהודה עדר: אני מוזיקאי, גיטריסט ואני נשיא רימון.
<יהודה עדר: ייסדתי את בית ספר רימון לפני בדיוק 30 שנה והמון דורות של, גם מהאנשים שמצולמים פה, כולל איה, הם תלמידים שלי.
<יהודה עדר: קודם כל אני רוצה להגיד שאני עבדתי עם אנשים שנמצאים, עם פנינה ורוני ואיציק, וצריך להבין שזה לא שחור-לבן.
<יהודה עדר: כל האנשים שיושבים שם אלה אנשים שתרמו למוזיקה בצורה מכרעת בישראל, המוזיקה הישראלית.
<יהודה עדר: זאת אומרת אני הייתי רוצה שיהיה דיון, למרות שאני לא אוכל להשתתף בו אחר כך, כי אני חושב שכל האנשים בסופו של דבר כן נמצאים באותו צד.
<יהודה עדר: זה הדבר הראשון שרציתי להגיד, שאני חושב שכל מי שעבד או עובד בחברת תקליטים הוא סוג של חלוץ ויש לו תפקיד חשוב במוזיקה הישראלית ולמרות שכולנו באותה סירה אני באתי פה לתמוך באיה כורם, שהייתה תלמידה שלי, ואני מכיר את מה שעובר עליה ועל אנשים אחרים ואני מקווה מאוד שבסוף נגיע להבנה שגם איה וכל האמנים וגם האנשים שנמצאים במתרס השני, אני בעברי בעוונותיי הייתי יועץ של חברת הליקון, הייתי מנהל אמנותי בהד ארצי, אפילו זאת שיושבת ליד איה, אני מכיר אותך, ועדיין אני באמת חושב שזה רגע מכונן שאנחנו צריכים לחוקק את חוק המוזיקה הישראלית ואנחנו צריכים לשתף את כל האנשים שנמצאים פה בדבר הזה.
<יהודה עדר: אני מכיר את רוני בראון המון שנים, בן אדם שתרם המון למוזיקה הישראלית ואני מכיר את איה כורם הרבה מאוד שנים, וקשה לי להגיד ש - - - אני לצד איה כורם, כי אני יודע את הסיפור שלה והרבה מאוד סיפורים ומצד שני אני יודע איזה קשיים ואיזה מאמץ אתם עוברים כדי לעשות את הדבר הזה ואתם הרבה יותר מאנשים שמשלמים להם כסף או לוקחים כסף, אתם שותפים אמיתיים ביצירה הזאת.
<יהודה עדר: אז אני קורא לשיתוף בדבר הזה.
עמרם מצנע: בבקשה, רוני בראון.
<רוני בראון: כבוד היושב ראש, חברי כנסת יקרים, חברת הכנסת מרב מיכאלי, בוקר טוב.
עמרם מצנע: שואלים בשם מי אתה מדבר.
<רוני בראון: אני מדבר בשם האמת.
<רוני בראון: אני הופתעתי ולא הופתעתי ממה שאני שומע כאן.
<רוני בראון: אני מדגיש מראש שבאתי להלל את קיסר ולא לקבור אותו.
<רוני בראון: אנחנו מדברים פה על יוזמה שנולדה מאנומליה שכולנו בתעשייה מקבלים אותה כאנומליה של אינדיבידואל בודד שנתקל בבעיה ובכישרון נדיר, איה, אמרתי גם בכל מקום אחר שאפו, בקמפיין נפלא, אני חולק אגב על הזכות להראות סוג כזה של דבר כי זה ערוך.
<רוני בראון: אני אחד מהבעלים של אחת מחברות העריכה הגדולות בארץ, אולי הגדולה שבהן, אני יודע בדיוק מה זאת עריכה, אני יודע בדיוק מה זאת מגמה ויכולנו להביא ולהראות לכם את האנטיתזה של הדבר הזה.
<רוני בראון: אולי צריך להסתכל פה מסביב ולשאול את עצמנו לא מי נמצא פה אלא מי לא נמצא פה ולמה.
<רוני בראון: יש הרבה מאוד אנשים ואני לא מכיר כמעט אמן שחתום והמיעוט של האמנים במדינת ישראל חתומים בחברת תקליטים או בחברת מוזיקה.
<רוני בראון: אגב, להליקון לא קוראים הליקון רקורדס כבר שנים, קוראים לה הליקון מיוזיק כי אנחנו עוסקים במוזיקה.
<רוני בראון: השותף שלי דואג להרגיע אותי כי הוא יודע שאני בן אדם סנטימנטלי, אבל זה מה שהביא אותי עד הלום או לא.
<רוני בראון: קודם כל אני מכבד את דב חנין ואמרתי גם בעבר, אני חושב שהוא פרלמנטר אדיר, אבל אני חושב שיש פה טעות אדירה.
<רוני בראון: בוא נתחיל אחד אחד, קודם כל אין פה - - - זה חוזה ארוך?
<רוני בראון: זאת אומרת מאיפה אתה יודע מה אורכם של חוזים בחברת תקליטים?
<רוני בראון: ראית את ההסכם של איה כורם?
<רוני בראון: אין חוזה אחד שדומה לשני.
<רוני בראון: אין פה חוק אחיד, זה לא שכר דירה שעוסקים בו 3 מיליון אנשים שעלולים ל - - -
דב חנין: מכובדי, רק שאלה.
עמרם מצנע: לא, תן לו.
<רוני בראון: בבקשה, אתה יכול לשאול אותי, אין בעיה.
עמרם מצנע: לא, אני לא רוצה, אנחנו נגלוש - - -
<רוני בראון: אני לא קורא מדף, אז אף אחד לא קוטע אותי.
עמרם מצנע: רוני, בוא דבר, אנחנו מקשיבים לך ואם יהיו שאלות נשאל.
<רוני בראון: אני חושב שאין כאן עניין של אורך, זאת אומרת יש חוזים קצרים, יש חוזים ארוכים, לכל חוזה יש את הסיבה שלו.
דב חנין: לכן אנחנו קובעים מסגרת, אנחנו לא אומרים שאנחנו מבטלים את כל החוזים.
דב חנין: אנחנו אומרים, מסגרת, חוזה, אם יש חוזים קצרים אין בעיה, יוכלו להמשיך ולהתקיים.
<רוני בראון: אבל פרק הזמן הוא אך ורק אחד מתוך הפרמטרים בתוך מערכת, לא תלת ממדית אלא רב ממדית בין יוצר לבין גוף שהוא מתקשר אליו.
<רוני בראון: אני אומר את זה בצניעות רבה ואני לא פחות מוכשר מאף אחד מהאמנים שעובדים איתי, הכישרון שלי לא עומד בספק ולא עומד בשום יחס אחר.
<רוני בראון: זאת אומרת כשמישהו בא אלינו אני מראש אומר לו, זה המצב, אני מחייב אותו לבוא עם עורך דין, לפחות עורך דין אחד, אני מייעץ לו להתייעץ עם כל מי שאפשר ואני מספר להורים שלו, החרדים והדואגים ובצדק, שאת הילדים שלי לא הייתי רוצה לשים במקצוע הזה, למרות שכנראה שכשלתי כי הבן שלי עובד איתי בחברה.
<רוני בראון: כנראה שעשיתי משהו רע בחינוכו.
<רוני בראון: ואני אומר להם שהמקצוע שהם בוחרים להיכנס בו לא שונה בשום דבר ממקצוע הרפואה.
<רוני בראון: הם הולכים ללמוד הרבה מאוד שנים, הם הולכים לעבוד, הם הולכים להרוויח אולי שכר רעב בתחילת הדרך, אני חושב שאין פיצוי מסכים לרופאים במדינת ישראל, אבל זה סיפור אחר.
<רוני בראון: הוא הולך שש שנים ללמוד, שנה לעשות סטאז', אחר כך מעבר למילואים גם לעשות התמחות ואולי בסופו של דבר להרוויח משכורת שהיא קצת מעל המשכורת הממוצעת במשק, כשאת ההשלמה הוא נאלץ לעשות מתורנויות או דברים אחרים.
<רוני בראון: למה מגיע לאמן יותר מזה?
<רוני בראון: שתיים, הצורה שאתה מציג את זה, זה כאילו שכל האמנים הם צעירים והם מתחילים.
<רוני בראון: לא, לא כולם צעירים ולא מתחילים.
<רוני בראון: יש ביניהם חבולים, יש כאלה שכבר עברו דרך ויש כאלה שחותמים פעם שנייה, שלישית או רביעית או חוזרים על אותו הסכם שאתם קוראים הסכם לא טוב, ארוך, מפלה, עושק.
עמרם מצנע: נראה לך הגיוני, מוסרי, חוזה לעשרות שנים שלא ניתן בעצם לקיים בו נקודות יציאה?
<רוני בראון: אני מעולם לא האמנתי בחוזה של עשרות שנים ואין אמן אצלי שחתום על יותר מאשר חמישה תקליטים, שזה פחות או יותר, זה די תלוי באמן כמה זמן זה לוקח, חמישה תקליטים יכול להיות אצל אמן כמו אייל גולן 5 שנים, או 4 שנים, כי התקליט הראשון לא נספר, זה מתחיל מנקודת היציאה של התקליט הראשון, וזה יכול להיות 10 שנים או 12 שנה בהתאם לאמן.
<רוני בראון: אני לא קובע את התהליך היצירתי של האמן, וניכנס לדבר הזה, אבל החוק שאתם מציעים, אל"ף, אני אומר את זה מתוך דם לבי, אני משוכנע שהוא לא יעבור, גם במדינה כמו מדינת ישראל, כי מפולת השלגים, ה-cultural damage, שזה יעשה בכל התחומים, למשרד המשפטים הישראלי וכמות המשפטים שזה יעלה, לא רק בתחום הזה אלא בכל תחום אחר, הוא קטסטרופלי.
<רוני בראון: זאת אומרת לא נשמע כדבר הזה.
<רוני בראון: עוד דבר אחד ואם תרצו אני אסיים, אבל אני חושב שנתנו לכל אחד לדבר ואני מדדתי, אני כרגע מדבר רבע מאשר קודמי דיבר.
דב חנין: קודמך דיבר קצר.
מרב מיכאלי: דב, הוא מתכוון אליך.
<רוני בראון: התכוונתי אליך.
<רוני בראון: בואו ניקח דוגמה, מה יקרה אם חוק כדוגמת החוק הזה יעבור.
<רוני בראון: זה הרי מאוד פשוט, נמנענו מלעשות את זה ואני שם רגע סוגריים, הפנתיאון של המוזיקה הישראלית מומן כולו בכספים פרטיים, זאת לא תשומת מדינה, זה לא קניין של מדינה, זה רכוש משותף של האמן ושל מי שהשקיע את הכסף בלעשות את זה, כי היה לו את החזון ואת הרצון לעשות את זה.
<רוני בראון: מדינה לא השקיעה מעולם בכלום בתחום המוזיקה, כמו בקולנוע, מחול, תיאטרון ודברים אחרים.
<רוני בראון: יכול להיות שצריך להלאים את התעשייה הזאת ואז אתם תחליטו מה אתם רוצים לעשות.
<רוני בראון: אבל כל עוד שהיא הייתה תעשייה פרטית של יוזמה פרטית ככה זה עבד.
<רוני בראון: בואו ניקח את הדוגמה של מה יקרה אם לא.
<רוני בראון: הרי מה ההבדל בין זה שאמן צעיר או אמן לא צעיר חותם עם חברת תוכן, ואגב לבוא להגיד על חברת תוכן שכולן אותו דבר, שוב, אתם מתייחסים ליוצא מן הכלל ולוקחים אותו ושמים אותו בראש הפירמידה.
<רוני בראון: זה חסר משמעות לחלוטין.
<רוני בראון: מי שמכיר אותנו יודע שאנחנו אחרים ומי שמכיר אותם יודע שהם אחרים.
<רוני בראון: אבל יש פה עשרות אנשים, יש פה גם ערבוב תחומים חסר כל היגיון, בין ניהול אישי, אין פה שירות אישי, ניהול אישי שזה אולי שירות אישי לבין סוכן לבין מו"ל לבין חברת תקליטים וכל קומבינציה ביניהם.
<רוני בראון: זאת אומרת יש פה חוסר הבנה מוחלט של המאטריה.
<רוני בראון: אני מסתכל על החוק וזה פשוט - - -
<רוני בראון: רגע.
עמרם מצנע: לא, הבנו שאנחנו לא מבינים כלום.
<רוני בראון: לא אמרתי שאתם לא מבינים, אני רק רוצה להגיד לאן זה יוביל ואת זה בוודאי לא ניתן למנוע.
<רוני בראון: מה ההבדל בינינו לבין סטרט אפ?
<רוני בראון: האמן יבוא אלינו, הוא בא עם רעיון, אנחנו באים עם יכולת ניהול, עם ניסיון מוכח, כסף וגייסות.
<רוני בראון: נעשה הסכם, נקים חברה חדשה, כל הסכם יהיה חברה, בחברה הזו יהיו, כמו בכל גוף, מי שישקיע, מי שייקח, קודם כל מכסים את ההוצאות, אחר כך מתחלקים ברווחים אם יש כאלה.
<רוני בראון: אם רוצים לצאת הערך נמצא ומוכח, בגלל שיש במבי או כל דרך אחרת.
<רוני בראון: אתה שאלת אותי לגבי דרכי היציאה.
<רוני בראון: קודם כל החוזים הם לא באורך שמישהו פה הציג וממש לבי לאיה.
<רוני בראון: למרות שהיה שם עורך דין ולמרות שהייתה שם אמא שלה היא הסכימה לחתום על ההסכם הזה כי באותו רגע מה שפיתה אותה זה האולפן שעמד מולה.
<רוני בראון: אני מבין את הצורך הזה של אמן בפאזה הדקלרטיבית והפאלית והאנלית של חייו, סליחה, שהתוצרת שלו צריכה לצאת ומיד.
<רוני בראון: ממש לבי לבי לה, אבל ההסכמים הם קצרים, אנחנו שומרים על האמן ואנחנו חלק ממנו.
<רוני בראון: אנחנו באותו מקום, באותו צד של המתרס.
מרב מיכאלי: רוני, אני רק לא מבינה, לאור כל מה שאתה אומר, איפה בעצם הבעיה שלך עם החוק?
מרב מיכאלי: איפה הוא עושה לך בעיה?
שמעון אוחיון: ואם ההסכמים הם קצרים אז מה מפריע לך?
מרב מיכאלי: באמת, לאור כל מה שאתה אומר, אני מקשיבה לך היטב ואני מבינה לגמרי מה אתה אומר, אני לא מבינה איפה החוק מפריע לך.
<רוני בראון: אם החוק יעבור אז אנחנו נעבור לשיטה השנייה לעשות הסכמים עם אמנים ונקים חברות.
<רוני בראון: החוק לא יפתור שום דבר.
<רוני בראון: אבל האורך של ההסכם הוא נגזרת של צורת ההתקשרות בין האמן לבין הצד השני וזה יכול להיות שהאמן יקבל מקדמה גדולה, יכול להיות שיש התחייבויות שונות משני הצדדים, יש קודם כל בעיה בסיסית.
<רוני בראון: את הרי באה מצד שדומה לצד שלנו של המתרס, כמה זמן לוקח לבנות אמן?
<רוני בראון: זאת אומרת מהרגע שהכרת אמן עד הרגע שהתחלת - - - בהתחלה יש לו אך ורק פוטנציאל, שום דבר מעבר לזה, באמונה ואהבה וכולם נורא נורא אוהבים.
<רוני בראון: מתחילים לחפש את הדרך המשותפת, יש אמן יוצר, יש אמן לא יוצר, יש קול נפלא שאתה צריך למצוא לו חומרים, הזמן לחפש חומרים הוא הרבה מאוד זמן, השקעת, הבאת את המפיקים הטובים ביותר, נכנסת לאולפן והקלטת, הוצאת את הסינגלים לרדיו והם לא עבדו - - -
עמרם מצנע: רוני, אני חושב שהדברים שלך מובנים.
עמרם מצנע: תהיה לך הזדמנות לדבר - - -
<רוני בראון: צריך שלושה תקליטים לפחות כדי שאמן יתחיל את דרכו האמנותית וזה לא נעשה ב-5 שנים ולא ב-6.
<רוני בראון: מגיע לנו גם להרוויח, אני אומר.
עמרם מצנע: אורי רשטיק, אני מקבל אותך בברכה.
עמרם מצנע: עד היום ישבת כאן כראש התאחדות הסטודנטים והיום, אני מבין, כמנכ"ל שח"ם.
עמרם מצנע: אז ברוך הבא, בבקשה.
<אורי רשטיק: אני אורי, מנכ"ל שח"ם, ארגון השחקנים בישראל.
<אורי רשטיק: למען הגילוי הנאות אנחנו לא מייצגים מוזיקאים, יש כאן את חברי הטוב יענקל'ה מאמ"י, שמייצגים מוזיקאים ואתם בטח שואלים מה אני עושה פה, מה ארגון השחקנים עושה פה, שהוא מייצג 2,000 שחקנים, אנחנו לא מייצגים מוזיקאים.
<אורי רשטיק: קודם כל יש אלמנט של סולידריות.
<אורי רשטיק: סולידריות בין אמני ישראל, זה לא משנה אם זה שחקן, פסל, או מוזיקאי וישנה תופעה שנובעת הרבה מאוד מהנגזרת שאמר, אגב, יפה מאוד בסרטון היוצר והזמר שלמה גרוניך, שאמנים לא באמת יודעים לדאוג לעצמם.
<אורי רשטיק: הם עושים את הדברים שלהם כאיזה שהיא מין שליחות, אפילו שליחות ציבורית, בדומה לדוגמת הרפואה שנתן כאן מר בראון ולא יודעים לדאוג לזכויות שלהם וזה לא כל כך מעניין אותם שהם בתחילת תהליך היצירה.
<אורי רשטיק: יש כאן פתח מאוד מאוד גדול ונפלה, אני מקווה מאוד שזה גם יקרה בכנסת הנוכחית, כמה זמן שלא תהיה, הזדמנות מאוד מאוד גדולה בפני הוועדה הזאת בעצם לייצר פתח לאיזה שהיא מסגרת חוקית שנותנת הגנה על זכויות של אמנים ובשלב ראשון לדבר האקוטי, לדבר שקורה עכשיו, לבעיה הנקודתית עכשיו, לזכויות של מוזיקאים בחוזים מול חברות תקליטים.
<אורי רשטיק: זה דבר שהוא בעיניי הזדמנות מאוד מאוד גדולה.
<אורי רשטיק: אני רוצה גם להגיד עוד משהו לגבי זה.
<אורי רשטיק: קודם כל כמובן שאנחנו תומכים בזה ואנחנו נלווה את התהליך הזה, גם בעתיד באמצעות שחקני ישראל.
<אורי רשטיק: אי אפשר כל פעם שיש איזה שהיא הצעת חוק, ויצא לי פה לשבת הרבה בשנים האחרונות, ועומד איזה שהוא בעל עניין או בעל אינטרס מהצד השני לתת כל מיני תחזיות על קטסטרופות שיקרו אם החוק הזה יעבור, תחזיות על אובדן הבית ואם החוק הזה יעבור התעשייה תקרוס ואבדון על כולנו ולא תהיה יותר יצירה על ישראל.
<אורי רשטיק: ברור לכולנו שזה המצב.
<אורי רשטיק: ואם יש מצב של איזה שהיא דינמיקה של קונפליקט, ואני פונה אליך, אדון בראון, ואתה גם מבין לנפשו של האמן ומבין שיש פה איזה שהיא אנומליה, אז במקום לבוא ולהגיד שתהיה קטסטרופה, במקום לבוא ולהגיד שהתעשייה תיפול, בדיוק כמו שחבר כנסת חנין בא ואמר - - -
<רוני בראון: שמעת אותי אומר שהתעשייה תיפול?
<אורי רשטיק: פחות או יותר אמרת שתהיה - - -
<רוני בראון: לא, התעשייה לא תיפול, התעשייה תמצא את האלטרנטיבות, אחת מהן אפילו שמתי פה.
<רוני בראון: אני לא מפחד.
<אורי רשטיק: אז מה שאני חושב שיהיה נכון בתהליך משותף, בדיוק כמו שאמר כאן חבר הכנסת חנין, במקום לבוא ולפסול דברים על הסף, אם אתה מבין שיש כאן בעיה ואם אנחנו מבינים שיש כאן אנומליה, לבוא ולחשוב ביחד איך אנחנו פותרים את האנומליה הזאת במסגרת חוקית וכן לייצר את הבית החוקי הזה לאמנים ויוצרים, שהזכויות שלהם, אני מניח, חשובות לך לא פחות ממה שהן חשובות לנו.
<אורי רשטיק: זאת צריכה להיות ההסתכלות, לא לפסול על הסף ולא לדחות, לא להגיד מה אנומליה ומה לא.
<רוני בראון: אני לא צריך את הכנסת כדי שמישהו יבוא ויגיד לי מה לעשות בתחום המוזיקה.
<אורי רשטיק: אז יכול להיות - - -
<רוני בראון: אני עדיין נכנס לאולפן וחופר עם ידיים בתוך הבוץ, גם לאחרונה.
<אורי רשטיק: יכול להיות שאתה לא צריך את הכנסת, יכול להיות שיש חברות אחרות שכן צריכות את הכנסת.
<אורי רשטיק: אז אצלך הכול נהדר ונפלא ואתה דואג לזכויות אמנים, אבל לא מדובר רק בך.
<אורי רשטיק: מדובר פה בתעשייה שלמה שצריכים להגן על זכויות האמנים בה, עם כל הכבוד.
<רוני בראון: שיגידו.
<אורי רשטיק: המחוקק יגיד או לא יגיד, לא אני.
<אורי רשטיק: אני יכול לקבוע עמדה נורמטיבית בתור מנכ"ל ארגון השחקנים.
עמרם מצנע: עורך דין מוטי אמיתי.
<מרדכי אמיתי: אז גם כדי לנסות לקצר וגם כדי שהדברים יהיו ברורים אני אשתדל להיצמד לכתב הקצר.
עמרם מצנע: לפרוטוקול, אני מבין שאתה סמנכ"ל הפדרציה לתקליטים.
<מרדכי אמיתי: סמנכ"ל ויועץ משפטי פנימי בפדרציה הישראלית לתקליטים.
<מרדכי אמיתי: אז מכובדיי, כבוד יושב ראש הוועדה, בוקר טוב לכם.
<מרדכי אמיתי: אנו מתייחסים במלוא הרצינות והקשב למוזיקה שמאחורי הצעת החוק.
<מרדכי אמיתי: בטוחני כי אין כוונת המחוקק לפגוע בצורה אנושה בתעשיית המוזיקה, ענף התרבות מהיחידים אינו נתמך על ידי תקציב ממשלתי כלשהו, ובכל זאת דומה כי הצעת החוק הזו מעוררת קשיים ובעיות אשר לא נלקחו בחשבון ואשר מתעלמים מן הנזק ההרסני שלה לתעשיית המוזיקה המקומית.
<מרדכי אמיתי: הצעת החוק גורפת וקיצונית, כל זאת הן בתוצאותיה והן בליקויים הנוגעים להנחות העבודה המשפטיות העומדות מאחוריה.
<מרדכי אמיתי: כעולה מחוות הדעת של פרופ' גבריאלה שלו, דיני החוזים הקיימים מספקים די והותר כלים כדי להתמודד עם נסיבות בהן נכפה על אמן חוזה שהוא בלתי צודק ובלתי הוגן.
<מרדכי אמיתי: אין צורך בתיקון החקיקה כפי שהוא מוצע.
<מרדכי אמיתי: מנגד, הצעת החוק היא הצעה מאוד גורפת ונוקשה, עם תחולה רחבה ולא מוצדקת.
<מרדכי אמיתי: ההצעה קובעת איסור מוחלט על חוזים שמשכם עולה על תקופה מסוימת מבלי שנעשתה כל בדיקה עובדתית וכלכלית כיצד תעשיית המוזיקה פועלת בפועל, מה הם היקפי ההשקעה הנדרשים כדי להפיק תקליטים ולקדם אמן לקראת הצלחה, כיצד הפיראטיות בעידן - - -
דב חנין: היום יש אמנים שמתפרסמים תוך 24 שעות בכל מיני - - -
<מרדכי אמיתי: לא, אדוני, חבר הכנסת חנין, אבל ישנם אמנים שחותמים על חוזים, אם אני חוזר לשאלתכם הקודמת לגבי מתחם הזמנים, וכששאלתם אז מה זה מפריע, אני אקטע את דבריי לשאלתך, אז להכניס את הנושא הזה לסד של זמנים זה סוג של מיטת סדום לתעשייה, כי ישנם גם אמנים ותיקים, מוצלחים, עם רפרטואר מאוד גדול, מוכשרים, שמגיעים לתעשייה וחותמים עם חברות התקליטים ומעוניינים לקבל איזה שהיא מקדמה מאוד מאוד גדולה של מאות ואולי אפילו מיליוני שקלים כדי להיות חבר באותה חברה ואתה מכניס אותם למיטת סדום כזו של פרק זמן מסוים שבוודאי שלא יחזיר את ההשקעה.
<מרדכי אמיתי: זאת אומרת אתה לא יכול להכניס איזה שהוא עניין של אמן מתחיל לעומת אמן ותיק, אמן שיש מאחוריו רפרטואר לעומת אמן חדש שצריך למצוא בעבורו רפרטואר.
<מרדכי אמיתי: אין דינו של אחד כדינו של אחר ובזה בדיוק הצעת החוק הזו טועה.
<מרדכי אמיתי: כיצד הפיראטיות והעידן הדיגיטלי הפיראטי, הגדול בחלקו, מאיימים על תעשיית המוזיקה המקומית והבינלאומית?
<מרדכי אמיתי: הצעת החוק מתעלמת מכך שהיא עשויה לצמצם ולהקטין משמעותית, אם לא לבטל את ההשקעה באמנים חדשים דווקא.
<מרדכי אמיתי: הצעת החוק מתעלמת מכך שחוזה ארוך טווח מתחייב לרקע הסיכון הכרוך בהשקעה באמן חדש וכי רק אחד או שניים מבין עשרה, אם בכלל, מחזיר בכלל את ההשקעה.
<מרדכי אמיתי: הצעת החוק מתעלמת מכך שחלק ניכר מהחוזים ארוכי הטווח מתייחסים דווקא לאמנים מאוד מבוססים בעלי עמדת מיקוח שקיבלו מקדמות מאוד משמעותיות.
<מרדכי אמיתי: בכל ההיבטים הללו הצעת החוק היא גורפת, לא מידתית, מנותקת מתנאי תעשיית המוזיקה המקומית ובעיקר כזו שבסופו של יום צפויה לפגוע דווקא ביוצרים ובאמנים עצמם.
<מרדכי אמיתי: אנו סבורים שדי והותר בכלים המשפטיים הקיימים.
<מרדכי אמיתי: החקיקה הקיימת מספקת כלים להתמודד עם מקרים נדירים של חוזים מקפחים, אין צורך בתיקון החקיקה המוצע.
עמרם מצנע: תודה רבה, תודה על הקיצור גם.
עמרם מצנע: עובד אפרת, יושב ראש אקו"ם.
<עובד אפרת: אני אגיד כמה מילים על אקו"ם.
<עובד אפרת: אנחנו מייצגים את היוצרים והמו"לים כאחד, אנחנו מתנגדים לפגיעה במי מחברי אקו"ם בשם ערכי חופש החוזים או חופש העיסוק.
<עובד אפרת: אנחנו מקבלים את עמדת בית המשפט העליון בעניין זה, ממנה עולה כי ברצות מי מהצדדים לסיים הסכם שנחתם ביניהם יש לאפשר זאת בתנאים הוגנים וסבירים וכי הסכם בין אמן למנהל אישי, מפיק או מו"ל, הוא בגדר הסכם שלא ניתן לכפות את אכיפתו, ולאור כל זאת עמדת אקו"ם היא כי יש להסדיר בחקיקה הוגנת את כללי ההתקשרות בין הצדדים.
<עובד אפרת: זה הכול.
עמרם מצנע: אני מחפש ככה לאזן, יש לי פה רשימה.
עמרם מצנע: פנינה אדרי.
<פנינה אדרי: אני מנכ"לית ובעלים של חברת NMC.
<פנינה אדרי: הצעת החוק שמונחת לפנינו מדברת על ניצול מצוקה, על חוסר שיקול דעת, על חוזים דרקוניים ועל ניצול חולשה שכלית.
<פנינה אדרי: עוד הצעת החוק אומרת שאמן מתחיל, גם אם הוא בא עם עורך דין, אין לו יכולת להבין את החוזה שעליו הוא חותם.
<פנינה אדרי: אז ראשית יש כאן
<פנינה אדרי: תיאור לא נכון ולא ראוי של אמנים ואני יכולה לספר לכם שבחברת NMC ובהד ארצי חתומים עשרות אמנים מהשורה הראשונה של האמנים בארץ שבהחלט אי אפשר לתאר אותם כחסרי שיקול דעת וגם אין להם חולשה שכלית.
<פנינה אדרי: נהפוך הוא, כולם, צעירים חסרי ניסיון ומבוגרים בעלי שנות ותק רבות, באים בלוויית עורכי דין מנוסים, בלוויית בני משפחה, מנהלים משא ומתן ראוי, מקבלים הסברים ובסופו של דבר מגיעים להחלטה אם התנאים מתאימים להם או לא.
<פנינה אדרי: יש באפשרותם גם לפנות לחברות אחרות, לנסות לקבל תנאים טובים יותר, או גם לפנות לדרך עצמאית ולהסתכן לבד.
<פנינה אדרי: בכל מקרה ההתקשרות עם חברת תקליטים היא בין קונה מרצון למוכר מרצון, זאת התקשרות מסחרית עסקית כאשר כל חוזה תלוי בנסיבות הספציפיות, כמו מצב האמן, האם הוא ממש בתחילת הדרך, האם הוא כבר הקליט משהו, האם הוא כבר מופיע על במות ועוד כל מיני פרמטרים שונים שגורמים לנו להבין מה יהיה היקף ההשקעה ומה תהיה רמת הסיכון הכרוך בהשקעה כזו.
<פנינה אדרי: מדובר כאן בתחום ייחודי וחשוב בתחום התרבות שממומן כולו על ידי אנשים וגופים פרטיים, ללא כל סיוע ממשלתי.
<פנינה אדרי: אלמלא האמונה וההשקעה שלנו באמנים, בהפקה, בשיווק, בשימור על הנכסים המוזיקליים, כל תחום המוזיקה בתרבות הישראלית היה נראה הרבה פחות טוב.
<פנינה אדרי: ישנם גם אמנים מצליחים לא מעטים שהם מודים שלמעשה בלי חברות התקליטים שהשקיעו בהם והמשיכו להשקיע בהם גם אחרי כישלונות הם לא מגיעים לאן שהם הגיעו.
<פנינה אדרי: ההשקעה באמן היא מיד בהתחלת הדרך, הפקת הקלטות, שיווק, מיתוג, ניהול אמנותי, יחסי ציבור, פרסום, בניית קרירה.
<פנינה אדרי: זאת ההתמחות שלנו ובשביל זה האמנים באים אלינו.
<פנינה אדרי: מדובר כאן על השקעות לטווח ארוך ועל התקשרויות לטווח ארוך, כי אחרת אין לכך כדאיות כלכליות והפגיעה עלולה דווקא להיות באמנים שהם בתחילת דרכם.
<פנינה אדרי: לסיכום, כל אמן וכל חוזה לגופו, אין מודל אחיד, כל חברה והמודל שלה ובכל חברה יש גם הבדל בין חוזה לחוזה.
<פנינה אדרי: לא משך התקופה בחוזה זה מה שקובע, אלא מהות החוזה, מה כתוב שם, כמה צריך להשקיע, איך ומתי אפשר להחזיר את ההשקעה הזאת, מה הסיכון שאנחנו לוקחים.
<פנינה אדרי: צריך גם לזכור שבסיום תקופת ההסכם האמן משתחרר ויכול ללכת גם אם הוא משאיר מאחוריו חוב.
<פנינה אדרי: הוא לא צריך להחזיר את החוב הזה.
<פנינה אדרי: כאמור כל האמנים הגדולים צמחו בחברות תקליטים - - -
<איה כורם: זה לא נכון.
<פנינה אדרי: זה נכון מאוד.
<פנינה אדרי: כל האמנים הגדולים צמחו בחברות תקליטים - - -
<רוני בראון: אין אף אמן שלא צמח בחברת תקליטים.
<פנינה אדרי: כל האמנים הגדולים צמחו בחברות תקליטים ורובם עדיין חתומים שם, גם 30 ו-40 שנה.
<פנינה אדרי: ישנם גם מקרים של בעיות, של סכסוכים, של תסכולים, אבל לשם כך יש חוקים ויש בתי משפט.
<פנינה אדרי: חוק החוזים כולל מנגנונים שמבטיחים גם את חופש ההתקשרות וגם את ההגנה שדרושה מפני עושק, מפני כפייה, ניצול ועיוותים למיניהם.
<פנינה אדרי: זכויות האמנים בכל התחומים מוגנות בחקיקה הקיימת ולכן מכל הסיבות האלה אנחנו בטוחים שאין מקום לחוק החדש.
עמרם מצנע: יענקל'ה.
<יעקב יענקל'ה מגדל: קודם כל יש לי הרגשה שכולנו בעד המוזיקה הישראלית.
<יעקב יענקל'ה מגדל: דבר שני, אדוני היושב ראש, אני גם יודע שהנושא קרוב ללבך כי אתה עומד בראש השדולה לשמור על המוזיקה הישראלית ואני מודה לך.
<יעקב יענקל'ה מגדל: זו בעיה שכולנו חושבים שכולנו צודקים.
<יעקב יענקל'ה מגדל: אגב, אני כיושב ראש אמ"י אומר לך שאנחנו בעד החוק, אבל צריך לשמוע את כל הצדדים וברעיון של החוק צריך למצוא מוצא שאף צד לא ניזוק.
<יעקב יענקל'ה מגדל: דהיינו אני מקבל, אם בן אדם השקיע כסף אז הוא לא צריך לצאת ניזוק אם מישהו רוצה לצאת.
<יעקב יענקל'ה מגדל: אבל, שוב, היות ששמעת את כולם אני אדבר בקצרה.