GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<בן ציון בראנץ: הבעיה של ילדים נפגעי מינית בפנימיות היא לא בעיה תקציבית, היא בעיה של קונספציה.
<בן ציון בראנץ: נשאלת השאלה איפה הילד צריך לקבל את הטיפול כאשר הוא נפגע מינית.
<בן ציון בראנץ: האם להוציא אותו מהפנימייה החוצה למטפל שמנותק מחיי הפנימייה ומבנה חייה, או שאנחנו רוצים שהצוות המקצועי שמלווה אותו יום-יום יטפל בו.
<בן ציון בראנץ: על פי תפיסתנו, הילד צריך לקבל טיפול בסביבה בה הוא חי.
<בן ציון בראנץ: אין עניין של כסף.
<בן ציון בראנץ: כלומר, אין לי אתה ויכוח על כסף, הוויכוח הוא על הקונספציה.
<בן ציון בראנץ: אני מסכים אתה שאנחנו צריכים להכשיר בצורה מסודרת, זה מקצוע טיפול בנפגעי מין.
<בן ציון בראנץ: אנחנו הלכנו בשיתוף עם הג'וינט על פרויקט תלת-שנתי לטיפול בפגיעות מיניות.
<בן ציון בראנץ: כעת העברנו שתי הכשרות רצופות של הצוות הטיפולי בפנימיות לפגיעות מיניות.
<בן ציון בראנץ: זה לא מספיק, זה לא מספיק, אני מסכים.
<בן ציון בראנץ: בנוסף לכך, כדי לא להפוך את הבעיה הזאת לתקציבית, יש ועדת חריגים במשרד, כאשר המתבגרת אומרת 'אני לא רוצה להפקיד את הטיפול המיני שלי בתוך הפנימייה', זו קונספציה ולא בעיית כסף.
<בן ציון בראנץ: יש לנו נציגה בוועדת חריגים שכמעט מאשרת.
<בן ציון בראנץ: נדמה לי שהשנה אישרנו את כל הבקשות של ילדים נפגעי מינית ומימנו אותם.
עמרם מצנע: שביקשו לא להיות מטופלים בפנימייה.
<בן ציון בראנץ: ביקשו וזו גם זכותם.
<בן ציון בראנץ: אם מתבגרת אומרת, שהיא לא רוצה להיפגש עם הצוות בתוך הפנימייה, אומרת שהיא רוצה להפקיד את העבר המיני שלה במקום אחר, אנחנו מכבדים.
<בן ציון בראנץ: הנושא מגיע לוועדת חריגים ובדרך כלל מפקחת פנימיות מייצגת אותם ומקבלים - - -
<שושי סומך: גם מהמנהל ההתיישבותי מגיעות פניות - - -
<בן ציון בראנץ: אני מדבר עלינו, זה שונה לגמרי.
עמרם מצנע: גם אני חושב שנכון יותר לנסות לטפל במסגרת הפנימייה, השאלה אם יש את כוח האדם המקצועי.
עמרם מצנע: אם האדם הוא מהפנימייה זה סיפור אחר.
עמרם מצנע: אני לא רוצה להתערב בזה.
<אברהם לוי: אני מבקש להתייחס לדבריו של חבר הכנסת משולם נהרי ושל שירלי ולהציע הצעה.
<אברהם לוי: - - -
עמרם מצנע: בבקשה תזכיר את תפקידך.
<אברהם לוי: אברהם לוי, מנהל אגף תקציבים במנהל החינוך ההתיישבותי.
<אברהם לוי: אני מלווה את הנושא הזה כבר כמה שנים טובות.
<אברהם לוי: אני רוצה שנפריד בין העדכון הכללי של הסל ופתיחתו לבין עדכון ההוצאות שאינן שכר, 'אקונומי ינואר '2008.
<אברהם לוי: כמו ששירלי אמרה, הייתה החלטת ממשלה שלא מעדכנים את נושא הקניות.
<אברהם לוי: אני חושב שהוועדה תחליט שצריך פשוט לחריג את זה.
<אברהם לוי: לא יעלה על הדעת שהנושא לא יעלה.
<אברהם לוי: ניקח לדוגמה פנימייה עם 100 תלמידים, היא מפסידה 270 אלף שקל בשנה בגלל אי עדכון הסלים של מזון, מים, חשמל וכדומה.
<אברהם לוי: לא יעלה על הדעת.
<אברהם לוי: לכן יש לחריג את זה ולאפשר את העדכון באופן שוטף כמו שמעדכנים את הוצאות השכר ב"סל-לאור".
<אברהם לוי: זה הדבר הראשון שצריך לעשות ואפשר לעשות אותו מידית.
<אברהם לוי: הוא לא קשור להחלטת משרד הרווחה או לא החלטת משרד החינוך.
<אברהם לוי: זו החלטת ממשלה שמונעת את זה.
<אברהם לוי: הסיפור השני, שהוא סיפור ארוך יותר, בעצם לפתוח את כל "סל-לאור" את כל נושא התקינה שלו.
<אברהם לוי: כמו שבני אמר, כאן צריך וועדה.
<אברהם לוי: בבקשה, בואו ננסה להעביר את הסיפור הזה בשני מישורים.
<אברהם לוי: ראשית עדכון הוצאות שאינן שכר ולאחר מכן פתיחת הסל שזה עניין אסטרטגי שייקח שנה או יותר.
<אמנון זילברמן: שלום, ראשית אני מברך את הוועדה ואותך כבוד היושב הראש, שהעלאת הנושא החשוב הזה.
<אמנון זילברמן: אני בוגר פנימייה, למדתי מגיל 10 בפנימייה, סיימתי י"ב וחזרתי להדריך במשך כ-10 שנים, לנהל פנימייה, כך שאני חי ונושם את חיי הפנימיות וכפרי הנוער.
<אמנון זילברמן: אני חושב שהדבר החשוב ביותר שאנחנו צריכים לדבר עליו היום הוא שיפוי כפרי הנוער והפנימיות.
<אמנון זילברמן: כל אחד יודע, כל משפחה ממוצעת יודעת שהמזון עלה, הלחם עלה, הקוטג' עלה, שהחשמל עלה.
<אמנון זילברמן: בזמנו, כשאני למדתי לא היו מזגנים, לא היו מחשבים.
<אמנון זילברמן: היום כשבמועדון אחד יש מחשב ומזגן, לא מספיק שהמחירים עלו גם התצרוכת עלתה ואין שיפוי לכפרי הנוער.
<אמנון זילברמן: יתרה מכך, כל מי שנמצא כאן והוא מחנך בוודאי יודע ויסכים איתי שהחינוך הבלתי פורמאלי והחוגים הם כלי משמעותי לעיצובם של הילדים, לביטחון שלהם, לעבודת הצוות, לדימוי העצמי.
<אמנון זילברמן: נוצר מצב שכפרי הנוער והפנימיות נאלצים לבקש תרומות להפעלת חוגים - - -
<קריאה: באיזה פנימייה אתה.
<אמנון זילברמן: כרגע אני לא בפנימייה.
<אמנון זילברמן: אני עובד קהילתי, מנהל קהילתי.
<אמנון זילברמן: אני לא בפנימייה כרגע, אני חי את הפנימייה ונושם אותה, נמצא שם, עושה פרויקט בעניין למידה, עוזר לכפרי הנוער.
<אמנון זילברמן: המצב הוא בכי רע, אני רואה מה קורה שם, אני רואה שמגייסים תרומות לקיום חוגים.
<אמנון זילברמן: זה מצב אבסורד.
<אמנון זילברמן: יתרה מכך, כשאני למדתי בפנימייה היינו יוצאים פעם בשלושה שבועות הביתה.
<אמנון זילברמן: כשחזרתי להדריך כמחנך בשני כפרי נוער הילדים היו יוצאים פעם בשבועיים הביתה.
<אמנון זילברמן: כלומר, לא נוצר לילד רצף חינוכי.
<אמנון זילברמן: מדברים על מוגנות של ילדים בסביבה שהם גדלים בה, במשפחות שאני הגעתי מהן לא הייתה מוגנות, הפנימייה הייתה סוג מוגנות לילדים.
<אמנון זילברמן: בעצם, היום בכפרי הנוער הילדים נשארים פעם בארבעה שבועות, כלומר יוצאים כמעט כל שבת הביתה כי אין כסף לאוכל, כי אין כסף למזון, כי אין כסף לשכר מדריכים ואין כסף להפעלות.
<אמנון זילברמן: אדוני היושב ראש, דבר שאולי יזעזע אתכם, היום אילצו את כפרי הנוער להשכיר את החדרים בשבתות.
<אמנון זילברמן: זאת אומרת, מגיעות קבוצות אורחים כל שבת, כמעט כל שבת לכפרי נוער, לנים בחדרים של הילדים, ישנם על המזרן שלהם, ישנם על הכרית שלהם.
<אמנון זילברמן: זאת אומרת, ילדים שזה הבית השני שלהם, במקרה שלי אני אוכל לומר שזה היה הבית הראשון שלי, הילדים מאבדים את הביטחון, את הזהות שלהם.
<אמנון זילברמן: כל שישי-שבת צריכים לארוז את החפצים, לשים בארון ועוזבים את הכפר, עוזבים את הפנימייה זה דבר שאסור שיקרה.
<אמנון זילברמן: נקודה אחרונה ברשותך, שכר המדריכים בפנימיות וכפרי נוער הוא שכר עלוב, שכר מבייש.
<אמנון זילברמן: יש את "אופק חדש", "עוז לתמורה", המורים, עשו עליהם סיבוב, אבל קיבלו איזה פיצוי או התקדמות.
<אמנון זילברמן: המדריכים, אורך החיים של מדריך בפנימייה הוא שנה וחודשיים.
<אמנון זילברמן: כלומר, יש לו צוואר בקבוק שלושה-ארבעה חודשים.
<אמנון זילברמן: הוא רואה שהשכר שלו עלוב, העבודה מאוד קשה.
<אמנון זילברמן: אני עבדתי כעשר שנים, הטמעתי שם.
<אמנון זילברמן: אין הרבה אנשים שיש להם את הרצון ואת היכולת להישאר בשכר הנמוך הזה.
<אמנון זילברמן: אני קורא לך אדוני היושב ראש לדאוג ששכר המדריכים יהיה גבוה יותר.
<אמנון זילברמן: כמו שבחו"ל, כמו שבאירופה שכר מדריכים הוא פרופסיה.
<אמנון זילברמן: ברשותך אדוני היושב ראש, דבר אחרון, מדברים היום הרבה על מע"מ אפס, מע"מ אפס.
<אמנון זילברמן: שר האוצר, אני קורא לך מר לפיד, לא מע"מ אפס, מאה אחוז תוספת שיפוי ב"סל-לאור" לכפרי הנוער והפנימיות.
<אמנון זילברמן: כפרי הנוער והפנימיות הם לא החצר האחורית של מדינת ישראל ולא של הממשלה.
<אמנון זילברמן: אלו ילדים שאם אתה נותן להם הזדמנות אמתית הם מגיעים להישגים גבוהים.
<אמנון זילברמן: במשפט אחרון אדוני היושב ראש, הקבוצה האחרונה שהדרכתי, 70% מהם היום הם בעולם האקדמיה.
<אמנון זילברמן: אנשים יצרניים.
<אמנון זילברמן: רובם, 97% התגייסו לצבא.
<אמנון זילברמן: בנים ובנות בתפקידים משמעותיים בצבא.
<אמנון זילברמן: חבר'ה יצרניים עם בטחון שתורמים לחברה ולא הולכים לא ללשכת הסעד ולא לרווחה.
<אמנון זילברמן: לוועדה הזאת יש הרבה משמעות והרבה כוח לתת הזדמנות הוגנת, אמתית ושווה לילדי הפנימיות וכפרי הנוער.
<אמנון זילברמן: תודה רבה.
עמרם מצנע: בבקשה ענת.
<ענת נחמיה לביא: סביב השולחן, אני מעריכה שיש הסכמה לגבי הצורך ויש הסכמה לגבי הפערים.
<ענת נחמיה לביא: אותי באופן אישי מטריד מה יהיה הלאה - - -
עמרם מצנע: אגב, זה לא מספיק.
עמרם מצנע: הסכמה, הסכמה, הבעיה היא להבין.
עמרם מצנע: אני לא חושב שהמודעות בכלל בחברה ואיני יודע עד כמה עובדי המדינה במשרדים השונים, לא אלה שעובדים ישירות עם הפנימיות, מודעים לחולייה החשובה הזאת.
<ענת נחמיה לביא: זה חד-משמעית חלק מהמטרה שלנו , איך החברה האזרחית מקבלת.
<ענת נחמיה לביא: זה סיפור אחר.
<ענת נחמיה לביא: אני כן מבקשת להתייחס לעניין של כן וועדה לא וועדה.
<ענת נחמיה לביא: כבר בשנת 2014 התפרסם דוח מבקר המדינה שבדק את "סל-לאור", ההחלטה החד-משמעית הייתה, זה נמצא במסמכים שלכם, שצריך לשבת ולעבוד על שיטת התקצוב של הסל.
<ענת נחמיה לביא: לכן, סגירה בין האוצר לבין המשרד, כן סדר עדיפויות או לא, זה לא סביב תקציב חד-פעמי, לא על זה מדובר.
<ענת נחמיה לביא: מדובר כאן על שני משרדים ולא על אחד, מדובר על שיטת תקצוב והגדרה שאינה רלוונטית כבר.
<ענת נחמיה לביא: אני חושבת, ההמלצה שלנו היא , שתקום וועדה שתבחן את הנושא הזה, היא מאוד מאוד חשובה.
<בן ציון בראנץ: כואב לי מאוד לשמוע שילדים שהופנו לפנימייה כדי לקבל ביטחון אורזים להם את הציוד בכל שבת ומשתלטים על החדרים שלהם.
<בן ציון בראנץ: אנחנו בנוהל שלנו לא מאפשרים את זה.
<בן ציון בראנץ: ברגע שנודע לנו שהיא מנצלת את המיטות של הילדים בחופשה לטובת אירוח, אנחנו סגרנו פנימייה.
<בן ציון בראנץ: אני חושב שזה נוהג פסול ואסור לעשות אותו.
<בני פישר: צריך לעשות קצת סדר, מישהו שפך פה קיטון.
<בני פישר: קודם כל הקולות הם קולות חשובים וזה בסדר גמור.
<בני פישר: אני מרגיש שהדברים נאמרו מדם לבך.
<בני פישר: זה נכון שכפרי נוער בשל היותם מתחם גדול, זו סיטואציה קהילתית שיש בה בריכה ויש בה פסליטי.
<בני פישר: בקיץ, בחופשות, לא בשבתות, בחופשות, בצורה כזאת או אחרת אנחנו מאפשרים את זה לאחר שזה עובר וועדה.
<בני פישר: נכון, המציאות היא כרגע שמנהל - - -
עמרם מצנע: אני הייתי בכפר הנוער הודיות, בחופשות הם באמת השתמשו, זה ניצול נכון של משאבים - -
<שחר שומן: אי אפשר מצד אחד לא לעדכן תקציבים במשך עשרות שנים ומצד שני, נכון שיש איזה קו גבול שכל מנהל - - -
<אמנון זילברמן: גם את מגרש הכדורגל מפריטים וגם את הבריכה מפריטים, הכול נהייה עובדי קבלן.
<אמנון זילברמן: לאן הגענו.
משולם נהרי: אני רוצה לומר לך, שבזה משפצים את המבנים ואת הכיתות מאפשרים - - -
<אמנון זילברמן: ואז יש להם רשות לשחק שעה-שעתיים בשבוע.
משולם נהרי: מי ישפץ לך את כל המבנים במיוחד של כפר נוער שפרוס על כמה עשרות דונם?
משולם נהרי: כל זמן שזה נעשה בשיקול דעת - - -
<אמנון זילברמן: שהמדינה תיקח אחריות.
<אמנון זילברמן: מה זה מי?
עמרם מצנע: אבל אתה לא ברשות דיבור, שמענו, הבנו ועדיין החיים והמציאות - - -
<אמנון זילברמן: זו הפרטה חזקה.
עמרם מצנע: תקשיב באמת עם כל הכבוד לך.
עמרם מצנע: אם עושים את זה בשיקול דעת ובתפיסה נכונה.
עמרם מצנע: בכלל היום תפיסת העולם של בתי הספר הקהילתיים אומרת שאת המוסדות, את האולמות, את חדרי המחשבים בבתי הספר פותחים לקהילה ומאפשרים הכנסה נוספת לבית הספר.
עמרם מצנע: אם זה נעשה בשיקול דעת ובשכל ישר אני לא רואה בזה בעיה.
עמרם מצנע: לא לשם כך התכנסנו.
עמרם מצנע: אילו הפנימיות היו חיות רק מתקציב המדינה ומתשלומי הורים פה ושם אז לא היינו מתכנסים כי כנראה היו סוגרים חלק מהן.
עמרם מצנע: עובדה שגם המגזר השלישי וגם מנופים כלכליים שונים שהיה מוטב לוותר עליהם, מקיימים אותו בסוף.
עמרם מצנע: כשאתה אומר שפנימייה של 100 ילדים עושה גרעון של רבע מיליון שקל, מאיפה בא הרבע מיליון הזה?
עמרם מצנע: הרי בסופו של דבר הוא בא מאיזה מקום.
עמרם מצנע: עובדה שאוכלים שם, עובדה שיש שם הדרכה, עובדה שהחשמל דולק.
עמרם מצנע: לכן המוח היהודי ממציא לנו פטנטים כל הזמן.
עמרם מצנע: זה חלק מהבעיה בתקציבים שלנו, זה טלאי על גבי טלאי על גבי טלאי ואתה צריך לעשות תחקיר אחורה כדי לראות איזה טלאי הגיע מתי ולמה.
<בני פישר: ברשותך אני אתייחס להערה שלך שאני חושב שהיא נכונה.
<בני פישר: הראש היהודי, אבל למי שהתעסק קצת בפילנתרופיה, כשאתה מגיע היום לארה"ב אומרים לך 'זאת אחריות של המדינה.
<בני פישר: תראו לאן הגעתם, מה אתם מבקשים מאתנו היום'.
<בני פישר: אוקיי, נשמה יתרה, רוצים לפתח דברים ייחודיים, אבל כשמבקשים אוכל ומים זה קצת מביך.
עמרם מצנע: אמרתי בראשית הדיון שבעצם אנחנו פותחים נושא שבוודאי לא ייגמר ביום אחד.
עמרם מצנע: אין ספק שצריך להתמודד אתו.
עמרם מצנע: אני קורא למשרדי האוצר והחינוך והרווחה: דבר ראשון, באופן מידי לעשות עדכון של ההוצאות הכלליות.
עמרם מצנע: עדכון חד-פעמי, עדכון שיתפרס על שתי שנות תקציב.
עמרם מצנע: עדכון חד-פעמי לגבי עלות, לגבי עלות המזון והאנרגיה.
עמרם מצנע: אנחנו יודעים את המשמעות שלהן בשנים האחרונות, לא יתכן שזה יישאר באוויר.
עמרם מצנע: דבר שני, כן, אני קורא לפתוח את דוח וועדת לאור ולהיכנס לעבודה, בוודאי היא תיקח את הזמן שלה, שתבנה מחדש את הסל.
עמרם מצנע: זאת אומרת, לא רק עדכון ההתייקרות אלא גם עדכון התשומות הנדרשות כתוצאה מהתפתחות רב-שנתית, כתוצאה מפרופיל הנוער שמגיע לתוך הפנימיות האלה.
עמרם מצנע: לנסות לתת תשתית תחזוקה ואחזקה יומיומית יותר טובה.
עמרם מצנע: אין ספק שצריך לברך על כך שבשיתוף פעולה בין משרד החינוך לבין משרד האוצר וכמובן הפורום הציבורי, ניתנו משאבים בהחלט משמעותיים לשדרוג, שיפוץ ובנייה.
עמרם מצנע: ראיתי את זה וזה באמת משמעותי.
עמרם מצנע: בסוף, בעצם אני מבקש לחזור לבסיס.
עמרם מצנע: אנחנו מדברים כל הזמן על סגירת פערים בחברה הישראלית.
עמרם מצנע: אנחנו מדברים כל הזמן על תקצוב דיפרנציאלי, אנחנו מדברים כל הזמן על מתן הזדמנות שווה לכל נער ונערה במדינת ישראל.
עמרם מצנע: המשמעות של 'הזדמנות שווה' כמובן היא עדיפות מתקנת לנערים ונערות שמגיעים ממשפחות הרוסות, לכאלה שלא מצאו את מקומם.
עמרם מצנע: אגב, פגשתי ילדים שבאו ממשפחה שהיא משפחה נורמטיבית, אבל כתוצאה של חוסר התאמה של הילד לסביבה שבה הוא גדל הוא מצא את עצמו בפנימייה.
עמרם מצנע: אמרתי גם לבני וגם לענת שצריך לעשות יותר פרסום לשיווק.
עמרם מצנע: חלק מהמשאבים שלנו לא מנוצלים עקב העובדה שבני נוער שראוי שיגיעו לפנימיות ושיקבלו שם את ההזדמנות השנייה והשלישית הם לא מגיעים, פעם אחת בגלל הסטיגמה ופעם שנייה שראשי הרשויות לא כל כך שולחים כי זה עולה להם כסף.
עמרם מצנע: אגב, בני, שר החינוך הבטיח לי, אני רושם את זה בסיכום.
עמרם מצנע: שר החינוך הבטיח שהוא ישפה או יממן את החלק של הרשות המקומית בשליחת נער או נערה לפנימייה אצלכם.
עמרם מצנע: צריך לראות שאכן זה מתקיים.
<בני פישר: התבקשתי בפגישה שהייתה של השר והמנכ"לית, אנחנו בעצם אמורים להציג תכנית אסטרטגית לעשות בכפרי הנוער - - -
עמרם מצנע: זה נכון גם למשרד הרווחה, ששם זה 75% -25%.
עמרם מצנע: אני מכיר רשויות שלא ממצות את ה-75% כין אין להן את ה-25%.
<בן ציון בראנץ: חוץ מזה, הרשויות המקומיות, שירות ילד ונוער מקבלות מועדות.
<בן ציון בראנץ: לראש הרשות מאפשרים להחליט אם להפנות לקהילה או לפנימיות.
<בן ציון בראנץ: זה דבר שאסור שיעשה.
<בן ציון בראנץ: זה הכול.
עמרם מצנע: אני מסביר לך שיש רשויות מקומיות, בעיקר החלשות, שלמרות שיש להן "הועדות" ולמרות שמשרד הרווחה מממן 75%, לרשות המקומית מורידים במקור.
עמרם מצנע: הוא לא משלם את זה אלא מורידים להן במקור.
עמרם מצנע: יש רשויות מקומיות במדינת ישראל - - -
<בן ציון בראנץ: ה"הועדות" לא קשור.
עמרם מצנע: כן קשור, אני מסביר לך.
עמרם מצנע: אני בא משם.
עמרם מצנע: משרד הרווחה נותן "הועדה" למוסד מסוים לילד מסוים.
עמרם מצנע: כעת הרשות צריכה לשלוח אותו לשם.
עמרם מצנע: אם הרשות לא שולחת אותו בגלל שאין לה את ה- 25%, יש רשויות שהיום בתקציב מול משרד הרווחה הן חייבות למשרד הרווחה כסף כי משרד הרווחה מממן את העובדים הסוציאליים והשאר.
עמרם מצנע: זה מצב אבסורדי.
עמרם מצנע: אני חוזר חזרה.
עמרם מצנע: זה מצב שצריך להתמודד אתו.
עמרם מצנע: אנחנו כמובן נעשה מעקב אחרי זה.
עמרם מצנע: אני אעלה את זה גם לשר החינוך.
עמרם מצנע: אני אדבר כמובן עם שר הרווחה ועם שר האוצר.
עמרם מצנע: החרגה, לא החרגה, מוכרחים להתמודד באומץ ורגישות בנושא הזה.
עמרם מצנע: הסיפורים של ילדים שבאמת באו מכלום וקיבלו ארגז כלים לחיים אלו סיפורים מדהימים.
עמרם מצנע: אני תמיד אומר, פעם אחת זו אחריות חברתית מוסרית שלנו ופעם שנייה, בסופו של דבר יש לזה ערך כלכלי.
עמרם מצנע: ילד או ילדה כזאת שמסיימים את גיל חינוך חובה והולכים לצבא ויש להם מקצוע לחיים הם יורדים מהגב של המדינה והופכים להיות אזרחים מועילים.
עמרם מצנע: מי שהיה עושה על זה איזו עבודת מחקר על הערך הכלכלי של זה לדעתי, הוא היה מגיע למספרים מאוד משמעותיים.
עמרם מצנע: לכן הדבר הזה חשוב.
עמרם מצנע: אנחנו בוועדה נמשיך לעקוב ולראות שהדברים האלה לא נשארים מודפסים על איזה נייר סיכום נוסף שלא עושה כלום.
עמרם מצנע: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.
עמרם מצנע: אנחנו במסגרת דיון מהיר – מצבו של מתחום גן הילדים בכפר אל אטרש שבמועצה האזורית אל קאסום.
עמרם מצנע: מי שהגישה את הבקשה לדיון מהיר זו חברת הכנסת גילה גמליאל.
מסעוד גנאים: אולי הגיע גם מכתב מחבר הכנסת - - -לא דרך המערכת.
גילה גמליאל: העיקר שאתם מצטרפים.
גילה גמליאל: אז קודם כל, תודה לכבוד היושב ראש על שכינסת את הישיבה במהירות.
גילה גמליאל: אני מראש מודיעה שאני מתנצלת שאצטרך לתמרן, כי עכשיו מציגים לנו את תקציב המדינה, גם בוועדת הכספים.
גילה גמליאל: אני אבל ראיתי לנכון להעלות את הנושא, כי לא יאומן כי יסופר.
גילה גמליאל: פשוט צריך לראות את המתחם כדי להבין.
גילה גמליאל: אתה קיבלת תמונות מזעזעות לא פחות ממה שראיתי אני.
גילה גמליאל: אני לא הייתי שולחת את הילדה שלי לגן כזה.
גילה גמליאל: כשמדברים על שוויון צריך לעשות אותו במעשה ולא רק בדיבורים.
גילה גמליאל: לא יעלה על הדעת שכזו הזנחה פושעת תהיה כנגד ילדים בגלל שהם נמצאים בכפר בדואי בדרום.
גילה גמליאל: זה דבר שהוא חמור בעיניי, ביותר, וכאן ההורים של הילדים הקימו קול זעקה, ובצדק.
גילה גמליאל: הם אפילו הגיעו להליכים משפטיים.
גילה גמליאל: בית המשפט אף דרש לטפל בכל המחדלים.
גילה גמליאל: החשש של ההורים שלא יגיע הרגע של הזמן הנוסף שכבר התקבל, כלומר, אם התקבלה שוב דחייה על מנת שזה יטופל, ובגלל זה הזעקה אומרת - - מה קורה פה?
גילה גמליאל: שנת הלימודים החלה, ילדים נמצאים במתחמים ולמרות הטענות על שיפוץ המבנים זה עדיין רחוק מלהיות מקום שניתן ללמוד בו.
גילה גמליאל: ממה שהבנתי, מה שהגיע אלי זה מכפר אל אטרש, אבל מדובר בעוד אזורים נוספים במתחם של האזור של היישובים הבדואים, ואני חושבת שזו תעודת עניות למדינת ישראל שנפקיר ככה את ילדי ישראל.
גילה גמליאל: זה דבר שמחייב את כנסת ישראל לדרוש את הדיון הזה, על מנת שמשרד החינוך ומשרד הפנים וכל המשרדים הנוגעים בדבר יתנו את המענה לאותם ילדים.
גילה גמליאל: ילדים, בעיקר בגילאים האלה, מה שהם סופגים זה מה שהם רואים ואת זה הם לוקחים אתם לאורך כל הדרך.
גילה גמליאל: הם מטמיעים את התנאים הסביבתיים, את העוני המחפיר, את הנחשים והעקרבים שהיו שם – זה נשמע כמו לקוח מסרט אימה, ולכן ראיתי לנכון לכנס פה את הדיון בדחיפות, על מנת שנזעק את זעקתם גם כן, ונסייע במקסימום שאנחנו יכולים מטעם הוועדה על מנת לפתור את הבעיה בכפר אל אטרש עצמו, אבל גם לאזור בכללותו ושילדים במדינת ישראל יוכלו לקבל שוויון זכויות מלא, לגדול באווירה בונה, מסייעת, אווירה שניתן להגיע וללמוד בה, בכלל.
גילה גמליאל: זה המינימום הנדרש, כפי שאני רואה אותו.
מסעוד גנאים: אני מציע שנשמע את הנציגים של ההורים, נציגי של משרד החינוך ישנם?
<סלמה אל אטרש: תודה רבה, אדוני היושב ראש, שנענית לדרישה של חברת הכנסת גילה גמליאל, ותודה לך, חברת הכנסת גמליאל על היוזמה שלך ועל הדיון שמתקיים היום.
<סלמה אל אטרש: אדוני היושב ראש, ביום הראשון שליוויתי את הילדה שלי לגן - - -
<סלמה אל אטרש: בת חמש.
<סלמה אל אטרש: גם כשהיא היתה בת ארבע היא לא הלכה לגן, כי ידענו שמצב הגנים הוא קטסטרופלי, אבל ראינו לנכון שהמועצה פרסמה שיש לה 81 גנים שמוכנים ויטפלו בהם, והם ערוכים לשנת הלימודים.
<סלמה אל אטרש: נתקלתי במציאות שהיא קשה.
<סלמה אל אטרש: לא נתקלתי רק בבעיה של גנים.
<סלמה אל אטרש: נתקלתי בבעיה של עתיד, העתיד של הילדים, העתיד של הילדה שלי, העתיד של המדינה.
<סלמה אל אטרש: הילדים האלה הם העתיד של המדינה מחר.
<סלמה אל אטרש: כשהתחלתי לברר ולשאול אז הגננות ועוזרות הגננות אמרו לי שהמצב הוא ככה כבר שנים על גבי שנים.
<סלמה אל אטרש: בשיחה עם המפקחת על הגנים היא אמרה לי – עדיין המצב שלכם יותר טוב מגנים אחרים שנמצאים במועצה.
<סלמה אל אטרש: זו מפקחת של משרד החינוך.
<סלמה אל אטרש: ראיתי לנכון לדבר עם מנהל מחלקת החינוך.
<סלמה אל אטרש: לצערי הוא לא הגיע לכאן וגם ראש המועצה לא הגיע לכאן.
<סלמה אל אטרש: לא נענו לבקשה.
<סלמה אל אטרש: הוצאתי להם מכתב, והם התעלמו מהמכתב.
<סלמה אל אטרש: ניסיתי לפנות לתקשורת המקומית על מנת להעיר אותם.
<סלמה אל אטרש: לצערי, גם התקשורת המקומית לא יכולה להתייחס לנושא של אל קאסום.
<סלמה אל אטרש: יש דיכוי בחסות החוק.
מסעוד גנאים: אבל עיתון?
<סלמה אל אטרש: הם יאבדו את הפרסום של המועצה.
<סלמה אל אטרש: מי שידבר על המועצה יאבד את הפרסום בעיתון המקומי.
<סלמה אל אטרש: זה חלק מהדיכוי בחסות החוק, בחסות הכוח.
<סלמה אל אטרש: אז ראיתי לנכון לפנות לבית המשפט ונציגי המועצה גם לא הגיעו לבית המשפט, לא כיבדו את בית המשפט.
<סלמה אל אטרש: הגיע היועץ המשפטי של המועצה והשופטת נדהמה.
<סלמה אל אטרש: גם, באותו יום של הדיון, משרד החינוך מחוז דרום שלח נציגה שהיא הרבה שנים במשרד החינוך לבדוק את המצב של הגנים.
<סלמה אל אטרש: היא הגיע לגנים, ראתה את המצב של הגנים, באה לאולם בית המשפט ואמרה לשופטת: המצב של הגנים יותר גרוע מאשר מתואר כאן בתביעה המשפטית, הוא קטסטרופלי, הוא לא מיועד לשימוש בני אדם.
<סלמה אל אטרש: אנחנו במשרד החינוך העברנו את חלקנו למועצה על מנת לבצע תיקון ליקויים ושהגנים יהיו ערוכים לשנת הלימודים.
<סלמה אל אטרש: אנחנו לא יכולים לעשות מעבר לזה.
<סלמה אל אטרש: השופטת נתנה למועצה חודש ימים.
<סלמה אל אטרש: זה נפל על חג הקורבן וגם על החג שלכם.
<סלמה אל אטרש: המועצה, בחודש ימים, למרות שדובר על נחשים, חוטי חשמל חשופים, מפגעי בטיחות, מסמרים, המים שבשירותים זורמים לחצר המשחקים של הילדים, לחול.
<סלמה אל אטרש: אני מדבר על חצר אחת ל-250 ילדים.
<סלמה אל אטרש: יש בה שתי מגלשות, אין מעבר לזה.
<סלמה אל אטרש: חלונות שבורים, ארבעה תאי שירותים.
<סלמה אל אטרש: אין שירותים לגננות ולעוזרות הגננות.
<סלמה אל אטרש: הקירות שבורים, גם כשירד גשם לפני שבועיים, סוף סוף – המים חדרו לתוך הכיתות.
<סלמה אל אטרש: היום, למשל, יש אצלנו גשם, ובתי הספר ריקים מתלמידים.
<סלמה אל אטרש: לא לומדים.
<סלמה אל אטרש: הנחלים זורמים ואת הילדים הקטנים לא שולחים לגנים.
<סלמה אל אטרש: מ-180 ימי לימודים בשנה אנחנו לומדים 150 יום, ובחודש ימים אף אחד מהמועצה לא טרח להגיע לגנים, לראות את המצב שלהם.
<סלמה אל אטרש: יומיים לפני הדיון הגיע נציג מחברת הניהול של המועצה, לא מעובדי המועצה, רשם את התקלות שיש שם.
<סלמה אל אטרש: אני ליוויתי אותו עם היועץ המשפטי שלי.
<סלמה אל אטרש: פנו לבית המשפט וביקשו ארכה של חודש ימים.
<סלמה אל אטרש: בחודש השני, אנחנו עדיין מדברים על חודשיים, עדיין יש שם נחשים, עכברים, ג'וקים, חוטי החשמל עדיין חשופים, ארבעה תאי שירותים, המים זורמים עדיין בחצר.
<סלמה אל אטרש: לא תיקנו שם דבר.
<סלמה אל אטרש: לפני שבוע ימים הגיע הקבלן את המועצה, צבע את העמודים שיש בחצר ואת החלונות.
<סלמה אל אטרש: על מנת לצלם – זה מתועד אצלי, כל ביקור של המועצה בגנים, מתועד.
<סלמה אל אטרש: מי הגיע, וכמה שעות עבדו.
<סלמה אל אטרש: גם כשהם צבעו את העמודים ואת החלונות הם צבעו בזמן שתלמידים למדו בתוך הגנים, ועדיין מדובר בחומר כימי, בצבע.
<סלמה אל אטרש: זה בוצע ב-10 לחודש.
<סלמה אל אטרש: ב-11 לחודש הגיע ראש המועצה עם קבלן של המועצה לראות.
<סלמה אל אטרש: זו פעם ראשונה שהוא מגיע לגנים, לראות.
<סלמה אל אטרש: הגיע, וגם כשהוא הגיע – זה בית ספר שיש בו בערך 820 תלמידים.
<סלמה אל אטרש: בנוסף לזה יש פינה בתוך בית הספר, בתוך המתחם, של 250 ילדים, גנים.
<סלמה אל אטרש: מעל אלף תלמידים.
<סלמה אל אטרש: ראש המועצה נכנס עם הרכב שלו פנימה, בין הכיתות.
<סלמה אל אטרש: בדרך כלל מחנים את הרכבים בחוץ, לא נכנסים עם רכבים פנימה, זה אקט של בטיחות.
<סלמה אל אטרש: נאה דורש-נאה מקיים.
<סלמה אל אטרש: ראש המועצה לא רואה אף אחד, בקטע הזה, נכנס פנימה, ויש לנו תמונות של הרכב של ראש המועצה שהחנה את הרכב שלו, ירד, ונכנס לגנים.
<סלמה אל אטרש: אחרי שצבעו את העמודים ואת החלונות, ב-12 לחודש הגיע ראש המועצה עוד פעם, עם עוד כתב, אני לא יודע מאיזה עיתון או טלוויזיה, בטח אחד האנשים של ראש המועצה או של המועצה, צלם, שיעשה כתבה על הגנים.
<סלמה אל אטרש: ב-12 לחודש הגיעו שני עובדים של המועצה – בחור בשם פאהד ובחורה בשם עמאל, גם מתועדים, בתמונות.
<סלמה אל אטרש: הם באו וצילמו דברים טובים.
<סלמה אל אטרש: למשל, הם לקחו כיתה, לא צילמו את כל הכיתה, רק את הדברים הטובים שיש שם, ואז העבירו את זה לראש המועצה.
<סלמה אל אטרש: זה מה שנעשה בגנים עד עכשיו.
<סלמה אל אטרש: אדוני היושב ראש, השאלה היא יותר גדולה מהגנים.
<סלמה אל אטרש: אדוני מכיר את המגזר הבדואי, מכיר את הקשיים שאנחנו חיים בהם.
<סלמה אל אטרש: אני בטוח שאדוני מאמין שהחינוך הוא המפתח לפתרון כל הבעיות השונות והמשתנות שיש בכל העולם, לא רק במגזר הבדואי.
<סלמה אל אטרש: אנחנו אנשים שמאמינים בחינוך.
<סלמה אל אטרש: האמנו בחינוך.
<סלמה אל אטרש: אני, למשל, הילדים שלי לומדים בבתי ספר פרטיים כי אני מאמין בחינוך ורוצה להשקיע בהם עד הסוף.
<סלמה אל אטרש: אבל היום יש לנו במגזר הבדואי מצב שלא עוברים את ה-9% של האקדמאים.
<סלמה אל אטרש: הדבר היחיד שעולה אצלנו כל הזמן במגזר הוא אחוז הפשיעה והאלימות.
<סלמה אל אטרש: מהצד השני, שאני מסתכל, ב-11 השנים שעברו מאז שהקימו לנו את מועצת אבו בסמה, המועצה הממונה, עד היום, עבר תקציב חינוך שאפשר להוציא אותו ממשרד החינוך, התקציב הזה נמצא אצלי - מעל 2 מיליארד ו-100 מיליון שקל למגזר הבדואי.
עמרם מצנע: לכל המגזר הבדואי.
<סלמה אל אטרש: לא.
<סלמה אל אטרש: רק למועצה.
<סלמה אל אטרש: ואז אני שואל את עצמי – בית הספר שבו לומדת הבת שלי נבנה בשנת 76, בשנה שאני נולדתי בה.
<סלמה אל אטרש: הוא אחד האנשים שבנו, שני הצריפים קיימים עד היום.
<סלמה אל אטרש: הצריפים האלה קיימים מעל 30 שנים.
<סלמה אל אטרש: שום דבר לא השתנה בשטח.
<סלמה אל אטרש: אנחנו, אדוני היושב ראש, פנינו לשר החינוך בעבר ודרשנו ועדת חקירה לאן נעלם התקציב שלנו, אנחנו אזרחים משלמים מסים, שירתנו במדינה, בכוחות הביטחון ובצבא, וממשיכים לשלם מסים.
<סלמה אל אטרש: אנחנו אנשים שומרי חוק, אז אנחנו רוצים לדעת לאן התקציב שלנו הלך, במיוחד תקציב החינוך.
<סלמה אל אטרש: לא יעלה על הדעת שהמועצה תקים לנו בית ספר, ביישוב שלי, בתקציב של 12 מיליון שקל, והיתה חריגה, ואחרי זה הבית ספר שקע.
<סלמה אל אטרש: בשנה שעברה רצינו להשבית את בית הספר כי הוא מהווה סכנה קיומית לתלמידים.
<סלמה אל אטרש: באה מנהלת המחוז והשתיקו את הנושא הזה.
<סלמה אל אטרש: אין לנו הרבה כוח, אף אחד לא מקשיב לנו.
<סלמה אל אטרש: אנחנו, התושבים, אין לנו כוח להקים שדולה למען האוכלוסייה הבדואית בנגב.
<סלמה אל אטרש: אנחנו אנשים שקמים בבוקר וחוזרים בערב, לפרנס את הילדים שלנו בכבוד.
<סלמה אל אטרש: אנחנו סובלים קשות.
<סלמה אל אטרש: יש כאן התנהלות של שתי מועצות – מה שהיה אבו בסמה לשעבר, נכנסו לשם גורמים עבריינים והשתלטו על המועצה.
<סלמה אל אטרש: המועצה שלנו, וגם בחוק כינון מועצות, יש עדיפות ראשונה לתושבי המקום לעבוד במועצה.
<סלמה אל אטרש: במועצה היום יש מעל 80 עובדים, רק 4 עובדים הם תושבי המקום.
<סלמה אל אטרש: כל אחד הגיע לשם, הביא את המאפיה שלו אתו.
<סלמה אל אטרש: גם הצעת התקציב של המועצה לשנת 2014 נמצאת אצלי כאן.
<סלמה אל אטרש: כאשר אני עברתי על הצעת התקציב, אני מאמין שהיא עברה ויהיו חריגות, כי זו מועצה ממונה, כשאני מסתכל על תקציב מנהל מחלקת חינוך, שהוא בפועל איש שלא היה לו ניסיון פדגוגי.
<סלמה אל אטרש: הוא עבד עם ראש המועצה שהיה מנהל מחוז אצלנו, כנהג, ליווה אותו במשרד החינוך, החזיר אותו למחוז דרום, שהיה סמנכ"ל משרד החינוך, אחראי על הלוגיסטיקה - - -
ג'מאל זחאלקה: להיות נהג זה משהו פדגוגי.
<סלמה אל אטרש: כן.